Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 78. izredno sejo Državnega zbora, ki je sklicana na podlagi drugega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne more udeležiti poslanec Samo Bevk. Na sejo so vabljeni predstavniki Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 78. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 12. julija, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel. Predlagam, da se za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 8. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je dnevni red 78. izredne seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O NEDOPUSTNOSTI RAZPISA ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O ZAKONU O NUJNIH UKREPIH NA PODROČJU ZDRAVSTVA. Predlog sklepa je na podlagi 21.a člena Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa dajem besedo državni sekretarki Alenki Forte. Izvolite.
Lep dober dan. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Državni zbor je na predlog Vlade 7. julija 2021 sprejel Zakon o nujnih ukrepih na področju zdravstva. Glede Zakona o nujnih ukrepih na področju zdravstva je Vlada Republike Slovenije v skladu z drugim odstavkom 90. člena Ustave Republike Slovenije in 21.a členom Zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami Državnemu zboru predlagala sprejetje sklepa o ugotovitvi nedopustnosti zakonodajnega referenduma, saj zakon določa ukrepe za omilitev in odpravo posledic covida-19 na področju zdravstva, socialne varnosti in določa ukrepe za varnost pacientov, razbremenitev delodajalcev ter vsaj delno načrta, začetek zahtevne poti, ki jo mora slovensko zdravstvo še prehoditi. V skladu z 8. členom Zakona o varstvu pred naravnimi nesrečami in drugimi nesrečami se za naravno nesrečo šteje tudi množičen pojav nalezljive bolezni. Zaradi nalezljive bolezni covida-19 so nastale in še nadalje nastajajo posledice na področju gospodarstva, trga dela, zdravstva, socialnega varstva in šibkejših družbenih skupin oziroma pravzaprav na vseh družbenih ravneh. V luči negotovosti v zvezi s posledicami covida-19, ki se kažejo po svetu, zakonodajalec nima le pravice, temveč tudi dolžnost, da zakonodajo prilagaja danim družbenim razmeram in jo tudi spreminja, če to narekujejo spremenjena družbena razmerja. Nujni ukrepi, ki jih je država za omilitev in odpravo negativnih posledic covida-19 na prebivalstvo in gospodarstvo naslovila, morajo biti čim bolj učinkoviti, njihova izvedba pa mora biti hitra. Zakon o nujnih ukrepih na področju zdravstva določa takšne nujne ukrepe. Tako bodo ukrepi nacionalnega razpisa za izboljšanje dostopnosti do zdravstvenih storitev, začasnega prenosa nerealiziranih zdravstvenih programov, spremembe pogojev od odgovornega nosilca zdravstvene dejavnosti, zbirke podatkov, administrativne razbremenitve pri naročanju projektov, stimulacija za specializacijo iz družinske medicine, na novo uvedeno financiranje specializacij iz klinične psihologije ter štipendiranje za zdravstvene poklice, omogočili bolj učinkovito delo v zdravstvu ter povečali dostopnost do zdravstvenih storitev. Ukrepi glede osebne varovalne opreme, mikrobioloških preiskav, povečanja zmogljivosti epidemiološke službe, podaljšane obravnave prebolevnikov in samotestiranja so namenjeni povečanju varnosti zdravstvenih delavcev, pacientov in uporabnikov medicinskih pripomočkov. Ukrepi, ki se nanašajo na pravico do dodatkov za neposredno delo z obolelimi s covid-19, obdobje za izpolnitev pogoja glede izobrazbe v zdravstveni negi in povračilo nadomestila, so namenjeni povečanju socialne varnosti in razbremenitvi delodajalcev. Poleg navedenega zakon določa tudi dodatke za delo v različnih razmerah za direktorje in ravnatelje v izobraževalnih institucijah ter dodatke za nevarnost in posebne obremenitve za župane, podžupane in direktorje občinskih uprav v času epidemije covida-19. Ukrepi so po svoji naravi večinoma začasni, saj urejajo vsebino, povezano z epidemijo covida-19, in sledijo načelu varovanja zdravja in življenja, socialne varnosti ljudi ter zagotavljanja likvidnosti gospodarskim subjektom. Zakon o nujnih ukrepih na področju zdravstva se tako nanaša na vsebino, glede katere v skladu s prvo alinejo drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije razpis zakonodajnega referenduma ni dopusten, ker zadevni zakon naslavlja vsebine za odpravo posledic naravnih nesreč v smislu prve alineje drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Dejan Židan bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospa državna sekretarka! Vsi lepo pozdravljeni! Vlada ponovno želi zlorabiti možnost, da referendum ni dopusten. Želi zlorabiti, čeprav je v zakonodaji in v ustavi zapisano drugače, zato bomo poslanke in poslanci Socialnih demokratov glasovali proti temu vladnemu predlogu. Sami smo se sicer pri zakonu o nujnih ukrepih v zdravstvu vzdržali, ker prinaša nekatere dobre rešitve, hkrati pa prinaša tudi nekatere slabe rešitve. Veseli smo, da smo uspeli večino poslank in poslancev tudi prepričati glede trenutnega ekscesa, to je, da koronadodatki povzročajo veliko razlikovanje med ljudmi, da če ob bolniku stojita strežnica ali doktor znanosti, je razlika plačila lahko stokratna. Tega drugod v Evropi ni. Tako smo vsaj odprli in začeli reševati preko tega zakona to temo. Veseli nas tudi, da smo uspeli, da delno zavarujemo javno zdravstvo prek kaskadnega sistema pri odpravi predolgih čakalnih vrst, da pomagamo bolnikom. Zakon ni takšen, kakršnega smo si želeli, zlasti pa je neprimerno, da se zlorablja možnost, da se ljudem ne dovoli referendum in zato bomo glasovali proti vladnemu predlogu. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vlada Janeza Janše državljankam in državljanom, prebivalcem te države znova jemlje pravico do referenduma. Tokrat to počne za zakon, v katerega je zapisala tiho privatizacijo zdravstvenega sistema in temu cinično rekla zakon o nujnih ukrepih na področju zdravstva. Javno zdravstvo je bilo tisto, ki nas je v preteklem letu in pol reševalo v epidemiji. Ne le nas v Sloveniji, tudi globalno. Zdravstveni sistemi v državah, kjer so ti sistemi privatizirani, so se sesuli kot hišice iz kart, nekatere države so posegle celo po inštrumentu nacionalizacije. Torej tudi pri nas so bile javne bolnišnice tiste, ki so nosile največje breme epidemije, medtem ko so zasebniki bolj ali manj stali ob strani in dogajanje spremljali kot opazovalci. Ljudje v tej državi odločno podpirajo pravico do zdravja kot človekovo pravico in ne kot biznis, ne kot nekaj, na čemer naj zasebnik dela zaslužek za lastno korist. Zato tudi vlada v korakih za privatizacijo zdravstva ne gre naravnost. To privatizacijo vodi okoli ovinka, tako da javno zdravstvo izčrpava, zasebno zdravstvo pa še dodatno nagrajuje. Prvi tak ukrep je jemanje programov javnim bolnišnicam, ki jih niso izvedle v času epidemije, in prenašanje teh programov na zasebnike. Seveda javni zdravstveni zavodi svojih rednih posegov niso opravili v takem obsegu, kot bi sicer jih, ker so bili zaposleni z epidemijo, ampak sedaj so za svoje napore nagrajeni s tem, da se jim ti programi in finance jemljejo, vse skupaj pa se daje v roke tistih, ki so imeli z reševanjem epidemije opravka bore malo ali nič. Drugi takšen ukrep, s katerim se krši princip javnega zdravstva, je poseben razpis za skrajševanje čakalnih dob. Nihče ne zanika, da v tej državi imamo problem z čakalnimi dobami, samo hkrati vlada ob pripravi tega nacionalnega razpisa za skrajševanje čakalnih dob ne zna povedati, kakšne te čakalne dobe pravzaprav so. Intenca z razpisom je zelo jasna. Mimo zdravstvene blagajne, mimo vseh varovalk, ki jih ta javna zdravstvena blagajna pozna, bi vlada rada spravila do zasebnikov dodatne milijone, dodatna finančna sredstva, s katerimi naj si ti napolnijo kašče. Še bolj perverzno je ta akcija, če vemo, da bodo komercialne zdravstvene zavarovalnice prispevale v ta razpis 60 milijonov evrov iz fonda, ki so ga zavarovancem, ki plačujejo položnice za dopolnilno zdravstveno zavarovanje, dobesedno zaplenile v višini 152 milijonov evrov. A tudi to še ni vse. Sočasno sta zavarovalnici Sava Re in Triglav pospešeno kupovali zdravniško infrastrukturo: center Cardial v Ljubljani, Diagnostični center Bled, Fontano v Mariboru. Cela mala zasebna bolnišnica je zrastla pod taktirko teh dveh bolnišnic. Torej kdo se bo prijavljal na razpis za skrajševanje čakalnih dob? Zasebni izvajalci, med njimi tudi te iste zavarovalnice, ki so razpis za skrajševanje čakalnih dob sploh financirale z našim denarjem, z vplačili vseh zavarovancev, ki so tudi v epidemiji dajali po 35 in več evrov za položnice za dopolnilno zdravstveno zavarovanje, čeprav posegov in oskrbe niso bili deležni. Če povem še drugače, to je pranje denarja vseh zavarovancev s strani komercialnih zdravstvenih zavarovalnic. Preko nacionalnega razpisa za skrajševanje čakalnih dob se bo ta denar obrnil in prišel nazaj na račune zavarovalniških kapitalistov, ki že tako vsako leto iz naslova dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja zaplenijo 50 milijonov evrov, ki jih ljudje plačamo zato, da smo deležni primerne zdravstvene oskrbe. Da pa je lahko na strani zasebnega zdravstva recepcija teh javnih sredstev kar se da široka, vlada v varovalki, imenovani Odgovorni nosilci zdravstvene dejavnosti, ukinja pogoj delovnih izkušenj. Zasebnim zdravstvenim izvajalcem, ki bi morali po novem zaposliti šolane zdravnike z licenco, s primernimi delovnimi izkušnjami, tega ne bo treba storiti pod tako rigoroznimi pogoji, kot bi bilo prav. Zakaj? Zato da bo ja vsak zasebnik, vsak espe lahko deležil na javnih sredstvih, čeprav bi ta javna sredstva morala biti namenjena prvenstveno za javne bolnišnice. Hvala.
Hvala lepa. Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik! Spoštovana državna sekretarka, dragi kolegice in kolegi! Zdravje je ena največjih človekovih vrednot, kar pomeni, da si državljanke in državljani želijo hitrih, strokovnih in kakovostnih zdravstvenih storitev. Podaljševanje čakalnih vrst in neuspešno spopadanje z njimi v preteklih letih − priča smo bili marsikateremu zakonu, pa je sedaj pripeljalo do trenutka, ko je nujno potrebno ukrepanje. Koronačas je popolnoma razkril večletno kadrovsko podhranjenost našega zdravstvenega sistema. Poleg drastičnega pomanjkanja medicinskih sester se je pokazala velika potreba po družinskih zdravnikih in kliničnih psihologih. Predlog zakona med drugim prinaša povečanje števila specializacij klinične psihologije za dodatnih 30 kliničnih psihologov. Njihove specializacije bo financiralo Ministrstvo za zdravje. Glede na podatke, da se je spomladi na razpisanih 60 mest za specializacijo iz družinske medicine prijavilo le 21 specializantov, se je ministrstvo odločilo, da v predlog zakona vključi tudi dodatek v višini 20-odstotnega povečanja urne postavke osnovne plače specializanta za vse tiste, ki bodo v letih 2021 in 2022 začeli s specializacijo iz družinske medicine. Napovedi glede dostopnosti do družinskih zdravnikov za prihodnje petletno obdobje je zaskrbljujoče. Pogoje za upokojitev bo izpolnilo več kot 300 zdravnikov družinske medicine. Lahko se zavedamo, kaj iz tega sledi. Podatek, da je v Sloveniji približno 130 tisoč državljank in državljanov brez izbranega osebnega zdravnika, je dejansko zaskrbljujoč. Če odštejemo od teh 130 tisoč državljank in državljanov nekaj takih, ki mogoče ne želijo imeti izbranega zdravnika, pa jih je brez izbranega zdravnika trenutno vsaj 80 tisoč. To je podatek, ki terja resen, odgovoren pristop k reševanju slovenskega zdravstva. Ustava Republike Slovenije v 90. členu določa, da referendum ni dopustno razpisati o zakonih o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč, kamor lahko štejemo tudi nujne ukrepe na področju zdravstva. Ko tehtamo med pravico do referenduma, na eni strani, ter usodo in dostopnostjo ljudi do zdravstvene oskrbe in omejitvijo epidemije covida-19, na drugi strani, moramo tokrat pretehtati v korist državljank in državljanov ter hitrejše in boljše dostopnosti do zdravstvenih storitev, še posebno v tem kriznem času, času covida-19. Predlog sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma bomo krščanski demokrati podprli.
Hvala lepa. Mag. Dušan Verbič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo, podpredsednik. Prav lep pozdrav vsem prisotnim! V zadnjem letu smo sprejeli kar nekaj protikoronskih zakonov, s katerimi smo določili tudi rešitve na področju zdravstva. S sprejetimi ukrepi smo preprečili oziroma blažili negativne posledice nalezljive bolezni covida-19. Zaradi še vedno trajajoče epidemije in potrebe po obvladovanju nalezljive bolezni je bilo treba sprejeti nov zakon, ki naslavlja nujne ukrepe za omilitev posledic omenjene bolezni in je osredotočen predvsem na področje zdravstva.Z zakonom o nujnih ukrepih na področju zdravstva sledimo temu cilju. Zagotavljamo dodatne pogoje za učinkovito delo v zdravstvu ter povečanje dostopnosti do zdravstvenih storitev in varnosti pri uporabi medicinskih pripomočkov. Ukrepi, ki jih interventni zakon na področju zdravstva vsebuje, urejajo vsebino, povezano s covidom-19 in sledijo načelu varovanja zdravja, življenja ter socialne varnosti. S predlogom zakona se prioritetno obravnava pomanjkanje družinskih zdravnikov. Med pomembnejše rešitve zakona prav gotovo sodi financiranje 30 dodatnih specializacij klinične psihologije. Slednje se je izkazalo kot nujno za zdravljenje posledic epidemije covida-19, pri čemer se v ospredje postavljajo najranljivejši člani naše družbe, in to so otroci. Z namenom izboljšanja dostopnosti do zdravstvenih storitev in skrajševanja čakalnih dob se s predlogom zakona podaljšuje ukrep nacionalnega razpisa za izboljšanje dostopnosti do zdravstvenih storitev tudi v letu 2022. V predlogu zakona je tudi nekaj takih ukrepov, ki se že izvajajo in se lahko tako tudi podaljšujejo. To so, na primer, ukrep nadomestila plač delavcem zaradi odrejene karantene na domu ali nemožnosti opravljanja dela zaradi višje sile, zaradi obveznosti varstva, ustavitve javnega prevoza ali zaprtja mej, ukrepi izvajanja in financiranja PCR ter HAG testiranja iz državnega proračuna kot podaljšanje obdobja za izpolnitev pogoja glede izobrazbe za tehnike zdravstvene nege in še nekaj drugih potrebnih ukrepov. Zakonska materija, ki smo jo prejeli prejšnji teden, po našem mnenju sodi v prvo alinejo drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije, v skladu s katero razpis zakonodajnega referenduma ni dopusten. Izbruh okužb zaradi bolezni covida-19 pred več kot letom in pol se je februarja lani razširil tudi na območje Evropske unije. Ukrepi, ki jih je Vlada Republika Slovenija sprejela za omejitev in zajezitev širjenja epidemije, so predstavljali omejitev javnega življenja in javnega zbiranja ljudi, s čimer so nastale določene posledice na področju gospodarstva, trga dela, zdravstva in socialnega varstva. Od takrat so ukrepi za zmanjšanje vpliva teh posledic stalnica na dnevnem redu zasedanj državnega zbora. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo Predlog sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o nujnih ukrepih na področju zdravstva podprli. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Maša Kociper bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Hvala. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Zaradi hitrejše uveljavitve Zakona o nujnih ukrepih na področju zdravstva imamo pred seboj zopet sklep o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma. Predlog novega zakona z nujnimi ukrepi za področje zdravstva in za delovnopravno področje naj bi omogočil bolj učinkovito delo v zdravstvu ter povečal dostopnost do zdravstvenih storitev in varnost pri uporabi medicinskih pripomočkov. Vlada tako spreminja in dopolnjuje nekatere že sprejete ukrepe in predloge dopolnjuje z novimi. Nekatere ukrepe v Poslanski skupini SAB vsekakor pozdravljamo, saj so glede na situacijo smiselni. Zakon tako naslavlja zadnja leta upadajoče zanimanje za specializacijo družinske medicine, predvideva financiranje dodatnih 10 specializacij klinične psihologije, tudi teh strokovnjakov in ekspertov zelo manjka, predlaga podaljšanje financiranja izvajanja PCR testov in hitrega testiranja iz državnega proračuna in sofinanciranje obvezne strateške zaloge osebne varovalne opreme, podaljšuje pa tudi ukrepe nadomestila plač delavcem zaradi odrejene karantene na domu ali nemožnosti opravljanja dela zaradi višje sile. A kot vedno vsebina ni dovolj in ni vse videti tako lepo, kot to kaže na prvi pogled. Če smo na nujnost podaljšanja in sprejetja nekaterih ukrepov opozarjali prav vsi, tega ne moremo potrditi tudi za ukrep podaljšanja nacionalnega razpisa za izboljšanje dostopnosti do zdravstvenih storitev v letu 2022. V SAB smo od samega začetka epidemije od lanske pomladi močno poudarjali, da je treba določiti jasen vrstni red, pri katerem bi glede na zmogljivosti našega zdravstva čakalne dobe najprej reševali. Najprej morajo priti na vrsto javni zdravstveni zavodi, nato koncesionarji in šele nazadnje zasebniki. Pri tem lahko slednji v izogib razkroja javnega zdravstvenega sistema sodelujejo le v omejenem časovnem obdobju in z omejenimi finančnimi sredstvi. Zato lahko na tem mestu z veseljem ponovim, da smo v opoziciji z amandmajem končno uspeli izboljšati izvajanje nacionalnega razpisa za skrajševanje čakalnih dob, ki je sicer vladni nastavek za postopno privatizacijo zdravstva. Pa če se vrnem nazaj k sklepu, ki je pred nami. Dejstvo je, da tudi ta zakon sodi v kupček tako imenovanih PKP interventnih zakonov, ki so povezani z zajezitvijo epidemije covida. Vsaj 14 takšnih je bilo že sprejetih v lanskem letu. Pridružujem se mnenju Zakonodajno-pravne službe, da tako razdrobljeno urejanje zahtevne zakonske materije izjemno negativno vpliva na jasnost in določnost pravne ureditve, ki je temelj ustavnega reda naše države. Tudi ta zakon je pomanjkljivo obrazložen. Predvideva retroaktivno veljavo nekaterih določb. Vladi podeljuje pooblastila, da s sklepom in brez zakonskih kriterijev podaljšuje nekatere ukrepe in še bi lahko naštevali. ZPS kot vedno opozarja, da je treba v postopku sprejemanja predloga zakona, na katerega se sklep o prepovedi referenduma nanaša, skrbno pretehtati, ali vse vsebine tega predloga zakona predstavljajo nujne ukrepe iz prve alineje drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije. Dejstva, ki izkazujejo nujnost ukrepov, pa morajo biti tudi zelo prepričljivo obrazložena. Uvrščanje drugih vsebin bi lahko povzročilo z ustavo neskladno in prekomerno uporabo ustavne prepovedi referenduma in poseg v pravico do referenduma, zato bi se v postopku morebitne ustavne presoje zakona lahko izkazalo to kot ustavno nedopustno. Ne samo naša ZPS, se pravi Zakonodajno-pravna služba, tudi Komisija za preprečevanje korupcije opozarja na spornost sprejemanja zakonov po nujnem postopku. Naj spomnim, omenjena komisija je v začetku julija na Vlado naslovila priporočilo glede sprejemanja zakonov po nujnem postopku in Vlado izrecno pozvala, naj v predloge predpisov, ki se obravnavajo po nujnem postopku, ne vključuje določb, katerih obravnava po nujnem postopku ni utemeljena. V SAB menimo, da bi bil kljub nekaterim smiselnim ukrepom potreben temeljit premislek, ali vse vsebine predloga zakona resnično predstavljajo takšne nujne ukrepe iz 90. člena Ustave. Okrog takšnih in podobnih vsebin se vrtimo že skoraj eno leto. Številni ukrepi, ki ste jih sprejeli, niso imeli učinka ali pa niso prestali presoje Ustavnega sodišča, tudi če so se morda takrat zdeli vam, ki ste jih sprejemali, smotrni. Zato menim, da bi se sedaj lahko že naučili pripraviti nomotehnično ustrezen zakon, ki bi upošteval načelo delitve oblasti in za katerega ne bo obstajala nevarnost prekomerne uporabe ustavne prepovedi razpisa referenduma. Ker temu ni tako, predlaganega sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma v naši poslanski skupini ne bomo podprli. Koalicija naj sama prevzame odgovornost, če se bo kasneje izkazalo, da je omejevanje referenduma bilo neustavno in nedopustno. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Branko Simonovič.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Z zakonom o nujnih ukrepih na področju zdravstva, ki smo ga s 47 glasovi za in 25 glasovi proti v Državnem zboru sprejeli v prejšnjem tednu, želimo omiliti posledice in vpliv nalezljive bolezni covida-19 na področju zdravstva, deloma pa tudi na delovnopravnem področju. Cilj tega nujnega in izredno pomembnega zakona je izboljšati učinkovitost zdravstva in povečati dostopnost do zdravstvenih storitev. Žal je dejstvo, da je zdravstvo kadrovsko podhranjeno, zaposleni v zdravstvu so mnogokrat do skrajnosti preobremenjeni, bolniki čakajo predolgo, celo nerazumno dolgo. Vse to kliče po nujnem in takojšnjem reševanju pereče problematike. S tem interventnim zakonom na nek način gasimo požar, uvajamo nekatere nujne ukrepe. Med drugim zakon daje podlago za podaljšanje ukrepa nadomestila plač delavcem zaradi odrejene karantene na domu ali nemožnostjo opravljanja dela zaradi višje sile od 1. julija do 31. decembra. Prav tako vključuje spodbudo za specializante družinske medicine. Zaradi boljše dostopnosti do zdravstvenih storitev in želje po skrajševanju čakalnih dob zakon prinaša tudi podaljšane ukrepe nacionalnega razpisa za izboljšanje dostopnosti do zdravstvenih storitev tudi v letu 2022. Namenjajo se sredstva za štipendiranje na področju zdravstva in za povečanje števila dodatnih specializacij klinične psihologije. Zakon prinaša še nekatere druge nujne in neodložljive rešitve. Med drugim rešuje vprašanje upravičenosti do kriznih dodatkov za nekatere do sedaj prezrte skupine, ki so bile prav tako aktivno vključene v spopadanje z epidemijo. Zakon je včeraj obravnaval še Državni svet, ki ni izglasoval veta, tako danes na tem mestu ponovno glasujemo, tokrat o tem, da bi bil morebitni referendum dopusten ali ne. V Poslanski skupini Desus ocenjujemo, da gre v primeru tega zakona za nujni ukrep in bomo predlog sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma podprli. Takojšnje sprejetje zakona o nujnih ukrepih na področju zdravstva je po našem mnenju resnično potrebno. Hvala, da ste me poslušali.
Hvala lepa. Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
V Poslanski skupini nepovezanih poslancev Zakonu o nujnih ukrepih na področju zdravstva nismo nasprotovali. Razumeli smo namen predlagatelja, Ministrstva za zdravje, s katerim se poskuša okrepiti zdravstveni sitem in ga pripraviti na prihajajoče epidemiološko obdobje, ki bo, kot vse kaže, še vedno zahtevno, da bo sistem vzdržal pritiske, ki jih bo narekoval virus. Že ob sprejemanju zakona smo opozorili, da je leto in pol trajajoča epidemija pokazala številne razpoke zdravstvenega sistema oziroma še bolj poudarila tiste težave in pomanjkljivosti, ki so aktualne že vrsto let pa do sedaj ni bilo prave volje po njihovem hitrejšem in učinkovitejšem reševanju. Zakon, ki smo ga sprejeli in katerega glavni cilj je bila omilitev posledic, ki so nastale zaradi širjenja covida-19, je bil verjetno sprejet nekoliko prepozno, na pragu četrtega vala, ki ga po napovedih pričakujemo. Četudi bi nekatere ukrepe, ki jih zakon naslavlja, potrebovali že v drugem ali tretjem valu, pa je vseeno spodbudno, da bo zdravstvo na nove različice virusa nekako bolje pripravljeno, kot je bilo v preteklih mesecih. Zdravstveni sistem bo namreč v morebitnih naslednjih valovih virusa ali česarkoli drugega težko ponovno dihal na škrge, zato je prav, da se s posledicami zdravstvene krize čim prej soočimo, naredimo sistem prožen in odporen na vse morebitne nadaljnje pretresljaje, povezane z virusom. Zaradi potrebe po pripravljenosti na četrti ali ne vem kateri val, ne le na ravni zdravstvenega sistema, temveč tudi na ostalih družbenih podsistemih, ki so zaradi epidemije prizadeti, smo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev predsednika Vlade pozvali k sklicu razširjene sestave Sveta za nacionalno varnost. Zakaj? Zato ker smo prepričani, da je ravno katastrofalna komunikacija ukrepov tista, ki lahko prinese dodano vrednost v nadaljevanju, in da je ravno informiranje ljudi pa tudi celotnega parlamenta tisto, ki lahko pomaga, da bodo ljudje ponotranjili tisto, kar si verjetno želimo, da ponotranjijo. Smo namreč na prelomni točki, ko lahko z nekimi uravnoteženimi ukrepi zaustavimo širjenje nove različice virusa in na ta način preprečimo, da bi za to plačali visoko ceno, kot smo jo plačali že lansko jesen in zimo. Po naši oceni je takšen politični dogovor s sklicem Sveta za nacionalno varnost − ali pa v njegovem okviru vsaj pogovor− bolj potreben, kot pa je sprejemanje sklepa o nedopustnosti razpisa referenduma za zakon, ki ga imamo na mizi tokrat. Nekateri ukrepi v zakonu so trajne narave in niso neposredno povezani z aktualno epidemiološko sliko. Težko se je tudi znebiti občutka, da se sklepi predlagajo po tekočem traku brez nekega treznega razmisleka, ali vsebina posameznega zakona resnično ustreza vsem kriterijem, po katerih je skladno z Zakonom o referendumu in ljudski iniciativi referendum nedopustno razpisati. Mi mislimo, da ne. Mislimo, da ta zakon ni eden tistih, ki bi padel v to kategorijo, zato bomo seveda glasovali proti sklepu, da referendum ni dopusten.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila Anja Bah Žibert.
Predsedujoči, hvala za besedo. Zdaj sem nekako sledila praktično že skoraj vsem stališčem in dejstvo je, da zgleda tako, kot da nismo pri isti točki dnevnega reda. Pri vseh stališčih sem dobila občutek, da ponovno glasujemo oziroma odločamo o zakonu, ki je že sprejet. Ta zakon je sprejet in je bil s 47 glasovi za in 25 proti tudi na nek način zaključen. Danes pa govorimo o tem, ali je na omenjeni zakon možno razpisati zakonodajni referendum ali ne. V Slovenski demokratski stranki menimo, da ne. Referendum je nedopusten, kajti gre za področje nesreč, tiste ustavne kategorije, ki govorijo o posledicah naravne nesreče, kar nalezljiva bolezen covid-19 je. Ta zakon prinaša ogromno dodatnih blaženj in odpravlja posledice, ki so še kako hude in so posledica tudi covida-19. Moramo vedeti, da za nekatere ljudi ni dovolj, da jim rečemo, da bo prišla neka odločitev čez dva, tri mesece, ampak jim je prepozno že včeraj. Tisti, ki čakajo v vrstah pred posegi, jim je pomembno, da bodo ti čim prej. In ta zakon tudi to prinaša. Nenazadnje tudi ni res, kar nekateri očitajo ves čas, da gre odmik od javnega zdravstva. Naj povem, da so se odzvali tudi zdravniki na Zdravstvo.si, ki so povedali takole »zakon prinaša univerzalno dostopnost bolnikov do zdravljenja in vzpostavlja pravo javno zdravstvo, v katerem bo bolnik upravičen do stroškov zdravljenja«. Skratka, tudi zdravniki vidijo korak naprej k temu, da bomo končno prišli do učinkovitega in dobrega javnega zdravstva. Namreč ni pomembno, da kateremu sistemu rečemo javno zdravstvo, pomembno je, da to dejansko tudi je javno zdravstvo in da je vsem dostopno. Zakon seveda prinaša ogromno nekih ukrepov, nekateri se podaljšujejo, drugi so novi, vsi pa zagotovo pripomorejo k temu, da bomo tudi v spopadanju s covid-19, ki žal še ni pokazal očitno vseh zob, žal, da bomo vendarle prišli do nekih ukrepov na področju zdravstva, kjer bo zadeva lahko še učinkovitejše potekala. Naj na koncu povem samo še tole. Mi v Državnem zboru lahko sprejemamo zakonodajo, lahko pomagamo pri omilitvi covida kot takega, ne moremo pa nadomestiti tega, kar lahko naredijo državljanke in državljani, to pa je, da se cepijo. Spoštovani, moj klic k temu – cepimo se, cepite se in čestitke Zasavski regiji, ki je v tem najučinkovitejša. Sledimo tudi drugi in verjetno bo ta spopad s covidom tudi mnogo lažji. Hvala.
Hvala lepa. Tina Heferle bo predstavila stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! Kot že nekajkrat v zadnjem letu se ponovno ukvarjamo s tem, ali nek zakon po svoji vsebini spada v tiste zakone, glede katerih ustavna določba v 90. členu prepoveduje referendum. Zakon o nujnih ukrepih na področju zdravstva. Če bi zakon sodili po njegovem naslovu, bi pa morda res lahko uvrstili v skupino zakonov, glede katerih Ustava Republike Slovenije določa, da referendum ni dopusten. Po naslovu sodeč naj bi šlo za neko nujnost, saj govorimo nujnih ukrepih. Ker pa se v zadnjem letu spopadamo z epidemijo, bi že zaradi tega lahko pomislili, da so katerikoli ukrepi, sploh pa nujni ukrepi na področju zdravstva, takšni, da opravičujejo situacijo, da se ustavna pravica naših državljanov do referendumske iniciative prepove. Ampak tako kot se knjige nikoli ne sodi po njenih platnicah, se tudi zakona ne more soditi po njegovem naslovu. Kaj ima dodatek za župane, podžupane, direktorje občinskih uprav in načelnike upravnih enot, v višini 200 evrov, skupnega z odpravo posledic naravne nesreče, sploh če vemo, da recimo gasilci v času epidemije niso dobili prav nobenega dodatka? Kaj ima črtanje pogoja delovnih izkušenj pri odgovornem nosilcu zdravstvene dejavnosti skupnega z odpravo posledic naravne nesreče, sploh če vemo, da gre za trajno črtanje pogoja delovnih izkušenj, torej gre za sistemsko spremembo, in sploh če vemo, da so bile predpisane izkušnje bistveno zagotovilo za varno in kakovostno izvajanje zdravstvene dejavnosti? Kaj ima prenos določenega zdravstvenega programa z izvajalca, ki programa ni izvedel, na drugega izvajalca, tudi zasebnika, skupnega z odpravo posledic naravne nesreče, sploh če vemo, da je to še en korak več k privatizaciji javnega zdravstva, in če vemo, da gre za odstop od temeljne ureditve javne zdravstvene službe, ki vodi v razkroj javnega zdravstva ter prelivanje javnih sredstev za zagotavljanje pravic iz obveznega zdravstvenega zavarovanja k zasebnikom? Po drugi strani pa recimo 100-odstotno nadomestilo plače zaradi odsotnosti z dela zaradi okužbe s covidom je tak ukrep, ki bi marsikateremu državljanu pomagal odpraviti posledice, ki jih je oziroma jih bo utrpel zaradi naravne nesreče, kot je epidemija covida. A tega v zakonu ni. Tega v zakonu ni, ker se vladajoči koaliciji ni zdelo primerno, da bi vsi vi, spoštovane državljanke in državljani, ki ostajate na bolniškem staležu zaradi covida, dobili 100-odstotno nadomestilo plače. Ali pa recimo 100-odstotno nadomestilo plače zaradi odrejene karantene zaradi covida, ne glede na vir okužbe. Tudi to je ukrep, ki bi marsikateremu državljanu ali državljanki omogočal lažje spopadanje s posledicami epidemije. Pa tudi tega ni v zakonu. Spoštovane državljanke in državljani, tega ni v zakonu zato, ker se vladajoči koaliciji ni zdelo vredno sprejeti tega ukrepa. Torej glede česa danes našim ljudem ponovno odrekate pravico do referenduma? O čem v resnici državljanke in državljani ne bi smeli odločati? O denarnih dodatnih nekaterim funkcionarjem, o krhanju pogoja delovnih izkušenj za odgovornega nosilca zdravstvene dejavnosti in o prelivanju javnih sredstev, namenjenih za javno zdravstvo, k zasebnikom. To je tista vsebina, ki je skrita v členih zakona in jo naslov zakona ne odraža. Brez dvoma gre za zlorabo instituta prepovedi referenduma, ki predstavlja le nov mozaik v zatiranju demokracije v naši državi. Da se ta vladna koalicija boji lastnega naroda, smo lahko videli prav pri vseh dosedanjih prepovedih referendumov. Da pa se slovenski narod ne boji lastne vlade, pa smo lahko videli preteklo nedeljo. Referendum je bil, je in vedno bo glavno orodje demokracije, tudi slovenske demokracije.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev o predlogu sklepa. Prijavljeni so ostali še trije, in sicer Jani Möderndorfer, Miha Kordiš in Anja Bah Žibert. Besedo ima Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, predsedujoči. V eni izmed razprav danes smo slišali, da pravzaprav ne razume kolegica, zakaj pravzaprav so razprave tako različne oziroma zakaj sploh razpravljamo o samem zakonu, če pa je več kot jasno, da sedaj razpravljamo samo še o dopustnosti referenduma ali ne. To je približno tako, kot če bi se jaz hotel pogovarjati o, ne vem, o nakupu avtomobila, ampak me avto več ne zanima, ker me zanima sedaj samo še nekaj tretjega, kar bo pripeljalo do moje odločitve, ali bom jaz ta avto kupil ali ne. Oprostite, to pač tako ne bo šlo. Treba bo jasno in na glas povedati, da je ta zakon v prvi vrsti najprej nezakonit. In to bom večkrat ponovil – nezakonit. Nezakonit pa je najprej iz naslova. Govorimo o interventnih ukrepih, notri pa smo sprejemali, ste sprejemali, se opravičujem, ker jaz nisem prav nič tega sprejel, stvari, ki bi v osnovi padle, če bi šlo vse po rednem postopku. Govorim o sistemskih spremembah. Govorim o določbi, kjer pravzaprav ukinjamo nekaj, ker ni interventne narave in ni začasne narave. Interventni ukrepi so praviloma vedno odmerjeni na čas trajanja, se pravi kot ukrep nekega dogodka, v tem primeru epidemije. In kar je še bolj grozno, mi epidemije sploh nimamo več. Vlada je 15. junija ukinila epidemijo in rekla, da epidemije ni. Izredne razmere po ustavi so jasne in se ve, kdaj se razglasijo. In tudi teh nimamo. Če imamo pa kakšno posebno obdobje ali pa neko dinamiko v državi, mi pa, prosim, povejte. Dejstvo pa je, da covid je prisoten, vendar ne več v takem številu, kar bi pomenilo, da smo razglasili epidemijo. Torej kaj to pomeni? Po 90. členu − tisti, ki smo sprejemali spremembo ustave in sedimo danes še vedno v tem državnem zboru − je več kot jasno, da ustava zelo jasno govori naslednje: »Referenduma ni dopustno razpisati o zakonih o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč.« Ali smo imeli naravno nesrečo? Smo imeli kakšno zadevo v tem smislu? Ne. Nadalje: »O zakonih o davkih, carinah in drugih obveznih dajatvah ter o zakonu, ki se sprejema za izvrševanje državnega proračuna.« Torej ni govora o tem. »O zakonih o ratifikaciji mednarodnih pogodb.« Seveda tudi o tem ni govora. »O zakonih, ki odpravljajo protiustavnost na področju človekovih pravic in temeljnih svoboščin ali drugo protiustavnost.« No, tukaj bi se dalo pa diskutirati. Dejstvo pa je, da mi nismo tisti, ki bi lahko razsojali, kaj na tem je ali ni, ampak samo Ustavno sodišče. Nenazadnje je to njihova matična pristojnost. V čem je pravzaprav problem? Problem je predvsem v tem, da bomo mi danes sprejemali nekaj, če si predstavljate zelo plastično, dajmo en primer. Odprava določbe zakona o zdravstveni dejavnosti, kjer je notri zapisano, da imamo odgovornega nosilca zdravstvene dejavnosti. Ne nosilca zdravstvene dejavnosti, govorim o odgovornem nosilcu zdravstvene dejavnosti, kar pomeni nekaj popolnoma drugega, kar nekateri poskušate prodajati že ves čas. Če bi se ta določba, ki ste jo vi predlagali in jo celo izbrisali iz zakona, jo črtali, pojavila v rednem postopku in bi bilo tudi sprejeto črtanje odgovornega nosilca zdravstvene dejavnosti, ker gre za sistemski ukrep, potem bi bil dopusten referendum. Drži ali ne? Seveda drži. V tem primeru, ker je stlačena ta določba v interventni zakon, pa referendum ni več dopusten. Dajte mi razložiti, kje je tu logika. Logika je samo ena. Tisti, ki je vedel, da se kaj takšnega ne more sprejeti po rednem postopku, je preprosto stlačil v interventni zakon z enim samim namenom. Na eni strani imamo določbe, ki so seveda nujne in se strinjamo. Mi se načeloma strinjamo z nacionalnim razpisom in smo skupaj uspeli z amandmajem celo popraviti in narediti, da bo celo kaskadni sistem razpisa, kar pomeni, da bomo s tem tudi skrajševali čakalne vrste. In mi se s tem strinjamo. Na drugi strani pa zraven primaknete brisanje odgovornega nosilca in nas silite v to in rečete, da notri so nujne stvari, mudi se, da je treba sprejeti vse ali pa nič. Mi se tega preprosto ne gremo. Če smo v nedeljo lahko videli, kaj pomeni referendum in kaj pomeni ljudska iniciativa v smislu, da ljudje povedo, ali se s tem strinjajo ali ne, je več kot jasno, da se tega vi danes bojite in se skrivate pod neke vrste covid-19 z enim samim ciljem, ker veste, da tega v nasprotnem primeru nikoli ne bi spravili čez, ampak res nikoli. Če ste sramežljivo v pekapeju enkrat poskušali samo podaljšati obdobje, da še ne pride v samo uveljavitev ta določba odgovornega nosilca zdravstvene dejavnosti, ste ugotovili, da s tem ne boste nič dosegli, ker slej kot prej bo enkrat z zakonom nastopila ta odgovornost nosilca zdravstvene dejavnosti. Zato ste se preprosto odločili v zdravniške lobiju, v zdravniškem lobiju, ponavljam še enkrat, v zdravniškem lobiju, državna sekretarka, da boste to preprosti zbrisali. In to je to, o čemer govorimo. In takih določb je kar nekaj tukaj notri v tem zakonu. Temu se reče prevara ljudi. Temu se reče začetek privatizacije javnega zdravstvenega sistema. Kaj to v resnici pomeni? Nekateri ste danes celo omenjali, da Zdravniki.si so rekli, da to je pravilno in da so sporočili, kako je to dobro, da dostopnost mora priti do vsakega. Ja, s tem se tudi mi strinjamo, absolutno. Ampak veste, kaj v resnici oni pravijo: dostopnost do javnega denarja za zdravstvene storitve imajo vsi, ampak ne pacienti, vsi, ki so nosilci zdravstvene dejavnosti. No, to je pa ta razlika. To so oni želijo. Tisti, ki bo prej prišel, tisti bo zmlel. Veste, mene ne boste prav v nobeno stvar prepričali, razen v dveh primerih, ko govorimo o kliničnih psihologih in še nekaj dejavnostih. Mene ne boste prepričali, v enem letu mi ne bomo imeli nič več zdravnikov. Zdravnikov je toliko, kolikor jih je. Kaj to pomeni? Da toliko, kolikor jih je, jih bo delalo, kar po drugi strani pomeni, da bo nekdo, ki je delal dopoldne, bo sedaj delal še popoldne, ampak na način diskrecijske pravice, ki jo bo nekdo lahko podeljeval. Tisto, kar pa nekateri razlagate, da bo sedaj več zdravnikov v obtoku in da jih bo več lahko delalo, je zmotno. Jih ni, žal. Tudi jaz bi si želel, da bi jih bilo več, ampak jih ni. Fantastične zgodbe, ki jih nekateri pripovedujejo in jih imajo v glavi narisane, so za aktualnopolitični pamflet zelo prisotne in dobrodošle, ampak žal mi preprosto ne padamo na te stvari. Zato ta vaš pogum o interventnih ukrepih in ta zakon, o katerem govorite, da bo rešil cel problem, oprostite, ne bo jih, preprosto jih ne bo. Naredil in vnesel bo še več zmede, marsikje pa bo to postala tudi navada. Če smo prvič dopustili, da se je referendum prepovedalo ob interventnem zakonu, spomnite se lansko leto, ko smo imeli PKP-1, se nam je vsem zaradi strahu, neznanja in nevednosti zdelo še logično, da je to treba narediti in da tukaj sploh ni debate in je treba omogočiti, da gre stvar čim prej v življenje in v obtok. Danes, ko ni več epidemije, pa je več kot jasno, da ta vlada v resnici želi do konca mandata imeti nonstop prisoten ta, bom rekel, covidučinek, in to je, da ukinemo ljudsko iniciativo. Zato se je treba absolutno boriti proti temu, ker tisto, kar se nekajkrat ponovi, slej kot prej postane navada. Veste, kaj pravijo ljudje? Lepo vas prosim, samo začasnih ukrepov ne! Res ne začasnih ukrepov, ker tisto, kar postane začasno, običajno postane trajno. In ta vaša trajnost je uničujoča.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zagotovo je referendum o zakonu, kot je ta o nujnih ukrepih na področju zdravstva, treba prepustiti. Ne vem, ali obstaja organizirana skupina državljank in državljanov, ki bo referendumsko pobudo sprožila, ali ne. Zagotovo ni pa nobenega pametnega razloga, da bi državni zbor ljudem to pravico vzel. Vemo, zakaj si vlada Janeza Janše s svojo koalicijo to želi storiti. Ker vsebina zakona ne ustreza po eni strani vladni propagandi, po drugi strani pa tudi pravnoformalnemu imenu samega zakona. Zakon o nujnih ukrepih na področju zdravstva res ima in premore nekaj nujnih interventnih ukrepov na področju zdravstva. Hkrati je pa glavni cilj zakona nekaj popolnoma drugega. Je pa to, da se javni zdravstveni sistem privatizira. Sam zakon, interventen po naravi, z začasnimi ukrepi, ki naj bi bili notri, je popolnjen z ukrepi, ki posegajo na sistemsko ureditev, kako slovensko zdravstvo deluje in posega temeljito. Lahko rečemo kar brutalno, saj je vlada Janeza Janše namenila sprivatizirati slovenski javni zdravstveni sistem, česar ne upa storiti neposredno. To počne po ovinkih, tako da bo javno zdravstvo še dodatno penalizirala, zasebno zdravstvo pa še dodatno nagradila. To počne v treh točkah in v treh korakih. Prva izmed teh točk je nacionalni razpis za skrajševanje čakalnih vrst, kjer naj bi s sredstvi vseh zavarovancev na veliko financirali zasebne izvajalce, da se izvedejo stalni posegi in operacije, na katere čakajo državljanke in državljanke. In vsi vemo, da ljudje v tej državi na zdravstvene posege čakajo. Vsi vemo, da je treba ukrepati. Ampak kako je treba ukrepati – za ta odgovor je pa najprej treba pogledati, kako je do problema sploh prišlo. Slovensko javno zdravstvo, kolikor vsi neprestano preklinjamo čez njega in imamo veliko povedati o dotrajanosti prostorov, je v resnici že 30 let tarča privatizacijskega obleganja raznoraznih zasebniških praks, ki jih lahko povzamemo tudi kot legalizirano korupcijo, ne zgolj klasično korupcijo, ki se jo lahko preganja. Govorimo o dopolnilnem zdravstvenemu zavarovanju, govorimo o zdravnikih dvoživkah pa preplačilih pri nabavi in tako naprej. Še presneto dobro se to naše javno zdravstvo drži, glede na to, da ga že 30 let politične sile želijo razkosati in spremeniti v običajni biznis. Še posebej če vemo, kako zelo Slovenija raca za razvitimi državami Evropske unije po deležu javnih sredstev, ki jih namenja v zdravstvo. 5,9 odstotka BDP znaša naša investicija. Razvite države, njih povpreček, pa 7,2 % BDP. Prevedeno v absolutne številke to pomeni, da je prioriteta slovenskega javnega zdravstva in njegovo javno financiranje silno nizka, kratki smo za nekje med 500 ali 600 milijonov evrov izdatkov vsako leto, ki bi jih morali najti v državnemu proračunu, ta sredstva pa usmeriti za to, da se bo poskrbelo za zdravje državljank in državljanov. Namesto da bi te prakse zasebniškega razgrajevanja elementarne solidarnosti v zdravstvu naslovili in odpravili, jih bodo gospe in gospodje v koaliciji še dodatno legalizirali. Z nacionalnim razpisom za skrajševanje čakalnih dob ne bomo okrepili javnega zdravstvenega sistema, ampak boste vi z denarjem vseh zavarovancev nahranili zasebnike in zasebniške interese, ki so problem sploh ustvarili. V interventnemu zakonu, ki naj bi bil odgovor na največjo zdravstveno krizo v zadnjih stot letih, ki jo rešuje – pazite to! – javno zdravstvo po celotnemu svetu – kaj vi delate? Privatizirate to javno zdravstvo. Čeprav smo videli neskončno primerov, kako so se zasebna zdravstva sesula kot hišice iz kart po raznoraznih drugih državah. Še več, ta nacionalni razpis naj bi se financiral iz sredstev, ki so jih komercialne zdravstvene zavarovalnice iz naslova dopolnilnega zavarovanja dobesedno zaplenile v epidemiji zavarovancev. 152 milijonov evrov je teh sredstev, 60 milijonov evrov tega naj bi se pretočilo v ta nacionalni razpis za skrajševanje čakalnih dob, a v resnici se bo velik del teh milijonov opral, ker sta zavarovalnici Sava Re in Triglav v zadnjem letu dni pospešeno kupovali zdravniško infrastrukturo: Diagnostični center Bled, Fontano v Mariboru, Cardial v Ljubljani in še in še. Raste prava mala zasebna bolnišnica v lasti zavarovalnic, ki bo kandidirala na tem istem nacionalnem razpisu za skrajševanje čakalnih dob, ki ga financirajo prav te zavarovalnice z zadržanimi sredstvi, ki smo jih vsi vplačali v dopolnilno zdravstveno zavarovanje. To je učbeniški primer pranja denarja. Zakaj? Samo zato da bodo zavarovalniški kapitalisti lahko še dodatno zaslužili, kolateralna škoda je pa javno zdravstvo, ki bi ga vi sprivatizirali. Drugi izmed korakov, kako privatizacija javnega zdravstva poteka, je jemanje neizvedenih programov iz rok javnih bolnišnic in prenašanje teh posegov skupaj s financami na zasebne izvajalce. Seveda javne bolnišnice v epidemiji svojih rednih programov niso izpeljale, ker so se ukvarjali s covidom-19. Normalno, pričakovano. Ampak veste, kdo je stal ob strani in spremljal reševanje te epidemije kot opazovalec? Zasebno zdravstvo, pretežno. Razen tistih nekaj posameznikov, ki so se aktivirali in angažirali samoiniciativno. Zdaj bodo javne bolnišnice nagrajene za svojo požrtvovalnost in delo v epidemiji s tem, da se jim bodo odvzeli programi in denar ter se bo to preneslo na zasebnike. In to praktično na vse zasebnike, vse mogoče espeje, tudi take, ki sploh nimajo zaposlenih zdravnikov in so v resnici zgolj školjke, zgolj lupine, pri katerih delajo zdravniki dvoživke. Saj veste, to so tisti zdravniki, ki so dopoldne zaposleni v javni bolnišnici, od koder preusmerjajo paciente v svoje popoldanske prakse. Ti razni espeji, na katerih tovrstni zdravniki dvoživke delajo na raznorazne pogodbe, so nekaj, kar bi bilo nujno treba obrzdati in je bilo vpisano v zakonodajo, da lahko dovoljenje za opravljanje zdravstvene dejavnosti dobi le tisti, ki ima zaposlenega tako imenovanega odgovornega nosilca zdravstvene dejavnosti, ki ima licenco, ki ima potrebne izkušnje, ni bil kaznovan in tako naprej. Ampak kaj se je zgodilo, ko bi morali ti odgovorni nosilci zdravstvene dejavnosti stopiti v veljavo? Vlada s svojo koalicijo je najprej uveljavitev te določbe zamaknila v prihodnost. Zdaj s tem zakonom, ki se mu danes odreka možnost referendumske iniciative, pa je iz odgovornih nosilcev črtala, brisala pogoj delovnih izkušenj. Se pravi, da bo lahko čisto vsak espe deležil pri tem velikem pretovarjanju javnih sredstev iz javnega zdravstva, iz potreb državljank in državljanov v zasebniške žepe in v zasebno zdravstvo. To je jedro tega zakona o nujnih ukrepih na področju zdravstva. Kot ste lahko zasledili iz moje razprave, ti ukrepi niso prav nič nujnega. Še več, so globoko škodljivi in so ravno nasprotni od tega, kar bi morali storiti. Precepljenost je nizka. Vlada je zavozila in zaupanje in cepljenje in prav nič ne izgleda, da bi se ji mudilo situacijo popravljati. Verjetno Janezu Janši odgovarja četrti val, da bo lahko še enkrat zaprl državo, smrtne žrtve ga ob tem ne zanimajo in zdaj vlada namesto da bi to prednostno naslovila tudi s kakšnim nujnim interventnim zakonom, demantira javno zdravstvo ki edino lahko hendla epidemijo ne le pri nas, ampak globalno. To je škodljivo. To je noro, enako kot je škodljivo, noro in globoko nedemokratično, da se za nek tak zakon, ki je ena sama privatizacijska lupina in prestreljen s podtaknjenci, ljudem jemlje pravica do referenduma.
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Še enkrat, Ustava določa v 90. členu, da je referendum nedopusten takrat, ko gre za preprečitev oziroma za odpravo posledic naravnih nesreč. In za to gre pri covidu-19. Gre za hudo nesrečo, ki ni doletela samo Slovenije, ampak cel svet. Danes govorimo o tem, ali je dopustno razpisati referendum o Zakonu o nujnih ukrepih na področju zdravstva, ki je več kot potreben in nujen tudi zaradi odpravljanja omenjenih posledic. Bom povedala, zakaj. Na nek način velikokrat v tem državnem zboru pozabljamo, da je najvišja v hierarhiji ustavnih vrednot prav pravica oziroma nedotakljivost življenja. In za to gre. Pri boju z epidemijo covida gre za to, da moramo narediti vse, da zaščitimo nedotakljivost življenja in pomagamo ljudem in na nek način potem tudi gospodarstvu, da vsi skupaj to hudo nesrečo zmoremo preživeti čim lažje. Rečenih je bilo kar nekaj zadev, ki terjajo nekaj odgovorov. Kolega Kordiš je govoril o krutosti, smrti, o smrtnih žrtvah in tako naprej. Pri tem pa je pozabil, da marsikdo, ki danes čaka na posege v javnem zdravstvu, za to zdravstvo plačuje davke, zavarovanje in tako naprej, pravzaprav ne ve, ali bo preživel jutrišnji dan. Tudi tukaj govorimo o življenju. Dejstvo je, da ukrepi, ki so v tem zakonu, pravzaprav res sploh ne bi smeli biti. Pa ne zato ker ne sodijo, ampak ker bi morale biti kdaj že stvari rešene in naš zdravstveni sistem izboljšan. Ampak nobena vlada v preteklosti žal tega ni naredila in čakalne vrste so takšne, kot so, in ljudje čakajo na posege in se borijo za svoja življenja, ker imamo sistem, kot ga imamo. Raje se ukvarjamo s tem, kdo bo opravil poseg, kot pa to, da bodo ljudje dobili to storitev in prišli do posega. Za vas je bolj pomembno, kdo bo to izvajal, ne da bodo ljudje prišli do posega. To pa je kruto. Se pravi, da za vas so nepomembne žrtve, ker je pač pomembno, kdo bo izvajal določeno aktivnost. V tem zakonu so stvari, ki bi jih morali rešiti že kdaj prej. Samo na tej julijski seji državnega zbora je ta vlada predlagala več zakonov s področju zdravstva, kot ga je Šarčeva vlada v letu in pol. Se pravi, da samo na eni seji obravnavamo več zakonov na to temo in rešujemo tudi stvari, ki bi morale biti že rešene. Naprej, kar se mi zdi zelo pomembno, je ta tako imenovani 3.a člen. Jaz mislim, ko radi govorite o podtaknjencih, da je bil 3.a člen takrat podtaknjen. Zdravniška zbornica, vsi so opozarjali, da to ni dobra rešitev, ampak takrat ste šli z njo naprej. In kaj se je zgodilo? Vedno znova smo odpirali temo tudi na Odboru za zdravstvo, kako primanjkuje psihiatrov, kako primanjkuje pediatrov in tudi drugih specializacij. Naj vam povem, kaj se je v teh konkretnih zadevah zaradi tega 3.a člena »odgovornega nosilca« dogajalo. Psihiater, ki je imel štiri leta delovne dobe, ni mogel v nek zdravstveni dom ali center, kjer bi bil edini psihiater, ker ni imel 5 let delovnih izkušenj. Se pravi, nekdo, ki je že imel dovolj izkušenj, imel licenco, opravil je specializacijo in tako naprej, bil je specialist za določeno področje, ni mogel opravljati dela v nekem zdravstvenem domu, ker bi bil tam edini. Ta zdravstveni dom je ostal brez opravljanja dejavnosti specializacije z nekega področja. Enako lahko rečem za pediatre in tako naprej. In za to gre, s to odpravo »odgovornega nosilca« dajemo možnost tistim, ki so zdravniki, spoštovani, ki tudi imajo že izkušnje, da vendarle lahko delajo na področju, kjer so potem edini zaposleni iz tiste specialnosti. Kot drugo, rečeno je bilo, da bomo jemali javnim bolnišnicam in dajali, ne vem, nekim privatnikom. Kakšna laž in zavajanje. Nihče ne bo nič jemal. Ampak tisti javni zavodi, ki enostavno bodo ugotovil, da ne zmorejo in da ne bodo opravili svoje dejavnosti do konca leta, to pomeni, da ljudje ne bodo dobili storitev, prej smo govorili o bolnih, na smrt bolnih in tako naprej, da bo lahko to dejavnost opravil potem nekdo drug, ki pa jo bo lahko opravil. Nič ne bo nobenemu vzeto, samo preneslo se bo tisto, kar ne bo storjenega. In to je bistvena razlika. Se pravi, vse kapacitete, ki jih imamo v državi, bomo združili, da bomo naredili bolj dostopno javno zdravstvo. Danes pa v sistemu javnega zdravstva imamo ljudi, ki plačujejo za storitve, ker morajo hoditi k zasebnikom, ker ne pridejo na vrsto. To ni javno zdravstvo, ki ga bi v Slovenski demokratski stranki podpirali. Žal ne. Javno zdravstvo mora bit učinkovito in vsem dostopno. Danes pa temu ni tako. In ravno to so ukrepi, ki bodo pri tem pomagali. Ker je covid prinesel določeno situacijo, ki se pozna žal tudi na področju zdravstva, so ti ukrepi nujni. Imamo tudi ukrepe, ki bodo pomenili več osebja na področju klinične psihologije, kar je tudi zelo pomembno zaradi naših otrok in podatkov, ker vemo, da iz leta v leto je več oseb, ki potrebujejo tovrstno pomoč, in tisto ključno, kar se tudi meni zdi, da bomo spodbujali specializacijo družinske medicine, kar je prvi korak za ljudi, saj gre za primarno raven in največkrat imajo ljudje stik ravno z družinskim zdravnikom. Kot vemo, je danes mnogo ljudi, ki nimajo svojega družinskega zdravnika. Pa ne zato ker bi tako želeli, ampak ker ni ljudi. S tem, ko smo naredili kar nekaj korakov oziroma je v tem zakonu kar precej rešitev, sem vesela, da to pozdravljajo tako ljudje kot stroka, stroka iz javnih zavodov in menijo, da je to zelo pomemben korak k temu, da bodo ljudje prišli do ustreznih storitev. Zato prosim, ne govorimo na eni strani, da ta vlada hoče zapirati, da ji ni mar za umrle in tako naprej. Nam je hudo za vsakega umrlega, tako zaradi covida, kot zato ker ni prišel na vrsto. S temi ukrepi omogočamo ravno to, da bodo ljudje prej prišli na vrsto. Še marsikaj moramo narediti na področju zdravstva. Pred nami je tudi zakon o investicijah, ki je tudi zelo pomemben. Delno nekatere zadeve, vsaj administrativno, urejamo tudi v tem konkretnem zakonu, ko gre za javna naročila, tako je tudi tukaj korak naprej. Govorimo tudi o ukrepih, ki so bili že do sedaj, pa se samo podaljšujejo, zato da bomo vsi skupaj zmagovalci. Pa še nekaj, ne govorite, da je vlada tista, ki ne dela nič, da bi se ljudje cepili. To je nesramno in predvsem neodgovorno. Na tem mestu bi bilo veliko bolj prav, da bi vsi pozvali ljudi, da se cepijo in ne da želimo tudi tisto, kar je v odločitvi vsakega posameznika, naprtiti vladi. Se pravi, vsak posameznik odloča, ali se bo cepil ali ne. Na nas pa je, da jim pomagamo pri tej odločitvi.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Vidim, da ni interesa, zato zaključujem razpravo. O predlogu sklepa bomo odločali danes, takoj po prekinjeni točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA SKLEPA O NEDOPUSTNOSTI RAZPISA ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O ZAKONU INTERVENTNIH UKREPIH ZA POMOČ GOSPODARSTVU IN TURIZMU PRI OMILITVI POSLEDIC EPIDEMIJE. Predlog sklepa je na podlagi 21.a člena Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo Simonu Zajcu. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, dober dan! Vlada Republike Slovenije je Državnemu zboru Republike Slovenije v skladu s prvim odstavkom 21.a člena Zakona o referendumu in o ljudski iniciativi predlagala sprejetje sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o interventnih ukrepih za pomoč gospodarstvu in turizmu pri omilitvi posledic epidemije COVID-19, ker gre za zakon iz prve alineje drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije. V skladu z navedenimi določili referenduma ni dopustno razpisati o zakonih o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč. Zakon o interventnih ukrepih za pomoč gospodarstvu in turizmu pri omilitvi posledic epidemije COVID-19 dodatno blaži in odpravlja posledice naravne nesreče, nalezljive bolezni covida-19 na področju gospodarstva, zlasti na področju gostinstva, turizma, športa in kulture. Državni zbor Republike Slovenije je na predlog Vlade doslej že sprejel osem protikoronskih paketov zakonodaje. Zaradi še vedno trajajočih posledic epidemije covida-19 je Vlada Republike Slovenije pripravila nov interventni zakon o podaljšanju nekaterih obstoječih ukrepov za gospodarstvo ter o dodatnih ukrepih predvsem za področje gostinstva, turizma, športa in kulture. Ukrepi, predvideni v novem interventnem zakonu, so po svoji naravi začasni, saj urejajo vsebino povezano s covidom-19 in sledijo načelu varovanja zdravja in življenja ter socialne varnosti ljudi ter zagotavljanja likvidnosti gospodarskim subjektom. V luči negotovosti v zvezi s posledicami covida-19, ki se kažejo po svetu, zakonodajalec nima le pravice, temveč tudi dolžnost, da zakonodajo prilagaja danim družbenim razmeram in jo spreminja, če to narekujejo spremenjena družbena razmerja. Nujni ukrepi, ki jih država sprejema za omilitev in odpravo negativnih posledic covida-19 na prebivalstvo in gospodarstvo, morajo biti čim bolj učinkoviti, njihova izvedba pa mora biti hitra. Prosim vas za podporo o predlogu sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma, ki bo omogočil, da bo zakon čim hitreje začel veljati, saj podjetja nestrpno pričakujejo pomoč, ki je predvidena v zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Dober večer! Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Vse dosedanje vladne protikoronske pakete, ki da prihajajo na pomoč ljudem, povezuje nekaj preprostih dejstev. Prihajajo prepozno, neučinkoviti so, vlada jih tišči v sprejemanje mimo javnosti – splošne in zainteresirane, vanjo vpleta vrinjence, torej ukrepe, ki s pomočjo ljudem nimajo nikakršne zveze, in namesto da bi neposredno pomagali ljudem v stiski, hitijo na pomoč kapitalu. Deveti protikoronski paket je šolski primer te vladne prakse. Da so ukrepi neučinkoviti in da prihajajo prepozno, ob tem paketu vedo najbolje organizatorji prireditev. Na vsaj približno pozornost vlade so čakali leto in pol oziroma dve zavoženi sezoni. In ko so že mislili, da jim je vlada prisluhnila, je ta čez noč izbrisala večino dogovorov. PKP-9 ne bi bil PKP, če v njem vlada Janeza Janše ne bi našla priložnosti za vrinjenje vsebin, ki niso niti nujne, niti interventne, niti nimajo nikakršne zveze z reševanjem epidemije. So pa priročna politična obvoznica za zasebne interese prijateljev. Zakon o vodah. Javno nasprotovanje zakonu je dokazano izjemno. Vlada se je tega zavedala, zato je v PKP-9 tudi vrnila dve uredbi, ki spreminjata način financiranja javnih gospodarskih služb iz sklada za vode. Skoraj milijarda za orožje, v redu, nujna sredstva za zaščito pred realnimi grožnjami poplav, to pa vlade ne gane. Da bi bili ukrepi za pomoč ljudem res ukrepi za pomoč ljudem, smo v Levici že v obravnavi na odboru predlagali dve dopolnili s ključnimi ukrepi. Država različnim podjetjem zagotavlja finančno pomoč, a brez zagotovila, da bodo ta obdržala svoje delavce. Pomoč gospodarstvu se mora najprej pretopiti v obstoj delovnih mest. Brez podpore. Predlagali smo tudi spremembo o namembnosti turističnih, kulturnih in športnih bonov v finančno pomoč najšibkejšim, ki nujno potrebujejo sredstva, torej za golo preživetje, šolske potrebščine, plačilo najemnine, cenovno ugodna prehrana iz trgovine, obleke in druge življenjske potrebščine. Tudi brez podpore. Nobenega razloga torej ni bilo, da bi v Levici podprli še enega od neučinkovitih vladnih ukrepov. Zdaj je pred nami vnovič še predlog o prepovedi referenduma. Predlagateljem se zdaj seveda tresejo hlače. Se spomnite nedelje? Edini način, da aktualni režim obdrži svojo škodljivo oblast, je, da iz procesa odločanja izključi ljudi. Edino tako, da nam onemogoči, kar nam je sicer zagotovljeno z ustavo. Edino tako, da iz demokratičnega procesa izloči demokracijo. A kot zgovorno priča tudi plebiscitarni rezultat na nedeljski ljudski nezaupnici vladi, je edini dejanski interventni ukrep, ki bo v teh časih družbene preizkušnje služil ljudem in gospodarstvu, nepreklicni odstop vlade. Vnovične volitve in sestava nove, legitimne vlade z ljudsko podporo, ki bo v epidemiji dejansko upravljala z epidemijo. Pričujoča prepoved referenduma je v bistvu krik nemoči. Oblast in njeni sateliti vedo, koliko je ura. Cvilijo v političnih izdihljajih. Poslanska skupina Levica ni psihoterapevtska praksa, ki bi ujčkala travme neizživetih vladarskih fantazij na račun z ustavo zagotovljene ljudske varovalke. Prepovedi referenduma ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Mihael Prevc.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Prejšnji teden smo sprejeli Zakon o interventnih ukrepih za pomoč gospodarstvu in turizmu pri omilitvi posledic epidemije COVID-19. Zakon vsebuje številne ukrepe, ki jih je Vlada Republike Slovenije pripravila za pomoč in okrepitev panog, ki so utrpele največ negativnih posledic, ki jih prinaša epidemija covida-19. Za današnjo odločitev o predlogu sklepa je torej pomembna vsebina sprejetega zakona, tako imenovanega zakona PKP-9 oziroma protikoronskega paketa. Slovensko gospodarstvo se še zdaleč ne nahaja v situaciji, ki bi lahko na nevarnost bolezni covida-19 kar pozabili. Situacija v celotni Evropi je namreč še vedno precej nestabilna. Naj navedem le nekaj ključnih ukrepov interventnega zakona. Povračilo nadomestila plače za skrajšani polni delovni čas je nujni ukrep za zagotovitev možnosti delodajalcev, da svoje delovne procese prilagodijo še vedno zahtevnim razmeram. Posledično bo ta ukrep preprečil tudi nova odpuščanja. Vlada z ministrom Janezom Ciglerjem Kraljem je dokazala, da so bili njeni ukrepi za preprečevanje brezposelnosti izjemno učinkoviti. Številke primerjave med državami Evropske unije so jasne. Nujno je, da prizadevanja na tem področju nadaljujemo. Predlog zakona naslavlja tudi pomoč za gospodarstvo, specifično na področju turizma. Gre za panogo, ki je zaradi epidemije posebej prizadeta. Pomoč je tu seveda nujna. Predlog zakona prinaša pomoč za financiranje regresa za letni dopust, pomoč industriji srečanj in dogodkov kot delno povračilo stroškov organizacije srečanj in dogodkov, bone za izboljšanje gospodarskega položaja na področju gostinstva, turizma, športa in kulture ternenazadnje pomoč upravljavcem žičniških naprav. Predlog zakona predvideva za dobrih 240 milijonov evrov nujne pomoči našemu gospodarstvu posebej za podjetja in podjetnike na področju turizma. Ustava Republike Slovenije v 90. členu določa, da referenduma ni dopustno razpisati o Zakonih o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč, kamor lahko štejemo tudi epidemijo virusa covida-19. Ko tehtamo med pravico do referenduma na eni strani ter usodo ljudi na drugi strani, moramo tokrat pretehtati v korist reševanja naših podjetij in državljanov v teh kriznih časih. Zato v Poslanski skupini Nove Slovenije podpiramo sklep, s katerim bo Državni zbor ugotovil, da referenduma ni dopustno razpisati. Ne, ker ne bi želeli referenduma, ampak ker si želimo, da pomoč do posameznikov in podjetij, ki sem jo na kratko opisal, pride čim prej. Vsak dan odlašanja bi bil v teh časih odveč. Predlog sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma bomo krščanski demokrati podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden bomo nadaljevali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin, vas samo obveščam, da prijavljenih k razpravi ni več. Sedaj pa dajem besedo Mateji Udovč, ki bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Spoštovani! Pred nami je odločanje o Predlogu sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o interventnih ukrepih za pomoč gospodarstvu in turizmu pri omilitvi posledic epidemije COVID-19. Uvodoma bi želeli opozoriti v Poslanski skupini Stranke modernega centra na to, da je ob količini in načinu alokacije sredstev izredno pomemben dejavnik pomoči gospodarstvu tudi dobra umeščenost teh ukrepov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo prepričani, da so določeni segmenti gospodarstva izčrpani do skrajnih meja svojega obstoja in da bi bila pomoč za določen del naših podjetij prepozna že, če bi prišla pred nekaj tedni. Mnoga podjetja, katerih delovanje je bilo zaradi ukrepov na tak ali drugačen način paralizirano, se danes ohranja pri življenju s premestitvenimi krediti ali pa so spremenila svojo strukturo na način, ki jim omogoča životarjenje v razmerah gospodarske suše. Pri konstrukciji optimalnega načrta za pomoč gospodarstvu nas omejujejo sredstva in čas. Kljub zavedanju, da je z omenjenimi sredstvi in v kratkem časovnem roku praktično nemogoče v celoti zadovoljiti želje vseh oslabljenih akterjev na trgu, smo prepričani, da je predlagani interventni zakon dober približek optimalnega kompromisa v trenutnih danih razmerah. Osrednji namen interventnega zakona ni nič drugega kot pomoč tistim delom gospodarstva, ki so jim omejitve za preprečevanje širjenja bolezni preprečile nemoteno poslovanje in jih s tem tudi najbolj prizadele. Ti ukrepi med drugim obsegajo podaljšanje subvencioniranja krajšega delovnika, plačilo regresa za letni dopust v določenih panogah ter finančno pomoč nekaterim segmentom gospodarstva, kot so na primer industrija srečanj ter filmska in avdiovizualna industrija. Ob tem predlogu interventnega zakona se predvideva tudi uvedbo bonov, s katerim se bodo na potrošniku prijazen način med ponudnike porazdelila prepotrebna finančna sredstva. V Poslanski skupini Stranke modernega centra trdno verjamemo v to, da so pomoči, ki jih predlog zakona predvideva, pravične ter da jih bo gospodarstvo pričakalo v pozitivnem duhu. Prav tako pa verjamemo, da bi morebitna zakasnitev pomoči zaradi odlašanja, vezanega na referendumske postopke, za naše gospodarstvo pomenila katastrofo. Prizadeti deli gospodarstva računajo na našo pomoč, zato si želimo, da bi njihove interese tokrat postavili pred morebitne politične interese. Predvsem razumemo pomisleke, ki zadevajo način in intenzivnost porazdeljevanja sredstev pomoči. Tudi sami smo namreč mnenja, da je v tako omejenem časovnem obdobju praktično nemogoče v polni meri ugoditi žejam vseh tržnih akterjev. Kljub temu pa smo močno prepričani v to, da bo zakon, tak, kakšen je, finančna sredstva aluciral na prava mesta in na način, ki bo kar najbolje učinkovito pripomogel k ponovnemu zagonu slovenskega gospodarstva. Za konec pa bi opozorili še na dejstvo, da bi se tudi v primeru referendumske potrditve interventnega zakona škoda naredila že ob njegovem razpisu. Odlok pomoči, ki bi jih povzročil morebiten razpis referenduma, bi bil namreč težek udarec za slovensko gospodarstvo, ki bi najbolj prizadel prav tiste najbolj izčrpane gospodarske panoge. Vsi skupaj se moramo zavedati, da nas gospodarstvo potrebuje bolj kot kadarkoli doslej. Težke situacije pa od nas zahtevajo modre, težke in preudarne odločitve. V skladu z navedenimi dejstvi bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra sklep o nedopustnosti referenduma podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine SAB. Izvoli.
Spoštovani! Državni svet ni izglasoval odložilnega veta na novi interventni zakon, ki prinaša pomoč panogam gostinstva in turizma, zato danes na predlog Vlade odločamo o nedopustnosti zakonodajnega referenduma. Zakon prinaša podaljšanje ukrepov za pomoč kmetom, sofinanciranje regresa za letni dopust za najbolj prizadete dejavnosti, pomoč industriji srečanj in dogodkov, filmskih in avdiovizualnih dejavnosti ter žičničarjem. Poleg navedenega zakon uvaja nove bone, ki jih bo mogoče koristiti za plačilo gostinstva, turizma, športa in kulture. Bone bodo prejeli vsi prebivalci Slovenije, celotno gospodarstvo bo še naprej deležno subvencije za krajši delovni čas. Dejstvo je, da deveti interventni zakon delno prinaša najbolj prizadetim panogam nujno potrebno pomoč, a žal vlada niti tokrat ni razočarala, saj se novi interventni zakon ne razlikuje od svojih predhodnikov. Prežet je z določbami, ki nimajo nikakršne zveze s pomočjo gospodarstvu zaradi posledic koronakrize in kot take niso nujne za zagotovitev obrambe države, varnosti in odprave posledic naravne nesreče, ki jo danes predstavlja epidemija. Vlada poslance Državnega zbora postavlja v nemogoč položaj, saj jih dejansko prisiljuje v zavestno kršenje ustave. Na eni strani tehtamo med pomočjo, ki jo prizadetim panogam prinaša interventni zakon, na drugi strani pa se zavedamo, da so v zakonu vsebovana določila, ki vanj ne sodijo. S takšnim početjem je edino in izključno vlada kot predlagateljica tista, ki tvega, da bo zakon obveljal in da bodo pomoči potrebne panoge dejansko dobile pomoč v najkrajšem možnem času. Naj spomnim, da je Komisija za preprečevanje korupcije v začetku tega meseca na vlado naslovila priporočila glede sprejemanja zakonov po nujnem postopku. Tozadevno je vlado izrecno pozvala, da naj v predloge predpisov, ki se obravnavajo po nujnem postopku, ne vključuje določb, katerih obravnava po nujnem postopku ni utemeljena. Žal je tudi ta iniciativa naletela na gluha vladna ušesa. V Poslanski skupini SAB smo prepričani, da bodo boni predmet pomoči enim in istim hotelirjem, kot so bili v prvi fazi. Prepričani smo, da če bi upoštevali predlog naše poslanske skupine že k predhodnim ukrepom, bi bilo koriščenje veliko višje od 40 %. Poleg tega so bili ponovno pozabljeni občasni avtobusni prevozniki. Gostincem je bila obljubljena tako imenovana zagonska pomoč oziroma kritje stroškov pokvarjene in odvržene zaloge zaradi prisilne ustavitve dejavnosti. Nič od tega ni bilo upoštevano v dolgo pričakovanem zakonu. Zaradi tega v Poslanski skupini SAB, socialnih liberalcev, sklepa ne bomo podprli.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! 4. marca 2020 smo imeli v Republiki Sloveniji uradno evidentirano prvo okužbo z novim koronavirusom. 12. marca je bila prvič razglašena epidemija. 18. marca smo v Državnem zboru že sprejeli prve interventne ukrepe na različnih področjih in le dva tedna kasneje prvi tako imenovani protikoronski paket ukrepov za zajezitev epidemije covida-19 in omilitev njenih posledica za državljane in gospodarstvo. Nihče si tedaj niti predstavljati ni mogel, da bo imel virus takšne razsežnosti na slehernem področju našega življenja. Sledili so sprejeli protikoronskih paketov kot pomoč ljudem, gospodarstvu za omilitev in zajezitev te epidemije. Danes ne vemo, kateri bo tisti protikoronski zakon, s katerim bomo zaključili interveniranje države. Ravno tako ne vemo, ali bo tak zakon sploh še potreben. Univerzalno pa je jasno, da je vsak izmed protikoronskih zakonov odsev izjemnih razmer, odsev spoprijema s kriznim položajem in dolgoročnega zmanjševanja škodljivih posledic. Obe veji oblasti, izvršilna in zakonodajna, sta bili primorani uporabiti politike, ki si jih je sicer težko zamisliti. Ta fleksibilnost pa je znamenje moči demokratične ureditve, ne pa znamenje njene slaboti. 21. junija letos je vlada vložila v zakonodajno proceduro Predlog zakona o interventnih ukrepih za pomoč gospodarstvu in turizmu pri omilitvi epidemije COVID-19, vreden nekaj več kot 240 milijonov evrov. 1. julija je zasedalo pristojno delovno telo Državnega zbora, ki je po skoraj sedmih urah razprave z devetimi glasovi za in nobenim glasom proti sprejelo dopolnjeni predlog zakona. Na seji Državnega zbora smo predlog obravnavali pred enim tednom in ga po več kot triurni razpravi izglasovali s 47 glasovi za in samo 8 glasovi proti. Državni svet včeraj ni izglasoval veta na ta zakon. Danes smo poklicani, da glasujemo o tem, ali bi bil morebitni referendum o devetem protikoronskem zakonu dopusten ali ne. O vsebini zakonskih določil je bila opravljena obsežna razprava, ki je ne kaže znova povzemati. Ponovno pa je treba poudariti, kako izgleda kvantifikacija vseh dosedanjih ukrepov slovenske države za blažitev posledic epidemije. Neodvisna in samostojna državna inštitucija Fiskalni svet jih je ocenil na 4 tisoč 995 milijonov evrov, malo manj kot pet milijard. To je več kot polovica celotnih prihodkov državnega proračuna v letu 2020. V resnici bi bila potrebna zelo solidna doza miselne patologije za referendumsko problematiziranje zakona, ki tako velikemu številu ljudi prinaša otipljive koristi. Toda živimo tukaj in zdaj v Sloveniji. Ostri kritični odzivi in izbruhi sovraštva ne izvirajo samo iz nasprotnih ideoloških in političnih stališč, marveč tudi iz splošne človeške težnje po prikrivanju nekaterih neprijetnih in žalostnih resnic o slovenski stvarnosti. Lepote demokracije na slovenski način so nepresahljiv izvir navdiha za izkrivljenosti vseh vrst, kar pri publiki ustvarja za odtenek premočno estetsko doživetje. V resnici gre kajpada za anticivilizacijsko zasmehovanje, ki temeljito razdira slovenski politični sistem in slovensko družbo v celoti. Pri vseh protikoronskih zakonih je pomembna vsebina, ravno tako pa sta pomembni njena hitra uveljavitev in realizacija. To so tudi tista tri temeljna vodila, za voljo katerih bomo poslanci Poslanske skupine Desus soglasno podprli sklep o nedopustnosti referenduma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice, kolegi! Pred nami je predlog sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma Za zakon o interventnih ukrepih za področje gospodarstva in turizma. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog podprli. Dejstvo je, da smo prišli do spoznanja, da covid ni samo grožnja zdravstvu, ampak je tudi grožnja gospodarstvu in delovnim mestom. Cilj te vlade je bil od vsega začetka ohranitev delujočega gospodarstva in pa ohranitev delovnih mest. Ukrepi, ki so bili sedaj sprejeti v zvezi s covidom za področje gospodarstva, ohranjanje delovnih mest, so bili več kot učinkoviti. To nedvoumno pričajo tudi številke. Slovenija je med prvimi državami Evropske unije po rasti bruto domačega proizvoda. Slovenija je med državami Evropske unije med državami, ki imajo najmanjšo brezposelnost. Bonitetne agencije Sloveniji ohranjajo ocene ali jih zvišujejo. To pomeni, da je Slovenija na pravi poti. Prepričani smo, da bi v primeru referendumov pri vseh teh osmih zakonih Slovenija izgubila tisti potrebni čas in rezultati bi bili bistveno slabši. Stanje v gospodarstvu bi bilo slabše in tudi več bi bilo brezposelnosti. Covid zahteva hitro in učinkovito ukrepanje, zato bomo danes v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlog tega sklepa tudi podprli.
Hvala lepa. Edvard Paulič bo predstavil stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca. Edvard Paulič, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kolegice in kolegi! Kot skoraj pri vseh tako imenovanih protikorona zakonih smo tudi danes priča temu, da vlada predlaga sklep, s katerim bi se prepovedalo referendumsko odločanje o zakonu. Ustava seveda dopušča takšno prepoved referendumske iniciative, a le za tiste zakone, ki izpolnjujejo katerega izmed vsebinskih pogojev, kot so določeni v 90. členu ustave. Odprava posledic naravnih nesreč, kar epidemija covida je, je eden izmed takšnih razlogov, če bi bil to res samo interventni zakon in če bi res vseboval samo vsebino, ki zadeva odpravo posledic epidemije. Pa temu ni tako. V zakonu lahko recimo najdemo določilo, ki ureja nedeljski delovni čas trgovin posebnega pomena, ne glede na velikost prodajalne, in to v trajanju do konca leta 2022. Prav tako v zakonu najdemo določilo, ki v primeru odjave motornega vozila trajno spreminja rok za plačilo dajatve za motorna vozila. To že na prvi pogled ni nekaj, kar bi kakorkoli odpravljalo posledice naravne nesreče. Enako je z določbami, ki predvidevajo oprostitev plačila DDV za dobavo in pridobitev zaščitne in medicinske opreme, ali pa za podaljšanje veljavnosti pretečenih osebnih izkaznic. Nič od naštetega ne sodi v interventni zakon. V Poslanski skupini LMŠ se ponovno sprašujemo, zakaj vladna koalicija prek interventne zakonodaje ponovno trajno spreminja nekatere sistemske zakone. Ničkolikokrat smo že opozorili, tudi skupaj z Zakonodajno-pravno službo, da takšen način spreminjanja zakonodaje ogroža pravno varnost in krha preglednost celotnega pravnega sistema. Interventni zakon je in bi moral biti namenjen začasnemu urejanju določenega področja, sploh če se glede interventnega zakona želi prepovedati ustavna pravica do referendumske pobude. Sklep o prepovedi referenduma zato tudi danes ni upravičen, je pa jasno, da bo, če ga bo koalicijska večina izglasovala, vendarle predstavljal zakonito podlago za prepoved referenduma. V Poslanski skupini LMŠ tega sklepa ne bomo podprli, ker menimo, da gre danes še enkrat več za preširoko uporabo tega instituta, ki se v času epidemije prepogosto zlorablja. Nobeni oblasti, ki dela zgolj in samo z dobrimi nameni in pri tem verjame v kvaliteto svojih odločitev, se ne bi bilo treba bati mnenja ljudstva. Sprašujemo se, zakaj in čemu se torej ta vlada boji enega najbolj demokratičnih orodij, zakaj se boji lastnega naroda. Odgovor morda tiči v pretekli nedelji.
Hvala lepa. Meira Hot bo predstavila še zadnje stališče, stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Že večkrat smo opozorili možnosti spodbijanja zakona na referendumu kot tudi dejstvo, da zakoni ne začnejo veljati takoj po sprejetju, sta ključni značilnosti demokratično ustavne ureditve. Če to pravilo kršimo, nismo več prava demokracija. Naša ustava dopušča redke izjemne okoliščine, ko se od teh načel lahko odstopi. Tudi zato je bila pred sedmimi leti sprejeta ureditev, ki omogoča omejitev referendumskega odločanja v primerih nujnih, neodložljivih ukrepov za varnost in obrambo države, v primeru proračunskih predpisov, sprejemanja mednarodnih pogodb ter v primeru odprave kršitev človekovih pravic. To ureditev smo pred sedmimi leti podprli tudi Socialni demokrati, kajti omogoča državi, da v izjemnih primerih hitro ukrepa. Zakon z interventno vsebino lahko predlaga le vlada, zato nosi tudi veliko odgovornost, da z njimi poseže le na področja, kjer je ukrepanje resnično nujno. Poslanke in poslanci moramo v takih primerih opozarjati na točke, kjer so meje presežene, če želimo, da bo zakon tudi obveljal. Spoštovani! Ko so se sprejemale ustavne spremembe v zvezi s tem, si nihče ni mogel zamisliti, da bi v demokratični republiki lahko nekdo tako temeljito zlorabljal to veliko zaupanje, kot to počneta ta vlada in njeni parlamentarni podporniki. Od prvega dne epidemije zakone spremljajo taki predlogi sklepov. Od prvega dne opozarjamo vlado, da je prepoved referenduma izjemno občutljivo orodje, ki ga je treba uporabljati skrajno previdno, da v takih zakonih ne sme biti nič takega, kar res ni popolnoma nujno in potrebno. Vlada teh opozoril ne sliši. V vsak interventni zakon rine nenujne podtaknjence. Iz dosedanjih paketov pekape se spomnimo pretiranih represivnih pooblastil, trajnega zniževanja delavskih pravic, standardov varovanja okolja in varne gradnje. Vlada vsakemu, zanje pomembnemu, zakonu pripisuje pomen, ki naj bi opravičeval prepoved referenduma. Od prvega, tako imenovanega protikoronskega, paketa se ta praksa ni spremenila. Po vladni miselnosti je vse, kar je zanje nujno, tudi prepovedano izpostavljati presoji ljudi. Ta praksa se prilagaja in se stopnjuje. Če smo v prvih paketih opozarjali na podtaknjence v obliki represije in kasneje neustavne prijateljske pomoči, so se nekje na sredini tega vala prepovedi referenduma utemeljevale z vzroki, ki jih je treba ujeti za hitro uveljavitev pomoči. Kaj lahko, lepo prosim, samo za malo miru v dvorani?! Pred dnevi je vlada to škodljivo prakso razširila tudi na zakon o nalezljivih boleznih, za katerega bi prav tako prepovedala referendum. Ob takih eklatantnih zlorabah oblasti in pooblastil se nam vladni grehi pri tem zakonu morda zdijo celo nekoliko manjši. A v resnici ta zakon ne lovi nobenih rokov za nujno uveljavitev ali podaljšanje pomoči. Tokrat obstoječih pomoči ni treba nujno podaljševati. Ta zakon ne omejuje človekovih pravic. To želi vlada še naprej početi z odloki, in ta zakon tudi ne odpravlja kršitev človekovih pravic, niti nima zveze z varnostjo ali obrambo države, in tudi ta zakon vsebuje podtaknjene, nepovezane, nenujne vsebine, katerih takojšnja uveljavitev ni nujna. Spoštovani! Ta vlada je izgubila sposobnost razlikovati, kaj sodi v ustavne okvire in kaj ne. Njeni presoji ni mogoče več zaupati, kar med drugim kažeta njena predloga prepovedi referendumskega odločanja o Zakonu o nalezljivih boleznih in o devetem paketu epidemijske pomoči. Vlada se očitno ljudi boji in zato se izogiba soočanju z njihovo voljo. Spoštovani! V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne želimo ovirati uveljavitve tistih ukrepov pomoči za ljudi, ki jih podpiramo. Ne moremo pa prevzeti odgovornosti za vsebine, ki v interventne zakone ne sodijo in presegajo okvir nujnih začasnih ukrepov, zaradi česar bi bil zakon lahko predmet ustavne ali referendumske presoje. Ne moremo podpreti vladnega stališča, da ljudje v demokraciji ne smejo odločati, zato bomo glasovali proti sklepu u prepovedi referenduma.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste imeli možnost pa ste se odjavili. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi kdo razpravljati na podlagi 71. člena? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo in prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Državni zbor bo glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 1. in 2. točka dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o nujnih ukrepih na področju zdravstva. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 41. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga sklepa o nedopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma o Zakonu o interventnih ukrepih za pomoč gospodarstvu in turizmu pri omilitvi posledic epidemije. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 40. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 78. izredno sejo zbora.