Dober dan želim, spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 10. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da se današnje seje ne more udeležiti naslednja poslank in poslanec: gospa Alenka Bikar in gospod Peter Vilfan. Vse prisotne lepo pozdravljam. Preden preidemo na 2. točko dnevnega reda, prehajamo na dve obvestili. Obvestilo predsednika Vlade, da bo funkcijo ministra za pravosodje in javno upravo namesto dr. Senka Pličaniča, ki je s funkcije ministra za pravosodje in javno upravo odstopil, začasno opravljal gospod Zvonko Černač, minister za infrastrukturo in prostor. Predsednik Vlade gospod Janez Janša je z dopisom z dne 31. januarja 2013 Državni zbor obvestil, da bo funkcijo ministra za pravosodje in javno upravo začasno poveril gospodu Zvonku Černaču, ministru za infrastrukturo in prostor. V zvezi s tem ugotavljam, da se je Državni zbor na podlagi drugega odstavka 234. člena Poslovnika Državnega zbora seznanil, da bo funkcijo ministra za pravosodje in javno upravo namesto dr. Senka Pličaniča, ki mu je funkcija ministra za pravosodje in javno upravo zaradi odstopa prenehala, začasno opravljal gospod Zvonko Černač, minister za infrastrukturo in prostor. Prehajamo še na drugo obvestilo predsednika Vlade, da bo funkcijo ministra za finance namesto dr. Janeza Šušteršiča, ki je s funkcije ministra za finance odstopil, začasno opravljal sam. Predsednik Vlade gospod Janez Janša je z dopisom z dne 31. januarja 2013 Državni zbor obvestil, da bo funkcijo ministra za finance začasno opravljal sam. V zvezi s tem ugotavljam, da se je Državni zbor na podlagi drugega odstavka 234. člena Poslovnika Državnega zbora seznanil, da bo funkcijo ministra za finance namesto dr. Janeza Šušteršiča, ki mu je funkcija ministra za finance zaradi odstopa prenehala, začasno opravljal gospod Janez Janša, predsednik Vlade. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZA ZAČETEK POSTOPKA ZA SPREMEMBO USTAVE REPUBLIKE SLOVENIJE Z OSNUTKOM USTAVNEGA ZAKONA O SPREMEMBAH USTAVE REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog akta je v obravnavo zboru predložila skupina 50 poslank in poslancev, s prvopodpisano mag. Katarino Hočevar. Za dopolnilno obrazložitev predloga akata dajem besedo predstavnici predlagateljev mag. Katarini Hočevar.
Zahvaljujem se za besedo in vas prav lepo pozdravljam. Danes razpravljamo o tretji ustavni spremembi v tem mandatu, hkrati pa je 90. člen Ustave tudi tretji poskus sprememb referendumske zakonodaje v samostojni Sloveniji. Pod predlog sprememb se je v septembru 2012 podpisalo 50 poslank in poslancev. V okviru Ustavne komisije je bila na to temo sklicana javna predstavitev mnenj, imenovana pa je bila tudi strokovna skupina priznanih ustavnih pravnikov, ki so podali mnenja in stališča. Naj se na tem mestu iskreno zahvalim strokovni skupini za opravljeno delo in pregled predloga, ki so ga učinkovito in pa smiselno nadgradili. Strokovna skupina je uvodoma ugotovila, da ureditev zakonodajnega referenduma v 90. členu ni ustrezna, saj je na določenih mestih pomanjkljiva. Tudi pregled strokovne literature s tega področja nam pokaže, da je bilo v preteklosti na to že večkrat opozorjeno. Referendum je pomemben ustavni demokratični institut, zelo pomemben. Preveč pomemben, da bi ga razvrednotili. Namen našega predloga je bil, da iz zakonodajnega referenduma tudi v Sloveniji naredimo korektiv predstavniških demokraciji, ki bi se upravljal v redkih izbranih primerih za najpomembnejša družbena vprašanja. Gre za dvig legitimnosti referenduma in za to, da referendum ohranimo v spremenjeni in pa izboljšani obliki. V javni predstavitvi mnenj je kar nekaj pravnikov opozorilo, da predlagamo nizek oziroma smešno nizek kvorum za veljavnost referenduma. Na drugi strani pa so predstavniki civilnih organizacij izrazili prepričanje, da ubijamo demokracijo. Naša naloga je, da zavrnemo oba očitka. V prvi vrsti je ključno, da referendum dajemo v roke izključno volivcem, saj je predlagano, da razpis referenduma lahko zahteva najmanj 40 tisoč volivcev. Nadalje se predlaga, za katere zakone se referenduma ne more razpisati. V tem delu je najpomembnejše, da je ta določba nedvoumna in jasna. To mora biti cilj pri končnem oblikovanju besedila. Stroka predlaga model zavrnitvenega referenduma. Gre za isti cilj, toda drugo metodo, ki vsebuje prvotni predlog. Zakon je torej na referendumu zavrnjen, če proti njemu glasuje večina volivcev, ki so veljavno glasovali, pod pogojem, da proti zakonu glasuje najmanj četrtina volivcev. V slovenski referendumski praksi zahtevajo referendum tisti, ki nasprotujejo zakonu. Tako se predlaga, da so slednji tudi pobudniki referenduma. Prepričati morajo namreč veliko število volivcev, da se referenduma udeležijo in da glasujejo proti zakonu. Strokovnjaki tudi po vzoru drugih ustavnopravnih ureditev predlagajo, da morajo pobudniki za zavrnitev zakona dobiti na referendumu podporo najmanj 25 % vseh volivcev. Pri tem so opozorili, da je odstotek nižji kot v tujih primerljivih ureditvah, vendar za slovenske razmere primeren. V prvem delu danes tako odločamo o tem, da se začne postopek za spremembo ustave z osnutkom ustavnega zakona. Spoštovani poslanke in poslanci! Leta 1990 nam je referendum, plebiscit, omogočil uresničiti sanje naših prednikov in nam prinesel svojo državo, samostojnost. Imamo demokracijo. Zato vas danes vabim k razpravi o tej pomembni temi v upanju, da bomo na koncu tega ustavnorevizijskega postopka, da se bomo poenotili in sprejeli odločitve s potrebno večino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za dopolnilno obrazložitev predloga akta dajem besedo članici Ustavne komisije kot matičnemu delovnemu telesu mag. Katarini Hočevar za predstavitev poročila komisije.
Ustavna komisija je obravnavala predlog ustavne spremembe na 5. in 6. seji. Na 5. seji smo se seznanili s predlogom in opravili razpravo o predlogu, da se začne postopek za spremembo 90., 97. in 99. člena ustave. Večinsko smo podprli predlog za začetek postopka, saj je prevladovala ocena, da je sedanja ureditev omogočala zlorabo v politične namene in da institut zakonodajnega referenduma ni ustrezno urejen. Na nujnost sprememb je opozarjala tudi strokovna javnost. Od 19 navzočih je kar 18 članov podprlo začetek postopka za predmetno spremembo ustave. Hkrati smo ustanovili posebno strokovno skupino za zakonodajni referendum ter sklenili, da skličemo javno predstavitev mnenj. Strokovna skupina je 28. 12. lanskega leta pripravila obširno in po mnenju vseh članov Ustavne komisije odlično mnenje, v katerem je predstavila stališča do v predlogu priloženega osnutka ustavnega zakona ter predloge za njegove popravke, katerim smo nato skoraj v celoti z glasovanjem sledili v nadaljnjem postopku obravnave. Največjo vsebinsko spremembo glede na prvotni predlog je strokovna skupina predlagala v okviru tretjega odstavka 90. člena, ki je določal kvorum za veljavnost referendumske odločitve. Strokovna skupina je, upoštevaje tudi razpravo članov na 5. seji komisije, predlagala, da se v slovenski pravni red, v zakonodajno referendumsko odločanje vnese model zavrnitvenega referenduma. Člani ustavne komisije smo nadaljevali obravnavo na 6. seji, na kateri smo razpravljali o osnutku ustavnega zakona. Po opravljeni razpravi smo sprejeli, od 18 opredeljenih je za glasovalo 13 članov in nihče proti, vseh 6 stališč, ki pa jih zaradi vsebinske povezanosti dajemo v razpravo in odločanje na Državni zbor kot enovito stališče Ustavne komisije. Naj ga na kratko predstavim. Prva točka stališča določa, da volivci lahko zahtevajo razpis zakonodajnega referenduma. Druga točka stališča opredeljuje zakone, o katerih ni moč referendumsko odločanje. To so zakoni o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč, zakoni o davkih, carinah in drugih obveznih dajatvah ter zakon, ki se sprejema za izvrševanje državnega proračuna, zakon o ratifikaciji mednarodnih pogodb ter zakoni, ki odpravljajo neustavnost na področju človekovih pravic in temeljnih svoboščin ali drugo neustavnost. Tretja točka stališča uveljavlja zavrnitveni referendum, ki ni bil v razpravi niti najmanj sporen za nobeno poslansko skupino. Četrta točka stališča potrjuje v razpravi nesporni predlog spremembe 97. in 99. člena Ustave, kar je posledica črtanja Državnega sveta izmed predlagateljev zakonodajnega referenduma. Peta točka stališča opredeljuje vsebino drugega razdelka osnutka ustavnega zakona, v katerem bo treba urediti postopek izvedbe zakonodajnega referenduma za čas, dokler ne bo sprejeta novela zakona o referendumu in ljudski iniciativi, ki se bo morala uskladiti s predmetno spremembo Ustave. Spoštovane poslanke in poslanci, Ustavna komisija predlaga, da Državni zbor sprejme sklep, da se začne postopek za spremembo Ustave EPA 620 /4 ter da sprejmete stališče Ustavne komisije o osnutku ustavnega zakona. Hvala.
Hvala lepa za predstavitev poročila Ustavne komisije. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Pozitivna Slovenija in gospa Maša Kociper.
Hvala lepa predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci lep pozdrav! Spreminjanje Ustave Republike Slovenije oziroma vsakokratne ustave je seveda eno najpomembnejših dejanj parlamenta, v našem primeru Državnega zbora, zato je tudi današnja razprava zelo pomembna. Vseeno pa bi želela tudi jaz spomniti tako kot moja predhodnica, zlasti za tiste, ki nas morda poslušajo, da danes ne govorimo o spremembi ustave ampak šele o začetku postopka spreminjanja Ustave, ki ima dve fazi. O spremembi ustave na področju referenduma je bilo govora že več mandatov in tudi v Pozitivni Slovenijo smo v svojem predvolilnem in volilnem programu zapisali, da se strinjamo s praktično enotnim mnenjem stroke in splošne javnosti, da je sedanja ureditev nedorečena, preohlapna in omogoča zlorabe, ki smo jih v preteklosti že imeli videti. Glede na to smo kljub različnim pomislekom naših poslancev, dotaknila se jih bom kasneje, na koncu vendarle podprli postopek začetka spremembe ustave na Ustavni komisiji, saj nam to omogoča strokovno debato o tem, ali je mogoče najti najboljše rešitve. Tudi sama o tem, zakaj so spremembe potrebne, ne bi govorila, saj je bilo o tem res že veliko povedanega. Za Pozitivno Slovenijo je sporna, kot veste, tako imenovana izhodna točka, to je dejstvo, po katerem je referendum veljaven ne glede na število volivcev, ki bi se ga udeležili. Se pravi relativno majhna, manjšinska skupina lahko poruši to, kar je legitimno sprejel zakonodajalec v legitimnem vnaprej predvidenem postopku. In to vsekakor ni rešitev, ki bi izražala voljo večine ljudi in bi bila v tem smislu demokratična. To je naš največji pomislek. Mogoče je tudi prav, da današnjo predstavitev stališč poslanskih skupin začnemo mi, Pozitivna Slovenija, kajti brez Pozitivne Slovenije bi bile verjetno spremembe ustave že davno sprejete, in to v njihovi najbolj omejevalni obliki na način, kot je bil pred časom predlagan že s predlogi predsednika Vlade s tako imenovanim zlatim fiskalnim pravilom, kjer je bilo namen preprečiti vse referendume, ki bi imeli finančne posledice. Precej široka omejitev referenduma oziroma referendumskega odločanja je izhajala tudi iz osnovnega predloga, o katerem govorimo danes, in so ga predlagali na strani Državljanske liste. Ta predlog je poleg zmanjšanja števila predlagateljev, s čimer se večina strinja, zelo na široko definiral polje zakonov, o katerih ni mogoče govoriti na referendumu, in sicer je dikcija prvotnega predloga govorila o tem, da referendum ni mogoč o zakonih, ki imajo posledice za izvrševanje proračuna, kar pa, kot vemo, bi zaobseglo skoraj vse zakone, ki jih sprejema Državni z zbor. V tem smislu se nam je v Pozitivni Sloveniji zdelo ključno, da se izjemno veliko truda vloži v to, da se najde ustrezna rešitev, ki pa nikakor ne sme biti popolnoma diametralna v smislu, da bi vodila v preveliko zaostrovanje referenduma, kot je to izhajalo iz prvotnih predlogov. Glede na povedano smo zdaj izredno zadovoljni s predlogom, ki ga je pripravila strokovna komisija in ki znatno ter v veliki meri odstopa od prvotnega predloga. Popravki sicer izgledajo malenkostni, ampak so v ključnih detajlih resnično ključni. Zlasti v 2. točki, ki določa omejitve, ko se referendum ne sme opraviti. Mislimo, da je strokovna podlaga, o kateri odločamo danes, dobra in verjetno najboljša v zgodovini spreminjanja slovenske ustave na tem področju, zato zahvala strokovni skupni tudi z naše strani. Obstajajo sicer še nekateri pomisleki, za katere bi želeli, da se v okviru razprave in nadaljevanja postopka razčistijo, omenila jih bom kasneje. S tem v zvezi želim tudi opozoriti, da številna pisma in sporočila, ki jih v zadnjih dneh dobivamo s strani civilnih iniciativ in civilne družbe, kažejo, da njihovi predstavniki niso seznanjeni s pravo, torej z zadnjo vsebino predloga, ki ga je predložila strokovna skupina. Kolegica Hočevar je že predložila osnovne rešitve, jaz bi jih samo zaradi jasnosti kratko ponovila. Znatno se zmanjšujte število predlagateljev in resnično predlagatelji ostajajo samo še volivci, se pravi 40 tisoč volivcev. Celo Državni zbor sam ne more več predlagati referenduma, kar pa je seveda vezano na predlagano obliko tako imenovanega zavrnitvenega referenduma, ko ni smiselno, da bi parlament predlagal, da se zavrne njegov lastni zakon. Omejena je seveda tudi opozicija in po naši lastni politični izkušnji lahko rečem, da je s tem odvzeto eno najmočnejših orožij, ki ga ima opozicija v našem sistemu, kjer je izredno, izredno močna vloga vlade, zlasti seveda v primerih, ko je koalicija trdna in močna. Najbolj strokovno zahtevna in tudi največ besed je bilo povedano na 2. točko, spreminjanje referendumske ureditve, na tako imenovane alineje, ki določajo izjeme, ko referendum ni mogoč. Tudi te alineje so bile že naštete in večina ni spornih, vredna nadaljnje razprave pa je alineja, ko govori, da referendum ni mogoč o drugih obveznih dajatvah, menimo, da se je treba o tem pogovoriti in določiti, za katere dajatve gre, in alineja, ki govori o zakonih, ki odpravljajo neustavnosti na področju človekovih pravic in temeljnih področij ali drugih neustavnosti. Zavedamo se, da ti naši pomisleki, ki sem jih zdaj naštela, izhajajo iz velikega nezaupanja, ki se je ustvarilo v naši družbi in tudi v tem državnemu zboru. Glede na naše slabe izkušnje se namreč sprašujemo, ali so možne variante, da bi vlada v nekem zakonu, kjer bi recimo govorila o tem, da odpravlja neko protiustavnost, ki jo je ugotovilo Ustavno sodišče, uredila še en kup drugih vsebin, nato pa bi bilo na koncu s strani Ustavnega sodišča ali s strani kar Državnega zbora rečeno, da referendum ni možen. To smo lahko videli pri sprejemanju zakona, ki ostaja temna senca našega parlamentarizma, pri ZUJF, ko je bilo vanj zmetano vse živo, vedno bolj pa se širi tudi število stvari, ki se urejajo v Zakonu o izvrševanju proračuna, kamor ne sodijo. In to so ti pomisleki, da bi se zlorabljala ureditev za takšne zadeve in za katere bi želeli, da se v prihodnosti uredi. Kar se končne rešitve v zavrnitvenem referendumu tiče, se pravi to, da je zakon na referendumu zavrnjen, če je za to glasovala večina in če je ta večina predstavlja najmanj četrtino volivcev, se strinjamo, saj so jo spoštovani strokovnjaki tudi na podlagi primerjalnega pogleda ocenili kot najprimernejšo. Naj povem, da niso ključni posamezni pomisleki, ki sem jih naštela, ampak so pomembne tudi nekatere druge zadeve, kot je določba, da Državni zbor ni več vezan na izid referenduma. Ta določba je seveda logična in smiselna v primeru, da je zakon na referendumu razveljavljen. Pogovoriti pa se je treba, kaj velja za delo Državnega zbora v prihodnje, če referendum ni uspešen. Prav tako posamezni pomisleki morda niso ključni sami zase, kolikor so ključni v celotni sliki, ko so tudi strokovnjaki v 6. točki mnenja opozorili, da lahko pretirani posegi porušijo tako imenovano ravnotežje posameznih vej oblasti, "checking balances". In za to ravnotežje je v Sloveniji že po sedanji ustavi znano, kot sem že omenila, da imamo zelo, zelo močno vlado, ki jo je ne glede na besede predsednika vlade zelo težko zamenjati, zlasti če je koalicija močna. S tem bi končala s strokovnimi pomisleki, ki jih imamo v Pozitivni Sloveniji, Samo še nekaj besed pa mi dovolite na drugo temo. Sedaj, ko bomo strokovno čim bolj dorekli to spremembo ustave, se za Pozitivno Slovenijo pojavlja vprašanje politične odločitve o spremembi ustave. Mislim, da se vsi strinjamo, da je trenutek najslabši možen. V času, ko zunaj potekajo demonstracije in ko ljudje kričijo po več neposredne demokracije, vsaj navidezno zmanjšujemo njihovo pravico po izvajanju te neposredne demokracije. Gre seveda za simbolično sporočilo in sprašujem se, ali smo sposobni ljudem zunaj parlamenta povedati, da njihove pravice ne omejujemo in jim razložiti to zapleteno tematiko in na koncu vse skupaj prepričati, da s tem povečujemo legitimnost in moč referenduma. V tem smislu tudi v Pozitivni Sloveniji nismo enotni, ali na predlagano spremembo ustave pristati, vsekakor pa se strinjamo, da je sedanji predlog, ki ga je pripravila strokovna skupina, izjemno kvaliteten in izjemno dober in da omogoča, da se o njem nadaljuje razprava. Menimo, da je današnji zgodovinski trenutek pomemben tudi zato, ker še imamo opozicijo, ki je na spremembo te ustave pripravljena. Kmalu se lahko to zgodi. In res je, da se opozicija s spremembo ustave, kot rečeno, odpoveduje enemu od najmočnejših orožij. Če spomnim, pri sprejemanju državnega holdinga je Pozitivna Slovenija komentirala, razpravljala, kritizirala, obstruirala, jokala in delala vse, kar je mogoče, predlagala svoj zakon, da se ta zakon ne bi sprejel. Ko nismo bili uslišani, je bila edina naša možnost, da ljudem prepustimo odločitev, ali je ta zakon dober ali ne. Zaključujem s tem, da gredo vsi trendi v smer neposredne demokracije tudi v Evropi in svetu in da se bomo tudi v Sloveniji morali vprašati, kako lahko ljudem ponudimo več participacije pri upravljanju države. Kot veste, se sama in naša skupina zavzemamo za to, da se ljudem participacija omogoči zlasti v začetku sprejemanja zakonov, se pravi v začetni fazi, ko se zakonodaja šele ustvarja, ne pa na koncu, ko je bil postopek že speljan. Trendi so možni tudi v smeri elektronskega glasovanja in drugih modernih načinov participacije ljudi. Ampak to so izzivi za prihodnost, danes se ukvarjamo s postopkom začetka spremembe ustave in kot rečeno se večina naših poslancev strinja, da ta postopek začnemo, kar pa nikakor ne pomeni, da lahko že sedaj Pozitivna Slovenija jamči dovolj glasov tudi za končno spremembo ustave. Za to našo odločitev bo ključno ravno končno besedilo referendumske spremembe ustave, ki referenduma nikakor ne sme omejiti, ampak samo bolje opredeliti in ga narediti bolj legitimnega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke in gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav. Večina poslancev naše poslanske skupine se je podpisala pod to pobudo za spremembo ustave, ni pa to edina pobuda za spremembo ustave, ki smo jo podpisali v tem mandatu in ki bi jo bilo treba po našem mnenju realizirati v tem mandatu. Ena takih pobud je tudi sprememba ustave na področju imenovanja vlade, saj imamo zelo neracionalen, dvofazen, ekstenziven, neproduktiven postopek, ki je bolj namenjen ustvarjanju zapletov kot pa hitri in učinkoviti vzpostavitvi vlade. Prav tako se nam zdi primerno, da bi nadgradili ali pa spremenili ureditev s področja volilnega sistema. Imamo tak sistem, ki nagrajuje slabe in ne dobre rezultate na volitvah, če to presojamo po relativnem kazalcu, to se pravi po odstotkih, ali pa po absolutnem, po številu prejetih glasov. In velike koalicijske stranke, po navadi koalicijske stranke so vedno ujetniki manjših strank, ki unovčujejo svoj mejni položaj, odgovornost pa več ali manj ostaja na velikih strankah. Velja ob tem tudi razmislek o institutu odpoklica poslanca. Ena nujnih ustavnih sprememb se nanaša tudi na umestitev fiskalnega pravila v ustavo. Ne samo zaradi pozitivnega sporočila zunanji javnosti, ki nas sprotno spremlja in ocenjuje in večkrat, kot si mislimo, o nas tudi odloča. Tu ne gre samo za bonitetne agencije, gre ali pa predvsem gre za bančne institucije, ki nam posojajo denar in za nas najbrž ni vseeno, ali ga plačamo po najvišji dnevni ali po najnižji dnevni ceni. Zapis fiskalnega pravila v ustavo pa daje tudi podlago za presojo skladnosti proračunskega akta z ustavo, kar do sedaj ni bilo možno. Tudi še nekaj drugih primerov je vrednih tehtnega premisleka in izboljšav. Kar pa zadeva 90. člen, referendumski člen, pa smo mnenja, da se da obstoječo rešitev dopolniti oziroma izboljšati in precizirati, s čimer bi se sedaj zelo odprta možnost za razpis referenduma omejila pri možnih predlagateljih, zaostrila glede dopustne vsebine, ki je lahko predmet referendumskega odločanja, in tudi nekoliko spremenila pri ugotavljanju izida referenduma. Tudi slednje, čeprav gre za zadnji odstavek besedila spremembe 90. člena, ni nepomembno. Prej nasprotno. Kar zadeva možne predlagatelje je na mestu razmislek, da bi se omejili oziroma izločili tisti, ki so vpeti v postopek sprejemanja zakonov. To sta Državni svet in tretjina poslancev. Državni svet ima tako ali tako možnost izglasovanja veta na zakone, ki prinašajo rešitve, s katerimi se interesne skupine v Državnem svetu ne strinjajo. Bolj delikatna pa se nam zdi odločitev ali pa rešitev, da bi kot ustavno dopustnega predlagatelja izločili tretjino poslancev. V tem primeru gre praviloma za politično manjšino, ki je v postopkih Državnega zbora preglasovana, in je pravica do referenduma sicer ena redkih, ki jo lahko uporabi, da se prepreči oziroma zavrne rešitev, s katero se ne strinja. Po predlogu, ki je zapisan, bo več ali manj manjšini v Državnem zboru ali pa tistim, ki se ne strinjajo, ostala samo še možnost zahteve za ustavno presojo rešitve ali pa zakona, s katerim se ne strinja. Tu smo mnenja, da je na tem področju treba zadevo urediti in ostajamo pri tem predlogu in podpiramo predlog, da se ta manjšina poslancev izloči kot možni pobudnik referenduma in da ostane kot možen predlagatelj samo 40 tisoč volivk in volivcev. Strinjamo se tudi, da se pravica do referenduma omeji tudi v vsebinskem smislu, da se opredelijo vsebine, o katerih referendum ni dopusten. Zdi se nam smiselno, da referenduma ni možno razpisati o nujnih ukrepih za obrambo države, varnosti ali odpravo naravnih nesreč, prav tako ne o temeljnih finančnih podlagah, ki zagotavljajo finančno stabilnost in dajejo podlage za delovanje države. Prav iz primera, ko so lani decembra nekateri neodgovorno vložili zahtevo za referendum o Zakonu za izvrševanje proračuna države, s čimer bi oziroma deloma tudi so zablokirali delovanje države, lahko tudi za daljše obdobje, in to celo v okoliščinah, ki niso ravno spodbudne, je razvidno, da je takšna varovalka potrebna. Vendar je treba obseg te omejitve še dodelati. Država ne morem biti talec interesnih skupin, ki svoje cilje ali interese postavljajo pred ali pa nad vse. Na koncu je sicer prišlo do umika te referendumske zahteve, vendar je bila povzročena znatna škoda doma in tudi v tujini. Glede omejevanja možnosti referenduma o mednarodnih pogodbah se nam ta določba ne zdi sporna. Ključno vlogo tako ali tako v teh mednarodnih aktivnostih na podlagi usmeritev Državnega zbora opravi Vlada. Veliko teh stvari poteka zaupno in v takšnih pogovorih in dogovorih je potrebno zaupanje strank v postopkih, to se pravi držav, in bi naknadni tovrstni posegi praviloma povzročili veliko mednarodno škodo. Mnenja smo, da še ni dovolj precizna rešitev, da referendum ni dopusten o zakonih, ki se sprejemajo z odpravo ugotovljene neustavnosti. Mi vemo, da v praksi nikoli nimamo nekih čistih rešitev zakonov, ki bi urejali samo odpravo neustavnosti ali, na primer, samo uskladitev s pravom Evropske unije. Vedno se pri zakonih, ki prihajajo v Državni zbor, urejajo še nekatere druge zadeve. In tu je po našem mnenju za enkrat rešitev še preveč ohlapna. Ponovno zapisovanje, omejevanje pravice do referenduma glede ustavno varovanih človekovih pravic se nam ne zdi potrebno. To področje človekovih pravic je v ustavi že zdaj daleč najobsežnejše, in menimo, da ga ni treba še enkrat posebej izpostavljati, in to samo zato, da bo to lepše izgledalo. Ustavno sodišče pri svojih odločitvah vedno tehta med ustavnimi pravicami oziroma med vsemi ustavnimi pravicami in vsemi ustavnimi omejitvami. Njihova odločitev ni kar nekaj, ampak je rezultat celostnega upoštevanja ustave. Kljub ustreznim in zadovoljivim pojasnilom strokovne skupine nekaterim pojasnila niso zadoščala in je ta rešitev obstala v poročilu. Nam se ta zapis ne zdi potreben in ga tudi ne bomo problematizirali. Bolj pomemben, kot na videz zgleda, pa je ta tretji odstavek. Osnovni vloženi predlog je predvidel 35 % kvorum, do katerega je prišlo po daljših pogajanjih in tudi po popuščanjih predvsem tistih, ki se s kvorumom niso strinjali. Moram reči, da smo se mi zavzemali za nižji kvorum za veljavnost referenduma, na koncu smo svoje stališče prilagodili interesom večine in pristali na ta 35-odstotni kvorum. Strokovna skupina zdaj predlaga, in tudi na Ustavni komisiji je to sprejeto, preoblikovanje kvoruma v tako imenovano zavrnitveno rešitev, ki ima v bistvu dva praga, in sicer obstoječega, da mora biti proti več kot za, drugi prag pa je ta, da mora biti najmanj četrtina volivcev proti, kar precej dviguje pogoje za uspeh na referendumu. Če je prej pri pragu 35-odstotne udeležbe zadostovalo 18 % za to, da zakon pade, je zdaj teh 18 % dvignjenih na 25 %, tako da je ta preskok bistven. Mi smo sicer v postopku na Ustavni komisiji dali soglasje, podporo, da gre ta rešitev naprej, vendar smo po naknadno opravljenih premislekih in posvetovanjih do te rešitve zadržani. Mi bomo sicer v tej fazi na državnem zboru dali podporo predlogu ustavne spremembe, vendar opozarjamo, da bi bilo smiselno v nadaljevanju postopka pripraviti zadevo tako, da bi, če drugega ne, vsaj o tem tretjem odstavku glasovali ločeno v fazi obravnave na Ustavni komisiji. Če to ne bo tako pripravljeno, potem obstaja verjetnost, da bodo naši glasovi umanjkali pri končnem glasovanju. Zdi se nam pa smiselno, da se skupaj s to ustavno spremembo uredi tudi tehnični zakon, to je zakon o referendumu in ljudski iniciativi, da se odpravijo vse tiste ugotovljene pomanjkljivosti, ki so bile zaznane v dosedanjih postopkih in da tudi na tej ravni naredimo nek kvalitativni premik. Ni nobene potrebe, da tisto, kar vemo, da je problem pri izvajanju referenduma, ostane problem. Tisto, kar je zaznala, lahko odpravimo, druge stvari, ki se bodo pojavile morda tudi v postopku spremembe tega člena Ustave ali še kakšne druge stvari, pa lahko urejamo še tudi kdaj kasneje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov in gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupina Socialnih demokratov. Naj povem, da smo Socialni demokrati med prioritetnimi ukrepi za dosego uravnoteženja javnih financ in varovanja človekovih pravic v tem mandatu navedli spremembe 99. člena Ustave, ki ureja referendum kot ključno rešitev za reševanje teh tem. K temu so nas navajale hude posledice referendumov proti pokojninskemu zakonu, odpravljanju dela na črno in zagotavljanju malega dela. Bonitetne ocene so po tem referendumu Sloveniji drastično padle. Slovenija je tako zaradi lastnih odločitev, da ne rešuje problema vse manjšega pritoka sredstev v proračun zaradi padca gospodarske rasti, ki je bila posledica svetovne gospodarske in finančne krize, zašla tudi sama v krizo. Referendumi so v tistem obdobju bili tudi zlorabljeni za dosego političnih interesov z jasnim namenom prevzeti oblast za vsako ceno. Takrat smo s strani opozicijskih politikov poslušali, da spremembe pokojninskega sistema ne potrebujemo, danes pa lahko vidimo, kako kratkovidno in škodljivo za vse nas je bilo delovanje tistega dela politike, ki je zagovarjalo takšno stališče. Danes se tudi jasno kaže, kaj je bil razlog tako kratkovidnemu ravnanju in zelo jasnemu interesu politike, da za vsako ceno prevzame oblast. To se kaže danes na točki prizadevanja po nujni razprodaji državnega premoženja, ki ga danes vrednotimo nekje na dvanajst milijard evrov, žal pa ugotavljamo, da uzakonjene rešitve ne peljejo v reševanje države s prodajo tega premoženja in tudi ne v reševanje socialne stiske ljudi, saj ta denar ne bo prišel v proračun Republike Slovenije, če se ta razprodaja izvede. Tako da je takratni interes po zavrnitvi oziroma podpiranju referendumov pripeljal do tega, da se resnično poskuša oblikovati neka nova elita v Sloveniji tudi s pomočjo prilastitve države srebrnine, ki jo danes še imamo v državni lasti. Socialni demokrati v tem trenutku, ko razpravljamo o spremembi 90. člena Ustave, predlagane spremembe Ustave, ki jih je oblikovala strokovna skupina in Ustavna komisija, podpiramo predvsem tudi zato, ker te spremembe dajejo samo ljudstvu pravico, da zahteva referendum in ta sprememba ustave jemlje to pravico politiki oziroma Državnemu zboru in Državnemu svetu. To menimo, da je tudi ena od zelo pomembnih odločitev tako Ustavne komisije kot strokovne skupine pri oblikovanju 90. člena Ustave. Druga pomembna odločitev, ki jo prinaša predlog, je, da predlagane spremembe odpravljajo slabost sedanje ureditve, da ima Ustavno sodišče preveliko prosto polje presoje, ko odloča o dopustnosti razpisa referenduma. Zato je zelo pomembno, da v ustavo uvedemo področja, o katerih referendum ni mogoče. Med temi Socialni demokrati na prvo mesto postavljamo zakone, ki urejajo človekove pravice in temeljne svoboščine, ter zakone finančne narave, ki so ključni za zagotavljanje socialne države, varnosti države, obrambe države in seveda tudi obvladovanje naravnih nesreč. Pri tem moramo poudariti, da ni mogoče vsega zapisati v ustavo, o čem bi bil referendum dovoljen in o čem ne, zato je treba poudariti, da mora to področje natančneje urediti zakon o referendumu in ljudski iniciativi, ki naj bi natančneje določil zakonske vsebine in pogoje ter tudi natančnejša merila za njihovo presojo, ki bodo vodila ustavno sodišče pri odločanju o dopustnosti referenduma. V ustavo pa moramo zapisati tista sidra na katera se ustavno sodišče mora privezati, ko odloči o tem, ali bo dovolilo referendum o posameznem zakonu ali ne. In to je ena največjih pomanjkljivosti trenutnega 90. člena. Menimo, da se s tem besedilom, ki ga danes obravnavamo, temu cilju zelo uspešno približujemo. Socialni demokrati, pa prepričan sem, da tudi vsi, se zavedamo, da je referendum izraz volje ljudstva, zato je potrebno, da se ga udeleži čim večje število volivk in volivcev. To bi vedno moral biti tudi cilj pobudnikov referenduma, zato podpiramo predvideno rešitev, po kateri bo zakon na referendumu zavrnjen, če proti njemu glasuje večina volivcev, ki so veljavno glasovali, pod pogojem, da proti zakonu glasuje najmanj četrtina vseh volivcev. Na ta način bi volja ljudstva dosegla višjo stopnjo legitimnosti, kot je zaradi zelo nizke udeležbe volivcev na referendumih praviloma to veljalo do sedaj. Še enkrat poudarjam, Socialni demokrati podpiramo sklep o začetku postopka in predložena stališča o osnutku ustavnega zakona, ki bo na novo uredil 90. člen Ustave. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Državljanske liste in gospa Polonca Komar.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovane kolegice, kolegi! V Državljanski listi podpiramo začetek postopka za ustavno spremembo referendumske ureditve. Slednje smo zagovarjali in zapisali tudi v naš program. Tudi ustava, najvišja kodifikacija države, je podvržena spremembam, ki jih narekuje razvoj družbe oziroma skupnosti. Strinjamo se, da je posege v ustavo treba izvajati izjemoma, na podlagi tehtnega razmisleka in široke razprave, zato pozdravljamo, da je na to temo že potekala javna predstavitev mnenj o zakonodajnem referendumu. Namen sprememb, ki so predlagane, ni v tem, da se ukinjajo demokratični instituti. Nasprotno. Predlagane so spremembe v smeri izboljšav obstoječe ureditve. Na to potrebo kažejo tako praska, kot izkušnje. Ne nazadnje tudi primerjalnopravni pregled. Po 20 letih prakse to ustavno kategorijo prilagajamo trenutnim razmeram in referendum vračamo v roke volivcem. V Sloveniji imamo namreč res unikaten referendumski model. Imamo največ kvalificiranih predlagateljev referendumov, štiri, nimamo nobene omejitve po vsebini, imamo enoletni suspenzivni rok na sprejeto odločitev. Ne najdemo države v EU, ki bi omogočala tako lahek dostop do referendumov, zato so bila tudi in predvsem v strokovni javnosti že več let prisotna mnenja, da so na tem področju spremembe in dopolnitve nujne. Temeljne spremembe, ki so predlagane so v določitvi veljavnosti referenduma, v omejitvi predlagateljev, določa se tudi okvir zakonov o katerih referendum ne bo več mogoč. Strokovna skupina, ki je bila imenovana v okviru Ustavne komisije, je pripravila stališča in predloge, ki jih v Državljanski listi v celoti podpiramo, vključno z modelom zavrnitvenega referenduma, ki je sicer največji vsebinski odstop od prvotnega predloga. Model tako imenovanega kvoruma, ki je bil predlagan, temelji na volilni udeležbi, zavrnitveni model pa temelji na številu tistih, ki določajo. Predlagatelji takega referenduma morajo prepričati dovolj veliko število volivcev, da se referenduma udeležijo in glasujejo zoper zakon. Predpisovanje kriterija najmanjšega števila volivcev znotraj volilnega telesa kot pogoja za zavrnitev zakona pomeni, da ima njegova neizpolnitev za posledico, da zakon ni zavrnjen in se zato lahko razglasi in uveljavi. V Državljanski listi smo prepričani, da s spremembo 90. člena Ustave zakonodajnemu referendumu dejansko dajemo ustrezno legitimnost in mu povečujemo pomen, zato bomo poslanke in poslanci Državljanske liste sklep o začetku postopka za spremembo ustave skupaj s stališči Ustavne komisije v osnutku ustavnega zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Čeprav šele danes začenjamo prvi del postopka za spremembo ustave v okviru referendumske zakonodaje, pa je bilo na to temo prelitega že veliko črnila in tudi porabljenega ogromno časa, ne samo nas poslancev, pač pa tudi številnih strokovnjakov, ki so te spremembe preučevali. Resnično upam in bi bilo res škoda, da bi bilo vse to delo zaman. Naj se v imenu Slovenske ljudske stranke povsem konkretno sprehodim skozi napovedane spremembe. Mislili smo, da ni nobenih dilem okoli kvalificiranih predlagateljev zakonodajnih referendumov, vendar glede na slišano zadržki obstajajo. Je pa naše mnenje, da 30 poslancev, ki nima za seboj 40 tisoč volivcev, tudi nima kredibilnosti za razpis referenduma in s tem oviranje sprejetega zakona s strani večine. Referendum naj bo izključno domena državljank in državljanov, vse ostalo je tako ali drugače politično vmešavanje. Štirideset tisoč je povsem zadostna kritična masa ljudi, ki ima pravico, da preveri ljudsko voljo. Nadalje imamo nedopustnost razpisa referenduma oziroma želja, da bi izrecno omejili referendum za nekatere zakone, ki po svoji naravi niso primerni za neposredno odločanje volivcev. Dejstvo je, da danes v ustavi nimamo nobenega zapisa na to temo, čeprav je v tujini takšna ustavna ureditev bolj ali manj praksa. Res pa je, da mora Ustavno sodišče zadnje čase veliko pozornosti nameniti ravno temu problemu. Tudi pri tej točki med nami ni večjih zadržkov, da zakonom o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč ni mesto na referendumu. Potem so tu še zakoni, ki imajo v svoji vsebini določena protiustavna določila in jih je treba z novo zakonsko ureditvijo odpraviti. To je seveda povsem logično, bi pa v Slovenski ljudski stranki znova opozorili na določeno podrobnost. Po našem mnenju je treba zelo jasno zapisati, da lahko takšen zakon vsebuje samo člene, ki neustavno ureditev odpravljajo, nikakor pa ne more vsebovati drugih vsebin. Na ta način bi omejili možnost zlorabe, da bi nekdo pod krinko odprave neustavnosti sprejel še kup drugih sprememb, za katere pa zaradi člena, ki odpravlja neustavnost, ne bi bila možnost referendumske presoje. In še zakoni o davkih, carinah in drugih obveznih dajatvah, od katerih je neposredno odvisno izvrševanje državnega proračuna oziroma imajo vpliv na druge odhodke ali poroštva. V Slovenski ljudski stranki smo sicer prepričani, da določene finančne vsebine niso primerne za referendumsko odločanje predvsem zaradi same ustavne ureditve, ki državo zavezuje k izpolnjevanju obveznosti do državljanov v obliki socialne države, v obliki zagotavljanja pokojnin, zagotavljanja določene ravni javnih storitev. Za zagotavljanje teh sredstev pa je treba voditi tudi določeno ekonomsko politiko. Državljani na volitvah odločajo, ali je takšna politika prava ali ne, ni pa prav, da se v vsaki točki omejujejo prizadevanja vladajoče opcije, pa naj bo katera koli, da poskuša zagotoviti sredstva za izpolnjevanje svojih obveznosti do državljanov. Če nekoliko karikiram, teoretično bi lahko državljani na referendumu izglasovali, da bo prispevek v pokojninsko blagajno za vse državljane minimalen, hkrati pa bi morala država vsem zagotavljati primerne pokojnine in ostale obveznosti. Čeprav je mogoče ta primer skrajen, pa v trenutni javnofinančni situaciji to ni nepomembno in velja na takšne primere opozarjati, saj bi si ljudje seveda v splošnem želeli več pravic z manj obveznostmi. Vsi pa se zavedamo, da tako preprosto ne gre. Državljani morajo svojo voljo do takšne ali drugačne politike izražati na volitvah, ne na referendumih. Res pa je, da je tako imenovani vpliv na druge javnofinančne odhodke ali poroštva zelo široka dikcija, ki pušča ogromno odprtega prostora. Praktično večina zakonov ima določene finančne posledice in s preširoko opredelitvijo glede prepovedi referenduma bi kaj hitro lahko prišlo do prepovedi praktično velike večine zakonodaje. Mimogrede, na to opozarja tudi skupina strokovnjakov, zato verjamem, da bo na tem mestu prišlo do jasnejše opredelitve o tem, kje je tista meja, ko negativne finančne posledice prevladajo nad demokratično pravico ljudi do neposredne opredelitve do zakona. Strokovna skupina omenja, da teh vprašanj sicer ni treba urejati neposredno v ustavi, temveč lahko natančneje določimo zakone, o katerih referendum ne bi bil dopusten, in tudi natančna merila za presojo takšne zakonske materije kar v zakonu o referendumu in o ljudski iniciativi. Seveda pa bi v tem primeru to moral biti vzporedni proces sprejemanja teh meril. In nazadnje še tako imenovani kvorum oziroma pogoj za veljavnost referendumske odločitve. S pogojem 35-odstotne udeležbe, ki jo je predvideval prvotni predlog, se danes opredeljujemo do zavrnitvenega modela zakonodajnega referenduma. V Slovenski ljudski stranki smo vedno izražali dvom nad kvorumskim pragom, saj bi bil lahko del kampanje tudi pozivanje volivcev k neudeležbi, računajoč na to, da bo udeležba prenizka in bo s tem zakon obveljal, kar pa je povsem neprimerno in znižuje demokratične standarde in ureditve. Zavrnitveni referendum takšno možnost izključuje, saj bi dejansko šteli glasovi proti, res pa je, da bi jih moralo biti minimalno, kar 25 % vseh volilnih upravičencev. To pa je skoraj 430 tisoč volivk in volivcev, kar zagotovo ni majhna številka. V Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da bi ta prag lahko bil tudi nižji in bi še vedno dajal kredibilnost odločitvi na referendumu. To nedvomno ni zanemarljivo v času, ko udeležba na volitvah, še bolj pa na referendumih vztrajno pada. Še posebno, če vemo, da je teoretično v primeru splošnega kvoruma, na primer prvotnega predloga 35 % za zavrnitev zakona dovolj že slabih 18 % vseh volilnih upravičencev. Zavrnitveni referendum ima torej pozitivno plat z vidika preprečevanja negativne kampanje, vendar pa je trenutni pogoj za veljavnost volje ljudstva še nekoliko bolj zaostren glede na prvotne predloge. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlog za začetek postopka za spremembo ustave podprli in s tem omogočili, da se pogovarjamo in delamo naprej. Verjamemo, da lahko pridemo do določenih rešitev, ki bi dejansko dobile potrebno dvotretjinsko podporo. Želeli pa bi si, da nihče izmed nas v to zgodbo ne bi vstopal s figo v žepu. Povsem normalno je, da obstajajo različna stališča posameznih strank, toda zdaj smo na preizkusu že danes, ali lahko kakšno stvar tudi dorečemo in se dogovorimo. Upam, da nam bo to uspelo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije in gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci, vsem lep pozdrav! Stališče poslanske skupine DeSUS glede obravnavane spremembe ustave je pozitivno tako v smislu začetka tega postopka kot tudi glede stališča same Ustavne komisije, ki je na podlagi mnenj ustavnopravnih ekspertov prišla do zaključkov, ki so predlagani. V Poslanski skupini DeSUS sicer načeloma nismo naklonjeni hitropoteznim spremembam slovenske ustave. Menimo namreč, da gre za akt, torej za temeljni akt države, za katerega že zaradi svojega statusa med pravnimi akti in same vsebine, ki jo ureja, mora veljati trdnost in stabilnost. O spremembi ustave v delu, ki se nanaša na referendumski institut, pa je govora že kar nekaj let. Tudi ne gre zanemariti poskuse sprememb v tej smeri, ki pa so ostali zgolj pri poskusih. Očitno se do sedaj ni našlo toliko političnega konsenza, da bi o tem začeli strokovno razpravljati, kaj šele da bi sprejeli drugačne rešitve, kot so v ustavi zapisane. Na kakšen način in kako se s predlogom spreminja institut referenduma, ne bi ponavljala. Bilo je o tem danes pred tem govorniškim pultom že veliko povedanega. Poslanska skupina DeSUS se strinja z oceno, da ta predlog predstavlja omejitev instituta zakonodajnega referenduma. Tega nihče ne zanika, vendar ta omejitev, ki predstavlja omejevanje tako glede kvalificiranih predlagateljev, kvoruma in omejitev vsebinskega referendumskega odločanja, po naši oceni ne pomeni omejevanja demokratičnosti, ne pomeni omejevanja neposrednega odločanja volivk in volivcev, pomeni pa omejevanje zlorabe tega instituta. In ravno tukaj gre v prvi vrsti za omejitev možnosti političnih zlorab. Pa s tem nikakor ne želim kazati s prstom na nikogar. Izjemno grenak priokus samemu zboru velikokrat tudi po potrditvi po vloženem vetu s strani Državnega sveta z vložitvijo zahtev oziroma pobud za referendum je skoraj že stalna praksa. V obdobju od osamosvojitve do danes kažejo rezultati, da je bil institut referenduma zlorabljen za politične blokade že po demokratičnem sprejetju zakonov. Zato je vsekakor treba preprečiti oziroma vsaj zmanjšati možnost zlorab tega instituta. Tudi prikaz ureditve v drugih državah pokaže, da je Slovenija unikum na tem področju. Nadalje ugotavljamo tudi v naši poslanski skupini, da si državljanke in državljani ne želijo preko referenduma izražati svoja stališča o vsakem vprašanju, ki je politično sporen in glede katerega politika ne more doseči nekega minimalnega konsenza. Določena področja pa so vsekakor primerna, celo izkaže se, da so potrebna, da se povpraša za mnenje ljudi, in v to ne gre dvomiti. Večina primerov pa kaže na nizko udeležbo na referendumih in tudi odstotek neudeležbe nam marsikaj pove. Izjemno zaskrbljujoče je po naši oceni tudi dejstvo o rezultatih referendumskega odločanja, ki niso vedno rezultat odgovorov na referendumska vprašanja, temveč rezultat izkazovanja vsesplošnega nezadovoljstva državljank in državljanov. In tudi to je zloraba instituta referenduma. Poudarjam, da tu nikakor ne kažem s prstom na državljanke in državljane, temveč na politične opcije, ki ljudstvo na žalost zlorabljajo. Da v Poslanski skupini DeSUS soglašamo s stališči, ki jih je pripravila oziroma oblikovala strokovna skupina, sem že povedala. O tem, kdaj referendum ne bi bil dovoljen, pa bi rada še enkrat poudarila, in sicer gre za primere človekovih pravic in temeljnih svoboščin, gre za nujne ukrepe za zagotavljanje obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč, gre pa tudi za zakone o davkih, carinah in drugih obveznostih, od katerih je neposredno odvisno izvrševanje državnega proračuna, ter o zakonih, ki imajo vpliv na druge javnofinančne odhodke ali poroštva. Kateri so ti zakoni, ki imajo vpliv na druge javnofinančne odhodke in poroštva, je treba po mnenju Poslanske skupine DeSUS še precizno določiti. V nasprotnem primeru bi se prepoved razpisa referenduma lahko nanašala na številne zakone, ki vsebujejo le po en člen o javnofinančnih odhodkih ali poroštvih ali pa jih samo omenjajo. Pri tem posebej izpostavljam opredelitev o zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. V Poslanski skupini DeSUS se zavzemamo za spremembo referendumskega instituta, zato Poslanska skupina DeSUS podpira nadaljnje postopke za spremembo ustave in sprejema stališča Ustavne komisije, ki jih je predstavila gospa Katarina Hočevar. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije in mag. Matej Tonin.
Spoštovane kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Ko govorimo o spreminjanju ustave, ne moremo mimo klime, ki se v tem trenutku v zvezi s to temo pojavlja v naši državi, v naši družbi. Če pogledate raziskavo javnega mnenja, boste ugotovili, da sta več kot dve tretjini državljanov naklonjenih spremembam ustave in da so na nek način siti vseh teh poplav referendumov in najrazličnejših iniciativ, ki s predlogi za referendum blokirajo uveljavitev določenih zakonov. Ampak poleg teh raziskav, ki govorijo svoje, pa poslanci v teh dneh dobivamo številna elektronska sporočila najrazličnejših interesnih skupin, ki nas pozivajo, naj ustave ne spreminjamo, ker bomo ravnali nedemokratično, protidržavno, protiljudsko in še kaj bi se našlo. Žal prav te skupine največkrat uporabljajo izjave in izraze, s katerimi poskušajo diskreditirati posamezne poslance, ki si nekoliko bolj aktivno prizadevajo za spremembo ustave, tudi sam sem žrtev teh prizadevanj, ko mi očitajo, na primer ravno včeraj se je zgodilo, ko mi očitajo, da nimam nobenega pojma v zvezi z zbiranjem podpisov. Naj jim odgovorim, da sem večkrat zbiral podpise, tudi podpise za zakon, 5 tisoč podpisov za zakon o kmetijsko-gozdarski zbornici, pa podpise za ostale referendume in tudi podpise za svojo kandidaturo, ko smo bili še izvenparlamentarna stranka. Tako da vse ni tako slabo, kot se zdi. Ampak bistvo pri vsem tem, je kako so lahko naša mnenja tako različna. Zavedam se, da žal tudi zaradi našega delovanja in zaradi naših razprav v tem parlamentu ima ta hiša relativno nizek ugled. Ne moremo pa mimo dejstva, da je to še vedno ključna institucija demokracije. Lahko razumem ljudi, da si želijo več vpliva pri urejanju državnih zadev, ampak ta večji del vpliva težko dobijo preko referenduma, ampak se morajo politično organizirati, iti na volitve in priti v ta parlament. Pred zadnjimi volitvami sta se na takšen način podobnega projekta lotili kar dve stranki. Ne morem se tudi strinjati s tezo, ki se vse pogosteje pojavlja, da bi bil višek demokracije to, da lahko neka manjšina vedno in povsod blokira večino. To za mene enostavno ni demokracija. Demokracija je to, da večina sliši in poskuša upoštevati tudi manjšino, ne more pa biti demokracija, da manjšina vedno blokira večino. Ali si priznamo ali si ne priznamo, referendumi so problem, so v zgodovini povzročili že padec tudi kakšne vlade, so povzročili zaostanek pri strukturnih in drugih reformah. In to so dejstva. Če pogledamo, kaj nam prinaša ta 90. člen, tukaj se lahko strinjam s kolegico Kociprovo, da nekateri niso prebrali oziroma niso videli čisto zadnjih variant in da vseh podrobnosti ne poznajo, zaradi tega ne bo odveč, če še enkrat tudi jaz ponovim, kaj 90. člen sploh uvaja. Prvi odstavek oziroma ključno najpomembnejše se mi zdi, da novi predlog 90. člena referendum jemlje iz rok politike in ga daje izključno v roke ljudstva. 90. člen govori tudi o vsebinah, ki naj ne bi smele priti na referendum. Štiri alineje obstajajo, od obrambe, finančnih zadev, mednarodnih pogodb in človekovih pravic, in na koncu je še tretji odstavek, ki govori, kdaj je ta referendum veljaven. Kaj se po današnji razpravi zdi sporno in kaj ni sporno? Zagotovo za vse, ki sedimo v tej dvorani, se zdi, da ni sporen prvi odstavek, ki govori o tem, da je ta politika v tem državnemu zboru se danes pripravljena odpovedati pravici in možnosti do referenduma in da se vsi skupaj strinjamo, da ga dajemo izključno v roke ljudstva. To je bilo čutiti in slišati, da je nesporno. Nekoliko problemov se še pojavlja pri vsebinah, o katerih bi lahko imeli referendum in o katerih ne. Vsaj dve zadevi se zdita nesporni. Ena je, da referendumi o obrambi države in naravnih nesrečah ter o mednarodnih pogodbah niso sporni in da o teh dveh temah enostavno referendumov ne sme biti. Problemi pa nastajajo pri ostalih dveh alinejah, to pa so zakoni, povezani s financami in pa človekove pravice. Naj potolažim vse tiste, ki jih skrbi, da je dikcija zapisana tako, da praktično noben referendum ne bo smel biti samo zato, ker bo nekje notri nek člen, ki dovoljuje neke finančne posledice. Če ste si prebrali navodilo oziroma priporočilo te strokovne komisije Ustavne komisije lahko ugotovite, da naj bi se ta stvar detajlno določila, za katere zakone bo to šlo. In mislim, da so tukaj potem vsi dvomi odveč. Kar zadeva človekovih pravic, se pa moram strinjati s tistimi, ki pravijo, da je to nepotrebno podvajanje. Ustavno sodišče že sedaj ne more imeti prevelikih razsežnosti v svojih odločitvah, ker Ustavno sodišče zavezuje Ustava Republike Slovenije. In vse tiste človekove pravice, ki so zapisane v Ustavi Republike Slovenije, jim mora Ustavno sodišče tudi slediti. In zadnja stvar, ki se očitno zdi, da bo najbolj problematična, pa je, v katerih pogojih bo referendum veljaven. Najbrž se boste spomnili, da je bila Nova Slovenija tista stranka, ki je najbolj odločno in izrazito nasprotovala 35-odstotnemu kvorumu. In še ta kvorum je bil zastavljen tako, kot ste že številni poudarjali, da vsebina, kampanja na referendumu niti ne bi bila pomembna, pomembno bi bilo samo to, kdo bi ostal doma in kdo ne. Rešitev, ki jo je dala Ustavna komisija, gre pa v to smer, da večje, kot bo nasprotovanje nekemu zakonu, nižja volilna udeležba bo potrebna na tem referendumu. Večja kot bo razdeljenost pri posameznem vprašanju, večji bo potreben kvorum in večja bo potrebna udeležba. Jaz lahko rečem, da mi ne bi želeli prevzemati odgovornosti, da bi bili tisti jeziček na tehtnici, ki bi pomenil, da bi poskus spremembe ustave padel zaradi nas, zaradi Nove Slovenije. Zaradi tega smo pri tem predlogu Ustavne komisije, čeprav nismo z njim zadovoljni, bili in smo pripravljeni stisniti zobe. Ampak kljub vsemu pa si želimo in upamo, da bo v nadaljnjih postopkih in usklajevanjih še vedno lahko prišlo do znižanja tega kvoruma. Če sem prav razumel, sta vsaj dve poslanski skupini v današnjih stališčih izrazili to željo in to možnost. Ampak konec koncev se moramo zavedati, da eno so želje, drugo pa je kruta realnost dvotretjinske večine. Če zaključim, lahko rečem, da bo Nova Slovenija v tej prvi fazi dala priložnost in podprla začetek teh ustavnih sprememb.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina italijanske in madžarske narodnosti in dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani prisotni! Kot smo že doslej nekajkrat poudarili, midva bova začetek postopka za spremembo 90. člena Ustave podprla. Zelo se zavedava, da sedanji politični trenutek, ta zmedeni čas, kot ga nekateri upravičeno poimenujejo, ni najprimernejši za tovrstne pomembne odločitve, vendar glede na poslovniške določbe manevrskega prostora za drugo skorajda ni, kot da preverimo dejansko željo po spremembi tako imenovanega referendumskega člena ustave. Demokratični sistem praviloma temelji na svobodni volji slehernega volilnega upravičenca, da s svojo suvereno odločitvijo prispeva k nastanku legitimno izvoljene zakonodajne oblasti. Katera in kakšna je ta zakonodajna oblast, se določi na osnovi večinske podpore na legitimno izvedenih svobodnih in tajnih volitvah. Svobodno po Churchillu – boljšega načina vzpostavitve demokracije doslej še nihče ni izumil. Zakonodajalci ob sodelovanju izvršne oblasti, strokovne javnosti, civilne družbe, ostalih zainteresiranih dejavnikov stremijo za tem ali pa vsaj bi tako morali početi, da sprejmejo za najširšo skupnost ustrezne odločitve, ki odražajo etične, politične, socialne, gospodarske, kulturne in druge potrebe oziroma težnje čim večjega odstotka državljanov. Pri tem seveda velja, da odločitve nikoli ne bodo po volji celotnega prebivalstva, vendar je zelo pomembno, da se približa najvišji možni večini s posebnim občutkom do socialno, narodno ali kako drugače ogroženih skupnosti in posameznikov. Iz povedanega jasno sledi, in to sodi med osnove razvite parlamentarne demokracije, kljub določenim postopkovnim razlikam v različnih državah, da zakone in druge, za državo najbolj pomembne, odločitve sprejema Državni zbor oziroma najvišja zakonodajna veja oblasti. Morebitne napake pri sprejemanju zakonov se praviloma popravljajo na osnovi sklepa Ustavnega sodišča, seveda pa obstajajo tudi drugi mehanizmi v širšem procesu izboljšanja zakonodajnega postopka, med katere nedvomno sodi institut referenduma, torej neposredno odločanje volilnih upravičencev o določeni vsebini. Pri tem prihajamo do bistva današnje odločitve o spremembi 90. člena Ustave. Referendumi so po nepisani logiki demokratičnega parlamentarizma namenjeni tistim odločitvam, ki so zgodovinsko odločilni ali vsaj nadpovprečno vplivni za obstoj, vitalne interese in razvoj določene skupnosti, naroda ali države. Da bo referendum postal res tovrstni institut, morajo zanj veljati ustrezni kriteriji glede odstotka udeležbe volilnega telesa, višine podpore in predvsem vsebine. Da ne bo pomote, referendum je lahko namenjen tudi drugam odločitvam, med drugim tudi presoji zakonskega besedila, če je to dejansko v interesu ustrezne večine državljanov. Naj pa ne bi bil namenjen političnemu obračunavanju ali izsiljevanju takšnih ali drugačnih skupin v primeru, ko bi lahko zaradi spremenjenih odločitev prišlo do stanja, ki ni v interesu ali je celo v škodo večine državljanov. Pozdravljamo pobudo, da politični dejavniki, torej politične stranke, poslanci, svetniki ne morejo sprožiti referenduma, temveč je to izključno pravica državljanov o izpolnjevanju določenih kvantitativnih kriterijev. Referendum mora biti nekaj najvišjega v sistemu odločanja družbe, ki se uporabi v najvažnejših primerih, seveda tudi pri morebitnih velikih napakah izvoljenih organov. Ne sme pa biti sredstvo, kar na primer najavljamo že v fazi priprave neke zakonske materije, če nam, kot neki ožji skupini, njena vsebina ni po volji. Da bi bila ločnica med pravilno izbiro in zlorabo referenduma bolj optimalna predvsem z vidika vseh državljanov, tudi tistega, ki živi v najbolj oddaljeni prekmurski vasici, ter v pravem pomenu besede demokratična in pravična, so potrebni od sedanje oblike bolj ustrezni kriteriji. Zaradi omenjenih razlogov in ker je pristojna strokovna skupina po naši presoji dokaj jasno in ustrezno definirala vsebino in kriterije predlagane spremembe, ki pa se po potrebi še lahko v nadaljnjem postopku izboljšujejo, bova, kot sem že rekel, začetek postopka podprla.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu sklepa, da se začne postopek za spremembo ustave. Besedo ima dr. Ljubica Jelušič, pripravi naj se gospod Rihard Braniselj.
Najlepša hvala za besedo spoštovana podpredsednica. Lepo pozdravljeni kolegi in kolegice! V preteklih dveh desetletjih naše ustavne ureditve se je velikokrat postavilo vprašanje, ali je zakonodajni referendum prostor udejanjanja aktivnega državljanstva ali je to v resnici prostor političnih blokad, ki lahko zavrejo mnoge zelo odločilne stvari, ki so pomembne za preživetje države in državljanov. Mislim, da smo v postopku dosedanjih pogovorov tukaj v Državnem zboru glede spreminjanja 90. člena Ustave vendarle prišli do neke vrste soglasja o tem, da je treba pustiti referendum predvsem državljanom in da je treba omejiti prostor za izvedbo oziroma za zahteve po referendumu tistim, ki že imajo tako imenovani politični glas oziroma imajo veliko možnosti za izpogajanje svojih presoj v procesih bodisi v Državnem zboru, bodisi v Državnem svetu. Zaupam tej naši skupni presoji tudi zaradi tega, ker jih je podprla Ustavna komisija Državnega zbora, in to soglasno. Zaupam tudi, ker je to narejeno na podlagi strokovne skupine, ki se je res poglobila v vse podrobnosti te problematike. Zaupam pa, kot rečeno, tej rešitvi tudi zato, ker je bilo danes v predstavitvah vseh poslanskih skupin slišati, da smo soglasni oziroma da se strinjamo s tem, da si vzamemo en del pravic, ki predvsem Državnemu zboru gredo v postopkih sprejemanja zakonodaje, in sicer tisti del pravic, ki običajno pripada manjšini. Zavedam se tudi, kar je bilo danes že rečeno, da se v sistemu zavor in ravnovesij ruši ravnovesje, in sicer v prid izvršne oblasti. S tem ko si je Državni zbor vzel možnost oziroma manjšina, običajno opozicija v Državnem zboru si je vzela možnost dajanja pobud za referendume, si je v bistvu zmanjšala pozicijo v razmerju, ki je vzpostavljeno, torej zavor in ravnovesij. Se pa vendarle ta pozicija Državnega zbora krepi do druge veje oblasti, in sicer do sodne. V drugi točki, ko se je postavilo vprašanje, o katerih temah zakonodajni referendum ne bi bil dopusten. Namreč doslej je bilo Ustavno sodišče tisto, ki je lahko presojalo, skladno z dosedanjim zapisom v ustavi, o katerih stvareh je referendum dopusten, o katerih pa ni. Poslej, ko in če bomo seveda določili v 90. členu, o katerih temah je dopusten, smo pravzaprav tu v Državnem zboru jasno povedali, kaj so tisti temelji za opredeljevanje Ustavne sodišča, ko gre za dopustnost referenduma. Jaz mislim, da je vsekakor pomembno, da referendum ni možen o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti in pa odprave posledic naravnih nesreč, kot tudi ne o ratifikaciji mednarodnih pogodb, ampak seveda tistih, ki ne pomenijo odstopanja suverenosti na druge države oziroma organizacije. Podpiram tudi nedopustnost referendumov, ko gre za višino davčnih dajatev ter zakon o izvrševanju proračuna. Se pa pridružujem tistim, ki pravite, da bi kazalo biti tudi glede tega, kaj je v teh zakonih lahko napisano, zelo precizen. Ta teden smo veliko govorili o človekovih pravicah in njihovih kršitvah, ki povzročajo, da je poročilo varuha človekovih pravic o tem iz leta v leto debelejše. Če hočemo iskreno zaščititi človekove pravice in svoboščine, potem mislim, da je treba omejiti pravico do referenduma o zakonih, ki odpravljajo neustavnost na področju človekovih pravic. In še zadnja stvar. Videti je, da se strinjamo okrog zavrnitvenega referenduma, imamo pa različne presoje glede vstopnega praga ali veljavnosti tega zavrnitvenega referenduma. Nekateri menijo, da je prag za udeležbo na takem referendumu previsok. Moramo se spomniti, da smo v preteklosti velikokrat kritizirali dejstvo, da so padali zakoni, ker jih je povozila tako imenovana manjšina volivcev napram tihi večini, ki ni šla na referendum, ni pa bila proti zakonu. Ker je v Sloveniji bolj prisotna kultura nasprotovanja kot kultura pritrjevanja, je prav, da imamo zavrnitveni referendum, vendar je tudi prav, da je prag za udeležbo na takem referendumu postavljen dovolj visoko, da mu zagotavlja tudi legitimnost. Velikokrat je bilo v teh razpravah doslej slišati, da je pomemben primer Švice. Je pomemben, na nek način, in sicer zato, ker je v Švici udeležba na volitvah in referendumih obvezna. Referendumi potekajo več dni, datum referenduma je v bistvu datum zaključka glasovanja. Mi šele govorimo o vstopnem pragu za udeležbo na referendumih, pri njih je udeležba samoumevna. Je pa res, da je njihova ureditev nastajala v 700 letih obstoja države, naša ustavna ureditev in naša demokracija je stara dobrih ali slabih, šibkih 23 let. Jaz upam, da ne bomo tudi mi potrebovali 700 let, da pridemo do te skupne presoje o tem, kaj je vstopni prag za referendume in pa seveda tudi za volitve. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rihard Braniselj, pripravi naj se gospod Franc Jurša.
Hvala, podpredsednica. Moja razprava bi šla v smeri oziroma malo več o drugem odstavku sprememb 90. člena, kot jih je predlagatelj zastavil. To pa je omejitev referendumskih vsebin. Trenutni predlog 90. člena, drugega odstavka, se glasi, da referenduma ni dopustno razpisati, če bi bile lahko prizadete človekove pravice in temeljne svoboščine ali bi lahko nastale druge protiustavne posledice, o zakonih o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč in pa o zakonih o davkih, carinah in drugih obveznih dajatvah, o zakonih, od katerih je neposredno odvisno izvrševanje državnega proračuna, ter o zakonih, ki imajo vpliv na druge javnofinančne odhodke ali poroštva. Mi takšne vsebine v ustavi nismo imeli vse od sprejetja ustave dalje. Pa vendarle, imeli smo pa v Zakonu o referendumu in ljudski iniciativi iz leta 1994 pravzaprav zakonsko določbo, ki je bila zapisana v 10. členu tega zakona in se je glasila tako: "Zakonodajnega referenduma ni mogoče razpisati, o zakonih ki se sprejemajo po hitrem postopku, kadar to zahtevajo izredne potrebe države, interesi obrambe ali naravne nesreče, o zakonih, od katerih je neposredno odvisno izvrševanje sprejetega državnega proračuna, in o zakonih, ki se sprejemajo za izvrševanje ratificiranih mednarodnih pogodb." To se pravi ustvarjalci te ustave, prve slovenske ustave, mojstri ustave pravzaprav so imeli že v fazi ustvarjanja te ustave v mislih, da je treba vsebine, ki gredo na referendum, omejiti. Seveda pa so imeli nesrečno roko oziroma so naredili osnovnošolsko napako, da teh vsebin bodisi niso vključili v samo vsebino Ustave v 90. členu, niti niso naredili nečesa drugega, da ustava ni napotila pravzaprav na to možnost v zakonu, ki to ureja. In seveda je Ustavno sodišče zlahka to določbo razveljavilo z odločbo Ustavnega sodišča, z dne 19. 1. 1995. Govorim o tem, da se že snovalcem ustave, prvotne ustave, ni zdelo sporno, da se vsebine, ki na referendumu ne smejo biti predmet ljudske presoje, ne omejijo. In če bi ta določba bila zapisana direktno v ustavi ali pa b bilo napotilo na zakon, bi seveda imeli zadnjih dvajset let te zadeve urejeno tako, kot jih imajo tudi druge razvite države, kjer ni nobenih težav glede omejitev teh vsebin. Ta trenutek lahko samo popravimo to napako, če temu lahko tako rečemo, mojstrov ustave iz leta 1991, 1992 in vnesemo to določbo v ustavo, kjer ji je mesto, da pravzaprav izvedemo tisto, kar so tudi oni takrat vedeli in smatrali, da je to treba narediti. Ali so te vsebine pravilno, dovolj natančno formulirali, mislim, da v tem trenutku se nam o tem ni treba opredeljevati, ker vendarle bodo to ustavni strokovnjaki v fazi nadaljnjega postopka in vsi skupaj se bomo dogovorili o točno določenih formulacijah in takšno formulacijo bomo tudi zapisali v ustavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Jurša, pripravi se naj gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Danes je bilo že večkrat slišano, da so že v preteklosti želeli narediti to spremembo, pa ni nikoli prišlo do prvih oziroma bolj pomembnih korakov. Včeraj sem že govoril o tem, kaj ljudje razmišljajo o referendumu. Soglašam s tistimi, ki govorijo, da je javno mnenje naklonjeno tem spremembam. Ljudje si preprosto želijo, da na tem področju določene stvari tudi spremenimo. Zdaj pa bi se želel predvsem javno in jasno izjasniti, kako gledam na določene točke, ki se spreminjajo. Res je, da na nek način po svoje omejujemo s temi predlogi posameznike oziroma določene skupine. V vsakem primeru so lahko kvalificirani predlagatelji ljudje, se pravi 40 tisoč volivcev. Jaz osebno razmišljam in sem prepričan v to, da skupina poslancev in tudi Državni svet ne sme biti predlagatelj referenduma. Kar se tiče kvoruma, ko govorimo o veljavnosti 35 % volivcev, moram povedati, da sem dobil pismo nekaterih civilnih skupin, ki imajo veliko članstva, predlagajo pa celo višji prag – 45 %. Večina volivcev je tudi za to, da je najmanj ena četrtina volivcev potrebnih, da je referendum tudi veljaven. Mislim, da je ta zadeva na nek način v mejah normale, če želimo, da to tudi na nek način realiziramo. Vsebinska omejitev zakonodajnega referenduma. Tu moram reči, da v točki, ki govori o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah, nimam pomisleka. Kar pa se tiče obrambe države, varnosti, odprave posledic naravnih nesreč, prav tako nimam pomisleka. Seveda pa v dveh točkah, ki jih bom zdaj navedel, pa imam rahel pomisleke. Gre za zakone o davkih, carinah, drugih obveznih dajatvah, zakone, o katerih je nesporno odvisno izvrševanje proračuna, ter zakone, ki imajo vpliv na druge javnofinančne odhodke ali poroštva. Tu pa je, kot sem že omenil, moj delni pomislek. Glede na to, da finančni zakoni lahko močno vplivajo na socialni položaj državljanov, tudi razmišljam, da bi mogoče bilo treba še bolj konkretno definirati, kateri so tisti zakoni, ki jih moramo izvzeti oziroma jih lahko pustimo v tem kontekstu. Želel pa bi tudi poudariti, da si želim, da vsi tisti, ki so se dogovarjali, da gremo v te spremembe, ne bi v zadnjem trenutku spremenili svojega mnenja. Da se slutiti, da pri nekaterih, ki so prej določene zadeve vroče zagovarjali, je enostavno želja po nekaterih spremembah začela plahneti zaradi nekih političnih razmišljanj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, pripravi naj se mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Najbrž se vsi zavedamo, da gre za izjemno občutljivo spremembo ustave, ko govorimo o določbah ustave, vezane na referendum, ki je dejansko orodje direktne demokracije. Gre za izjemno občutljivo spremembo Ustave Republike Slovenije in v tem kontekstu ne bi želel, da bi naredili kakršnokoli napako. Ena mislim, da je se že zgodila. Dobivam namreč tudi jaz, tako kot vi, spoštovane kolegice in kolegi, veliko pisem, kjer se določene civilne družbe, posamezniki in tako naprej pritožujejo, ker niso dobili besede na seji Ustavne komisije. Sicer nisem član te komisije, ampak mislim, da bi se dalo v nadaljevanju kljub vsemu tudi civilni iniciativi dati besedo in da civilna iniciativa oziroma različne civilne iniciative tudi na sejah Ustavne komisije jasno artikulirajo svoje zahteve. Mislim, da nam ne bi smelo biti žal tega časa. Dovolite, da preberem samo en odstavek iz pisma Civilne iniciative za družino in pravice otrok, ki pravi takole: "Spoštovane poslanke in poslanci, v Civilni iniciativi za družino in pravice otrok vidimo dva bistvena pomena referenduma. Prvi je možnost zavrnitve slabih zakonov, ki jih sprejme politična elita, če le-ti nimajo podpore med ljudmi. To je zelo pomembno, saj slabi zakoni lahko naredijo veliko škode, in je prav, da se ta škoda, v kolikor jo ljudje pravi čas prepoznajo, tudi prepreči. Na nek način celo pomembnejši pomen referenduma pa je, da referendum spodbuja oblast socialnemu in družbenemu dialogu." Konec prvega odstavka tega pisma. Pozivam, da bi v nadaljevanju tega postopka spreminjanja ustave le bili pozorni tudi do civilne družbe. Kot v drugih parlamentarnih in najbrž tudi izvenparlamentarnih strankah in strokovnih krogih tudi v Novi Sloveniji menimo, da je sedanja slovenska referendumska ureditev neustrezna, saj zaradi svoje ohlapnosti omogoča zlorabe, predvsem pa taktično zavlačevanje in blokado pri sprejemanju in uveljavljanju zakonodaje. Sprememba je torej potrebna in za normalno zakonodajno dejavnost celo nujna. Vendar ne vsakršna sprememba, temveč taka, ki bi ohranila upravičeno uporabo in veljavo zakonodajnega referenduma, hkrati pa omejila omenjeno možnost zlorab. Do sem, do te trditve smo si najbrž vsi enotni, tako sem vsaj tudi razumel predstavitev stališč poslanskih skupin. Torej diagnozo smo pravzaprav nekako enotno postavili. S prvo omejitvijo, to je s črtanjem tretjine poslancev Državnega zbora in celotnega Državnega sveta iz kroga upravičenih predlagateljev, se mi seveda strinjamo, saj Državni zbor in Državni svet kot ustanovi predstavniške demokracije svojo vlogo v zakonodajnem postopku že uveljavita, kakor ju pač uveljavita, preden pride na vrsto referendum kot orodje neposredne demokracije. Mi smo včeraj veliko razpravljali tudi o Zakonu o referendumu in ljudski iniciativi in nam se zdi bolj smiselno in pošteno preprečiti uporabo referenduma za politično zlorabo že v sami začetni fazi, to je že pri zbiranju podpisov za pobudo. Kot veste, smo se podpisali pod predlog zakona, v katerem predlagamo kompromis, da bi se iz sedanjih 2 tisoč 500 navadnih podpisov zahtevalo 5 tisoč, ampak to je stvar diskusije, 5 tisoč overjenih podpisov, ki bi se potem upoštevali pri zbiranju 40 tisoč podpisov za zahtevo. Da bi bilo tako zbiranje uspešno, bi morala biti napovedana tematika referenduma res zelo pomembna in prepričljivo predstavljena, pobudnik pa bi se moral zelo potruditi za dobro in učinkovito organiziranje zbiranja. To dvoje bi bilo že zadosten pogoj za odvračanje od lahkotnih političnih zlorab in neupravičenih zakonodajnih blokad. Jaz bi v svojem zaključku želel samo še državljanke in državljane jasno opozoriti na naslednje. Če bo sprejet izključitveni razlog za razpis naknadnega zakonodajnega referenduma za zakone o ratifikacijah mednarodnih pogodb, seveda ne bo dopusten referendum o nekaterih, za Slovenijo zelo pomembnih, mednarodnih vprašanjih. Jaz jih tukaj ne bom našteval, zanalašč ne, ampak želim samo jasno to informacijo slovenski javnosti posredovati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosila predlagateljica mag. Katarina Hočevar. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Samo v hramu demokracije, spoštovani poslanec gospod Horvat, je svoboda govora na prvem mestu. Kljub vsemu pa bi dala pojasnitev, da smo na Ustavni komisiji – katere se je udeležilo kot predstavniki javnosti kar lepo število predstavnikov civilnih organizacij ravno zato, da bi bila njihova beseda slišana – izglasovali in organizirali javno predstavitev mnenj, ki je potekala v tej dvorani. Tako se ne morem strinjati s tem, da je bila svoboda govora omejena, vsekakor pa je vaša pobuda na mestu in kot prvopodpisana obljubim, da se bom zavzela oziroma da se bomo skupaj kot člani komisije odločali o tem, ali na naslednjih sejah dobijo besedo tudi predstavniki civilnih organizacij. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata ima besedo, pripravi naj se gospod Bojan Starman.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Podprla bom začetek postopka za spremembo ustave, in to iz dveh temeljnih razlogov. V zvezi s tem postopkom spremembe 90. člena je bila v Državnemu zboru organizirana javna predstavitev mnenj in tedaj so imeli vsi, ki imajo relevantna stališča in so jih že artikulirali v zvezi s spremembo referendumske zakonodaje, možnost v Državnemu zboru povedati, kaj si o predlaganih spremembah mislijo. Drugič, ker je v pripravo tega teksta bila vključena strokovna skupina. Besedilo, ki je pripravljeno, sodim, da je najmanjši skupni imenovalec zelo različnih pogledov. Zdaj pa v predstavitvi stališč poslanskih skupin ali posameznikov slišim že zadržke ob posameznih dogovorih o tem, kje bi zlasti vsebinske omejitve morale biti izpuščene, če bi kdo naj podprl takšno stališče. Jaz bom povedala, kaj je za mene bistveno. Za mene je bistveno, da ne more biti referendum razpisan o človekovih pravicah. To je na podlagi izkušenj storjeno. Na referendum gre namreč celotno besedilo, in ne samo enkrat se je zgodilo, po ugotovitvah, kaj je referendum prinesel in da je referendum denimo kakšen zakon zavrnil, da so bili potem ljudje šele po zavrnitvi zakona presenečeni, razočarani ali ogorčeni, kaj smo pravzaprav z referendumom zavrnili. Grem konkretno na Družinski zakonik ali recimo na referendum o izbrisanih ali na referendum o medicinski pomoči pri oploditvi. Gre za temeljna vprašanja, ki so zvezana z vrednostnim sistemom posameznika, ampak če posameznikov vrednostni sistem s tem, da lahko drugi uveljavlja svoj vrednostni sistem, ni ogrožen, bi morali dopustiti takšne možnosti, da se uveljavljajo. Zato bi opozorila samo še na eno stvar. Kljub nezadovoljstvu, ki zdaj iz civilne družbe prihaja s stališčem, da gre za omejevanje civilne iniciative, bi pa še na eno pojavnost opozorila. Udeležba na referendumih je relativno nizka. Očitek je pogosto tudi, da politika prelaga odločitve na ramena ljudi. Politika se je iz referenduma zdaj izvzela, ljudem je še vedno dana priložnost, da zahtevajo referendum, to se mi zdi prav, enako pa podpiram zavrnitveni tip referenduma. Hvala.
Hvala lepa. Prišlo je do spremembe. Namesto gospoda Bojana Starmana ima sedaj besedo gospa Kristina Valenčič, pripravi naj se mag. Alenka Bratušek.
Hvala za besedo. Kolega Bojana bom težko nadomestila zaradi njegove večje politične kilometrine, dovolite pa mi kratko razmišljanje še z moje strani. Sama bom predlog za začetek postopka za spremembo 90. člena Ustave podprla. Temelj vsake demokratične družbe so demokratične volitve. Prav na ta način imajo volivci možnost, da vplivajo na odločanje in vključevanje v demokratično življenje. In prav referendum je tisti instrument, ki volivcem to omogoča. Žal pa je praksa pri nas pokazala, da se je referendum sprevrgel v politično orodje in da manjšina odloča o pravicah večine. O konkretnih primerih je govorila tudi kolegica pred menoj. Zato podpiram, da se referendum vrne ljudstvu in odvzame politiki. Podpiram tudi, da se jasneje določi, za katere vsebine referenduma ne more biti. Izrazito nizka udeležba na dosedanjih referendumih kaže, da ljudstvo ne more oziroma ne želi odločati o nejasnih oziroma prezapletenih vprašanjih oziroma o zelo zahtevnih strokovnih vsebinah. Pravi namen bomo dosegli, ko bodo na referendumu ljudje odločali o vprašanjih in vsebinah, ki jih zanimajo. Za to pa moramo ozavestiti ljudi in predvsem spremeniti politično kulturo. Kar se pa meni osebno zdi najbolj zaskrbljujoče, je, da smo v Sloveniji izgubili zaupanje – zaupanje volivcev v politike, zaupanje v institucije države, zaupanje drug v drugega. Zato moramo čim prej vsi skupaj in vsak zase spoznati, da je vsak človek vrednota. Naj zaključim z mislimi, ki jih je na tej seji izrekla varuhinja človekovih pravic: "Pot v boljšo in bolj pravično družbo je moč doseči samo z medsebojnim spoštovanjem in ohranitvijo človekovega dostojanstva." In prav politiki moramo v svojih razpravah in dejanjih to pokazati tudi ljudstvu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Alenka Bratušek. Pripravi naj se gospa Marjana Kotnik Poropat.
Najlepša hvala za besedo. Želela bi posebej izpostaviti dve stvari, ker mislim, da v javnosti nista dovolj jasno predstavljeni. Prvič, da danes začenjamo postopek spremembe ustave in ne, da bo danes dokončno karkoli sprejeto. In drugič, očitno smo tudi mi, politiki, premalo glasno povedali, da se s temi predlaganimi spremembami ljudem ne jemlje nobena pravica. Politiki bomo sami sebe omejili, kar je edino pravilno, ljudem pa ostajajo enake pravice, kot so bile danes. Tudi v številkah, če tako rečem: za začetek postopka, za sam razpis referenduma ostaja vse enako. V tem trenutku ne spreminjamo ničesar. Sploh pa danes ne sprejemamo nič dokončno. Strokovna komisija bo imela tudi na vprašanja Pozitivne Slovenije, zastavljena na Ustavni komisiji, še kar veliko dela, da bo na vsa ta vprašanja odgovorila zadovoljivo. Dejstvo pa je, da se je referendum v preteklosti izkoriščal v politične namene in da marsikateri zakon, ki je bil na referendumu oziroma zaradi referenduma ni bil uveljavljen, ker so ga ljudje na referendumu zavrnili, je bil zavrnjen zato, ker so ljudje glasovali proti takrat vladajoči politiki oziroma vladi. In to nikakor ne more biti prav. Skratka, na referendumu naj bo res razpravljano in potem odločeno o vsebini zakona, ne zato, ker je zakon sprejela ena koalicija in ga ljudje, ki ne mislijo tako, zavrnejo zaradi tega in ne zaradi same vsebine. Dejstvo je pa tudi, da že danes ni bilo mogoče razpisati vseh referendumov. Samo kakšen mesec nazaj poglejmo, ko je Ustavno sodišče presodilo, da bi bila dva referenduma protiustavna oziroma ni dovolilo izvedbe teh dveh referendumov. Na koncu samo še enkrat: danes ne odločamo dokončno o ničemer. In upam, da bomo to povedali dovolj glasno, da bodo ljudje razumeli. In drugič, ljudem s temi predlaganimi spremembami ne jemljemo nobene pravice. Sami sebi bomo vzeli pravico, da začnemo referendum.
Hvala lepa. Gospa Marjana Kotnik Poropat. Pripravi naj se mag. Dejan Židan. Vidim, da gospe Marjane Kotnik Poropat ni, zato ima besedo mag. Dejan Židan. Pripravi naj se gospod Jakob Presečnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Sam bom podprl začetek postopka, ker mislim, da ni prav, da referendum uporablja politična elita, če je v opoziciji, da izsiljuje vlado. S tem imam kot bivši minister veliko izkušenj. Tudi če pogledam na drugo stran parlamenta, se spomnim, kako so te izkušnje zgledale. Tudi ni prav, da v Sloveniji lahko referendum uspe, če pridejo glasovat oziroma obkrožit listek samo eden, dva ali trije državljani. Zato izrazito podpiram neke vrste uvedbo kvoruma. Pri temeljnih točkah, omejitvami za referendum, je pa seveda jasno, da so zame najbolj pomembne človekove pravice. Kar bi rad povedal, je pa naslednje. Iz razprave nekaterih danes še koalicijskih strank začenjam ugotavljati, da to spremembo očitno ne spremlja neka srečna pot v bodoče, ker se ponovno začnejo obnašati z nekimi izključevanji, kakor da ponovno prehajajo v opozicijo, tako da jaz niti ne verjamem, da imate res namen, da podprete to, kar ste na nek način celo sami predlagali. Za razliko od vas, pa verjetno ste opazili, smo Socialni demokrati spremembo predlagali, ko smo bili v vladi, predlagamo je tudi sedaj, ko smo v opoziciji, in za razliko od marsikoga drugega v tej državi stališč ne spreminjamo iz dneva v dan. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jakob Presečnik, pripravi naj se mag. Ivan Vogrin in za njim gospod Jerko Čehovin.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Večkrat se pojavlja to vprašanje tudi po raznih forumih in medijih, da gre za omejevanje pravic do odločanja državljank in državljanov, vendar po drugi strani ob vsakem referendumu, ki je bil v preteklosti, smo vedno poslušali, kje smo, zakaj se ne odloča tam, kjer se je treba odločati, ne pa da se da vsako stvar na referendum. Mogoče tudi zaradi izkušenj, da so bile nekatere stvari na referendumu v preteklih letih, ki zagotovo ne sodijo na referendum in ki zagotovo izredno velike večine ljudi absolutno niti ne zanimajo, kaj šele da bi se je kaj dotikalo teh ljudi. To je zagotovo razlog za to, da je treba glede referendumske zakonodaje oziroma spremembe ustave na tem področju kakšno tudi reči in sprejeti kakšno pozitivno spremembo. Absolutno podpiram to, da tisti, ki sicer odločamo o zadevah, ne moremo biti predlagatelji referendumov. Predlagatelji naj bodo predvsem državljanke in državljani, z ustreznim številom podpisov v ustreznih časih, kar je treba z zakonom tudi še doreči, je vezano seveda na včerajšnjo razpravo okrog tega zakona. Glede vsebine referenduma oziroma katere so tiste zadeve, ki na referendum ne sodijo. Kolikor vem, v nobenem od zakonov nimamo to dorečeno, kar ima tujina, kar je v tujini normalna praksa. V tujini, v ostalih demokracijah imajo napisano, katere stvari ne sodijo na referendum in zagotovo je to tudi pri nas treba na nek način definirati. Pa ne bom ponavljal, da so to stvari, ki zagotovo ne sodijo, obramba države, varnost ali odprava posledic naravnih nesreč, to zagotovo ne sodi na referendum. Občutljivo področje je tudi takrat, kadar z ustreznimi zakoni odpravljamo protiustavna določila oziroma usklajuje Državni zbor neko odločbo Ustavnega sodišča. To je seveda velik prostor za možnost raztegnitve tega določila oziroma te odločbe Ustavnega sodišča, kjer zaradi odločbe Ustavnega sodišča včasih pride do temeljite spremembe kakšnega zakona. To je občutljiva tema, ki jo moramo v nadaljevanju, če bo dana zelena luč za nadaljevanje postopka, tudi razrešiti. Podobno so občutljivo področje tako imenovani finančni zakoni, davčni zakoni in tako dalje, ker jasno, da mnogo zakonov, ki jih sprejema ta državni zbor na ta ali drug način, vpliva tudi na druge vsakdanje zadeve, ki jih občutimo vsi državljani sleherni dan, vključno s socialnimi problemi in tako dalje. Kar se tiče različnih omejitev in procentov teh kvorumov okoli veljavnosti odločitev na referendumu, se absolutno strinjam z mnenjem, ki ga je dal naš vodja poslanske skupine kot mnenje poslanske skupine in ne želim tu moriti tega zbora. Strinjam se s tem in tega ne bom ponavljal. Želim poudariti, da bom ta predlog za začetek postopka za spremembo ustave podprl in poskušal tudi s svojim glasom omogočiti, da se pogovarjamo in delamo naprej. Verjamem, da lahko s tehtnim premislekom pridemo do te dvotretjinske podpore in da omogočimo, da ta postopek spremembe ustave teče naprej. Želim pa ob tem tudi poudariti, da sem v prejšnjih mandatih aktivno sodeloval kot predstavnik poslanske skupine v tovrstnih razpravah in v delovnih skupinah Državnega zbora in tudi takrat pričakoval večinski dogovor, do katerega pa žal nikoli ni prišlo. Seveda upam, da bo tokrat drugače. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Ivana Vogrina vidim, da ta trenutek ni v dvorani, gospod Jerko Čehovin ima besedo, pripravi naj se gospod Matevž Frangež. Aha, prišlo je do ene spremembe, namesto gospoda Jerka Čehovina ima sedaj besedo gospod Gašpar Gašpar Mišič, pripravi naj se gospod Matevž Frangež.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Danes, ko se pogovarjamo o začetku postopka za spremembo ustave, sem jaz v enem velikem precepu, kako se odločiti, ko bomo glasovali, kajti referendum je posledica nemoči, nesposobnosti in nesprejemanja odgovornosti politikov za iskanje kompromisov v dobro vseh državljank in državljanov. Referendum je samo posledica slabega ravnanja politikov v preteklosti in izkoriščanje politike tega zelo pomembnega instituta. Referendum je ključni institut demokracije in pravica, ki jo ima ljudstvo, ki ima dejansko tudi po 3. členu ustave oblast, ni prav, da se tako korigira, da se omejuje ljudstvo, ko politika izgubi kompas ali pa zgreši smer in se ne obnaša tako, kot je to bilo obljubljeno v predvolilnem času. Vsakršno drugačno ravnanje politikov, poslank in poslancev od predvolilnih obljub in programa, ki je bil predstavljen volivkam in volivcem na volitvah, je izdaja volivk in volivcev. Vendar glede na dejstvo, da se ta institut referenduma tako pogosto izkorišča in predstavlja manipulacijo številnih manevrov takšne ali drugačne politične opcije, ki je bodisi na oblasti bodisi v opoziciji, mislim, da je prav, da se podpre začetek postopka, v katerem se predvsem onemogoči politike, poslanke in poslance, da izkoriščajo institut referenduma. Kako se bomo v končni fazi dogovorili, kakšna stališča, kakšne omejitve ali pa neomejitve bomo sprejeli, bomo videli v nadaljevanju postopka. Danes že vidim, da nekateri, ki ste razpravljali, držite fige v žepu oziroma že zdaj napovedujete, ker morebiti boste nekega dne v opoziciji, pa vam bo prišla prav sedanja ureditev. Sedanja ureditev je preveč ohlapna, preveč dopušča predvsem politiki, poslankam in poslancem, da izigravajo ta institut referenduma. Jaz osebno sem bil zelo na strani nespremembe ustave, vsi pravijo, da se ustava spreminja s tresočo roko, vsi pravijo, da se vsebinske omejitve referendumov volivk in volivcev ne smejo dotikati, vendar v praksi to ni tako. V praksi so se dogajale raznorazne manipulacije, izkoriščanja zapisanega v ustavi, zato sem se odločil danes po tehtnem premisleku, da bom nadaljevanje postopka za spremembo ustave predvsem v tistem delu, kjer se bo onemogočila manipulacija, podprl, ne bom pa podprl tistih delov, ki omejujejo ali pa preprečujejo ljudski iniciativi in svobodi, da takrat, kadar politika zgreši smer, ukrepa in sproži referendum, ko je to nujno potrebno. Predvsem takrat, ko se kršijo človekove pravice ali ko se kršijo pravice tistim skupinam, ki so najbolj šibke v naši družbi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matevž Frangež, pripravi naj se mag. Matej Tonin.
Spoštovane in spoštovani! Meni se zdi današnja odločitev zelo pomembna. Naj uvodoma povem, da bom podprl začetek postopka, ampak ne zato, ker bi brezprizivno podpiral besedilo, ki je danes na mizi. S tem besedilom imam probleme in bom povedal zakaj. Zato, ker mislim, da daje formi prednost pred vsebino. Govori o zakonih, o katerih ni mogoče izvesti referenduma, namesto da bi govorilo o posledicah, ki bi jih bilo treba izključiti kot možnih posledicah referenduma. In v tem pogledu naj bom zelo konkreten in pričakujem, da bosta strokovna komisija in Ustavna komisija predloge iz današnje razprave tehtno preučili, če želimo na koncu tega postopka izglasovati tudi potrebne ustavne spremembe. Človekove pravice so za mene vprašanje, o katerem velja posebej razmisliti. Jemljem na znanje stališča strokovne komisije, hkrati pa poudarjam, da mislim, da je nedopustno, da se o temeljnih človekovih pravicah izreka večina, da se o pravicah manjšine izreka večina. To je demokratični standard, ki ga moramo v družbi posvojiti. Sam mislim, da bi se moral 90. člen Ustave po zaključku tega postopka glasiti nekako takole: "Referenduma ni mogoče oziroma dopustno razpisati o zakonih o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč", to je mimogrede točka, ki jo je brezprizivno podpirala tudi strokovna komisija, "o zakonih, katerih zavrnitev bi predstavljala neposredno ogrožanje finančne stabilnosti države in zaradi katere bi bilo onemogočeno stabilno izvrševanje financiranja državnega proračuna in drugih blagajn javnega financiranja." Torej zelo jasno vezano na posledico, na nek ustavno zavarovan cilj, to je finančna stabilnost, to je normalno izvrševanje proračuna, ne pa po formi o zakonih o davkih ali zakonih o izvrševanju državnega proračuna. Se pravi, dajmo prednost vsebini, posledici, ki se ji želimo izogniti, ne pa formulaciji o imenu zakona. Nadalje, "o zakonih o ratifikaciji mednarodnih pogodb, katerih zavrnitev bi neposredno ogrožala mednarodno stabilnost, mir in varnost ali ugled države in s katerimi se v mednarodni skupnosti uveljavljajo enake vrednote, kot jih varuje ta ustava". Jaz mislim, da je resna omejitev možnosti o razpisu referendumov kar za vse mednarodne pogodbe hkrati. Velja omeniti, da mednarodne pogodbe, ki jih prevzema Republika Slovenija, zavezujejo to državo neposredno in da je tako splošna formulacija – kar vse mednarodne pogodbe, v tem pogledu nevzdržna. Naj spomnim, da je tudi naš pristop k Evropski uniji bil mednarodna pogodba in da je bil to referendum in da so se ljudje takrat modro odločili, da želimo biti del Evropske unije. Nadalje, "o zakonih, s katerimi se izključno odpravlja ugotovljena neustavnost". V tem pogledu je mogoče dober primer prav recimo na referendumu zavrnjeni Zakon o pokojninskem in invalidskem zakonu, ki je med drugim odpravil tudi nekaj ugotovljenih protiustavnosti. Po formulaciji, ki je danes na mizi, bi torej pomenilo, da ni mogoče razpisati referenduma o celoti zakona, četudi recimo zgolj v enem od stotih členov odpravlja neko ugotovljeno neustavnost. V tem pogledu se mi zdi ključno, da če mislimo resno s to spremembo, da resno pretehtamo dve vrednoti, na eni strani neke ustavno zavarovane cilje, ki jih želimo kot skupnost – stabilnost, napredek, razvoj – dosegati, in na drugi strani drugo ustavno načelo, ki je zame v tem pogledu vedno na prvem mestu: da ima v Sloveniji oblast ljudstvo. Pri tem, če mislimo resno z omejitvami, moramo biti zelo, zelo natančni. Kaj se je zgodilo pred časom, ko je Ustavno sodišče prepovedalo referendum o slabi banki in holdingu? Na temelju sedaj veljavne ustave, spoštovane in spoštovani, vidimo, da je polje interpretacije lahko zelo, zelo široko in jaz mislim, da moramo to interpretacijo zožati na nastanek neposrednih škodljivih posledic za državo. Iz forme umakniti stvari in fokus na tisto, česar si kot skupnost ne želimo. V tem pogledu predlagam, da strokovna komisija in Ustavna komisija resno razmislita o še enem dodatnem odstavku tega člena, ki bi se glasil nekako tako: "Ustavno sodišče je dolžno pri presoji nedopustnosti referenduma iz prejšnjega odstavka restriktivno presojati neposredno ogroženost ustavno zavarovanih ciljev iz prejšnjega odstavka in s svojimi odločitvami uresničevati načelo, da ima v Sloveniji oblast ljudstvo." Če bo premik razmisleka o spremembah šel v tej spremembi, bom tudi na koncu tega postopka podprl spremembe ustave. V tej družbeni klimi, ko ljudje terjajo več neposredne demokracije, in jaz v to verjamem, ker verjamem, da demokracija ni samo to, da gremo enkrat na štiri leta na volitve in damo mandat za upravljanje skupnih zadev. Neposredna demokracija pomeni to, da vsi skupaj želimo participirati pri ustvarjanju skupnega, pri upravljanju te države in naše skupnosti. In verjamem, da smo danes tukaj zato, da to ljudem omogočimo. In da na drugi strani z veliko preciznostjo, ko se lotevamo materije ustave, presojamo tisto, česar ne smemo prepovedati, če želimo ostati demokratična država in država, ki bo živela načelo, da ima v Sloveniji oblast ljudstvo. Torej vsebina pred formo, natančno definiran cilj, ki ga ustava varuje, človekove pravice, finančna stabilnost, odprava neustavnosti. Neposredni vpliv zavrnitve mora biti takšen, da neposredno ogroža nek ustavno zavarovan cilj in povzroča nastanek škodljive posledice in predvsem dolžnost in odgovornost Ustavnega sodišča, da skrbno tehta med legitimnimi in ustavno zavarovanimi cilji na eni strani in na drugi strani določila, da ima v Sloveniji oblast ljudstvo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bojan Starman. Se odpovedujete besedi. Gospod Jerko Čehovin, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica.
Oprostite. Za njim bi bil pa Dragutin Mate.
Sam menim, da so nekateri posegi v ustavo potrebni. Osebno bi podprl tudi neke širše posege, od same preambule pa tudi do nekaterih drugih stvari, ki naj bi nam posodobile ustavo in bi bile tudi v ustavi razvidne nekatere dejanske družbene spremembe v Sloveniji. Vendar v tem trenutku so na dnevnem redu te spremembe, ki jih imamo. Sam moram reči, kar se tiče samoomejitve politike, da verjetno v tem trenutku imamo v parlamentu takšno opozicijo, ki se zaveda, da so samoomejitve potrebne. Vprašanje je, če bomo to še kdaj imeli. In zato tudi podpiram. Mislim, da je zdaj lahko opozicija, tudi če smo mi opozicija, preprečevala z referendumom nekatere sprejete odločitve v parlamentu, je v sui generis zanikanje parlamentarne demokracije. Parlamentarna demokracija dejansko pomeni, da večina sprejema odločitve in s tem tudi odgovornost. Onemogočanje na demokratični način sprejetih sklepov parlamenta preko politike je v preteklosti pripeljalo do nekaterih smešnih referendumov. Jih niso samo ljudje, ampak zlasti politika je producirala takšne referendume, ki so bili ljudem nerazumljivi. Tudi nekatere zadeve, ki bi jih lahko opredelili kot temeljne človekove pravice, smo imeli na referendumu. Rezultate, kakšni so bili, ne bom našteval. Po drugi strani, če se že politika samoomejuje, mislim, da je prav, da se samoomejuje tudi nek način, ki se mu pravi kvorum. Vse resne države z zgodovino poznajo neko obliko kvoruma, kar je teoretično, ne glede na to, da tudi ljudska iniciativa, če zbere 40 tisoč podpisov, referendum mora biti, se lahko zgodi, da na referendum pride lahko samo en glasovalec, in ta referendum velja. Zdaj ne bom govoril o tem, kajti danes govorimo o začetku referenduma, kje to končati, ampak zdi se mi smiselno. Kar pa se tiče alineje v 90. členu, ne bom govoril o spornih, moram pa reči, da ne podpiram tega, da bi imeli to dikcijo "druge obvezne dajatve". Naj samo ponazorim. Nekdo se bo spomnil, da bi bilo treba zaradi težav RTV dvigniti mesečni prispevek na 50 evrov. Ali tudi o tem ne bomo smeli imeti referenduma? Po drugi strani lahko nekdo reče, ne vem, turistična taksa bo namesto 1 evro, kot ga imamo zdaj, 10 evrov. Morda v ceni prenočitve prekomerna zadeva, v kampu bo za kampiranje plačal 11 evrov, mi pa mu bomo dali še 10 evrov turistične takse. Zaradi teh zadev se mi dejansko ne zdi, da bi morali to opustiti. Kar pa se tiče proračuna, osebno menim, da tudi pri proračunu bi moral referendum biti dovoljen. Naj samo rečem, mi lahko v parlamentu sprejmemo sklep, da bomo za 50 % znižali izdatke za izobraževanje in za 50 % povečali stroške za oborožitev. Ali tudi v teh primerih ne bi smeli imeti referenduma? Mislim, da bi se, kar se proračuna tiče, morala omejitev nanašati, da ni dovoljen referendum samo o tehničnem zakonu, to je pa zakon o izvrševanju proračuna. Zdi se mi tudi pomembno, da ne bomo vsakič trepetali, kakšna bo odločitev Ustavnega sodišča, ki je očitno postala odvisna od trenutne politične situacije ali gospodarske situacije. Mislim, da je prav, da se tudi navedejo nekatere zadeve, tako da razbremenimo Ustavno sodišče arbitriranja o teh stvareh, ki so lahko na spolzkih tleh, kaj je dovoljeno, kaj ni dovoljeno. Zato se mi tudi ta del zdi primeren. Nazadnje se mi pa zdi, da moramo danes ponovno poudariti to, kar je že bilo rečeno, da danes dajemo, če bomo za, zeleno luč za začetek postopka, ne pa da je to že dokončno. Mislim, da bo okrog tega še precej govora, mislim, da se bodo tudi nekatera razmerja v družbi in tudi v parlamentu še spreminjala. Ampak glede na to, da je praktično do zdaj vsa politika ugotovila, da so nekatere spremembe ustave potrebne, bom tudi sam podprl začetek postopka.
Hvala lepa. Namesto Dragutina Mateja ima besedo mag. Branko Grims.
Hvala. Vsem prav lep pozdrav.
Še trenutek, to vedno pozabim, ker se zadeve malo menjajo. Gospod Pukšič bi bil naslednji, potem dr. Andreja Črnak Meglič.
V knjigi dr. Lovra Šturma Delitev oblasti, to je učbenik ustavnega prava, najdete zanimivo misel, ki je danes zelo relevantna: "Referendum je edina učinkovita omejitev oblasti v pogojih parlamentarnega sistema, pogojih proporcionalnega volilnega sistema in ureditve parlamentarizma, kot ga ima Slovenija." Po drugi strani je referendum tisto, na čemer je ta država nastala – saj je nastala na osnovi plebiscita, na osnovi referenduma je stopila v mednarodna združenja, Evropsko unijo in zvezo NATO. To tam izjemno spoštujejo povsod, še danes nas v NATU navajajo kot primer demokratične ureditve, pozitiven primer prav zaradi tega, ker je šlo za odločitev ljudstva. Referendum je torej v Sloveniji vrednota ali bi moral biti vrednota – včasih se tega sami premalo zavedamo – ki jo ceni celo bolj tujina, kot mi sami, po drugi strani pa je učinkovita omejitev oblasti. Seveda je pa v Sloveniji vedno, kadar kaj preveč delamo po svoje, težava. In težava referenduma v Sloveniji je bila ta, da se je vedno po eni strani zlorabljal, po drugi strani pa ne spoštoval, kar je v bistvu tudi oblika zlorabe, tako da bi lahko dali to kar v en stavek. Skoraj vsaka referendumska odločitev se je poskušala ali otežiti ali izigrati ali pa enostavno se ni spoštovala. Naj začnem samo z odločitvijo ljudstva za večinski volilni sistem. Iznenada so bili trije referendumi pa kar neko navzkrižno glasovanje, ko je Ustavno sodišče odločilo, da to ne gre, se je to kar izvedlo, izigralo z neko spremembo predpisov in na koncu, ko je Ustavno sodišče odločilo, da je vendarle treba spoštovati tisto, kar je bila očitna večinska odločitev, se je pa raje spremenilo ustavo. Tako približno v Sloveniji delamo z referendumom kot vrednoto in se je v praksi potem mnogokrat uporabljal za marsikaj drugega. Pripeljalo se je celo nek trenutek do točke, prav v tem zadnjem obdobju, ko bi lahko z referendumom zaustavili za Slovenijo sicer tako nujno potrebne gospodarske reforme, ki jih ne zahteva samo naše gospodarstvo, ki jih življenjsko potrebuje za bolj učinkovito ekonomijo, ampak jih od nas zahteva tudi že mednarodna skupnost. Temu je v zadnjem hipu reklo potem ne Ustavno sodišče in je določene referendume prepovedalo. Tam je šlo pač za tehtanje vrednot, kot gre vedno pri odločitvah Ustavnega sodišča. In to je bila ena najbolj državotvornih odločitev ustavnega sodišča v zadnjem obdobju. Danes je pa tukaj dilema, kaj storiti, da se odpre pot do neke spremembe, ki bi upoštevala vse to. Ali je to pred nami ali ne, prepuščam vam in ustavnemu pravu. Jaz osebno pa moram reči, da je samo eno potrebno, da bi se nehalo zlorabljati referendum, da bi se fizično, postopkovno odločilo, stran od zakonodajnega postopka možnost samega referenduma. Obstaja ureditev, ki je s tega vidika perfektna, to je švicarski model referenduma, nihče ne more s tistim ustaviti nek zakonodajni postopek, nihče ne more preprečiti sprejetja nujnih zakonov. Zakon velja, če ljudstvo pripravi protipredlog, če lahko postavi protipredlog parlament in se odloči A ali B, ampak nikoli ni nobene pravne praznine. Vedno je zakon tukaj, vedno je mogoče ukrepati v nujnih primerih. Državna ekonomija, Švica je za to sama po sebi dokaz, ni zaradi tega nikoli v težavah. Zakaj se o teh modelih v tem obdobju ni dalo več pogovarjati? Večkrat sem nanje opozarjal, večkrat sem ponujal švicarski model referenduma na različnih nivojih, različnih pogovorih. To osebno pa moram reči, da zelo obžalujem.
Hvala lepa. Franc Pukšič ni uspel priti v dvorano. Sledi dr. Andreja Črnak Meglič in nato Samo Bevk.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi! Tudi sama bom podprla začetek razprave o spremembi ustave v zvezi z referendumsko ureditvijo. Razlog je predvsem v tem, da menim, da je referendum predvsem sredstvo, ki ga naj ima v rokah ljudstvo in ne politika. Prevečkrat smo bili soočeni s tem, da je politika, ki svojega stališča ni mogla uveljaviti v parlamentarnem postopku, to potem zlorabila za to, da je stvari nekako speljala na referendumu, ob minimalnih procentih, za katere je bil potem dosežen pač soglasje tistih, ki so se referenduma udeležili. Prvi namen teh sprememb, ki jih želimo urediti, je, da vrnemo to orodje nazaj v roke ljudstvu. Druga stvar, ki jo močno zagovarjam, pa je, da se na določenih področjih natančneje določi vsebina, o kateri se ne sme odločati na referendumu. Socialni demokrati smo zlasti poudarjali področja oziroma tisto vsebino, ki se nanaša na človekove pravice. Prevečkrat do sedaj v zgodovini je bilo to zlorabljeno, da je večina jemala pravice manjšini. Zato se zavzemamo za takšno dikcijo, ki bo natančneje urejala tudi to vsebino in ne bo dopuščala zlorabe vsakokratni večini, da nastopa proti manjšini. Tretja stvar pa je seveda povezana predvsem s finančnimi vsebinami. Strinjam se s tistimi, ki pravijo, da vendarle na teh področjih pa moramo opraviti še natančno razpravo. Zato bi pozdravila pobudo, da se razširi razprava z vključevanjem tudi civilne družbe o tem, da se razpravlja o samih vsebinah. Dejstvo namreč je, da sicer v politiki smo dosegli določeno soglasje, na drugi strani pa civilna družba sporoča, da vendarle s tem, kar smo se tukaj dogovorili, niso povsem zadovoljni. Mislim, da nadaljnji dialog ne more škoditi in lahko kvečjemu pripelje do odločitev, ki bodo pomenile večjo stopnjo konsenza. Kot rečeno, začetek postopka bom podprla. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bevk, potem dr. Virant.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Takih referendumov, kot je bil recimo referendum o pokrajinah na predlog, mislim, da 30 poslank in poslancev ali nekaj več, kot je bil v mandatu 2004–2008, v Sloveniji seveda ne potrebujemo. Takrat je na referendum o pokrajinah, ki ga je predlagala pravzaprav vladajoča koalicija Janeza Janše, za ta referendum se odločilo in je na glasovanje prišlo samo 11 % ljudi in na tem referendumu je bil zakon o pokrajinah z veliko veliko večino zavrnjen. Zato je prav, da na referendume pride dovolj veliko število volivcev in volivk, recimo referenduma o arbitražnem sporazumu se je udeležilo okoli 42 ali nekaj več odstotkov državljank in državljanov, toliko recimo kot volitev predsednika Republike Slovenije lansko leto. To je že ena spodobna številka, da lahko rečemo, da lahko tako odločitev na volitvah ali na referendumu vsesplošno sprejmemo. No, ko sem pogledal, kako so se stranke, te, ki so danes tukaj v Državnem zboru in tudi nekatere, ki se niso vanj uvrstile, opredeljevale do tega instituta pred državnozborskimi volitvami konec leta 2011, sem malo prebiral po dnevnem časopisju in sem pogledal te volilne programe strank, je bilo dejansko jasno, da če bo kakšna stvar v tem mandatu imela možnost, da jo v ustavi spremenimo, je to odločitev glede referendumov. Od strank, ki so jim takrat javnomnenjske raziskave napovedovale vstop v parlament, samo Slovenska demokratska stranka in DeSUS tovrstnih sprememb nista omenjala. Za SDS je to jasno, kajti bila je pobudnica največ referendumov, ki so bili uperjeni proti reformnim ukrepom Pahorjeve vlade in so bili najbrž v teh predvolilnih napovedih zadržani, posebej ker so najbrž upali, da bodo na volitvah zmagali in bi jih referendumi lahko pri njihovi politiki ovirali, kar se dejansko iz nekaterih izjav tudi da čutiti. Potem sem pogledal, kakšna so bila stališča pred volitvami. Stranka Socialnih demokratov, ki ji pripadam, je pred volitvami rekla, da se referendum lahko razpiše le, če to zahteva najmanj 40 tisoč volivcev, da bi bil referendum veljaven, pa se ga mora udeležiti tretjina ali najmanj četrtina volilnih upravičencev. Tako naša stranka pred volitvami. Liberalna demokracija Slovenije je takrat rekla, da bi bil referendum veljaven, če bi se ga udeležilo najmanj 40 % volivcev in da bi ga bilo mogoče sklicati izključno na zahtevo 40 tisoč volivcev. Tudi Zares je takrat izjavljal nekaj podobnega, da bi bila odločitev sprejemljiva, če bi bila za to četrtina glasov vseh volivcev in da bi bilo referendum mogoče razpisati le na zahtevo 40 tisoč volivcev. DeSUS, ki je bil takrat že izven vlade in je spodbujal referendume, pa je recimo njegov prvak dejal, da bi bil referendum sprejemljiv samo takrat, če bi se odločalo o ključnih državnih vprašanjih, da bi poslanci celo lahko imeli to možnost. Tako je takrat zapisal v predvolilni kampanji prvak DeSUSa. Še najbolj, kot rečeno, je bila nekako konservativna ali pa proti spremembam Slovenska demokratska stranka. In zanimivo je, kaj je takrat povedal vodja takratne največje opozicijske stranke Janez Janša. Pred volitvami leta 2011 je rekel: "Mislim, da je bila večina rešitev, ki smo jih v Sloveniji sprejeli z referendumi, dobrih." Prav gotovo je bil plebiscit leta 1990 tisto najboljše, kar smo imeli v obliki referendumskega ali plebiscitarnega odločanja, ne morem pa se strinjati z mnenjem pred volitvami, kot je povedal predsednik sedanje vlade Janez Janša, da je bila večina rešitev dobrih. Najbrž je mislil tudi, da je bila dobra tudi tista odločitev na super referendumski nedelji, junija 2011, ko so bili zavrnjeni reformni projekti Pahorjeve vlade, da je bila ta odločitev dobra. Danes, leta 2013, lahko povem, da to ni bila dobra odločitev. Potem sem pogledal še, kakšno stališče sta imeli pred volitvami dve stranki, ki nista bili parlamentarni in sta potem vstopili v parlament. To pa sta bili Državljanska lista Gregorja Viranta, ki se je takrat še tako imenovala, in Pozitivna Slovenija Zorana Jankovića, ki sta rekla, da bodo poslancem odvzeli možnost zahtevati referendum in ohranili možnost, da ga zahtevajo volivci. Če pogledamo, kaj ste ljudem obljubljali pred volitvam leta 2011, je jasno, da je treba dati to orodje predvsem v roke državljanom in državljankam. Mislim, da je 40 tisoč podpisov tisto, kar bi lahko zapisali v ustavo. Počakali pa bomo tudi na mnenje strokovnjakov, da povedo še vse ostale podrobnosti, od tega, kateri zakoni lahko gredo, kateri ne smejo iti, koliko volivcev mora priti na referendum. Jasno pa je, da na referendumu zmaga tista stvar, ki dobi več kot en glas nad 50 %. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Gregor Virant in potem Roman Jakič.
Hvala lepa. Ko poslušam razprave, se mi zdi, da je treba opozoriti na eno stvar, namreč da danes sprejemamo ne samo sklep o tem, da začnemo postopek za spremembo ustave, ampak da so na mizi že tudi zelo precizno oblikovana stališča. Torej nekega velikega manevrskega prostora med prvo in drugo fazo ustavnorevizijskega postopka ni. V prvi fazi se na predlog Ustavne komisije v Državnem zboru pač odločimo, kako bo izgledalo besedilo ustavne spremembe, z nekimi finesami mogoče, ki še ostanejo odprte. Tako da razprave, ki gredo v to smer, O. K., štartajmo zdaj postopek za spremembo ustave, potem bomo pa videli, če se nam bo uspelo kaj zmeniti, niso najbolj umestne. Kar smo se uspeli zmeniti, smo se zmenili že doslej oziroma smo se predvsem odločili na Ustavni komisiji. Drugi odstavek 3. člena Ustave pravi, da ima v Sloveniji oblast ljudstvo in da jo izvršuje neposredno in preko volitev. Referendum je korekcija posredne ali predstavniške demokracije in je pomemben institut za uveljavljanje ljudske volje, zato se strinjam s tistimi, ki pravijo, da se je treba ustavnih sprememb na tem področju lotevati previdno in smo se jih tudi lotili zelo previdno. Praktično celo lansko leto smo se pogovarjali na neformalnih sestankih, na Ustavni komisiji, iskali neko kompromisno rešitev in mislim, da smo na koncu prišli do dobre rešitve, vsaj kazalo je, da se z njo pravzaprav strinjamo vse parlamentarne stranke. Dosedanja praksa referendumov je pokazala številne pomanjkljivosti. Pokazala je, da se referendum pogosto uporablja ne kot inštrument v rokah ljudstva, ampak kot orožje v rokah političnih strank za medsebojna politična obračunavanja in preigravanja. Praksa je pokazala, da smo na referendumu odločali ali so na referendumu odločali o številnih temah, ki so bile manjšega pomena, ki niso imele širokega nacionalnega pomena in so privabile na volišča majhen delež volivcev. Celo tako daleč je šlo, da smo imeli referendum o pokrajinah, ki se ga je udeležilo nekaj več kot 10 % volivk in volivcev in sporočilo vseh ostalih je bilo popolnoma jasno: "Pustite nas pri miru s temi referendumi, delajte tisto, za kar ste plačani, sprejemajte odločitve v Vladi in Državnem zboru." Tretjič, povezano s prvim problemom, včasih se je v resnici referendum uporabil kot inštrument za blokiranje nekih potrebnih, za državo nujnih reform, in izkazalo se je, da je lahko problem referenduma tudi v neustreznem razporejanju odgovornosti. Kako naj vlada odgovorno in konsistentno vodi neko politiko, če ji lahko na vsakem koraku te politike opozicija vrže pod noge poleno referenduma? Še posebej, če gre za neke ukrepe, ki so nepriljubljeni. So obdobja in so situacije, ko ni lažjega kot podreti zakon na referendumu. Če se sprejemajo ukrepi, ki so po naravi stvari nepriljubljeni, toda nujni, če je vlada nepriljubljena, potem je opoziciji najlažja stvar na svetu zbrati podpise in izvesti referendum in ga seveda tudi dobiti oziroma doseči, da se zakon razveljavi. Ravno na ta vidik je velikokrat opozoril bivši predsednik vlade, sedanji predsednik republike, gospod Borut Pahor. Kako naj vlada odgovorno vlada, kako naj vodi neko celovito konsistentno javnofinančno in gospodarsko politiko, če se potem na posameznih točkah lahko pri posameznih korakih ji vrže poleno pod noge, da se jo spotakne? Pa vendar imajo referendumi tudi številne dobre plati. So prvenstveno mišljeni kot inštrument v rokah ljudstva, kadar oblast dela napake, zlasti kadar dela hude napake, da ljudje lahko posežejo po tej možnosti in spodbijejo nek zakon, ki je izrazito slab. Poleg tega obstoj instituta referenduma prisili oblast, prisili vlado v dialog. Jaz sem velik zagovornik sodelovanja javnosti v procesih priprave in sprejemanja predpisov, zakonov in podzakonskih predpisov in referendum se je dostikrat v preteklosti pokazal kot neka prisila za vlado, da se je spustila v dialog, ki bi ga sicer mogoče ignorirala, ker se je morala, ker se je bala referenduma. To je dobro. Ampak na drugi strani je pa slabo to, da je ta dialog lahko prerastel v izsiljevanje posamezne družbene skupine, posamezne interesne skupine. Sindikati, recimo, so pritisnili na vlado v tem smislu, da so rekli, te in te rešitve hočemo, da sprejmete, sicer bomo pa dali zakon na referendum in saj dobro veste, da bomo na referendumu zmagali, ker je vlada nepriljubljena in ker so ukrepi nepriljubljeni". Se pravi, dobro je, da je grožnja referenduma spravila vlado za usklajevalno mizo, ni pa slabo, da jo je prisilila v to, da je morala popustiti tudi kapricam in parcialnim interesom. Z vsemi temi pomanjkljivostmi pred očmi smo se v parlamentu lotili iskanja rešitev za 90. člen ustave. Sam sem se po najboljših močeh trudil kot predsednik parlamenta in predsednik Ustavne komisije, da smo na številnih neformalnih srečanjih, posvetih, poskušali najti skupni imenovalec, s katerim bi se strinjale vse parlamentarne stranke. Mislim, da smo na koncu našli eno dobro kompromisno rešitev, za katero je kazalo vsaj do danes, da ima potrebno podporo. Ali jo ima v resnici, bomo videli danes ali pa bomo videli še kasneje v drugi fazi ustavnorevizijskega postopka. Pri tem kompromisu je vsaka parlamentarna stranka stopila kakšen korak nazaj. Vsakdo od nas bi ta predlog, če bi ga pisal sam, napisal malo drugače, ampak v tem je čar kompromisov, da se usedemo, da povemo svoje argumente in poskušamo najti take rešitve, da se z njimi na koncu strinjamo vsi ali skoraj vsi. Osebno tako kot Državljanska lista podpiram te ustavne spremembe, podpiram omejitev predlagateljstva za referendum na 40 tisoč volivcev, ker to pomeni, da se v veliki meri jemlje političnim strankam ta inštrument iz rok in se ga prepušča samo državljankam in državljanom. Podpiram idejo, koncept tako imenovanega zavrnitvenega referenduma, ki pravi, da lahko zakon na referendumu pade samo, če proti zakonu glasuje najmanj 25 odstotkov vseh volilnih upravičencev. Ta ideja se je takoj na začetku neformalnih usklajevanj pojavila, dal jo je na mizo dr. Igor Kavčič, sam sem jo takoj podprl. Na začetku je bila malo nerazumljena med prvaki političnih strank, nekaterim se je zdela prezapletena, vendar bolj ko so o njej razmišljali, bolj se je pokazalo, da je celo boljša od tistega običajnega kvoruma, koliko volivcev mora priti na referendum. Ta ideja – 25 % vseh, ki so glasovali, omogoča, da je izid referenduma v bistvu rezultat dveh dejavnikov, dejavnika udeležbe in dejavnika razmerja med glasovi za in glasovi proti. Vi imate pri zgolj 25-odstotni udeležbi izjemno visok odstotek tistih, ki glasujejo proti zakonu, recimo da vsi glasujejo proti zakonu, bo tak zakon padel. Če pa je udeležba 50-odstotna, je pa dovolj, da je en glas več proti kot za. To je ena zelo posrečena kombinacija dveh faktorjev, dveh dejavnikov: udeležbe na referendumu in pa deleža glasov proti. Osebno imam največ težav z omejitvijo vsebin, ki gredo lahko na referendum. Tega tudi mi nismo imeli v svojem volilnem programu. Sem nekoliko skeptičen do tega, ker ne verjamem, da je katerakoli vsebina taka, da lahko rečemo zanjo, da ljudje niso dovolj razumni, pametni, preudarni, da bi o njej odločali. Tudi o davkih, mislim, da so državljanke in državljani sposobni odločati, in da ne bi kar tako na vrat na nos ukinjali nekih davkov, ker se zavedajo, da denar v proračun moramo zbrati. Ampak dobro, tudi na to smo pristali, kot rečeno. To je neka cena tega, da iščemo dvotretjinsko soglasje, to je kompromis. Moram tudi reči, da ta omejitev vsebin, ki je sedaj zapisana, ni zelo restriktivna. Govori o nujnih ukrepih za zagotovitev varnosti, obrambe države, govori o davkih, na izdatkovni strani proračuna pa samo o enem zakonu, to je o zakonu o izvrševanju proračuna, se pravi bolj restriktivno, kot je pa na začetku bil predlog, ki je prišel iz vrst Socialnih demokratov. Ampak na koncu ste se tudi Socialni demokrati strinjali s to nekoliko bolj restriktivno verzijo. Nekaj malega je ostalo odprto še za drugo fazo, zato tudi ta šesta točka stališč, ki odpira ta manevrski prostor za strokovno skupino, da razmisli še o nekaterih vprašanjih. Konkretno o dveh vprašanjih ali pa mogoče celo treh. Eno vprašanje so obvezne javne dajatve. Mislim, da s tem kakšnih velikih težav ne bo. Vse, kar moramo po zakonu obvezno plačevati, naj bo to davek, carina ali pa RTV-prispevek, je takšna obvezna dajatev. Drugo odprto vprašanje je vprašanje potencialnih zlorab s strani vlade in parlamenta. Kakšnih? Denimo, da v zakon, ki vsebuje tristo členov in ureja vse mogoče, vstavimo eno določbo, ki pade pod omejitve novega spremenjenega 90. člena, recimo odpravlja neko protiustavno stanje. Ali je to dovolj, da se referendum prepove? Jaz moram reči, da tukaj zaupam Ustavnemu sodišču, ki se je tudi v dosedanji praksi postavilo na stališče, da če je odprava protiustavnega stanja samo en nebistven, droben, neznatni del zakona, da to samo po sebi ne more biti razlog za prepoved referenduma. In tretje vprašanje, ki ostaja odprto, je, kakšen manevrski prostor bomo pustili Ustavnemu sodišču pri odločanju o dopustnosti referenduma. Ustavno sodišče je v preteklosti razvilo dve različni doktrini in je v nekaterih primerih uporabljalo eno, v drugih primerih pa drugo. Ena doktrina je ožja in pravi, da se lahko referendum prepove samo takrat, kadar zakon odpravlja neko obstoječe protiustavno stanje. Druga doktrina, ki jo je uporabljal sedaj v zadnjem primeru pri referendumih o SDH in slabi banki, je pa mnogo širša. Po tej drugi doktrini Ustavno sodišče tehta ustavne vrednote, na eni strani poseg v pravico do referenduma, na drugi strani poseg v druge pravice iz ustave, ki bi jih lahko izvedba referenduma prizadela, to je mnogo širši koncept. Tukaj v prvi fazi sem imel občutek, da smo se temu vprašanju izognili, da ga še nismo čisto zapopadli in se bomo morali pred drugo fazo dejansko posvetiti temu in se odločiti, kaj želimo od Ustavnega sodišča. Ali sme tehtati ustavne vrednote, tako kot je po mojem po korektni doktrini naredilo v zadnjem primeru, drugo je, ali se mi strinjamo, ali je tudi stehtalo na pravi način ali ne, ampak doktrina je popolnoma legitimna. Ali pa bomo zožili to doktrino in ta manevrski prostor za Ustavno sodišče in rekli: "Ustavno sodišče lahko prepove referendum samo takrat, kadar zakon odpravlja neko že obstoječe protiustavno stanje." To nas še čaka. Pri odnosu do referenduma se lepo kaže ali pa se bo pokazalo, koliko so stranke zveste svojim prepričanjem in obljubam in načelom in koliko obračajo plašč po vetru, o čemer se velikokrat govori v slovenski politiki. V Sloveniji imamo eno čudno situacijo, neka sprevržena merila politične načelnosti in doslednosti, kjer se doslednost meri po tem, ali si zvest določenemu vodji tako imenovane tranzicijske levice ali pa vodji tako imenovane tranzicijske desnice. To nima nobene zveze z načelnostjo in doslednostjo. Biti načelen in dosleden pomeni biti načelen in zvest svojim prepričanjem in stališčem. Recimo v odnosu do referenduma. Državljanska lista je svoj odnos do referenduma zapisala v svoj program. Tam je vse zapisano, razvidno in temu sledimo. To je bilo naše stališče, ko smo bili v koaliciji, to je naše stališče zdaj, ko smo v opoziciji. Me zanima, če bo enako veljalo tudi za druge stranke, recimo v SDS obračate stališča do referenduma kot nogavico. Kadar ste v opoziciji, je referendum edino zveličaven in se ga ne sme nihče niti dotakniti. Ko ste v vladi, se takoj popolnoma spremeni stališče, za sto osemdeset stopinj, za tristo šestdeset stopinj se obrnete. In zdaj, ko recimo vam spet kaže, da boste v opoziciji morda, verjetno, kar naenkrat tisto, kar smo se ravnokar zmenili, spet nič ne velja. Toliko o doslednosti in načelnosti. Upam, da bo vsaj še danes ta dogovor o referendumskem kompromisu o 90. členu Ustave držal, da bomo danes to sprejeli, pa upam, da bo držal tudi do druge faze ustavnorevizijskega postopka. Dajmo vsaj tokrat nekaj, kar smo se zmenili in potrdili vsi, speljati do konca. In mislim, da bodo državljanke in državljani s tem zadovoljni, ker se strinjam z, mislim, da je kolegica Katarina in tudi nekateri drugi ste omenjali, seveda imamo v civilni družbi nekatere, ki so s temi spremembami nezadovoljni, pa upam, da jih bomo uspeli prepričati, da te spremembe niso tako drastične in dramatične, kot se mogoče zdi. Imamo pa, mislim da, prevladujoče javno mnenje, ki pa ni naklonjeno tako ekstenzivni uporabi referenduma. Večina ljudi ima referendumov nekoliko vrh glave. In to s to ustavno spremembo rešujemo.
Hvala lepa. Gospod Roman Jakič, potem Mirko Brulc.
Hvala za besedo, podpredsednica. Včeraj sem vas, predvsem odhajajočo koalicijo, poskušal prepričati, da je sprememba zakona o ljudski iniciativi grob poseg v pravice državljank in državljanov in da to zavoljo v resnici te nezmožnosti, nesposobnosti komunikacije s civilno družbo, ignoriranjem predlogov civilne družbe in zgrešeno politiko in da ni prav, da so državljanke in državljani kaznovani zavoljo tega in ni prav, da skozi zakon o referendumu in ljudski iniciativi zaostrujemo pogoje zbiranja podpisov, ki so zame nesprejemljivi. Ampak poudariti pri današnji razpravi, in o tem sem tudi včeraj govoril, pa velja, da predlog spremembe ustave, ki ga danes obravnavamo, v resnici ne posega v položaj državljank in državljanov, ko le-ti sprožijo postopek za vložitev zahteve za razpis zakonodajnega referenduma. Ta predlog ustave v resnici predvideva to, kar je danes bilo tudi že rečeno in kar je v predvolilni kampanji in potem kasneje zagovarjala Pozitivna Slovenija. Pozitivna Slovenija je zagovarjala, da lahko razpiše referendum samo ljudstvo, se pravi na zahtevo 40 tisoč volivk in volivcev, ne pa da Državni zbor to razpiše po lastni odločitvi ali odločitvi skupine poslancev ali da ta referendum lahko razpiše Državni svet. To pa pomeni, da se politika samoomejuje oziroma dopušča oženje svojih ustavnih pristojnosti. In če bi kalkulirali še naprej, bi to obdržali. In tukaj ima Maša Kociper prav, ko pravi, da se v resnici na tej točki parlamentarna politika odpoveduje svojemu najmočnejšemu orodju. In je prav tako, da ne bo nesporazuma, zagovarjam to. Kar se tiče nabora zakonov, o katerih ni mogoče izvesti referendumskega odločanja, pa v resnici velja opozoriti, da naša ustavna ureditev takšnih prepovedi ne določa, zato mora pogosto o ustavni dopustnosti razpisa zakonodajnega referenduma odločati Ustavno sodišče. Naj mi bo dovoljeno reči, da v resnici podpiram odpravo slabosti dosedanje ureditve oziroma vzpostavitev tako imenovanih trdnejših sider za presojo Ustavnega sodišča o morebitnih protiustavnih posledicah. Ampak iz drugačnega nagiba kot prejšnji predsednik Državnega zbora gospod Virant. Jaz sicer spoštujem odločitve Ustavnega sodišča, z njihovimi odločitvami pa včasih, vsaj v zadnjih primerih, nisem bil najbolj zadovoljen, če govorimo na primer od družinskega zakonika, holdinga in tako naprej. Tako da je prav, da naredimo sidra in da se točno ve, da glede na drugi odstavek 90. člena Ustave Državni zbor ne more razpisati referenduma in potem našteti. In zame je najbolj pomembno, tako kot še za nekatere kolegice in kolege, da ne more razpisati referenduma o zakonih, ki odpravljajo neustavnost na področju človekovih pravic in temeljnih svoboščin ali drugo neustavnost. Naj končam s tem, da je edina – in tu lahko vsak reče, kompromisni predlogi so kompromisni predlogi, ampak edini problem, ki ga imam jaz osebno, je ta, da je ta letvica preskoka uspešne zavrnitve zakona v resnici postavljena zelo visoko. Državljanke in državljani bodo morali, da bi zavrnili zakon, ki je bil tu sprejet, zbrati več kot 400 tisoč 000 glasov. Naj samo za primerjavo povem, da je na primer Pozitivna Slovenija kot zmagovalka volitev na zadnjih volitvah dobila okoli 300 tisoč glasov podpore državljank in državljanov. Se pravi, ta letvica se mi zdi previsoka in mogoče kljub vsemu obstaja varianta, sicer je kolega Virant rekel, da ni velike možnosti še kaj iz prve do druge obravnave, ampak mislim, da lahko skupaj s strokovno javnostjo pripravimo tudi izhodišča, ki bi državljanke in državljane prepričala, da za to spremembo zavrnitvenega referenduma ni zadaj ničesar, kar bi onemogočilo njihovo ljudsko iniciativo. Upam, da se bomo o tem še pogovarjali. Sicer se mi pa zdi, da gre ta sprememba ustave v pravo smer. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Brulc, nato gospod Kurnjek.
Hvala lepa za besedo. Seveda bom podprl začetek postopka za spremembo ustave. Kot je bilo že opozorjeno, stroka mora zdaj tu natančno povedati, kaj v tem fiskalnem paketu mora ostati, da imajo sindikati še vedno moč, da lahko z referendumom dosežejo pravice, ki so v glavnem največkrat vezane na delavke in delavce. To poglavje bo treba res temeljito pregledati, da ne bomo z enim stavkom prerezali možnosti in rekli, da je to stvar proračunain da tu ne more biti referenduma. Kolega Tanko je poudaril, da človekovih pravic v tem paketu ni treba posebej omenjati, ker so že tako ali tako v ustavi zelo obširno zapisane. S tem se pa najmanj strinjam. Glejte, Družinski zakonik – odločitev Ustavnega sodišča in akcija civilne iniciative. Vemo, kaj je sporno. Sporno je bilo to, kar je v demokratičnih državah Evrope povsem logično. In je padlo. Bojim se, recimo, če bi šli z zakonom o osebni asistenci in bi invalidi zahtevali referendum in bi Ustavno sodišče gladko lahko reklo: "To je prevelik strošek za državo, referendum ni dopusten." Temu se moramo ogniti, in to je tisto, kar mene najbolj skrbi. Ustavno sodišče – saj ni od boga dano, jaz sprejemam njihove odločitve, se pa z njimi ne strinjam v mnogih primerih. In naj si pomagajo, glejte, da zdaj nekdo pere tam na Ustavnem sodišču svojo preteklost, iz prejšnjega režima pa ne vem kaj, sprejema take odločitve, da je všečno desnici in še ne vem komu, nekim skrajnežem v tej državi. In to moramo s to spremembo ustave preprečiti. Tisto, kar so človekove pravice, tudi če stanejo, so zlata stvar, ne smemo se jih niti dotakniti. Ne Ustavno sodišče, ne nihče drug. Imeli smo pa kar nekaj referendumov, iz katerih smo se dobesedno delali norce, ko smo državljanke in državljane spraševali, ali bomo imeli, recimo, zapiralni čas trgovin ali pa tisto, saj veste, da ob sobotah ne bi delali in podobno. In kaj je zdaj? Na državni praznik delajo, na božič delajo! To smo dosegli. Referendum je pa stal, kolikor je stal. Ampak to je ena tistih najbolj grdih zadev. Zdaj pa, gospa podpredsednica, sicer zlorabljam to govornico, tukaj berem na Twitterju oziroma na mailih, da je na neki trgovini na Zaloški cesti napisan zelo grob grafit. Grafit, ki pravi: "Kristjani, klali smo vas leta 1945, klali vas bomo leta 2013." Ker ni druge možnosti, dajmo Državni zbor, podpredsednica, kdor koli, jasno povedati, da to obsojamo, da do tega ne sme priti. Povejmo to javno, verjetno se vsi s tem strinjamo. Tudi jaz sem kristjan. Kaj bomo sami sebe klali zdaj? Če je to barabinstvo, je to en problem, če pa je to kaj hujšega, pa imamo policijo in Gorenaka, pa naj to odkrije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ne glede na to, da ste sami rekli, da zlorabljate to govornico, se popolnoma strinjam z vami. Jaz sem prepričana, da tudi vsi ostali, da so to obsojanja vredni napisi. Naslednji je gospod Branko Kurnjek in potem gospod Srečko Meh.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane, spoštovani! Jaz bom predlog začetka postopka podprl predvsem iz prepričanja, ker ne posega v pravice državljank in državljanov, temveč posega v ustavno pravico nas politikov, ki smo to pravico prevelikokrat izkoriščali. Vprašal sem se, kaj pa potem moti civilno iniciativo, če ne posega predlog v njihove pravice. Pravijo, da je to uvedba kvoruma oziroma malo bolj zapletenega kvoruma. Jaz pa ta kvorum podpiram, ker se mi zdi popolnoma nesprejemljivo, da lahko manjšina odloča o večini. Tako kot se mi zdi tudi velikokrat nesprejemljivo, da lahko večina odloča v določenih primerih o manjšini. Poglejte, če se samo spomnim jaz osebno določenih referendumov, ki so z mojega vidika posegali tudi v osnovne temeljne človekove pravice, bi tudi to možnost vsekakor zavrnil, torej referenduma o osnovnih človekovih temeljnih pravicah ne bi smeli dovoliti. Spomnimo se samo žalostnih referendumov o zdravljenju neplodnosti žensk in pa vsaj z mojega vidika tudi referenduma o družinskem zakoniku. Torej še enkrat, jaz predlog podpiram, nikakor pa ne bi smeli imeti možnosti razpisovati referendumov o zakonih, ki bi posegali v temeljne človekove pravice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Srečko Meh in potem Mateja Pučnik.
Gospe in gospodje! Pravzaprav bi tako vprašal, mi danes govorimo o izjemno pomembnem področju, ki morda, to ste že povedali, ne sodi prav v ta čas in bi bil tudi čas, da morda kaj rečemo, ampak še vedno je čas, če izrabim morda to. Poglejte, Ustavno sodišče je o dveh pravzaprav enakih področjih odločalo popolnoma različno. Če je bil pokojninski zakon na eni strani lahko sprejet, na drugi strani ni mogel biti. Se pravi, da je treba zelo precizno napisati, kje so tiste prepovedi oziroma kje ni možno in o čem lahko odloča tudi Ustavno sodišče. Referendum je orodje, s katerim lahko državljanke in državljani povedo tisto, o čemer niso bili slišani. Poglejte, kaj se zdaj dogaja na področju izobraževanja. Vlada se s socialnimi partnerji oziroma s tistimi, ki predstavljajo izobraževanje, ni dogovorila in ni pogovorila. In čemu smo zdaj priča? Priča smo protestom, kot pravimo vsemu temu, kar ljudje govorijo, ne da bi imeli skupno stališče vlade in tistih, ki na področju izobraževanja delajo, pa morda tudi nas. Zato moramo od vlade zahtevati vedno znova mi tukaj v državnemu zboru, da vlada razume svojo nalogo in da se pogovori do tiste faze, ko reče, zdaj pa ni možno več. In potem imamo samo dve možnosti: ali je referendum ali pa rečemo, da bo veljalo tisto, kar je vlada predlagala in kar smo v parlamentu potem tudi lahko sprejeli. Gre tudi za to, da danes zbirajo podpise za referendum o zdravstvenih zavodih. Še zbirajo podpise. Ni bila domišljena rešitev in veliko ljudi se ne strinja s to rešitvijo. Če ne bodo zbrali dovolj podpisov, ta rešitev ne bo dobra. Zato se mi zdi, da bi kazalo zelo pametno razmišljati oziroma vprašati tiste, ki več vedo kot mi tukaj v državnem zboru, kadar odločimo o tem in sprejmemo nek zakon, kot je bil Zakon o zdravstvenem varstvu. Predvsem pa bi morali mi imeti v vidu to, ali smo dovolj pazljivi in tenkočutni do tega, kar pravijo civilne družbe in kar pravijo ljudje. Danes smo veliko govorili o tem. Jaz se z vsemi pravzaprav strinjam. Veliko smo govorili o tem, da bomo strokovno preverjali, strokovna javnost, o sodišču smo govorili, o naši komisiji smo govorili – kaj pa civilna družba, kaj pa ljudje? Ali bomo tukaj ljudi vprašali? Zato bi bilo izjemno pomembno, da najdemo input oziroma da dobimo informacijo o tem, kaj ljudje v resnici mislijo, kaj si želijo in kako bi oni radi odločali na referendumih. To je po moje pomembno vgraditi v vse, kar danes govorimo, o čemer se danes tukaj tudi pogovarjamo. Če ljudi ne bomo slišali, če jih ne bomo razumeli in če ne bomo razumeli tega, kar nam sporočajo, se bo vedno znova pojavljalo to, da mi tukaj govorimo o nečem, pred državnim zborom pa se pojavljajo protesti, ki jih premalokrat slišimo. Ni sploh pomembno, ali so izrabljeni ali niso. Referendum je orodje, s katerim ljudje povedo, da niso zadovoljni s tem, kar se tukaj dogaja. In zaradi tega se mi zdi, da bi bilo treba zelo pazljivo govoriti o zlorabi referendumov, o zlorabi tudi tega, kar se je v preteklosti dogajalo, in pa povedati o tem, kaj mi o prepovedih mislimo. Zato je v tej fazi možno podpreti in bom tudi sam podprl v tej fazi postopek za spremembo ustave. Ampak če ne bomo slišali ljudi in tega ne bomo vgradili v te rešitve, če ne bomo tega omogočili, potem se nam bo zgodilo to, da bomo imeli 5 tisoč overjenih podpisov, kot smo rekli včeraj, ko smo o tem govorili. Zbrati 5 tisoč overjenih podpisov v šestih dneh, to je približno znanstvena fantastika. Kdor tega ni delal, ni zbiral podpisov ali organiziral kaj takega, potem ne razume, da je to zelo težko narediti. Same omejitve smo postavili. Lahko tudi 2 tisoč podpisov, ampak v šestih dneh jih zbrati, je lahko zelo komplicirano. Zato še enkrat, kadar govorimo o civilni iniciativi, o referendumih in o tem vprašanju, pazljivo ravnajmo, pazljivo spreminjajmo ustavo in ni gotovo, kako bom glasoval naslednjič. Tokrat pa bom podprl.
Hvala lepa. Mateja Pučnik in potem Jani Möderndorfer.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsedujoča. Lep pozdrav vsem prisotnim! Za začetek spremembe ustave in tega postopka sem glasovala že na Ustavni komisiji in tudi za nadaljevanje postopka bom glasovala danes. Strinjam se, kot pravite nekateri, da je treba ustavo spreminjati s tresočo roko. To smo slišali večkrat na Ustavni komisiji tudi od strokovnjakov, to smo slišali tudi danes. Po drugi strani pa sem mnenja, da mora biti ustava živ institut, pisana mora biti za ljudi, torej živeti in se spreminjati skupaj z razvijajočo se družbo. In naša družba se je v zadnjih dvajsetih letih vendarle spremenila. V Državnem zboru smo že imeli javno razpravo na to temo. O tem smo veliko govorili tako na formalnih kot tudi neformalnih pogovorih na Ustavni komisiji in strokovna skupina Ustavne komisije je oblikovala podrobno vsebino in kriterije za spremembo 90. člena Ustave. Nasprotujem očitkom civilne družbe, da s to spremembo jemljemo pravico ljudem do referenduma. Ravno nasprotno, referendum vračamo ljudem. Referendum ostaja legitimna oblika izražanja ljudske volje in s tem se demokracija ne omejuje in ne omejujejo se možnosti neposrednega odločanja. Prepričali pa bi radi, da do zlorabe referenduma za politične blokade več ne bi prihajalo. Prav zato si želim izraziti podporo spremembam v tem delu Ustave. Podpiram omejitev referenduma na 40 tisoč volivcev, podpiram idejo o zavrnitvenem referendumu, še posebej pa se zavzemam za to, da se natančno definirajo tiste vsebine, ki imajo kratkoročni vpliv na javnofinančne prihodke in o njih ne moremo odločati na referendumu. Iz razprave danes je moč razbrati, da imamo odprtih še veliko vprašanj, tako da nas v bodoče čaka še veliko dela. Zato si želim, da bi danes ta predlog dobil zadostno podporo, da se lahko še naprej dogovarjamo in pogovarjamo. Kot sem že rekla bom jaz nadaljevanje postopka podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Möderndorfer, potem Jasmina Opec.
Pred nami je pomembna odločitev, ali bomo omogočili jasno in razumljivo razpravo o ustavnih spremembah. Tisto, kar me je v celotnem postopku najbolj presenetilo, je bilo predvsem to, da sem v sami razpravi na Ustavni komisiji in še na vrsto neformalnih srečanjih vprašal enega od priznanih ustavnih strokovnjakov in mu postavil vprašanje, ki je bilo naslednje: "Glede na to, da imamo pred kratkim odločbo Ustavnega sodišča, ki je zaustavilo dve zahtevi po referendumu na dveh različnih zakonih, pri katerih se javnost sprašuje, ali je bila upravičena ali ne, nikakor pa ne ocenjujem njihove odločitve, vas sprašujem, če bi bile spremembe sprejete danes takšne, kakršne jih v bistvu obravnavamo, s temi tako imenovanimi sidri, vas sprašujem, ali bi Ustavno sodišče odločalo drugače?" Njegov odgovor je bil zelo jasen: "Da, Ustavno sodišče ne bi preprečilo teh dveh zakonov." Priznam, da sem bil še bolj zmeden, ko sem slišal ta odgovor, ker sem se potem spraševal, na podlagi česa pa je Ustavno sodišče danes odločalo, če je temu pritrdil ustavni strokovnjak, ki mi je dal takšen odgovor. Zato pričakujem od stroke, ki bo v nadaljevanju v celotnem postopku zelo jasno morala predočiti in razčleniti, v katerih in kakšnih primerih bo možno katerikoli zakon zahtevati, da se ga zaustavi, oziroma ovreči zahtevo po referendumu ali obratno. In če ta zelo jasna stališča ne bodo razčiščena v nadaljevanju, takšne končne odločitve ustavnih sprememb ne bom podprl. Se pa zavedam, da za to potrebujemo čas. Zato ob tej priložnosti tudi pozivam predsednika Ustavne komisije, da naj ne hiti in naj s preudarkom in razmislekom vodi nadaljevanje same razprave, da nas pripelje do zelo jasne končne odločitve, da bodo tako državljani in državljanke in vsi tisti, ki danes pozivajo, da gre za ukinitev referenduma, lahko tudi zraven sodelovali in razpravljali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospe Jasmine Opec ni z nami, tudi ne gospoda Ivana Hršaka. Na vrsti je Maša Kociper, potem Mihael Prevc in za njim Janko Veber.
Hvala lepa, predsedujoča. Tudi jaz ne bom dolga, glede na to, da sem stališče naše stranke predstavila že na začetku. Kot rečeno, Pozitivna Slovenija in tudi sama mislim, da je strokovna rešitev, ki jo je ponudila strokovna komisija in ki precej odstopa od prvotne rešitve, zelo dobra, najboljša v zgodovini spreminjanja ustave na tem področju in si zasluži, da dobi našo podporo pri nadaljevanju ustavodajnega postopka. Po drugi strani sem že v svojem prvem nagovoru opozorila, da spreminjanje ustave poteka v res neprimernem času, ko zunaj ljudje kličejo po več neposredne demokracije in jasno izražajo svoje nezadovoljstvo z obstoječim sistemom. Tudi sama želim poudariti, da predlagane spremembe, sploh če bo upoštevanih še nekaj manjših konceptualnih pomislekov, ki so bile večinoma izražene s strani vseh govorcev, da lahko pridemo do zelo dobro rešitve, ki ljudi ne bo omejila pri izvrševanju njihove referendumske pravice, ampak bo temu izvrševanju dala večjo legitimnost. V današnji razpravi je bilo opozorjeno, da se nekatere odločitve v preteklosti, ki so bile sprejete na referendumih, niso upoštevale. To je res in tudi s to spremembo bomo to preprečili. V preteklosti je prevelikokrat šlo za predlagane referendume, ki niso zanimali velikega števila ljudi, ki niso naleteli na dovolj veliko podporo, in to je bilo kasneje velikokrat izgovor tudi zakonodajalcu, da teh sprememb ni upošteval. Ob tako spremenjeni ustavi tega izgovora ne bo več. Odgovorila bi tudi na pomisleke v zvezi s točko dve, z omejevanjem referendumske iniciative glede na posamezne zakone. Po trditvah enega od najuglednejših profesorjev ustavnega prava, ki je sodeloval v tej ustavni komisiji, takšne rešitve, ki so vsebovane v drugi točki in ki natančno omejujejo, kdaj referendum ni mogoč, vnašajo večjo predvidljivost tudi v naš ustavnosodni sistem. Po besedah tega profesorja Ustavno sodišče v zadnjih odločitvah, ki so bile sprejete v zvezi z referendumom o slabi banki in državnem holdingu, ne bi moglo odločiti tako, kot je odločilo, če bi ta ustavna sprememba takrat že veljala. Zaključujem s tem, da je vlogo neposredne demokracije resnično treba v prihodnje bolj uveljaviti. V tej smeri je naša stranka naredila že konkretne predloge in korake z našo temeljno listino, kjer razmišljamo zlasti tako, da je treba ljudem v Sloveniji ponuditi večjo možnost pri soustvarjanju zakonodaje in pri soupravljanju države. To pa nikakor ne pomeni, da se morajo ljudje vključiti v to soustvarjanje šele na koncu zakonodajnega postopka, ko je zakonodajalec že opravil svojo vlogo. V tem smislu se mi zdi, da tudi posamezne civilne iniciative narobe razumejo svojo vlogo. Civilne iniciative za razliko od političnih strank, ki bi naj si prizadevale za dobro celotne družbe, običajno zastopajo neko stališče, neko ožje področje, imajo neke ožje interese. Referendum na državni ravni ni take vrste zakonodajni referendum oziroma referendum po končanem zakonodajnem postopku ni primerno orodje za zasledovanje takšnih manjšinskih interesov v smislu nekega ožjega interesa. Vsekakor pa je orodje, ki naj manjšinam dovoli, da izpostavijo svoje želje, da izpostavijo svoje zahteve, da zahtevajo svoje pravice, da potem o tem odloči po demokratičnih principih tudi večina. Tako da tudi sama upam, da bodo vsi tisti, ki demonstrirajo zunaj in ki nas poslušajo, razumeli, da je referendum orodje, ki ima specifični položaj v naši ustavni ureditvi in da s takšno spremembo to orodje okrepujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospoda Prevca tudi ni z nami. Na vrsti je še gospod Janko Veber in potem predlagateljica.
Hvala za besedo. V tem času, ki je še na razpolago, bi mogoče vendarle opozoril še na dejstvo, s katerim smo se srečali pri zadnjem odločanju Ustavnega sodišča, ko se je opredeljevalo o zakonu o Slovenskem državnem holdingu in o slabi banki. Takrat se je odločilo, da v samo vsebino zakonov ne bo pogledalo in s tem se je tudi odpovedalo možnosti, da oceni posledice vsebine zakonov na delovanje države in ali bi recimo te posledice bile takšne, da so celo tudi v nasprotju z ustavo. V nadaljevanju bi vendarle strokovna skupina znotraj Ustavne komisije morala proučiti rešitev, s katero bi lahko s spremembo ustave Ustavnemu sodišču jasno povedali, da ko se opredeljuje o tem, ali bo šel zakon na referendum ali ne, se mora opredeliti tudi o vsebini tega zakona. Rešitve in vsi postopki, ki jih imamo znotraj tega, bi bili zaradi tega bistveno enostavnejši. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo se tudi na podlagi uradnega sporočila Ustavnega sodišča, da ni pogledalo v vsebino zakona o holdingu in slabi banki, odločili, da vložimo zahtevo, s katero bi omogočili Ustavnemu sodišču, da se opredeli o vsebini. Se pravi, se zavedamo, da za to potrebujemo 30 podpisov in da ni vse v naši moči, vendar poskušali smo v ta namen izkristalizirati, izčistiti vprašanja, ki so zelo razumljiva in kažejo predvsem na to, da se v Sloveniji nikakor ne bo uspešno reševala finančna in gospodarska kriza, predvsem pa ne za ugotavljanje zadostne višine sredstev v državnem proračunu, če bo premoženje v višini 12 milijard evrov preneseno na holding. To je eno resnih vprašanj, ki ga Ustavno sodišče v tej fazi ni preučilo, dejansko pa kaže na to, da niti evro od teh 12 milijard evrov, če bi se odločili danes, da vse razprodamo, bi po zdajšnji zakonodaji dejansko to bil prihodek proračuna. Jutri to ne bo več. In to je zelo resno vprašanje, ki bi ga moralo rešiti po mojem mnenju Ustavno sodišče prej, preden se je odločalo o tem, ali bo referendum prepovedalo ali ne. Tako je ta prosta presoja Ustavnega sodišča resnično eno od zelo odprtih vprašanj, na katero tudi Ustavno sodišče samo opozarja, da potrebuje nek okvir, na katerega se mora potem vezati, ko se odloča, kako bo ravnalo. Če poskušam nekako strniti opozorila posameznih poslanskih skupin, ki so danes razpravljale ali pa poslank in poslancev, ki ste razpravljali o spremembi 90. člena ustave, se že kaže, da se pojavljajo različna razmišljanja o tem, pod kakšnimi pogoji bi kdo bil pripravljen podpreti določeno spremembo. Zato je težko napovedati v tej fazi, kdaj bomo prišli do konca tega postopka. Mislim, da bi resnično morali pustiti dovolj časa predvsem tej strokovni skupini, da detajlno prouči današnjo razpravo in tudi vse, kar je bilo že v tej fazi spremembe ustave izpostavljeno kot tisto, kar bi bilo pomembno zapisati v ta člen in potem nadaljevati postopek z zelo jasnimi izhodišči vseh tistih, ki bi mogoče bili pripravljeni zagotoviti tisto dvotretjinsko večino v Državnem zboru, ki je potrebna za to, da se to vprašanje referenduma, ki po mnenju vseh ustavnih pravnikov v Sloveniji resnično ni bilo dovolj izčiščeno v trenutku, ko je nastajala naša ustava in ko smo začenjali svojo pot samostojnosti. Prav bi bilo, da vendarle poskušamo na podlagi vseh izkušenj v zgodovini samostojne Slovenije na tem ustavnem področju narediti korak naprej in pripraviti rešitve, ki bodo zagotovile večjo pravno varnost prav vsem, tako posamezniku kot tudi gospodarskim družbam, kajti ta hip se resnično vse prepogosto srečujemo z dejstvi, da je vse odvisno od tega, kako bo Ustavno sodišče odločilo, kako bo recimo na referendumu odločila minimalna večina o nekem vprašanju. To ustvarja zelo veliko negotovost in okolje, v katerem ni mogoče začrtati dolgoročne rešitve in s tem slediti vsemu temu, [[znak za konec razprave]] vsi radi pogovarjamo, da naredimo vse, kar je treba za to, da bo v Sloveniji življenje varno, stabilno, zagotovljena socialna varnost in da bo predvsem gospodarstvo lahko normalno funkcioniralo. Tako, da [[izklop mikrofona]]
Še mag. Katarina Hočevar v imenu predlagatelja.
Hvala za besedo. Naj najprej poudarim, da se takšnih konstruktivnih in pa strokovnih razprav, ki smo jih opravili danes, želim tudi v prihodnje. Mi pa vseeno dovolite, da pokomentiram nekaj zadev, ki so bile v javni razpravi izpostavljene. Prvo, kar se tiče hitenja. Ustavnorevizijski postopek je predpisan in zelo natančno določen. In že samo to, da smo poslanci vložili ta predlog 13. septembra 2012 in da smo danes že skoraj v februarju, pa smo šele na pol poti, kaže na to, da je že v samem sistemu nekako določeno, da se ustava spreminja počasi in preudarno, zato te pomisleke o hitenju težko sprejmem. Nadalje bi opozorila na to, česar danes, mislim, ni nihče izpostavil, in sicer da je za ustavnorevizijski referendum določeno, da je sprememba ustave na referendumu potrjena, če se glasovanja udeleži večina vseh volivcev. Tako določa 6. člen Zakona o referendumu in ljudski iniciativi. Pri zakonodajnem referendumu pa je praktično v sistemu dopuščena možnost, da o posameznem pomembnem družbenem vprašanju odloča manjšina. In tudi to je bil eden izmed razlogov, da je ustavni referendum treba urediti. Tudi v Sloveniji imamo primer, ko je zakonodajalec spremenil voljo ljudstva. In zato se zavzemamo za dvig legitimnosti. To je bil zakon o trgovini. Ljudje so glasovali za to, da so prodajalne za nujne življenjske artikle odprte največ 10 nedelj na leto. Kasneje je zakonodajalec s svojo voljo to spremenil. Najbrž si je to upal ali pa dovolil narediti zato, ker se je referenduma o tem udeležilo zgolj 27 % volilnih upravičencev. Zato ta naša pobuda, ker s tem želimo, ko dvignemo prag legitimnosti, da bo to področje dejansko imelo tudi težo. Veliko razpravljavcev je danes govorilo oziroma izražalo strah pred to določbo drugega odstavka, kaj pomenijo zakoni o carinah, davkih in drugih dajatvah. Tu imamo varovalko v 6. točki stališč, za pojasnitev katerih mi je prej kot poročevalki Ustavne komisije zmanjkalo časa. Strokovno skupino smo zadolžili, da pri pripravi besedila ustavnega zakona dodatno prouči usmeritve od 1. do 5. točke. Zapisano je, da naj bo jasno in nedvoumno opredeljena vsebina pojmov, kaj pomeni zakon o davkih, carinah in drugih obveznih dajatvah. Dejansko tu dajemo mandat strokovni skupini, da bomo na Ustavni komisiji natančno določili te pojme in da bo vsebina drugega odstavka 90. člena nedvoumna in jasna. Nekateri poslanci, izkušenejši od mene, ste danes izražali dvom, ali bomo to ustavno spremembo pripeljali do konca. Sama sem še bolj nova v politiki, upam, da ne naivna, ampak še vedno verjamem, da beseda tudi v politiki še nekaj velja in da bomo z dialogom ter konsenzom, ki smo ga pokazali do zdaj v pogajanjih, v Ustavni komisiji ali pa tudi izven oči javnosti to nadaljevali tako, da bo ta sprememba tudi potem, ko bomo drugič v dvorani o tem razpravljali, dosegla dvotretjinsko večino poslank in poslancev. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo zaključili razpravo in obveščam vas, da bomo odločanje o predlogu sklepa, da se začne postopek za spremembo ustave, v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, in sicer pol ure po končani 8. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 17. uri. Če bo Državni zbor predlog sklepa sprejel, bo takoj nadaljeval z razpravo o osnutku ustavnega zakona in o stališču Ustavne komisije ter o morebitnih amandmajih k stališču Ustavne komisije, in sicer v okviru preostanka skupnega časa poslanskih skupin, nepovezanih poslancev in predlagatelja. Amandmaji se lahko vlagajo do konca razprave o osnutku ustavnega zakona in stališč Ustavne komisije. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O UVELJAVLJANJU PRAVIC IZ JAVNIH SREDSTEV. Predlog je v obravnavo zboru predložila skupina šestnajstih poslank in poslancev, s prvopodpisano mag. Barbaro Žgajner Tavš. Izvolite, mag. Tavš, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Upam in verjamem, da se nam bo danes pri obravnavi naslednjih dveh točk pridružil tudi minister oziroma nekdo iz ministrstva za delo, družino in socialne zadeve. Če začnem uvodoma, zakaj smo se poslanci Pozitivne Slovenije odločili, da pravzaprav vložimo omenjeni dve spremembi. Dovolite mi, da bom govorila pravzaprav o dveh zakonih, o tem, ki je na sporedu zdaj, in tistim, ki je na sporedu pod naslednjo točko oziroma kar o novi socialnovarstveni zakonodaji. Poleg zaostrenih razmer v gospodarstvu in verjamem, da se s tem pravzaprav vsi strinjamo, da je posledica tega tudi več brezposelnih, je razmere v naši družbi močno zaostrila tudi nova socialnovarstvena zakonodaja, ki je stopila v veljavo s 1. januarjem leta 2012. V praksi je ta zakonodaja povzročila milo rečeno zmedo. Zgodbe lahko še danes beremo praktično vsak dan v dnevnem časopisju, po drugi strani pa je nova socialnovarstvena zakonodaja bistveno posegla tudi v socialno-ekonomski položaj marsikatere družine oziroma gospodinjstva. Dobila sem podatke, to so po moji oceni edini podatki, ki so relativno točni, naj bi bila v prvih devetih mesecih, od kar je ta zakonodaja v veljavi, se pravi od 1. decembra 2011 do 1. septembra 2012, situacija približno takšna. Število upravičenih otrok do otroškega dodatka se je zaradi omenjene zakonodaje v tem obdobju znižalo s 373 tisoč 744 na 281 tisoč 138, kar je za približno 92 tisoč manj prejemnikov otroškega dodatka. Število prejemnikov državnih štipendij se je v približno istem času znižalo za okoli 13 tisoč, število prejemnikov denarne socialne pomoči se je znižalo za okrog 3 tisoč, število prejemnikov varstvenega dodatka pa se je znižalo za okoli 70 %, pri čemer se je varstvenemu dodatku odpovedalo 12 tisoč upokojencev zaradi obremenitve njihovega premoženja na račun prejemanja varstvenega dodatka. Zaostritev socialnovarstvene zakonodaja na eni strani in zaostrene gospodarske razmere nedvomno na drugi strani pomenijo večji pritisk tudi na humanitarne organizacije. In tu smo bili v Pozitivni Sloveniji pripravljeni prisluhniti opozorilom humanitarnih organizacij, da naj bi obstoječa socialnovarstvena zakonodaja, gre seveda za dva zakona, dejansko pomenila v praksi izjemen pritisk na tiste upravičence oziroma na gospodinjstva in družine, ki bi lahko prejeli oziroma prejmejo humanitarno pomoč. Po zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev se namreč v dohodek gospodinjstva poleg preživnine, otroškega dodatka, denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka šteje tudi finančna pomoč humanitarnih organizacij. Če na hitro samo preletim sam zakon, v zakonu so določeni pravzaprav trije pogoji, kdaj se humanitarna pomoč šteje v dohodek družine: kadar je pomoč izplačana v obliki denarnih sredstev, kadar so sredstva namenjena preživetju in kadar ta sredstva presegajo minimalni dohodek, ki je za enočlansko družino oziroma gospodinjstvo določen pri 260 evrih. Ob tem poudarjam, da humanitarna pomoč ni in ne sme biti prihodek gospodinjstva oziroma družine, in to je tudi tisto osnovno vodilo, ki nas je pravzaprav vodilo pri spremembi obstoječe zakonodaje. V praksi se je namreč dogajalo oziroma se dogaja, da lahko, pa bom rekla čisto hipotetično, prejemnik humanitarne pomoči v obliki denarnih sredstev, pa gre lahko za znesek 500 ali 1000 evrov, zaradi tega zneska, se pravi zaradi humanitarne pomoči, izgubi pravico do denarne socialne pomoči. Ti oziroma podobni primeri so se v praksi dogajali, zato v Pozitivni Sloveniji vlagamo spremembe socialnovarstvene zakonodaje in predlagamo, da se humanitarna pomoč ne šteje več v dohodek gospodinjstva in se s tem ne upošteva pri določanju upravičenosti do kateregakoli socialnega transferja. Vesela sem, da smo uspeli med razpravo doseči soglasje tudi z ministrom, podprli smo usklajeni predlog amandmaja in upam in pričakujem, da bomo tudi danes predlog obeh zakonov podprli.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč oziroma še prej dajem besedo Alenki Jeraj, predsednici Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide, ki je predlog zakona obravnaval kot matično delovno telo.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 9. seji 15. 1. 2013 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s predlogom za obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku, kar je Kolegij predsednika Državnega zbora tudi sklenil. Zakonodajno-pravna služba je predlog preučila z vidika njegove skladnosti, podala pripombe k 1. in 2. členu in na podlagi tega so bili pripravljeni predlogi za amandmaje odbora. Komisija Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide je v svojem mnenju podprla predlog zakona. Odbor je bil seznanjen tudi z mnenjem Vlade, ki je poudarila, da 20. in 21. točka prvega odstavka 12. člena zakona posredno omogočata večjo transparentnost porabe tako imenovane humanitarne pomoči, saj če se te pomoči neposredno namenijo za na primer kritje stroškov odprave posledic naravne nesreče ali na primer za kritje stroškov letovanja otrok, osebe, ki pomoč dajejo, vedo, za kateri namen je bila ta porabljena. Vlada je napisala sicer, da zakona ne podpira, kasneje pa, da bi bili bolje razumljeni obe točki 12. člena, pripravila predloge amandmajev. Minister za delo, družino in socialne zadeve je povedal, da glede na ugotovitve, da so morda res ponekod nastale težave pri implementaciji tako Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev kot Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, so predlagali amandma pri obeh predlogih zakonov in da predloga zakona podpirajo. Dogovorjeno je bilo tudi, da se pripravi celovita analiza izvajanja obeh zakonov, na podlagi katere bomo pa morda v nadaljevanju pripravili tudi dodatne potrebne spremembe. V razpravi je bilo izraženo stališče, da je problematika na tem področju potrebna čim prejšnje rešitve. Kot sem že povedala, se je v praksi pojavilo nerazumevanje vsebine določb 20. in 21. točke prvega odstavka 12. člena, zato sta bila po razpravi na odboru sprejeta amandmaja k 1. in 2. členu zakona. Glede na sprejete amandmaje na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega sta vključena sprejeta amandmaja. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Zdaj pa res prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Irena Tavčar v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev in Zakon o socialnovarstvenih prejemkih določata pogoje, na podlagi katerih država zagotavlja socialne prejemke posameznikom, ki so v socialno šibkejšem položaju, torej sredstva za minimalne življenjske potrebe v višini, ki omogoča preživetje. Skupina poslank in poslancev je zaradi odprave domnevno negativnih posledic, ki izhajajo iz prvotnih zakonov, predlagala črtanje točk členov zakonov, ki se dotikajo upoštevanja pomoči humanitarnih organizacij. Na seji matičnega odbora sta bila predlagana in sprejeta amandmaja odbora, da se sporne točke dopolnijo z besedilom, ki jasno in natančno določa način upoštevanja pomoči danes s strani humanitarnih organizacij, torej da se kot dohodek ne upoštevajo namenske pomoči humanitarnih organizacij. Z amandmajema odbora na predlog ministrstva se sprejema bolj jasna dikcija zakonov, ki odpravlja vsakršne nejasnosti pravnega položaja prejemnikov namenske pomoči, humanitarnih in dobrodelnih organizacij. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo spremembe obeh zakonov v dopolnjeni obliki sprejela. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Andreja Črnak Meglič v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, izvolite.
Hvala lepa. Ponovno lepo pozdravljeni! Uvodoma naj poudarim, da bomo Socialni demokrati podprli novelo Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev kot tudi novelo Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, ki so ga vložili kolegice in kolegi iz Poslanske skupine Pozitivne Slovenije. Namen obeh predlogov sprememb socialne zakonodaje je v vsebinskem smislu enak, in sicer izločitev humanitarne pomoči posameznikom in gospodinjstvom iz vrst prejemkov, ki se vštevajo v osnovo za izračun socialne pomoči. Po veljavni zakonodaji namreč lahko tudi prejeta humanitarna pomoč vpliva na višino pravic, dodeljenih iz javnih sredstev. Kljub pojasnilom ministra, da je takšnih primerov zelo malo, ne moremo mimo dejstva, da je vedno več ljudi v Sloveniji odvisnih od humanitarnih pomoči posameznikov kot tudi organizacij. Zato je treba s spremembo obeh zakonov omogočiti, da zaradi vštevanja humanitarne pomoči v dohodke, prejemniki denarnih pomoči ne bodo ogroženi oziroma se jim višina denarne pomoči ne bo zmanjšala. Socialni demokrati smo še posebej veseli, da je koalicija vendarle enkrat prisluhnila opoziciji ter na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide podprla predloge za spremembo obeh zakonov s tem, da je predlagala kompromisne amandmaja in ne tako, kot ravna običajno, da preprosto zavrne oziroma ne podpre zakonov za nadaljnjo obravnavo. Na ta način je Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev kot tudi Zakon o socialnovarstvenih prejemkih z dopolnjenim besedilom natančno določil način vštevanja pomoči, dane s strani humanitarnih organizacij, kot dohodka, ki se ne všteva v osnovo. Besedilo tudi dodatno pojasnjuje, da se kot dohodek ne vštevajo pomoči humanitarne organizacije, dane v obliki denarnih sredstev, za katere organizacija določi namen porabe. Na tem mestu bi se rada dotaknila tudi vprašanja, ki se mi zdi v tem trenutku izredno aktualno. To je vprašanje reforme socialnovarstvenega sistema, ki je bila sprejeta v letu 2010, uveljavljena pa v letu 2012. Minister Vizjak je že lani na jesenski seji proračuna nekako obvestil Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide, da prve analize kažejo na to, da socialnovarstvena reforma je dosegla svoj temeljni namen, in sicer da bolj ciljno usmerja socialne transferje in da tisti, ki so v najslabšem socialnem položaju, prejemajo višje pomoči. Res pa je tudi, da gre za zelo kompleksno reformo, katerih učinkov se z delom na papirju preprosto ni dalo v celoti vnaprej predvideti. Zato je že minister Svetlik v prejšnjem mandatu ob sprejemanju socialne reforme napovedal: "Evalvirali bomo stanje in v primeru, da bo prihajalo do odstopanj, ki niso v skladu z načrtovanim, bomo izvedli nujne zakonske spremembe." Ta obljuba je torej obstajala že takrat, obstaja sedaj in na nas je, da potrebne spremembe socialne zakonodaje v skladu z ugotovitvami evalvacije tudi pripravimo in podpremo. Glede na to, da je minister Vizjak podal informacijo, da so pravzaprav zaključki evalvacije tik pred vrati, pričakujemo, da bomo izvedli še nadaljnje spremembe socialne zakonodaje. Kot rečeno, v tem trenutku pa to minimalno spremembo, ki je seveda nujno potrebna v obeh zakonih, Socialni demokrati podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Kristina Valenčič, Poslanska skupina Državljanske liste, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, kolegice in kolegi! Skupina poslank in poslancev, s prvopodpisano mag. Barbaro Žgajner Tavš, je vložila predlog sprememb Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev in Zakona o socialno varstveni prejemkih. Oba predloga zakona zasledujeta isti cilj, to je, da se finančna pomoč humanitarnih organizacij in dobrodelnih ustanov, dana v obliki denarnih sredstev, ne všteva v dohodek socialno ali drugače ogrožene osebe oziroma njenih družinskih članov. Ker gre torej za obravnavo iste vsebine, bom v nadaljevanju predstavila stališče Poslanske skupine Državljanske liste do obeh omenjenih predlogov. Predlagatelji so predlagali črtanje določb, ki urejajo, katera pomoč, dana s strani humanitarnih organizacij, se dejansko šteje v dohodek. Te določbe naj bi bile nejasne in v praksi lahko povzročajo težave oziroma različno obravnavanje upravičencev. V Poslanski skupini Državljanske liste se strinjamo, da v praksi prihaja do anomalij in različnih obravnav, pa to ne toliko v povezavi z omenjenima določbama zakona kot z drugimi določbami zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, zaradi česa bo potrebna priprava obsežnejših sprememb. Se pa v Državljanski listi strinjamo, da dodeljena namenska humanitarna pomoč ne sme vplivati na višino cenzusa, ki se upošteva pri dodelitvi socialnih transferjev. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je predlagateljem prisluhnilo in na seji matičnega odbora pripravilo amandma, ki te določbe ne črta, temveč natančno in jasno določa, da se v dohodek ne vštevajo denarne pomoči, dane s strani humanitarnih organizacij in dobrodelnih ustanov, za katere organizacija določi namen porabe. Amandma je bil na odboru tudi soglasno sprejet. Tako smo vsi skupaj ponovno pokazali, da znamo sodelovati in skupaj poiskati sprejemljive rešitve. Želim si, da smo tako enotni tudi pri današnjem glasovanju ter da tudi v prihodnje stopimo skupaj in poiščemo sprejemljive rešitve. V Poslanski skupini Državljanske liste bomo oba predloga tudi podprli.
Hvala lepa. Gospa Jana Jenko v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Vsem prav lep pozdrav! Prvotni namen spremembe Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev in spremembe Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, za katere si je prizadevala Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, je bil črtanje določil, ki opredeljujejo vštevanje sredstev, prejetih s strani humanitarnih, invalidskih in dobrodelnih organizacij ter tistih, ki v javnem interesu delujejo na področju sociale in zdravstva, v dohodek oseb, ki so upravičene do prejemkov iz javnih sredstev. Dikcije dotičnih veljavnih členov iz obeh zakonov so očitno bile premalo jasno zapisane, kar naj bi v nekaj primerih povzročilo pomisleke o tolmačenju členov in izvajanju oziroma uporabi v praksi. V izogib morebitni neenaki obravnavi socialno šibkejših in zavoljo pravilne uporabe zakonskih določil v skladu s pravim namenom teh členov v osnovnih zakonih, je tudi po oceni poslanske skupine DeSUS primerneje ti določbi ponovno zapisati tako, da bosta jasni in nedvoumni. To je bilo v obravnavi obeh predlogov zakonov storjeno že na matičnem delovnem telesu, kjer so bile rešitve za novi dikciji členov za oba zakona soglasno sprejete. Iz dopolnjenega predloga tega zakona in Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, ki je naslednja točka tega dnevnega reda, tako zdaj jasno izhaja, da se sredstva, ki jih donirajo humanitarne, zdravstvene in invalidske organizacije ter dobrodelne organizacije tistim, ki so pomoči potrebni, ne vštevajo v dohodke upravičenca oziroma gospodinjstva, če je opredeljen namen, za kaj so bila ta sredstva osebi oziroma gospodinjstvu dana. Če namen teh doniranih pomoči oziroma sredstev ni opredeljen, pa se ta sredstva vštevajo v dohodek, in sicer zgolj glede razlike med prejeto donacijo in višino pripadajočega minimalnega dohodka. Poslanska skupina DeSUS bo podprla oba dopolnjena predloga zakonov. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi! Zakon o uveljavljanju pravica iz javnih sredstev je eden bolj družinam neprijaznih zakonov prejšnje vlade. Povzročil je veliko ogorčenje državljanov, ki se še danes obračajo na nas s številnimi primeri oškodovanja in krivic, ki jim jih je povzročil. Res je, da je bilo nujno vzpostaviti red na področju pravic iz javnih sredstev in preprečiti zlorabe, pa vendar je bilo marsikaj sprejeto prehitro, brez razmisleka in posledično so bile nekatere rešitve slabe. V Novi Sloveniji menimo, da bo rešitev, predlagana v tej spremembi zakona, pripomogla k nedvoumnemu tolmačenju in odpravila morebitno neenakost pred zakonom, ki bi se morda pojavila zaradi ohlapnejših določb. V praksi se je namreč pojavilo nerazumevanje vsebine določb 20. in 21. točke prvega odstavka 12. člena Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, kakor tudi 17. in 18. točke prvega odstavka 12. člena Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, katera pomoč, dana s strani humanitarnih organizacij, se dejansko šteje v dohodek. Pogoji za upoštevanje denarnih sredstev s strani humanitarnih organizacij kot dohodek morajo biti jasno in natančno določeni in točno to zagotavlja dopolnjeni predlog zakona. Ta izrecno navaja, da se v lastni dohodek prejemnika pomoči ne štejejo pomoči v obliki denarnih sredstev, za katere je dajalec sredstev opredelil namen porabe. S tem je poskrbljeno, da najšibkejši zaradi prejemanja namenske denarne pomoči ne bodo še dodatno na slabšem pri uveljavljanju, na primer, otroškega dodatka. V Novi Sloveniji bomo predlagano spremembo obeh zakonov podprli.
Hvala lepa. Gospa Maja Dimitrovski, Poslanska skupina Pozitivne Slovenije.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Da bi vsaj delno omilili posledice najprej uveljavljenega Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev in nato še Zakona za uravnoteženje javnih financ smo se v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija odločili, da najprej pristopimo k tisti spremembi, ki je onemogočala posameznikom oziroma gospodinjstvom prejemanje tistih pravic, ki so jim bile po tem zakonu dane. Konkretno smo v prvotnem besedilu želeli med vrstami prejemkov, ki se upoštevajo kot prejemki gospodinjstva oziroma posameznika, črtati tako imenovane humanitarne pomoči na način, da te ne bodo več vplivale na obseg pomoči socialno ogroženim s strani države. Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev namreč določa vrste denarnih prejemkov, subvencij in plačil, meje dohodkov, ki se upoštevajo pri uveljavljanju pravic, ki so odvisne od materialnega položaja, enoten način ugotavljanja materialnega položaja, višino določenih pravic iz javnih sredstev in postopek njihovega uveljavljanja. Centri za socialno delo po tem zakonu odločajo o pravici do naslednjih denarnih prejemkov: otroškega dodatka, denarne socialne pomoči, varstvenega dodatka, državne štipendije. Odločajo tudi o pravici do naslednjih subvencij in plačil: znižanju plačila za programe vrtcev, dodatnih subvencij malice za učence in dijake, subvencij kosila za učence, oprostitvi plačil socialnovarstvenih storitev po zakonu, prispevkov k plačilu sredstev, namenjenih za plačilo oziroma doplačilo pravic družinskega pomočnika, subvencij najemnine neprofitnega najemnega stanovanja, namenskega najemnega stanovanja, bivalne enote, tržnega, najemnega in hišniškega stanovanja. Nemalokrat se je zgodilo, da so bile naštete pravice zaradi dodelitve humanitarne pomoči posamezniku oziroma gospodinjstvu znižane ali celo odvzete. Zato smo predlagatelji v prvotnem besedilu, v prvem odstavku 12. člena Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev črtali pomoči v obliki denarnih sredstev, ki jih socialno ali drugače ogrožene osebe prejemajo od humanitarnih organizacij. Stališče Vlade je bilo v prvotni obliki negativno, vendar je ministrstvo naposled le prisluhnilo našim opozorilom in na matičnem delovnem telesu predlagalo dopolnilo, s katerim smo jasno zapisali, da se humanitarne pomoči, ki jih te organizacije namenjajo socialno ogroženim in ne predstavljajo sredstev za preživetje, ne vštevajo v dohodek posameznika oziroma gospodinjstva. V prepričanju, da smo s skupnimi močmi dosegli cilj v Pozitivni Sloveniji predlog zakona podpiramo in bomo glasovali za njegovo uveljavitev. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga. Odločanje o predlogu bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 8 točki dnevnega reda oziroma, kot že prej rečeno, najkasneje ob 17. uri. S tem prekinjam tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O SOCIALNOVARSTVENIH PREJEMKIH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 16 poslank in poslancev s prvopodpisano mag. Barbaro Žgajner Tavš. Izvolite.
Če dovolite, da se ne bom ponavljala, gre praktično za enako vsebinsko spremembo, ki smo jo, če želimo to vsebinsko spremembo uzakoniti, morali uvesti tudi v okviru drugega socialnovarstvenega zakona, konkretno gre za Zakon o socialnovarstvenih prejemkih. Tudi v okviru tega zakona črtamo določilo, po katerem se humanitarna pomoč, ki je dodeljena v obliki denarnih sredstev, všteva v skupni dohodek prejemnika gospodinjstva oziroma družine. Tisto, kar želim še enkrat poudariti, je, da želimo slediti osnovnemu namenu humanitarne pomoči, to je obvarovati življenje, preprečiti in olajšati trpljenje ter ohraniti človekovo dostojanstvo. Če želimo slediti temu cilju, potem je smiselno in nujno, da iz obstoječe zakonodaje izvzamemo humanitarno pomoč, dodeljeno v obliki denarnih sredstev kot dohodek družine. Če dovolite, tudi primerjalnopravni pregled pove, da se običajno v dohodke ne štejejo socialni transferji, ki so posebej ciljno naravnani, in v ta sklop štejejo štipendije, pomoč neodvisnih humanitarnih organizacij in tako dalje – samo za primer, če navedem državo Avstrijo. Po drugi strani pa dovolite, da želim še enkrat v pojasnilo, ker sem tudi po matičnem delovnem telesu prejela kar nekaj klicev predstavnikov posameznih civilnih združenj, ki so še vedno izražali pomisleke, da morda ta sprememba ne bo jasna oziroma da bodo prejemniki denarne humanitarne pomoči še vedno lahko bili podvrženi temu, da se bo humanitarna pomoč vštevala v dohodek in da bodo morda zaradi tega izgubili katero izmed pravic iz javnih sredstev, se pravi socialnih transferjev. Naj pojasnim, da je tudi minister za delo, družino in socialne zadeve na samem odboru zelo jasno povedal, da če bo opredeljen namen, in ta namen humanitarne pomoči je lahko tudi preživetje, se pravi, če bodo sredstva, ki bodo dodeljena s strani humanitarnih organizacij, opredeljena v namenu, da se ta denarna pomoč ne bo vštevala v dohodek prejemnika. In tisto, kar je zame in za Pozitivno Slovenijo posebej pomembno, je, da sredstva, ki so namenjena preživetju, po novem s to spremembo ne bodo več podvržena enemu od tistih treh pogojev, ki so določeni zdaj v osnovni zakonodaji, da se humanitarna pomoč šteje v dohodek družine. Kakor hitro je določen namen, in to je pomembno, se pravi, če je namen tudi preživetje, potem se humanitarna denarna pomoč ne bo štela v dohodek prejemnika. Razprava, ki je bila izjemno korektna tako na sami seji komisije Državnega sveta kot tudi Državnega zbora, je pokazala, da bo slej kot prej treba obstoječa dva zakona podvreči tem novelacijam, ker zaradi obeh zakonov v praksi prihaja do nemalo anomalij. Zakona sta v številnih točkah nekonsistentna, kar pomeni z drugimi besedami, da je to prva, ne pa tudi zadnja sprememba socialnovarstvene zakonodaje. Ob tem se vam kot predlagateljica oziroma prvopodpisana k obema zakonoma zahvaljujem, ker ste pokazali, da lahko s skupnimi močmi dosežemo majhne, pa vendar izjemno pomembne spremembe v zakonodaji, spremembe, ki so pomembne predvsem za tiste, ki uporabljajo ta zakon v praksi. Kot že rečeno, Zakon o socialnovarstvenih prejemkih bo glede na razprave na samem odboru očitno doživel podporo, za kar se vam še enkrat v imenu predlagateljev tudi zahvaljujem.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Besedo dajem predsednici gospe Alenki Jeraj.
Hvala za besedo še enkrat. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 9. seji 15. 1. kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano mag. Barbaro Žgajner Tavš, s predlogom za obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku. Razpravo smo v bistvu o obeh zakonih združili in potem ko smo ugotovili, da dejansko nastajajo težave pri implementaciji tako Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev kot Zakona o socialnovarstvenih prejemkih je bil s strani ministrstva pripravljen amandma pri obeh predlogih zakonov in ta amandmaja smo potem na odboru tudi sprejeli. Torej, amandma k 1. členu in amandma k 2. členu zakona. Glede na sprejeta amandmaja je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je vključen sprejeti amandma, dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, poslanke in poslanci! Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla dopolnjeni predlog zakona z amandmajem matičnega odbora, ki jasneje in bolj natančno določa sedemnajsto in osemnajsto točko 12. člena Zakona o socialnovarstvenih prejemkih, da se kot dohodek ne upoštevajo pomoči humanitarne organizacije, dane v obliki denarnih sredstev, za katere takšna organizacija določa namen porabe. Upoštevanje pomoči, namenjene za preživetje ali za odpravo posledic naravnih nesreč, v redne dohodke je nesprejemljivo, zato je treba z dopolnitvijo določbe v zakonu zagotoviti, da ne bi prihajalo do nepotrebnega zapletanja in težav pri upravičenju prejemkov vseh tistih, ki so že v težavah zaradi socialnega stanja ali naravne nesreče in podobnih težav. V imenu poslanske skupine smo ob sprejemanju nove socialne zakonodaje v razpravah v prejšnjem mandatu opozarjali, da se preveč hiti s spremembami in da bo zakonodaja odpirala namesto reševala nove probleme in krivice. Zato smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke veseli, da je tudi ministrstvo kljub prvotnemu negativnemu mnenju konstruktivno pristopilo k predlogu opozicijskih poslancev. Zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zakon podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, gospa Maja Dimitrovski.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Novela zakona o socialnovarstvenih prejemkih je logična posledica spremembe Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, o katerih smo spregovorili ob prejšnji točki. Zakon o socialnovarstvenih prejemkih namreč ureja pravico do denarne socialne pomoči in pravico do varstvenega dodatka, upravičence, pogoje za upravičenost do denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka, nujno višino, obdobje dodelitve, način usklajevanja in izplačevanja in druga področja glede omenjenih dveh prejemkov. Pri dodeljevanju in izračunavanju višine denarne socialne pomoči oziroma varstvenega dodatka se je v osnovnem besedilu zakona humanitarna pomoč prav tako vštevala v dohodke posameznika oziroma gospodinjstva. Ker smo želeli omiliti posledice uveljavitve socialnovarstvene zakonodaje in nato še Zakona za uravnoteženje javnih financ, smo prav tako v 12. členu Zakona o socialnovarstvenih prejemkih v prvotnem besedilu iz upoštevanja dohodka za pridobitev denarne socialne pomoči oziroma varstvenega dodatka črtali pomoči v obliki denarnih sredstev, ki jih socialno ali drugače ogrožene osebe prejemajo od humanitarnih oziroma dobrodelnih organizacij. Prvotno stališče Vlade je bilo tudi do dotične novele negativno, je pa pristojno ministrstvo prav tako na matičnem delovnem telesu predložilo dopolnilo, ki je sledilo cilju Poslanske skupine Pozitivna Slovenija. Ker je bilo dopolnilo na odboru sprejeto in je danes jasno zapisano, da se namenske denarne pomoči humanitarnih oziroma dobrodelnih organizacij ne vštevajo v dohodek posameznika oziroma gospodinjstva, v Pozitivni Sloveniji podpiramo predlog zakona. Nedopustno je bilo namreč, da se je v teh težkih časih, ko je revščina ljudi vse večja, veliko število ljudi zaradi nedorečenosti zakonodaje otepalo pomoči humanitarnih organizacij, saj bi lahko zaradi teh prejemkov ostali brez ali pa z znižano finančno pomočjo države. Zavedamo se, da je predmetna novela le začetek pri sistematičnemu urejanju tega področja. Prepričani smo, da bomo morali skupaj, po evalvaciji socialnovarstvene zakonodaje slej ko prej pristopiti k večjim, predvsem pa ustreznejšim spremembam, saj so lačni ljudje, predvsem pa lačni otroci sramota za državo, ki naj bi bila po ustavni ureditvi tudi socialna država. Kot rečeno, bomo novelo zakona, katere predlagatelji smo bili, v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija podprli. Hvala.
Hvala lepa. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, tudi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Predlog zakona je na 8. seji 10. januarja 2013 obravnaval Odbor za pravosodje, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, prosim.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Poslanke in poslanci! Sprejemanje odločitev o višjih standardih demokratičnih volitev nikoli ne bi smelo biti pod vprašajem, je pa lahko vprašljivo morebitno nižanje teh standardov, do katerih bi lahko prišlo z nadaljevanjem zakonodajnega postopka o noveli zakona o volitvah v Državni zbor, ki ga je predlagal državni svet. Predlagani zakona, katerega postopek obravnave se je zaključil že na matičnem delovnem telesu, je namreč predvideval možnost ponovne vpeljave volilnih skrinjic iz lepenke, kot je to veljalo do leta 2007, s čimer naj bi se znižala poraba javnih sredstev za ta namen. Seveda je namen predlagatelja dober, vendar v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je racionalizacijo pri sistemu organizacije in izvedbe volitve mogoče doseči na druge načine in ne na račun znižanja standardov izvedbe volitev. Vemo namreč, da mednarodne organizacije, predvsem pristojne institucije OVSE, pri izvedi volitev priporočajo uporabo prosojnih volilnih skrinjic, ki so pri nas v uporabi že od uveljavitve novele zakona o volitvah v Državni zbor leta 2006. Po našem mnenju bi bilo treba na področju standardov iti še korak naprej do popolnoma prozornih volilnih skrinjic, ki bi zagotovile še večjo varnost in verodostojnih volitev. Vendar pa bi bilo to glede na trenutno finančno situacijo v državi nekoliko nehigienično, saj je treba težiti k čim večji racionalizaciji na tem področju. Ta je že v teku, saj je hramba volilnih skrinjic že sedaj združena pri enem organu, to je v prostorih Ministrstva za finance, za njihov prevoz pa skrbi prevoznik, to je Ministrstvo za obrambo. Kot sem omenil že na začetku, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je zniževanje standardov izvedbe volitev zelo občutljivo področje, saj lahko to vodi v znižanje transparentnosti volitev ter povečanja možnosti zlorab, zato je treba do takšnih rešitev postopati počasi in premišljeno. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije, prosim.
Hvala lepa, predsedujoči in lep pozdrav vsem! Zakonitost in transparentnost volitev je temeljno načelo vsakih demokratičnih volitev. Veljavni zakon o volitvah v Državni zbor določa minimalne standarde za izvedbo volitev v Državni zbor. Med ostalimi standardi določa vrsto volilnih skrinjic, ki morajo biti prosojne. Prosojne volilne skrinjice preprečujejo zlorabe na voliščih in neposreden ter kontinuiran nadzor članov volilnega odbora nad volilno skrinjico na dan izvedbe volitev. Osnovni cilj, ki ga zasleduje predlog sprememb tega zakona, je zmanjšanje javnofinančnih izdatkov za izvedbo volitev. Tako zmanjšanje bi bilo doseženo z nadomestitvijo prosojnih volilnih skrinjic s kartonskimi, kar bi strošek za nabavo volilnih skrinjic zmanjšalo za okrog 500 tisoč evrov za vsake posamične volitve. V Novi Sloveniji se zavzemamo za racionalno porabo javnih sredstev pri izvedb volitev, vendar ne na škodo zakonitosti in transparentnosti samih volitev. Ne moremo mimo poročila Misije za ocenjevanje predčasnih volitev Urada za demokratične institucije in človekove pravice pri OVSE, ki je spremljala izvedbo zadnjih volitev v Državni zbor. Ta je med ostalim ocenjevala tudi pravni okvir za izvedbo volitev in ga ocenila kot ustreznega. Tudi iz tega razloga nismo naklonjeni zniževanju doseženih standardov glede zakonitosti in transparentnosti volitev. Zavzemamo pa se za dodatno zniževanje stroškov pri nakupu, hrambi, razvozu in čiščenju teh volilnih skrinjic. To pa je pristojnost in obveznost Državne volilne komisije, ki skrbi za pravilnost, zakonitost pa tudi stroškovno učinkovit izvedbe volitev. Državna volilna komisija je že doslej sprejela nekaj odločitev, ki pomenijo zniževanje stroškov na področju prevozov in same hrambe volilnih skrinjic. Take odločitve v Novi Sloveniji pozdravljamo. Mnenja pa smo, da bo Državna volilna komisija izkoristila dodatne možnosti za še dodatno zniževanje stroškov v zvezi z volilnimi skrinjicami. Zlasti bo treba poskrbeti za odgovorno ravnanje in hrambo prosojnih plastičnih volilnih skrinjic na primernih mestih, ki ne bodo dodatno obremenjevale proračun in bodo zagotavljale daljšo uporabo istih. Ne nazadnje bodo tudi volilni odbori morali v bodoče prevzemati odgovornost za ravnanje z volilnimi skrinjicami, tako da bodo ostale nepoškodovane in vrnjene v hrambo na mestih, ki jih bo določila pristojna volilna komisija. V Poslanski skupini Nove Slovenje Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah v Državni zbor ne podpiramo.
Hvala lepa. Gospa Maša Kociper v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija, prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanske in poslanci! Kot rečeno, predlog zakona uvaja samo eno spremembo iz besedne zveze "prosojnih volilnih skrinjic" se črta besedo "prosojnih", kar bi v praksi pomenilo, da so volilne skrinjice lahko narejene iz katerega koli materiala, po logiki seveda iz najcenejšega. Zelo malo držav pozna zakonske določbe, iz česa morajo biti volilne skrinjice, prosojne volilne skrinjice pa v Evropi uporabljajo samo v Franciji. Večina držav standarde in izgled volilnih skrinjic dopušča volilnim organom v tisti državi. Tudi naša volilna zakonodaja pred letom 2006 teh določb ni vsebovala, takrat pa se je pojavil argument, da je potrebno zaradi povečanje kontrole nad morebitnimi zlorabami, ki sicer nikoli niso bile dokazane, uvesti prosojne volilne skrinjice. Te skrinjice seveda predstavljajo znatno večji strošek, in sicer je do zdaj strošek volilnih skrinjic znašal 510 tisoč evrov. V Pozitivni Sloveniji bi radi poudarili, da sama transparentnost volilne skrinjice ne pomeni prav nič večje transparentnosti volitev. Tudi Rusija ima transparentne volilne skrinjice, pa ne velja za najbolj transparentni volilni sistem. Bistvo transparentnih volitev je drugje, v prisotnosti medijev, zunanjih opazovalcev in tako naprej. Evropska komisija za demokracijo skozi pravo, poznana kot Beneška komisija, je sprejela že vrsto pravil in kodeksov dobre prakse volilnih zadevah, a volilnih skrinjic, zlasti materiala, iz katerega naj bi bile, ni nikoli omenjala. Je pa opozorila, da je lahko pri prozornih volilnih skrinjicah problem v tem, če glasovnice niso pravilno vložene in so vidni rezultati. Torej, kot povedano, Evropa prosojnih skrinjic ne pozna oziroma jih ne uveljavlja kot pravilo, je pa volilna skrinjica pravilo v nekaterih državah, kot so Rusija, Belorusija, Gruzija. Ko beremo tudi poročila OVSE za volitve na teh območjih, vidimo, da ni problem v tem, kam se dajo glasovnice, ampak kdo in kako jih prešteva. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Ivan Pišek v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj! V Slovenski demokratski stranki podpiramo vsako racionalizacijo stroškov, zato smo hvaležni Državni volilni komisiji za ta izračun, za opozorilo na te stroške in seveda Državnemu svetu, da je sprožil pobudo za zmanjšanje oziroma za neko rešitev. Na osnovi tega je Ministrstvo za javno upravo in pravosodje že sprejelo druge ukrepe, v povezavi z drugimi ministrstvi in po podatkih, ki smo jih dobili od državnega sekretarja, so ti stroški zdaj že z notranjimi prerazporeditvami in ukrepi praktično izničeni. Zato v Slovenski demokratski stranki menimo, da v tem trenutku ni potrebe po spremembi zakonodaje na temu področju. Hvala.
Hvala lepa. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik z dnem 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Še obvestilo, članice in člane Mandatno-volilne komisije obveščam, da bo seja komisije čez deset minut v veliki dvorani na Tomšičevi, torej ob 14.25. Prekinjam 10. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali z glasovanji bo 15.00 uri zaradi seje Mandatno-volilne komisije. Nadaljevanje seje ob 15.00 uri! Hvala lepa.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Prosim. Trenutek. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za začetek postopka za spremembo Ustave Republike Slovenije z osnutkom ustavnega zakona o spremembah Ustave Republike Slovenije Prehajamo na določanje o predlogu sklepa, da se začne postopek za spremembo ustave. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Državni zbor Republike Slovenije sprejema predlog skupine poslancev z dne 13. septembra 2012 EPA 620 /6 za začetek postopka za spremembo Ustave Republike Slovenije z osnutkom ustavnega zakona o spremembah Ustave Republike Slovenije. Ustavna komisija predlaga zboru, da predlagani sklep sprejme. Želite proceduralni predlog? Gospa Maja Dimitrovski, prosim.
Hvala za besedo. Po 73. členu drugega odstavka Poslovnika Državnega zbora želimo 45-minutni odbor za posvetovanje v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija. Hvala.
Torej, odmor 45 minut pred odločanjem, sicer nadaljujemo do tistega trenutka, ko bomo odločali. Pred glasovanjem vas želim obvestiti, da bo skladno z določbo 2. odstavka 168. člena Ustave Republike Slovenije sklep sprejet, če bosta zanj glasovali dve tretjini navzočih poslank in poslancev. Glede na to, da bomo prekinili sejo za 45 minut pred odločanjem, opravimo še seveda ta del obrazložitev glasu. Pa sprašujem predstavnike poslanskih skupin, ali želi katera od poslanskih skupin obrazložiti svoj glas? Ne želi. Sprašujem poslanke in poslance, ali želijo obrazložiti svoj glas. Tudi ne, v nasprotnem primeru odrejam pred glasovanjem 45 minut odmora in sejo nadaljujemo ob 15.50. Hvala lepa.
Spoštovani kolegice in kolegi! Nadaljujemo z 10. redno sejo Državnega zbora. Smo pri 2. točki, katero smo prekinili na zahtevo Pozitivne Slovenije in ki ima možnost, da v treh minutah obrazloži stališča, saj je namreč prosila za odmor zaradi usklajevanja. Izvolite, gospa Maša Kociper.
Hvala lepa, predsedujoča. V Pozitivni Sloveniji delujemo po demokratičnih principih in imamo kar nekaj težav s spremembo ustavo v tako kritičnem trenutku, kot je ta, rečeno, ko ljudje na cesti demonstrirajo in zahtevajo več neposredne demokracije. Po opravljeni razpravi smo se vendar še enkrat pogovorili, ugotovili, da je predlog, ki ga je pripravila strokovna komisija, zelo drugačen od prvotnega predloga, ne omejuje ali dodatno zaostruje referenduma v smislu predlagateljev, ampak dodaja neke dodatne zavarovane kavtele v smislu tega, koliko ljudi mora odločiti, da je referendum veljaven. Zdi se nam, da je ohranjena pravica, da lahko tudi manjšina zahteva, da se o njihovih pravicah razpravlja in odloča na referendumu, hkrati pa se povečuje legitimnost referenduma s tem, da samo neka večina, demokratična večina odloči, ali se zakon, ki je bil sprejet v demokratični proceduri, tudi razveljavi. Zato bomo v tej fazi, ko odločamo samo o začetku postopka spremembe ustave v Pozitivni Sloveniji začetek postopka večinoma podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, da se začne postopek za spremembo ustave. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Državni zbor Republike Slovenije sprejema predlog skupine poslancev z dne 13. 9. 2012 EPA 620 /6 za začetek postopka za spremembo Ustave Republike Slovenije z osnutkom ustavnega zakona o spremembah Ustave Republike Slovenije. Ustavna komisija predlaga zboru, da predlagani sklep sprejme. Pred glasovanjem vas želim obvestiti, da bo skladno z določbo drugega odstavka 168. člena Ustave Republike Slovenije sklep sprejet, če bo zanj glasovalo dve tretjini navzočih poslank in poslancev. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 87, proti 1. [[Za je glasovalo 87.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Prehajamo na razpravo o osnutku ustavnega zakona in stališču Ustavne komisije. Ker je Državni zbor sprejel sklep, da se začne postopek za spremembo ustave, prehajamo na razpravo o osnutku ustavnega zakona in o stališču Ustavne komisije o njem. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Odpiram prijavo na razpravo. Seveda v okviru razpoložljivega časa pri tej točki dnevnega reda. Prijavljena sta dva razpravljavca. Prvi ima besedo mag. Ivan Vogrin. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi! V prejšnjem glasovanju sem edini glasoval proti. Vam bom povedal zakaj, pa tudi za ta predlog seveda nisem. Mi se obnašamo približno tako, bom poskušal povedati v prispodobi. Zamislimo si, da smo zaposleni v transportnem podjetju za prevoz ljudi. Avtomobilom ne dela motor, mi pa gremo lakirat šasijo. Kaj smo s tem naredili? Nič! V trenutku ko je v državni negativna gospodarska rast, ko imamo mnogih drugih strukturnih problemov, mi spreminjamo ustavo in spreminjamo ali pa poskušamo spreminjati referendumsko zakonodajo. Narobe! Ukvarjamo se zato, ker tako kot je rekel eden od poslancev pred 10, 15 minutami, države ne vodijo ne politiki, ne ministri, ampak birokrati, ki diktirajo tempo približno zadnjih 20 let. Mi smo birokratska neustvarjalna tvorba. Menim, da je to hudo narobe. Seveda pa je lažje preusmerjati pozornost v to, da spreminjamo ustavo, da spreminjamo referendumsko zakonodajo, ki v smislu gospodarske rasti, ustvarjanja nove vrednosti, ustvarjanja pogojev za to, da bodo ljudje tukaj lahko živeli, ne prinese ničesar. Vsak dan beremo grozljivke v časopisih, Baumax se umika iz Ljubljane – kdo bo naslednji? Se je kdo vprašal, kaj takšna sporočila pomenijo? Baumax je družba v tuji lasti, te družbe se iz Slovenije počasi umikajo. Menim, da je v tem parlamentu veliko politikov, poslancev, ki niso birokrati in ne zapadimo mnenjem arhitektov zbirokratizirane Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Maša Kociper.
Hvala lepa, predsedujoča. V Pozitivni Sloveniji smo že večkrat poudarili, da smo s pripravljenimi stališči, ki jih je pripravila strokovna komisija, zelo zadovoljni in da predstavljajo odličen strokovni predlog, verjetno najboljši, ki smo ga doslej imeli. Vseeno pa se med državljani in volivci pojavlja še kar nekaj dilem v zvezi s temi stališči in eno, na katero nas izrazito opozarjajo zdaj v zadnjem dnevu in zdaj v zadnjih urah pred sprejemanjem teh stališč, je, da po predlaganih stališčih odpade – stališča namreč že določajo, kaj bi bilo vsebovano v posameznem odstavku ustavnega zakona, odpade dikcija, po kateri je Državni zbor vezan na izid referenduma. Dikcija, ki je sedaj zajeta v prvem dostavku 90. člena. V Pozitivni Sloveniji menimo, da je to lahko problematično ne glede na to, da gre zdaj za drugo obliko referenduma, zavrnitveni referendum, in da je v primeru, da je referendum uspešen, zakon razveljavljen. Ne glede na to naši volivci in tudi mnogi med nami mislimo, da bi lahko določba o vezanosti na izid referenduma ostala in bi se potem tako kot sedaj dalje v zakonodaji specificiralo kakšna je oblika vezanosti. Mislim, da ta določba ne more škoditi, zavezuje nas, zakonodajalce na isti način kot doslej. Kot rečeno, kasneje bi jo lahko v zakonu prilagodili spremenjeni obliki referenduma. Prosim kolege in kolegice poslanke, če podprejo ta naš predlog.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati v okviru še razpoložljivega časa? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Ker ugotavljam, da amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predloženem stališču Ustavne komisije. Pred glasovanjem vas opozarjam, da bo v skladu s tretjim odstavkom 178. člena Poslovnika Državnega zbora stališče sprejeto, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je šestinštirideset ali več. Želi kdo pred glasovanjem obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? V svojem osebnem imenu obrazložitev glasu? Če ne, potem, spoštovane kolegice in kolegi, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 88 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 84, proti 1. [[Za je glasovalo 84.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je stališče sprejeto. Končali smo z odločanjem. V skladu s prvim odstavkom 179. člena Poslovnika Državnega zbora na podlagi sprejetega stališča bo Ustavna komisija pripravila predlog ustavnega zakona in ga predložila v obravnavo Državnemu zboru Republike Slovenije. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo k naslednji točki dnevnega reda, in sicer nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, skrajšani postopek Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Ali želi pred glasovanjem kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? V svojem osebnem imenu? Ne. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 89 poslank in poslancev. Za je glasovalo 88, proti nihče. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o socialnovarstvenih prejemkih. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasovanje poteka. Navzočih je 89 poslank in poslancev. Za je glasovalo 88, proti nihče. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o referendumu in ljudski iniciativi Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o referendumu in ljudski iniciativi je primeren za nadaljnjo obravnavo. Ob tem vas obveščam, da je v skladu s 5. odstavkom 90. člena Ustave Republike Slovenije za sprejem predloga sklepa potrebna dvotretjinska večina glasov navzočih poslancev. Glasujemo. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Odpiram prijavo na obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prvi ima besedo obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Mihael Prevc. Izvolite.
Hvala lepa. V Slovenski ljudski stranki bomo podprli spremembe tega zakona. Pred nekaj minutami smo sprejeli začetek postopka za spremembo ustave. V Ljudski stranki smo veseli, da se je to zgodilo, in močno upamo, da brez kakšne fige v žepu, in močno upamo, da bomo v nadaljnjem postopku, v nadaljnjih razgovorih, v nadaljnjih postopkih iskanja kompromisov, ki bodo potrebni, ker smo ugotovili, da na določenih segmentih naše mnenje še ni dokončno dodelano, ker vemo, da bomo rabili še krepko strokovno pomoč, to se pravi, resnično upam, da bodo tudi postopki v nadaljevanju uspešni. Mislim, da bi bilo prav, da vzporedno s temi spremembami ustave peljemo tudi ta zakon, ki je tehnični zakon in ureja postopke, tako imenovane predreferendumske postopke. Iz prakse vemo, da zdajšnja ureditev dopušča številne zlorabe tako imenovanega predreferendumskega postopka in v Slovenski ljudski stranki smo prepričani, da možnost kakršne koli zlorabe in dvomov, predvsem dvomov v verodostojnost podpisov, kar se je seveda pred kratkim dogajalo, da bi odpravili tako, da bi morali biti podpisi overjeni. Pravzaprav ni pomembno, koliko je teh podpisov, mi vemo, v zdajšnjem predlogu je potrebno 2 tisoč 500 podpisov; v predlogu, ki ga imamo na mizi in ki smo ga včeraj obravnavali, je potrebnih 5 tisoč podpisov. Mi smo prepričani oziroma vsaj na osnovi včerajšnje razprave smo prepričani, da nismo tako zelo na različnih bregovih, kar se tiče te številke, da je mogoče doseči kompromis, zato bi bilo škoda, da se nadaljevanje dogovorov, nadaljevanja iskanja kompromisov glede teh rešitev, ki so vendarle pomembne za začetek postopka referenduma, da se vendarle ta postopek nadaljuje in da najdemo tu primerno rešitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Nova Slovenija bo predstavil obrazložitev glasu mag. Matej Tonin.
Najbrž je naša skupna stična točka, da začetek, uvod v referendum in ta ureditev ni optimalna. Mislim, da se s tem lahko vsi skupaj strinjamo. S to današnjo odločitvijo konkretno ne zacementiramo nobene številke, damo pa priložnost, da to razpravo nadaljujemo in jo peljemo naprej. Zato vse kolegice in kolege, še zlasti tiste iz opozicije, prosim, da dajo to priložnost, da se ta razprava nadaljuje. Ni treba gojiti nobene teorije zarote, ker na koncu koncev boste vi tisti, ki boste odločali, ali je številka primerna ali ni. Brez vaših glasov končna odločitev ne bo mogla biti sprejeta. Zato še enkrat, upam, da se boste podobno kot Poslanska skupina Nove Slovenije, ki bo ta postopek v tej fazi podprla, odločili tudi vi.
Hvala lepa. Vidim še interes za obrazložitev glasu. V svojem imenu ali imenu poslanske skupine? V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov gospod Janko Veber, izvolite.
Hvala. V izogib nerazumevanju, zakaj Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo glasovala za nadaljevanje postopka Zakona o referendumu in ljudski iniciativi, želim pojasniti, da smo ravnokar zaključili glasovanje o spremembi 90. člena ustave, kjer smo se opredelili, da Državni zbor in Državni svet nista več med predlagatelji zahteve za referendum. Zakon o referendumu in ljudski iniciativi ohranja tako Državni zbor kot Državni svet med predlagatelji. Poleg tega je pri spremembi 90. člena Ustave bil sprejet koncept zavrnitvenega referenduma. Torej, treba bo zagotoviti določeno število volivk in volivcev, ki bodo prišli na volišča in zavrnili zakon, če ljudje želijo, da zakon zavrnejo. No, Zakon o referendumu in ljudski iniciativi pa dodatno omejuje še vstopno točko, kdaj se sploh lahko začne postopek. Ali resnično verjamete, da nam bodo ljudje verjeli, da jih ne izključujemo iz igre odločanja v skladu z ustavo, ki jim omogoča, da tudi sami oblikujejo stališča, ko pripeljejo to odločitev do faze odločanja na referendumu? Če se zaostri vstopni pogoj in potem še pogoj za uveljavitev odločitve, sem prepričan, da nas nihče, ki resno razmišlja o teh vprašanjih v Sloveniji kot povsem običajen volivec, ne bo razumel, kako lahko v tako kratkem času sprejmemo tako hude omejitve. Še enkrat želim spomniti, da smo Zakon o referendumu in ljudski iniciativi v njegovi zgodovini spreminjali na ta način, da je bil prvotni vstopni prag tisoč podpisov. Pozneje se je to spremenilo na 2 tisoč 500, torej za 150 % se je povečalo število podpisov za začetek postopka. Danes se pogovarjamo o tem, da gremo z 2 tisoč 500 na 5 tisoč, pa tudi če je to 2 tisoč 500 ali 2 tisoč, v nadaljnjem postopku so to overjeni podpisi, kar še dodatno otežuje vstopni prag. Enostavno ne moremo sprejeti takšnih postopkov, ki hkrati omejujejo vstopni pogoj in na koncu še odstotek volivcev, ki so potrebni za to, da se referendumska volja upošteva. Prehudo, preveč in mislim, da se zavedamo, da tega v praksi ni mogoče udejanjiti, zato bomo v naši poslanski skupini nasprotovali temu, da se nadaljuje postopek.
Hvala lepa. Želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu pred glasovanjem? Odpiram prijave za obrazložitev glasu. Prijavljenih je 5 poslank in poslancev za obrazložitev glasu. Mag. Dejan Židan ima prvi besedo.
Hvala, predsedujoča. Glasoval bom proti, zato ker zakon, ki je pred nami, kaže nerazumevanje problema. Ni v tej državi težava to, da imajo ljudje, civilna gibanja pravico povedati, kaj si mislijo o zakonih, to je nujno potrebno – še bolj bi bilo potrebno! Težava je v tem, ker si to pravico na precej nenavaden način lasti del politične elite. Zdaj bomo to pravico omejili s spremembo ustave, kar smo danes tudi izglasovali. Zato je ta zakon, ki je pred nami, povsem nepotreben in v bistvu kaže samo nerazumevanje težav, v katerih smo. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Gregor Virant ima naslednji besedo za obrazložitev. Ne boste obrazložili. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlog bom odprl, da gre parlamentarna procedura pri tem zakonu naprej. Iz razprave vidim, da se mi pravzaprav ne moremo poenotiti okrog številke 5 tisoč. To je naš predlog, jasno smo povedali, da smo pripravljeni se o tem pogovarjati. Potrditi sklep, da naj gre zakon naprej, pomeni sprejeti povabilo. Poslanska skupina Nove Slovenije se vedno odzove na kakršno koli povabilo. Kolegice in kolegi, poglejte, dam čisto tehnični primer. Če se mi ne moremo dogovoriti, katera številka je prava, da pa nekako soglašamo, da bi bilo v redu, da so podpisi overjeni, potem naredimo izračun po tako imenovanem uravnoteženem oziroma tehtanem oziroma ponderirani aritmetični sredini, ponder naj bo v tem primeru število poslank in poslancev v posamezni poslanski skupini. Mislim, da to formulo vsi poznamo. Pa izračunajmo! Izračunal sem, za primer, 47 nas je podpisalo ta predlog zakona, mi smo predlagali, samo predlagali, 5 tisoč. Če vsi ostali, 43, predlagate 2 tisoč 500, je rezultat po ponderirani aritmetični sredini 3 tisoč 805, ampak to je samo primer. Vzemimo formulo, če se ne znamo zmeniti. Glejte, gre za številko 5 tisoč. Ali se lahko okrog te številke poenotimo – lahko se poenotimo samo v nadaljnji razpravi. Da nam ne bodo ljudje rekli, da se ne znamo pogovarjati. Rekli nam bodo, da se nočemo pogovarjati. Lepo vas prosim, dajmo, naredimo ta razmislek in izberimo matematični algoritem in izračunajmo, kaj je tista, po naše, optimalna številka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bojan Starman ima besedo. Ne. Mag. Matej Tonin, izvolite.
Glasoval bom za, ker nikomur ničesar nič ne jemljemo v tem trenutku, dajemo pa priložnost in možnost za nadaljnjo diskusijo.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 37. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 37.]] Ugotavljamo, da sklep ni bil sprejet. Se opravičujem. Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda – prva obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona za uravnoteženje javnih financ. Prehajamo o odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona za uravnoteženje javnih financ je primeren za nadaljnjo obravnavo. Želite obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Prosim za prijavo. Prijavljenih je 6 razpravljavcev. Prvi ima besedo mag. Matej Tonin. Naslednja – mag. Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo, spoštovana predsedujoča! V tem trenutku vas bom pozvala, da podprete Zakon o uravnoteženju javnih financ v prvi obravnavi. Gre za zakon, o katerem smo včeraj razpravljali, kar nekaj ur smo porabili za razpravo. S tem zakonom spreminjamo trajni ukrep ZUJF v začasni ukrep. Osnovni vladni predlog zakona o uravnoteženju javnih financ je vojnim veteranom trajno odvzel pravico do dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. V tem trenutku s tem zakonom tem ljudem to pravico spreminjamo v začasni ukrep oziroma pravico vračamo, vendar pravico vežemo na vmesno obdobje. To pomeni, da bodo ti ljudje, če bo zakon sprejet, pravico do dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja prejeli šele takrat, ko bo rast bruto družbenega produkta v naši državi 2,5 %, kar pomeni, da zakon upošteva tudi krizni čas. Po drugi strani pa bom zdaj apelirala na tiste poslance, ki so pri prejšnjem zakonu govorili, da so pripravljeni sprejeti povabilo na pogovor. Da ne bodo ljudje rekli, da se nočemo pogovarjati, spoštovane kolegice in kolegi! Prva obravnava! Zakon je v prvi obravnavi. Če se ne strinjate z določenimi predlogi zakona, je v nadaljnjem postopku zakon mogoče s konsenzom, verjamem, da tudi z amandmaji nekaterih koalicijskih strank, popraviti. V temu trenutku, spoštovane kolegice in kolegi, pa bom zopet ponovila besede, ki jih je izrekel govornik pred menoj pri prejšnji obrazložitvi glasu. Nikomur nič ne jemljemo v tem trenutku s tem zakonom. Nikomur! Ta zakon nima finančnih posledic na državni proračun v tem trenutku, dajemo pa priložnost za nadaljnjo diskusijo. Pa da vidimo, kako odgovorno znamo nekateri uporabljati besede, ki so izrečene v tem parlamentu. V Pozitivni Sloveniji bomo zakon v prvi obravnavi absolutno podprli, ne nazadnje smo tudi sopredlagatelji tega zakona. Menimo pa, da je prav, da ljudem, ki so prispevali sovje življenje za obrambo domovine, izkažemo čast; in to čast lahko izkažemo tudi s tem, da jim povrnemo edino materialno pravico, ki so jo imeli.
Hvala lepa. Besedo ima v imenu Poslanske skuine Socialnih demokratov gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, kolegice in kolegi! Včeraj smo več kot štiri ure razpravljali o zakonu, ki ta moment, kljub temu da imamo v Sloveniji hude finančne težave, ne naredi v proračunu nobene finančne luknje. Mi smo se pogovarjali o vojnih veteranih, o borcih, o tistih, ki so nam v preteklosti na nek način naredili temelje, da imamo lahko danes samostojno Slovenijo, da lahko mi sedimo v tem parlamentu. Osnovni zakon ZUJF je tem ljudem trajno odvzel nekatere pravice, ki so si jih v svojem delu, svojem junaškem delu na nek način tudi zaslužili. Naj povem, da ne gre za socialni korektiv, ampak gre za hvaležnost te države. Ker ima ta zakon samo štiri člene, naj povem, da je glavni člen ta, da se ljudem, ki so prispevali veliko za to, da imamo samostojno Slovenijo, trajno ne odvzame – da niso upravičeni do zdravstvenega zavarovanja, ampak da ko bo država v boljši finančni kondiciji, se pravi natančno, ko bo gospodarska rast 2,5 % bruto družbenega proizvoda, se tem ljudem vrne nazaj tisto, kar so si zaslužili. Samo to na nek način zahtevajo od tega države. Oni vedo, da je država v finančni krizi in so pripravljeni tudi s tem živeti. Zato vas, spoštovane kolegice in kolegi, Socialni demokrati naprošamo, da zakon spustite v nadaljnjo proceduro, da ga na nek način še popravimo, če bo treba, in da tem ljudem vrnemo dostojanstvo. Hvala vam lepa.
Hvala lepa. Želi kdo obrazložiti glas v lastnem imenu? Vidim interes, odpiram prijavo na obrazložitev glasu. Prijava poteka. Prijavljeni so štirje razpravljavci. Prvi ima besedo gospod Gašpar Gašpar Mišič.
Spoštovani kolegice in kolegi! Mislim, da je naša dolžnost in obveznost do vseh vojnih veteranov, da podpremo nadaljevanje postopka spremembe tega zakona, da povrnemo in popravimo krivice, ki smo jih storili s sprejetjem ZUJF – Zakona za uravnoteženje javnih financ. Tukaj so prizadeti tudi tisti, tudi invalidi, tisti, ki so bili ranjeni, tem se je vzelo precej. Kako lahko to naredimo? Kako lahko naredimo korak nazaj? Kako lahko posegamo v pridobljene pravice tistim, ki so si to prislužili: pa še kako?! Odločno tudi protestiram proti vsem tistim, ki drugače razmišljate, ki ste bili sposobni ljudem, ki so se bili pripravljeni v ključnih trenutkih zavzeti za našo skupno in edino Slovenijo. Danes se nekateri sprenevedajo, danes, ko smo svobodni, ni problemov, jutri, ko bo treba spet stopiti v prvo linijo fronte, me zanima, kako boste reagirali. Takrat ste se vsi širokoustili, danes pa – ne, tem ljudem je treba vzeti. Tem ljudem je treba dati; dati še več, kot se jim je dalo, zato bom seveda podprl ta zakon in tudi vas pozivam, da to naredite, za dostojanstvo vseh tistih, ki so dali sebe in so bili pripravljeni dati sebe takrat, ko je bilo to ključno v nekih trenutkih osamosvojitve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi, tudi jaz bom podprl ta predlog zakona, ki modificira ZUJF v tistem delu, ki se nanaša na veteranke in veterane. Podprl ga bom zato, ker je delno tudi odprava krivic, ki smo jih naredili do vseh teh nosilcev teh bonitet. Podprl ga bom zato, ker trenutno in v takojšnjem smislu ne prizadene nič v proračunu, torej posledice finančne niso danes, pač pa bodo takrat, ko bo naša gospodarska rast 2,5 odstotka. Podprl ga bom zato, ker želim, da ostane in da ohranimo zelo spoštljiv odnos do veterank in veteranov, to so ljudje, ki so za našo državo dali nekaj več, kot ostali. Ne bi želel, da bi ZUJF v vsakršnem sprejemanju pomenil redefinicijo odnosa do teh ljudi, odnosa do preteklosti, odnosa do naše zgodovine. Želim, da bi ta boniteta, ki je, brez posledic ostala naprej za vse veteranke in veterane, tako kot sem že povedal. Pri obravnavi tega se pa zelo močno, ostro ograjujem do vseh zelo neprimernih razprav, ki so se tikale veteranskih organizacij in veterank in veteranov. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Glede na to, da smo v takšni situaciji, gospodarski in finančni, kot pač smo – sem že včeraj povedal, če ne, bi tista vlada vladala 6 let ali pa 8 let, ne pa samo 3 leta in tega ne bom ponavljal –,se mi ne zdi primerno, da bi ta zakon podprli. Na koncu koncev kolegice, ne pozabiti, več kot 13 tisočim, pa ko je bilo še drugo stanje, se je tistim, ki so imeli tako imenovane državne pokojnine, nekaj čez 180 evrov, vzelo, tukaj pa govorimo o 28 evrov dodatnega zdravstvenega zavarovanja za tiste, ki imajo več od 500 evrov na družinskega člana. Bodimo jasni! Torej ne gre za to, da bo zaradi teh 28 evrov nekdo bistveno slabše živel. Mi imamo kmečke pokojnine od 240 evrov, mogoče sem celo malo preveč povedal, pa do maksimalno 480. In s tem ljudje morajo preživeti! Ne dobijo dodatnega zdravstvenega zavarovanja! In to so ljudje, ki so delali celo življenje! Ne 40 delovnih let, ampak 50, 60 delovnih let, tudi 70 delovnih let in pri 85 letih še vedno delajo, da lahko preživijo, ker z 240 evri pač ne gre. Kolegice, čas je, da se začnemo ukvarjati s tistim, kar bo prineslo večjo gospodarsko rast, zaposlenost mladih, da ne bodo mladi na bremenih teh upokojencev z 240 evri, in tako dalje. Lepo vas prosim, v Pozitivni Sloveniji, če sta to vaši dve glavni točki nove programske vlade, dodatno zavarovanje in pokop slovenskega zavarovanja, potem nehajte.
Izvolite, gospod Han, proceduralno.
Samo en stavek, spoštovana podpredsednica. Mislim, da je obrazložitev glasu zato, da kot poslanec poveš, kako boš glasoval, ne pa da polemiziraš s prejšnjimi vladami, s koalicijami in tako naprej. Gospod Franc Pukšič, če nimate prave vsebine, raje molčite.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Dejan Židan. Prosim za red v dvorani in vse, ki se boste morebiti še prijavili na obrazložitev, držite se obrazložitve glasu in te točke.
Predsedujoča, ta zakon seveda uživa mojo podporo, bi pa prosil vse prisotne poslanke in poslance, da odmislijo v nekem trenutku, da gre za Slovenijo, zamislite si neko imaginarno državo, recimo, ki jev finančni stiski, in ta država zmanjša obdavčitev dobička za 250 milijonov evrov na letni ravni in ljudem, ki so branili to državo, da smo danes v državi, kjer govorimo slovensko, v samostojni državi, vzame tisto, kar jim po zakonu gre. S tem zakonom samo krivico, ki ste jo naredili, popravljamo. Pa prosim lepo, tako storite!
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Roman Žveglič, izvolite.
Samo bi rad slišal proceduralni predlog gospoda Hana, ker ga ni podal.
Hvala lepa, gospod Žveglič. ¸ Gospod Han je proceduralno opozoril, da vsi poslanke in poslanci pri obrazložitvi glasu obrazlagajo glas, kadar v svojem imenu povedo, zakaj bodo glasovali za ali proti. Opozoril je, naj ne bo polemik, naslavljanja, prepričevanja ali pozivanja kogar koli. Še enkrat odpiram prijavo na razpravo za obrazložitev glasu, ker je bila želja izkazana. Prvi ima besedo gospod Roman Žveglič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Polna usta so nas sodelovanja pri tej točki, ko prosijo z ene strani, pri prejšnji točki je bila seveda prošnja z druge strani. Želimo si sodelovanja samo takrat, kadar je naš predlog, kadar ni naš predlog, ni sodelovanja. Sam sem že včeraj v razpravi bil zelo izčrpan, zakaj tega predloga sklepa ne bom podprl, zato ker gre za zakon na zalogo. Spoštovani kolegi in spoštovane kolegice, boste imeli možnosti sestaviti koalicijo in boste imeli seveda šestinštirideset glasov in boste lahko sprejeli zakon, ki bo veljal takoj in ne bo na zalogo. Sam ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Zakon bom seveda podprl, zato ker vrača pravice, ki so bile neupravičeno odvzete. Želim povedati, da ne samo, da se zavedamo gospodarske situacije in gospodarske rasti v Sloveniji, predlagali smo, da se ta pravica začne uveljavljati, ko bo gospodarska rast oziroma bruto domači proizvod zopet 2,5 %. Naj povem, da Socialni demokrati predlagamo konkretne rešitve, tudi v temu mandatu, kako priti do teh 2,5 % bruto domačega proizvoda in ta rešitev je, spoštovane kolegice in kolegi, v tem, da ne prenesemo 12 milijard premoženja Republike Slovenije na holding, ker to ne bo več potem prihodek proračuna, ampak bo prihodek holdinga. Resnično imamo rešitev na mizi, da iz sredstev, ki ostanejo, torej da iz premoženja, ki ostane v državni lasti, zagotavljamo denar tudi za takšne pravice, kot jih pričakujejo veterani oziroma so jih veterani že imeli. Torej so rešitve na mizi, ne samo da bomo dobili več sredstev, če ostane premoženje dvanajstih milijard v slovenski lasti oziroma v državni lasti, še celo več sredstev bo, kot bi jih namenili po temu zakonu, ko bo gospodarska rast ponovno 2,5 %. Torej, ne želimo delovati, da samo obremenjujemo proračun, ampak predlagamo tudi rešitve, s katerimi zagotavljamo sredstva v proračunu. Naj povem, da je tudi javni dolg Slovenije bil po izteku mandata prejšnje vlade med najnižjimi v Evropski uniji. Če se bo pa ta povečal za štiri milijarde zaradi slabe banke, bomo pa med najbolj zadolženimi državami v Evropi. Na vse to opozarjamo in imamo možnost, da to preprečimo in zagotavljamo ljudem primeren standard in pravice, ki jim pripadajo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerko Čehovin.
Hvala. Predlog bom podprl predvsem zaradi tega, ker želim, da se odpravi diskriminatornost proti ostalim skupinam, ki so v tej isti kategoriji. Še eni isti v tej kategoriji te zadeve dobivajo in nihče mi ni odgovoril, tudi minister, zakaj je samo pri veteranih bilo to treba narediti. Poleg tega pa, kot veste, se ti veterani odrekajo tega dodatka, oni ga nočejo vzeti, ampak pravijo, da tako kot ostali upravičenci ZUJF, ko bo gospodarska rast spet 2,5, naj se jim te pravice potem tudi efektivno vrnejo. Za to gre! To pomeni, da nima sprejetje tega zakona nobenih finančnih posledic na proračun, vsi pa dobro vemo, da gospodarska rast vsaj še nekaj časa ne bo 2,5-odstotna. Zato tukaj gre bolj za to, da vrnemo tem ljudem digniteto, ne da se pred njimi postavljamo in hvalimo samo, kadar rabimo njihove glasove. Ti ljudje so nekaj naredili za to državo in mislim, da čutijo, da jih pa država izdaja. Za to gre! Ni to problem, za vsakega, ki mu je krivica storjena, za vsakega, sem za to, da mu vrne. o ni vprašanje financ, še enkrat ponavljam, ampak da se jim vrneta čast in ponos.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 47. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKO SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE KOSOVO O MEDSEBOJNI POMOČI PRI CARINSKIH ZADEVAH Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 89 poslank in poslancev, za je glasovalo 89, proti nihče. (Za je glasovalo 89.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O ZRAČNEM PROMETU MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO DRŽAVE KATAR. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 87 poslank in poslancev, za je glasovalo 87, proti nihče. (Za je glasovalo 87.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE SRBIJE O POLICIJSKEM SODELOVANJU. Predlog zakona je v obravnavo Državnem zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 88, nihče proti. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO ZDRUŽENIH DRŽAV AMERIKE O KREPITVI SODELOVANJA PRI PREPREČEVANJU HUDIH KAZNIVIH DEJANJ IN V BOJU PROTI NJIM. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročalo. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 88, proti nihče. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O RATIFIKACIJI POGODBE O USTANOVITVI EVROPSKEGA MEHANIZMA ZA STABILNOST MED KRALJEVINO BELGIJO, ZVEZNO REPUBLIKO NEMČIJO, REPUBLIKO ESTONIJO, IRSKO, HELENSKO REPUBLIKO, KRALJEVINO ŠPANIJO, FRANCOSKO REPUBLIKO, ITALIJANSKO REPUBLIKO, REPUBLIKO CIPER, VELIKIM VOJVODSTVOM LUKSEMBURG, MALTO, KRALJEVINO NIZOZEMSKO, REPUBLIKO AVSTRIJO, PORTUGALSKO REPUBLIKO, REPUBLIKO SLOVENIJO, SLOVAŠKO REPUBLIKO IN REPUBLIKO FINSKO. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročalo. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni mogoče vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 86, proti nihče. [[Za je glasovalo 86.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO STA URADNI PREČIŠČENI BESEDILI, pod a potrditev Uradnega prečiščenega besedila Zakona o javnem naročanju, pod b potrditev Popravka uradnega prečiščenega besedila Zakona o javnih financah. Uradno prečiščeno besedilo in popravek uradnega prečiščenega besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in ju Državni zbor potrdi brez razprave. Pod točko a prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se Uradno prečiščeno besedilo Zakona o javnem naročanju. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 88, proti nihče. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je Državni zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo pod točko b na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se Popravek uradnega prečiščenega besedila Zakona o javnih financah. Glasujemo. Navzočih je 88 poslank in poslancev, za je glasovalo 88, proti nihče. [[Za je glasovalo 88.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je Državni zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je na obravnavo mandatno-volilnih zadev. Pod točko c prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev varuhinje človekovih pravic. Predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor je z dopisom z dne 10. januarja 2013 predlagal Državnemu zboru, da za varuhinjo človekovih pravic izvoli gospo Vlasto Nussdorfer. Besedo dajem predstavnici Urada predsednika Republike gospe Nataši Kovač za dopolnilno obrazložitev predloga za izvolitev.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Predsednik republike Borut Pahor Državnemu zboru za varuhinjo človekovih pravic predlaga gospo Vlasto Nussdorfer, univerzitetno diplomirano pravnico, vrhovno državno tožilko in dolgoletno predsednico društva Beli obroč Slovenije. Naj se v njegovem imenu najprej zahvalim vsem poslanskim skupinam za možnost, ki ste jo dali kandidatki za predstavitev njenih načrtov in dela. V pogovoru, ki ga je imela potem z njim, je izrazila zadovoljstvo z vsebino pogovorov in ocenila, da je v pogledih na delo varuha med poslanskimi skupinami veliko več skupnih pogledov kot razlik. Ocenila je, da ji to omogoča skrb za človekove pravice na način, ki bo vzbujal široko zaupanje in podporo ljudi, pa tudi institucij, ki jih njegovo delo zadeva. Ta njena ocena vzbuja dodatno upanje in razlog, da ji boste danes namenili podporo. Izjemno bogata biografija in dejavnost gospe Nussdorfer je razvidna iz priložene obrazložitve kandidature. Pomembneje od tega je zato morda vse tisto, kar ni mogoče opisati z besedami. Izjemna predanost, iskrenost in neizmerna življenjska energija, s katero gospa Nussdorfer ves svoj prosti čas v vseh letih aktivnega službovanja prostovoljno namenja skrbi in pomoči drugim, ljudem v stiski, žrtvam različnih vrst nasilja, mladostnikom in otrokom v težavah in vsem, še posebej ranljivim skupinam po vsej Sloveniji. Skratka, vsakodnevni neposredni pomoči pri uveljavljanju človekovih pravic. Ob številnih aktivnostih na področju zmanjševanja mladoletniške, družinske in spolne kriminalitete in preprečevanje nasilja v družini naj posebej omenim, da je kot dolgoletna predsednica Društva državnih tožilcev tudi pobudnica za ustanovitev danes uveljavljenega društva za pomoč žrtvam kaznivih dejanj Beli obroč Slovenije, ki je pomagal preštevilnim žrtvami, ki bi sicer večinoma bile prepuščene same sebi. Zadnja tri leta med drugim sodeluje v odmevni kampanji Neodvisen.si, ki s predavanji po vsej državi osvešča mladostnike in starše o zasvojenosti vseh vrst. Je pobudnica projekta Zagovornik – glas otroka in uvedbe posebej opremljenih sob za prijazno zaslišanje otrok. Vsak mesec tako nameni vsaj 150 ur brezplačnemu prostovoljnemu delu. Bogate delovne izkušnje in spoznanja pri profesionalnem in prostovoljnem delu kandidatke so zadostno zagotovilo, da bo uspešno, vestno in nepristransko opravljala funkcijo varuhinje človekovih pravic ne kot zaposlitev, ampak kot poslanstvo, kot je zapisala tudi sama. Njena strokovna usposobljenost, moralna integriteta in dosedanje delo zaslužijo potrebno podporo poslank in poslancev in omogočajo, da jo podprete ne glede na siceršnje različne politične poglede in opredelitve. Predsednik Republike Borut Pahor meni, da bi izvolitev kandidatke za varuhinjo človekovih pravic v teh političnih okoliščinah in ob najbolj zahtevnih pogojih kvoruma dala spodbudno sporočilo našim ljudem in javnosti, politiki pa utrdila samozavest za sprejemanje pomembnih odločitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala in predložila predlog sklepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupini. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pred seboj imamo pomembno odločanje o tem, kdo bo novi varuh človekovih pravic. Gre za funkcijo, ki je nedvomno izjemnega pomena za dobro delovanje pravne, predvsem pa pravične države in družbe. Varuh človekovih pravic je tisti, ki je poklican, da varuje človekove pravice in temeljne svoboščine v razmerju do državnih organov, organov lokalne samouprave in nosilcev javnih pooblastil. Temelj za ustanovitev institucije varuha človekovih pravic pa je 159. člen Ustave Republike Slovenije. Dosedanji varuhinji gospe Zdenki Čebašek Travnik konec februarja poteče mandat, zato je predsednik države gospod Borut Pahor v Državni zbor posredoval ime kandidatke, za katero verjame, da lahko dobi takšno podporo, da bo lahko potrjena za novo varuhinjo človekovih pravic. Na razpis varuha se je prijavilo šestindvajset kandidatk in kandidatov. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je bilo kar nekaj med njimi takšnih, ki bi lahko suvereno in neobremenjeno, predvsem iz političnega vidika opravljali funkcijo varuha. Žal je predsednik države gospod Borut Pahor po pogovorih z vodji poslanskih skupin lahko le ugotovil, da nihče od njih ne premore tolikšne podpore, da bi lahko bil Državnem zboru tudi izvoljen. Zato se je podal, to že moramo reči, na precej zahtevno nalogo, najti osebo, ki bo imela takšne reference, tako po strokovni kot človeški plati, da bo dobila dvotretjinsko večino glasov vseh poslancev in bila izvoljena za mandatno dobo šestih let. Ne želim se spuščati na temu mestu, v polemiko, zakaj je ravno pri varuhu potrebna takšna večina glasov, saj pri drugih, recimo, temu primerljivih funkcijah takšna večina za izvolitev ni potrebna. Pa vendar je to lahko mogoče razprava za kdaj drugič, jo pa je v medijih delno načela že tudi sama kandidatka za varuhinjo gospa Vlasta Nussdorfer. Do sedaj nismo imeli ravno srečne roke pri izbiri varuha človekovih pravic, pa čeprav za nobenega od njih ne moremo reči, da svojega dela ni opravljal po svojih najboljših močeh. Seveda je težko presojati vnaprej, kako se bo varuh človekovih pravic odrezal v svojem mandatu, lahko pa na podlagi preteklih izkušenj poizkušamo najti za takšno funkcijo najbolj primernega. Nedvomno ima tukaj predsednik države gospod Borut Pahor izjemno težko in zahtevno nalogo. Varuh človekovih pravic mora biti človek visokih etičnih načel. Biti mora človek neobremenjen politično ter z močnim čutom za pravičnost. Varuh človekovih pravic je prva oseba in avtoriteta v državi, ki se mora v skrbi za spoštovanje človekovih pravic pri varovanju le-teh odločati na podlagi ustave, deklaracije in resolucije o človekovih pravicah, na podlagi mednarodnih aktov konvencij zakonov, nikakor pa se ne sme o tako občutljivih vprašanjih, ki posegajo v človekovo integriteto in dostojanstvo, odločati ali pa presojati po morebitnem nareku te ali one politike in njihovih predstavnikov. Mora pa varuh človekovih pravic jasno zavzeti stališča tudi na aktualne dogodke, če zazna kršitev človekovih pravic. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, to moram povedati, smo imeli v procesu odločanja glede kandidatke gospe Vlaste Nussdorfer precej zadržkov, zato se na Mandatno-volilni komisiji še nismo dokončno odločili in smo se zato pri glasovanju takrat vzdržali. Ker je naša izkušnja, ko smo izbirali enega od predhodnih varuhov, pokazala, da novi krogi volitev navadno ne prinesejo boljšega kandidata, smo se v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke po skrbnem premisleku odločili, da kandidatko za varuhinjo človekovih pravic gospo Vlasto Nussdorfer danes večinsko podpremo.
Hvala lepa. Poslanska skupina Socialnih demokratov, mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana predstavnica, zastopnica predsednika države, poslanke in poslanci! Odkar je bil leta 1993 sprejet Zakon o varuhu človekovih pravic in je s tem dnem prenehalo delovanje Sveta za varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin, smo imeli tri varuhe človekovih pravic: gospoda Ivana Bizjaka, gospoda Matjaža Hanžka in gospo dr. Zdenko Čebašek Travnik. Čeprav Zakon o varuhu človekovih pravic omogoča ponovitev mandata, doslej tega ni bilo pri nobenem od dosedanjih varuhov človekovih pravic. To je zelo zanimiva podrobnost, čeprav je eden izmed njih tudi poskusil ponoviti mandat. Vsak od varuhov je dal tej funkciji oseben poseben pečat in bistveno zaznamoval funkcijo, ki mora seči onkraj političnega. Zato tudi zakon določa, da se mora varuh človekovih pravic izvoliti v Državnem zboru z dvotretjinsko večino. Postopek pri varuhu človekovih pravic je tajen in brezplačen. Je tudi neformalen, ker varuh nima neposrednih izvršilnih funkcij. Je pa dolžan varuh voditi postopek nepristransko in v vsaki zadevi pridobiti stališča vseh strani. Varuh tudi ni dolžan oziroma ne more biti klican na odgovornost za stališča, ki jih izreka v okviru svojega postopka, čeprav je mogoče ugotoviti, da se to večkrat dogaja. In prav na tem je mogoče tudi utemeljiti, zakaj varuh človekovih pravic tako zelo težko računa, da bo lahko ponovil svoj mandat. Če bi iz teh splošnih izkušenj izbrali še kakšnega od detajlov iz utemeljitve gospe Vlaste Nusdorfer, o kateri bomo danes odločali, je za Poslansko skupino Socialnih demokratov pomembna izhodiščna teza kandidatke. Ta pa je, da vidi poslanstvo varuhinje človekovih pravic, torej funkcijo varuhinje človekovih pravic kot poslanstvo, ne kot neko dolžnost, nalogo ali čast. Iskanje pravic za šibkejše in pomoči potrebne je njena dolgoletna življenjska izkušnja in prepričani smo, da ji bo znala pri opravljanju te funkcije dati nove poudarke in nove razsežnosti. Ker smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov sprejeli vsakogar, ki je bil pripravljen s svojo vizijo funkcije varuha človekovih pravic predstaviti poslankam in poslancem še pred imenovanjem oziroma priporočilom predsednika države, smo vsakomur odprli vrata svoje poslanske skupine in mu prisluhnili, tako tudi gospe Vlasti Nusdorfer. V svojem elaboratu, ki nam ga je predstavila, smo našli dovolj oprijemališč za to, da menimo, da bo funkcijo opravljala dobro. Prav tako pa je tudi v svojih javnih izjavah utemeljila tisto, kar bo na začetku njenega dela zagotovo nujno potrebno; to je seznanitev s tistimi, ki imajo pri delu varuha človekovih pravic že do sedaj dovolj izkušenj. Naj končam to predstavitev z izkušnjo dosedanje varuhinje človekovih pravic, ki je v svojem intervjuju takole rekla: "Po skoraj šestih letih lahko rečem, da zakonodajna in izvršilna oblast nista izkoristili možnosti, da bi se prek varuhovih opažanj bolje ozavestili o dejanskih težavah v družbi." Vlasti Nusdorfer, če bo izvoljena za varuhinjo človekovih pravic, želimo, da bi imela ob koncu svojega mandata bolj prijazne besede o tem, kako sta njenim poročilom in njenim izkušnjam prisluhnili tako zakonodajna kot izvršilna veja oblasti, zato pa smo predvsem odgovorni mi tukaj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, gospod Franc Jurša. Potem sledi Poslanska skupina Pozitivne Slovenije, gospod Möderndorfer.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav predstavnici Urada predsednika Republike! Spoštovane kolegice in kolegi! Naj uvodoma povem, da naša poslanska skupina predlagano kandidatko za varuhinjo človekovih pravic podpira. Menimo, da je gospa primerna kandidatka za to zelo zahtevno funkcijo. Tega mnenja smo bili v naši poslanski skupini že, ko jo je predsednik države predlagal. O referencah gospe Vlaste Nussdorfer smo se lahko prepričali že v preteklosti. Gospa Nussdorfer nas je na razgovoru prijetno presenetila. Njene izkušnje, racionalno razmišljanje, usmerjeno k pozitivnim spremembam in izjemen občutek za sočloveka pa so nas prepričale, da je gospa prava oseba za opravljanje funkcije varuhinje človekovih pravic. V Poslanski skupini DeSUS verjamemo, da bo predlagana kandidatka delo varuhinje opravljala z veliko predanostjo, pri čemer bo znala sprejemati neodvisne in objektivne odločitve ter podajala realne ocene. Gospa Nussdorfer s svojim delom dokazuje, da je pri iskanju rešitev vztrajna in odgovorna. Prepričani smo, da bo znala opaziti in opozoriti na zahteve, ki ostajajo nerešene že vrsto let, in si kljub mogočim oviram ne bo zatiskala oči pred še tako delikatno problematiko. Kot varuhinja bo delala, po naši oceni, uspešno. Kot vrhovna državna tožilka je do potankosti spoznala delo državnih institucij in pomanjkljivosti socialnega ter pravnega sistema. Z delom na področju mladoletniške, družinske in spolne kriminalitete je pridobila dragocene izkušnje za delo z najbolj ogroženimi kategorijami prebivalstva, kot so otroci, starejši, invalidi in hendikepirani, žrtve nasilja in zlorab. Kot sem rekel na začetku, bomo v naši poslanski skupini gospo Vlasto Nussdorfer podprli. Prepričan pa sem tudi, na podlagi uvodnih stališč poslanskih skupin, da bo gospa Vlasta danes izvoljena, zato ji že vnaprej čestitam in želim uspešno delo! Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Pozitivne Slovenije, gospod Jani Möderndorfer.
Spoštovani! Na poziv predsednika Republike za zbiranje predlogov možnih kandidatov za varuhinjo človekovih pravic se je v roku prijavilo 29 kandidatov, po zakonskem roku pa je prispelo še 6 predlogov kandidatur. Predsednik Republike je po proučitvi vseh predlogov in po opravljenih posvetovanjih s predstavniki poslanskih skupin ugotovil, da žal nobena od popolnih kandidatur – pač, ni ustreznega kandidata ali kandidate in kljub njihovi utemeljenosti ni bilo mogoče ugotoviti zadostne podpore poslank in poslancev. Zato je predsednik uporabil možnost, da kandidatko oziroma kandidata poišče sam na podlagi svojih pogledov in prepričanj, kaj bi bilo najbolje. Po pogovorih o omenjenih kandidatih za varuha človekovih pravic in ob samem dejstvu, da se je predsednik Republike odločil za iskanje drugih kandidatov, smo se v Pozitivni Sloveniji odločili in ocenili, da bi bil prava oseba za to mesto nekdanji ustavni sodnik Matevž Krivic, vendar le-ta kandidature ni sprejel. In sicer zaradi tega, ker je po javnih odzivih nekaterih predstavnikov vladajoče koalicije ocenil, da najbrž ne bi dobil zadostne podpore. Potem ko je Matevž Krivic od kandidatura za varuha človekovih pravic odstopil, smo v Pozitivni Sloveniji iskanje drugega kandidata enostavno opustili. Še posebej takrat, ko je predsednik najavil svojo odločitev in predlagal Vlasto Nussdorfer, ki smo jo v Pozitivni Sloveniji ocenili kot ustrezno izbiro. Kandidatka za varuhinjo človekovih pravic izpolnjuje z zakonom določene pogoje in soglaša s kandidaturo, to je seveda najbolj pomembno, poleg tega pa še vse ostalo. Po presoji predsednika Republike ima tudi ustrezno znanje in izkušnje oziroma kvalitete za opravljanje nalog varuhinje človekovih pravic. Za predlagano kandidatko je bila posredovana tudi podrobnejša utemeljitev oziroma predstavitev njene dosedanje dejavnosti, ki je za nas sprejemljiva in ustrezna. Na predlog predsednika Republike smo kandidatko za varuhinjo povabili na razgovor v poslansko skupino, kjer je ta predstavila svoj pogled na poslanstvo varuha in vizijo svojega delovanja v tej situaciji. Pojasnila je, da se je v vsem svojem delovanjem do sedaj srečevala s samo problematiko človekovih pravic in se zavzemala za pravice šibkejših družbenih skupin, zato bi njeno delovanje predstavljajo nadaljevanje dosedanjega dela na področju človekovih pravic v nevladnih organizacijah. V Pozitivni Sloveniji menimo, da bi v teh kriznih časih na tej situaciji potrebovali subtilno osebo z izrazitim posluhom za posameznike in ranljive družbene skupine, kot nedvomno kandidatka sama tudi je, zato bomo predlagano kandidatko podprli. Zraven pa naj še omenim: človekove pravice in svoboščine so namreč univerzalne in ne leve in ne desne, niso preteklost, temveč sedanjost in upamo, da tudi naša prihodnost. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin, sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Dragan Bosnić, pripravi se gospa Marija Plevčak in potem mag. Ivan Vogrin. Izvolite, gospod Bosnić.
Hvala za besedo. Bom kratek. Glede na prijetno presenečenje, ki so mi ga pripravili kolegi na moji levi, moram reči, danes je bil eden redkih trenutkov, kjer sem užival v nastopu kolegice Irglove, ne bom kaj dosti razpravljal, samo pozdravljam to neko splošno klimo in navdušenje nad kandidatko. Podpiram jo zaradi njenega dosedanjega dela, piko na i predstavlja samo predstavitev v naši poslanski skupini. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Plevčak ima besedo.
Hvala za besedo. Predstavitev gospe Vlaste Nussdorfer je bila zelo kvalitetna, človek v pogovoru z njo dobi občutek in prepričana sem, da je ženska, ki ima dobro razvit čut za socialne razmere, za varovanje pravic malega človeka, za otroke in tudi pozna stroko. Glede na to, da je pravnica, je to še veliko večji plus zanjo in glede na to, da je v svojem življenju že do sedaj, poleg svojega rednega dela, bila izjemno aktivna na vseh področjih, menim in me tudi veseli, da se je tudi vladajoča koalicija oziroma stranka SDS pozitivno izrekla v njeni kandidaturi, upam, da bo sprejeta z največjim številom glasov in že vnaprej ji čestitam in upam, da bo delovala v dobro vseh.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Ivan Vogrin, pripravi se mag. Borut Ambrožič in potem še mag. Majda Potrata. Izvolite, gospod Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča, kolegice in kolegi! Ko me je gospa Nataša Kovač iz urada predsednika države kontaktirala glede morebitne podpore, sem seveda takoj odgovoril, da ta ni vprašljiva, ker sem na načelni ravni razmislil že prej, in menim, da je gospa primerna kandidatka. Sam pa si seveda želim naslednje, da naslednje poročilo varuhinje človekovih pravic pride na naše klopi polovico manj obsežno in da manj opisuje oceno dejanskega stanja in da se varuhinja glede na njene bogate izkušnje na mnogih področjih več posveti odpravljanju dejanskih krivic oziroma zagotavljanju človekovih pravic različnim skupinam prebivalstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Borut Ambrožič.
Hvala za besedo, predsedujoča. Vsak od nas, ki se je v svojem poklicnem ali civilnem delovanju soočal s problematiko najbolj ranljivih skupin ali posameznikov, brez dvoma pozna delo kandidatke, za katero sem tudi sam prepričan, da bi si danes vsaj zaslužila, če ne doživela, zadostno podporo glasov pri njeni kandidaturi, h kateri je pravzaprav pozval predsednik Republike. V primeru kandidatke, torej gospe Vlaste Nussdorfer, gre za preseganje zakonsko določenih pogojev, ki so zahtevani za to pomembno institucijo oziroma institut v naši družbi, sam Zakon o varuhu človekovih pravic iz leta 1993 pa pravzaprav tudi predstavlja en pomemben temelj, iz katerega je leta 2008 zrastel tudi nov institut, se pravi institut zastopnika pacientovih pravic, prav tako pa omogoča tudi določanje novih institutov za posamezna področja, za katera se zakonodajalec odloči. Kot rečeno, tudi sam spremljam delo gospe Vlaste Nussdorfer skozi desetletja, njeno požrtvovalnost, njeno pripravljenost pomagati vsakemu, ki se nanjo obrne na pomoč, zato moj glas ima in ji izrekam podporo pri kandidaturi. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata ima besedo.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Prepričana sem, da bo, sodeč po izjavah poslanskih skupin, gospa Vlasta Nussdorfer danes izvoljena za novo varuhinjo človekovih pravic. Ob tem pa bi ji želela sporočiti dve misli iz intervjuja dosedanje varuhinje človekovih pravic, ki jih je opravila ob izteku mandata. Na novinarsko vprašanje: "Imate kdaj občutek, da je varuh človekovih pravic tukaj bolj za to, da ga imamo, ker ga moramo imeti," je odgovorila: "Neposredno ne, imam pa občutek, da bi pristojnosti varuha doslej že spremenili ali pa ukinili, če ne bi bil zapisan v ustavi. Vsi seveda trdijo, da moramo skrbeti za človekove pravice, toda ko na te pravice opozorimo, pogosto nimamo sogovornika." Gospe Vlasti Nussdorfer želim, da bi imela vedno ustrezne in razumevajoče sogovornike, ker je to v prid tistih, ki pravice iščejo. Želim ji še, da bi ob koncu mandata ne bilo potrebno zapisati poziva, ki ga je zapisala dr. Zdenka Čebašek Travnik; namreč, da že vrsto let opozarjamo, da Slovenija nima nacionalne institucije za človekove pravice, ki počne prav to, ozavešča, izobražuje in sodeluje s prizadetimi in njihovimi organizacijami. Takšna institucija pa bi delala na terenu, kar resda nekaj stane, a država bi bila opremljena s podatki. Ljudje bi ob srečanjih z raziskovalci lahko dobili informacije o njihovih pravicah in o tem, kako jih lahko uveljavljajo. In še več, mi bi končno izpolnili standarde, po katerih bi v okviru mednarodne asociacije lahko uveljavljali višjo zastopanost varovanja človekovih pravic. Vlasti Nussdorfer želim pri opravljanju njenega dela vse dobro. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi gospe Vlaste Nussdorfer za varuhinjo človekovih pravic za dobo šestih let. Funkcijo začne izvrševati 23. februarja 2013. Pred glasovanjem vas želim opozoriti, da bo v skladu z 12. členom Zakona o varuha človekovih pravic kandidatka za varuhinjo človekovih pravic izvoljena, če bosta zanjo glasovali dve tretjini vseh poslank in poslancev, to je šestdeset ali več. Prehajamo na glasovanje [[...]]Prekinitev glasovanja. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SLS, izvolite gospod Mihael Prevc.
Hvala lepa. Mislim, da je prav, da povem, kako bomo v Slovenski ljudski stranki glasovali, ker se nismo prijavili prej k samemu stališču poslanske skupine. Vseh šest glasov napovedujem, da bo dobila kandidatka za varuhinjo človekovih pravic gospa Vlasta Nussdorfer iz Slovenske ljudske stranke. Tako smo se odločili na osnovi pogovora, ki smo ga imeli z gospo. Mislim, da je bila njena predstavitev dobra, na marsikatero vprašanje, ki smo ga ji zastavili, smo dobili zadosten odgovor, tako, kot sem že napovedal, bomo gospo podprli. Res je, da na samem razgovoru s predsednikom države, da smo predsedniku povedali, da izmed tistih 26 prijavljenih kandidatov, da bi bil za Slovensko ljudsko stranko marsikdo zelo primeren za varuha človekovih pravic, ampak vemo, da gospod predsednik ni dobil neke širše podpore s strani poslanskih skupin. Se je pač odločil tako, kot se je, da je sam predlagal svojo kandidatko. Kot sem že povedal, mi njegov predlog spoštujemo in bomo gospo Nussdorferjevo tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prijava poteka. Prijavljen je gospod Roman Žveglič, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Sam moram reči, da je moje mnenje, da bi predsednik lahko našel tudi bolj ustrezno osebo. Ampak, podprl bom gospo kandidatko izključno iz spoštovanja do institucije predsednika države, čeprav na volitvah ni dobil mojega glasu. Ob tej priliki bi pa še povedal, da tistim kolegom iz Poslanske skupine SD, ki so klicali moje prijatelje, naj me prepričajo, da dam ta glas, da ni to na podlagi tistega in da bi lahko vprašali mene direktno. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje poteka. Prekinitev glasovanja? Je že? Spoštovana gospa Tamara Vonta, dala sem prekinitev, vendar se je v tistem že časovnica iztekla. Navzočih je 86 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti 4. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti 4.]] Torej ugotavljam, da je sklep sprejet in da je Državni zbor za varuhinjo človekovih pravic izvolil gospo Vlast Nussdorfer. / aplavz/ Prosim gospo Vlasto Nussdorfer, da priseže pred Državnim zborom. Dobrodošli! / aplavz/
Prisegam, da bom opravljala svojo nalogo na podlagi ustave in zakona, da bom varovala človekove pravice in temeljne svoboščine, da bom opravljala svoje delo vestno in nepristransko ter pri tem spoštovala načela pravičnosti in dobrega upravljanja. Hvala. / aplavz/
Spoštovana gospa Vlasta Nussdorfer! Iskreno čestitamo za izvolitev za varuhinjo človekovih pravic in vam želimo, da boste uspešno opravljali delo varuhinje pravic in to delo opravljali, kot ste sami poudarili, tudi kot svoje poslanstvo. Srečno! Imate možnost, da ob tej priložnosti nagovorite Državni zbor Republike Slovenije.
Spoštovana predsedujoča, spoštovana predstavnica predsednika Republike Boruta Pahorja, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Danes je zame prav poseben dan; lep, nenavaden in tudi obetajoč za mojih naslednjih 6 let. Da bom lahko resno opravljala svoje poslanstvo, ste prispevali tudi vsi vi s svojim glasom. Moram reči, da nisem nameravala nastopiti tu pred vami, vendar mi daje zelo velik optimizem tako izjemna podpora vseh poslanskih skupin. Bila sem prvič kandidatka, pa nisem prišla do Državnega zbora, in tekla so leta, ko sem lahko naredila še mnogo, mnogo več za ljudi v tej državi, tako da mi ni žal. Potem se nisem prijavila in tudi to se mi je zdela pravilna odločitev. Ko pa me je poklical predsednik Republike, sem seveda malo premišljevala, potem pa si rekla: "Zakaj pa ne, lahko poskusim." Upam, da bom upravičila vaša pričakovanja, pa ne le vaša, tudi vseh tistih – lahko rečemo skoraj dva milijona ljudi, če odštejemo otroke, milijon in pol –, ki zagotovo rabijo strokovno pomoč, kadar so v trenutkih stiske in kadar začutijo, da njihove pravice niso najbolje varovane. Zato lahko tudi vi in tudi oni računajo name. Res upam, da bom lahko pripravljala poročila, ki bodo pokazala, da je v naši državi spoštovanje pravic na visokem nivoju. Torej, še enkrat hvala, želim vam lep dan in vse dobro! / aplavz/
Prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje prvega namestnika predsednika Računskega sodišča. Predsednik Republike Slovenije gospod Borut Pahor je na podlagi 3. odstavka 8. člena Zakona o Računskem sodišču z dopisom z dne 10. januarja 2013 predlagal Državnemu zboru, da za prvega namestnika predsednika Računskega sodišča imenuje mag. Jorga Kristijana Petroviča. V skladu z določbo 1. odstavka 7. člena Zakona o Računskem sodišču je član Računskega sodišča imenovan za dobo 9 let od dneva, ko nastopi funkcijo. Besedo dajem predstavnici Urada predsednika Republike gospe Nataši Kovač za dopolnilno obrazložitev predloga za imenovanje.
Spoštovana predsedujoča, poslanke in poslanci, hvala še enkrat za besedo, bom zelo kratka. Po tem uspešnem prvem delu smo lahko malo krajši v drugem. Na javni poziv predsednika Republike za prvega namestnika predsednika Računskega sodišča je urad predsednika prejel 4 predloge kandidatov. Po temeljiti preučitvi vseh predlogov in posvetovanjih z vodji poslanskih skupin se je predsednik Republike odločil, da predlaga Državnemu zboru da za člana Računskega sodišča, in sicer prvega namestnika predsednika Računskega sodišča, imenuje mag. Jorga Kristijana Petroviča, univerzitetnega diplomiranega ekonomista, magistra znanosti, vrhovnega državnega revizorja na Računskem sodišču Republike Slovenije. Mag. Petrovič že od leta 2004 opravlja funkcijo vrhovnega državnega revizorja na Računskem sodišču Republike Slovenije. Zadnjih 7 let vodi oddelek za revizijo državnega proračuna, revizije vladnih in nevladnih uporabnikov državnega proračuna, pred tem pa je leto dni vodil oddelek za revizijo lokalnih skupnosti. Kot vrhovni državni revizor je dolgoletni zagovornik programskega oblikovanja proračunov. S svojim delom in znanjem se je skupaj s kolegi in sodelavci Računskega sodišča trudil izboljševati poslovaje države predvsem na področju proračunov, bilanc, računovodstva in notranjih kontrol. Mag. Petrovič je član več mednarodnih delovnih skupin Evropskega združenja vrhovnih revizijskih institucij EUROSAI, je soavtor besedil ki v pogodbi o ustanovitvi evropskega mehanizma stabilnosti urejajo pristojnosti revizijskega nadzora in njegovo organiziranost s strani držav ustanoviteljic. V celotnem procesu nastanka teh besedil je dosledno zagovarjal enakost pravice nadzora velikih in malih držav ustanoviteljic nad poslovanjem mehanizma, ne glede na višino ustanoviteljskega deleža posamezne države. Kot strokovnjak za področje proračunov je bil v začetku pomladi leta 2012 imenovan tudi za člana strokovne delovne skupine Ustavne komisije Državnega zbora za fiskalno pravilo. Na podlagi vsega navedenega in dejstva, da je bilo v posvetovanjih s predstavniki poslanskih skupin Državnega zbora izražena več kot večinska podpora predlaganemu kandidatu, predsednik Republike Borut Pahor poslankam in poslancem Državnega zbora predlaga, da podprete mag. Jorga Kristijana Petroviča za prvega namestnika predsednika Računskega sodišča in s tem omogočite kvalitetno delo te pomembne institucije tudi naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in naj na kratko povem, da smo v postopku izbire kandidatov in kandidatk sicer imeli v mislih svojo kandidatko, vendar smo se na podlagi stališč ostalih poslanskih skupin odločili, da podpremo večinski predlog pri ostalih in seveda bomo gospoda kandidata podprli in s tem omogočili delovanje tudi Računskega sodišča v polni sestavi. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo imata dva prijavljena razpravljavca, mag. Ivan Vogrin, ki ga ni, in mag. Borut Ambrožič. Tudi ne. Torej zaključujem razpravo. Prehajamo na izvedbo glasovanja o predlogu predsednika Republike za imenovanje prvega namestnika predsednika Računskega sodišča. V skladu s četrtim odstavkom 8. člena Zakona o Računskem sodišču o imenovanju Državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor na predlog predsedujočega. Predstavniki poslanskih skupin so mi že posredovali predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so: mag. Barbara Žgajner Tavš, Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, gospod Zvonko Lah, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, gospod Matjaž Han Poslanska skupina Socialnih demokratov, gospa Iva Dimic Poslanska skupina Nove Slovenije. Članica te komisije sem tudi jaz kot predsedujoča. Pri delu komisije bo sodeloval tudi namestnik generalne sekretarke gospod Matjaž Plevel. Ali kdo predlogu za sestavo komisije nasprotuje? Če ne, prehajamo na odločanje o takšni sestavi komisije. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 68, proti ni bil nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bo poslancem vročena glasovnica tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje ime in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži beseda "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanca ni jasno razvidna. V skladu s četrtim odstavkom 8. člena Zakona o Računskem sodišču bo predlagani kandidat imenovan, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je šestinštirideset ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci boste izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslanki in poslanca, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo čez 5 minut, torej ob 17.35 in bo trajalo do 17.50. Po končanem glasovanju prosim poslanki in poslanca, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam 22. točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18. uri.
Prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje prvega namestnika predsednika Računskega sodišča. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju prvega namestnika predsednika Računskega sodišča. Glasovanje je bilo v prostorih državnega zbora dne 1. februarja 2013. Razdeljeno je bilo 87 glasovni, oddanih je bilo 87 glasovnic, neveljavna je bila ena glasovnica. Veljavnih je bilo 86 glasovnic. Za je glasovalo 82 poslank in poslancev, proti 4. Na podlagi izida glasovanja je bil mag. Jorg Kristijan Petrovič z večino glasov vseh poslancev imenovan za prvega namestnika predsednika Računskega sodišča. Izvoljenemu mag. Jorgu Kristijanu Petroviču iskreno čestitam za izvolitev. Prosim mag. Jorga Kristijana Petrovič, prvega namestnika predsednika Računskega sodišča, da priseže pred Državnim zborom. / aplavz/
Lepo pozdravljeni! Prisegam, da bom opravljal svoje delo skladno z ustavo in zakonom, pošteno, vestno in nepristransko. / aplavz/
Prvemu namestniku predsednika Računskega sodišča čestitam in mu želim veliko uspeha pri opravljanju dolžnosti. Imate možnost, spoštovani, da nagovorite Državni zbor.
Spoštovana predsedujoča, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Tako visoka podpora zavezuje praktično morda še bolj kot pravkar podana prisega. Skupaj s sodelavci na Računskem sodišču se bom še v nadaljevanju, prav tako kot do sedaj, trudil, da vam bomo zagotavljali verodostojno informacijo o poslovanju vseh naših revidirancev. Še enkrat hvala vsem, ki ste me v tej funkciji podprli. Želim vam uspešno delo še naprej in verjamem, da se bomo v prihodnjih letih še pogosto srečevali. Srečno! / aplavz/
Nadaljujemo sejo. Prehajamo na obravnavo Obvestila Okrožnega sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek, o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper poslanca mag. Ivana Vogrina. Obvestilo je v obravnavo zboru posredovalo Okrožno sodišče v Mariboru, Preiskovalni oddelek. Obvestilo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrožnega sodišča v Mariboru, Preiskovalni oddelek, številka IKPR135/2013 z dne 7. januar 2013 o dovoljenju za začetek kazenskega postopka zoper poslanca Državnega zbora mag. Ivana Vogrina zaradi suma storitve kaznivega dejanja poslovne goljufije po prvem odstavku 228. člena Kazenskega zakonika KZ/1 v zvezi s 54. členom Kazenskega zakonika KZ/1 ne prizna imunitete poslancu Državnega zbora mag. Ivanu Vogrinu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi prvega odstavka 207. člena Poslovnika zbora Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o izvolitvi članice Nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga. Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Komisija za nadzor javnih financ. Gospod Jani Möderndorfer, želeli ste besedo. Proceduralno? Izvolite.
Predsedujoča, predlagam, da to točko preložimo na eno izmed naslednjih sej, se pravi, razpravo in odločanje. Namreč, danes smo o nadzornikih SDH odločali na Mandatno-volilni komisiji in smo storili enako. Zato predlagam, da ko bo to obravnavano na MVK, o tem odločamo paketno v celoti, istočasno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer je na podlagi prvega odstavka 74. člena Poslovnika Državnega zbora predlagal, da se razpravo in odločanje o Predlogu sklepa o izvolitvi članice Nadzornega sveta Slovenskega državnega holdinga preloži na eno od naslednjih sej Državnega zbora. Želi besedo mag. Alenka Bratušek, predsednica Komisije za nadzor javnih financ, ki je predlagateljica predloga sklepa? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Ker ni razprave, prehajamo na odločanje. Glasujemo o predlogu za preložitev obravnavane točke na eno naslednjih sej. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za preložitev točke sprejet. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19.A TOČKO DNEVNEGA REDA – AKT O ODREDITVI PARLAMENTARNE PREISKAVE ZA SPREMEMBO ZAKONODAJE TER ZA DRUGE ODLOČITVE DRŽAVNEGA ZBORA IZ NJEGOVE PRISTOJNOSTI TER ZA UGOTOVITEV IN OCENO DEJANSKEGA STANJA ZA UGOTOVITEV ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ ZARADI SUMA, DA SO SODELOVALI PRI NADZORU SLOVENSKEGA BANČNEGA SISTEMA IN PRI POSREDNEM ALI NEPOSREDNEM VPLIVANJU PREKO DRŽAVNEGA LASTNIŠTVA OZIROMA PREKO DRŽAVNIH ORGANOV IN REGULATORJEV NA ODLOČITVE V SLOVENSKEM BANČNEM SISTEMU V ZVEZI Z ODOBRITVIJO ODPISANIH KREDITOV, UNOVČENIH GARANCIJ IN POSOJILNE POLITIKE TER SPOŠTOVANJE VELJAVNIH ZAKONOV TER PREDPISOV PRI ODOBRAVANJU IN UPRAVLJANJU S KREDITI TER BANČNIMI GARANCIJAMI, IN ZARADI SUMA, DA SO NASTALE ŠE NEUGOTOVLJENE NEGATIVNE POSLEDICE TAKŠNIH RAVNANJ. Zahtevo za uvedbo parlamentarne preiskave je na podlagi 93. člena Ustave Republike Slovenije Državnemu zboru predložila skupina 47 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. Besedo dajem predstavniku predlagateljev, gospodu Jožetu Tanku, za dopolnilno obrazložitev.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi! Mi smo, mislim, da 50 podpisnikov, vložili zahtevo za odreditev parlamentarne preiskave, ki bi preiskovala dogajanje v bančnem sistemu. Ta preiskovalna komisija bi po pravilih Državnega zbora sicer morala biti odrejena že decembra, vendar ker je bila takrat že v postopku ena zahteva za parlamentarno preiskavo, smo se nekako dogovorili, da bi poskušali obe zahtevi združiti, vendar v tem času drugi predlagatelj, to je Državni svet, svojega predloga, skladno z dogovorom na sestanku pri bivšem predsedniku Državnega zbora, ni oblikoval. Pravzaprav se od 9. januarja 2013 do seje Državnega sveta v Državnem svetu ni zgodilo popolnoma nič. Tako smo to preiskovalno komisijo pač ustrezno preuredili in izločili vsebine, ki jih pokriva zahteva za parlamentarno preiskavo Državnega sveta. Da je bančni sistem problem že celo vrsto let, najbrž ni treba posebej poudarjati. Skratka od osamosvojitve naprej, še posebej pa se te težave bančnega sistema pokažejo v času kriz. Lani je gospod Pahor dejal, da so v njegovem mandatu podcenili problem bančnega sistema, da so se lotili zadev, ki niso bile tako pomembne, to se pravi odpravi strukturnih težav. Tokrat, v tem mandatu pa se lotevamo tudi tega. Sicer predpostavljam, da takrat gospod Pahor, ko je bil predsednik vlade, ni bil korektno obveščen o težavah bančnega sistema, morda je bil tudi zaveden ali pa se morda prejšnji vladi niti ni dopustilo posega v bančni sistem. Očitno te razprave ob sprejemanju zakona o slabi banki in Slovenskem državnem holdingu v tem mandatu temu na nek način potrjujejo. Kot rečeno, smo se v temu mandatu lotili pravih zadev, to se pravi tistih, ki bi izboljšale upravljanje z državnim premoženjem. To se pravi, sprejeli smo zakon o Slovenskem državnem holdingu in zakon o slabi banki. Čeprav bi bilo v teh postopkih sprejemanja teh zakonov veliko blokad, veliko zavor, v katerih so sodelovali tako Državni svet kot opozicijske stranke pa sindikati, je koalicija obvozila vse te čeri in zakona sta sedaj uveljavljena. Kot rečeno, so težave bančnega sistema že dolgotrajne, več ali manj se vmes vrstijo dokapitalizacije, stanje pa se kljub temu ne izboljšuje. Trenutno so napovedane izgube v poslovanju treh največjih slovenskih bank in bodo potrebne tudi nujne sanacije oziroma dokapitalizacija. V bančnem sistemu se kar naprej pojavljajo informacije o vedno novih slabitvah oziroma odpisih in zato tudi te naše banke enostavno ne morejo opravljati zadosti dobro bančnega oziroma kreditnega servisa. V tem zadnjemu obdobju je prišlo do očitnega zmanjšanja kreditnih aktivnosti naših največjih bank, ker je imelo za posledico, da je naše gospodarstvo bilo prisiljeno vrniti več sredstev v bančni sistem, kot je iz bančnega sistema prejelo sredstev za obnavljanje proizvodnje, za financiranje proizvodnje, razvoja in tako naprej. V prejšnjem mandatu so bile sicer sprejete jamstvene sheme, ki naj bi pomagale gospodarstvu, da bi se lažje izkopalo iz težav, vendar tukaj lahko samo ugotovimo, da so te jamstvene sheme bile bolj blažev žegen, bolj predstava za javnost, da bi se neke stvari uredile, vendar očitno od teh jamstvenih shem ni bilo, razen piara pravzaprav ničesar. Glede na to, da smo nekatere državne banke že sanirali z javnim denarjem, da smo nekatere državne banke sanirali lani, da smo jih ponovno vmes in da te banke vse po vrsti ponovno poslujejo slabo in se ponovno odpira potreba po sanacijah oziroma dokapitalizacijah, je prav gotovo treba pogledati tudi v drobovje bančnega sistema in raziskati, zakaj se to dogaja oziroma zakaj se je to dogajalo. Krize ne morejo biti edini vzrok in edini izgovor, prav tako ne zaupnost oziroma bančne skrivnosti, da bi preprečili, da se obravnave tega problema ne bi lotili. Najbrž se je v letih, ko smo namensko gojili nacionalni interes in tezo o državni srebrnini, zaredilo marsikaj, kar je bilo prekrito očem javnosti in kar je državo in državljane po nepotrebnem veliko stalo. Imamo primere upravljanja z državnim premoženjem, ko celo družbe, ki imajo monopolni položaj, torej ko so celo brez prave konkurence, ne dosegajo pričakovanih rezultatov poslovanja. Leta 2011 ali pa leto 2011, ki je bilo na nek način referenčno leto uspešnega poslovanja AUKN, je bilo petnajstkrat več finančnih vložkov v državno premoženje kot prejetih dividend. Namesto da bi državno gospodarstvo ustvarilo denar, ustvarjalo presežke, je potrebovalo javni denar. Postavlja se veliko vprašanje, zakaj je naša državna srebrnina tako veliko breme in zakaj jo je treba vzdrževati za vsako ceno. To najbrž vedo le nekateri. Prav tako je tudi vprašanje, zakaj moramo ravno z davki, ki bi jih potrebovali za delovanje državnega sistema, zbirati sredstva za državne dokapitalizacije gospodarskih družb in potem poslušati o čudnih odločitvah poslovodstev, proti katerim se, če se že sprožijo postopki, vlečejo dolga leta. Nekaj podobnega je tudi v bančnem sistemu. Tudi tu je dolga leta prisoten državni monopol in pri nas se z velikimi težavami srečujejo samo tri največje, in sicer banke v večinsko državni lasti. Razlika med bankami in gospodarskimi združbami je le v tem ali pa še v tem, da je bančni sistem le še znatno bolj zaprt in skrit očem javnosti. Na dan prihajajo podatki o podeljevanju raznih ugodnih kreditov, ki jim sicer lahko rečemo v žargonu "na lepe oči". Včasih so morda za dodelitev ali odobritev zadostovali le telefonski klici vplivnih oseb. Dani krediti so bili poceni, slabo zavarovani, banke po čudežu v veliki večini primerov niso pravočasno odreagirale in tudi ne dovolj zavarovale naložb. Portfelji bank, državnih bank so obteženi s prevrednotenim ali nekurantnim premoženjem in zavarovanja so prenizka. Vsakokratne uprave se branijo čiščenja in slabitev portfelja in za ohranitev dobrega videza bank je potreben vedno znova svež kapital. Država je tudi vedno najbolj pri roki, parola nacionalni interes pa je že vrsto let ista. Prihajajo tudi podatki o slabih bančnih naložbah doma in v tujini, predvsem na Balkanu, od katerih je večina neslavno končala z velikimi in neposejanimi izgubami finančnih sredstev. Obstaja tudi sum, da se je velik del bančnega poslovanja dogajal na podlagi političnih usmeritev tako ali drugače povezanih oseb, včasih tudi preko vmesnih fiktivnih naslovnikov. V času velike finančne stiske, ko mnoge družba z dobrimi programi niso mogle pridobiti kreditov treh največjih bank v večinsko državni lasti, so te iste banke vstopile v konzorcij in zagotovile desetine milijonov sredstev za nekomercialno naložbo v Stožicah. Regulator Banka Slovenije do sedaj ni ne zaprtih ne na odprtih sejah Državnega zbora, ne na sejah delovnih teles in v enem primeru tudi niti ne na preiskovalni komisiji sploh hotela pojasnjevati ali sporočati svojih odločitev ali stališč. Več kot je bilo javno objavljeno, torej dostopno vsem državljanom, Banka Slovenije ni povedala, zato je treba preveriti tudi njeno vlogo in odgovornost za tako stanje v bančnem sistemu. Ni znano, kljub temu da sedaj prihajajo na dan številna sporna ravnanja posameznih bančnih uprav, članov bank ali odgovornih v bankah, da bi Banka Slovenije kakor koli ukrepala proti osebam, da bi morda komu odvzela licenco ali pa naložila kakšno finančno ali drugo kazen. Ocenjujemo, da gre za sistemski problem v bankah, ki se bo močno razprl z ustanovitvijo slabe banke. Poslovanje bančnega sistema je torej obteženo s sumom, da so se mnoge bančne odločitve sprejemale v soglasju ali po navodilih politike, zato je treba preveriti odgovornost nosilcev javnih funkcij, preiskati njihovo vlogo pri izvajanju nadzora slovenskega bančnega sistema, pa tudi ali so vplivali na odločitve posameznih državnih bank pri podeljevanju tajkunskih in drugih kreditov, potem propadlih naložb, pa tudi financiranj raznih tako imenovanih razvojnih projektov družb, ki so potem kot po čudežu poniknile in so bile izbrisane iz registrov, ostale so samo finančne luknje. Posledice torej so enormne. Odgovorno je, da Državni zbor odredi preiskovalno komisijo, ki bo preiskovala največji problem, ki je še isti, kot je bil v prejšnjem mandatu oziroma kot je dejal bivši predsednik vlade gospod Pahor. Upam ,da se bo dela preiskovalna komisija dobro lotila in da se njeno delo ne bo oviralo. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Tanko. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej gospa Marija Plevačk v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo in dober večer. Cilj predlagane parlamentarne preiskave je ugotovitev odgovornosti nosilcev javnih funkcij za slabo delovanje bančnega sistema in posledično zlom našega gospodarstva. Med vzroki za takšno kritično stanje večine slovenskih bank lahko izpostavimo slabe poslovne odločitve vodstev bank, pomanjkljiv ali celo slab nadzor nad bankami, podeljevanje slabo zavarovanih ali celo nezavarovanih kreditov, zgrešene naložbe bank, tajkunska posojila in financiranja političnih projektov. Zaradi vsega tega prihaja do slabitev kreditnega portfelja bank, kar povzroča manjšo kreditno aktivnost bank. Posledica slabega poslovanja in slabega vodenja bank se odražajo tudi v gospodarstvu, in sicer v propadanju podjetij, zmanjševanju števila delovnih mest, naraščajoči brezposelnosti in posledično ekonomsko-socialni krizi, ki je prizadela številna gospodinjstva. Tako je namen parlamentarne preiskave ugotovitev vzrokov in ravnanj, ki so imeli za posledico sistematične sanacije slovenskega bančnega sistema, razjasnitev sistema nadziranja, delovanja in upravljanja slovenskega bančnega sektorja, ki je dopustil, da so slovenske banke prišle v takšen položaj, ter ugotovitev odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so dopustili takšno stanje. Po naši oceni tudi regulator bančnega trga, torej Banka Slovenije, sploh ni opravila svojega poslanstva. Mi nimamo informacij, da bi Banka Slovenije ustrezno nadzirala poslovne banke in ukrepala proti posameznikom ali organom bank. Zato moramo s to zahtevo doseči, da se s parlamentarno preiskavo ugotovi odgovornost Banke Slovenije za stanje v slovenskem bančnem sistemu, predvsem za več stomilijonske izgube slovenskih bank. Prav tako naj se ugotovi celoten znesek kreditov, ki so od 1. januarja 1992 leta odobrile banke v večinski državni lasti ter njihove odvisne družbe, na dan 30. september lani pa so bili ti krediti razvrščeni v bonitetni razred D ali E oziroma celo odpisani. Enako velja za bančne garancije, ki so jih odobrile omenjene banke in so bile do konca septembra 2012 unovčene ali se bo to zgodilo v kratkem času. Preiskava naj med drugim ugotovi tudi, ali so banke v večinski državni lasti pri obravnavanju kreditov in garancij spoštovale in izvajale veljavne zakone ter predpise. Razjasni naj se posojilna politika bank ter ugotovi, kdo so osebe, ki so bile pristojne oziroma so odobravale kredite in bančne garancije. Vsaka taka oseba ima priimek in ime. Seveda je po naši oceni nujno čim prej ugotoviti odgovornost vodilnih v bankah in uvesti potrebne sankcije. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev pričakujemo, da bodo preiskavo podprle vse parlamentarne stranke ter aktivno prispevale svoj delež pri preiskavi in čimprejšnji razjasnitvi političnih povezav ter odgovornosti. Prepričani smo, da vsi tisti, ki tej preiskavi nasprotujejo, zagotovo nimajo čiste vesti in se bojijo njenih rezultatov. Zato si bodo vsi ti prizadevali, da to preiskavo ovirajo na vse mogoče načine, po potrebi tudi z najpodlejšimi diskreditacijskimi sredstvi na osebni in politični ravni. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, mag. Šircelj.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! V državi smo že opravili eno sanacijo bančnega sistema, in sicer na začetku 90. let, ko smo sanirali predvsem državne banke. Še danes je, če gledamo na tržni delež bank, večinsko lastništvo državno in ker je večinsko lastništvo državno, je tudi država kot lastnik dolžna zagotavljati kapitalsko ustreznost bank, dolžna je zagotavljati, da v skladu z Zakonom o bančništvu banke delujejo tako, da so predvsem varne za depozite na eni strani in na drugi strani, da dajejo kredite gospodarstvu. Kakor koli že, to se ni dogajalo v preteklih letih. Ni se dogajalo zaradi tega, ker so banke, tudi med drugim, dajale kredite, ki so bili odpisani ali za katere je bilo treba narediti odpise oziroma dati dodatna zavarovanja, kar z drugimi besedami pomeni, da te banke zaradi slabitev niso več mogle kreditirati gospodarstva v takšnem obsegu, kot bi ga sicer. Zaradi tega je ustanovitev preiskovalne komisije utemeljena. Glede na to, da se je v bankah dogajalo različno kreditiranje, ne samo na podlagi strokovnosti, ampak tudi, kot vemo – iz medijev, če želite –, na podlagi pajdaštva, na podlagi političnih pritiskov, na podlagi tudi lahko sumljivih povratnih uslug oziroma storitev, je ustanovitev te parlamentarne komisije vsekakor utemeljena in zaradi tega bomo to v Slovenski demokratski stranki podprli. Danes se banke srečujejo z izrednimi težavami zaradi tako imenovanih slabih kreditov, ki jih je za nekaj milijard, o čemer smo bili obveščeni, ko nam je o tem govoril guverner Banke Slovenije. Ob tem pa, da se ta parlamentarna preiskovalna komisija ustanavlja za tako rekoč 20 let, je odgovornost tudi na nadzorniku, to je na Banki Slovenije. Zato je treba pogledati, kakšno politiko je vodila Banka Slovenije v teh 20 letih in ali bi s svojimi mehanizmi, ki jih ima, dejansko lahko preprečila, da bi bilo tovrstnih kreditov manj. Vsekakor pričakujemo, da bo rezultat te komisije predvsem to, da se takšna dejanja ne bodo več ponavljala in da bo davkoplačevalski denar, ki se uporablja za dokapitalizacijo bank, šel dejansko za te namene, da bodo banke kreditirale gospodarstvo in da bo zaradi tega tudi večja gospodarska rast in večja zaposlenost. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Šircelj. Gospod Matevž Frangež, Poslanska skupina Socialnih demokratov.
Socialni demokrati smo zadržani tudi do te preiskovalne komisije. Še posebej potem, ko je pred nami pravzaprav akt, ki kaže na to, da bo pri ugotavljanju politične odgovornosti za dodeljevanje slabih kreditov, določilo obdobje od leta 1992 do 1. januarja 2005 in od 1. januarja 2010 do danes. Zelo zanimivo je torej, zakaj je izvzeto obdobje med letom 2005 in letom 2010. To vprašanje je na mestu, še posebej, če vemo, da je bruto zunanja zadolženost Republike Slovenije zadolženost našega gospodarstva radikalno za več kot štirikrat narasla prav v obdobju, ki je izvzeto iz obsega ugotavljanja politične odgovornosti v tej preiskavi. To je pomenljivo, če upoštevamo, kdo so predlagatelji te preiskovalne komisije. V tem obdobju, ki je izvzeto iz obravnave pred to preiskovalno komisijo, se je nakopičilo veliko dolgov, povečala izpostavljenost bank in radikalno oslabila sposobnost Slovenije, da se sooči z začetkom gospodarske in socialne krize. Sam ne delim ocene, da je prizadeta zaradi gospodarske in socialne krize svetovnih razsežnosti. Kriza je prišla od zunaj, ampak mi smo bili nanjo nepripravljeni in zato nas je globoko zadela. Želeli bi si, da v tej državi in v tej skupnosti spoznamo, da je obseg nacionalne katastrofe, ki je povzročen zaradi velike izpostavljenosti našega gospodarstva in posledic v našem bančnem sistemu, tolikšen, da lahko o tem govorimo kot o nacionalni katastrofi. O tej nacionalni katastrofi bi morali presojati trezno, še posebej tedaj, ko govorimo o odgovornosti za to. Ta odgovornost ne more biti predmet političnih kalkulacij in političnih preračunavanj. Zato si od preiskovalne komisije tudi v tem primeru ne obetamo nič drugega kot to, da bo žal samo teren za politično obračunavanje namesto terena za iskanje novih rešitev, zato da zagotovimo Sloveniji okrevanje. In tudi namesto tega, da bi realno in na objektivnih kriterijih ugotovili odgovornost za to, kar se je v Sloveniji zgodilo. Politična preiskava v tem primeru gotovo ne bo dala rezultata in to lahko z gotovostjo povemo že danes, ko to preiskovalno komisijo Državni zbor ustanavlja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, gospod Franc Pukšič.
Lep pozdrav kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki smo sopodpisniki preiskovalne komisije o ugotavljanju politične odgovornosti botric in botrov pri vseh sanacijah Ljubljanske banke oziroma ne samo ljubljanske, ampak tudi Nove Kreditne banke, Abanke in vseh odvisnih njihovih družb. Če se spomnimo, je bila prva sanacija v državne banke že tam okoli 1993. leta, mislim, da se je tam okoli 1997. leta zaključila. 1996. leta do 2000 smo imeli ustanovljeno eno parlamentarno preiskovalno komisijo o oškodovanju družbenega premoženja, ki je govorila o Elanu, Tamu, Metalni in tako dalje. Takrat smo ugotavljali in ugotovili, da je preko politike, političnih botrov odšlo na stotine milijone mark na tuje račune. Epilog te preiskovalne komisije – spomnite se Uroša Aljančiča, Pavla Kodra, ki so bili obsojeni, pa niti ene sekunde odsedeli, ker se je skorumpiralo s politiko, ker je politika 1994 leta spremenila Kazenski zakonik, pa Zakon o kazenskem postopku. In seveda, sodnik Šubic, ki je sodbo izrekel v marcu, sodbe ni napisal v 15 dneh, ampak šele več kot šest mesecev zatem, torej nekje v decembru. Medtem se je spremenila ta zakonodaja in leta 1995 je veljala nova zakonodaja. Epilog oškodovanja družbenega premoženja iz vsega tega je bila na koncu sodba ljubljanskega sodišča, ko je ugotovilo, da je takratni predsednik preiskovalne komisije o Urošu Aljančiču v medijih rekel, da je pred parlamentarno preiskovalno komisijo lagal in zato je bil predsednik takratne preiskovalne komisije obsojen na milijon 700 SIT in mislim, da na pol leta aresta ali nekaj takšnega pogojno. Tisti, ki so pa odpeljali in so imeli, mislim da, preko 28, 30 ovadb o stotinah tisoč evrov, milijonov evrov, pa seveda niso za nič odgovarjali. Zato kakšno veliko pričakovanje s strani Slovenske ljudske stranke in mene osebno ni, da bi ta preiskovalna komisija naredila kaj tako pomembnega, da bi se tudi miselnost v tej državi začela spreminjati. To pa lahko le tako, da bo parlamentarna preiskovalna komisija ugotovila odgovornost političnih botrov, povezav za vse našteto – kar je v tej odredbi tudi zapisano in o katerih je bilo prej že govora –, parlament pa, da bi to zelo tankočutno spremljal. Namreč, vse parlamentarne preiskovalne komisije so sestavljene tako, da sodelujejo v njih – normalno, logično – vse parlamentarne stranke, da bi pripravil zakonodajo in spremenil skupaj, soglasno, brez pozicije in opozicije. Namreč, to bo ugotavljanje ne levih ali desnih, to bo ugotavljanje med lopovi in poštenjaki. Lopovi so bili na obeh straneh, tako tisti, ki so botrovali, ki so kredite jemali in ki so pripeljali državo do tega stanja, v katerem, žal, danes smo. Torej, da bi pripravili takšno zakonodajo, da bi vse premoženje od teh, ki so ga pokradli, predvsem v prvi vrsti od političnih botrov, se zaseglo, ne glede o na čas, kdaj se je to zgodilo in ne samo njihovo osebno, ampak vse premoženje, ki bi vsaj malo dišalo po povezanem premoženju preko družinskih članov, ožje ali širše žlahte. To bi lahko bil, bom rekel, glavni namen te preiskovalne komisije, da bi parlament prišel do te zakonodaje. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Pukšič. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Nadaljujemo z razpravo poslank in poslancev. Veliko je odjavljenih, tudi prvi štirje. Na vrsti je gospod Srečko Meh, za njim mag. Vogrin.
Z velikim veseljem bi se odpovedal razpravi, če bi ne bilo na začetku gospoda Tanka, ki je govoril o tem, da jamstvene sheme niso svoje naredile, pa sprašujem, kaj se je naredilo v tem letu vlada Janeza Janše. Kaj je tisto, kar je zagrabilo v gospodarstvu, pa je ena tretjina tistega časa že minila – kot moje prvo vprašanje. Kot moje drugo vprašanje bi morda povedal to, da je v programu SDS zapisano, da se bo lotilo odvzema premoženja tajkunov, kot je bilo tukaj. Zakaj se tega ni naredilo? Vso podporo imate, tu bomo zagotovo našli vse tisto. Naredimo to! Najbrž poznate to, kar se je zgodilo, tukaj piše: "Ukradeno" pri Wernerju, to smo dobili po elektronski pošti, kaj se je do takrat zgodilo, kdo je bil boter tem kreditom, ki so se dajali, v kateri fazi, v katerem obdobju so se ti krediti dajali. Če boste to lepo dali na papir in poiskali te botre, potem bo z velikim veseljem rezultat. Verjamem pa, da rezultata zaradi različnih razlogov, ker je največ teh kreditov bilo dano prav v času vlade Janeza Janše, da zaradi tega ne moremo pričakovati takšnih rezultatov, kot bi si jih sicer zastavili, ko govorimo o tem, da bi radi naredili red pri kreditih, ki so bili dani. Če pogledamo podatke, ki so bili tudi – pravijo, da je bilo to vse na 24 ur javno objavljeno in smo najbrž vsi tudi videli, kaj se je zgodilo, potem vemo, da imamo veliko denarja, ki se ga nikoli ne bo vrnilo in zelo lahko bo takrat poiskati, kdo je to bil in to bi lahko že zdaj naredili. Spomnim naj na to, da je bilo veliko govora o tem, ko bomo imeli slabo banko, takrat bomo pa z lahkoto ugotovili, kdo je te kredite dajal. Kot da zdaj ne bi tega mogli! Novinarji vedo, kdo, v katerem obdobju, koliko in kaj se je zgodilo. Naj ponovno spomnim na mojo omiljeno temo, da vendarle ni nobenih ukrepov, recimo, proti obema Zvonoma, ki sta samo NLB in NKB in Abanki, torej v naših bankah, ustvarila za 600 milijonov minusa, pa nismo nič na tem področju naredili. Seveda si želim, da bi zelo hitro prišli do rezultata, da bi povedali imena, kdo je bil tisti boter, ki je te kredite dajal, in da ne bi tega uporabljali kot orodje, s katerim državljankam in državljanom polnimo ušesa in govorimo o tem, kdo je nekaj naredil. Povejte že enkrat, naredite, vsa orodja imate, vsa orožja imate in zagotovo lahko potem poveste, kdo je bil tisti, ki je naredil. Če pa nonstop govorimo samo o tem, da "so delali, so bili politični botri", potem seveda nikoli ne želimo priti do resnice. Verjamem, želim si, da bi ta komisija prišla do te resnice. Bom pa članom komisije poslal to, kar tukaj notri piše, da boste lahko videli, v katerem obdobju se je naredilo, kaj se je naredilo. Seveda mislim, da bi bilo treba zelo hitro sprejeti zakonodajo, o kateri ste govorili, zakonodajo, s katero bi tiste, ki so spravili največje slovenske firme, dejansko lahko zaprli in vzeli premoženje in s tem naredili red. Tako bi pokazali, da želimo narediti na tem področju red. Tako pa pravimo, da sodstvo slabo dela, da tožilci slabo delajo, kriminalisti slabo delajo, oni pa delajo po zakonodaji, takšni, kot jo imamo. V državah, kjer so želeli narediti red, so sprejeli zakonodajo, s katero so lahko po kratkem postopku, zakonito zaprli tiste, ki so pokradli, kot temu radi rečemo ali rečete in so jim premoženje tudi pobrali. Naredimo to in potem bom izjemno vesel, sicer pa tako in tako komisija je ustanovljena, verjamem pa, da bodo rezultati izjemno hitri.
Hvala lepa. Mag. Vogrin. Potem mag. Petavar Dobovšek.
Hvala lepa za besedo. Leta 1867 je nek, očitno pameten, gospod napisal naslednje: "Lastniki kapitala bodo pri delavcih spodbujali nakup dragih izdelkov, stanovanj in tehnologije. Pri tem jim bodo omogočili drage kredite do višine nevzdržnosti. Neodplačani dolgovi bodo povzročili bankrot bank, ki se bodo morale nacionalizirati. Zatem pa bo država krenila po poti, ki vodi v komunizem." Samo za ta zadnji stavek je vprašanje, če se bo res zgodil, vse ostalo pa absolutno drži. Celotna družba je do leta 2008 bila usmerjena v to, da čim bolj spodbujamo potrošnjo, ne glede na to, koliko ustvarimo in seveda vsi smo se veselo zadolževali. Posledico pa zdaj nosimo, moramo tako reči, samo nekateri ali tisti, ki so najbolj revni, drugače povedano. Dejstvo je, da slovenski bančni sistem ne deluje in vam bom povedal, kako ta trenutek poteka, recimo, kreditiranje Ljubljanske banke na enem primeru. Mariborsko podjetje s 70 zaposlenimi iz kovinskopredelovalne industrije je decembra in januarja imelo slabo realizacijo, zato ni moglo odplačati obroka kreditov in banka je brez vprašanja odpovedala kreditno pogodbo v višini dolgoročnega kredita 600 tisoč evrov. Podjetje, ki deluje čez 20 let, ima blokirane vse račune in je tik pred tem, da bo šlo v stečaj. Je to delo? Je to način? To ni način! Za slabo stanje bančnega sistema je zagotovo nekdo odgovoren, vprašanje je samo, kdo: ali je odgovoren Ivan Vogrin – in tisoč je takšnih, ki smo najeli kredite, kupili stroje in danes smo v pat poziciji, ne morem, kredite smo zavarovali s hipotekami na premično in nepremično premoženje, s svojimi osebnimi in lastnimi menicami, s svojo plačo in z vsem, kar imamo – ali so odgovorni tisti, ki so najeli stomilijonske kredite brez zavarovanja? Zato je problem te družbe v tem, da ni pravična. Danes sem jaz dnevno obravnavan kot tisti, ki sem tej državi, kljub temu da sem 20 let vodil uspešno podjetje, ne vem kako škodoval! Tisti, ki pa so stomilijonske kredite dobili brez zavarovanja, pa niso nič krivi in nič odgovorni. Ljudje moji dragi, tu je problem! Seveda podpiram ustanovitev takšne komisije in podobnih komisij, samo upam, da bo res nekdo odgovarjal! Jaz za moje obveznosti, ki sem jih podpisal in se ve, kdo se je podpisal, odgovarjam z vsem svojim premoženjem, premoženjem podjetja. Ne čutim se krivega za to, kar se je zgodilo, sem pa odgovoren, ker sem bil direktor in lastnik in če že banka ni znala potegniti zavore, ko nas je silila v najem kreditov – svojo knjigo sem namenoma dal, da bi se vendarle mogoče komu posvetilo, da je problem globlji. Trenutno berem knjigo, ki je podlaga za drugo mojo knjigo, Proizvodnja zadolženega človeka. Mi smo v bistveno večjih težavah, kot si mislimo. Mi smo bankrotirali in samo vprašanje, je kako dolgo bomo še lahko vzdrževali sistem, ki ga imamo. Opravičujem se vam, to je moja osebna zgodba. Zaradi moje osebne zgodbe in mojega poštenega namena, ker sem vse kredite zavaroval s premoženjem svojega podjetja in svojo lastnino, sem v težavah. Če bi ravnal tako kot večina, ki so bančne kredite najeli nezavarovane, bi bil danes zmagovalec, vendar na dolgi rok se samo to splača, kar je rekel minister Senko Pličanič, za katerega mislim, da je pošten minister in neupravičeno odhaja zaradi neumnosti predsednika njegove stranke iz vlade, ki je povedal: "Poštenost, pokončnost, pogum, vztrajnost in smelost potrebuje ta parlament in ta država." Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Damjana Petavar Dobovšek, potem mag. Branko Grims.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Lep pozdrav vsem poslancem in poslankam, ki še vztrajamo! V marsičem se, kolega Vogrin, z vami strinjam – v marsičem! Zato tudi potrjujem nujnost ustanovitve oziroma odreditve preiskovalne komisije. Prejšnja vlada je podcenjevala problem javnih financ in tudi bančni problem, torej problem bančne sanacije. Tudi Banka Slovenije kot regulator in nadzornik ni opravila svoje funkcije tako, kot bi bilo treba, in tako, kot smo od regulatorja in od nadzornika tudi pričakovali. V bankah gre za sistemski problem. Izdajali so se politični krediti po neregularnih nizkih obrestnih merah brez ustreznih zavarovanj, pa tudi brez zavarovanj, celo brez zavarovanj kredita. Takšne odločitve definitivno niso bile po pravilnikih. Odločitve za takšne kredite so bile politične. Zato je treba preveriti, odkriti in dokazati takšna dejanja in terjati odgovornost tako članov uprav in odgovornih oseb v bankah kot tudi članov nadzornih svetov, ki so izvajali nadzor nad odločitvami ali celo vplivali na dodeljevanje kreditov, tajkunskih in tudi tistih na lepe oči, pa tudi spornega kreditiranja gospodarskih družb brez ustreznih ekonomsko upravičenih projektov, ki so kmalu po prejemu izdatnih sredstev postali predmet izbrisa iz registra, terjatve pa ostajajo kot slabe terjatve ali pa so celo odpisane. Danes je stanje v bankah takšno, da je obseg slabih posojil 7,1 milijarde evrov. Torej to je ena petina bruto družbenega proizvoda oziroma ena petina vsega, kar Slovenija ustvari v enem letu. To so posojila, pri katerih nastaja več kot 90-dnevnega zamuda pri odplačilu. Ta posojila povzročajo stroške v bankah, ki zaradi rezervacij in oslabitev posegajo v kapital bank in ga najedajo, posledično pa niso sposobne financirati gospodarstva. Zato menim, da je nujno in potrebno, da se odredi preiskovalna komisija in da se določijo pristojnosti, da bodo lahko v okviru le-teh objektivno in z vso skrbnostjo opravile tudi preiskavo s ciljem, da se doseže namen, to pa je ugotovitev odgovornosti nosilcev javnih funkcij za dajanje političnih kreditov po neregularnih nizkih obrestnih merah brez ustreznih zavarovanj ali celo brez zavarovanj ali pa samo formalno zavarovanih z vprašljivo unovčljivostjo terjatev. Drugo kar je, treba je odreditev preiskovalne komisije tudi zato, da se ugotovi sum za sodelovanje pri nadzoru slovenskega bančnega sistema, vseh nosilcev javnih funkcij in tudi zaradi suma za posredno in neposredno vplivanje preko državnega lastništva oziroma preko državnih regulatorjev. Menim, da je treba, da se odredi ta preiskovalna komisija in da se ji nudi vse oziroma da se ji tudi dodelijo vse pristojnosti, da bo lahko svoje delo tudi opravila. S tem mislim pri pristojnostih, da bo imela tudi pristojnosti dodelitve zadeve oziroma zaradi obveznosti za obresti tudi za odstope PDU, to je posebni davčni urad na DURS, da bo imela pristojnosti odstopati tudi Komisiji za preprečevanje korupcije v primerih korupcijskega tveganja in da bo imela tudi pooblastilo za odstope tožilstvu zaradi suma kaznivega dejanja protipravno oziroma nezakonito pridobljenega premoženja na račun tako pridobljenih kreditov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Grims. Mag. Ambrožič.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odgovor na to, zakaj nujno potrebujemo to parlamentarno preiskavo, se skriva v odgovoru na videz precej drugačno vprašanje, zakaj se v trenutku, ko urejamo zadeve v zvezi z arbitražo, sprejemamo nekatere ključne reforme za državo, za oživitev gospodarstva, ruši sedanjo vlado z vsemi sredstvi. Odgovor pa je v resnici na to vprašanje dvojen. Prvo. Sedanjo vlado se ruši z vsemi sredstvi zato, ker se mora preprečiti, da bi se izkazala njena uspešnost, izpeljala nekatere ključne reforme, recimo, soglasno smo v koaliciji in s podporo opozicije sprejeli reformo pokojninskega sistema, kar je bil za prejšnjo vlado nedosegljiv cilj, sveti gral, o katerem so lahko samo sanjali. Po drugi strani pa je odgovor na vprašanje, zakaj se ruši sedanjo vlado z vsemi sredstvi, v tem, da ne sme postati pregledno, ob tem da je bila za to zakonska podlaga že sprejeta, da torej ne sme postati pregledno, kdo je dejansko vplival na odločitve bank, zato da je prihajalo do političnega dodeljevanja kreditov. Kajti do tega je zanesljivo prihajalo! Saj to ste vendar vsi videli v slovenskih medijih – izjave znanih politikov, nekaterih, recimo, enega s plavimi očmi, da je obrnil telefon in je bilo takoj dano nakazilo na ustrezen naslov, šlo je pa, mislim, da za 50 milijonov, če se prav spomnim tiste zgodbe, o kateri ste lahko precej brali. Ljudje so se s tem hvalili, javno, v medijih! To je čisto politično vplivanje. To se pravi, se da to, če bi se hotelo, takoj tudi ustrezno preveriti. Ampak to ne sme postati pregledno, kajti potem se lahko meša neko bančno splošno politiko podeljevanja kreditov, ki je veljala za vse občane, s tistim, kjer pa je dejansko prihajalo do političnega vplivanja na podeljevanje kreditov, kar je seveda sporno, ker gre za vplivanje mimo zakona na banke in s tem dejansko tudi na javne finance vseh nas. Saj konec koncev se izgube vedno znova, kar ciklično, krijejo iz denarja proračuna, kar po domače povedano, pomeni, da za tisto, kar so nekoč politiki po telefonu odredili, se seže v denar davkoplačevalcev, potegne ven kup denarja in se ga da naprej. To je tisto, kot tista karikatura, kako poteka socializem: eden prosi za denar, oni reče, da bo uredil, da seveda ima denar, seže drugemu v žep in tistemu da iz žepa denar, ta pa da prvemu. To je definicija socializma kot v karikaturi, ki je bila tudi nedavno tu objavljena. Ampak to seveda ne bi šlo, če bi vse institucije v državi opravljale svoje delo. In prva, ki bi bila za nadzor nad politiko bank poklicana bdeti, je Banka Slovenije. Pa je ona res opravila svojo vlogo? Glede na to, kot sem ravnokar povedal in se da kadar koli preveriti, da so bile izjave o tem, da je kdo telefoniral in dosegel, da je bilo nekomu mimo vseh kriterijev, mimo vseh zavarovanj kar podeljena večdesetmilijonska kreditna vsota, in je torej to bilo ves čas prisotno, znano tudi tem ljudem oziroma bi jim moralo biti, če so opravljali svoje delo, potem lahko ugotovimo, da je bila politika Banke Slovenije v minulem obdobju velikokrat taka, da bi jo z malo smisla za humor pa s poznavanjem vzhodnjaške literature lahko opredelili politološko kot politiko Banke Slovenije pri nadzoru v smislu politike tistih treh budovih opic: nič videti, nič slišati, nič govoriti. Zaradi tega se je nabrala ogromna vsota, večkratno krita z denarjem davkoplačevalcev. Zaradi tega so določeni postopki, tudi postopki privatizacije, potekali tako, da se je na koncu govorilo o ogromni luknji – veste, to luknjo je nekdo navrtal, ali jih je bilo nekaj z zelo velikimi žlicami ali veliko z manjšimi žlicami, ampak te luknje so nastajale dolgo časa. Če bi institucije, vključno z Banko Slovenije, opravljale svojo nalogo, se to v normalni demokratični, pravni državi ne bi smelo zgoditi. Pa se je. Zaradi tega potrebujemo zdaj komisijo, ki bo ugotovila, kdo in zakaj je vplival, in ugotovila odgovornost.
Hvala lepa. Mag. Ambrožič, nato Franc Pukšič.
Hvala za besedo, predsedujoča. Poslanska kolegica Damjana je lepo navedla argumente, zaradi katerih tudi sam podpiram nastanek in bodoče delo komisije. Hkrati pa tudi izražam prepričanje, da kljub tej neki časovni luknji, zaradi katere imajo pomisleke kolegi iz SD, mislim, da ne bo nekih ovir za člane komisije, ki mislijo drugače, da kljub temu izpostavijo morebitne napake v katerih drugih časovnih obdobjih, in da se, skratka, celotno delovanje slovenskega bančnega sistema od osamosvojitve pa do današnjih dni vzame pod drobnogled tam, kjer je to res potrebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, potem gospod Jerovšek.
Hvala lepa še enkrat, podpredsednica. Kolegice in kolegi! Kaj mislite, kdaj se bo zgodilo v tej državi ,da bo nek proces v dveh in pol, treh letih, končan in bo v slovenskih časopisih na naslovih pisalo tako, kot je tukaj pisalo: Wolfgang Kulterer obsojen na tri leta zapora. Seveda govorim o Hypo banki – dogajalo se je v Avstriji. 22. 4. 2011, ko so lastniki ugotovili, kaj se dogaja tako v Avstriji kot tudi v Hypo banki v Sloveniji, niso zaupali moji državi, mojim organom, da bi kar koli naredili, ampak so se enostavno pripeljali z avtomobili, skočili v Hypo banko, pobrali papirje in jih odpeljali. Sodni epilog, ker so v Sloveniji, žal še ni končan. V Avstriji se to naredi, tako kot se to spodobi. Kolegice in kolegi, kdaj bodo moji tožilci, moji sodniki zaprli gospoda Zorana Jankovića? On je jasno in javno rekel na televiziji pred letom dni, da je posredoval za Greb za kredit, za sto petnajst milijonov evrov, da so dobili kredit na lepe oči. Kaj delajo naši organi? Zdaj bomo mi imeli parlamentarno preiskovalno komisijo; torej je ena točka že končana: Zoran Janković, politik, je odgovoren, je kriv, ker je to sam jasno priznal, za to, da je posredoval za vse te možne in nemožne kredite, in za to, da smo danes v takšni situaciji. Kdaj se bo zgodilo, da bosta gospod Kramar in gospod Matjaž Kovačič v zaporu? Tega ne bo ugotavljala parlamentarna preiskovalna komisija, bo pa ugotavljala, kateri botri iz politike so sodelovali pri tem. Verjamem, da ne samo gospod Zoran Janković, da jih je bilo več. Tako kot sem prej rekel v imenu Poslanske skupine: ni važno, ali je levi ali desni, zgornji ali spodnji. To so vsi, ki so obsojanja vredni in morajo dobiti najprej politično konotacijo in že zdavnaj bi morali, če bi naši organi tako pregona kot sodstvo delovali, že zdavnaj bi bili v zaporu in niti vsega tega političnega cirkusa na koncu ne bi rabili delati tudi tukaj v Državnemu zboru in se bi ukvarjali z drugimi zadevami. Veste, tisti, ki nasprotujete slabi banki, prav nasprotujete temu, ker se bodo s tem odprle kreditne mape, na katerih je na levi strani zapisan kreditojemalec in na desni strani kreditodajalec, imena in priimki. Mislim, da so politično odgovorni, kar se bo ugotavljalo, tudi Banka Slovenije in politično odgovorni tudi, ker so politično imenovani, nadzorniki v teh državnih bankah. Čas je, da se tudi nadzorniku teh državnih bankah pove, ampak to moramo mi tukaj narediti, nihče drug. Kot je kolega Meh rekel, tega ne more narediti koalicija, in ni prav, to bi moral narediti parlament. Torej, sprejeti zakonodajo, da se vsem tem vse premoženje pobere, seveda pa se ne bo dalo poplačati vsega; ne bo se dalo poplačati na tisoče tistih, ki so zaradi takšnih kreditov ostali brez služb. Kje so tisti sodno zapriseženi cenilci, ki so se podpisovali, da je ta mašin'ca vredna sto enot, zato so pa potem celo dobili na banki tristo enot, ampak ta mašin'ca ni bila vredna niti deset enot! Kje so ti zapriseženi cenilci? Tudi ti morajo plačati ta račun! In če tega ne bomo naredili, potem smo bliže propadu, kot si pa mislimo, da smo. Upam, da bo samo ta parlamentarna preiskovalna komisija prinesla k hitrosti razmišljanja v tem parlamentu. Tega dela se že veselim. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek in potem Alenka Jeraj.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi! Z ropom slovenskih državnih bankah ali kot se je izrazil že pred časom sociolog dr. Urban Vehovar, z zločinom, ki se je zgodil v slovenskih bankah, se bo ukvarjala ta parlamentarna preiskovalna komisija z dimenzije parlamentarne preiskave. Kot je bilo tukaj že rečeno, s tem še ne bomo rešili vsega, vendar so s tem ropom in tem zločinom v bankah povezane silne stvari tudi v slovenskem političnem prostoru. Domnevam, da je s tem povezana tudi vladna kriza, da so silni interesi, da se na vse mogoče načine prepreči, da se zgodi ta preiskovalna komisija, kakor se je na vse mogoče načine preprečevalo in se prepričuje ustanovitev slabe banke in pogled v kreditne mape. Gospe in gospodje, Sloveniji je skozi bančni kreditni sistem odteklo nekaj milijard, šest, sedem, osem milijard denarja. Navadni državljani se ne zavedajo, kakšne ogromne vsote so to, zaradi tega so mirni. Dejansko bi pa morali razbijati – jemljem nazaj razbijati –, demonstrirati ravno pred bankami, če bi ljudje imeli interes, da se lotijo najbolj gnojne rane na telesu slovenske države. Predvidevam, da bodo pri delovanju in ustanavljanju in implementaciji te komisije še silne težave, kajti tisti, ki imajo toliko denarja, naj bo na Cipru, naj bo lastništvo, naj bo v raznih davčnih oazah, bodo delček tega denarja gotovo investirali v to, da minirajo vsak pregled, vsak pogled, vsak dokaz, vendar tu smo tisti, ki smo zadolženi s strani slovenskega ljudstva, da naredimo korak naprej, da odpremo to gnojno rano in da ljudem pojasnimo in jim damo dokaze, kdo je v tej državi odgovoren za stanje te države. Ti isti, ki imajo denar na Cipru in naj bodo ne vem kje, so tudi odgovorni, da s prstom kažejo predvsem na politike in na parlamentarce kot grešne kozle. Mislim, da tu ni grešnih kozlov za takšen rop v slovenskih bankah, ampak seveda investirajo ogromno, da kažejo na napačne tatove. Potem ko se je slovensko sodstvo odločilo, izgleda, da sabotira izvajanje zakona o zaplembi premoženja nezakonitega izvora, kajti leto dni ni začelo očitno nobenega postopka, kljub temu da imamo v nebo vpijoče primere, ko so mladeniči znanih staršev postali milijarderji in milijonarji in imajo na Cipru, in ne vem kje, ogromno premoženja. Ali nismo sprejeli tega zakona ravno zato, da bodo morali dokazati, od kod jim denar? Ampak sodstvo se očitno tega brani, zato je treba s tem institutom parlamentarne preiskave storiti tiste nujen korake, da bomo odprli to zadevo, da bomo prisilili slovensko sodstvo v obravnavanje in da bodoče rodove Slovencev razbremenimo silnega pritiska tistih, ki so okradli to državo, ki so okradli to državo, ki so okradli mlado generacij, da danes nimajo služb, da so propadla številna podjetja in da je brezup v tej državi. Skozi to parlamentarno komisijo jim moramo poslati jasen žarek, da bo drugače v tej državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnji pri tej točki še predlagatelj Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Vidim, da je v poslanskih skupinah kar precej navdušenja za odreditev te preiskovalne komisije, da ste nekateri dali vedeti, kaj vse je treba preiskati. Seznanjam vas, da bo vsaka poslanska skupina lahko predlagala enako število članov v to preiskovalno komisijo. to se pravi enega člana in enega namestnika. Predlagam vam, da predlagate osebe, ki bodo izkazale velik interes za to, da se te zadeve preiščejo. Nekateri poznate veliko stvari, nekateri poznate tudi tiste, ki so v tem zgodovinskem obdobju imeli moč in vpliv, da so lahko poklicali in zagotovili ali izvedbo projekta ali financiranje projekta, da so dobili domača in evropska sredstva za kakšne stvari in upam, da bo delo te preiskovalne komisije steklo kot namazano. Dokumentov, dokazov, objav – izjemno veliko. Upam samo, da težišče dela preiskovalne komisije ne bo na teh drobnih, malih primerih slovenskih gospodarstvenikov, ki so zaradi takih ali drugačnih težav, tudi zaradi neplačilne discipline oziroma plačilne nediscipline propadli zato, ker niso dobili plačano, da ne bo to glavna tema preiskave. Glavna tema preiskave po mojem morajo dati tisti, ki so dobili velika sredstva, ki so dobili sredstva na anonimne naslove, na naslove v tujini, na tako imenovane poštne nabiralnike. Mnogo teh poštnih nabiralnikov, to smo videli že iz nekaterih hobotnic, ne obstajajo več, ostale pa so številke milijonske, desetmilijonske in take firmo so kot po čudežu poniknile. Zelo hitro se pri nas zgodi kakršen koli sodni proces proti malim osebam, se jih razlasti, se jim odvzame premoženje, v kratkem času se procesi zaključijo na vseh instancah. Proti nekaterim se desetletja ne zgodi nič. Mi imamo primere, ko so politične osebe pokrile vso državno hobotnico. Bili so v organih Soda, v Agenciji za prestrukturiranje, vodili so kot politiki lastninske procese in tako naprej, vse v eni osebi. Imamo primere, ko je bil prehod med ministrom in guvernerjem zelo hiter. Nobene težave ni bilo in tako naprej. Skratka, pri nekaterih, ki so plužili po teh vrhunskih državnih funkcijah, se je lahko zgodilo marsikaj vplivnega, marsikaj takega, ker je bilo dirigirano, usmerjano. Ključni problemi slovenskega bančnega sistema niso nastali pri teh malih gospodarstvenikih, ki so zaradi sodelovanja v verigi propadli; ključni problemi so nastali zaradi takih povezav. Tega je veliko, tudi v zadnjem obdobju, tudi v prejšnjem mandatu so se nekateri pohvalili javno, tukaj, v dvorani Državnega zbora, da so se borili za dodelitev sredstev za določene projekte, pa naj bo to minister, tudi celo predsednik Vlade, mislim, da je enkrat to izjavil. Razpisni pogoji so se prirejali in tako naprej. Skratka, treba je te primere vzeti. Verjamem, da je teh političnih sodelovanj pri upravljanju ali pri črpanju, pri razporejanju bančnih sredstev izjemno veliko. Tudi nekatere naložbe, ki so se dogajale doma ali v tujini so povezane s sodelovanjem politike in bančnega sistema. Glede na razpravo, ki je bila tukaj, tudi tisti, ki ste govorili, upam, da boste v to komisijo dali take osebe, ki se bodo upale, ki se bodo znale, ki se bodo hotele pozabavati s temi problemi; predvsem s povezavami med politiko, bankami, gospodarskimi družbami, izginotjem denarja. To, da se ne boste ukvarjali predvsem s tistimi malimi espeji ali pa dedeoji, ki so propadli zaradi, ne vem, neplačil Grepa ali pa Energoplana in še koga pri koga pri gradnji Stožic. To ni ključni problem; ključni problem so tisti, ki so bili vezani na ta grozd in teh firm tam je bilo kar nekaj, približno 400 milijonov evrov visi samo na družbah, ki so sodelovale pri projektu Stožice. In tam je prišlo tudi do teh odločitev. Skratka, pričakujem, da bo delo te komisije tvorno, da se ne bo nagajalo tako, kot je bilo v preteklih mandatih slučaj, da se je s takih ali drugih razlogov poskušalo zaustaviti delo preiskovalne komisije. Tu gre za velike stvari, tu gre za hude stvari. Upam, da bodo tisti, ki bodo sodelovali, imeli možnost to raziskati, pa tudi da bodo zdržali vse te pritiske, ki bodo povezani z delom te preiskovalne komisije. Želim jim vse dobro. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem zaključujemo razpravo. Na podlagi drugega odstavka 4. člena Poslovnika o parlamentarni preiskavi Državni zbor o odreditvi parlamentarne preiskave ne glasuje, zato ugotavljam, da je Državni zbor odredil parlamentarno preiskavo za spremembo zakonodaje ter za druge odločitve Državnega zbora iz njegove pristojnosti ter za ugotovitev in oceno dejanskega stanja za ugotovitev odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi suma, da so sodelovali pri nadzoru slovenskega bančnega sistema in pri posrednem ali neposrednem prilivanju preko državnega lastništva oziroma preko državnih organov in regulatorjev na odločitve v slovenskem bančnem sistemu v zvezi z odobritvijo odpisanih kreditov, unovčenih garancij in posojilne politike ter spoštovanje veljavnih zakonov ter predpisov pri odobravanju in upravljanju s krediti ter bančnimi garancijami, in zaradi suma, da so nastale še neugotovljene negativne posledice takšnih ravnanj. Namen in obseg parlamentarne preiskave sta opredeljena v zahtevi skupine poslank in poslancev za odreditev parlamentarne preiskave ter v aktu o odreditvi parlamentarne preiskave, ki ste ju prejeli. Parlamentarna preiskava je s tem odrejena. Mandatno-volilno komisijo Državnega zbora s tem v zvezi prosim, da pripravi predlog sklepa o sestavi in o imenovanju preiskovalne komisije v skladu z odrejeno vsebino parlamentarne preiskave in ga posreduje v odločitev Državnemu zboru, in sicer najkasneje na prihodnji seji zbora. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. In nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, tukaj imamo pa tri ugotovitve, ki jih bom zgolj prebrala, upam in si želim pozornost pri poslušanju. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve o mirovanju mandata poslanca na podlagi prvega odstavka 14. člena Zakona o poslancih. Vlada je Državnemu zboru posredovala odločbo z dnem 1. februarja 2013, iz katere izhaja, da je bil poslanec mag. Andrej Šircelj imenovan za državnega sekretarja v Ministrstvu za finance. Odločbo Vlade je obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki je na podlagi 36. člena Poslovnika Državnega zbora predlagala Državnemu zboru, da se na podlagi prvega odstavka 14. člena Zakona o poslancih seznani z naslednjim sklepom: Državni zbor na podlagi odločbe Vlade z dnem 1. 2. 2013 ugotavlja, da je bil poslanec mag. Andrej Šircelj imenovan za državnega sekretarja v Ministrstvu za finance, zato od 1. 2. 2013 v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanca, dokler opravlja funkcijo državnega sekretarja. O navedenem sklepu bo podpredsednik Državnega zbora takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da zboru sporoči, katera kandidatka oziroma kandidat bo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih nadomestil navedenega poslanca. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročilo in zboru predlagala potrditev mandata novi poslanki oziroma poslancu. Bivšemu kolegu poslancu se zahvaljujem za opravljeno poslansko delo in mu želim veliko uspeha pri nadaljnjem delu. Prehajamo še na obravnavo Ugotovitve o mirovanju mandata poslanca na podlagi prvega odstavka 14. člena Zakona o poslancih Vlada je Državnemu zboru posredovala odločbo z dne 1. februarja 2013, iz katere izhaja, da je bil poslanec mag. Marko Pogačnik imenovan za državnega sekretarja v Ministrstvu za finance. Odločbo Vlade je obravnavala Mandatno-volilna komisija, ki na podlagi 36. člena Poslovnika Državnega zbora predlaga Državnemu zboru, da se na podlagi prvega odstavka 14. člena Zakona o poslancih seznani z naslednjim sklepom: Državni zbor na podlagi odločbe Vlade z dne 1. 2. 2013 ugotavlja, da je bil poslanec mag. Marko Pogačnik imenovan za državnega sekretarja v Ministrstvu za finance, zato od 1. 2. 2013 v skladu s prvim odstavkom 14. člena Zakona o poslancih ne more opravljati funkcije poslanca, dokler opravlja funkcijo državnega sekretarja. O navedenem sklepu bo podpredsednik Državnega zbora takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da zboru sporoči, katera kandidatka oziroma kandidat bo v skladu s 14. členom Zakona o poslancih nadomestil navedenega poslanca. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročilo in zboru predlagala potrditev mandata novi poslanki oziroma poslancu. Tudi bivšemu kolegu Marku Pogačniku se zahvaljujemo za delo v Državnem zboru in mu želimo vse dobro pri nadaljnjem delu. Prehajamo še na obravnavo Ugotovitve prenehanja mandata poslancu Državnega zbora Branku Mariniču V skladu z drugim odstavkom 202. člena Poslovnika Državnega zbora vas obveščam, da me je poslanec, gospod Branko Marinič, 1. 2. 2013 obvestil, da odstopa s funkcije poslanca. Ugotavljam, da mu z današnjim dnem na podlagi 9. člena Zakona o poslancih in tretjega odstavka 202. člena Poslovnika Državnega zbora preneha mandat poslanca. O tem bo podpredsednik Državnega zbora takoj obvestil Državno volilno komisijo in jo zaprosil, da zboru sporoči, kateri kandidat bo v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postal poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Na podlagi obvestila Državne volilne komisije bo Mandatno-volilna komisija Državnega zbora pripravila poročila in predlagala potrditev mandata ter o svoji ugotoviti poročala zboru. Tudi vam gospod Marinič, če ste tukaj, se zahvaljujem za vaše delo v Državnem zboru in vam želim vse dobro v nadaljevanju. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda in hkrati zaključujemo tudi 10. sejo zbora. Imamo pa samo še eno krajše obvestilo, in sicer za vodje poslanskih skupin in poslanca Narodnih skupnosti. Vse obveščam, da bo čez 15 minut v sobi, v kleti v varnostnem območju neformalen posvet vodij. Hkrati pa tudi poslanke in poslance obveščam, da bo mogoče v ponedeljek, 4. februarja 2013 izredna seja Državnega zbora, ki bo potekala brez navzočnosti javnosti, v skladu z Zakonom o tajnih podatkih, zato vas na tem mestu prosim, da iz dvorane odnesete vse gradivo in osebne stvari in elektronske naprave. Hvala lepa. Vsem, ki greste domov, srečno pot.