Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 38. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Nada Brinovšek, Erika Dekleva, dr. Simona Kustec Lipicer od 16. ure do 18.30, Andreja Potočnik od 16. ure dalje, Tea Ljubič od 15. do 19. ure, Vojka Šergan od 15. ure dalje, Iva Dimic, mag. Marko Pogačnik, Zvonko Lah, Benedikt Kopmajer, Peter Vilfan, Tomaž Lisec, Uroš Prikl do 12. ure, Janez Janša, mag. Bojan Krajnc do 15. ure, mag. Dušan Verbič do 14. ure in Franc Laj. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ENERGETSKEGA ZAKONA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo mag. Klemnu Potisku.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Dovolite mi, da vam predstavim glavne poudarke predloga sprememb in dopolnitev Energetskega zakona. Republika Slovenija je od Evropske komisije prejela uradni opomin zaradi nepravilnega prenosa drugega odstavka 13. člena Direktive o energetski učinkovitosti stavb. Za zagotovitev izpolnitve obveznosti iz direktive je treba dopolniti 336. člen Energetskega zakona tako, da obveznost namestitve energetske izkaznice velja tudi za lastnike in najemnike stavb, v katerih se pogosto zadržuje javnost. Z novelo zakona se v skladu z Direktivo o energetski učinkovitosti dodaja pomen izraza »učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje«, ki pomeni sistem daljinskega ogrevanja ali hlajenja, pri katerem se uporablja vsaj 50 % energije iz obnovljivih virov, 50 % odvečne toplote, 75 % toplote iz soproizvodnje ali 50 % kombinacije toplote iz najmanj dveh prej navedenih virov. Ustavno sodišče Republike Slovenije je leta 2016 izdalo odločbo o neustavnosti osme alineje prvega odstavka 59.a člena Energetskega zakona. Omenjena alineja je določala, da se kot pravica graditi šteje tudi izjava investitorja, da je vročil lastnikom zemljišča ponudbo za sklenitev pogodbe o pridobitvi lastninske pravice ali stavbne pravice v javno korist. Glede na odločbo Ustavnega sodišča je treba dodati še postopek pridobitve plačila ustrezne denarne odmene, to je odškodnine, za čas dejanske uporabe nepremičnine zaradi gradnje energetske infrastrukture do izdaje odločbe o razlastitvi ali ustanovitvi služnosti v javno korist oziroma pridobitve pravice do posesti v razlastitvenem postopku. Gre za spremembo 475. člena Energetskega zakona. Nadalje, potrebna je uskladitev s Smernicami za državno pomoč za okolje in energijo za obdobje 2014–2020. Evropska komisija je objavila nove smernice za državno pomoč za okolje in energijo za obdobje 2014–2020, ki določajo, da je zgornji prag za zagotovljen odkup omejen za elektrarne z močjo do 500 kilovatov. V Sloveniji trenutno še velja ureditev, da se podpora zagotavlja za naprave z nazivno močjo do enega megavata. Nadalje, s Predlogom uredbe Evropske unije o upravljanju energetske unije bo del energetske politike v Sloveniji tudi državni energetsko-podnebni načrt, v katerem bodo določeni cilji in prispevki na področjih razogljičenja, energijske učinkovitosti, energetske varnosti, notranjega trga energije in raziskav. Sestavni del državnega energetsko-podnebnega načrta bodo tudi konkretne naložbe v infrastrukturo. Z novelo zakona se uvaja pristojnost enovitega vodenja in krmiljenja 110-kilovoltnega omrežja. Rešitve so danes različne in so odvisne od dogovora med sistemskim operaterjem in elektrodistribucijskimi podjetji. S spremembo zakona pa bo pristojnost določena v zakonu samem. In končno, delovanje elektroenergetskih podjetij je neločljivo povezano z delovanjem družbe sistemskega operaterja distribucijskega omrežja, zato v noveli Energetskega zakona predlagamo, da se pred odločitvami na skupščinah elektrodistribucijskih podjetij, za katere je sicer pristojen SDH, pridobi mnenje pri ministru, pristojnem za energijo, saj te družbe dejansko izvajajo gospodarsko javno službo. Skladno s 138. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se tretja obravnava zakona opravi na isti seji. Najlepša hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 37. seji 31. 1. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 117. seji 15. 1. 2018 sprejel odločitev, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja državni sekretar mag. Klemen Potisek poudaril, da so glavni cilji predloga zakona predvsem prenos nekaterih določb iz dveh evropskih direktiv in s tem odprava neskladnosti s predpisi Evropske unije, odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije in uskladitve s Smernicami za državno pomoč za okolje in energijo za obdobje 2014–2020. Izpostavil je, da je Evropska komisija Republiki Sloveniji poslala uradni opomin zaradi nepravilnega prenosa drugega odstavka 13. člena Direktive 2010/31/EU. Za zagotovitev izpolnitve obveznosti iz omenjene direktive je treba dopolniti 336. člen Energetskega zakona tako, da obveznost namestitve energetske izkaznice velja tudi za lastnika in najemnika stavb, v katerih se pogosto zadržuje javnost; ne glede na to, ali so te stavbe v lasti javnih organov oziroma jih le-ti uporabljajo. V nadaljevanju je bila izpostavljena odločba Ustavnega sodišča, zaradi katere je treba dodati še postopek pridobitve plačila ustrezne denarne odmene, to je odškodnine, za čas od dejanske uporabe nepremičnine zaradi gradnje energetske infrastrukture do izdaje odločbe o razlastitvi ali ustanovitvi služnosti v javno korist oziroma pridobitve pravice do posesti v razlastitvenem postopku. Kot zadnjo od pomembnih sprememb je izpostavil že v uvodu omenjeno uskladitev s Smernicami za državno pomoč za okolje in energijo za obdobje 2014–2020. 372. člen Energetskega zakona določa, da se podpora v obliki zagotovljenega odkupa proizvedene elektrike izvaja za proizvodne naprave z nazivno močjo do enega megavata. EZ-1 je bil sprejet marca 2014, tri mesece kasneje pa je Evropska komisija objavila nove smernice za državno pomoč za okolje in energijo, kjer je prag za zagotovljen odkup omejen za elektrarne z močjo do 500 kilovatov. Glede na navedeno se v naš pravni red prenaša to določilo Evropske komisije. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da izpostavljenim pripombam sledijo amandmaji koalicijskih poslanskih skupin. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je pojasnil, da komisija predlog zakona podpira. V daljši razpravi je bil pri 2. členu, ki spreminja 20. člen EZ-1, s strani poslanke in poslanca Stranke modernega centra predlagan in kasneje izglasovan amandma za amandma odbora, s katerim se omejuje javne dajatve in nadomestila, ki jih plača koncesionar za hidroelektrarne z inštalirano močjo, večjo od 10 megavatov, in sicer za največ 14 % njihovega prihodka iz prodaje električne energije. Po obrazložitvi amandmaja naj bi zamejitev dajatev pri velikih proizvajalcih obnovljivih virov energije omogočilo ustvarjanje sredstev, s katerimi bi lahko v smislu uresničevanja novih investicij v obnovljive vire energije pripomogli k doseganju v prvem odstavku 20. člena predvidenih zavez ter tudi doseganje okoljskih ciljev razogljičenja. V zvezi z 8. členom, ki spreminja veljavni 74. člen EZ-1, ki opredeljuje plačilo sistemske storitve, je poslanec Poslanske skupine Levica poudaril, da predlagana sprememba po njihovem stališču postavlja temelje za plačevanje storitev primarne regulacije, ki trenutno ni opredeljena kot sistemska storitev, ki bi bila plačljiva. Pojasnil je, da se bodo tako preko dviga omrežnin ti stroški prenesli na pleča odjemalcev električne energije, kar je po mnenju Poslanske skupine Levica neupravičena subvencija investicije v šesti blok TEŠ, zato so predlagali črtanje te določbe. Enako se je s poslancem Levice strinjal tudi predstavnik Fokusa, društva za sonaravni razvoj; in predstavnik Greepeaca v Sloveniji. Direktor družbe Eles je povedal, ker slovenski končni porabniki za uporabo prenosnega omrežja trenutno na leto plačujejo približno sto milijonov evrov, zaradi predvidenega dodatnega 1,5 milijona evrov za dajatev iz primarne regulacije ne bo treba povečati tarife za uporabo prenosnega omrežja. Odbor je v nadaljevanju sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin in tudi omenjeni svoj amandma k 2. členu. Glasoval je tudi o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, v njenem imenu dr. Bojan Dobovšek.
Pozdravljeni vsi, ki spremljate to sejo! Pred nami je predlog Energetskega zakona. Če pogledamo raziskave, kaj so gonilni dejavniki razvoja Evropske unije – energija in transport, zato je pred nami še kako pomembna tema. Sprejemamo pa jo po skrajšanem postopku. Zakaj skrajšani postopek? Ne moremo obravnavati zadeve temeljito in analitično, ne more se vključiti javnost, stroka. Kakšna je kvaliteta predlaganega zakona? Kakšne bodo posledice? Se bo zakon dal izvajati? Kako bo vse skupaj vplivalo na finance? To je nejasno. Konkretno za ta zakon, gre za vzorec, da imamo neke evropske direktive, ki jih je nujno treba prenesti. Pod spremembo se skrije še nekaj tehničnih podrobnosti; ampak kaj je pa dodatno, kaj je zraven in je skrito. Seveda sta tukaj elementa strahu in hitrosti, plačali bomo penale in vse skupaj je treba hitro izvesti. Kaj je vlada delala do sedaj? Če pogledamo, kaj je skrito? Skrita je omrežnina za TEŠ 6, na kar je opozoril tudi Državni svet. S TEŠ 6 bomo imeli še veliko problemov, kajti čakajo nas emisijski kuponi, katerih cena vztrajno raste. Takšne investicije na primer Nizozemci že zapirajo. Kaj pa je jedro problema in ga sploh ne vidimo? Energetski zakon je podlaga za Energetski koncept Slovenije, ki bo šele prišel v obravnavo in je že v razpravi. Zopet bomo imeli na zadnji seji pred seboj Energetski koncept Slovenije, za katerega se bo zelo mudilo. Tak koncept, kot je predlagan, je zastarel, ni po skandinavskih modelih, še daleč od tega, in bi moral imeti cilje, ukrepe in kazalnike, ki pa jih nima. Zato se v tem konceptu predvideva, da se bo izgradil. Navaja se uredba o upravljanju energetske unije, ki je v razpravi. Šele pogajanja potekajo med Svetom Evropske unije in Evropskim parlamentom, mi pa ta del že implementiramo. Zakaj? Ker se mudi, ker je Energetski koncept Slovenije, kot je predlagan, zastarel in bo pokril vse zastarele naložbe. Ne sledi modernim evropskim smernicam in če bi ga sprejeli kasneje, potem kot takšen ne bi dobil odobritve Evropske komisije. Zato se mudi. In kakšen vzorec je pred nami? Enak kot vzorec pri zakonu o drugem tiru. Jaz sem opozoril poslance koalicije, naj ne sprejmejo zakona o drugem tiru, ker ga ne potrebujemo. Izvede se projekt, kandidira se za evropska sredstva in začne graditi. Ne! Parlamentu se je predlagal zakon, zato se drugega tira ne gradi. Zakon je bil predlagan zato, da se odgovornost prevali na poslance. Ravno tako bo tu s to energijo. Imamo star koncept; predlog zakona, ki ga boste potrdili, je podlaga za zastarel Energetski projekt Slovenije. S tem zakonom bomo zopet dali osnovo, da se bo vlada sklicevala, saj ste poslanci sprejeli takšen zakon, ki daje nadaljnjo podlago; vi boste odgovorni, vlada pa se bo rešila odgovornosti. Moramo razmisliti, kaj sprejemamo, kako sprejemamo. Če je treba implementirati evropske direktive, da, potem črtajmo ostale člene. Plačajmo tisto, kar moramo plačati Evropski uniji, in pripravimo sodoben koncept, ki je po vzoru razvitih evropskih držav. Standardi, ki se sprejemajo in bodo sprejeti v okviru Evropske unije do konca leta v tako imenovanem zimskem energetskem načrtu, bodo bolj rigorozni ter bodo boljši za človeka in okolje. Ali želimo živeti v takšni državi v prihodnosti, kjer bo okolje uničeno, ali pa bomo imeli obnovljive vire energije? Zaradi navedenega v Poslanski skupini nepovezanih poslancev ne bomo podprli zakona. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu gospod Marjan Dolinšek.
Hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim v dvorani! Razlogi za novelo Energetskega zakona (EZ-1) so predvsem uskladitev z dvema direktivama in odločbo Ustavnega sodišča Republike Slovenije ter Smernicami za državno pomoč za okolje in energijo. Veljavni Energetski zakon je začel veljati 22. marca 2014, ko se je v celoti prenesel obsežen tretji energetski sveženj, to je vsebina desetih direktiv in posamezne določbe petih uredb Evropske unije, predvsem glede določitve nadzornega organa in kazenskih sankcij. Pri izvajanju Energetskega zakona 1 ni bilo ugotovljenih večjih težav, so pa bile prepoznane nekatere pomanjkljivosti, ki jih ta novela izboljšuje na način, da uvaja bolj jasne določitve obveznosti za posamezne udeležence na energetskem trgu ter odpravlja nekatere nedoslednosti pri implementaciji veljavnih določb. Evropska komisija je izdala uradni opomin zaradi nepravilnega prenosa drugega odstavka 13. člena direktive. Za izpolnitev obveznosti iz direktive se veljavni zakon dopolnjuje na način, da obveznost namestitve energetske izkaznice velja tudi za lastnike in najemnike stavb, v katerih se pogosto zadržuje javnost. Pravilnik o metodologiji izdelave in izdaje energetskih izkaznic stavb bo v skladu s to spremembo zakona dopolnjen s točnimi klasifikacijami objektov, na katere naj bi se dodatna obveznost nanašala. Druga uskladitev s pravom Evropske unije se nanaša na 2. člen Direktive o energetski učinkovitosti. Dodaja se nov pomen izraza, ki navaja, da učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje pomeni sistem daljinskega ogrevanja ali hlajenja, pri katerem se uporablja vsaj 50 % energije iz obnovljivih virov, 50 % odvečne toplote, 75 % toplote iz soproizvodnje ali 50 % kombinacije toplote in najmanj dveh prej navedenih virov. Pomen izraza, ki je določen v direktivi, je manj zahteven, kot je bilo to preneseno v Energetski zakon 1, kar s to novelo usklajujemo. S predlogom zakona se rešuje neskladnost z Ustavo, saj je Ustavno sodišče odločilo, da je bila osma alineja prvega odstavka 59.a člena Energetskega zakona v neskladju z Ustavo, ker zakonodajalec ni predvidel plačila ustrezne denarne odmere za čas od dejanske uporabe nepremičnine zaradi gradnje energetske infrastrukture do izdaje odločbe o razlastitvi ali ustanovitvi služnosti v javno korist oziroma pridobitvi pravice do posesti v razlastitvenem postopku. Ta protiustavnost se v tej noveli odpravlja. Predlog zakona se usklajuje tudi s Smernicami za državno pomoč za okolje in energijo 2014–2020. Med drugimi vsebinsko pomembnimi dopolnitvami Energetskega zakona je še znižanje praga za podeljevanje podpore v obliki zagotavljanja odkupa iz enega megavata na 500 kilovatov, kjer gre za uskladitev Energetskega zakona in na njegovi podlagi uvedene podporne sheme za elektriko iz obnovljivih virov energije. Omeniti je treba tudi pomembno dopolnitev, ki določa, da se pred odločitvami na skupščinah elektrodistribucijskih podjetij, za katere je pristojna SDH, pridobi mnenje ministra, pristojnega za energijo. Ne gre za izdajanje soglasij, kar bi bilo dejansko nedopustno in bi posegalo v pristojnost SDH ter bi bilo tudi v neskladju z načeli lastniške ločitve; vendar pa gre za neko izraženo mnenje ministra, ki je odgovoren za sistemsko obvladovanje tega področja. V dosedanji praksi ločenega upravljanja družbe Sodo s strani vlade in resornega ministrstva na eni in elektrodistribucijskih družb s strani SDH na drugi strani se je namreč izkazalo, da je komunikacija med obema upravljavcema nujna, kar je tudi cilj te spremembe. Krepitev te komunikacije in vzpostavitev bolj sinhroniziranega delovanja je namen te rešitve. Prav tako se je v praksi tudi izkazalo, da so se pri odnosih med Elesom in elektrodistribucijskimi podjetji pogosto pojavljale težave, zato se z zakonom uvaja pristojnost enovitega vodenja in se podeljuje sistemskemu operaterju. Ta rešitev je s tehničnega vidika najustreznejša, zagotavlja bolj racionalno upravljanje, zlasti glede stroškovne učinkovitosti; in jo zagovarja tudi stroka. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona. Ponovno, kot je bilo že opozorjeno, po skrajšanem postopku, brez širše razprave. Vsi smo pričakovali, da bo pred spremembami energetskih zakonov sprejet tudi Energetski koncept Slovenije, pa tega ni. Večina spremembe Energetskega zakona se dotika opozoril s strani Evropske unije. opozorjeno je bilo na opomin, ki ga bomo prejeli, če ne bomo svoje regulative uredili; zato je ključni namen tega zakona, vsaj v osnovi, bil prenos direktiv, ki še niso bile ustrezno prenesene, in odprava neskladnosti s predpisi Evropske unije. Ob tem pa se upošteva tudi odločbo Ustavnega sodišča, ki je opozorilo na neskladja pri pravicah posesti v razlastitvenem postopku, ki so bila v veljavnem zakonu. Zakon usklajuje tudi nove smernice za državno pomoč za okolje in energijo za obdobje 2014–2020, kjer postavlja prag za zagotovljen odkup do višine 500 kilovatov moči elektrarn, prej je bil en megavat. Poleg tega pa je ta zakon prinesel kar nekaj novih dopolnil, ki niso bila najavljena oziroma niso bila pričakovana. Gre za plačevanje primarne regulacije v sistemu, kar je do neke mere verjetno tudi možno za pokrivanje izgub v Termoelektrarni Šoštanj. Druga zadeva je predhodno mnenje ministra pri odločitvah na skupščinah elektro podjetij, kar tudi ni v skladu z obstoječo zakonodajo glede korporativnega upravljanja. Največjo težavo pa je povzročil amandma, ki ste ga sprejeli na odboru, kjer je bilo predlagano plačilo dajatev in nadomestil, ki naj bi jih plačeval koncesionar v primerih novih objektov, ki naj bi se določil v največji višini do 14 % od prihodka iz prodaje električne energije. Mi smo na odboru opozorili, da je treba to opredeliti, da gre za predvsem nove objekte, nad močjo 10 megavatov, vendar koalicija ni poslušala in amandma je ostal v taki obliki, kot je. To pa s pravnega vidika pomeni, da lahko posega tudi že v koncesije, ki so bile podeljene, in zato je tudi s strani skupnosti občin in s strani lokalnih skupnosti veliko opozoril, da bo ta zakon verjetno v Državnem svetu doživel veto. Ta poseg za nazaj v pravice koncesionarjev je nedopusten. Glasovanje, ki je bilo na odboru, je bilo nepotrebno, kajti intenca predlagateljev amandmajev je bila, da je to pomoč pri gradnji novih objektov, ne pa da posega tudi v razmere na tem področju za nazaj. Zato v naši poslanski skupini tega zakona ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavko, spoštovani kolegice in kolegi! Pred nami je druga obravnava predloga novele Energetskega zakona, s katero se določajo pravne podlage za bolj jasne določitve obveznosti za udeležence na energetskem trgu in odpravljajo nekatere nedoslednosti. Novela na novo prinaša plačljivo primarno regulacijo, ki jo morajo elektrarne, priključene na prenosno omrežje, že sedaj obvezno izvajati. Storitev primarne regulacije je namenjena temu, da je v regulacijskem območju vsak trenutek zagotovljeno ravnotežje med proizvodnjo in porabo, tudi v primeru izpadov proizvodnih enot ali večjih porabnikov. Primarno regulacijo bodo izvajale tiste elektrarne, ki bodo izbrane na javnih razpisih sistemskega operaterja. Prav na tej točki je bilo na seji matičnega delovnega telesa slišati največ pomislekov, češ da gre za dodatno finančno pomoč Termoelektrarni Šoštanj. Na te pomisleke smo tudi v naši poslanski skupini že v času nastajanja zakona opozorili pristojnega ministra, hkrati pa nas je zanimalo, ali se bo to poznalo na položnicah končnih odjemalcev. Minister za infrastrukturo nam je zagotovil, da ne gre za nov obvod za financiranje TEŠ in da se storitev ne bo poznala na položnicah. Hkrati je naša država ena redkih, ki primarne regulacije še nima urejene, zato Eles zaenkrat ne more naročati storitev primarne regulacije, kadar bi bilo to potrebno. Na seji odbora nas je direktor Elesa seznanil tudi z dejstvom, da so za izvajanje primarne regulacije najbolj primerne hidroelektrarne ter da je edina elektrarna, ki te storitve ne more zagotavljati, Nuklearna elektrarna Krško. Zato nas v Poslanski skupini Desus toliko bolj čudi takšno nasprotovanje določenega dela politike nadaljnji gradnji verige hidroelektrarn na srednji Savi, kot je zaznati v zadnjih dveh letih. Predlog zakona prinaša še kar nekaj drugih sprememb, kot na primer to, da se bo moralo pred skupščinami elektrodistribucijskih podjetij, za katere je pristojen Slovenski državni holding, pridobiti mnenje ministra, pristojnega za energijo, čeprav le-to ne bo zavezujoče. Z novelo se bo tudi znižal prag za podeljevanje pomoči elektrarnam z obnovljivimi viri energije in samostojnimi proizvodnimi enotami za pridobivanje toplotne in električne energije v obliki zagotovljenega odkupa. Glasovanje poslank in poslancev Poslanske skupine Desus ne bo enotno. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Namesto uvoda, kolegice in kolegi, naj spomnim, da je Evropska unija že marca 2007, to je pred enajstimi leti, sprejela tako imenovani energetsko-klimatski paket. To je bila zaveza trikrat dvajset, torej 20-20-20. Šlo je za to, da naj bi države članice za 20 % zmanjšale emisije, za 20 % povečale obnovljive vire energije in za 20 % povečale tudi učinkovito rabo energije, in vse to do leta 2020; še dve leti imamo časa. Javna obravnava novele Energetskega zakona, ki ga danes obravnavamo, se je zaključila že lani marca. Danes, skoraj eno leto kasneje pa predlog obravnava Državni zbor. V Poslanski skupini Nove Slovenije se sprašujemo, zakaj Vlada potrebuje toliko časa, da predlog zakona preda v parlamentarno proceduro. Je zavlačevanje naključje ali premišljena predvolilna odločitev? V Poslanski skupini Nove Slovenije pozdravljamo uskladitev s Smernicami za državno pomoč za okolje in energijo za obdobje 2014–2020, ker se v skladu s temi smernicami znižuje prag za podeljevanje podpore v obliki zagotovljenega odkupa električne energije iz obnovljivih virov energije ter soproizvodnjo toplote in električne energije z visokim izkoristkom z enega megavata na 500 kilovatov. Nikakor pa se ne moremo strinjati s predlaganim 8. členom predloga zakona oziroma s spremembo 74. člena veljavnega zakona. Po našem mnenju je vlada z vključitvijo primarne regulacije k plačljivim storitvam omogočila dodatno financiranje Termoelektrarne Šoštanj. Minister in tudi predstavnik Elesa vztrajno zatrjujeta, da se le-to ne bo poznalo na položnicah; poslanci Nove Slovenije menimo, da trenutno mogoče res ne, dolgoročno pa lahko. Vsak evro, ki ga še vložimo v TEŠ, je za našo poslansko skupino nesprejemljiv oziroma se nam tako ravnanje zdi nedopustno. Kolegice in kolegi, če je državna Nova Ljubljanska banka sinonim za bančno luknjo, potem je TEŠ 6 sinonim za energetsko luknjo. Žalostno pa je, da moramo obe luknji zakrpati davkoplačevalci. Mi, Nova Slovenija, tega ne bomo dovoljevali več. V Sloveniji moramo zagotoviti zanesljivo, varno in konkurenčno oskrbo z energijo na trajnostni način, s prehodom v nizkoogljično družbo ter s tem spodbudno okolje za potrebne aktivnosti, investicije ter kakovostne energetske storitve za prebivalce in gospodarstvo. Obnovljivi viri energije v primerjavi z uporabo fosilnih goriv zagotavljajo okolju prijaznejšo, čistejšo, predvsem pa trajnostno energijo. V Sloveniji imamo relativno dober potencial obnovljivih virov energije v vseh oblikah – v energiji vode, vetra, biomase in sonca. Zaradi strožjih kriterijev pri določanju ekološko sprejemljivega pretoka in drugih težav pri umeščanju infrastrukturnih objektov v prostor število malih hidroelektrarn ne narašča oziroma lokacije nekdanjih mlinov in žag, ki so bili postavljeni na ugodnih lokacijah za izkoriščanje hidroenergetskega potenciala, niso izkoriščene. Koriščenje vodne energije je lahko dober in zanesljiv element gospodarskega razvoja Slovenije. Z gradnjo malih hidroelektrarn se odpirajo nova delovna mesta, ki imajo velik vpliv na BDP, saj je preko 90 % investicijske vrednosti narejene v Sloveniji. V osnutku Energetskega koncepta Slovenije in okoljskega poročila, ki ga čakamo že cel mandat in je končno v javni razgrnitvi do 2. marca 2018, javna obravnava pa je potekala včeraj, je navedeno, da naj bi do leta 2020 dosegli 25 % iz obnovljivih virov energije. S takim tempom, dragi kolegice in kolegi iz koalicije, žal tega cilja ne bomo dosegli. Na problematiko izgradnje malih hidroelektrarn smo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije opozorili že v preteklem letu s sklicem nujne seje odbora. Stroka se je strinjala, da je umeščanje infrastrukture v prostor nemogoče in prezahtevno. Ministrstvo za okolje in prostor ter Ministrstvo za infrastrukturo imata zgolj še dva meseca časa, da poiščeta možnosti za dodatno poenostavitev postopkov, potrebnih za pridobitev dovoljenj, in izvedeta dodatne aktivnosti, ki bodo pripomogle k povečanju deleža proizvodnje energije iz malih hidroelektrarn v okviru doseganja ciljev obnovljivih virov energije. V Poslanski skupini Nove Slovenije ne moremo mimo dejstva, da želi vlada s predlogom zakona omogočiti dodatno financiranje Termoelektrarne Šoštanj, zato predloga zakona ne bomo podprli. Glasovali bomo proti.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, v njenem imenu dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! Naj kar na začetku povem, da v Levici tega in takšnega zakona ne bomo podprli. Najkrajša razlaga tega zakona bi bila – lažejo in še kradejo. Lažejo o namenih pa še kradejo prihodnost, zlasti Mariboru, in uničujejo Dravske elektrarne. Članek v današnjem Večeru – Namesto za občine denar za šesti blok v Šoštanju: Na predlog Stranke modernega centra bodo poslanci v četrtek odločali o zmanjšanju koncesnin, ki jih hidroelektrarne plačujejo tudi občinam. Sicer je nek drug članek, ampak dovolj nam je. To je na kratko to. Že videno, v bistvu zgodba, ko se neka evropska direktiva, tudi neka uzanca iz Ustavnega sodišča zlorabi, da se potem potiho pripelje nekaj notri. Hudič je vedno v detajlih oziroma bog je v detajlih, je rekel Mies van der Rohe. Mi imamo težave s TEŠ 6 in v tem mandatu bi mi morali odgovoriti na vprašanje, kaj narediti s TEŠ 6; pa se dejansko to ni storilo. Že 2014 je takratna Združena levica imela v tej dvorani javno razgrnitev mnenj o področju energetike. Obljuba je bila, da bomo dobili koncept 2015. Vsi rabimo energijo, v vsaki približno normalni državi in družbi si energetski lobi ne piše zakonov in konceptov sam, to je odgovornost te hiše, te bajte. Očitno se je nekdo odločil, da bo uničil Dravske elektrarne. Uničilo se je že energetski potencial v veliki meri Zasavja, očitno je sedaj treba uničiti še Podravje. Seveda tudi v energetiki potrebujemo neko določeno stopnjo solidarnosti. Nismo Štajerke in Štajerci na ta način avtarkično lokalistični. Potrebujemo tudi neko pozitivno diskriminacijo, da nekdo nekje dobi več, če razvojno zaostaja; ne pa da se to dogaja na način izčrpavanja, v tem primeru izčrpavanja Dravskih elektrarn. Verjetno vas je večina že pozabila, da smo nekje na tretjini mandata vse poslanke in poslanci iz Maribora z okolico – jaz sem edini v opoziciji, drugi ste vsi v koaliciji – imeli neko skupno izjavo, da ne dovolimo več izčrpanja Dravskih elektrarn Maribor in da se uresniči obveza nekih prehodnih politik o prenosu sedeža HSE v Maribor. Kaj se je potem zgodilo? Na Štajerski gospodarski zbornici smo imeli sestanek in poslanka Stranke modernega centra je začela neke pravne floskule, ker so bili esemcejevci tepeni v Ljubljani; in iz tega vse skupaj ni bilo nič. Jaz lahko odkrito povem, da sem to noč bolj malo spal, ker so maili laufali 500 na uro. Bom prebral samo enega od njih, citiram: »Razmislite, prosim, da živite v lokalnem okolju, kateremu s tem predlogom odrekate nujno potrebna sredstva za razvoj infrastrukture. Če želite kaj napraviti za občane, volivce v lokalnem okolju, takoj ustavite takšen predlog.« S tem se popolnoma strinjam. Če se dotaknemo še primarne regulacije, če ste dobro poslušali gospoda Mervarja, je povedal, da imamo mi zelo dober, zelo stabilen energetski sistem. Na podlagi tega, kako to goni vlada pa zlasti Stranka modernega centra, bi človek mislil, da smo mi tik pred tem, da nam bo vse skupaj crknilo. Pa imamo ta sistem za neplačljivo primarno regulacijo. Nehamo se zafrkavati, bodimo odgovorni. Človek se nekako sprašuje, kaj je Maribor, kaj smo mi. Ali smo mi zdaj nek pašaluk, ki se ga bo molzlo, Cerar je rabil tretjino mandata, da se je sploh prilimal k nam v Maribor, pod vlado Alenke Bratušek so bili sprejeti neki sklepi o razvojni pomoči Mariboru in regiji – zakon, točno, se oglaša Alenka, res je –, pa se je na to pozabilo, kot da to ne velja več. Pa še nek prejšnji sklic nas je tepel z Janševo vlado. Zdi se mi, da se moramo na našem koncu vprašati, komu bomo sploh še namenili pristop v politiko. Takšen zakon, vsa opozicija se v bistvu tukaj strinja, se ne more sprejemati po skrajšanem postopku. Včeraj sem se pogovarjal z enim ambasadorjem, ki je rekel, da bere – tudi SMC je podaljšal, bom jaz tudi – neko zgodovino ameriške politike, ko je en predsednik tik pred koncem mandata naredil celo vrsto sprememb, pa je uletel Jefferson, ki je te spremembe povozil. Takrat je rekel predsednik njihovega vrhovnega sodišča, da če se česa ne dela, se ne sprejemajo tovrstne zakonodaje konec mandata. Dajte si vi lepo pospraviti skupaj, domov. V Stranki modernega centra si že na veliko iščete nove šihte, tukaj ste presegli vse dosedanje politike, dajte naslednji vladi in koaliciji, v kateri, resno upam, bo Levica, možnost, da začne resno nekaj delati; ne pa da bo polovico mandata pospravljala sranje za vami, potem bo evropsko predsedovanje, na katerega nismo pripravljeni in potem bo naslednja kriza. Skrajno neodgovorno od vas. Mi bomo seveda glasovali proti. Če ne bo dovolj pameti v Državnem zboru, pa upam, da v Državnem svetu izglasujejo veto. Hvala.
Ne, nisi bil zelo vljuden, ampak vseeno. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. in 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 4. točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O EVIDENTIRANJU DEJANSKE RABE ZEMLJIŠČ JAVNE CESTNE IN JAVNE ŽELEZNIŠKE INFRASTRUKTURE, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za infrastrukturo mag. Klemenu Potisku.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! S predlogom zakona se vzpostavljajo pravila in sistem za evidentiranje dejanske rabe zemljišč, ki pripadajo javni cestni infrastrukturi, gre torej za državne in občinske ceste, ter javni železniški infrastrukturi v zemljiškem katastru. Predvsem zaradi množičnega vrednotenja nepremičnin morajo biti vsi tovrstni podatki pravočasno ustrezno zajeti in evidentirani. V ta namen je bila pripravljena novela Zakona o evidentiranju nepremičnin, s katero je ta zakon neposredno povezan. Sprejetje tega zakona je prvenstveno potreben zaradi izvedbe množičnega vrednotenja nepremičnin, saj bo prispeval k boljši kakovosti podatkov o vrednosti nepremičnin. Podatki bodo uporabni tudi pri urejanju stvarnopravnih razmerij pripadajočih zemljišč infrastrukture. Zakon ureja pristojnosti in način evidentiranja podatkov ter varstvo pravic lastnikov zemljišč. Predlog zakona se ne nanaša na urejanje premoženjskopravnih razmerij v zvezi z zemljišči javne cestne in železniške infrastrukture; bodo pa lahko upravljavci infrastrukture, zlasti upravljavci občinskih cest, lažje pristopili tudi k urejanju stvarnopravnih in premoženjskih razmerij. Iz vzpostavljene evidence bo razvidna natančna lega pripadajočih zemljišč ne glede na mejo zemljiških parcel. Predlog zakona vzpostavlja tudi pravno podlago, da bodo upravljavci lahko pridobivali osebne podatke, ki jih potrebujejo za urejanje še neurejenih zemljiškoknjižnih razmerij z lastniki zemljišč, po katerih poteka javna infrastruktura. Podatki bodo v zemljiški kataster prevzeti iz evidence dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture. V matično evidenco pa bodo vsi pristojni upravljavci infrastrukture posredovali podatke v zvezi z infrastrukturo, ki jo upravljajo. Za podatke bodo odgovorni upravljavci, ki bodo v tehničnem postopku uskladitve, to je pred uvedbo upravnega postopka, reševali morebitne zahtevke lastnikov zemljišč. Evidenca bo v organizacijsko-informacijskem smislu vzpostavljena v treh mesecih po uveljavitvi zakona. Za zajem podatkov je predviden skrajni rok 1. junij 2019. S tem rokom se sledi časovnici, ki jo je predvidela novela Zakona o evidentiranju nepremičnin. Tudi lokalne skupnosti razumejo potrebno po evidentiranju in v tem vidijo možnost za lažje urejanje premoženjskopravnih razmerij v zvezi z zemljišči. V skladu s 138. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se tretja obravnava zakona opravi na isti seji. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Igorju Zorčiču.
Hvala za besedo. Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 37. seji 31. 1. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o evidentiranju dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. V dopolnilni obrazložiti je v imenu predlagatelja minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič pojasnil, da se s predlogom zakona vzpostavljajo pravila in sistem za evidentiranje dejanske rabe zemljišč, ki pripadajo javni cestni infrastrukturi ter javni železniški infrastrukturi v zemljiškem katastru. Trenutno ti podatki še niso ustrezno evidentirani; zlasti zaradi množičnega vrednotenja nepremičnin pa morajo biti vsi tovrstni podatki pravočasno ustrezno zajeti in evidentirani. V ta namen je bila pripravljena novela Zakona o evidentiranju nepremičnin, s katero je predlog zakona neposredno povezan, kar pomeni, da je sprejetje tega zakona potrebno prvenstveno zaradi izvedbe množičnega vrednotenja nepremičnin, saj bo prispeval k boljši kvaliteti podatkov o vrednosti nepremičnin. Podatki bodo uporabni tudi pri urejanju stvarnopravnih razmerij pripadajočih zemljišč in infrastrukture. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je služba k predlogu zakona podala pisno mnenje, v katerem so izpostavili nekatere konkretne pripombe k posameznim členom, ki pa so ustrezno upoštevane v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. Mnenje k predlogu zakona je podala tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki predlog zakona podpira in meni, da bo vzpostavitev evidence dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture pripomogla tudi k reševanju problematike neurejenosti lastništva kategoriziranih občinskih in državnih cest, ki potekajo preko zasebnih zemljišč. V razpravi je bilo postavljenih nekaj vprašanj. Postavljeno je bilo tudi vprašanje, ali evidentiranje po tem zakonu pomeni zgolj evidenco dejanske rabe, ali pa se predvideva tudi izvedba geodetske odmere. Bilo je izraženo mnenje, da je v primeru izvajanja geodetske odmere zastavljen rok nedosegljiv. Minister za infrastrukturo je pojasnil, da namen predloga zakona ni urejanje lastniško pravnih razmerij, ampak samo evidenca dejanske rabe, ki se ne bo odmerjala z geodetskimi postopki, torej ni predvidnih postopkov parcelacij. Po razpravi je odbor sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin. Glasoval je tudi o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar s sodelavcem, kolegice in kolegi! Ob pripravi prvega množičnega vrednotenja nepremičnin v Republiki Sloveniji je bilo ugotovljeno, da so za kakovostno vzdrževanje sistema množičnega vrednotenja nepremičnin potrebni pravilni, ustrezni in tekoči podatki o nepremičninah v javnih evidencah, ki ustrezajo dejanskemu stanju. Ugotovljeno je bilo tudi, da so velik problem v zvezi s temi podatki v zemljiščih, ki pripadajo javni cestni oziroma javni železniški infrastrukturi; in sicer celo v takem obsegu, da v mnogih primerih iz podatkov v javnih nepremičninskih evidencah, to so zemljiška knjiga, zemljiški kataster, zbirni kataster gospodarske javne infrastrukture, teh podatkov sploh ni zavedenih. Trenutno se v uradnih nepremičninskih evidencah sploh ne vodi podatka, da je določeno zemljišče po dejanski rabi zemljišče javne železniške infrastrukture; zato iz vpogleda v zemljiško knjigo, zemljiški kataster ali register nepremičnin ni mogoče ugotoviti, da gre za nepremičnino, ki pripada javni železniški ali javni cestni infrastrukturi. Še več, v mnogih primerih, predvsem pri občinski javni cestni infrastrukturi ni urejeno ali vpisano niti lastništvo občine na zemljiščih, ki pripadajo javni cestni infrastrukturi, prav tako pa v zemljiški knjigi tudi ni vpisan status grajenega javnega dobra. Vlada Republike Slovenije je zato v letu 2016 naložila Ministrstvu za infrastrukturo, naj zagotovi metodologijo evidentiranja dejanske rabe javne cestne in javne železniške infrastrukture, in usklajeno z Geodetsko upravo Republike Slovenije delujoč sistem evidentiranja dejanske rabe občinske prometne infrastrukture. Prav slednje se ureja z novim zakonom o evidentiranju dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture. Z zakonom se vzpostavlja sistem evidentiranja dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture, ki bo zagotovil ažurne uradne podatke o dejanski rabi zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture v zemljiškem katastru ob zagotavljanju varstva pravic lastnikov nepremičnin, pri katerih se podatki o dejanski rabi spreminjajo. Sistem evidentiranja dejanske rabe teh zemljišč se vzpostavlja z enotno informacijsko evidenco, ki jo na podlagi zakona vzpostavi Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo. Metodologijo, podatkovni model za vodenje evidence ter izmenjevalni format določi Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo in jih objavi na svoji spletni strani. Podatke v evidenci pa vzpostavijo vodje in vzdržujejo pristojni upravljavci infrastrukture. Na ta način se vzpostavlja celovit in enoten sistem vodenja evidence dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovani kolegice in kolegi! Z zakonom se vzpostavlja sistem evidentiranja dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture, ki bo zagotovil ažurne podatke o dejanski rabi zemljišč v zemljiškem katastru. Obstoječa banka cestnih podatkov, ki jo vodi Direkcija za infrastrukturo, vsebuje zgolj tehnične podatke o javnih cestah in cestnih objektih, ne pa tudi pripadajočih zemljišč, zlasti cestnega sveta, kar je ključno za določitev dejanske rabe infrastrukture. Predlog zakona je nujen za izvedbo množičnega vrednotenja, česar se v Slovenski demokratski stranki zavedamo. Zakon se ne nanaša na urejanje premoženjskopravnih razmerij, v zvezi z zemljišči cestne in železniške javne infrastrukture bodo pa upravljavci, zlasti občinskih cest, lažje pristopili tudi k urejanju stvarnopravnih in premoženjskopravnih razmerij, saj bo iz vzpostavljene evidence razvidna natančna lega pripadajočih zemljišč, ne glede na meje zemljiških parcel. Najbolj izpostavljene so tu občine, ki pričakujejo, da bo država za načrtovane dodatne obveznosti občinam zagotovila dodatna finančna sredstva v okviru izračuna povprečnine in kadrovske okrepitve ali tudi pomoči tehnične opreme. Po mnenju predlagatelja zakona ne gre za novo nalogo, saj sodi ta aktivnost v okvir upravljanja dejanskega občinskega premoženja. Zdaj pa poglejmo, kako ta zadeva poteka v praksi na lokalni ravni. Občina ima vsako leto v proračunu določen procent sredstev za katastrsko in lastniško urejanje javne cestne infrastrukture, kar je tudi za naprej prikazano v Načrtu razvojnih programov, ki so sestavni del proračuna za naprej, za obdobje pet ali celo tudi deset let. Ta zakon pa nalaga evidentiranje do 1. 6. 2019. Dobro leto je do naslednjega junija, gre za izjemno kratek rok, ampak tudi poznamo dejstvo, da gre tokrat samo za evidentiranje. Razumemo, da se v tem letu ne bodo delale zakoličbe, ampak posnetek cestnega telesa, kar pa lahko naredi samo geometer. Posebno v določenih primerih, kjer gre za mejne primere, kjer je treba natančno določiti, ali cestno telo posega v sosedno mejno območje ali ne. Tudi ortofoto s katastrom prihaja do zamikov. Edino geometer lahko določi dejansko realno stanje. Tega ne bo mogel določiti noben uradnik na nobeni občini. To lahko stori samo geometer. Glede na oceno, da gre za ureditev več kot 23 tisoč kilometrov javnih cest, ki dejansko nimajo urejenega statusa, se dejansko postavlja pod vprašanje, če je ta rok dobro leto za določitev samega evidentiranja dovolj dolg oziroma ali je mogoče v tem letu to narediti; če je to dejansko realno ob potrebi kadrovskih resursov, to konkretno pomeni geometrov, da bodo lahko to izvedli. V Slovenski demokratski stranki predlaganemu Zakonu o evidentiranju dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture ne bomo nasprotovali. Opozarjamo pa na primere v praksi, ki bodo zahtevali veliko dela, angažmaja, tudi potrebe po kadrovskih resursih, po geometrih, in tudi po povečanem stroškovnem obsegu, kar je s predvidenim stroškom dobrih dveh milijonov za celo Slovenijo absolutno podcenjen strošek.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem! V naši državi poznamo pet dejanskih rab zemljišč, ki so urejene v različnih zakonih. Dejanska raba za na primer kmetijska in gozdna zemljišča je že urejena v Zakonu o kmetijskih zemljiščih. Dejanska raba vodnih zemljišč je urejena v Zakonu o vodah; ni pa še urejena dejanska raba cest in železnic, kar se uvaja s tem novim zakonom, ki je pred nami. Ko bo, če seveda bo, ta predlog zakona sprejet, bodo podani pogoji, da se bo lahko v celoti začel izvajati 23. člen Zakona o evidentiranju nepremičnin, ki v drugem odstavku določa, da podatke o vrstah dejanskih rab zemljišč posredujejo v zemljiški kataster upravljavci evidenc posameznih vrst dejanskih rab zemljišč, ki se vodijo na podlagi zakona. Upravljavci javne cestne infrastrukture so na primer Dars, občine; javne železniške infrastrukture pa je podjetje Slovenske železnice –Infrastruktura, d. o. o. Treba je poudariti, da zakon ne posega v lastniško pravna razmerja, temveč zgolj v evidentiranje dejanske rabe. To se bo urejalo s posebno metodologijo, ki jo bodo upravljavci, torej tudi občine, lahko uporabili; pripravila pa jo bo Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo. Ker gre po naši oceni zgolj za izvedbeni zakon, ki ne bo spreminjal lastništva in velikosti parcel, bomo v Poslanski skupini Desus predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar, drage kolegice, dragi kolegi! Obravnavamo predlog novega zakona o evidentiranju dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture, ki je še eden od predlogov zakonov, ki naj bi bili podlaga za izvajanje Zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin. Pa res potrebujemo še en nov zakon?! Če vlada vztraja pri sprejetju tega zakona, naj nam vendarle da tehten razlog za sprejetje. Sprejetje posebnega zakona samo zato, da bomo podatke iz evidence dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture prenesli v zemljiški kataster in na Direkciji Republike Slovenije za infrastrukturo dodatno zaposlili deset javnih uslužbencev, je za našo poslansko skupino nesprejemljivo. Kaj nam pomaga prenos podatkov iz ene evidence v drugo, če nimamo rešenega osnovnega problema; osnovni problem pa je lastništvo javnih cest. Da bo vlada lahko v polni meri izvajala Zakon o množičnem vrednotenju nepremičnin in nato tudi Zakon o davku na nepremičnine, mora rešiti ključni problem – lastništvo javnih cest. Po podatkih Državnega sveta je kar 23 tisoč kilometrov kategoriziranih cest neodmerjenih ali zemljiškoknjižno neurejenih. 23 tisoč kilometrov! To je približno 57 % vsega javnega cestnega omrežja. Rešitev tega problema v tem predlogu je za nas dovolj tehten razlog, da bi predlog soglasno podprli. Menimo, da je to zelo zaskrbljujoč podatek, ki se ga vlada ne zaveda oziroma tej problematiki v tem mandatu ni posvetila dovolj pozornosti. V Poslanski skupini Nove Slovenije se ne moremo strinjati s predlogom vlade, ki občinam ponovno nalaga nova finančna bremena. Opozarjamo, da je nalaganje novih finančnih bremen občinam nedopustno, če se jim ne zagotovijo dodatna finančna sredstva za izvajanje predloga zakona, torej novih nalog. V Sloveniji imamo 212 občin, ki imajo različen obseg infrastrukture in različno urejenost stanja na tem področju. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da sprejetje Predloga zakona o evidentiranju dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture ne rešuje ključnega problema, torej ureditve lastništva javnih cest, zato predloga zakona ne bomo podprli. Glasovali bomo proti.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog zakona o evidentiranju dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture vzpostavlja pravila in sistem za evidentiranje dejanske rabe zemljišč, ki pripadajo javni cestni infrastrukturi, državne in občinske ceste, ter javni železniški infrastrukturi; ter bo omogočil vzpostavitev realnega stanja v zemljiškem katastru. Že ob prvem množičnem vrednotenju nepremičnin je bilo namreč ugotovljeno, da je nujno imeti pravilne in tekoče podatke o nepremičninah v javnih evidencah, ki ustrezajo dejanskemu stanju. Zakon ureja tudi varstvo pravic lastnikov zemljišč, ne nanaša pa se na urejanje premoženjskopravnih razmerij v zvezi z zemljišči javne cestne ali javne železniške infrastrukture. A kljub temu bodo lahko upravljavci, zlasti upravljavci občinskih cest, lažje pristopili k urejanju stvarnopravnih in premoženjskopravnih razmerij, saj bo iz vzpostavljene evidence razvidna natančna lega pripadajočih zemljišč ne glede na meje zemljiških parcel. V času zakonodajnega postopka se je z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin odpravilo pripombe Zakonodajno-pravne službe. Zakon podpira tudi Komisija Državnega sveta. Ker verjamemo, da zakon na ustreznejši način ureja evidentiranje dejanske rabe zemljišč javne cestne in javne železniške infrastrukture, kot je bilo to v dosedanji praksi, ga bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. in 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 12. točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAVNIH FINANCAH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za finance mag. Saši Jazbec.
Spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! S predlaganim Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih financah se v pravni red Republike Slovenije dokončno prenaša Direktiva Sveta 2011/85/EU o zahtevah v zvezi s proračunskimi okviri držav članic. V okviru Evropske unije je bil novembra 2011 sprejet paket zakonodajnih predlogov petih uredb in direktive, katerih namen je bil okrepiti fiskalno disciplino držav članic in njihovo ekonomsko upravljanje. Direktiva je bila v slovenski pravni red delno prenesena z Zakonom o fiskalnem pravilu; dokončno pa bo pravno implementirana z danes obravnavanim zakonom, saj Zakon o fiskalnem pravilu v več določbah, povezanih s srednjeročnim načrtovanjem fiskalne politike, napotuje na ureditev v zakonu, ki ureja javne finance. Tako se določata dva dokumenta, na podlagi katerih bo načrtovanju prioritet države posvečena bistveno večja pozornost. Prvi je Državni program razvojnih politik, ki vsebuje razvojne usmeritve in tiste prioritete vlade, ki so ključnega pomena za razvoj. Vlada ga sprejme vsako leto do 30. novembra. Do sedaj so se ti načrti oblikovali spomladi ob pripravi Nacionalnega reformnega programa in Programa stabilnosti; v okviru predlaganega postopka pa se čas priprave proračunskih dokumentov za naslednja štiri leta začne že jeseni, ko resorna ministrstva oktobra pripravijo prioritete s svojih področij. Na podlagi le-teh služba, pristojna za razvoj, in Ministrstvo za finance pripravita Predlog državnega programa razvojnih politik, ki ga novembra sprejme Vlada. Poleg ključnih prioritet in razvojnih usmeritev dokument vsebuje usmeritve za predvidene strukturne reforme in ostale institucionalne spremembe; ob hkratni zahtevi, da morajo biti finančne posledice skladne z omejitvami, ki izhajajo iz Zakona o fiskalnem pravilu. Državni program razvojnih politik bo tako postal ključni dokument, ki bo predstavljal osnovo za pripravo finančnih načrtov proračunskih uporabnikov. Drugi dokument je Srednjeročna fiskalna strategija, to je dokument Vlade, kjer se opredeljuje in začrta smeri fiskalne politike na srednji rok. Vsebuje vrsto elementov, ki služijo kot podlaga za ugotovitev ustreznosti konsolidacije javnih financ. Na zahtevo Evropske komisije je dodana obveznost, da fiskalna strategija vključuje tudi kvalitativne in kvantitativne opise ukrepov, s katerimi se bo dosegal ciljni saldo sektorja država, poleg tega še analizo občutljivosti ob različnih predpostavkah rasti bruto domačega proizvoda in obrestnih merah ter odgovornost ministra za finance za pripravo okvira. V Zakonu o javnih financah je bilo treba določiti tudi ukrepe za primer, če se srednjeročna uravnoteženost ne izvaja v skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu ali če Slovenija prejme priporočilo oziroma poziv Sveta zaradi odstopanja od določb Pakta za stabilnost in rast. Predlagani zakon za tovrstne primere ministru za finance podeljuje pooblastilo, s katerim lahko, prvič, dovoli prevzemanje obveznosti samo na podlagi njegovega predhodnega soglasja; drugič, predlaga Vladi sprejetje predpisov, s katerimi se zmanjšajo izdatki proračunov sektorja država; ali tretjič, prepove razporejanje pravic porabe. Isti člen določa tudi obveznost priprave predloga spremembe okvira, če je to potrebno za zagotovitev spoštovanja srednjeročne uravnoteženosti javnih financ. Predlagani zakon določa tudi, da mora Fiskalni svet na dve leti opraviti analizo kvalitete oziroma nepristranskosti napovedi makroekonomskih agregatov, ki jo pripravlja Umar. To je zahteva direktive; s predlaganim amandmajem pa se na način, da je ureditev še skladna z zahtevami Komisije, sledi pripombam Fiskalnega sveta. S predlaganim zakonom se določa še način izračunavanja in uporabe presežkov institucionalnih enot sektorja država, hkrati pa se na podlagi izrecne zahteve v Zakonu o fiskalnem pravilu določa tudi, v katerih primerih lahko ustanovitelj institucionalne enote zahteva vplačilo presežkov v proračun ustanovitelja. Posledično se ta ureditev črta iz zakona o izvrševanju proračunov. Ob upoštevanju povedanega smo ustrezno prilagodili tudi določbe zakona, ki določajo vsebino proračunskega memoranduma, hkrati pa za pripravo najzahtevnejših dokumentov določili prehodno obdobje. Pripomba Združenja občin Slovenije v delu, ki se je nanašala na pristojnost ministra za finance oziroma vlade, da posega na višino izdatkov občin, je bila z amandmajem upoštevana; medtem ko se določba o možnosti povečanja premoženja institucionalnih enot sektorja država ne nanaša na občine. Spoštovani poslanke in poslanci, glede na dejstvo, da je predlagani zakon popolnoma usklajen s ključnimi deležniki, predlagam, da ga podprete. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici odbora gospe Vojki Šergan.
Hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Poročilo Odbora za finance in monetarno politiko k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih financah. Odbor je na svoji 47. seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih financah, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila Vlada. Odbor je poleg predloga zakona prejel še dopis Fiskalnega sveta, mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Združenja občin Slovenije in mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance. V skladu s Poslovnikom Državnega zbora so amandmaje k posameznim členom predloga zakona vložile koalicijske poslanske skupine. Seje odbora so se udeležili predstavniki Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravne službe, Umarja in Fiskalnega sveta. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državna sekretarka na Ministrstvu za finance pojasnila cilje in namen predloga zakona ter predstavila poglavitne rešitve, ki se nanašajo predvsem na prenos Direktive Sveta 2011/85/EU o zahtevah v zvezi s proračunskimi okviri držav članic. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da so pripombe iz pisnega mnenja ustrezno upoštevane v vloženih amandmajih. Uvodoma je predstavnica Državnega sveta predstavila pisno mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance ter povedala, da Državni svet predlog zakona podpira ter se zavzema za čim prejšnje sprejetje novega zakona o javnih financah. Predstavnik Fiskalnega sveta je uvodoma povedal, da je imel le-ta nekaj vsebinskih pripomb, ki pa so bile usklajene z Ministrstvom za finance ter so vključene v predlagane amandmaje. Direktor Umarja je v uvodu opozoril na skrajšanje rokov za pripravo jesenske in spomladanske gospodarske napovedi. V razpravi je bilo izpostavljeno vprašanje glede prenosa direktive in zamude pri tem ter ali je s tem predlogom zakona omenjena zamuda odpravljena. Prav tako je bilo postavljeno vprašanje glede vsebinskih rešitev predloga zakona in glede morebitnega poseganja v pristojnosti Agencije za trg vrednostnih papirjev ter Agencije za zavarovalni nadzor. Postavljena so bila vprašanja glede priprave novega zakona o javnih financah. Med razpravo je državna sekretarka na Ministrstvu za finance odgovorila na zastavljena vprašanja in podala dodatna pojasnila. Ob tem je povedala, da bo s predlogom zakona zamuda odpravljena in kazni za Slovenijo ne bo. Pojasnila je tudi še odprta vprašanja pri pripravi novega zakona o javnih financah. Odbor je v skladu s Poslovnikom Državnega zbora obravnaval vložene amandmaje Poslanske skupine Stranke modernega centra, Desusa in SD ter jih sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu mag. Andrej Šircelj.
Spoštovani predsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegi in kolegice! Že v poročilu odbora k Predlogu zakona o javnih financah je bilo samo omenjeno tisto, kar je na nek način zelo pomembno za ta zakon – prenos te direktive kasni za več kot štiri leta. 31. 12. 2013 bi morala biti sprejeta ta direktiva v slovenske javne finance. Zakon o javnih financah kasni za več kot štiri leta in tega Ministrstvo za finance in Vlada Republike Slovenije v tem štiriletnem mandatu ni naredila. In ker Slovenija ni prenesla v svoj pravni red direktive, nas Evropska komisija toži. 7 tisoč evrov na dan krat 4 leta pa še nekaj mesecev znese več kot 11 milijonov. Tako dela ta vlada domače naloge, za katere je zavezana, da jih bo dejansko naredila. Ker pa niso v ta zakon vključene določbe, ki se nanašajo na fiskalno disciplino, ki se nanašajo na srednjeročno načrtovanje, usklajenost proračunov in tako naprej, je pa posredna škoda za državne finance še večja, ki jo verjetno ne zna nihče izračunati. To je zdaj izhod v sili, ko želi v zadnjem trenutku ta vlada vključiti v naš pravni red neko direktivo, ki bi morala biti vključena že pred štirimi leti; in tega ni dejansko naredila. Glede same vsebine težko čemurkoli nasprotujemo glede te direktive, vprašanje pa se pojavlja glede odgovornosti. Glede odgovornosti so bila postavljena številna vprašanja na Odboru za finance in monetarno politiko. Med drugim tudi, lahko to ponavljam, ker ni bilo odgovorjeno, kolikokrat je ministrica za finance pisno vložila zakon o javnih financah na Vlado. Pisno s podpisom. In zakaj Zakona o javnih financah ni? In zakaj imamo zaradi tega, ker ga ni, manj transparentne javne finance in zaradi tega se nad ministrstvi vrši pomanjkljiv nadzor ali pa manj natančen nadzor, predvsem ni vsebinskega nadzora nad porabo sredstev posameznih ministrstev; katerihkoli, od šolstva, ministrstva za delo in tako dalje. Ali je ta proračunski denar, denar davkoplačevalcev dejansko ekonomično porabljen? In ker tega ni, kot kaže, tej vladi ni v interesu, da bi vsebinsko bdela nad porabo in nadzorom proračunskega denarja. To je rezultat finančnega poslovanja te vlade. Od državne sekretarke nisem prejel informacije o tem, ali je bil zakon o javnih financah dejansko poslan s strani ministrstva, s strani ministrice na Vlado, celoten zakon o javnih financah, ki bi moral biti narejen že pred leti. Kdo je za to odgovoren – ministrica za finance ali predsednik Vlade? Tudi nimamo podatkov o tem, kolikokrat je predsednik Vlade pozval ministrico, naj poda celoten zakon o javnih financah. Niti nimamo podatka o tem, zaradi katerih ministrstev ta zakon o javnih financah ni usklajen; ampak ni usklajen. Verjetno gre tukaj za to, da je interes nekaterih, predvsem tistih, ki si ne želijo transparentnih javnih financ, ki si ne želijo večjega in poglobljenega nadzora, vsebinskega nadzora nad javnimi financami, večji od tistih, ki si želijo imeti red v javnih financah.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Vsem prav lep pozdrav! Skoraj vsak predlog zakona terja določene finančne posledice, ki so večinoma odvisne od državnega proračuna, zato je pri načrtovanju ocene finančnih posledic, ki jih predvideva uveljavitev posameznega ukrepa ali rešitve, treba skrbeti, da bodo le-te ostale znotraj finančnega okvira, kot ga določa fiskalno pravilo. Javne finance so torej kompleksna in zahtevna materija, ki terja jasna in konkretna pravila pri oblikovanju javnofinančne politike države. Nedavna raziskava je odkrila, da se naša država uvršča precej visoko po transparentnosti proračunskega procesa. Med priporočili, ki so izpolnjevani konkretno za Slovenijo, je omenjena zgodnejša javna obravnava proračunskega memoranduma, več jasnih informacij za javnost o vladnem proračunskem predlogu in bolj informativno poročilo o izvrševanju proračuna. Nekaj je tudi priporočil pri zunanjem nadzoru in reviziji, med katerimi je izpostavljena zunanja ocena učinkovitosti dela Računskega sodišča, precej več pomanjkljivosti pa je pri sodelovanju javnosti. V Poslanski skupini Desus smo mnenja, da ni nikoli dovolj previdnosti in skrbnosti, ko gre za porabo proračunskega denarja. Proračunska disciplina mora veljati za vse enako, ne glede na to, o katerem proračunskem uporabniku je govora. Da bi bila priprava proračuna čim bolj učinkovita in predvsem skladna z zahtevanimi predpisi Evropske unije, pa predlagana novela nadgrajuje nekatere zakonske določbe. Tako bomo po novem imeli dodatna dva proračunska dokumenta, ki opredeljujeta prioritete vlade in sledita Strategiji razvoja Slovenije. Implementacija evropske direktive je tako terjala celotno novo poglavje, ki bo dodatno okrepilo fiskalno politiko. Poslanke in poslanci v Poslanski skupini Desus bomo predlagano novelo soglasno podprli. Kot smo že povedali, ko gre za nadzor nad porabo proračunskih sredstev, smo mnenja, da bi morala veljati nekoliko bolj stroga in jasna pravila, saj očitno obstaja še dovolj prostora za napredek, zato bi bilo vredno razmisliti tudi o sprejetju popolnoma novega zakona. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Novi zakon o javnih financah je bil predan v javno obravnavo 29. januarja 2016. Minili sta torej dve leti. Javna obravnava je potekala do konca februarja 2016, torej se je zaključila pred skoraj dvema letoma. Mi v Novi Sloveniji smo angažirali naš strokovni odbor, naše strokovnjake, ki se razumejo na javne finance, zbirali smo pripombe in se pripravljali na resno razpravo o tako resnem zakonu, kot je nov zakon o javnih financah. Pa nič. Zdaj smo že na koncu mandata in če bi danes prišel ta novi zakon o javnih financah v obravnavo, bi ga zavrnili zaradi tega, ker se tako pomembni zakoni, velja tudi za nekatere druge, ne obravnavajo 5 minut pred volitvami, ko dejansko koalicije de facto ni več. To je neodgovorno od te vlade in zelo preprost sklep je – če nimamo moderniziranega zakona o javnih financah, potem tudi ne moremo imeti urejenih javnih financ. To je dejstvo in to je ključna tema danes. Ta vsebina mikrospremembe, ki jo prinaša ta Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih financah, je sicer potrebna, ampak želeli bi si, da bi v tem mandatu, ampak takrat, ko je bil čas, sprejeli nov zakon o javnih financah. Samo en primer, ki je vnebovpijoč, mi smo sprejeli Zakon o fiskalnem pravilu, tam smo definirali Fiskalni svet. Operacionalizacijo delovanja Fiskalnega sveta mora urejati in bi ga naj tudi urejal nov zakon o javnih financah; ampak tega ni. Fiskalni svet nekako deluje po svoje in upam vsaj, da dobro deluje; nima pa neke zakonske osnove v Zakonu o javnih financah. V Poslanski skupini Nove Slovenije bi tukaj želeli opozoriti zgolj na mnenje Združenja občin Slovenije, v katerem je le-to opozorilo na možnost posega v avtonomijo lokalne samouprave. Če bi vlada zahtevala zmanjšanje odhodkov v napovedih, to po njihovem mnenju omogoča tudi poseg v proračun, ki se že izvaja. Prav tako Združenje občin opozarja na nekatere druge nejasnosti. Zakon sicer prinaša obveznost srednjeročnega načrtovanja fiskalne politike, vzpostavlja se obveznost priprave dveh novih dokumentov, prvič, Državnega programa razvojnih politik, ki ga do konca novembra tekočega leta sprejme Vlada in vsebuje razvojne usmeritve in prioritete Vlade, ki izhajajo iz Strategije razvoja Slovenije ter so ključnega pomena za razvoj Slovenije. In drugič, Srednjeročna fiskalna strategija, ki jo predstavljata združena Okvir za pripravo proračunov sektorja država in Program stabilnosti. Zaradi navedenega in še veliko razlogov, ki jih nismo navedli zaradi pomanjkanja časa, v Poslanski skupini Nove Slovenije predloga novele Zakona o javnih financah ne moremo podpreti.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa ponovno za besedo, spoštovani predsednik. Ko smo morali v Sloveniji uvesti ustavne omejitve v obliki fiskalnega pravila, so te močno omejile možnosti države in drugih odgovornih za javne finance. Naj spomnimo, da te omejitve pomenijo obvezno zmanjševanje javnega dolga, izravnanost proračuna in zahtevi, da se javni dolg zniža pod 60 % bruto domačega proizvoda, ustvarjeni presežki pa se v tem obdobju namenjajo primarno za zmanjševanje dolga. Pomemben del uvedenih sprememb je vezan tudi na proračunsko načrtovanje. Le-to je postalo dvoletno in poteka v več fazah, pri katerih se na podlagi makroekonomskih napovedi najprej določijo proračunski okvirji in zgornje omejitve porabe; nato pa se v skladu s tem razporejajo odhodki in prihodki. Uveden je tudi Fiskalni svet, ki ima v tem procesu pomembno vlogo, predvsem zaradi presoje skladnosti proračunskih dokumentov z načeli evropskega pakta stabilnosti ter zaradi vhodnih podatkov pri zagotavljanju, pri katerih sodeluje. Posledica je dolgotrajen postopek proračunskega načrtovanja, ki zelo oži manevrski prostor države, žal pa to pomeni tudi velikanske količine gradiva in kratke časovne roke pri odločanju. Oblikovanje proračunov je postal proces, v katerem so največjo moč dobile vlade; pa še te morajo strogo upoštevati napovedi finančnih in fiskalnih institucij. Namen vsega tega je, da bi javne finance ostale obvladljive in da se ne bi ponovno znašli v situaciji izpred nekaj let, ko mnogi niso več verjeli, da bo Slovenija znala in zmogla premagati krizo brez tujih trojk. Vse države Evropske unije so z direktivo in drugimi obsežnimi pravili zavezane, da svoje javnofinančne sisteme prilagodijo tem omejitvam. Od sprejetja fiskalnega pravila dalje v Sloveniji proračunske dokumente sicer načrtujemo skladno z določili evropskih direktiv, a jih še nismo prenesli v nacionalno zakonodajo. Zaradi tega je Evropska komisija proti Sloveniji že sprožila postopke, zato bo sprejetje tega zakona pomenilo tudi odpravo te zamude. S sprejetjem predloga se tako uzakonja način sprejemanja proračunov, kakor smo ga že navajeni v preteklih letih. Določajo se faze in postopki oblikovanja proračuna ter način pridobivanja podatkov o napovedi gospodarskih gibanj, ki so v zadnjih letih postala osnova za oblikovanje vseh z javnimi financami povezanih odločitev. Opredeljujejo se roki za predložitev in obravnavo predlogov posameznih proračunskih dokumentov ter vloga institucij, kot sta Fiskalni svet in Umar, v posameznih fazah oblikovanja, izvajanja ter nadzorovanja proračuna. Spremembe niso vezane le na državni proračun, temveč tudi druga javna sredstva in blagajne, vključno z občinskimi proračuni, v katerih se nahaja znaten del javnega denarja. Spoštovani, v tem mandatu je bil način upravljanja javnih financ v marsičem zelo spremenjen. Želeli bi si, da bi danes lahko namesto zgolj osnovnih prilagoditev zakonske ureditve evropske direktive razpravljali o predlogu bolj celovite prenove Zakona o javnih financah; a je to, kot kaže, projekt, ki bo moral počakati na naslednji sklic Državnega zbora. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih financah podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Levica, v njenem imenu Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Evropska unija je projekt jedrnih držav kapitalizma na stari celini, s katerim si le-te zagotavljajo svojo hegemonijo, svoje dobičke, gladko delovanje kapitalističnega aparata. Ko je bil ta red ogrožen, so v njegovi obrambi vpoklicali trojko, strašno trojko – Evropsko komisijo, Evropsko centralno banko in Mednarodni denarni sklad. Ta trojka je delovnim ljudem, državljanom, zlasti po državah evropske periferije, odvzela pravico do demokratičnega odločanja in jim vsilila razreševanje krize, krize kapitalizma, ki je delovni ljudje niso ustvarili, so jo pa močno pospešili bankirji na plečih delavskega razreda. In ko so ti državljanke in državljani rekli – ne, ko so rekli – pri nas vlada demokracija, ne bomo plačali vaše krize; so te države periferije, v prvi vrsti Grčijo, uničili. Uničili. Uvedba fiskalnega pravila naj bi preprečila tak scenarij pri nas, v Republiki Sloveniji. Ampak ali ga bo res? Morda k nam ne bo zaradi fiskalnega pravila prišla trojka Evropske komisije, Evropske centralne banke in Mednarodnega denarnega sklada; ampak trojka Vlade, Fiskalnega sveta in Umarja zato ni nič boljša – trojka je še vedno trojka! Po predlaganem zakonu namreč ti organi določajo okvir; Državnemu zboru, izvoljenemu organu pa ostanejo samo lepotni popravki. Ob tem se vsako politično pravilo, tudi fiskalno pravilo, uporablja selektivno. Lahko pogledamo na primer vojaške izdatke. Evropska komisija od vseh držav, tudi od Slovenije, zahteva, da zmanjšajo javni sektor. In če se ozremo v Program stabilnosti, bomo videli, da so leta 2016 naši javni izdatki znašali 4,5 % BDP. Toliko je znesel obseg našega javnega sektorja, torej plač javnih uslužbencev, pokojnin in socialnih prejemkov. Po načrtih vlade naj bi se javni sektor do leta 2020 skrčil na 41,9 % BDP, ampak to napovedano varčevanje ne velja za celoten javni sektor, ne. Te omejitve veljajo za zdravstveni sistem, za pokojnine in za izobraževanje; ne veljajo pa za vojaške izdatke. Zelo konkretno, Cerarjeva vlada nas je, torej Slovenijo, decembra vključila v evropsko vojaško unijo ali PESCO. Eden od glavnih pogojev za vključitev v PESCO pa je, da se vojaški proračun države realno poveča vsako leto in da vsako leto zrastejo tudi izdatki za nabavo orožja. Torej fiskalno pravilo velja za zdravstvo, šolstvo, velja za penzije in socialne izdatke; ne velja pa za nakupe orožja in subvencioniranje tujih vojaškoindustrijskih kompleksov. Po eni strani bo Cerarjeva vlada zmanjšala obseg javnega sektorja kot celote, ampak bo znotraj tega napihnila vojaške birokrate in nabavo orožja. Vidimo, kam pelje tako fiskalno pravilo. Omejuje se razvoj države in blaginja državljanov, hkrati pa se krepi represivni aparat. Med drugim naj bi za izgradnjo dveh bataljonskih skupin, ki k obrambi naše domovine prav ničesar ne prispevata, prispevata pa kot pomožni sili vojaških operacij Nata na tujem, zapravili 1,2 milijarde evrov. To je toliko denarja, kot je vreden cel drugi tir. 1,2 milijarde evrov bo za vedno, za vekomaj izgubljena recimo za investicije v medicinsko opremo, v znanost, v razvoj civilnih tehnologij. V Levici na tako politiko kategorično ne pristajamo, zato bomo tudi pri tem zakonu glasovali proti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Spoštovana predstavnica Vlade, kolegice in kolegi! Danes obravnavamo predlog novele Zakona o javnih financah, s sprejetem katere bomo v slovenski pravni red dokončno implementirali direktivo Sveta, ki govori o zahtevah v zvezi s proračunskimi okviri držav članic. V okviru Evropske unije je bil namreč že v letu 2011 sprejet paket zakonodajnih predlogov petih uredb in direktive, katerih namen je okrepiti fiskalno odgovornost držav članic in okrepiti njihovo ekonomsko upravljanje. Slovenija je že v letu 2013 sprejela Ustavni zakon o spremembi 148. člena Ustave Republike Slovenije, kar pomeni, da se je na ustavni ravni zavezala, da bodo prihodki in izdatki proračunov srednjeročno uravnoteženi brez zadolževanja ali pa da bodo prihodki presegali izdatke. Potem smo v letu 2015 z dvotretjinsko večino vseh poslancev sprejeli Zakon o fiskalnem pravilu, ki podrobneje določa izvedbo 148. člena Ustave Republike Slovenije. V tej že sprejeti zakonodaji je večina določb direktive implementiranih, za dokončno implementacijo pa je treba sprejeti še danes predlagane spremembe Zakona o javnih financah, ki vsebujejo obveznost srednjeročnega načrtovanja fiskalne politike. V ta namen je predvidena priprava dveh novih dokumentov, in sicer Državnega programa razvojnih politik, v katerem bodo vsebovane prioritete vlade, ki so ključnega pomena za razvoj Slovenije in izhajajo tudi iz Strategije razvoja Slovenije. Gre torej za dokument, ki bo v prihodnje predstavljal osnovo za pripravo finančnih načrtov proračunskih uporabnikov. Drugi novi dokument pa je Srednjeročna fiskalna strategija, v katerem se opredeli smer fiskalne politike na srednji rok in vsebuje vrsto elementov, ki služijo kot podlaga za ugotovitev ustreznosti konsolidacije javnih financ. V postopku sprejemanja omenjene novele smo bili seznanjeni tudi s pripombami, ki jih je oblikoval Fiskalni svet. V naši poslanski skupini smo se zavzeli za to, da se pripombe Fiskalnega sveta upoštevajo, saj bodo prispevale k večji preglednosti in kredibilnosti proračunskih dokumentov. Hkrati pa zagotavljajo tudi večjo transparentnost in povečujejo možnost izpolnjevanja fiskalnih pravil. Veseli nas, da sta Ministrstvo za finance in Fiskalni svet vse pripombe skupaj proučila in so rešitve ustrezno vključene v predlog zakona. Zelo pomembno je, da Slovenija dosega visoko raven transparentnosti proračunskega procesa. Na podlagi zadnje raziskave, ki jo izvaja nevladna organizacija International Budget Partnership iz Washingtona in je bila objavljena pred kratkim, je Slovenija med 115 državami zasedla 17. mesto. Globalno povprečje kazalnika proračunske preglednosti znaša 42 točk. Za Slovenijo se je kazalnik proračunske transparentnosti v primerjavi z letom 2015, ko je bila raziskava nazadnje izvedena, zvišal z 68 na 69 od možnih 100 točk. Kljub visoki oceni so bile tudi tukaj identificirane še nadaljnje priložnosti za izboljšave, predvsem v prizadevanjih za večjo participatornost proračuna in oblikovanje k ciljem usmerjenega predloga proračuna. Delno se bo proračunska transparentnost po naši oceni povečala tudi na podlagi rešitev, ki jih prinaša ta novela. Tukaj predvsem mislim na dva nova dokumenta, ki sem ju že omenila, in tudi na javno objavo informacije o tem, ali bo država v naslednjem letu v obdobju podpotencialne ali nadpotencialne ravni BDP. Na podlagi teh rešitev in rešitev Zakona o fiskalnem pravilu se bo sledilo določbam Ustave, da bodo prihodki in izdatki proračunov države srednjeročno uravnoteženi, brez zadolževanja; ali pa da bodo prihodki presegli izdatke. Ker bodo rešitve Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih financah omogočile zagotoviti zakonski okvir za učinkovito upravljanje javnih financ ter omogočile zagotoviti makroekonomsko stabilnost, trajen in stabilen narodnogospodarski razvoj, bo Poslanska skupina Stranke modernega centra ta predlog podprla. Na koncu naj še pohvalim Ministrstvo za finance za vsa prizadevanja, ki so jih vložili v pripravo novega zakona o javnih financah, pa čeprav žal ni bil deležen zadostne politične podpore, da bi ga predložili Državnemu zboru že v tem mandatu. In nadalje jih pozivam, da nadaljujejo s svojimi prizadevanji, saj nujno potrebujemo nov, posodobljen zakon o javnih financah, torej zakon, ki na nek način ureja vse, ki imajo posredne ali neposredne veze z javnimi financami. Stari zakon ima namreč letnico, če se ne motim, 1999. Verjetno pa bo pravi čas za tovrstno razpravo na začetku naslednjega mandata. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 14. 2. 2018. V razpravo dajem 2. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Havla lepa, spoštovani predsednik. Jaz ne nasprotujem amandmaju, ki ga je predlagala koalicija, s katerim se beseda »scenariji« v množinski obliki spremeni v besedo »scenarij« v edninski obliki. To je pač ta amandma. Formalnopravno, tudi poslovniško zadovoljuje vsem določbam, ki so. Bi pa želel, spoštovani predsednik, ker sem ravno pri besedi, dopolniti še tisto, kjer sem prej končal, ko sem rekel, da ni bilo informacije o tem, kako je ta zakon potoval z Ministrstva za finance na Vlado in kdo je odgovoren za to zamudo. Med sejo sem dobil pismo državne sekretarke na Ministrstvu za finance mag. Saše Jazbec – to pismo mi je včeraj poslala tudi po pošti, vendar ga danes še nisem prejel –, v katerem je zelo jasno razvidno, kaj vse je Ministrstvo za finance naredilo v letih 2016, 2017 in 2018. Med drugim tudi piše, da je bila 25. 10. 2017 sprejeta odločitev, da vrh koalicije obravnava ta zakon, pri čemer je sklenil, da se pripravijo samo spremembe in dopolnitve Zakona o javnih financah, ki pomenijo prenos direktive. Z drugimi besedami, vrh koalicije je določil, da še kako nujnega zakona, celovitega Zakona o javnih financah, ki bi zagotovil večjo transparentnost in tudi večji nadzor nad javnimi financami, ne bo v tem mandatu. Vrh koalicije – gospod Cerar, gospod Erjavec in gospod Židan, jaz razumem, da je to vrh koalicije, ki jim ni v interesu, da se finance uredijo. In tu lahko iščemo tudi odgovornost, zakaj nimamo zakona o javnih financah in zakaj imamo tožbo Evropske komisije za okoli 11 milijonov evrov, 7 tisoč evrov na dan. Verjetno bodo sedaj, ko bo zakon sprejet, evropski organi na nek način odločili, vendar da ne bo Slovenija plačala, tega še nikjer ne piše. Gre pa tudi za verodostojnost države, ki zamuja štiri leta s prenosom neke direktive, ker se enostavno mečka in se noče sprejeti celovitega ukrepa, zakona o javnih financah, v katerega bi bila vključena tudi ta direktiva; pa se zdaj samo spreminja stari zakon o javnih financah. In za to je odgovoren vrh koalicije – gospod Cerar, gospod Erjavec in gospod Židan, jaz razumem, da je to vrh koalicije. Se opravičujem, če kdo drug vodi to koalicijo ali če kdo drug predstavlja vrh koalicije, potem se tem gospodom opravičujem, morda tudi to nekje drži. In zdaj imamo odgovorne za netransparentnost javnih financ in za potencialno obveznost Slovenije v višini 11 milijonov evrov in za posredno škodo, ki se s tem dejansko lahko zgodi. To je kot nek zaključek te koalicije na področju javnih financ, zaključek zaradi tega, ker bodo kmalu volitve, ker verjetno se še kakšni bistveni zakoni s področja javnih financ ne bodo sprejeli; ampak to je ta zaključek. Zaključek, da bomo po štirih letih sprejeli, ali pa boste sprejeli, nujno direktivo, da ne bomo plačali kazni 11 milijonov evrov, ostalega pa nič, kar bi moralo biti narejeno in kar je v normativnem programu te koalicije ali pa te vlade, ker so verjetno v tej vladi isti gospodje, kot so v vrhu koalicije – gospod Cerar, gospod Erjavec in gospod Židan. To je, če želite, za nekatere slaven; za druge neslaven zaključek te koalicije, tega vrha koalicije in te vlade.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Saša Jazbec.
Hvala lepa za besedo. Želela bi dati repliko na tole razpravo gospoda Širclja. Koalicija je prvi korak prenosa direktive storila s sprejetjem Zakona o fiskalnem pravilu. Zakon o fiskalnem pravilu je bil zelo težek in tudi zelo dolgo usklajevan zakon, ker je bila za njegovo sprejetje potrebna dvotretjinska večina. In en del direktive je bil prenesen s sprejetjem Zakona o fiskalnem pravilu. Drugo dejstvo, na katerega bi rada opozorila, je, da je tudi Zakon o javnih financah, kot smo zelo obširno razpravljali na odboru, težek zakon, ker posega na različna področja ali pa na vsa področja javnih financ; in je enotno razumevanje teh zadev zelo težko doseči med deležniki, oziroma vemo, da pač tega ne bomo nikoli dosegli. Bi pa ob tem vseeno poudarila, da je smiselno, da vlada sprejme zakone v prvi polovici mandata, da lahko potem v drugi polovici spremlja to izvajanje, da lahko ex post ocenjuje, kaj se dogaja, kaj sprememba zakonodaje prinaša; ne pa da zakon sprejmeš na koncu in ga na nek način potem vsiljuješ novi vladi v ureditev. Ob tem pa naj res ne pozabimo omeniti tudi tega, da se večji del določil, ki jih zahteva direktiva oziroma ta šestorček o fiskalnem upravljanju, v praksi uporabljajo. Mi pač imamo transparentne javne finance, mi imamo objave na spletnih straneh za centralno in za lokalno raven, mi imamo en kup zelo ažurnih podatkov, tako da so to stvari, glede katerih nas Mednarodni denarni sklad, Evropska komisija, bonitetne agencije pohvalijo, ker so zadeve transparentne. Kot je povedala tudi gospa Šergan, v mednarodni neodvisni raziskavi je Slovenija spet zasedla zelo visoko mesto pri transparentnosti proračuna. Mislim, da nas za samo transparentnost proračuna ni treba tako zelo skrbeti glede kazni, ki ste jih omenjali; to ne gre za 11 milijonov, kazen bi nastopila šele takrat, če bi prišlo do pravnomočnosti sodbe. Sodbo je Evropska komisija vložila ob koncu lanskega leta, do 27. marca imamo rok za pojasnilo, za notifikacijo. Če bo zakon zdaj sprejet, bomo samo obvestili Evropsko komisijo in tukaj ne govorimo o štiriletni zamudi. Niti neposredna niti posredna škoda ne nastaja iz razlogov, ki sem jih že prej omenila. Mogoče pa bi vseeno povedala še tole, da fiskalno pravilo ali pa fiskalno upravljanje velja za vse vrste izdatkov, fiskalno pravilo ne omejuje državljanov na eni strani, da bi druge vrste izdatkov pa lahko gledali z drugačnimi očali. Gre enostavno za to, da imamo različne mednarodne zaveze, ta zaveza do obrambnih izdatkov je pač ena mednarodna zaveza, potem pa imamo tudi druge vrste izdatkov, ki so vezane na bruto domači proizvod; in le-te v času naraščanja bruto domačega proizvoda v nominalnih zneskih potem naraščajo. Drugače pa je fiskalni okvir toliko robusten, da je treba upoštevati v njem vse vrste izdatkov, in se mogoče na en način vseeno tudi kaže neke vrste nekonsistentnost, ker so recimo notri tudi investicije. V končni fazi tudi investicije potem prispevajo k javnofinančnemu saldu. Če želimo povečati gospodarsko rast, če želimo povečati produktivnost, potrebujemo investicije na eni strani in po drugi strani te iste investicije oziroma vsi izdatki vplivajo oziroma se vštevajo v zgornjo mejo izdatkov. Tukaj bo imela Evropska komisija pri nadaljnjih postopkih tega ekonomskega oziroma fiskalnega upravljanja bo imela še dovolj dela, da ta pravila naredi po eni strani enostavnejša in po drugi strani konsistentnejša. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi spoštovani državni sekretarki za to pojasnilo. Zakon o fiskalnem pravilu ne nadomešča Zakona o javnih financah, tisto je posebna tema, to verjetno ve mag. Saša Jazbec in verjetno še kdo drug. Zaradi tega je zadeva povezana, ni pa takšna, da bi lahko karkoli glede tega nadomestili. In zdaj glede kazni in prejudiciranja tega, kaj bo odločila Evropska komisija. Evropska komisija je tožbo sprožila in tudi če ne bo denarne kazni, v političnem svetu, v politični Evropi to nekaj pomeni za Slovenijo, pomeni nekaj negativnega, po mojem osebnem mnenju. Pomeni, da nismo verodostojni, pomeni tudi to, da morda besede predsednika Vlade, ki jih je izrekel v ponedeljek, kako nimamo nobenih težav z Evropsko komisijo in tako naprej; če je tukaj neka tožba, verjetno imamo kakšne težave z Evropsko komisijo. On je govoril v nekem drugem kontekstu, vendar je na splošno povedal, da nimamo nobenih problemov. In če se koalicija odloči, da ne bo sprejela neke zakonodaje, ki jo najprej da v normativni program ali pa vrh koalicije in ki je obvezna zato, da se sprejmejo direktive, to seveda nekaj pomeni, nekaj negativnega in vsekakor je to slab vtis in dejansko slabo dejanje. Hvala lepa.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati. Ja. Besedo ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Levici tega zakona ne bomo podprli iz dveh razlogov. Prvič, že zaradi tega ne, ker a priori nasprotujemo fiskalnemu pravilu. Fiskalno pravilo je obvod demokratičnih mehanizmov v neki državi, kako zategovati pas veliki večini državljank in državljanov, delovnih ljudi ter kako peljati neko razvojno pot izključno po parametrih neoliberalne mantre. Torej kako ugajati finančnim trgom, mednarodnim finančnim institucijam, kako se podrejati direktivam tujih centrov moči in obiti kakršnekoli demokratične, socialne in druge aspiracije lastnih državljank in državljanov. To je na najbolj načelni ravni, zakaj smo proti temu zakonu. Drugič je pa jasno, da se fiskalno pravilo izvaja in se namerava izvajati selektivno, zmanjševal naj bi se obseg javnega sektorja v celoti, hkrati naj bi pa znotraj tega naraščali vojaški izdatki, kar samo potrjuje mojo prejšnjo poanto. Špara se na sociali, na zdravstvu, na penzijah, na vseh izdatkih javnega dobra, na vseh kategorijah, ki prispevajo k blaginji državljank in državljanov, navadnih ljudi, če želite; hkrati pa se povečuje sredstva za represivni aparat. Za patrije bo, za penzije ne bo. Za mednarodne misije na tujem, za obleganje Rusije recimo, se bo našel denar, ga bo šlo še več; socialne pomoči pa še vedno ne pokrivajo ravni minimalnih življenjskih stroškov. In kako štorasto se predlagatelji lotevajo tega zakona, je razvidno tudi iz obrazložitve, ki so jo podali glede vpliva na proračun. V tej obrazložitvi piše takole: »Predlagani zakon nima finančnih posledic na državni proračun, saj se v praksi vsa predlagana ureditev že izvaja.« Če se vsa predlagana ureditev že izvaja, potem iz tega lahko sledi samo dvoje. Prvič, da je zdajšnja praksa nezakonita, ker poteka brez zakonske podlage. Drugič, da je predlagani zakon pravzaprav nepotreben, ker predlagana ureditev že obstaja in zakonska podlaga je že. Kaj od tega dvojega je res? Najbrž šele tretja varianta. Na ministrstvu samo napol vedo, kaj počnejo.
Samo en faktičen popravek. Obstajalo je zgodovinsko obleganje Stalingrada, obleganja Rusije pa še ni.
Postopkovno.
Postopkovno, Miha Kordiš.
Hvala, predsedujoči. Se moram odzvati na to, ker mislim, da je bila vaša intervencija nepotrebna. Bila pa je tudi netočna. Nato ima že 25 let zelo jasno strategijo ekspanzije na Vzhod. Vzhodna meja Nata se je premaknila za tisoč kilometrov proti Rusiji, proti vzhodu po kolapsu Varšavskega pakta; čeprav je bila obljuba po razpustu Varšavskega pakta, da se to ne bo zgodilo. Sploh v zadnjih letih tudi lahko spremljamo stopnjevanje teh napetosti, ki prihajajo s strani zahodnih ideologov. Konec koncev, zakaj je Slovenija poslala svoje fante in dekleta na rusko mejo?!
Kakorkoli bova, tem zadevam nikoli ne bova prišla do konca, ampak dejstvo je, da obleganja Rusije ni. Lahko se pogovarjamo o drugih zadevah, ampak to pa ni obleganje. Te besede se ne bo uporabljalo na tako preprost način. Zaključujem razpravo. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, zaključil sem razpravo. Imate pa postopkovno, gospod Miha Kordiš.
Mislim, da je bila tudi ta druga intervencija, prvič, nepotrebna in, drugič, nekorektna. Lahko proces, ki ga spremljamo že 25 let in še posebej intenzivno v zadnjih letih, odenete v tak ali drugačen označevalec, ampak dejstvo je, da Nato in še posebej Zahod s svojimi centri moči namensko, sistematično zateguje zanko okoli Ruske federacije. To je dejstvo. Od poskusov barvnih revolucij do udarov, od Gruzije do Ukrajine in tako naprej. Z prikazovanjem ruskega medveda kot neke nevarnosti globalnemu miru, razpošiljanjem zahodnih vojska na ruske meje in tako naprej, to so vse zelo jasne, empirične potrditve tega, da se obleganje Rusije – oziroma recite temu vi, kakor želite – dejansko dogaja, da se stopnjuje. In šele te aktivnosti Zahoda ogrožajo evropski, potencialno svetovni, mir.
Bom odnehal, ker se res nima smisla pogovarjati o literarni komparativistiki in mednarodnih odnosih hkrati. [[oglašanje iz dvorane]] Ne zato; ampak zaradi tega, da lahko dokončamo zadevo. Torej zaključujem to točko. O amandmaju bomo v skladu [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne, zaključil sem jo že prej. [[oglašanje iz dvorane]] Res sem jo zaključil, preden je dobil zadnjo postopkovno. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, prej bi se morali javiti glede na vse skupaj. Ker ne želi nihče več razpravljati oziroma ker pravočasno ni želel več nihče razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. in 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 5. točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU NA DODANO VREDNOST V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 19 poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za finance in monetarno politiko predlaga Državnemu zboru sprejetje sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem podpredsednici odbora gospe Vojki Šergan za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Hvala za besedo. Še enkrat lepo pozdravljeni! Poročilo Odbora za finance k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost, druga obravnava. Odbor za finance in monetarno politiko je na 47. seji 1. 2. 2018 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki predlagatelja zakona, Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravne službe, Državnega sveta, Obrtno-podjetniške zbornice in Gasilske zveze. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z Ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajno-tehničnega vidika. Služba je podala pripombe k posameznim členom, in sicer k 3. in 7. členu predloga zakona. Uvodoma je predstavnik predlagatelja zakona pojasnil cilje predlaganega zakona. Glavni cilj predlaganega zakona je uvedba druge, nižje stopnje DDV v višini 5 %. Cilj predlaganega zakona je tudi znižanje stopenj DDV na predkrizno raven, s čimer bi razbremenili državljane, predvsem tiste, ki imajo najnižje prihodke, hkrati pa bi s tem spodbudili tudi potrošnjo, kar bi ugodno vplivalo na gospodarsko rast ter konkurenčnost in s tem v končni fazi tudi na prihodke v državnem proračunu. Državni sekretar na Ministrstvu za finance ugotavlja, da je bil 20. decembra 2017 Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje že predložen Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost, prva obravnava, EPA 2365-VII s strani istega predlagatelja, v katerem se je s 1. januarjem 2018 predlagalo enako znižanje veljavnih stopenj DDV ter enako predlagala uvedba dodatne nižje stopnje v višini 5 % za iste izbrane dobave blaga in storitev, od katerih se po trenutni ureditvi plačuje DDV po stopnji 9,5 %. Vlada je že takratnemu predlogu zakona nasprotovala, zakon pa tudi ni bil deležen podpore v Državnem zboru, zato je bil zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. Pojasnil je razloge, zaradi katerih Vlada tega predloga zakona ne podpira, in navaja predvsem dejstvo, da rešitev ni sistemska ter da je problematičen tudi z vidika upravljanja z javnim dolgom. V nadaljevanju je predstavnica Zakonodajno-pravne službe pojasnila, da je služba dala pisno mnenje in da na danih pisnih pripombah vztraja, posebej glede 7. člena, ki govori o začetku veljavnosti, kjer je treba upoštevati 155. člen Ustave. Odbor je s 7 za, 4 proti sprejel naslednji sklep: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost, ZDDV1-K, druga obravnava, EPA 2486-VII , ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Besedo dajem predstavniku predlagatelja predloga zakona mag. Andreju Širclju za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa. Mag. Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Poslanci in poslanke Slovenske demokratske stranke smo predlagali znižanje stopenj davka na dodano vrednost, in sicer na predkrizno raven, z 22 na 20 % splošna stopnja in z 9,5 na 8,5 znižana stopnja. Poleg tega smo predlagali tudi obdavčitev nekaterih izdelkov in storitev z močno znižano 5-odstotno stopnjo, predvsem tistih, ki so nujno potrebne za življenje ljudi. Odbor pravi, da ta predlog ni sistemski. V čem ni sistemski? To je izmišljotina. Ta predlog je sistemski, ker sta tudi sistemsko pred krizo veljali dve tovrstni stopnji. In tudi uvedba tretje, močno znižane, stopnje je sistemska, v skladu z direktivami Evropske unije, če želite. 19 držav Evropske unije ima močno znižano ali pa eno tretjo stopnjo – ali je to močno znižana stopnja, ali je to vmesna stopnja, ali je to minimalna stopnja, kakorkoli jo že imenujemo, ima tudi tretjo stopnjo. In kaj je nesistemskega v tem, da bi po ocenah lahko ljudje imeli 350 do 400 evrov več denarja na leto? Kaj je v tem nesistemskega? Da bodo ljudje imeli večji letni dohodek, to kaže, da je za to koalicijo nekaj nesistemskega. Še kako sistemsko je to, da imajo državljani več denarja, in še kako sistemsko je seveda tudi to, da s tem, ko imajo državljani več denarja, imajo večji standard in imajo večjo kvaliteto življenja. Če mislite, da je nesistemsko to, da upokojenci ne morejo potegniti prvi dan meseca z zadnjim, s tem bi ga pa lažje, potem ste v zmoti. In potem tukaj sploh ne govorimo o sistemskosti ali ne, ampak mene prav zanima, kaj je pa tisto sistemsko, kar je pomembno za ljudi. Poglejte, to so neke izmišljene fraze, ki se tukaj pojavljajo, po katerih mislijo nekateri ali pa nekateri odbori, ker odbor tako sklepa, da so še učeni, ampak so popolnoma neživljenjski. Popolnoma življenjsko je, da bodo ljudje imeli na podlagi tega predloga zakona več denarja. Popolnoma sistemsko. Ne bodo ga imeli manj, v nobenem primeru ga ne bodo imeli manj, imeli ga bodo kvečjemu več, kajti nižje stopnje v tem primeru pomenijo več denarja. Pomeni pa tudi, da bodo posledično imeli tudi večje pokojnine pa večje plače, tiste nizke plače. To zagotavlja ta predlog. To sistemskost zagotavlja ta predlog. Posledično pomeni tudi to, da bo gospodarstvo zaradi tega bolj konkurenčno, bo več delovnih mest, bodo višji dohodki. To je tisto, kar je sistemsko, če želite. Na podlagi tega, ker bodo ljudje imeli več denarja, se bo povečala tudi potrošnja in ne nazadnje bo tudi država od tega imela več. Vsi bodo imeli več, ampak kot kaže, za to koalicijo je nekaj nesistemskega, če bodo imeli ljudje več. Potem je to nesistemsko. Omenjeno je bilo, da je Slovenska demokratska stranka že drugič ta zakon predlagala v sprejetje. Ja, verjetno ga bo še tretjič, pa četrtič, pa petič. Kot kaže, je tukaj morda na mestu tisti pregovor, ki pravi, ponavljanje je mati modrosti, ali pa se bo morda tudi še kdo iz koalicije zavedal tega, da je to sistemsko, če imajo ljudje boljšo kvaliteto življenja in več denarja. V Slovenski demokratski stranki seveda podpiramo ta zakon, podpiramo tudi to, da bomo stopnje spravili na raven pred krizo, kajti ta koalicija, ta vrh koalicije, če želite, Cerar, Erjavec, Židan, govori o tem, da krize ni več. Če krize ni več, potem tudi ne potrebujemo več kriznih višjih stopenj davka na dodano vrednost.
Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavnici Vlade in sicer [[…]]predstavniku Vlade. Gospod Tilen Božič, državni sekretar na Ministrstvu za finance, imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Lepo, da ste me naslovili z nežnejšim spolom glede na to, da je bila tudi moja kolegica pri predhodnih točkah prisotna. Kar se tiče stališča Vlade do predloga, ki ga je vložil SDS, bi že uvodoma povedal to, da Vlada temu predlogu nasprotuje, tako kot je bilo tudi že predstavljeno na Odboru za finance in monetarno politiko. Tam so se tudi – se zahvaljujem poslancem, ki so pripoznali ta dejstva, ki smo jih tudi predstavili – odločili, da zavrnejo ta predlog. Zakaj je temu tako? Vlada si postavlja relativno enostavne in jasne cilje. Prvi, najpomembnejši, ki izhaja tudi iz tistega, kar smo se tukaj skupaj dogovorili, in to je fiskalno pravilo, je, da bomo konsolidirali javne finance do leta 2020. Pod ta cilj, ki je krovni cilj, spadajo pa tudi ostali cilji. Na področju davčne politike gre tukaj za tri; eno je davčno prestrukturiranje, v okviru možnosti smo tukaj nekaj potez potegnili, druga zadeva, debirokratizacija na področju davkov in tretja zadeva, dvig uspešnosti pri pobiranju davkov, kar lahko tudi sami opažate in spremljate skozi nekatere ukrepe, ki smo jih sprejeli oziroma ste jih oziroma smo jih potrdili tudi v tej hiši. Učinki takšnega predloga so v tem trenutku ocenjeni na preko pol milijarde evrov na letni ravni, če bi bili sprejeti. Del, približno 270 do 280 milijonov oziroma če bi trajno veljal ta predlog približno 300 milijonov na letni ravni, na račun znižanja stopenj z 22 na 20, del pa tudi na račun znižanja z 9,5 na 8,5. Nadalje, kar je pa tudi močen učinek, tam bi se našlo preko 200 milijonov evrov izpada na račun posebno znižane stopnje. V tem predlogu, ki ga je dal tudi predlagatelj, bi veljalo opozoriti na to, da za nekatere znižana stopnja ni mogoča že po direktivi. Tu govorijo tudi oni o otroški obutvi in oblačilih, o šolskih potrebščinah, tudi o opremi za gasilce, to so vse tiste zadeve, ki so zagotovo tudi nam zanimive, ampak v evropskem pravnem redu to ni dopustno, ravno zaradi tega se poslužujemo drugih ukrepov, običajno s subvencioniranjem, oblikovanjem razpisov in tako naprej, ki potem k tem žlahtnim ciljem tudi pripomorejo. Sočasno bi omenil tudi naslednjo reč, da trenutno na evropski ravni potekajo zelo živahne razprave s področja DDV, tako z vidika, kako naj bi izgledal dokončni sistem DDV, kot tudi z vidika, kako bi se reformirale davčne stopnje oziroma sistem stopenj DDV. To je tisti del, kjer je tudi Slovenija s svojimi predstavniki zelo aktivna, si prizadeva; glede na to, da smo na področju davka na dodano vrednost, pobiranja, delovanja sistema in tako naprej eni izmed boljših v Evropi, smo tudi tisti, ki si želimo, da bi tudi v prihodnje kar največ naših predlogov in zamisli končalo v tej evropski ureditvi. Kot rečeno, verjamem, da bo takrat, ko bodo te zadeve dozorele, ponovno čas za razpravo o tem, kaj narediti s stopnjami, kako jih oblikovati in tako naprej, vendar v doglednem času Vlada ne vidi priložnosti za znižanje ali pa zvišanje stopenj DDV glede na to, da so prioritete drugje. Na davčnem področju, ko se pogovarjamo o prestrukturiranju, govorimo predvsem o tem, da smo nekonkurenčni. Prva nekonkurenčnost, ki jo jemljemo kot pomembno, je zagotovo v obremenitvi dela, in tu je Vlada marsikaj naredila v zadnjih dveh letih, po statičnih izračunih približno 130-milijonsko znižanje na letni ravni, ko govorimo o obremenitvi plač, se pravi predvsem področje dohodnine, in po drugi strani je cilj tudi, da bi se v prihodnosti to prioritetno obravnavalo. Se pravi, da se najprej posvetimo temu, potem pa morebiti gremo še na nekatera druga področja. Je pa dvig stopenj DDV, bi rad ponovno izpostavil, bil že leta 2013 skomuniciran z Evropsko komisijo, takrat kot trajni ukrep in ne kot začasni ukrep. Res je, da je bil v začasni zakon zapisan, vendar v končni fazi je bil potem, tako kot se to spodobi, vnesen tudi v svoj matični zakon, v Zakon o davku na dodano vrednost. Kot rečeno, Vlada takšnemu predlogu nasprotuje zaradi zelo velikih učinkov, ki so s tem povezani. Ne smemo pozabiti tudi tega, da sta proračuna za leti 2018 in 2019 že sprejeta. In če bi prišlo do tako drastične spremembe, bi morali na odhodkovni strani potegniti zelo hude reze, prav tako pa verjetno to kombinirati z dvigom davkov na kakšnem drugem področju. Kot rečeno, Vlada temu predlogu nasprotuje. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Še enkrat vsem prav lep pozdrav! Predlagani zakon o davku na dodano vrednost je brez dodatne vrednosti – tako bi lahko opisali vnovičen poskus predlagateljev za, upala bi si trditi, skoraj izsiljevalske načine za dosego svojega namena, ki je v prvi vrsti predvolilna kampanja, saj komu se ne zdi ideja o nižjih davkih preprosto genialna? In drugič, gre za idealno priložnost, da ponovno s prstom pokažete na sedanjo vlado, kako nič ni naredila za svoje državljane, ter prepričate javnost, da je rešitev za njihovo boljše življenje in odpravo vseh finančnih skrbi zgolj v nižji obdavčitvi. Da gre za način vlaganja zakonskih postopkov, ki bi po mnenju pravne teorije lahko vodil tudi do zlorabe procesnih pravic, je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora v svojem mnenju. Sprenevedanje glede finančnih posledic predloga zakona je postalo praksa neresnega ravnanja predlagateljev, saj kot že večkrat rečeno, smo v Poslanski skupini Desus prepričani, da se takšnega izpada ne more nadomestiti samo in izključno iz naslova večje osebne porabe. Znižanje stopenj davka ne pomeni avtomatičnega znižanja denimo cen nafte ali elektrike kar čez noč, kot je predlagatelj trdil ob prejšnji obravnavi. Prav tako se ne bodo kar čez noč spremenile potrošniške navade. V Poslanski skupini Desus se strinjamo, da je davek na dodano vrednost tisti davek, ki še bolj povečuje dohodkovne razlike med zavezanci, kajti velja predpisana enaka stopnja za vse. Tako bosta 22-odstotni davek plačala enako tisti, ki ima 100, in tisti, ki ima 10 evrov v denarnici. Izhajajoč iz te preproste logike, je edina smiselna progresivna obdavčitev, ki pomeni nič drugega kakor manj davka za tiste najbolj osnove dobrine, ki jih dnevno potrebuje čisto vsak izmed nas, in več davka na luksuzno dobro, kar je vse bolj rezervirano zgolj za posameznike. V Poslanski skupini Desus smo za pravično obdavčitev zavezancev, vendar ne na račun najšibkejših. Še vedno menimo, da je davčno blagajno treba napolniti z davčnimi prihodki tistih, ki ustvarijo nadpovprečno, ne pa na račun tistih, ki nimajo niti za preživetje. In takšnih je, žal, čedalje več, kljub okrevanju gospodarske rasti. Mednarodne primerjave, kot smo že večkrat ugotovili, lahko vsak razlaga po svoje, odvisno od tega, kako argumentira predlagani ukrep. Drži, da je Slovenija nad povprečjem Evropske unije glede obremenitve dela, je pa pod povprečjem, ko govorimo o obdavčitvi dobička podjetij. Tudi ta segment je treba malo bolje pogledati, zakaj je temu tako in kje še imamo prostora, da bi vsak podoben predlagani ukrep lahko spravili v finančno ravnovesje. Poslanke in poslanci v Poslanski skupini Desus bomo vnovič pritrdili negativnemu sklepu matičnega delovnega telesa. Hvala.
Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Hvala lepa. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani državni sekretar Tilen Božič, kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji smo se na dvig stopnje davka na dodano vrednost ostro odzvali že ob napovedi povišanja leta 2013, se pravi pred petimi leti. Dvig stopnje z 20 na 22 % ter dvig nižje stopnje DDV z 8,5 na 9,5 % smo seveda razumeli kot ukrep, ki je v nasprotju s krščanskodemokratskim konceptom in našim političnim programom. Zato je popolnoma jasno, da predlog zakona, ki prinaša povrnitev višine stopnje davka na dodano vrednost na prejšnjo raven, podpiramo. Slovenija sodi med države z nadpovprečnimi stopnjami davka na dodano vrednost. Tudi poročilo Svetovnega gospodarskega foruma ocenjuje, da so za poslovno okolje v Sloveniji poleg neučinkovite državne birokracije najzahtevnejši in najtežavnejši faktor prav visoke davčne stopnje. V Sloveniji sta nadpovprečno obdavčena predvsem delo in potrošnja. Prav zato smo v Novi Sloveniji v preteklosti že predlagali znižanje stopnje davka na dodano vrednost na nemško raven, zmanjšanje prispevkov z uveljavitvijo razvojne kapice in socialnega copatka ter povečanje splošne dohodninske olajšave na 7 tisoč evrov. V skladu z našim predlogom spremembe Zakona o dohodnini bi zaposleni s povprečno plačo na mesec prejeli dobrih 80 evrov več kot sedaj. Žal vladna koalicija našemu predlogu za višje plače ni prisluhnila, ampak raje povečuje proračunske odhodke. Obžalujemo, da Ministrstvo za finance ravna kot računovodstvo Republike Slovenije. Mi verjamemo, da tam so kvalitetni kadri, tudi s tukaj prisotnim državnim sekretarjem vred, ki ne razmišljajo zgolj računovodsko, ampak tudi kreativno, razvojno. Če bomo zgolj z računovodskimi pristopi gledali na spremembe v davčni politiki, ne bomo prišli nikamor, pardon, šli bomo nazaj. Nenavadno je, da leva vladna koalicija, kot je aktualna, ne podpre zmanjšanja stopenj DDV. Gre namreč za davek, ki najbolj prizadene najrevnejše državljane, saj ti največji delež svojega dohodka porabijo za potrošnjo izdelkov, ki jih potrebujejo za preživetje. Na drugi strani pa premožnejši državljani večji del dohodka privarčujejo, kar pomeni, da se ta del njihovega dohodka z davkom na dodano vrednost ne obdavči. V nasprotju z zadržanostjo Vlade za znižanje davkov pa lahko vidimo, da je ta veliko bolj pogumna, ko gre za jemanje iz proračuna. V letih od 2016 do 2019 Vlada predvideva povečanje proračunskih odhodkov za skupaj 700 milijonov evrov. Kje je tukaj fiskalno pravilo, ki ga tolikokrat omenjate, spoštovani kolegi iz koalicije? Način vodenja državne fiskalne politike kaže predvsem na to, da se Vlada preslabo zaveda dejstva, da se denar ustvarja v gospodarstvu. Sadove rasti BDP in posledično širitve davčnega proračuna pod vodstvom obstoječe vlade žanje le odhodkovna stran proračuna. Podjetja, ki skupaj s svojimi zaposlenimi skrbijo za proračunsko širitev, pa zaman čakajo, da bi se svojih bremen vsaj nekoliko razbremenila. Zmanjšanje obremenitve davka na dodano vrednost bi gotovo povečalo tudi potrošnjo, spodbudilo gospodarsko aktivnost in izboljšalo pogoje za poslovanje gospodarskih subjektov. Politika visokih davkov izkazuje veliko nezaupanje do sposobnosti državljanov za upravljanje z denarjem, ki ga sami zaslužijo. Le politika, ki ne zaupa svojim državljanom, od njih zahteva plačevanje previsokih davkov, da bi namesto njih s temi sredstvi upravljala. Krščanski demokrati tako politiko odločno zavračamo. Očitek koalicije, da je ta novela Zakona o davku na dodano vrednost nesistemski pristop, je neutemeljen, gre za neutemeljen očitek, je nestrokoven in milo rečeno neroden. Ker je zmanjšanje davčne obremenitve izjemno pomemben del usmeritve gospodarskega programa Nove Slovenije, novelo Zakona o davku na dodano vrednost seveda podpiramo, torej bomo glasovali proti predlogu sklepa Odbora za finance in monetarno politiko. Hvala lepa.
Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Danes moramo ponovno ponoviti nastope izpred meseca dni, ko smo opravili razpravo o predlogu uvedbe nove dodatne znižane davčne stopnje davka na dodano vrednost. Govorili bi lahko o zlorabi postopka. Identičen predlog zakona je bil namreč pred manj kot dvema mesecema že vložen, obravnavan in tudi zavrnjen. A glede na druge predloge in argumente, ki jih isti predlagatelji uporabljajo, ko ocenjujejo slovensko davčno okolje glede na bližino volilnih odločitev, in glede na globoko razširjenost prepričanja, da so davki previsoki, njihovo znižanje pa bo koristilo vsem, se očitno tem razpravam ne bo moč izogniti. Državni zbor je seveda pravo mesto za razprave o predlogih, kako izboljšati obstoječi sistem in kako razbremeniti ljudi. Ne nazadnje je prav DDV tisti, ki ga vsi občutimo. In manj premožni med nami ga res občutijo bolj. Prav tako je tudi res, da so bile povišane stopnje DDV uvedene kot protikrizni ukrep, ki je zaradi stabilnosti javnih financ postal trajen. A prav tako je res, da moramo, če želimo ljudi razbremeniti, najti tudi način, kako se zmanjšani prihodki nadomestijo. Država brez možnosti ukrepanja, brez virov za svoje delovanje ne more opravljati svojega poslanstva in ne poskrbeti za vse javne storitve in transferje, ki smo jih iz njih in prav teh davkov deležni vsi, ki jih plačujemo. Prav pri obravnavi prejšnje točke smo govorili o javnih financah in o fiskalnem pravilu. Naj spomnim tudi na to, kdo je bil najglasnejši zagovornik fiskalnega pravila, celo njegove zlate, najbolj ostre različice. To so bili današnji predlagatelji znižanja davkov. Zato moramo spomniti, da fiskalno pravilo zahteva zniževanje javnega dolga, in še več, zahteva se presežke usmerjati v ta cilj. Resnično nenavadno je, da isti predlagatelji, ki se predstavljajo kot največji zagovorniki fiskalne discipline, vedno znova in znova predlagajo nove in nove ukrepe, ki bi zlomili možnost države, da se discipline drži. Ker vedno znova govorimo o davkih, povzemamo tudi podatke, o katerih se strinja večina ekonomistov – da so slovenski davki po večini v okvirih, kot jih poznajo tudi druge razvite države, da so nadpovprečno obremenjeni dohodki iz dela, podpovprečno pa premoženje in dobički iz kapitala, da ni prostora za večja davčna znižanja in da bi morali v teh primerih za izpade prihodkov najti nadomestila. Odgovoren predlagatelj bi tako skušal Državni zbor in javnost prepričati s predlogom, ki bi pojasnil tudi del enačbe, kako bomo pokrili primanjkljaj, ki bi ga s tem povzročili. Če bi imeli resen namen, bi lahko hkrati s tem predlagali tudi povišanje obdavčitve kapitalskih dobičkov ali premoženja ali drug, konkreten ukrep, pa je iz njihovih siceršnjih razprav jasno razvidno, da tudi na področju obdavčitve kapitala vidijo Slovenijo kot davčni pekel. O nasprotnem jih očitno ni moč prepričati, zato ostajajo slepo zaverovani v svoj prav, da bo za vse bolje, če bodo davki nižji. Mi mislimo, da se o tej temi ni mogoče pogovarjati na takšen način, zato v Poslanski skupini Socialnih demokratov delimo mnenje s pristojnim delovnim telesom, ki meni, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poslanci Levice se zavzemamo za znižanje DDV in trošarin, ampak z enim bistvenim pogojem – izpad davka na dodano vrednost je treba nadomestiti z dvigom davkov na visoke dohodke, na kapital in na premoženje velike vrednosti. Brez tega, če samo znižamo DDV, ne pa hkrati dvignemo davke na kapital in premoženje, se nam v proračunu navrta 300 milijonov evrov težka luknja vsako leto. A že sedaj nam primanjkuje denarja za višje minimalne plače, za dostojne socialne prejemke in za razvojne projekte. Zato ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlagatelj, SDS, je v tem mandatu isti zakon predlagal že večkrat, ampak še zdaj kljub neskončnim pozivom še vedno noče odgovoriti na osnovno vprašanje – kdo bi pokril 300-milijonsko luknjo, ki bi nastala zaradi znižanja DDV? Oziroma če upoštevamo še predlog SDS za znižanje dohodnine za 200 milijonov evrov, je vprašanje toliko težje – kdo bi pokril polmilijardno luknjo v proračunu? Ali bi ta izpad kompenzirali z znižanjem pokojnin, socialnih prejemkov in plač? Kar je naredila Janševa vlada z Zujfom. Ali bi ga kompenzirali z zniževanjem prihodkov občin? Bi odpovedali infrastrukturne projekte, kot sta tretja razvojna os ali drugi tir? Tudi obljube, da bi zaradi zniževanja DDV in dohodnine podjetja začela množično kar zaposlovati, so nerealne. Sprememba DDV ima od vseh davkov najmanjši učinek na gospodarsko dejavnost oziroma če hočete čisto empirično, se ozrite denimo v Bosno, v Bolgarijo in v podobne periferne države, kjer se zlahka pokaže, da zniževanje davkov ne povečuje zaposlenosti niti ne zmanjšuje revščine. To je pač neka neoliberalna ideološka mantra, ki nima osnove v življenju. Ljudem je treba odkrito povedati, znižanje DDV bi na dolgi rok lahko prispevalo k znižanju maloprodajnih cen. Nikakor pa ne drži, da bi se zaradi znižanja DDV cene znižale čez noč temu primerno, daleč od tega. Podjetja večinoma ne bi šla v zniževanje cen, ampak bi si povečala zaslužke. Znižanje DDV bi na kratek rok koristilo kapitalu, ne pa potrošnikom. Ko razpravljamo o davkih, nas predlagatelji po navadi sprašujejo, zakaj je recimo kurilno olje v Avstriji cenejše kot v Sloveniji. Seveda je dražje zato, ker imamo v Sloveniji višje trošarine, DDV in okoljske dajatve, ampak iz tega še ne sledi, da imamo v Sloveniji nasploh, kar povprek in čez previsoke davke. Ravno nasprotno. V Avstriji zberejo bistveno več davkov, kot jih zberemo v Sloveniji. Konkretno, pri nas je tega za slabih 39 % BDP, v Avstriji za skoraj 44 % BDP. Torej problem pri nas ni v davkih nasploh, ampak v tem, da ti davki niso pravično razporejeni. Pri nas morajo ljudje plačati visok DDV in trošarine na elektriko, plin, gorivo, hrano in drugo blago, zato da na drugi strani lahko lastniki kapitala in bogati nasploh plačujejo izjemno nizke davke na dobiček, na kapital in na premoženje velike vrednosti. Revna oziroma delavska večina, ogromna večina državljank in državljanov Republike Slovenije, dobesedno in neposredno subvencionira bogate razrede te države. Posledica? 10 % najbogatejših v Sloveniji si lasti že skoraj polovico vsega premoženja v naši državi, a na drugi strani najrevnejših 20 % zgolj 5 promilov. Zato prioriteta Levice ni znižanje DDV, ampak dva druga ukrepa. Prvič, na strani prihodkov pravična obdavčitev kapitala, visokih dohodkov in premoženja velike vrednosti. In drugič, na strani odhodkov ustavitev zapravljanja denarja za nove patrie oziroma druge zaveze do Nata in podobne nepotrebne stroške. Ko naredimo ta preokret, pa lahko znižamo tudi davek na potrošnjo. Hvala.
Gospa Vojka Šergan bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Skupina poslancev SDS je ponovno vložila v postopek v Državnem zboru spremembe Zakona o davku na dodano vrednost, s katerimi so želeli, da bi stopnje davka na dodano vrednost vrnili na prejšnje stanje zgornje stopnje z 22 % na 20 % in spodnje stopnje z 9,5 na 8,5 %. Prav tako predlagajo uvedbo dodatne nižje stopnje v višini 5 % za izbrane dobave blaga in storitev, od katerih se po trenutni ureditvi plačuje DDV po stopnji 9,5 %. Glede obstoječe ureditve davka na dodano vrednost je treba ponovno poudariti, da je bil kot trajni ukrep dvig DDV sprejet pod vlado Alenke Bratušek. Maja 2013 se je takratna vlada zavezala, da bo dvig DDV trajni ukrep v programu stabilnosti, ki je bil predložen Evropski komisiji. Seveda razumemo trajnost ukrepa zaradi tega, ker je prejšnja vlada povečala dolg države in ustvarila velik primanjkljaj zaradi sanacije bančnega sistema. Vsekakor lahko ocenimo, da zaradi spoštovanja danih zavez ne moremo tega razveljaviti, izpada DDV tudi ni mogoče nadomestiti. Javnofinančni položaj daje možnosti za znižanje stopenj DDV brez hkratnih ukrepov na prihodkovni in odhodkovni strani. Teh ukrepov s strani poslancev SDS ni bilo. Tako so predlagali amandmaje, ki so razporejali odhodke državnega proračuna v višini skoraj 19 milijonov evrov. Glede na to, da je proračun vezan na skoraj 90 % zakonskih obveznosti, predlogi niso bili izvedljivi. Proračun je treba uravnotežiti, teh ukrepov poslanci SDS niso predlagali. Tukaj se sprašujem, ali bi zaradi znižanja DDV v SDS predlagali zmanjšanje socialnih transferjev, uvajanje novih zujfov. Z Zujfom je bilo privarčevanih 800 milijonov, večino teh ukrepov smo odpravili. Znižanje DDV pomeni 550 milijonov evrov izpada davčnih prihodkov. Lahko pričakujemo znižanje investicij v zdravstvu ali kaj drugega? Prav tako ne bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra pristajali na to, da se ponavljajo napake iz obdobja 2006–2008, ko je takratna vlada z davčno politiko prispevala k pregrevanju gospodarstva. Glede spodbujanj potrošnje pa je treba omeniti, da znižanje stopenj DDV še ne pomeni, da bi sorazmerno prišlo do znižanja končnih cen blaga ali storitev, kajti glede maloprodajnih cen, ki bi jih zniževali ponudniki, je vprašanje – bi jih znižali ali pa tudi ne. Glede spodbujanja potrošnje je treba omeniti, da smo k temu pristopili z mini davčno reformo v letu 2016, ki je tudi omogočila dvig praga dodatne splošne olajšave za 300 evrov, s tedanjih 10 tisoč 866,37 evrov na 11 tisoč 166,379, kar se bo v letošnji dohodninski napovedi že nekako ljudem poznalo, ter z izvzetjem dela plače za poslovno uspešnost iz davčne osnove dohodka iz delovnega razmerja ter z nekolikšno spremembo dohodninske lestvice za zaposlene nad 1,6-kratnikom povprečne plače. Prav tako spodbujamo potrošnjo z ukrepi novega davčnega paketa, ki je bil sprejet novembra 2017 v Državnem zboru. Take rešitve novega Zakona o dohodnini omogočajo višje dohodke selektivnim skupinam. Sprememba načina določanja dodatne splošne olajšave omogoča določenim davčnim zavezancem pod povprečno plačo povečanje neto plače. Učinek uvedbe te olajšave bi povečal tudi neto dohodke določenim zavezancem bolj, kot bi jim pomenilo morebitno znižanje stopnje DDV. Isto lahko govorimo o vplivu olajšave za delovno uspešnost na socialni položaj za določene delavce, ki so zaradi uvedbe te olajšave dobili božičnico oziroma 13. plačo. Prav tako zvišanje posebne olajšave za dijake in študente poveča njihove neto zaslužke. Vse to bo pozitivno vplivalo na potrošnjo, brez da bi ogrozilo javne finance. Glede nižje stopnje DDV za gasilsko opremo pa je treba povedati, da ni mogoče uporabljati nižje stopnje DDV. To seveda drži. Kljub temu pa je treba tukaj poudariti, da se gasilce tudi financira preko proračuna in z olajšavo za donacije gasilskim društvom. Zaradi vsega navedenega bomo v Poslanski skupini Stranke modernega centra podprli sklep, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Državni sekretar, kolegi in kolegice! V Slovenski demokratski stranki bomo seveda podprli ta zakon, predvsem zaradi tega, ker pomeni ta zakon dobrobit za ljudi, predvsem zaradi tega, ker pomeni zvišanje njihovih neto prihodkov oziroma njihove možne neto potrošnje. Kot sem že omenil, med 350 in 400 evri na leto ocenjujemo, da bi lahko prišlo do zvišanja. Nič nenavadnega ni, da se vrnejo stopnje na predkrizno raven, predvsem zaradi tega ne, ker nismo več v krizi. To zagotavlja ta koalicija. Popolnoma običajno je, da se to pozna na žepih pri ljudeh. Tukaj bi rad odgovoril na še nekaj vprašanj, ki so se pri tem odprla, pa so morda premalo jasna ali pa jih nekateri moji kolegi in kolegice ne želite slišati. Pa še enkrat – od kod nadomestitev izpada? Prihodki državnega proračuna in ostalih 2 blagajn so se v letu 2017 glede na leto 2016 povečali za milijardo evrov, kar je za polovico več, kot je bilo načrtovano. Vlada je slabo načrtovala in višji so prihodki in tukaj imate že celotno pokritje. Iz tega zornega kota sploh ni nobenih težav. Če ste jih pa morda namenili komu drugemu za tekočo potrošnjo te vlade, potem pa nastane težava. Ampak prihodki so v letu 2017 glede na leto 2016 bistveno, za nekaj 100 milijonov presegli načrtovane prihodke. In zaradi tega ni tukaj nobenega manjka in predlagatelji ne načrtujemo nobenega znižanja, nobenega znižanja pokojnin, nobenega znižanja plač in tako naprej, kar tukaj nekateri, ki nimajo dovolj informacij, bom kar rekel, natolcujejo. In odgovarjam na to. Nobenih znižanj. To, da so v večini odhodki že, da tako rečem, določeni z zakonskimi ukrepi, nekateri omenjate 90 % – spoštovani, Državni zbor je tisti, ki lahko spremeni zakonske okvire. To ni argument v Državnem zboru, saj smo mi zakonodajni organ! Kdo pa lahko v tem državnem zboru spremeni zakonske okvire?! Državni zbor. Zaradi tega ni argument, da je že 90 % odhodkov zakonsko določenih. Še enkrat, ta rešitev, ki jo bomo v Slovenski demokratski stranki podprli, ki smo jo predlagali, ki jo bomo verjetno še enkrat predlagali ali pa še dvakrat, zato da se bo bolj prijelo, zaradi tega da boste morda tudi nekateri kolegi in kolegice videli dobrobit tega predloga, to bomo podprli v Slovenski demokratski stranki. Tukaj ne gre za nobene negativne prognoze o kakršnemkoli pregrevanju gospodarstva in tako naprej. Tukaj jaz verjamem, da lahko iz petnih žil vlečete argumente, zakaj ste proti, ker pravih argumentov ni. Gre za dobrobit ljudi. Ljudje bodo imeli v povprečju, ocenjujemo, 400 evrov neto dohodka na leto več. To je predlog Slovenske demokratske stranke. In vi ste proti temu. Vi ste proti temu. Vi nasprotujete temu, da bi ljudje imeli več denarja. In zato jaz mislim, da bo še v letošnjem letu, če ne prej, pa v jesenskem delu, ta predlog dejansko sprejet.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. in 20. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam 6. točko dnevnega reda. PREHAJAMO NA 19. IN 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB IN NA PREDLOG ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI. Predloga zakonov je v obravnavo zboru predložila skupina 6 poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom. V zvezi s tema predlogoma zakonov je skupina 10 poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Matejem Toninom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev obeh predlogov zakonov dajem besedo predstavniku predlagatelja, in sicer gospodu Jerneju Vrtovcu.
Spoštovani kolegice in kolegi, lep dober dan! Danes obravnavamo predloga zakonov, ki se dotikata področja, ki je na takšen ali pa drugačen način – torej ta naša dva predloga – blizu skoraj vsaki Slovenki in skoraj vsakemu Slovencu – šport. In še enkrat šport. Namreč šport na slovensko družbo vpliva na različne načine zelo pozitivno, bogati življenje, prinaša zabavo, povezuje ljudi in krepi naše zdravje. Prav športniki, slovenski športniki nam polepšajo dneve, nas združujejo v navijanju, v nas vzbujajo domoljubje, predstavljajo navdih ter so zlasti zgled mladim, mlajšim generacijam. Slovenski športniki so tudi zagotovo najboljši ambasadorji naše države in na njihove dosežke smo res lahko zelo ponosni. Ampak, gospe in gospodje, žal pa se morajo naši športniki, zlasti v mlajših letih svojega razvoja, pogosto znajti v neustreznih razmerah, ki so v veliki meri posledica finančne podhranjenosti športa v Sloveniji. Sedaj je tudi na nas, na tem državnem zboru, zlasti to, ali bomo le ponosni na naše športnike, z njimi navijali in se veselili njihovih uspehov ali bomo na drugi strani mi kot zakonodajalci zmožni danes narediti korak naprej in tudi mlajšim športnikom, tistim, ki se šele razvijajo, omogočiti nemoteno delovanje. Tudi Nacionalni program športa v Republiki Sloveniji za obdobje 2014–2023 ocenjuje, da programskega dela nacionalnega programa športa ne moremo uresničiti brez ustreznih podpornih mehanizmov države. Nadalje določa, da država uresničuje javni interes z vodenjem spodbudne davčne politike za razvoj športa. Krščanski demokrati nacionalnemu programu v tem delu pritrjujemo, za spodbujanje financiranja športa so bolj kot državne subvencije primerne davčne olajšave. Ampak žal od 2. aprila 2014, ko je bil Nacionalni program športa tudi sprejet, na področju podpore športu v okviru spodbudne davčne politike ni bilo narejenega pravzaprav nič. Prav zato smo k reševanju tega problema pristopili v Novi Sloveniji in predlagali novelo Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb ter novelo Zakona o dohodnini. Predloga uveljavljata novo olajšavo za donacije športnim društvom, ki delujejo v javnem interesu na področju športa, in športnim društvom, ki so izbrana za izvajanje letnega programa športa tako na državni kot tudi na lokalni ravni ali so izbrana za izvajanje letnega programa športa Fundacije za šport. Zavezanec, ki nameni torej donacijo takemu športnemu društvu, je upravičen do znižanja davčne osnove za dvakratni znesek plačane donacije. Donacija je lahko namenjena le za organizacijo ali za sodelovanje na športnih prireditvah ali vlaganje v osnovna sredstva in opremo, ki jo športno društvo potrebuje za svoje delovanje. Izvajanje športnih aktivnost je namreč pogosto povezano z visokimi stroški, športna društva se na različne načine trudijo za zagotavljanje finančnih sredstev, ob tem pa jim davčna zakonodaja ne ponuja veliko orodij, ki bi jim bila lahko v ponos in v pomoč. Institut davčnih olajšav za donacije, kot ga tudi pozna obstoječa zakonodaja, zmanjšanje davčne osnove omejuje za znesek 0,3 % obdavčenega prihodka, družba z dobičkom na primer 10 tisoč evrov lahko torej po obstoječi ureditvi za donacijo v šport uveljavlja največ 30 evrov znižanja davčne osnove, kar pomeni znižanje davka le v višini okrog 6 evrov. Po spremembah zakonodaje, ki jih predlagamo v Novi Sloveniji, podjetja pri doniranju ne bi bila več omejena z višino donacije. Če bi bila torej družba z dobičkom 10 tisoč evrov športnemu društvu donirala tisoč evrov, bi se takemu podjetju davčna obveznost znižala za 360 evrov. Država bi se torej odpovedala 360 evrom davka, slovenski šport pa bi ob tem pridobil kar tisoč evrov več podpore. Finančno ministrstvo bi sicer nekaj davka izgubilo, vendar pa bi slovenski šport pridobil skoraj trikrat toliko. Krščanski demokrati smo ob tem prepričani, da bi vnos takega mehanizma v slovensko davčno ureditev pomembno doprinesel k razvoju športa pri nas. Slovenski šport in slovenski športniki si to po vseh uspehih, ki jih žanjejo, zagotovo tudi zaslužijo. V Novi Sloveniji smo veseli, da ta dva predloga zakona obravnavamo prav v dneh, ko tudi z nestrpnostjo pričakujemo nastope naših športnikov na zimskih olimpijskih igrah, in prav zato vse poslanske skupine še posebej vabimo h konstruktivni razpravi o predlaganih določbah. Krščanski demokrati smo pripravljeni prisluhniti različnim argumentom in v kasnejših fazah obravnave predlogov poiskati rešitev, ki bo sprejemljiva tudi za ostale poslanske skupine. Najlepša hvala.
Za dopolnilno obrazložitev obeh predlogov zakonov dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance gospodu Tilnu Božiču.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, ponovno pozdravljeni! Predloga zakonov, o katerih bo tekla skupna razprava, določata novo, dodatno davčno olajšavo, in sicer v dveh zakonih, Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb in Zakonu o dohodnini. Gre za olajšavo za donacije športnim društvom, ki delujejo v javnem interesu. Zavezanec, ki bo namenil donacijo takemu društvu, bi bil, v skladu s predlogom predlagateljev, pod določenimi pogoji upravičen do znižanja davčne osnove za dvakratni znesek plačane donacije, ki je lahko namenjena za organizacijo ali sodelovanje na športnih prireditvah ali vlaganje v osnovna sredstva in opremo, ki jo društvo potrebuje za svoje delovanje. Uvodoma Vlada poudarja, da se zaveda pozitivnih učinkov športa, zato je treba opozoriti na ukrepe različnih politik, ki se že izvajajo, nadalje na zakonodajne akte, ki jih je sprejela ali so v pripravi, in druge svoje aktivnosti, pomembne za zagotavljanje ugodnega okvira za področje športa. Ukrepi davčne politike so odvisni od konteksta splošne ekonomske politike, dogovorjenih prednostnih nalog, razvoja ter siceršnjih družbenih razmer v družbi in državi. Z davčnimi ukrepi se lahko zasledujejo usmerjeni cilji, vendar ob hkratnem zagotavljanju poštenega in učinkovitega obdavčevanja. Vse navedeno pomeni, da je treba na posamezne predloge gledati celovito, ne samo z vidika enega ukrepa, ene skupine ali enega področja. V veljavnih Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb in Zakonu o dohodnini je že določena olajšava za donacije za tako imenovane nepridobitne namene, med drugim tudi športne. Zaradi zagotavljanja skladnosti z zakonodajo EU se lahko uveljavlja tudi za donacije v državah članicah Evropske unije in Evropskega gospodarskega prostora. Po podatkih obračunov za davek od dohodkov pravnih oseb je v letu 2016 to olajšavo uveljavljalo nekaj manj kot 10 tisoč zavezancev in približno 4 tisoč 500 zavezancev za dohodnino od dohodkov iz dejavnosti. Pri tem ni mogoče izločiti zavezancev, ki so uveljavljali le olajšavo za donacije za športne namene, temveč je to podatek za vse nepridobitne namene. S to olajšavo so zavezanci zmanjšali davčno osnovo od dohodkov pravnih oseb za 21 milijonov evrov, kar pomeni v znesku davka okoli 4 milijone evrov. Davčno osnovo za dohodnino pa so zmanjšali za manj kot milijon evrov, kar pomeni v višini davka približno 300 tisoč evrov. Dodatno je v 142. členu Zakona o dohodnini za namene financiranja splošno koristnih namenov, tudi za šport, določen institut namenitve dela dohodnine do 0,5 %. Vlada poudarja, da ti ukrepi niso izkoriščeni v celoti. Vlada opozarja tudi na druge ukrepe, ne zgolj davčne olajšave, v okviru obeh zakonov, ki za zavezance pomenijo ugodnejšo obravnavo, na primer v Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb izvzemanje določenih prihodkov iz osnove, možnosti prenašanja izgub ter druge splošne olajšave, vključno z ugodno davčno stopnjo. Davčne olajšave morajo biti določene tako, da je njihovo uveljavljanje enostavno. Dodatni pogoji, kot je na primer pogoj, da se donacije pri športnem društvu uporabijo le za točno določena vlaganja oziroma za organizacijo in sodelovanje na športnih prireditvah, nadalje vezanje na javni interes in drugi, terjajo posebno preverjanje in dokazovanje, kar je povezano tudi s stroški, dodatno administrativno obremenitvijo in pravno varnostjo oziroma v takšnem primeru pravno nevarnostjo. Vlada posebej poudarja, da Finančna uprava lahko nadzoruje davčne ukrepe, nadzor nad vračili donacij, če niso porabljene za zahtevane namene, pa ne sodi med njene pristojnosti. Pri določanju davčnih ukrepov, katerih uveljavljanje je vezano na številne dodatne pogoje, je treba določiti tudi pravila za zaščito pred izogibanjem davkom. To dela sistem bolj zapleten, dražji, manj odporen na davčne stranpoti in s tem tudi manj pravičen. Predloga zakonov nista oblikovana tako, da bi jasno in nedvoumno določila razmejevanje do veljavne olajšave za donacije. Tudi z vidika višine se ukrep kaže kot nesorazmeren v primerjavi s splošno olajšavo za donacije. Opozoriti je treba tudi na zanemarjanje drugih nepridobitnih ciljev, kot so splošnokoristni, dobrodelni, humanitarni, invalidski, religiozni in tudi drugi. Vlada meni, da je kombinacija ukrepov ob upoštevanju postopne javnofinančne konsolidacije zagotovo prava pot do trajnega in primernega okolja, tudi za delovanje in razvoj športa. Ta dva predloga pa teh ciljev žal ne zasledujeta. Glede na navedeno Vlada Republike Slovenije predlogov zakonov ne podpira. Za dodatna pojasnila in razpravo sem tukaj na razpolago s sodelavcema. Hvala.
Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, dragi kolegice in kolegi! Večkrat si gotovo vsi postavljamo vprašanje, zakaj športniki oziroma mi, navijači, velikokrat izžvižgamo politike, ko se recimo ti pojavijo na kakšnem sprejemu športnikov, recimo tukaj na Kongresnem trgu. Zakaj je bila lansko leto izžvižgana ministrica, pristojna za šport, ko je Slovenija sprejela zlate košarkarje? Ali imamo vsi odgovore za to? Mi imamo, v Novi Sloveniji. Zato ker se politiki, predvsem ta visoka politika, ministri, zelo radi slikajo s športniki, ko pa je treba na konkreten način športu v Sloveniji pomagati, potem pa ostane zgolj figa v žepu. Danes bi mi želeli ne toliko, da se pogovarjamo o davkih, o olajšavah, o denarju in tako naprej, da se dejansko prvenstveno pogovarjamo o tem, ali pri nas še vedno velja stari latinski rek, Mens sana in corpore sano, ali bolj točno, če celoten latinski rek navedem, Orandum est ut sit mens sana in corpore sano, kar v prevodu pomeni, upajmo, da je v zdravem telesu tudi zdrav duh. Ta dva naša predloga, ta dvojček dveh sicer davčnih zakonov, dejansko gre v smeri našega političnega programa, političnega programa Nove Slovenije – krščanskih demokratov, kjer med drugim dajemo poseben poudarek odnosu do narave, če hočete stvarstva, in poseben poudarek zdravemu načinu življenja, pa lahko se temu smejete ali kakorkoli že. Kolegice in kolegi, pri tej točki dnevnega reda obravnavamo dva zakona Nove Slovenije, ki po svoji formi spadata na področje financ, po svoji vsebini oziroma problematiki, ki jo rešujeta, pa zakona spadata na področje športa. Izvajanje športnih aktivnosti je pogosto povezano z visokimi stroški. Tukaj se najbrž strinjamo s to trditvijo. Ob nesporno ugotovljenih pozitivnih učinkih športa na najrazličnejših področjih v Novi Sloveniji opozarjamo, da potrebujemo okrepitev spodbude za financiranje društev, ki v naši družbi v veliki meri skrbijo za izvajanje športnih dejavnosti in razvoj kulture športa. Prav davčne olajšave za donacije v športu so gotovo dober način za izboljšanje njihovih finančnih zmožnosti ter posledično za krepitev pozitivne vloge športa v slovenski družbi. Predloga zakona uveljavljata nove davčne olajšave za donacije športnim društvom, ki delujejo v javnem interesu na področju športa, in športnim društvom, ki so izbrana za izvajanje letnega programa športa tako na državni kot na lokalni ravni ali so izbrana za izvajanje letnega programa športa Fundacije za šport. Zavezanec, ki nameni donacijo društvu, ki spada v navedene kategorije, je upravičen do znižanja davčne osnove za dvakratni znesek plačane donacije. Donacija je lahko namenjena le za organizacijo ali sodelovanje na športnih prireditvah ali za vlaganje v osnovna sredstva in opremo, ki jo društvo potrebuje za svoje delovanje. V Novi Sloveniji s predlogom teh rešitev sledimo Nacionalnemu programu športa v Republiki Sloveniji za obdobje 2014–2023, ki v poglavju Podporni mehanizmi za šport ocenjuje, da programskega dela Nacionalnega programa športa ne moremo uresničiti brez ustreznih podpornih mehanizmov države. Nadalje določa, da država uresničuje javni interes z vodenjem spodbudne davčne politike za razvoj športa. Ta dva zakona sta točno to. Točno to. Predlog zakona z novimi olajšavami vnaša sistem simbioze med gospodarskimi subjekti in opredeljenimi športnimi društvi, kar ima pozitivne posledice tako na področju gospodarstva kot na področju športa. Mehanizmi, ki jih prinašata predloga zakonov, krepijo načelo subsidiarnosti pri financiranju športnih dejavnosti. To pomeni, da s predlogom zakonskih rešitev omogočimo, da se financiranje športnih aktivnosti v čim večji meri samodejno opravi v civilni sferi z omejitvijo vpletanja državne oblasti v potek teh procesov. Verjamemo, da tako podjetniki kot opredeljena športna društva predstavljajo družbene subjekte, ki lahko z medsebojnim sodelovanjem in s spodbudo davčnih olajšav dosežejo pomembne premike na področju razvoja športa. Za nekoliko bolj plastično predstavo o tem, kaj naš predlog prinaša, si lahko ogledamo primer konkretne gospodarske družbe. Če bi družba z dobičkom 10 tisoč evrov športnemu društvu namenila tisoč evrov, bi se v skladu z našim predlogom takemu podjetju davčna obveznost znižala za 360 evrov. Država bi se odpovedala 360 evrom davka, vendar pa bi slovenski šport ob tem pridobil kar tisoč evrov podpore. Upam, da je ta aritmetika, računstvo vsem jasno. Če ne, lahko tudi ponovim. Državni proračun bi sicer nekaj priliva izgubil, to je res, vendar pa bi slovenski šport pridobil skoraj trikrat toliko. Krščanski demokrati smo prepričani, da državljani od parlamenta pričakujejo, da prisluhnemo težavam in potrebam športa ter društvom pri pridobivanju sredstev, ki so nujna za njihovo delovanje, omogočimo uporabo novih instrumentov v obliki davčnih olajšav. Ker v Novi Sloveniji slovenskemu športu privoščimo izboljšanje pogojev delovanja, bomo Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb in Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o dohodnini seveda podprli. Kolegice in kolegi, Mens sana in corpore sano.
Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Z velikim zanimanjem sem poslušal kolega pred mano, ker tudi meni šport veliko pomeni, mi je pa žal, da se ne srečujemo večkrat na kakšnih tekmah, kjer navijamo vsi skupaj za Slovenijo ali pa za kraj. Jaz zelo malo poslancev vidim, da kupijo karto in gredo navijat za društvo. Seveda, danes je pa fino govoriti, ker so olimpijske igre, kaj je pomembno za šport narediti. Eni smo bili v tako imenovanem prejšnjem življenju tudi funkcionarji v kakih športnih klubih in smo, bom rekel, tako kot rečemo v Sloveniji, rihtali denar in vemo, kako težko se financira šport in kako težko je na igrišča dobiti mlade nadobudne športnike. Pred nami sta dva predloga zakonov, katerih namen je zagotoviti večje financiranje športa in športnih organizacij – pazite – ki delujejo v javnem interesu. Da ne boste imeli zdaj občutka – Hokejski klub Jesenice, ki se vsak dan bori za to, da preživi, ne bo deležen te zgodbe, pa je hokejski klub, hokej je včeraj premagal Ameriko, Slovenija; hokejski klub z najdaljšo tradicijo ima neizmerno velike težave preživeti, na Jesenicah. Njegova ključna rešitev sloni na predlogu uvedbe davčne olajšave za podjetja in zasebnike, ki vlagajo v športne dejavnosti in organizacije. Konkretno je predlagano, da bi – to se zdaj že ponavljamo – donacija, dana športnemu društvu, ki deluje v javnem interesu ali je izvajalec letnega programa športa, za dvakratnik svojega zneska povečala davčno olajšavo donatorja. Podjetje je posameznik, ki bi denimo, to, kar je rekel Jože, doniral 500 evrov in bi svojo davčno osnovno lahko znižal za tisoč evrov. To velja pozdraviti, vsa ta prizadevanja, ki bi seveda zagotovila, verjamem, bolj stabilno financiranje športnih in tudi drugih programov v javnem interesu. Spodbude, ki bi zagotavljale večji pritok tudi zasebnih sredstev, bi lahko bile dober dodaten način financiranja takšnih programov. V tem primeru morajo seveda imeti tudi firme in lastniki firm in direktorji firm občutek, kaj pomeni šport, ker vsi pa gledajo skozi nek marketing in kaj jim bo nazaj povrnil. Žal. Ne glede na dober namen pa se sprašujemo, ali so tako zastavljene rešitve tudi dobre in izvedljive. Postavlja se namreč precej vprašanj, javnofinančne posledice pa so le eno izmed njih. Opozoriti moramo namreč, da predlagatelji niso natančno opredelili negativnih finančnih posledic, to sami priznavajo. Sicer so rekli, da pri teh tisoč evrih gre 360 evrov manj v državni proračun, a so z zamikom začetka veljavnosti zakona – in to pa zamerim – preprosto ta zakon naložili naslednji vladi. Pred nami so volitve, dajmo sprejeti vse zakone, naslednja vlada bo pa že reševala to finančno zagato [[…]]To ni najboljša popotnica in to za moje pojme tudi ni dobronameren predlog. Prav tako ni jasno, da bi tovrstne donacije bilo treba na kakršenkoli način omejiti, na primer za skupno višino, saj bi v nasprotnem primeru lahko prišlo tudi do zlorab in umetnega prelivanja sredstva, da bi se izognili davčnim obveznostim. Vi se spomnite, zakaj to govorim. Vsi, ki smo se kdaj ukvarjali s športom, in vsi, ki smo bili dobronamerno kakšni funkcionarji, vemo, da so v lokalnih zadevah tisti, ki ne podpirajo športa, rekli, tam se pa nek denar pere. To moramo tudi vedeti. Poleg izpostavljenega se porajajo tudi druga vprašanja, povezana s takšnim modelom financiranja športa. Omeniti je treba zlasti preverjanje porabe sredstev in preprečevanje zlorab, saj zakon ne predvideva načinov za njihovo odkrivanje. V primeru nenamenske porabe sredstev bi bilo treba ta sredstva vrniti, prav tako pa bi moral donator doplačati davčne obveznosti, saj bi že dodeljeno olajšavo izgubil. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo zaskrbljeni, da ta del zakona ni najbolj dobro dodelan, in menimo, da bi ga bilo v tem delu težko dopolniti tako, da bi bil izvedljiv tudi v praksi. V zvezi z namensko porabo se postavlja še dodatno vprašanje, in sicer v kolikšni meri lahko donator zahteva in preverja, kako so bila porabljena sredstva, ki jih je dal v ta klub. Donacija po navadi pomeni prispevek brez pričakovanja konkretne koristi ali dejanja, zato bi bilo pri obravnavi zakona nujno preveriti tudi ustavno skladnost predlagane ureditve. Ob tem naj poudarimo, da so za Socialne demokrate zasebna sredstva v športu in drugih dejavnostih v javnem interesu seveda zaželena in so nujno potrebna in so tudi nepogrešljiva, predvsem v programih za dostopnost športa, spodbujanje zdravega in aktivnega življenjskega sloga ter vzgoje otrok in mladine. Ta del športa bo vedno ostal v javnem interesu, in torej je pomembno to, da je za ta del odgovorna država, in tudi občina. Samo stabilna javna sredstva lahko zagotovijo, da bodo programi izvajani kakovostno in da bodo predvsem dostopni vsem, ki se hočejo ukvarjati z raznimi športi. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo splošno razpravo izkoristili predvsem za to, da bomo prisluhnili vsem argumentom, da bi nato lahko sprejeli odločitev, ki bo premišljena v tej smeri, da se resnično slovenskemu športu pomaga na pravi način, ker to, se strinjam z vami, si slovenski šport absolutno zasluži. Hvala lepa.
Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Identični predlog, kot je aktualni, smo obravnavali že na 28. redni seji Državnega zbora kakšno slabo leto dni nazaj. V Levici ga takrat nismo podprli in tudi tokrat ga ne bomo podprli. Namenu spremembe je resda težko nasprotovati, ker je krepitev finančne podpore športa vsekakor pomembna, sploh je pa v politiki problematika športa vse preveč podcenjena. Zagotovo pa lahko ugovarjamo načinu oziroma metodi, s katero naj bi dodatno financiranje omogočili. Ta je klasično neoliberalno sekanje davkov bogatim, ki jim pusti, da si prigrebejo še več, v vrečo financ za šolstvo, zdravstvo in socialo pa se na tak način navrta še ena luknja. Ta predlog se propagira kot ukrep za šport, a v resnici gre za ukrep še večjega bogastva bogatih. Podvojene davčne olajšave so močno vprašljive z vidika dejanske učinkovitosti, še bolj problematične pa so z vidika davčne pravičnosti in nasploh davčnih učinkov. Treba je še enkrat ponoviti, dohodninska davčna olajšava za športna društva že obstaja. V 66. členu Zakona o dohodnini piše, da zavezanec lahko uveljavlja znižanje davčne osnove za znesek izplačil v denarju ali v naravi za humanitarne, invalidske, socialnovarstvene, dobrodelne, znanstvene, vzgojno-izobraževalne, zdravstvene, športne, kulturne, ekološke, religiozne in splošno koristne namene v višini 0,3 % obdavčenega prihodka. Takšna olajšava, ki je določena v Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb, velja tudi za podjetja. Današnji predlog torej prinaša podvojeno davčno olajšavo. Govorimo o stoodstotnem bonusu, ki ga ali posameznik ali podjetje obdrži. Z drugimi besedami, gre za nov davčni odpustek. Že zelo enostavna matematika nam pove, da je predlog davčno nepravičen. Tudi če bi deloval, bi omogočal podjetjem in tistim najbogatejšim, da plačajo manj davkov. Težko bi pričakovali, da bo nekdo s povprečnimi, kaj šele nizkimi dohodki lahko podaril del svojih prihodkov za športne klube, ki delujejo v javnem interesu. Seveda pa smo potem spet pri vprašanju proračunskih prihodkov. Kljub koncu krize še vedno vladata dve mantri, na ravni »izdatkov zategovanje pasu«, lepše rečeno konsolidacija javnih financ, na ravni prihodkov, »ne smemo obremenjevati gospodarstva«, in to kljub temu da imamo že štiri leta solidno oziroma celo visoko gospodarsko rast, da so obeti dobri in da gredo korporativni dobički v nebo. Izgube, ki bi jih proračun imel, če bi bil predlog sprejet, ne bi bile usodne. Vlada Mira Cerarja je denimo z davčnimi odpustki pri dohodninski lestvici 10 % največjih plač podarila mnogo mnogo več. Ampak je zgrešena in škodljiva že sama logika, ki jo z današnjim predlogom propagira desnica: razbremenjevanje koristi bogatim in kapitalu, na dolgi rok pa so oškodovani vsi ostali, ker morajo bodisi plačati dodatne davke bodisi dobijo manj in slabše socialne storitve, pa ceste, pa izobraževanje, pa zdravstvo in tako naprej. Odgovor, ki ga ponujamo v Levici, je seveda popolnoma drugačen. Država naj pobere davke tam, kjer je denarja veliko, bogati in kapital to zagotovo so, in ga prerazporedi tja, kjer so potrebe. Med potrebami pa zagotovo najdemo tudi športne postavke. Drugo vprašanje je, koliko bi ta predlog sploh koristil športnim klubom. Največji imajo podporo velikih podjetij, če so vpeti v lokalno okolje. Če jih privatiziramo in prodamo, na primer kakšnim kobiličarskim skladom tveganega kapitala, potem si šport podpore ne more ravno obetati. Največji sponzorski podporniki so še vedno podjetja v državni lasti. Če neoliberalna desnica želi dobro športu, potem bi morala obrniti svoja stališča do privatizacije. In ker tekom obravnave tega predloga ta desnica izkazuje afiniteto do latinskih rekov, naj jim še vrnem z enim latinskim rekom: Hic Rhodus, hic salta. Tu je Rodos, tu skoči. Izpostavimo še dva druga vidika glede športa in politike. Prvič, koliko država letno nameni za šport. Šport je utopljen v postavkah za izobraževanje, na resornem ministrstvu so športu in rekreaciji v lanskem letu namenili nekaj čez 10 milijonov evrov, predvsem zaradi pritiskov opozicije, tudi Levice, bo ministrstvo naslednje leto povečalo proračun za športno infrastrukturo za 2 milijona evrov. Ministrica Maja Makovec Brenčič bo zdajle skoraj štirinajst dni na dopustu na Olimpijskih igrah v Pjongčangu. Kaj je v svojem ministrovanju naredila za športnike? Pripravila je Zakon o športu, ki je vnesel dodatno prekarizacijo ne samo med športnike, ampak tudi med športne delavce. Proračunska sredstva za šport so istočasno padla. Drugič. Šport ni samo spektakel, ni samo vrhunski šport in niso samo velika tekmovanja. V prvi vrsti je šport množični rekreativni šport. Rekreativni šport je pomemben z zdravstvenih vidikov, z vidika kakovosti življenja in kakovostnega preživljanja prostega časa. Pomemben je tudi v boju proti neenakosti, proti rasizmu in drugim oblikam podrejanja, a hkrati je rekreativni šport tudi baza za vrhunski šport. Tu se vse začne in tudi razmislek o financiranju bi se moral začeti iz tega športa za vse, a prav v nasprotju s tem v šport vse bolj in bolj vdira komercialna logika. Klubi morajo delovati zmeraj bolj tržno, športni del se vedno češčeje podreja ekonomski logiki. Država je svojo podporo bolj kot ne že umaknila, razvojne vizije nima. Mogoče bo preživelo nekaj največjih klubov in športnikov, manjši pa že zdaj komaj ostajajo pri življenju. Kar je seveda dolgoročno neumno, ker bodo propadli temelji, iz katerih izrašča vrhunski šport in njegovi rezultati. Čeprav se na prvi pogled današnji predlog zdi všečen, ga v Levici ne bomo podprli. Z davčnim bombončkom ne bomo pomagali športu. Predlog ni škodljiv samo z vidika davkov in proračuna, ampak tudi zato, ker korenini v zgrešeni logiki kapitalizma, ki športu nikakor ne koristi. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Vojka Šergan.
Spoštovani, hvala za besedo. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Skupina poslancev je v zakonodajni postopek vložila Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb in Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o dohodnini, s katerima predlaga olajšavo za donacije z namenom investiranja v društvo, ki deluje v javnem interesu na področju športa. Poglavitna rešitev, ki jo prinaša predlog zakona, je uveljavitev nove olajšave za donacijo športnim društvom, ki delujejo v javnem interesu na področju športa, in športnim društvom, ki so izbrana za izvajanje letnega programa športa tako na državni kot tudi na lokalni ravni ali so izbrana za izvajanje letnega programa Fundacije za šport. Zavezanec, ki nameni donacijo takemu društvu, je po predlogu predlagatelja upravičen do znižanja davčne osnove za dvakratni znesek plačane donacije, ki je lahko namenjena le za organizacijo ali sodelovanje na športnih prireditvah ali vlaganje v osnovna sredstva in opremo, ki jo društvo potrebuje za svoje delovanje. Vsekakor je treba omeniti, da se zavedamo pomembnosti področja športa, je pa treba tudi reči, da se predlaga dodatna davčna olajšava za donacijo z namenom investiranja v društvo, ki deluje v javnem interesu na področju športa. Omeniti je treba, da je v Zakonu o dohodnini v 66. členu in v 59. členu Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb določeno, da zavezanec lahko uveljavlja znižanje davčne osnove za znesek izplačil v denarju in v naravi za humanitarne, invalidske, socialnovarstvene, dobrodelne, znanstvene, vzgojno-izobraževalne, zdravstvene, športne, kulturne, ekološke, religiozne in splošno koristne namene, in sicer le za takšna izplačila rezidentom Slovenije in rezidentom drugih držav članic EU, razen poslovnim enotam rezidentov držav članic EU, ki se nahajajo izven držav članic EU, ki so po posebnih predpisih ustanovljeni za opravljanje navedenih dejavnosti kot nepridobitnih dejavnosti do zneska, ki ustreza 0,3 % obdavčenega prihodka zavezanca v davčnem letu. Zavezanec lahko uveljavlja poleg znižanja davčne osnove iz prejšnjega stavka dodatno znižanje davčne osnove do zneska, ki ustreza 0,2 % obdavčenega prihodka zavezanca v davčnem letu, za znesek izplačil v denarju in v naravi za kulturne namene in za takšna izplačila prostovoljnim društvom, ustanovljenim za varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, ki delujejo v javnem interesu za te namene. Glede na navedeno je torej olajšava za donacije za športne namene že določena v Zakonu o dohodnini in Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb. Za določen znesek izplačila za te namene si zavezanec lahko zmanjšuje davčno osnovo, dodatno pa je v 142. členu Zakona o dohodnini za namene financiranja splošno koristnih namenov ter političnih strank in reprezentativnih sindikatov, med katere se uvrščajo tudi društva, ki delujejo v javnem interesu na področju športa, določen institut namenitve dela dohodnine. Vsak rezident lahko zahteva, da se do 0,5 % dohodnine odmerjanja po ZDoh-2 od dohodkov, ki se vštevajo v letno davčno osnovno, nameni za financiranje teh namenov. Prav tako je treba omeniti, da 9. člen Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb določa oprostitev davka za dohodke iz nepridobitne dejavnosti, tako imenovane nepridobitne organizacije, tudi društev. Donacije predstavljajo za društvo dohodek iz opravljanja nepridobitne dejavnosti, torej se pri društvu kot prejemniku ne vključujejo v davčno osnovo. V navedeni 9. člen Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb 2 spadajo tudi športna društva, ustanove, zavodi. Vsi drugi ukrepi, ki za zavezance po tem zakonu pomenijo določeno spodbudo, olajšavo ali ugodnost, veljajo tudi za društva na področju športa, tako davčne olajšave za investiranje, zaposlovanje, možnost prenašanja davčne izgube kot izvzemi prijetih dividend iz davčne osnove. Vsekakor razumemo namen predlagatelja, da se povečajo sredstva na področju športa, vendar povečanje olajšav oziroma dodatne olajšave za donacije na področju športa še ne pomenijo, da bi bilo več donacij za področje športa. Vsekakor ne more biti odločitev za donacijo samo davčnih olajšav, lahko rečemo, da je treba gledati ukrepe na področju športa z vseh strani. Ena od teh je davčna politika, o kateri govorimo sedaj. Podatki kažejo, da olajšave za donacije uveljavlja le malo davčnih zavezancev in celo ne izrabijo tega v celoti. Vsekakor ne moremo sklepati, da je glavna motivacija za donacije davčna olajšava, je pa treba pogledati spodbujanje športne dejavnosti z vidika ukrepov državnega proračuna. V letu 2018 znašajo sredstva za šport 20,5 milijona evrov, od tega za športno infrastrukturo 2,8 milijona evrov. Glede na leto 2017 se sredstva povečujejo za slabih 27 %, in sicer predvsem na račun integralnih sredstev. Tako bo Vlada s proračunskimi sredstvi v letih 2018 in 2019 podpirala razvoj vrhunskega športa preko sofinanciranja priprav ekip in posameznikov na največjih mednarodnih tekmovanjih, sofinancirali in spodbujali bodo šport otrok in mladine ter športno rekreacijo, sofinancirali razvojne in strokovne naloge športa ter skladno z Nacionalnim programom športa 2014–2023 sofinancirali programe športa invalidov, športa starejših, pilotske programe povezovanja športnih, invalidskih in dobrodelnih organizacij ter pilotske športne programe za krepitev zdravja in dobrega počutja. Vsekakor lahko povemo, da je pomembno za športno dejavnost, da sta se v mandatu te vlade tudi odprla dva vrhunska športna objekta, to je Nordijski center Planica in Gimnastični center Ljubljana. Ministrstvo je oba projekta sofinanciralo iz lastnih in evropskih sredstev. Prav tako je treba omeniti, da je bil maja 2017 sprejet Zakon o športu, ki pomembno vpliva na razvoj športa. Zakon zagotavlja pogoje, da se bodo prebivalci Slovenije več in bolj kakovostno ukvarjali s športom in gibalnimi dejavnostmi za ohranjanje zdravja. Z zakonom se bo povečala dostopnost do športa in gibalnih dejavnosti, večja bo kakovost strokovnega dela, povečalo se bo varovanje pravic športnikov preko instituta Varuha športnikovih pravic, omogočilo se bo svobodno udejstvovanje v tekmovalnem športu vsem amaterskim športnikom ter povečala transparentnost namenske rabe javnih sredstev s poenotenjem strukture ter sistem razpisov in meril za sofinanciranje na državni in lokalni ravni ter pri fundaciji za šport, kar bo omogočalo večji pregled nad porabo sredstev. Kot rečeno, v poslanski skupini podpiramo bistvene ukrepe, ki bodo spodbujali športne dejavnosti, bomo pa glasovali proti temu, da sta Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb in Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o dohodnini primerna za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Danes se pogovarjamo o davkih in o športu. Verjetno se bomo pri tem zakonu pogovarjali več o športu kot o davkih, pa vendar, gre za predlog, ki pomeni dodatno davčno olajšavo za tiste, ki bodo namenili dodatna sredstva za šport, za športna društva, tam, kjer se ljudje ukvarjajo s športom. Seveda lahko danes govorimo o športu, kako je to pomembno za zdravje, kako je to pomembno za gibalno dejavnost, za dobro počutje in tako naprej. Ne nazadnje se vsi nekako ukvarjamo s športom, vsak na svoj način. Vsekakor pa se, mislim v relativnem smislu, največ ukvarjajo s športom mladi, mladina, otroci in za te otroke je treba šport plačevati. Zelo enostavno, če otroci hodijo v društvo, katerokoli športno društvo, potem dobimo starši ali dedki ali babice položnice, da se to plača. Plača se zaradi tega, ker imajo te športne organizacije določene stroške, in na drugi strani zaradi tega, ker imajo enostavno premalo denarja. Premalo denarja dobijo ali od lokalne skupnosti ali od države, premalo denarja dobijo tudi od donacij fizičnih ali pravnih oseb. Ta zakon, ta predlog spremembe zakona bo dal možnost, da podjetja in posamezniki namenijo za šport več denarja. V bistvu namenijo za šport več svojega denarja, da poenostavljeno rečem, podjetja bodo to dala iz dobička, medtem ko bodo posamezniki dali iz svojega, da tako rečem, neto prihodka. To seveda pomeni, da bo glede na posameznikovo odločitev ali odločitev podjetja, kjer pa podjetja spet vodijo posamezniki, odvisno, koliko več denarja bodo športne organizacije dobile tako za rekreativni namen kot za profesionalni namen. In od tega je odvisno tudi – posledično lahko – koliko bodo nižje položnice, ki jih bodo plačevali starši za otroke. V tem pogledu je ta predlog zakona smiseln. S strani države, s strani Vlade in s strani političnih strank pa je pri davčnih olajšavah osnovno vprašanje naslednje: Ali Vlada ali pa, če želite, koalicija, posamezna politična stranka da posamezniku možnost, da bo bolje investiral svoj denar kot država? To je temeljno vprašanje. To se pravi, ali Vlada pri tem misli, da bo fizična oseba, posameznik, podjetje bolj pametno, bolj pravično, bolj smotrno namenilo ta denar nekomu, kot bi to naredila država. V mnogo primerih posameznik ali posameznica to naredi bolj smelo kot država. Skratka, posameznik je za svoj denar boljši gospodar kot država, kajti če te olajšave ne bi bilo, potem bi država to zajela s splošnim davkom, ne bi bilo olajšave, ni olajšave, pobrala bi davek in ta denar, pobran od davkov, namenila za tisto, kar bi država menila, da je najprimerneje, najučinkoviteje, najbolj pravično in tako naprej. In tukaj smo pri osnovni težavi, pri osnovni težavi v tem, da država tukaj ni gospodarna, ni učinkovita, ni ekonomična. Analize kažejo, da je država manj gospodarna in manj učinkovita kot posameznik, številne analize, da je posameznik boljši investitor, boljši vlagatelj kot država. In zaradi tega je seveda treba dati večjo možnost posamezniku, da bo ta denar namenil tja, kamor bo on mislil, da bodo imeli oni ali kdo drug določene koristi. V tem so dejansko celotna poanta in razlogi za davčne olajšave. Če potem tukaj namenimo tudi olajšave za šport in vse tisto, kar so moji predhodniki in predhodnice že govorili, o zdravem duhu v zdravem telesu in tako naprej, jaz mislim, da bi s podporo tega predloga najbrž nekoliko povečali tudi zdrav duh v Državnem zboru in da bi podpora temu zakonu šla dejansko v to smer. Seveda tukaj vsekakor ne izključujemo tudi zdravih teles. V Slovenski demokratski stranki bomo ta predlog zakona podprli, predvsem zaradi tega, ker menimo, da so posamezniki boljši investitorji, boljši vlagatelji kot sama država. In zaradi tega menimo, da je treba posameznikom dati večjo možnost, da svoj denar namenijo za šport. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Še enkrat hvala za besedo, gospod podpredsednik. Vsem pa prav lep pozdrav! Glede na to, kako hitro se približujemo parlamentarnim volitvam, je bilo pričakovati polno poslanskih predlogov zakonov, ki naj bi uspeli zdrsniti na zadnje seje Državnega zbora ter uspešno prestati uveljavitev že v tem mandatu. Ni realno pričakovati, da bodo prav vsi predlogi uspešni, bodo pa lahko uporabljani kot izvrsten temelj za nadaljevanje političnih programov v naslednjem mandatu, seveda če predlogi ponudijo kvalitetno vsebino, sveže rešitve in nujne popravke. Definitivno pa to ne more biti zgolj še ena kopija predloga zakona, ki ne nudi popolnoma nič novega ali drugačnega od vseh prejšnjih verzij iste tematike. Čisti primer sta današnja predloga, za katera bom ponovila skupno stališče Poslanske skupine Desus, ki se od zadnje predlagane spremembe, torej od marca lani, ni spremenilo. Težko je napovedati, ali bi se število zavezancev, ki bodo izkoristili dodatno davčno ugodnost v obliki olajšave, zvišalo in s tem povečala sredstva, ki so namenjena izključno investiranju v šport. Poleg tega pa se zastavlja vprašanje, ali ni namen donacij nesebično ravnanje posameznika za neko skupno javno dobro, ne da bi za to početje pričakoval protiuslugo, kot je to konkretno prihranek iz naslova davčnih olajšav. Tisti, ki so doslej imeli iskrene namene pomagati športnim društvom, bodo po vsej verjetnosti to počeli tudi v prihodnje ne glede na davčne olajšave. Ne nazadnje imajo to možnost že po sedaj veljavni ureditvi. V Poslanski skupini Desus smo še vedno kritični do tega, da predlagatelji niso ponudili niti približne ocene finančnih posledic ali pa vsaj dodatne rešitve, ki bi upravičila takšen izpad državnih sredstev. Poslanska skupina Desus se je vseskozi strinjala, da bi država morala nekoliko več pozornosti nameniti financiranju športna ne glede na to, o kateri obliki športa govorimo. Naj ob tem spomnim, da je izključno na pobudo naše poslanske skupine bilo doseženo, da je Vlada sprejela sklep, s katerim bodo v letih 2018 in 2019 omogočeni nekoliko višji zneski potrebnih sredstev znotraj pristojnega resorja, ki bodo namenjeni športu. Zaradi vseh navedenih razlogov v Poslanski skupini Desus menimo, da oba predloga zakona nista primerna za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o obeh predlogih zakonov. Kot prva dobi besedo gospa Ljudmila Novak. Predstavnik predlagatelja, gospod Jernej Vrtovec, izvolite, imate besedo.
Spoštovani kolegice in kolegi, najlepša hvala za vašo razpravo. Najprej nekaj osnov. Cilj tega zakona je resnično pomagati športu. Na eni strani, ko vidim tiste, ki temu zakonu najbolj nasprotujejo, ki jih v tej parlamentarni dvorani sedaj ni, dobim občutek, da po vsej verjetnosti ob tej uri spremljajo olimpijske igre iz Južne Koreje. V redu. Ko zmagajo naši športniki, smo res mi, politiki, tisti prvi, ki gremo na Prešernov trg, na Trg republike, kamorkoli, in se gremo lepo kazat. Saj potem nas itak izžvižgajo, kot so na primer ministrico za izobraževanje ob uspehu naših košarkarjev. Ključno je, kaj lahko mi kot zakonodajalci naredimo, da pomagamo slovenskemu športu. V Novi Sloveniji imamo rešitev, ključna poanta je ta, da lahko s tem, ko se država odpove na primer 360 evrom ob donacij 10 tisoč evrov, ko se temu v bistvu majhnemu znesku država odpove, pripelje več sredstev na drugi strani v sam šport. Gre samo za obvod, lažji obvod, kako bolje, na boljši način pomagati slovenskim športnikom. Zdaj se bom ustavil pri tej diskusiji glede javnega interesa, čemu je naš zakon namenjen, koga se tiče in tako dalje. Zdi se mi, da imamo v tej parlamentarni dvorani ob razumevanju našega zakona eno težavo, in sicer da mnogi, ki ste v imenu poslanskih skupin prebrali svoja stališča, zakona niste prebrali, ali pa vaši strokovci. Resnično ne. Zaradi tega ker naš zakon ne govori samo o vlaganju, financiranju, spodbujanju glede opreme in infrastrukture, kar je bilo zdaj na koncu rečeno s strani stališča Desusa, ampak govori tudi o dejavnosti, o organizaciji prireditev, tudi to opredeljujemo. Matjaž Han je govoril glede javnega interesa in hokejskih klubov – mi lahko to stvar v nadaljnji obravnavi tega zakona zamandmiramo, lahko zakon še izboljšamo. Nihče ni rekel, da je naša oblika, ki jo zdaj obravnavamo, najbolj možna oziroma najboljša, lahko dodamo še kaj, kar bo pomenilo boljši zakon. Tudi glede velikih klubov. Veliki klubi, velike športne organizacije imajo težave s financiranjem, zlasti določene panoge, ki so zelo drage. Spomnimo se zlasti zimskih športnikov, športnic, ki so imeli hude težave, kako pridi do finančnih sredstev, da lahko izvajajo priprave, da lahko izvajajo turnirje, organizacije tekem. Tudi glede infrastrukture imamo v Sloveniji silne težave. Zlasti pa je problem pri manjših klubih. Ne tam, kjer so milijonski vložki, ampak pri mlajših klubih, na primer vaških nogometnih klubih, kjer je 20 tisoč evrov že veliko denarja in pomeni to celoten letni proračun. V eni majhni občini je do tega denarja zelo težko priti. V Novi Sloveniji tukaj dajemo v bistvu resnično priložnost, da se tudi manjši klubi lažje financirajo, da je neka spodbuda, ta naša olajšava, donatorjem, da lažje vlagajo finančna sredstva v obstoj in razvoj klubov. In kdo se na podeželju ali pa v manjših klubih najbolj ukvarja s športom? Zlasti mladi. Tukaj pridemo do ene druge težave – da se mladi danes premalo ukvarjajo s športom, da so mladi predvsem v stanovanjih, v hišah, da imajo pred seboj telefonske naprave, računalnike, igrice in da imajo spodbud za ukvarjanje s športom premalo. Četudi se mladi želijo ukvarjati s športom profesionalno, da morebiti želijo delati profesionalne kariere ali pa da imajo željo po športnem udejstvovanju, to ni več zastonj. Članarine za športne klube so okvirno 50 evrov na mesec za enega otroka, in to ni mala številka denarja, to ni majhna vrednost. Ključno pri tem zakonu je načrt ali pa sistem, da se bomo več ukvarjali s športom, da bomo bolj zdravo živeli, da bomo šli ven in se organizirano ukvarjali s športom in da bi bilo kasneje tudi privarčevano na osnovi zdravljenja več denarja. Izpostavil bi še glede ciljev tega zakona [[…]]Aha, še prej do gospoda Hana, ki je govoril glede spodbujanja za donatorje, dodatnih pogojev za doniranje, kot so pogoji, da to velja samo za določena društva, in omejitev. Velja izpostaviti, da je namen za uporabo donacije točno določen, zato da bi morda preprečili katerekoli zlorabe, da na primer ne bi vsako podjetje ustanovilo svojega športnega društva in se začelo športno udejstvovati zgolj z namenom, da bi se tja prilival denar in bi na ta način znižalo svoje davčne osnove. Zaradi tega smo mi dali to varovalko v sam zakon, da onemogočimo morebitne zlorabe. Kar pa se tiče delovanja športa in športnikov, javnega interesa, kar smo mi zapisali, pa smo tukaj odprti, da bi to razpravo morebiti lahko razširili in na ta način zakon sprejeli skozi nadaljnjo proceduro. Mi smo še vedno odprti za pogovor. Še enkrat pa poudarjamo, premalo je biti le ponosen na slovenske športnike, če za njih v tem državnem zboru nič ne naredimo, država pa ob tem ni pravzaprav nič prikrajšana. Lahko gre ministrica v Južno Korejo, lahko navija, lahko se ima tudi super fino, ampak če ob tem nič ne naredimo za slovenski šport, na katerega smo tako ponosni, ne pomaga nič. Dolgoročno gledano je šport, športno udejstvovanje in signali države, da se športno udejstvovanje splača, tisto, kar na dolgi rok pomeni eno pozitivno stvar. Vse pa se začne in konča pri denarju. Ta obvod, ki ga dela Nova Slovenija z davčno olajšavo, je najbolj pozitivna stvar, zaradi tega ker pomeni več denarja, ljudje, donatorji, zlasti na podeželju, pa bodo lažje donirali v športno infrastrukturo, v svoje otroke, ki se športno udejstvujejo, brez da bi država ta denar pobrala. Pričakujem razpravo, ki bo šla v smer tega, da ta zakon spustimo v nadaljnje branje, kjer se lahko še dodatno pogovorimo, kaj je treba spremeniti, da bi bil zakon še boljši, še bolj optimalen in v prid slovenskemu športu.
Besedo ima gospa Ljudmila Novak, pripravita naj se gospod Marko Ferluga in gospa Iva Dimic. Gospa Novak, izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni! Uspehi športnikov nas navdušujejo, navdihujejo, motivirajo. Vsi smo veseli in zadovoljni, ko slišimo, da je Slovenija osvojila medaljo, naslov prvaka, skratka kadar smo dosegli pomembne zmage in uspehe. Slovenci smo pravzaprav fenomen v športnem svetu, saj ugotavljajo, da na število prebivalstva dosežemo zelo velike uspehe in spadamo med najboljše narode po športnih uspehih. Vsak velik športni dosežek motivira številne mlade ljudi, otroke, mladostnike, da se tudi sami začnejo ukvarjati z nekim športom. Živim v občini Moravče, kjer smo pred leti imeli velikega skakalca, Primoža Peterko – koliko mladih je navdušil, pa ne samo pri nas v Moravčah, ampak tudi po Sloveniji in nastale so nove generacije športnih skakalcev, ki nas še sedaj navdušujejo! Ampak da pride nek športnik do tja, da ga mi opazimo in vidimo, mora preteči kar veliko časa, opraviti mora veliko treningov, veliko časa za to financira, da ne govorimo o stroških, ki največkrat padejo na družino, na posameznike, potem pa klube, ki imajo seveda vedno premalo denarja. Nacionalni program športa v Republiki Sloveniji 2014–2023 je bil sprejet 2. aprila leta 2014. Tam piše, da država uresničuje javni interes z vodenjem spodbudne davčne politike. Spodbudne davčne politike. Ampak od takrat, od leta 2014 do 2018, pa ni bilo narejenega ničesar, da bi sprejeli takšno spodbudno davčno politiko na področju športa. Zato Nova Slovenija predlaga te zakone, da bi spodbudili gospodarstvo, ki že tako v precejšnji meri financira šport, da bi bilo še bolj motivirano. Če tukaj nekdo govori: »Ja, gospodarstveniki hočejo samo od tega nek profit, nek dobiček, ne vem kaj,« ja, zagotovo mora biti nekdo motiviran, da svoj denar nameni nekemu športnemu klubu, nekemu športniku, da bi ta lažje nekaj dosegel, mora biti motiviran. Zakaj bi pa sicer to delal? Dodatna motivacija je pa zagotovo ta, da bo tudi imel nek povratni učinek, tako da bo nekaj dal in potem bo imel tudi zato neko davčno olajšavo. Zagotovo bo več takih, ki bodo svoj denar namenili za delovanje športnih klubov, če bodo pri tem tudi dodatno motivirani in spodbujeni. Ne zdi se mi prav govoriti tukaj, naj država od teh bogatašev pobere še več, da bo potem država delila. To ni pošteno, to ni pravično. Zakaj tisti, ki ustvarja, ne bi sam do neke mere odločil, komu želi nameniti določen del svojega denarja ali pa svojih žuljev? Seveda poleg tega, da mora plačevati davke in prispevke, kar je seveda normalno. Ampak žal pri nas ti velikokrat niso normalni. Ker šport tudi veliko stane, preden nek otrok in mladostnik pride do velikih rezultatov, največkrat te stroške prevzame prav družina, družinski proračun – tisti, ki to zmorejo, pri tistih, ki ne zmorejo, žal tudi ni veliko možnosti, da bi njihovi otroci napredovali, saj je delovanje v nekaterih športih izredno drago in potegne za seboj zelo veliko stroškov. Tukaj smo govorili o našem predlogu zakona, ki smo ga že lansko leto vložili, pa je bil zavrnjen, in ne boste verjeli, dan ali dva po tem, ko je bil naš zakon zavrnjen tukaj v Državnem zboru, je bila neka okrogla miza o karieri po športni karieri športnikov, na kateri sva istočasno sodelovali tudi z ministrico za izobraževanje in šport. Kaj mi je takrat rekla? »Ja, imate prav, nekaj moramo narediti, nekaj bomo skupaj naredili na tem področju.« Zato sem pravzaprav danes začudena ali pa še bolj razočarana, da ni prišla spodbuda oziroma ta ministričina želja, namen do poslancev največje vladne stranke. Verjamem, da zakon ni popoln, saj redkokdaj sprejmemo zakone, ki so čisto popolni, ampak ga vedno imamo možnost dopolniti. Zato imamo prvo obravnavo, da gre stvar naprej, da se dopolni, da se izboljša. In danes imamo vsi to možnost in priložnost, da to naredimo. To bi lahko bila zmaga za vse, za nas poslance in tudi za športnike. To bi lahko bilo naše darilo športnikom, ki nas tolikokrat razveseljujejo in navdušujejo. Navdušujejo pa mlade, srednje, stare, upokojence, zaposlene, šolarje in vse. Poznam kar nekaj starejših gospa, ki vstanejo tudi ponoči, da si ogledajo kakšno pomembno tekmo slovenskih športnikov, in navdušeno navijajo, ko človek ne bi pričakoval, in si včasih mislimo, da je to samo za mlade in mlajše in ne za starejše. Pa kako so navdušeni, kako smo ponosni! Ne samo, da je ukvarjati se s športom zdravo, povezovalno, ampak ne nazadnje naši športniki povečujejo ugled naše države v svetu. Torej res ima delovanje, udejstvovanje v športu veliko veliko prednosti. Če odmislimo vse težave, ki jih imajo športniki po končani športni karieri, ko velikokrat ne uspejo dokončati šolanja, da bi bili potem lažje zaposljivi ali dobili boljše službe, velikokrat imajo hude zdravstvene težave, ki jih čutijo celo življenje, mi pa se navdušujemo ali pa priznavamo samo uspehe, tiste največje uspehe. Ko pa so malo manjši ali pa ko nekomu več ne gre, pa hitro zamahnemo z roko in ga pozabimo. Vse to znamo premalo ceniti. Zato hvala bogu, da imajo nekateri posluh za šport, športnike, tako da dajo tudi iz svojega denarja za spodbujanje delovanja klubov, športnikov, in pa tudi različna podjetja namenjajo za to veliko veliko denarja. Tukaj je zdaj priložnost, da jih nagradimo oziroma spodbudimo, da bodo za to delovanje pripravljeni dajati še naprej ali pa še več. In kot sem že dejala, morajo biti motivirani. Nikomur ne moremo naložiti, naj to naredi, če pač ni zainteresiran. Če dodatno motiviramo, pa je tudi več možnosti, da se za to odločijo. Pomislek, ki smo ga imeli v Novi Sloveniji, je bili ta: Zakaj pa samo šport, zakaj pa ne kultura? Osebno sem tako pripadnica športa kot tudi kulture, pa ugotavljamo, da žal v Sloveniji še nimamo strategije za javni interes v kulturi, da je sicer predlog pripravljen, pa nihče ni z njim zadovoljen, da na tem področju še nismo osnovnih problemov rešili; potem pa tudi zakon o uveljavljanju javnega interesa v kulturi, ki je tudi zelo pripravljen, pa vendarle ne odgovarja na potrebe časa. Zato smo se potem odločili, pa naredimo vsaj nekaj na področju športa, dajmo to možnost, ker vemo, da se tukaj vrti veliko potrebnega denarja, ampak tam, ko pa nekdo lahko od tega živi, to pride šele kasneje, ko je že veliko veliko vložil denarja, časa, energije, svojega zdravja, da je lahko prišel do teh najvišjih, najboljših rezultatov. Zato pravim, da podpora temu zakonu pomeni zmago za vse. Za nas poslance, da bomo lahko mirno pogledali ali pa bolj mirno – ker gotovo še nismo naredili vsega, kar je treba – pogledali športnikom v oči in rekli, smo naredili nekaj, pripomogli bomo k temu, da bo za področje športa več denarja. Zmaga za vse je lahko tudi na ta način, da poslanske skupine pripravite amandmaje in ta zakon tudi izboljšamo. No, slišali smo očitke, zakaj pa nismo predvideli finančnih posledic, zakaj pa mi zdaj hočemo to naložiti drugi vladi. Ja zato ker sta proračuna za lansko leto, letos sprejeta in ne moremo, ker mi nismo vlada. Lahko pa v prihodnje to naredimo. Žal je prav s strani vladnih strank veliko pobud, s katerimi želite obremenitve naložiti prihodnjim vladam, pa to kar mirno spregledate. In to velike obremenitve. Tukaj, pravim, lahko sodelujemo vsi, lahko zakon izboljšamo in lahko skupaj zmagamo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Ferluga, pripravi naj se gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo. Pozdrav državnemu sekretarju z ekipo! Ta tematika je zelo zanimiva za vse naše foteljaške športnike in športnice in navijače in navijačice, podpornike športa in vseh ostalih. Mi smo en tak zelo mazohističen narod, zelo radi se z vsem tem hvalimo, delamo iz enih malenkosti čudeže. Mi smo praktično svetovna velesila glede na to, da smo Američane, ki imajo 2500 profesionalnih igralcev in ne vem koliko še zadaj, premagali z okrog 200 fanti, ki delajo čudeže. Ko pa pridemo v to debato, ki so jo danes pri Novi Sloveniji odprli, se pa takoj začnejo, žalibog, znotraj Slovenije velikanski problemi, kako to narediti, če je to sistematično, če je kaj denarja, če ni kaj denarja, vsi veselo navijamo za naše, ko pa pridemo enkrat do te točke, da zdaj pa se je treba odločiti, ali bomo kaj naredili sistematično za šport, tu se pa potem ustavi in začnemo že neke politične igrice in ne vem kaj. Za razliko od svojih strankarskih kolegov imam drugačno razmišljanje. Imam razmišljanje, ki je zelo blizu Nove Slovenije, ne glede na to, kar je moj kolega državni sekretar povedal, ki ga tudi izjemno cenim in spoštujem, ampak mislim, da je enkrat treba na določeni točki to presekati in dejansko se res, če želimo to, če ta država želi vlagati v šport – glede na vse te rezultate, ki jih imamo, smo fenomenalna država in v športu se obrača veliko denarja, očitno pa v Sloveniji ni nekega takšnega interesa, da bi se to sistematično začelo delati tako, kot se spodobi, na nek profesionalen način. Ampak to krpamo, malo ministrstvo za šport, malo ta, malo tisti, ni pa neke rdeče niti, sistematičnega financiranja tega športa s tem, da bi tisti, ki bi dal denar, imel neke olajšave in vse ostale zadeve. Tudi nisem bil naklonjen temu, kar je moj kolega Möderndorfer takrat – tisti zakon, kjer se lahko točijo alkoholne pijače in to, kjer je bilo rečeno, da se bodo iz tega tudi športna društva in ne vem kdo financirali in to – meni se je to zdel napačen pristop. Meni je bližji pristop, ki ga imajo v Novi Sloveniji. Ta način financiranja bi bil en korak naprej. Je vreden razmisleka. Ne glede na to, kar je tudi državni sekretar povedal, mislim, da bi se morali skupaj usesti za dobro in zavoljo slovenskega športa. Treba je dati tudi temu segmentu nek nov zagon, neko novo moč, vsi, ki imamo sinove, otroke v športu, vemo, da vsa bremena več ali manj visijo na starših, in s financiranjem in vsemi ostalimi zadevami. Včasih se tudi delovanje športnih društev na takšen ali drugačen način zlorablja za lokalno politično delovanje in za ostala delovanja, tako da tukaj je veliko stvari, ki so odprte. V teh 25 letih očitno ni bilo volje, želje, da bi se dejansko stvari sistematično uredile. Ostajamo spet kot pri vsaki stvari v Sloveniji vedno na nekem statusu quo, to je očitno vsakemu interes, ni pa nekega interesa, da bi se zainteresirana javnost in vsi deležniki, pa tudi politične stranke, tudi Ministrstvo za finance kot odgovorno za proračun, usedli in naredili neke finančne analize in vse ostalo, kako bi se dalo to urediti, da bi nekdo imel voljo in željo vlagati in da bi imeli tisti, ki bi to vlagali, naj so to podjetja ali posamezniki, nekaj od tega. Mislim, da je to nek normalen odnos, ne pa da mižimo pred tem, da ljudje nočejo dajati denarja zato, ker so davki in vse ostalo preveliki. Mislim, da to vsi vemo, saj je šport [[…]]V prejšnjem sistemu je to po partijskem načelu moralo delovati in so vse te firme dajale sredstva, ker so bile pač državne, dandanes se je sistem spremenil, se pravi, treba je najti neko pravilno politiko, strategijo, kako temu priti naproti. Meni je žal, da danes ni ministrice za šport, ki je tudi v enem delu odgovorna za to, da bi se našla neka solucija. Da bomo zdaj čakali na medresorsko usklajevanje in vse ostale zadeve, je iluzorno. Pa spet po drugi strani, ko človek razmišlja, je to dober, vendar tudi politično všečen predlog, saj smo tik pred volitvami. Kar se mene tiče, bom to podprl, ker se mi zdi prav, da gre naprej in da razmišljamo v tej smeri, kako najti neke pametne solucije in rešitve, ker drugače bežimo od vseh teh stvari. Ko bodo volitve, nova vlada in vse to, bodo imeli spet kup drugih problemov in potem se nikoli ne reši, ampak se samo odlaga na stranski tir, tako kot vse ostale zadeve pri nas. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Horvat, nato bo na vrsti mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! »Všečen predvolilni« – kolega Marko, tukaj smo bili v dilemi. Da nam ne bi tega očitali, smo zapisali, kdaj zakon velja, ta dvojček, s 1. 1. 2019. Veste, takrat bodo že vsi pozabili, kdo je ta zakon vložil, bodiva iskrena. Kolega Matjaž Han pa se s tem ne strinja, on pravi, da naj bi zakon veljal takoj, ne pa da bremeni neko naslednjo vlado. Zato je nujno potrebno, kolegice in kolegi, da gremo v nadaljnjo obravnavo, da gremo na odbor, na pristojni odbor. Še več, ne samo odbor za finance. Se strinjam s kolegom Markom, imamo narobe državo. Ko se je sprejemal Nacionalni program športa v Republiki Sloveniji 2014–2023, je bila prisotna ministrica, minister, ki je pristojen za šport. Tam ni bilo ministra, ministrice za finance. Danes imamo obrnjeno situacijo. Ampak predlagatelji nimamo te moči, da bi povabili tudi ministrico, pristojno za šport, in bi bilo dobro danes slišati tudi njeno mnenje. Ja, smo poslušali mnenje Vlade, kar je korektno, ampak to mnenje Vlade, sicer ne vem, ampak trdim z gotovostjo, da ga je napisalo Ministrstvo za finance, Vlada ga je zgolj odkljukala. Imamo narobe svet! In še enkrat, mi s tem dvojčkom, s tema davčnima zakonoma, sledimo Nacionalnemu programu športa v Republiki Sloveniji 2014–2023, ki ga je Državni zbor sprejel. Ta nacionalni program ima tudi poglavje, ki nosi naslov Podporni mehanizmi za šport. Tu se ocenjuje, da programskega dela Nacionalnega programa športa ne moremo uresničiti brez ustreznih podpornih mehanizmov države. Nadalje določa, da – citiram iz tega dokumenta – »država uresničuje javni interes z vodenjem spodbudne davčne politike za razvoj športa.« Kaj sta ta dva zakona? Ali sledita temu dokumentu ali ne? Dajmo se o tem dogovoriti najprej. Ali pa drugače vprašam: Kolegice in kolegi iz koalicije, kaj ste naredili vi, da bi država uresničevala javni interes z vodenjem spodbudne davčne politike za razvoj športa? Mi smo vas čakali in smo prišli enkrat in smo prišli zdaj drugič. Pa še nekaj, ko kličem za več zdravega duha v Državnem zboru, kličem tudi k izpraševanju vesti tistih, ki ste rekli, da je ta zakon identičen kot tisti, ki smo ga vložili pred letom. Veste kaj? Dovolj visoko, dovolj dobro smo plačani, da preberemo teh nekaj strani zakonskih predlogov Nove Slovenije. Takšno govorjenje tukaj, pred vesoljno Slovenijo je zavajanje in ni vredno poslanca. Oprostite, da tako govorim, ampak stojim za temi besedami. Potem pa: »Vsi so isti. Vsi so isti. Nekaj govorijo, pa sploh ne preberejo.« Halo? Čakajte malo. Kam smo prišli? Jaz nisem pravnik, zato sem si pridobil nekaj pravniških priročnikov, kjer sem se podučil, kaj je donacija in kaj je sponzorstvo. Ta dva zakona govorita izključno o donatorstvu. Izključno o donatorstvu. Na tej točki mi dovolite, da predstavim, kako na podeželju ta zadeva že deluje, ampak brez davčnih olajšav. Imate nek podeželski nogometni klub ali kakšno športno društvo – kako to društvo zbira denar? Najprej gre obiskat vse obrtnike. Ali je tako? Je. In jih prosi, ker je pač neka fikcija, da imajo obrtniki največ denarja in so na nek način po defaultu dolžni pomagati gasilcem, športnikom, kulturnikom in tako naprej, in okej, prav je. Obrtniki to danes že delajo, že donirajo. Nekateri imajo sponzorske pogodbe. To je drugo poglavje. Ampak zakaj ne bi država rekla: »Ej, bravo, čestitamo.« Če ti spodbujaš športno dejavnost, da se mladi razvijajo, da se mladi tam zaposlijo, da se ne bodo zaposlovali kje drugje – veste, na kaj mislim – potem mora temu donatorju reči bravo, lahko mu da zaradi mene tudi neko papirnato plaketo, ampak država ima tu mehanizem ugodne davčne politike. Nekateri ste rekli v stališču, pa ne bom imenoval, da ti zakonski rešitvi nista pogoj, da bo to res donatorje motiviralo, da bodo pa zdaj več dajali za šport. Lepo vas prosim! Potem ukinite tudi davčne olajšave za raziskave in razvoj podjetij. Ukinite. To, kar smo mi uvedli že za časa ministra za finance dr. Andreja Bajuka. In donatorska pogodba: »Dejanja doniranja so med donatorjem in prejemnikom opravil z ali brez donatorske pogodbe.« Lahko je pogodba, lahko ni pogodbe. »Če donator uveljavlja pravico do davčne olajšave, je pogodba nujna.« Se strinjam. Se strinjam. »Donatorska pogodba je mešani tip pogodbe. Kot pogodba je dvostranski pravni posel, vendar ne gre za obojestransko oziroma vzajemno korist. Donacije so izplačila za humanitarne, znanstvene, vzgojno-izobraževalne, športne, ekološke in religiozne namene. So namenska sredstva za podporo določenih nepridobitnih dejavnosti in projektov. Gre za nepovratna izplačila v naravi ali s finančnimi sredstvi.« Tukaj zdaj govorimo seveda o finančnih sredstvih. Lahko bi šli celo dlje, ker zdaj bo morda kdo rekel: »Aha, zdaj bo pa nekdo zlorabljal in si bo priredil ali pa zlorabil previsoko davčno olajšavo.« Mi smo rekli: »Davčna osnova se zmanjša za dvakratnik donacije.« Naprej: »Če je donator pravna oseba ali samostojni podjetnik, mu lahko donacija zniža osnovo za plačilo davka na dohodek pravnih oseb.« To zdaj delamo. »Pri tem mu osnovo manjša le tista donacija, ki je izplačana rezidentu v Sloveniji (pravna oseba), ki je ustanovljen za opravljanje kulturnih, dobrodelnih, znanstvenih, športnih in drugih z zakonom določenih dejavnosti in hkrati ne presega 0,3 % obdavčenega prihodka te pravne osebe v njegovem davčnem obdobju.« Tu je nek limit, to lahko damo v zakon, ampak za to potrebujemo drugo obravnavo. Če ima pač kdo bojazen, da bi pa zdaj te donacije oziroma manjšanje davčne osnove šlo v nerazumljive vrednosti oziroma da bi se to zlorabljalo. Sicer pa vsak lahko to prebere na spletni strani, če seveda ima voljo. Res obžalujem, da ko govorimo o športu, o tem, da bi mlade nagovarjali, da se čim bolj zdravo razvijajo v tisti najboljši življenjski dobi, pa tudi sicer da bi se s športnimi dejavnostmi zaposlili – ali je to kaj slabega? Ali je to kaj slabega? In vidim vašo stisko, nekateri kolegice in kolegi, ki ste v imenu poslanskih skupin tukaj predstavljali stališča, ste imeli sklonjeno glavo in je potem, kar večina njih, ki temu nasprotuje, kar pobegnila iz dvorane. Toliko o slovenski športni naciji. Gre za drobiž. In če tega zdaj ne moremo narediti [[…]]In to, kar je kolega Han izpostavil, jaz ne vem, kakšen status ima Hokejski klub Jesenice, dajmo se usesti pa v drugem branju razširimo seznam upravičencev do donacij ali pa zožimo, ampak mora iti parlamentarna procedura naprej. Tega ne moremo narediti na tržnici. Tukaj to lahko naredimo. Če pa me bo kdo prepričal, da se bo zaradi teh davčnih olajšav pravnih oseb, ki donirajo za šport, sesul državni proračun, potem smo pa res na robu prepada. Ta računovodski pristop mi enostavno ni všeč. Ni mi všeč, da vedno govorimo, ko opozicija, predvsem desni del opozicije predstavlja neke davčne olajšave – ja, za naše ljudi, za koga pa?! Za naše ljudi gre, za dobro gre, za dobro te nacije, za športno nacijo v tem primeru. Da potem pridejo vladni računovodje in rečejo: »Hop, smo izračunali, da je izpad takšen in takšen.« In si jaz lahko mislim, joj, to bo pa res pogubno za državo. Kolikokrat po sto milijonov je ta in katera druga vlada vrgla skozi okno in nihče ne sedi zaradi tega? Zelo blizu smo, pravzaprav. Tiste resne stvari, ki so bile izpostavljene, so: nabor upravičencev, ki donacije lahko dobijo, ali razširimo ali zožimo, in datum veljavnosti zakona. Kaj drugega konkretnega, resnega mi enostavno nismo zaznali. Zato res še enkrat pred odločanjem v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije vabim k razmisleku. To, kar je kolega Šircelj povedal, če kdo, potem je on gotovo v tej dvorani med poslanci tisti, ki najbolj davke obvlada, in z njegovo trditvijo, da je posameznik za svoj denar boljši gospodar kot država – to je dejstvo, to je resnica, ki jo takoj podpišem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Jaz bom podprl ta zakon, in sicer da bo šel v smeri nadaljnje obravnave v Državnem zboru, v nadaljnjo obravnavo seveda tudi s tem, da je možno določene določbe spremeniti, predvsem zato, da se morda odpravijo kakšne nejasnosti, pa tudi zaradi tega, da bo po drugi strani bolj jasen glede vseh tistih pomislekov, ki so tukaj navedeni. Ne razumem pa Vlade. Berem mnenje Vlade in Vlada pravi, da sedanja davčna olajšava, ki ni v celoti izkoriščena, predstavlja znižanje prihodkov iz naslova davka od dohodkov pravnih oseb v višini 4 milijone evrov. 4 milijone. 10 milijard so prihodki približno proračuna. V zadnjem odstavku pa pravi, proračunski položaj in zahteva po javni finančni konsolidaciji ne dajeta možnosti za dodatne davčne olajšave brez hkratnih ukrepov na prihodkovni in/ali odhodkovni strani, teh pa predlagatelji ne navajajo. Ta vlada nima 4 milijone. Ta vlada nima milijona, če bodo nastajale dodatne olajšave. Zraven je pa zaposlila 8 tisoč ljudi, kjer bo na mesec dala nekaj 10 milijonov. Glejte, jaz se ob tej trditvi, ki jo tukaj navaja Vlada, sprašujem, ali ni ta vlada dejansko pred finančnim kolapsom ob taki trditvi. Prvič se ne ve, koliko bodo posamezniki in gospodarstvo dali dodatno za šport, to tudi pravijo in predlagatelji, zaradi tega ne morejo dati točno finančnih učinkov, in tudi Vlada pravi, da to ni in potem daje statistiko iz preteklega leta, kjer pravi, da je bilo davka od dohodkov pravnih oseb manj za 4 milijone, ta davek pa znaša nekaj 100 milijonov, več kot 500 milijonov. Vi boste natančno vedeli, koliko znaša. In 4 milijone je bila sedanja davčna olajšava, ta naj bi morda prinesla še, tudi če še enkrat toliko za vse namene, pa ne bo, vam jaz povem, da ne bo, pa še za leto 2019, to bo, ampak tukaj pravi, ne ne, glejte proračunski položaj, javnofinančna konsolidacija, ministrica pravi za proračun 2018–2019, glejte, proračun je izravnan, presežek imamo in tako naprej, po drugi strani pa zahteva Vlada dodatne ukrepe na odhodkovni strani. Ja kakšne pa? Kaj za 500 tisoč? Ali je ta vlada pred totalnim finančnim kolapsom, da to piše tukaj notri? Veste, to so enostavno prepisane neke besede, neke fraze iz nekega obdobja, morda pred ne vem koliko časa in se naredi copy-paste. In potem, ko naredijo pač zaposleni ta copy-paste, verjetno na Vladi noben takega mnenja ne prebere in ga politika enostavno potem – Vlada je namreč politika – sprejme. Ampak poslušajte, predsednik Vlade bi moral zdajle tukaj biti in se ob teh trditvah dejansko spraševati, ali ta vlada dejansko še lahko živi ali ne more živeti, če imamo take trditve. Govorim o tej trditvi, še enkrat jo lahko preberem, če temu ne verjamete. Jaz ne vem, kako lahko ministri potujejo po svetu, če Vlada nima toliko denarja, da bi, če bo nekdo dal nekaj dodatnega denarja, da se bo to znižalo za par 100 tisoč ali pa za par 10 tisoč evrov, od kje ministri potujejo danes, če ni toliko denarja? Ali potujejo brez dnevnic? Ne vem, ena ministrica je v Južni Koreji, drugi minister je na Novi Zelandiji, tretji v Dubaju. Glejte, jaz ne vem, ali na puf potujejo, če ni denarja? Tako vi pravite, vi pravite: Javnofinančna konsolidacija in proračunski položaj ne dajeta možnosti za dodatne davčne olajšave. Tukaj gre pa za davčne olajšave nekaj 10 tisoč evrov morda in to v letu 2019. Zdaj pa res ne vem jaz, v kakšni državi tukaj živim. Ne vem, ne vem, kako lahko to piše v tem mnenju. Jaz ne vem, kje smo. Ali nam tukaj eni ministri pripovedujejo druge zgodbe kot drugi ministri? Glejte, ne vem, kaj je treba tukaj [[…]]Ne. Veste, to je nek lažni argument Vlade zato, da se to ne sprejme. To je lažni argument. Jaz vam dokažem, da ima Vlada dovolj denarja, da sprejme v finančnem smislu to olajšavo. Dobila je 500 milijonov več v letu 2017 kot v letu 2016. 500 milijonov, na kar sploh niste računali. In zdaj Vlada tukaj pravi, da tega nima. In ne zavajajte poslank in poslancev. Ne zavajajte poslank in poslancev. Toliko denarja ima. In zaradi te davčne olajšave, če gre ta zakon v nadaljnjo obravnavo, se popolnoma nič ne bo zrušilo v tej državi. Če pa se bo to združilo, potem bi morali tukaj sedeti vsi ministri in predsednik Vlade, če to drži, kar vi tukaj pravite. Jaz dvomim, da to drži, ampak ta ista vlada enostavno to pravi. Tako da tukaj je veliko peska v oči, ker pač nekateri niti dobro ne preberejo, kaj pišejo. Na eni strani pravijo, vse skupaj je to 4 milijone učinka pri davku od dohodka pravnih oseb in zdaj teh 4 milijonov od 10 milijard ta vlada nima. Ma, ne. Glejte, ne podcenjujte poslank in poslancev. Ta vlada naj neha podcenjevati poslanke in poslance s takimi lažnimi izjavami, ko tukaj dejansko to govori. To je najmanj, za kar gre tukaj. Ja in ta olajšava je upravičena zaradi tega, ker so ljudje boljši gospodar kot ta vlada, boljši gospodar s svojim denarjem. Če te olajšave ne bo in bo Vlada tako ali tako pobrala to z davkom, katerimkoli davkom, davkom od dohodka ali pa dohodnino, bo pobrala ta denar in ga zafrčkala. Ne vem zakaj. Lahko rečemo za potovanje, za karkoli. Po drugi strani bodo pa ljudje za svoje otroke še vedno plačevali iste položnice ali pa višje, za šport, za plesne dejavnosti, za kulturne dejavnosti, za katerekoli dejavnosti. V tem je point in tega tukaj zdaj ne razumete in tukaj boste govorili, država bo propadla zaradi tega. Ne bo nič država propadla, pa ne zaradi tega, ker je danes ta vlada, zaradi tega ker so bile morda prejšnje vlade veliko bolj uspešne, da so zagotovile tudi to, da ob takem gospodarjenju te vlade ta država ne bo propadla. In jaz podpiram ta zakon.
Hvala lepa. Prehajamo na sklepni del splošne razprave, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in gospod Jernej Vrtovec. Torej najprej predstavnik Vlade gospod Tilen Božič, državni sekretar. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bom to izkoristil tudi za par kratkih odzivov na nekatere trditve, ki so bile podane: da bi zaradi 4 milijonov evrov država propadla, da tako ali tako Vlada denar zafrčka in tako naprej. Jaz to ostro zavračam iz več razlogov. Ta vlada, morda je to za koga neobičajno, si je pač postavila prioritete. In v skladu s temi prioritetami dela. Kolikor smo mi imeli manevrskega prostora na davkih, to se pravi prvi cilj, javnofinančna konsolidacija, kot smo tudi povedali. Kjerkoli je bilo manevrskega prostora, smo ga uporabili pri prestrukturiranju, in to je bilo znižanje stroškov dela in tega je za približno, kot sem že prej povedal, 130 milijonov na letni ravni, če gledamo statično oziroma v tem letu na 7 letih seveda nekaj več. In na tem se bo delalo tudi v prihodnje. Vi ste si pač izbrali v skladu s svojo politiko, s svojim razmišljanjem en cilj, za katerega mislite, da bi ga bilo dobro zasledovati, da ga na primeren način naslavljate. In gre samo za to, da se pač v tej točki ne strinjamo. Ne gre za to, da bi šlo za ne vem kakšen eksodus ali pa da se zgolj spravljamo na vas zaradi tega, ker je to pač vaš predlog, ampak gre za neskladje med tistimi cilji, ki si jih je postavila država, in tistimi, ki se izvajajo, in tudi z vidika pristopa. Zakaj z vidika pristopa? Z vidika pristopa zaradi tega, ker tudi, če boste šli gledati, je bilo rečeno, da poslanci tako ali tako niso nič glede tega naredili. To ne drži. Zaradi tega, ker tudi ko se je sprejemal proračun za leto 2018 in 2019, če boste šli gledati razrez proračuna, boste opazili, da primerjalno glede na leto prej, se ta sredstva, ki so namenjena v proračunu, v razrezu dvigujejo za približno 2 milijona evrov. In če boste gledali konkretne postavke, gre tukaj predvsem za investicije v športno infrastrukturo. Se pravi, je bil nek pogled. Tudi vi ste rekli, vaš ukrep, ocenjujete, da bi boljše naslovil ta vidik, se pravi investicije v infrastrukturo, ampak se s tem pač ne strinjamo. Ampak je bila pa za to, da se ta cilj skuša doseči, po našem mnenju, na bolj pameten način, predvidena sprememba v proračunu, kjer se poveča sredstva za investiranje v športno infrastrukturo. Če gledamo realizacijo za leto nazaj, 2017, mislim, da je bilo tu nekje 700, 800 tisoč evrov, zdaj je planirano 2,8 milijonov evrov za leto 2018 in enak znesek za leto 2019. Tako da od tukaj naprej, ko gremo še pogledati, recimo, to preprečevanje zlorab. Ta člen je zastavljen na tak način, da bi ga bilo verjetno izjemno težko pripeljati do tega, da do zlorab ne bi prihajalo, pri čemer bi, ko bi ga začeli spreminjati oziroma ga skušali spremeniti, verjetno ugotovili, da ste ga predelali do takšne mere spoznavnosti, da bi postal neuporaben, kar se tudi rado zgodi včasih v naši zakonodaji. Če gremo pogledati, kaj imamo že trenutno v zakonu o olajšavah z vidika podjetij, espejev, to, kar je teh 0,3 % obdavčljivih prihodkov, ugotavljamo, da je med tistim, kar bi lahko zavezanci uveljavljali, in tistim, kar dejansko uveljavljajo, razmerje 1 proti 10. Se pravi, imajo kar nekaj še manevrskega prostora, da že obstoječo rešitev izkoristijo. Druga reč, ki bi jo tukaj tudi posebej izpostavil, je pa, da v tistem primeru, ko zavezanci sploh nimajo nobene izgube zaradi takšne odločitve, in ta odločitev je namenitev 0,5 % dohodnine fizičnih oseb za te namene, se tudi ugotavlja, da se približno polovica teh sredstev, ki so razpoložljiva, dejansko nameni delovanju tovrstnih društev, polovica pa ostaja neizkoriščena. Se pravi, je verjetno težava tudi še kje drugje. Tudi zaradi tega se vedno tehta med tem, ali je boljše neposredno spodbujanje z javno določenimi cilji ali pa nek splošen pristop preko davkov, pri čemer smo mi vedno bili in bomo mnenja, da je davčna politika ena izmed politik, ki lahko bolj ali manj uspešno podpre neko drugo politiko. Se pravi, če je postavljena neka politika na področju športa, je treba pogledati, na kakšen način se davčna vklaplja notri. Trenutno se vklaplja s tem, da obstaja določena olajšava za te namene in da obstaja tudi možnost namenitve dela dohodnine v ta namen. Tako da tukaj vseeno mislim, da so določene rešitve, ki kažejo, da verjetno s takšno nadgradnjo ne bi prišlo do, recimo, ni nujno, da bi bili cilji doseženi oziroma ocenjujemo, da ne bi bili, vsaj v tem smislu, kot jih vi predstavljate. In od tukaj naprej lahko tudi pogledamo na to, kaj pa bi s tem spodbudili. Se pravi, vedno imamo to, kaj neka rešitev prinese in h kakšnemu ravnanju spodbuja zavezance. In v tem primeru, če gremo gledati raven espejev, ko pridejo v lestvico, če seveda niso pavšalisti, zato ker pavšalisti takšne olajšave tako ali tako ne morejo uveljavljati, pridemo v situacijo, ko ima nekdo mejno stopnjo obdavčitve, eni imajo 27 %, eni imajo 34 %, eni 39 %, eni celo 50 %, dvojno prepoznavanje tega stroška, se pravi, pri 50 % pomeni, da sploh nima nobenega stroška s tem, ampak se založi država. Pri 39 % 78 % založi država, pri 34 % je to 68 %, pri 27 % je to 54 %, se pravi, so ta razmerja tako zanimiva. Tudi s tega vidika, ker razmerja med nekim podjetjem in društvom, v preteklosti so bile s tem nekatere težava in je bil povzet marsikateri ukrep, da se je to normaliziralo. V tem primeru pa dejansko, ko vi poveste, za kakšne namene, je, prvič, to izjemno težko nadzirati, drugič, je težko priti do tega izvedbenega vidika. Vi ponujate rešitev, če nekdo odsvoji neko naložbo v infrastrukturo prej kot v treh letih, mora on vrniti, se pravi to društvo, nekemu podjetju, ki mu je to dalo. In se postavlja vprašanje, kako je takšna reč izvršljiva, posebej pri društvih, ki običajno, veste, dihajo, če tako rečemo, predvsem na škrge. In pri neki porabi teh sredstev na neprimeren način, tudi v povezavi med društvi, podjetji in tako naprej pridemo v situacijo, ko se postavlja vprašanje, ali bomo res pomagali tistim, ki jih imamo v mislih, ali pa se bo zadeva nekoliko izrodila. Ravno iz tega razloga je denar na razpolago za tiste zadeve, ki so v skladu s prioritetami Vlade, tudi na športu so prioriteta in tudi na športu se je delež sredstev, namenjen športu, povečal. In temu ste skozi potrditev proračuna pritrdili tudi poslanci. Iz vseh teh razlogov Vlada predloga ne podpira, se je pa vedno dobrodošlo o takšnih stvareh pogovarjati. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jernej Vrtovec.
Najlepša hvala. Jaz resnično ne razumem diskusij, ki nimajo res nobene osnove ali pa kaj bo, če bo, je govoril državni sekretar. Bom najprej rešil te zlorabe. Zlorabe se na različnih področjih v tej državi dogajajo, mnogi ljudje so goljufi in zato imamo v tej državi pristojne institucije, ki te goljufe preganjajo, ki zlorabe preprečujejo. In zaradi tega si želim tudi močnih inšpekcijskih služb. In govoriti o tem, da ta zakon bo povečal zlorabe s tega področja, namesto o tem, da ima zakon namen, prvotni namen, kako pomagati športu, je brez osnove in tratenje vaših 8 minut časa. Gospod državni sekretar, ta zakon, smo že na začetku povedali, vsebuje ključne varovalke, da potem tudi podjetja ne bodo ustanavljala svojih društev. Ima varovalke. In govoriti kar tja vsepovprek – če pa prihaja do goljufij, so tukaj inšpekcijske službe, ki reagirajo. Ne more pa biti ključna poanta, da se ta zakon zavrne, že kar neka preddispozicija, da v tej državi živijo sami goljufi, ki bodo naredili obvod in ta zakon je zaradi tega brezvezen, ker bodo goljufi na račun tega zaslužili. Ja, potemtakem lahko vsakemu zakonu s takim argumentom nekdo nasprotuje. Nima smisla sploh več, da imamo drugo razpravo, ker ljudje pač izbirajo bližnjice, vsekakor. Goljufije so, ampak te bodo vedno, zato pa imamo pristojne organe, da se te goljufije preprečuje. In dovolite še enkrat eno osnovo. Zakaj smo mi ta zakon vložili? Pobuda za ta zakon ni prišla iz vrst nas poslancev, čeprav se zavedamo problematike v športu, ampak zlasti s strani staršev otrok, ki čutijo potrebo, da se razvija športna dejavnost, športna infrastruktura, športno vlaganje, prirejanje športnih iger in tako naprej, in ker je prišlo tudi s strani športnih organizacija, ki živijo na škrge. In zdaj dajmo ločiti eno stvar. Veliki športniki, dam primer tukaj, ne vem, Peter Prevc, Ilka Štukec, močni nogometni klubi, nimajo težav s sponzorji, nimajo težav. Ti bodo preživeli, sicer ne tako, kot na primer v tujini, ampak bodo dobili tukaj Gorenje na glavi, na kapi, tukaj je Petrol, državne firme, ja, to ni problem. Ampak ti športniki so tržno zanimivo blago, so tržno zanimivi, zaradi tega pridejo podjetja, sponzorji torej oglašujejo, se tržijo tudi na uspehih tega športnika. Problem so manjši športni klubi, manjše organizacije, športniki, ki niso tako uspešni, pa se udejstvujejo. Vam dam primer Nogometni klub Vipava, ogromno otrok trenira v tem nogometnem klubu in hodijo od Poncija do Pilata, da bi jim pomagali po 10, 20 evrov, da bi lahko šli na kakšno tekmo. Kako tem pomagati, ki niso zanimivi? Tukaj pa gre za donacije. Povejte mi, zakaj bi vi – vi ste imeli podjetje, gospod državni sekretar – zakaj bi že dali neko donacijo 10 tisoč evrov nekemu športnemu klubu, ki ne žanje nobenih uspehov, pa vaše podjetje ob tem ni vidno. A vidi kdo kakšen razlog? Jaz ga ne. Zakaj bi nekdo dal 100 evrov, če se mu to nikoli ne vrne, razen zaradi nekega posluha do športa. Ja, za to gre. Ker ima to podjetje posluh do športa, do športnega udejstvovanja. Na nas kot odgovorni politiki v Državnem zboru pa je, da se vsaj nekako približamo temu podjetniku, ki ta denar da kot donacijo, da se mu približamo in da mu tukaj damo zmanjšanje davčne osnove, da je davčna olajšava tista protiutež, s strani države tisti »hvala lepa, ker spodbujaš šport, ker spodbujaš zdrav način življenja, športno udejstvovanje, da ima naša mladina kje igrati nogomet, bi rekli v Vipavski dolini, namesto da zabušavajo, tratijo čas po stanovanjih in igrajo igrice, da se raje športno udejstvujejo«. Za to gre. Kajti sicer se nobenemu ne splača dati 10 tisoč evrov donacije v en majhen nogometni klub, recimo, ker nikjer to ni vidno, ker nikoli tega ni na televiziji, ker noben LPP nima oznak tega podjetja. Tako pač je. Dajmo pomagati tem športnim klubom, tem društvom, ki dnevno bijejo bitke za svoj obstoj, saj varovalk, da v tem primeru ne bi prihajalo do zlorab, ta zakon vsebuje dovolj. Če zaključim. Glejte, brezpredmetna je razprava o tem, kako smo mi ponosni na naše športnike in športnice. Super. Zdaj teče Jakov Fak, strelja in baje da mu gre odlično. Jaz upam, da je ta dvorana zdaj prazna zato, ker vsi gledate Jakova Faka. Ampak dajmo še nekaj narediti za tiste mlade, ki želijo biti nekoč Jakov Fak.
Drugi je, medalja je.
Drugi je, medalja je. Čestitamo Jakovu Faku! Ponosni smo nanj! Dajmo narediti, da bomo imeli več teh mladih, ki se bodo imeli priložnosti tako udejstvovati, da bodo vrhunski športniki, pa tudi če ne bodo vrhunski športniki, da bodo zunaj in se ukvarjali s športom. Če je kaj na nas v tem Državnem zboru ali pa če imamo slabo vest, da v štirih letih nismo naredili nič konkretnega, imamo, gospod državni sekretar, z vami na čelu, zdaj priložnost, da na koncu mandata tudi zaradi svoje lastne vesti rečemo: »Nekaj, v tem parlamentu pa bomo naredili za slovenski šport in v naslednjo proceduro bomo spustili zakon Nove Slovenije, ki niža davčne olajšave za donacije za ta podjetja, da jim na veliko, na stežaj odpiramo vrata, da bodo vlagali.« Če je komu do športa, bo ta zakon pomagal sprejeti, da gre v nadaljnjo proceduro. Poudarjam, v Novi Sloveniji pa smo za naprej odprti, da zakon še izboljšam. Najlepša hvala za priložnost.
Hvala lepa. Vsi razpravljavci ste dobili besedo, tisti, seveda, ki ste jo želeli, čas pa še ni potekel. Ali želi še kdo razpravljati? Dobro, potem seveda opozarjam tudi predlagatelja in predstavnika Vlade, da se lahko prijavita. Prosim, da se prijavite k razpravi. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Čisto na kratko. Gospod državni sekretar, nekdanji kolega, gospod Tilen Božič, za govornico sem povedal, da cenim vašo strokovnost. Na nek način se mi smilite, da morate tukaj artikulirati mnenje Vlade, ki ne sodi nikamor. Jaz vem, če bi vi govorili iz srca, bi govorili povsem drugače. Danes imate tukaj med nami najbolj nehvaležno nalogo. Nam govoriti o 0,5 % dohodnine, kam to lahko namenimo [[…]]tisti espejevec, na katerega ste vi mislili, je 0,5 % dohodnine namenil Karitasu, tisti, na katerega sem pa jaz mislil, pa je namenil prostovoljnim gasilcem. Kako zdaj naj še športnikom? Ne more, ker je to že odločeno. In glejte, tudi tistim, ki ste rekli, da niti nismo bili sposobni dati ocene finančnih posledic predloga zakona, enega in drugega, ta oba zakona imata vse elemente, ki jih zahteva predlog zakona, ker drugače ne bi danes bila uvrščena na sejo Državnega zbora. Toliko o tem. Kako je Ministrstvo za finance prišlo do 4 milijonov izpada, jaz preprosto ne vem. To se ne da izračunati. Ministrstvo za finance pravi, 4 milijone bo izpada. SMC pa pravi, ja, vprašanje, če bo ta davčna olajšava motivirala donatorje. Čakajte malo, dajte se potem zmeniti, kaj boste govorili. In nekaj, res, in s tem zaključujem, kolegice in kolegi, ker jaz si želim in mi v Novi Sloveniji vsi, da bi le ta dva zakona prišla na matično delovno telo, to je na Odbor za finance in monetarno politiko. Jaz lahko dam predsednici Urški Ban pisno izjavo, da, če bo na ta odbor povabila, kar je moja želja, tudi ministrico pristojno za šport in če bo ta ministrica, jaz mislim, da moramo njeno mnenje slišati, če bo ta ministrica rekla in argumentirala, da ta dva zakona nista v skladu z Nacionalnim programom športa v Republiki Sloveniji za obdobje 2014–2023 in da ne uresničujeta tega, kar piše: »Država uresničuje javni interes z vodenjem spodbudne davčne politike za razvoj športa«, potem bom jaz prvi, ki bo na odboru glasoval proti tema dvema zakonoma. Ampak hočem slišati ministrico, pristojno za šport, da to izjavi, da sta ta dva zakona brezveze in da to tudi argumentira. Pri nas beseda velja. Jaz bom besedo držal. Ampak dajmo to možnost. Ali je problem, če ta dva zakona gresta v drugo obravnavo? In tam se dogovorimo in dejansko odpravimo pripombe, ki so bile tukaj korektno izpostavljene – Zakaj je datum veljavnosti šele 1. januar 2019? Smo razumeli zakaj ne prej. Še enkrat, mi smo želeli to premakniti na leto 2019 zato, da nam ne bi nekdo odčital, da je to predvolilni bombonček. Ne rabimo, nismo za to in se tudi zavedamo, da je proračun za 2018 pod streho, rebalans v 2019 je pa možen, torej 1. 1. 2019 je realni datum. In še korektna pripomba, da je nabor prejemnikov donacij preozek, nekateri, da je preširok – dajmo se o tem uskladiti. Kakšnih drugih pripomb nisem zaznal, mi nismo zaznali. Jaz predlagam, kolegice in kolegi, da pokažemo slovenski naciji, da mi verjamemo, tukaj v Državnem zboru, da je slovenska nacija športna nacija. Morda bo pa ta srebrna medalja, če sem prav slišal, Jakova Faka danes komu premaknila en čip v srcu in v glavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. O predlogih sklepov bomo odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam 19. in 20. točko dnevnega reda ter 38. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 14.20.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 4., 12., 5., 6., 19., 20., 8., 9., 10., 13., 24. in 26. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Energetskega zakona po skrajšanem postopku. Za postopkovni predlog dajem besedo dr. Simoni Kustec Lipicer, vodji Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala lepa, predsednik. Na podlagi današnje razprave napovedujem vložitev amandmaja k prehodnim določbam za tretje branje pri tem zakonu.
Ugotavljam, da je k predlogu zakona za tretjo obravnavo napovedan amandma, zato prekinjam 4. točko dnevnega reda, ki jo bomo s tretjo obravnavo nadaljevali v torek, 20. 2. 2018, po končanih glasovanjih. Nadaljujemo prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o evidentiranju dejanske rabe zemljišč, javne cestne in javne železniške infrastrukture v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 13. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 12. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnih financah po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 14. 2. 2018. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 5. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je Državni zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 2. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 4. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 5. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: »Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davku na dodano vrednost ni primeren za nadaljnjo obravnavo.« Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani kolegi in kolegice! Jaz bom glasoval za to, da se bo sklep glasil, da ta zakon je primeren za nadaljnjo obravnavo. K temu seveda vabim tudi kolege in kolegice, predvsem zaradi tega, ker daje veliko pozitivnega ljudem, daje jim nižjo stopnjo in nižje stopnje ter seveda s tem njihov višji neto dohodek, s tem seveda krepi tudi potrošnjo in v končni fazi tudi državne finance. Davek na dodano vrednost je asocialen davek, z drugimi besedami, bremeni bolj tiste, ki imajo nižje dohodke, glede na svoje prihodke, kot tiste, ki imajo višje prihodke. Zaradi tega so v sedanjem času, ko ne govorimo več o kriz, ti predlogi upravičeni. Upravičeni so tudi zaradi tega, ker so bile višje stopnje davka na dodano vrednost pred leti sprejete zaradi krize začasno, in to začasnost je treba odpraviti ter zato znižati davek na dodano vrednost na 20 %, kar je bilo pred krizo, sedanjih 22 % dejansko pomeni krizni davek. Treba je seveda tudi uvesti dodatno nižjo davčno stopnjo, s katero bodo obdavčeni predvsem tisti izdelki in tiste storitve, ki so najbolj nujne za življenje ljudi. S tem davkom se povečuje kvaliteta življenja ljudi, zagotavlja se jim večji dohodek. In enostavno ni nobenih razlogov, da ne bi podprli predloga, da gre ta zakon v nadaljnjo obravnavo. V Slovenski demokratski stranki bomo seveda glasovali dejansko proti temu sklepu oziroma vsebinsko to pomeni, da smo za to, da gre zakon v nadaljnjo obravnavo in da se ga nenazadnje na koncu tudi sprejme.
Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti pa 18. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem 6. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o davku o dohodku pravnih oseb. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: »Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o davku o dohodku pravnih oseb je primeren za nadaljnjo obravnavo.« Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov gospod Jernej Vrtovec.
Obrazložil bom tudi naslednji zakon Nove Slovenije. Torej šport in še enkrat šport in prav te dni smo lahko zelo ponosni na slovenske športnice in športnike, ki se uspešno borijo na zimskih olimpijskih igrah, včeraj zmaga nad Združenimi državami Amerike v hokeju, danes srebrna medalja Jakova Faka. Kmalu bodo prišli ti naši športniki pa bomo vsi ali pa naši predsedniki strank, predsednik Vlade in tako naprej romali in te športnike, ki se bodo vračali, sprejemali na Prešernovem trgu, na trgu Republike, kjerkoli že. Ampak kaj je naloga nas kot politikov obenem, da naredimo? Da naredimo korak naprej pri vlaganju v šport, ne samo, da te športnike spremljamo, jim zmoremo čestitati, ampak tudi da nekaj naredimo na finančnem področju. Zaradi tega je Nova Slovenija vložila noveli Zakona o davku o dohodku pravnih oseb in o dohodnini. Kaj to pomeni? Gre za splošno olajšavo. Približno pri vložku podjetja 10 tisoč evrov določenemu športnemu društvu, bi ta splošna olajšava znašala 360 evrov za tega donatorja, za to podjetje. Torej gre za to, da krepimo šport, športno udejstvovanje skozi to davčno olajšavo, ki jo predlaga Nova Slovenija. Kajti podjetjem se potemtakem ne splača vlagati v športna društva, športnikom. Zakaj bi nekdo vlagal v šport, če od tega nima nič, rečejo. Zlasti pa so tukaj ti mlajši športniki, neprofesionalna športna društva, ki težje pridejo do finančnih sredstev. Tisti donatorji, ki dajejo donacije, torej ne sponzorstva, donatorji, ki dajejo športnim društvom, bi bili na ta način vsaj malce bolj nagrajeni. Zlasti v manjših krajih, kjer hodijo športna društva od enega podjetnika do drugega, do nas politikov in nas prosijo za denar, za njih pomeni 10 tisoč evrov že skoraj letni proračun. Dajmo mladim, zlasti na podeželju in drugod, omogočiti, da bodo imeli tudi pozitivne finančne bilance in da bodo lahko svoj prosti čas porabili za športno udejstvovanje. Smo se pa v Novi Sloveniji pripravljeni tudi v nadaljnjih branjih usklajevati, da lahko pridemo potem v nadaljevanju do še boljše zakonske podlage, ki bi pomenila korak naprej, kako pomagati našemu športu.
Glasujemo [[…]]pardon, prekinjam, obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Primož Hainz.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz sem pozorno poslušal to razpravo danes pa moram reči, da so nas hoteli predlagatelji speljati na tanek led, kdo je za šport in kdo je proti športu. Mislim, da ta način razprave ni najbolj korekten. Sam mislim, če bi oni malce sledili svojemu ministru Bajuku, ki je uvedel, če se prav spomnim, mislim, da je bila celo njegova ideja 0,5 % olajšava, potem bi seveda predlagali 1 % olajšavo in potem bi vse tisto sledilo, o čemer so govorili, da veš kam gredo sredstva in tako dalje in tako dalje, ampak deležni bi bili tega seveda vsi, ne samo športniki. Jaz sam sem športnik, ne vem, 58 let, ampak mislim, da so ravno toliko vredni gasilci, da so vredna kulturna društva, da so vredna upokojenska društva, skratka, ravno tako bi takrat vedeli, kam ta denar gre, kar naj bi bila ena izmed pomembnih točk tega, o čemer so danes govorili. Če bi to predlagali, bi jaz seveda gladko podprl, tako pa mislim, da šport vendar ni edina dejavnost, s katero se ukvarjajo mladi danes na Slovenskem. Hvala lepa. In bom proti.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ne bom polemiziral, čemur smo bili ravnokar priča, govoril pa bom o obrazložitvi svojega glasu, kar pomeni po vaše, gospod predsednik, da se bom ukvarjal z lastnim glasom. Podprl bom sklep, da je ta zakon in da je ta dvojček davčnih zakonov primeren za nadaljnjo obravnavo. Tu pač ni gasilcev, in dobrodelnih organizacij, mi samo sledimo, če bi nas poslušali, mi samo sledimo Nacionalnemu programu športa v Republiki Sloveniji za obdobje 2014–2023. To je menda to obdobje, v katerem živimo, a ne? Tukaj, v tem nacionalnem programu imamo tudi poglavje, pomenljivo poglavje, ki ima naslov Podporni mehanizmi za šport. V tem poglavju piše, citiram: »Država uresničuje javni interes z vodenjem spodbudne davčne politike za razvoj športa.« Mi pač ta program beremo, Nacionalni program športa v Republiki Sloveniji beremo in smo po nareku predsednika Vlade prišli z rešitvami. Rešitev je pred vami. Iz današnjega glasovanja se bo videlo, ali ta državni zbor res misli, da smo Slovenci športna nacija ali pa nismo. Mi mislimo, da smo in da želimo tudi ostati. Zaradi tega moj glas za predlog sklepa, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Nisem se mislil oglasiti, ampak se moram [[…]]Jaz sem pubec iz vasi, jaz sem krave pasel, pa kolcal, nisem se ukvarjal s športom, ampak seveda si želim, da bi se tudi na vasi ukvarjali s športom. Zdaj, podobno sem kot kolega, ki se je prej oglasil, poslušal to razpravo. Zdaj, neka stranka, predlagateljica, ki se ima za krščansko demokracijo, neka glavna besedna zveza, ki jo uporablja, je Splača se/Ne splača se. Smo ljudje, ki smo v življenju dali že peneze ali pomagali kje ali pa počeli kaj volontersko, pa tega nismo pripenjali na veliki zvon. Tudi številni podjetniki to počnejo, tudi kolega Han je o tem govoril v razpravi. Seveda je v teh dneh o športu razpravljati in ne biti patetičen zelo težko, zato je bolje o tem ne razpravljati. Zdaj, kako pa bo več penez tudi za šport, to bo pa z neko drugo in drugačno gospodarsko politiko, ki ne bo izčrpavala ljudi, in ne s takimi zakoni, kot ga bomo danes obravnavali, o pospeševanju investicij, ampak z nekim premislekom, kaj bomo dejansko v tej družbi in državi počeli, da bomo vsi bolje živeli. Zelo po domače povedano: To, kar ne more generirati tisoč 200 bruto na zaposlenega, je treba ugasniti, razen tiste infrastrukture, ki jo moramo imeti, tam je pa treba proračunsko te zadeve z ustrezno kontrolo subvencionirati. Na ta način bomo prišli tudi do več penez za šport in na ta način se bo tudi neko ministrstvo, ki ima predolgo ime, ukvarjalo in bo imelo samo ime Ministrstvo enakih možnosti. Pika. Glasoval bom proti. Amen.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospa Ljudmila Novak.
V Novi Sloveniji zelo spoštujemo delo drugih ljudi in napore, ki jih naši športniki vlagajo v to, da smo lahko na koncu nanje vsi ponosni. Da pa do tja, ko smo lahko nanje vsi ponosni, pridejo, pa je potrebno ogromno časa, zdravja, denarja, spodbud, motivacije in tako naprej. In da bi lažje prišli do teh uspehov oziroma da bi še več mladih lahko prišlo tako daleč, da bomo nanje ponosni, ker vsi smo tudi domoljubi, potrebujejo klubi denar. In da bo gospodarstvo oziroma tisti, ki ga imajo, motivirani, še bolj motivirani, da dajo še več denarja za to, da bomo mi še bolj ponosni, predlagamo določene davčne olajšave. Mislim, da s tem ni nič narobe, kajti vsi želimo, da bi bila naša mladina, naš narod bolj zdrav, bolj aktiven, da bi se bolj ukvarjali s športom in da bi na koncu dosegali tudi boljše športne rezultate. Zato Nova Slovenija predlaga ta dva zakona. Kajti, vsi pravimo, da šport spodbujamo, da ga podpiramo, ampak konkretno nočemo nič za to narediti. Sedaj pa imamo priložnost. Zato bom glasovala za.
Še kakšna obrazložitev? Ne. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 43. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem 19. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 20. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o dohodnini. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: »Predlog zakona o dopolnitvah zakona o dohodnini je primeren za nadaljnjo obravnavo.« Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 44. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem 20. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem podjetništvu v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 13. 2. 2018. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 48. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju poslanskih skupin SMC in Desus k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 1. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih ter drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 16. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 7. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Ker pa je predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev v drugi obravnavi na seji matičnega delovnega telesa neusklajen, je Vlada pripravila uskladitveni amandma k 22. členu, ki je objavljen na e-klopi. O uskladitvenem amandmaju dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo gospe Evi Štravs Podlogar.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Ob sprejetju amandmajev na matičnem delovnem telesu je prišlo do notranjih neskladij v Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o socialnem podjetništvu, zato Vlada predlaga uskladitveni amandma, ki se nanaša na sprejeti amandma k 22. členu novele zakona. Hvala.
Želite besedo poslanke in poslanci? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, razpravo zaključujem. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 16. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 19. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 8. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spodbujanju razvoja turizma v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 13. 2. 2018. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 18.členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju in drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugo obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 4. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 18. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levca, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ta zakon in naslednja točka dnevnega reda sta tako imenovana dva poslovilna zakona gospoda Počivalška in njegove ekipe. Seveda je potreben razvoj turizma, ampak če nimamo spomina zlate ribice, moramo pogledati nazaj 25 let zgodovine te države, ker se je dogajalo nekaj, čemur navadni človek reče kraja, v malo bolj resnem jeziku se pa temu reče pajdaško kleptokratsko koruptivno fevdaliziranje Slovenije. In če kaj, potem bi človek pričakoval v zakonih, da bi imeli zadostno varovalo, varovalke ne glede na to, kdo pride na pozicijo izvršile oblasti, ki bolj vlada, si bolj jemlje kot izvršuje to, kar bi sprejemal Državni zbor, ampak tega ne v tem zakonu ne v naslednjem zakonu ni. Tukaj se je v glavnem zapenjalo okrog takse, kjer je nekje problem. Če bi neka občina sprejela to najvišjo možno zadevo, sem v razpravi govoril, bi to pomenilo, recimo, da gre par lezbijk s posvojenim najstnikom iz Bangladeša pa z eno punčko, ki jo ima ena iz zakona, deset dni na dopust, čez 90 evrov turističnih taks. Zato je bil seveda nek predlog Levice, ki sem ga ubesedoval v imenu Levice, da bi se takse računale glede na kategorizacijo. Nekaj časa smo celo razmišljali, da bi vložili ta amandma, ampak, žal, v tem sklicu Državnega zbora to ne bo šlo skozi. Bolj problematične so neke druge zadeve, ki sem jih očitno le jaz bral v tem zakonu v imenu Levice. Ne vem, ali smo gledali različne zakone? Verjetno ne. Je kar nekaj členov, kjer piše, kdaj vstopi država in subvencionira neko turistično infrastrukturo, s čimer seveda ni nič narobe, je pa zelo narobe, da ni nekih ustreznih varoval, da se to nekako ne zlorablja. Enkrat, kot v ljudskem jeziku rečejo, pride bademajster, drugič mogoče pride nekdo drug na to pozicijo in potem bo nekaj napeljeval v svojo smer, brez ustrezne varovalke. Zaradi tega bomo mi glasovali proti temu zakonu. Naslednji zakon, ki ga pa obravnavamo, je pa še dosti hujša šlamastika, ki bi moral pa še bolj pasti, pa bo verjetno padel na ustavnem sodišču. Hvala za besedo.
Je še kakšna obrazložitev glasu? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 7. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 9. točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spodbujanju investicij v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi Pregleda vloženih amandmajev z dne 13. 2. 2018. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levice k 7. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 24. Členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma k 24. členu brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levice, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Gre za problematiko, ki preči 69. člen Ustave, skratka, problematiko, kdaj so razlastitve upravičene. Razlastitve so upravičene v javno dobro. Tu se pa hoče nekako nek kapitalski interes prikazovati kot javno dobro. Sam državni sekretar je v neki oddaji povedal: »Smer razvoja Slovenije določa kapital.« Konec citata. Državni sekretar bi moral poznati ustavo. V ustavi, ko govorimo o gospodarski dejavnosti – in je seveda potrebna gospodarska podstat za razvoj družbe –, je zelo jasno opredeljeno, da gospodarska dejavnost ne sme prečiti javnega dobra, biti v nasprotju z javnim interesom, in da ima tri dimenzije, dve dimenziji, na kateri ta sklic Državnega zbora, z izjemo Levice, pozablja; dobro, zdaj pred volitvami se je malo Desus spomnil na to, SD niti ne toliko; ima socialno pravico, skratka, pravica do dela in pravica iz dela, in ima tudi okoljsko, ekološko. Mi, skratka, s tem amandmajem dobesedno brišemo neko možnost tovrstnih lahkotnih razlastitev, ki bi si jih po prosti presoji, kot piše v zakonu, privoščil nek minister ali ministrica na položaju MGRT, in to bi žegnala neka ekipa petih ljudi, od katerih bi štirje ljudje bili z ministrstva, tisti peti bi pa verjetno bil nek dobro plačan svetovalec, ki ste ga plačevale vse vlade. Mislim, to je koruptivnost par excellence, tu bi moral KPK tako noreti, da bi gorela Ljubljana, pa se nič ne dogaja. Zato bomo glasovali dejansko proti zakonu, če naš amandma ne bo sprejet, ker ne moremo kar na tak način tega početi in ker bomo imeli jutri obravnavo Cinkarne Celje. Resen zakon o investicijah bi rekel takole: Če nekdo pride in je zemljišče lokalne skupnosti, občine, se to zemljišče ovrednoti in lokalna skupnost postane solastnica in lokalna skupnost participira tudi na dobičku, nekaj iz tega ima, in tudi če je treba kaj sanirati, recimo, se nam zgodi, kar se nam je zgodilo na Vrhniki, lokalna skupnost od tega ima peneze. In to bi morala odgovorna politika storiti, ko ste privatizirali državno premoženje, ker že konec osemdesetih se je vedelo, kakšno stanje je v Celju, kakšno stanje je v Mežiški dolini, v kakšnem stanju je Krupa v Beli krajini in še kje. Ampak mišljenje ni naravno stanje, kot pravi najbolj znana slovenska lakanovka. Upam, da boste naše amandmaje podprli. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala. Kolegice in kolegi, da je nekaj hudo narobe s tem zakonom, se bo pokazalo zdaj, da je tudi Slovenska stranka za ta amandma, ki ga je pripravila Združena levica ali Levica, zdaj se opravičujem za ime, in da je nekaj hudo narobe. Po našem mnenju gre za popolno kršitev ustave, neizkazan, pravno neizkazan interes za razlastitev zemljišča, torej neka posvečena grupa ljudi bo rekla, to bomo razlastili. Mislim, da vam je tudi Zakonodajno-pravna služba opisala in napisala. Na žalost moram priznati, da ustavni pravnik, ki je bil nekoč ali bo mogoče še naprej ustavni pravnik, vodi to vlado in toliko kršitev ustave ali pa izkazanje kršitev ustave in tudi zakonov, kot je bilo v tem mandatu, ni bilo. Tudi tukaj, sem prepričan, da ta izkazan državni interes ni niti argumentiran niti ni opisan, niti niso temelji tega opisani, gre za popolno kršitev Ustave. Zaradi tega bomo v Slovenski demokratski stranki prav tako podprli amandma Levice. Najlepša hvala.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Ja. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine Stranke modernega centra gospa Andreja Potočnik.
Najlepša hvala za besedo. Ja, se strinjam, na ta 7. člen je treba dati poseben pomen, je pa uporaben v izjemnih primerih. Z veliko skrbnostjo je treba v tem primeru ravnati, to je tudi zapisano v zakonu – strateško investicijo potrdi Vlada. V tem sklepu je treba tehtati upravičenost posega v zasebno lastnino. In le na ta način, ko bo izkazana javna korist, ki mora biti res utemeljena, bo pač možno takšno strateško investicijo potrditi. Naj vas samo spomnim, da nam večkrat očitate, da SMC oziroma koalicija premalo naredi za gospodarstvo. V tem primeru gospodarstvo, Gospodarska zbornica, Slovenian Business Club podpira ta zakon, tako da se lahko vprašamo, zakaj vi, ki vedno tako podpirate gospodarstvo, v tem primeru tega zakona oziroma v tem primeru govorimo o tem amandmaju ne podpirate. SMC se zavzema za gospodarstvo, SMC in koaliciji je za nove investicije, tako domače kot tuje, in to se s tem zakonom potrjuje. Tako da tega amandmaja ne bomo podprli.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Ne. V lastnem. Bom sprožil prijave, ker jih je zdaj že pet. Prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu Matjaž Hanžek.
Hvala lepa, predsednik. Jaz bom zelo kratek in seveda bom glasoval za amandma oziroma tudi proti zakonu, če to ne bo sprejeto, iz enega drugega vidika. Če se spomnite, pred časom smo vložili zakon o romski skupnosti, pa je bil vik in krik, ko smo dali neke predloge o nastanitvah in reševanju bivalnega prostora za Rome. Bil je vik in krik, ker so se nekateri bali, da se bodo razlastninila nekatera zemljišča in so kričali o tem, kako je ustavno sveta privatna lastnina zemljišča in da tega mi ne moremo narediti. In je seveda zakon padel. Ko pa pride nek gospod mimogrede skozi Slovenijo z mošnjo denarja, se pa v trenutku pozabi na ustavno zaščito zemljišča. To so takšne dvoličnosti in vsi veseli so v tej vladi, če bo nekdo prinesel denar, zato ker je šlo za denar, pa bo mogoče celo kaj dobil. Ko pa gre za ljudi in njihova življenja in za reševanje njihovih bivalnih prostorov, je pa seveda čisto popolnoma drugo. To je seveda v skladu z obstoječimi vrednotami, da človek ni vreden nič, samo tisti, ki prinese cel kovček denarja, je pa vreden vse in mu lahko tudi državo prodamo navsezadnje. Hvala lepa. Glasoval bom seveda za amandma in proti zakonu.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Obstaja še ena velika težava tega zakona, ki izhaja nekako iz prakse te koalicije in te vlade, ki jo vodi ustavni pravnik, dolgoletni svetovalec Državnega zbora za ustavnopravna vprašanja. Zakaj? Nimamo težav v Levici, pa verjetno noben od resnih poslancev, da se iz skupne malhe proračunsko financirajo kvalitetna delovna mesta. Tudi v osnovi nimamo težav, če pride tujec s penezi, ki to hoče početi, ampak, da upošteva naš ustavni in pravni red, da omogoča sindikalno organiziranost, da omogoča soudeležbo delavcev pri dobičku, da omogoča vključevanje lokalne skupnosti in še bi lahko našteval. Če pa beremo ta zakon, se pa dogaja to, kar gledamo že 3 leta in pol – derogacija dela Državnega zbora oziroma v bolj ljudskem jeziku povedano, Vlada se vede na način, kaj nam pa morete, saj vi ste tukaj malo za okras, opozicija bo nekaj bentila, koalicija pa, če ravno krivo ne padejo na nos, bodo pa požegnali karkoli predlagamo. In to derogacijo smo si sami dovolili, v veliki meri jo je dovolila SMC. In jaz upam, da po naslednjem sklicu noben ne bo imel niti 20 poslanskih glasov, da bomo malo začeli razmišljati. Ta zakon dejansko predlaga, da neko veliko sofinanciranje iz državne malhe požegna Vlada mimo Državnega zbora, kar je pa skregano z osnovo mišljenja ustavne parlamentarne demokracije. In drugo, verjetno ne rabite biti niti ustavni pravnik na način, kot hočete peljati razlastitve, da ugotovite, da je to grob protiustavni poseg v avtonomijo lokalne samouprave.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Jaz bom seveda podprla oba naša amandmaja, predvsem, da se 7. člen črta. V tem primeru, če ne dobimo podpore, bom proti temu zakonu. Kajti to je zakon, ki se ne bi smel znajti sploh tukaj na naši mizi, nikoli. To je popolna razprodaja, predatorstvo, plenjenje in razlaščanje vseh in vsakogar v imenu velikega kapitala. Kot so že predhodniki rekli, mi smo seveda za delovna mesta, seveda, če spoštujejo naše okoljske in socialne standarde, so ljudje dobrodošli. Nikakor pa ne, da kdor ima 40 milijonov in pride na naša vrata, lahko dela kar hoče in razlasti karkoli se mu zdi všečno tisti trenutek. Glede na stališče Stranke modernega centra mislim, da bi KPK moral skočiti do neba ta trenutek in se močno zamisliti. To, da smer razvoja Slovenije določa kapital, kot je rekel državni sekretar, je tudi nekaj, zaradi česar bi morala marsikatera inštitucija v tej državi skočiti do neba, kajti to pomeni, da smo popolnoma nepotrebni tako Državni zbor kot vse druge inštitucije. Skratka, ni čudno, da smo v tem mandatu priča popolni deregulaciji vsega in vsakogar, tako delovnih mest, cen bencina do česarkoli. Zdaj imamo pred sabo razlastitev državljanov v imenu kapitala. Absolutno tega ne smemo dovoliti, kajti javni interes se tukaj ne zoperstavlja interesu kapitala, ampak javni interes je tista zdrava pamet, ki tega nikakor ne more dovoliti. Kapital zanima samo čim cenejša delovna sila, ne zanima jih, kakšno okolje bodo pustili in kaj bomo zanamcem puščali. Absolutno bom podprla najina amandmaja in bom proti temu škodljivemu zakonu. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Franc Breznik.
Ja, tudi sedaj še enkrat opozarjam na kršitev 69. člena Ustave. Ko nekdo govori, da ga bodo oni s skrbnostjo preučili. Glejte, to ni ustavna kategorija, niti te dikcije ni v pravnem jeziku, zato je to popolnoma zgrešeno. Neka družba nekih birokratov, ki si je dva meseca pred volitvami naredila neko stranko, zdaj govori o nekem poslovnem okolju. Česarkoli so se dotaknili, so poslabšali poslovno okolje – pri birokratskih ovirah, pri davkih, pri, kakorkoli, vse, karkoli je bilo. In potem sprejmejo nek specialen zakon na koncu, da si pripravijo neke kriterije, zato da bodo potem politično živeli na račun tega dela tukaj v parlamentu. Njim se fučka za ustavo. Kršili so, odvzemali so mandat, je padlo na Ustavnem sodišču, hoteli so zaobiti tako imenovano ustavno zavrženo dejanje, kot so rekli ustavni pravniki za Mira Cerarja in njegovo ekipo glede financiranja zasebnega šolskega sistema. Glejte, Zakon o drugem tiru je na Ustavnem sodišču dobesedno padel. Je padel, ker je Ustavno sodišče povedalo, kakšno navodilo je dalo Vrhovnemu sodišču. Česarkoli se dotaknete, kar se tiče ustave, ste zavozili in niti v enem primeru ni obveljala tista vaša. Po tem se vas bodo zapomnili čez tri mesece, ko bo konec vašega mandata. Česarkoli se dotaknete. Danes se vam mora prižgati rdeča luč, da sta Levica in SDS celo za nek skupni amandma in proti temu. To pomeni, da je res nekaj hudo narobe, spoštovani kolegice in kolegi. Jaz opozarjam, ne bi rad želel kot poslanec kršiti ustave. Sem za investicije, ampak oprostite, ko pa gre za razlastitve, kjer nimate utemeljenega interesa, kaj je to sorazmerni poseg v neko zadevo, kjer sploh nimate argumentov, ne morete o tem govoriti. Tu gre preko vsake meje. To je eklatantno kršenje. Da pa ne govorim, kaj se je dogajalo po lex Magni, kakšni netransparentni postopki so se potem vodili, kljub temu, da smo SDS in vsi ostali potrdili lex Magna, potem pa lopovščina na kvadrat, dobesedno. Zato opozarjamo. Kot sem prej rekel, sem istega mnenja kot poslanska skupina. Podprli bomo amandma Levice. Hvala lepa.
Še kakšna obrazložitev? Ne? Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 32. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine Levica k 7. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 24. členu brezpredmeten. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k drugi obravnavi amandmaja k dopolnjenemu predlogu zakona nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Kaj? [[oglašanje iz dvorane]] Prekinjam. Obrazložitev hoče. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Levica, dr. Franc Trček.
Ja, hvala za besedo. Obstaja še en velik problem, ki ga nismo omenili. Sem mislil, da ga bo kolega Breznik omenil. Načeloma govorite, da je seveda to zakon, ki izenačuje domače in tuje investicije. Na veliko nekateri, tako malo počez, govorite o industrijski revoluciji 4.0. Če greste gledati, kako visoko je postavljen ta prag, dejansko skoraj izključuje domače investicije. Jaz nimam težave s kapitalom. Če bi državni sekretar nadaljeval ta stavek: [[…]]izhajajoč iz ustavne podlage, v skupno dobro in nekršeč delovnopravno zakonodajo in tako naprej. Kaj je problem Slovenije po 25 letih, ki ga je celo zelo težko povedala gospa iz Gospodarske zbornice Slovenije, pa zato ni kriva Levica? Donosnost na kapital v Sloveniji. Slabši od nas so v Evropski uniji samo Ciper, iz nekih drugih razlogov, in Bolgarija. Niso problem delavci, ki se zgarajo preko lastnih možnosti. Problem so tisti, ki so pogosto dobili kakšne nagrade menedžer leta. Če imate nekoga, ki pa zna oplemenititi kapital, potem pa kaj? Preko SDH z nekimi naročenimi študijami, če povem samo en primer na Madžarskem, hočete sesuvati Krko. Mislim, dober dan. Vas bi bilo treba po KZ nekam v bistvu zapreti. Tako kot je, kakšna Vesna Godina bi rekla, da je to poklon neoneokolonializmu. V ljudskem jeziku je to dobesedno tako, če pride nekdo z novci, bomo spustili hlače pa rekli, delajte nam, kaj hočete. Tega seveda noben odgovorni politik ne more podpreti in zaradi tega bomo v Levici glasovali proti. Ostale pa pozivam, da se spomnijo 82. člena Ustave. Nobeden od nas ni vezan na to, kar nam ukazuje partija ali kdorkoli. Hvala.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, gospod Franc Breznik.
Ja, poglejte, protiustavnega zakona seveda ne bomo podprli. Pa ne gre samo za protiustavni zakon, zdaj lahko obrazložim tudi, da gre za zakon, ki deli tuje in slovenske podjetnike med prvorazrede in drugorazredne. Slovenija je polna manjših podjetij, manjših posameznikov, in ti posamezniki imajo marsikdaj know-how tudi za velike multinacionalke, so zajahali neke tržne niše in delajo. Če bi poznali slovenski gospodarski sistem, bi vedeli, da Slovenija v bistvu nima multinacionalk, mogoče razen Gorenja, Krke, vse ostalo so pa srednja podjetja, večinoma pa vse manjša podjetja. Manjša podjetja nimajo kapitala, da bi lahko sploh prišla v ta zakon. In kaj se zdaj dogaja? Torej prvorazredni in drugorazredni v okolju, ki ste ga v treh in pol letih dodatno uničevali. 8 tisoč 500 ljudi v letu pa pol pride v javni sektor, in to v času četrte industrijske revolucije, v času, ko se kompletne baze podatkov s pomočjo umetne inteligence združuje, kjer vsako delo, ki je monotono, ki se ponavlja, dobesedno ne bo več potrebovalo delovne sile. Davki ostajajo na predkrizni ravni, na 22 %, dohodninske lestvice, ki so nestimulativne za vrhunske inženirje, da bi prišli v Slovenijo. Slovenska tehnična inteligenca popolnoma odrinjena od javnega odločanja. Slovenska tehnična inteligenca odhaja v Nemčijo, Avstrijo, Švico, v Ameriko, kjer imajo dobro poslovno okolje. In na koncu, ko je vse uničeno, pridete z zakonom, ki bo požegnjal dobesedno naše in vaše, in potem bo dobil denar, tako kot za Magno 40 milijonov, potem bomo še malo zadaj barantali in še razlaščali. Taki politiki moramo reči ne!, odločen ne!, in takim zakonom. To je tipičen zakon, kot bi rekel KPK, kjer je pripravljena podlaga za tipično sistemsko korupcijo. To je tipični zakon za sistemsko korupcijo. Podjetništvo lahko diha enako in mora imeti enak zrak, enak prostor, da lahko zadiha in da se lahko razvija. In v Sloveniji se podjetništvo v birokratski miselnosti, v podjetniški nesvobodi, v šolskem monopolu, ki se sploh ne prilagaja, ki ga držite na statusu quo, ki sploh ne daje kadrov, ki bi jih resna podjetja potrebovala, vi na koncu tega mandata želite še en tak zakon, ki bo posvetil nekaj par vaših podjetnikov. In kdo so v večini veliki podjetniki v Sloveniji? Največkrat tisti, ki so pokradli družbeno premoženje, največkrat tisti, ki so že neka podjetja, pokradli delavstvo in so danes na strani slovenske izrojene levice. To je najhujše. To niso manjša družinska podjetja, ki jih je zelo malo, da bi se razvila do statusa, kjer bi lahko stopila ali pa imela sploh pogoje za tak zakon. Zato na to opozarjamo ves čas v Slovenski demokratski stranki in zato bomo proti takemu zakonu, ki je protiustaven in ki na koncu daje neko potuho nekim posvečenim ljudem in daje tudi podlago za sistemsko korupcijo.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske? Obrazložitev v imenu Poslanske skupine SMC, gospod Danilo Anton Ranc.
predsednik, hvala za besedo. Jaz bi rad malo razpravo obrnil v smer razmišljanja [[…]]
Obrazložitev glasu prosim.
Bom, bom. Za uvod samo to. Kar se tiče zakona, mislim, da ga bom tudi jaz kot poslanec pa tudi poslanska skupina podprla. Predvsem razmišljamo v tej smeri, da je treba spodbujati investitorje, predvsem pa tudi to, da izenačujemo domače in tuje. Ne vem, zakaj smo zmeraj imeli zakon za spodbudo tujih investitorjev, sedaj govorimo o domačih, evrov je vendar evro, domač ali pa tuj. Seveda to pomeni dodatni izziv, da se domači investitorji odločijo za strateške nalože. In kaj je pri nas strateško? Kdor je podrobno bral ta zakon, vidi tudi to, da ta zakon ponuja tudi možnosti za investicije v okoljsko prijazne tehnologije, da ta zakon predvideva pravilnik, s katerim bo možno s točkovanjem spodbujati investicije na osnovi naravnih obnovljivih virov. Toda ne razumem, zakaj takega zakona ne podpiramo. Mislim, da to je tista dolgoročna pravilna usmeritev. In tudi ko govorimo o novih delovnih mestih, ne razumem tu kolegov iz Levice, ki se zavzemajo za nova delovna mesta, ko pa sprožamo, ustvarjamo pogoje za domače investitorje in spodbujamo naložbe tudi v panoge, ki do zdaj mogoče niso imele priložnosti, na primer panoge, ki zmanjšuje nižji ogljični odtis, okoljsko prijazne, energetsko manj potratne. Tu vidim bistveno prednost tega zakona in pozivam vse, da ga podprete, kakor ga bo tudi Poslanska skupina Stranka modernega centra. Hvala.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske? Ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Koalicijski glasovalni stroj, ki ima tukaj največ gumbov, bo spet izglasoval protiustaven zakon. Najpomembnejše seveda je, koliko imajo denarja, medtem ko socialna in okoljska komponenta pa očitno nista pomembni, tako tudi javni interes ni pomemben. In ni pomembno, koliko hrupa, smradu, okoljskih izpustov v zemljo, v vodo bodo te vaše investicije prinesle. In tudi ni pomembno, kar je pa najbolj žalostno, da polno zaposleni delavci živijo pod pragom revščine in da se s težavo prebivajo skozi mesec, da ne morejo dostojno preživeti. Tudi to ni pomembno. Jaz absolutno glasujem proti takemu zakonu. Zdi se mi nedopustno, da koalicija izglasuje kaj takega. V redu, SMC, kot sem že večkrat rekla, je stranka brez vonja, barve in okusa, ampak da Desus in SD to podpirata, se mi zdi grozno. Več ko delate, več škode naredite. In kot je kolega Trček v eni od prejšnjih razprav povedal, naslednja vlada bo imela ogromno dela, da bo popravila to, kar boste vi naredili sedaj pred volitvami s temi tipkami, ki so vam jih državljani podelili, preveč. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Ko nek zakon poskuša na nekem področju nekaj sistemsko urediti, da uporabim ljubo besedo SMC in te koalicije, potem mora zakon vsebovati tudi te dimenzije. Če imamo mi tri dimenzije podjetništva, ki izhajajo iz ustave, bi morale biti vsebovane v tem zakonu. V tem zakonu ni nobene varovalke glede pravice iz dela in nobene resne varovalke glede ekološke komponente. Reči, da se bo to urejalo v nekih pravilnikih, veste, mi imamo prebogato tradicijo, kako se skozi ministrstva, mimo Državnega zbora z lobiranjem skozi neke pravilnike zgodi marsikaj. Lahko se spomnimo tiste zgodbe, ko se je norelo, ko je hotel komunalni lobi zlobirati, da se ne sme več zamaškov zbirati. Pa bi se morali vprašati, zakaj zbiramo zamaške – za neke operacije ali kaj takega. Še neka zadeva je, ki si je absolutno redni profesor prava ne bi smel privoščiti – da premešča neko materijo iz enega področja na drugo. Razlastitve so področje prostorske zakonodaje. Tudi če ne bi bile protiustavne, se tam to ureja, ne pa da se kar malo premetava v neke druge zakone. Ker potem imamo – kaj? Kaj imamo? Imamo vse malo premetano, imamo cel niz nekih področij, kjer se je sistemski zakon razcepil na dva, tri zakone. Imamo nek majhen milijon pravilnikov. Sočasno boste pa tulili, kako ste vi nova politika, ki je zelo za zmanjševanje birokratskih bremen. Pa vi, se opravičujem, neke osnovne logike na ravni prve triade osnovne šole pogosto nimate. Jaz ne bi rad bil žaljiv, ampak po treh letih navsezadnje, saj ste imeli največ penez za šolanje od vseh poslank in poslancev, si kaj takega ne bi smeli privoščiti, pa tudi če bi bili sami prostorski sociologi pa enega pravnika med vami ne bi bilo. Tudi zato bom glasoval proti. Hvala.
Še kakšna obrazložitev? Še. Prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu, gospa mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za besedo. Sama tega zakona ne morem podpreti, ker je veliko razlogov za to, da se ga ne podpre. Govorim o razlastitvah, govorim o tem, da se jih predstavlja, kot da gre za javni interes, kar pa ne moremo biti javni interes. Govorim o tem, da se lahko brez javnega razpisa podeljuje sredstva, da se lahko prodaja javno infrastrukturo po cenah, ki so bistveno nižje od tržnih. Skratka, razlogov za to, da se glasuje proti, je ogromno, in ti razlogi so pač takšni, da je ta zakon v nasprotju z javnim interesom. Zakona ne bom podprla. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v svojem imenu gospod Primož Hainz.
Hvala lepa, gospod predsednik. Moram reči, da tega zakona ne bom podprl. Gre za to, da mi nek majhen interes privatnika, če hočete, popolnoma zanemarimo in proglasimo nek javni interes, nek veliki kapital za splošni interes in potem povozimo človeka. Zelo preprosto, zelo preprosto Mi smo seveda imeli neke primere v zadnjem času, jasno, Magna je tista, ki nas ves čas obremenjuje, ampak pri Magni, vas moram spomniti, je šlo za to, da je bil problem v tem, da smo mi povozili najlepše kmetijsko zemljišče, zato smo takrat rekli, to naj bo izjema, ne pa pravilo. Seveda jaz mislim in vztrajam na tem, da je to izjema. Zato bi Magno pozabil, čeprav je ves čas vzor, kako je bilo to učinkovito, kako je bilo dobro. Imamo pa, recimo, Yaskawo, ki je pa izjemna investicija, kjer pa ni bilo nobenega problema, ker so se oni držali naših pravil igre, če hočete, investirali so tam, kjer je to bilo mogoče. Zato sem proti temu, da malega človeka, mali privatni interes posameznika povozimo za nek, recimo, širši interes. Kar se tiče derogacije Državnega zbora, to, kar je naš problem od prvega dne te sestave, pa me ne zadovoljuje odgovor, ki sem ga dobil včeraj, da je to evropski vzor in to vlade delajo drugje. Mislim, da tega vlade drugje ne delajo; mislim, da lahko v Evropi, da, pri nas pa za to jaz preprosto nisem, zato ker gredo nekatere stvari preveč mimo nas kot izvoljenih poslancev na marsikaterem področju. Tudi tu bi radi, da bi šlo. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v svojem imenu mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Jaz tega zakona ne bom podprl. Čeprav moram po drugi strani povedati, kar sem tu že večkrat povedal, da podpiram vsa vlaganja. In tu sem verjetno večkrat doživel tudi očitek, da zagovarjam neoliberalno politiko, večkrat očitek, da naj bi prišel kapital v Slovenijo in tako naprej. Dejansko to podpiram. Vendar v tem trenutku lahko mirno povem, da tudi kapital ima meje. In če si sam ne ustvari meje, potem je za te meje odgovorna in mora postaviti te meje države. In te meje so, da ne more ta kapital preseči, če želite, majhnega človeka in mu vzeti tistega, kar dejansko še ima, ker ta lastnina je tudi njegova pravica. Tukaj je poseg na človekove pravice. In vi, ki zagovarjate takšne rešitve, posegate v človekove pravice. In če kdo, potem bo kapital omejila država z ustavnim redom, kar smo naredili, in z zakonodajo. Tako dela cel svet. In to delajo vse razvite države. In zaradi tega, če mi spadamo med razvite evropske države, bomo naredili to tudi sami, ne pa da bomo prekršili z neko zakonodajo neko ustavno načelo o zasebni lastnini. In to dejansko delamo. To ni neoliberalizem, to je, gospe in gospodje, neokolonializem. To so včasih delale države, ki so bile pod kolonijami. In Slovenija si takšnih rešitev ne zasluži. Slovenke in Slovenci niso izbrali poslank in poslancev zato, da bi rešitve, ki mejijo ne neokolonializem, dejansko tukaj sprejemali. In jaz bom odločno proti tej zakonodaji.
Koliko je še interesa za obrazložitev? Obrazložitev glasu v lastnem imenu [[…]] [[oglašanje v dvorani]] Jaz pač moram svojo funkcijo izpolniti, tako kot vsakdo drug. Obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. V bistvu bi bilo treba še enkrat poudariti tisto, kar je že kolega Breznik, kar je seveda alarmantno, torej, da se strinjamo na nek način tako v SDS kot Levici glede določenih vidikov. Moram priznati tudi, da se strinjam z zadnjim delom obrazložitve glasu kolega Širclja. Seveda, tu ne govorimo o ničemer drugem kot o neokolonializmu. Gre za to, da dobesedno s tem, če boste pritisnili tipko »za« za ta zakon, boste odprli vrata dobesedno razprodaji, ampak ne to tisti navadni razprodaji, ki smo ji priča že desetletja, ampak k temu, da greste še proti ustavi razlaščati ljudi in zemljišča. Zato smo ta zakon v Levici prekrstili v »lex Magna za vse«. Videli smo, kaj je Magna prinesla, ne gre za nobeno greenfield investicijo, gre za umazane investicije, ki prihajajo iz držav, ki takšnih proizvodnih procesov nočejo peljati na svojem ozemlju. Zdaj imamo v bistvu nadgradnjo tega modela, ki je bil pripravljen za eno podjetje, na celotno Slovenijo. Torej odpiramo vrata ne za greenfield investicije, ne se slepiti, ampak seveda za umazane investicije na račun tistih, ki bi radi takšne investicije speljali nekje drugje. In to je kolonializem, to govori o tem, da če tak zakon ta Državni zbor sprejme, oprostite izrazu, smo res banana republika, da smo se pripravljeni oziroma ste se pripravljeni prodati za nekaj milijonov in predvsem narediti škodo svojim soprebivalkam in soprebivalcem te republike. Glede na to, da ta naš amandma ni bil sprejet, da ta določba še ostaja v tem zakonu, jaz seveda apeliram na zdrav razum in tako, kot je prej Franc povedal, na to, da razmislite, kakšne so vaše tudi ustavne pravice kot poslanci, torej da ne glasujete »za« zato, ker ste del glasovalne mašinerije, ampak vsaj enkrat, no, glede na to, da prihaja dejansko konec tega mandata, vklopite, ne bom rekel razum, ampak vest in tega zakona ne podprete. Jaz bom absolutno proti.
Prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Že vsaj tri leta torej eksplicitno, odkar se je začel mandat aktualne vlade, lahko spremljamo eno in eno samo gospodarsko strategijo. Socialni dumping, okoljski dumping, plačni dumping, gremo posekati vsemogoče standarde, ki varujejo naše okolje, ki varujejo plače naših ljudi, ki varujejo socialno varnost vseh, najbolj najrevnejših in delavskih družin. Zakaj to počne neka politika, boste vprašali. Ja, z željo ugajati multinacionalnim korporacijam, da preselijo svojo proizvodnjo sem in na naših ljudeh in izkoriščanju naših naravnih resursov kujejo dobičke. Nam, ostane sama svinjarija, ostanejo zlomljeni delavski hrbti in ostane prazen državni proračun, iz katerega pa se financirajo instance javnega dobra. To ni razvojna strategija, to je antirazvojna strategija, bolgarski razvojni model, če želite. In zakon, o katerem bomo glasovali zdaj zdaj, se umešča v to nerazvojno strategijo. Torej za drobtinice prodati vse, kar je tudi dobrega, neki multinacionalni korporaciji, ki pride mimo s kufrom denarja. Ampak slovensko ministrstvo za gospodarstvo pod to vlado očitno drugega sploh ne zna. Lobistov na ministrstvu sploh ne rabijo zaradi tega, ker njihov največji prijatelj sedi vrhu tega ministrstva, njihovi drugi največji prijatelji so pa njegovi sodelavci na tem ministrstvu. To ni ministrstvo za gospodarstvo, ki bi delalo za visoko dodano vrednost za splošne družbene učinke ali pa za delavnico sosedovega Janeza, ki je obrtnik, ne, to je ministrstvo, ki dela za multinacionalne korporacije, in želi, da bi se vsi njim udinjali na isti [[izklop mikrofona]]
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Franc Breznik.
Še nekaj zadev moramo razložiti. Jaz sem prej razlagal, kako ste dobesedno poslabšali ali pa skoraj uničili slovensko poslovno okolje, zaradi tega bodo vse investicije, ki bodo tudi prišle, če bi ta zakon uspel, večinoma investicij, kjer bomo mi lahko ponujali ceneno delovno silo, to ne bodo neki razvojni centri tukaj na tem področju, ker je ta delovna sila, v bistvu je že skoraj nimamo, po drugi strani pa je preveč obdavčena in vsako resno, tudi večje podjetje, ki ima visoko dodano vrednost, je zadaj cela vrsta birokratskih ovir. Ta zakon je glejte neustaven. To je nemogoče pred Ustavnim sodiščem ubraniti. Razlastninjenje za neko podjetje, ki bo zaposlilo mogoče nekaj 5 ali pa nekaj 10 ljudi, to je nemogoče braniti, resda lastninska pravica ni absolutna kategorija, morate pa vedeti, vi razlastninite ljudi zaradi neke avtoceste, vodovoda, zaradi nekih pomembnih cest, ki se tičejo na tisoče ljudi v enem delu neke države, ki so posebej pomembne za razvoj, posebej pomembne za zdravje ljudi, varnost in vse ostalo. Tukaj pa, spoštovani kolega, gre za nekaj, tudi samo za nekaj 10 delovnih mest, ki bi se zgodila. To je nemogoče ubraniti in zagovarjati nek sorazmeren poseg v lastninsko pravico, kjer jo boste razlastninili, ni mogoče. Glejte, jaz sem se pogovarjal z nekaj mojimi kolegi, vrhunskimi ustavnimi mednarodnimi pravniki, to je nemogoče, to je protiustavni zakon. Dobili bomo bombo nazaj, poleg vsega, kar zadaj sledi, kar so povedali. Tu se strinjam tudi z kolegom Šircljem, gre za neokolonializem, to nima nobene zveze več z nekim resnim kapitalizmom, ki ga zagovarjamo v Slovenski demokratski stranki, kjer je zadaj tudi še vedno neka močna socialna država. In poglejte si investicijo, Magna je sem pripeljala samo lakirnico v prvi fazi, ker čakajo, ali bo slovensko poslovno okolje boljše, Yaskawa je zgodba kolega Tanka in Ribnice, potem, ko je tam uspela, je šla v neko okolje zato, ker je tam dobro poslovno okolje, ker so ga ohranili v Ribnici, ki ni imela ničesar. Zato vas pač prosim, da glasujete proti, ker gre za veliko zmoto glede tega zakona. Najlepša hvala.
Postopkovno gospod Miha Kordiš.
Hvala. Prej nisem hotel svojih omejenih minut v obrazložitvi glasu zakuriti za to, ampak se moram pač zdaj oglasiti. Glejte, mislim tukaj so zlasti koalicijski poslanci, vrsta treh nas je bila za obrazložitev glasu, in ti vstanejo s svojih iz svojih stolov in začnejo čvekati tako, da jih je cela dvorana polna, mimo mikrofona. Pa kako naj človek dva resna stavka skupaj spravi, če še svojih lastnih misli ne sliši? Predsedujoči, prosim, če opozorite poslance, da se malo umirijo in te obrazložitve glasu z glasovanjem lahko gredo mirno naprej, ker takole ne gre. Mislim, čvekate kakor zadnja klop v tretjem razredu.
Mislim, bil sem v številnih parlamentih in sem videl, kako tam zadeve pravzaprav izgledajo, in tole je še kar mirno. [[oglašanje iz dvorane]] [[…]]Ja, ampak ničesar ne bo pomagalo. Če bomo zdajle nadaljevali z postopkovnimi, bomo takoj prekinili zadevo, zato bi prosil, da speljemo to zadevo do konca ali pa se malo pomirimo. Pomirimo se pa lahko tudi na ta način, da naredimo premor. Nadaljujemo sejo ob 15.45.
Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Imamo še eno obrazložitev glasu in potem bi glasovali, če je možno. Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Igor Zorčič.
Hvala lepa. Spoštovanei kolegice, kolegi! To vprašanje tega 7. člena, ki se izpostavlja, je na mestu. Jaz se strinjam z nekaterimi, da je diskutabilno, ali je razlastitveni namen, se pravi izgradnja neke tovarne, tisti namen, ki opravičuje razlastitev. Če se pogovarjamo o neki neustavnosti, smo seveda vsi seznanjeni s tem, da je Ustavno sodišče tisto, ki pravi, ali je ta namen pravi ali pa gre za nek prekomeren poseg v lastninsko pravico. Jaz ne želim tega prejudicirati. Razumem pa ta zakon kot takšen, zasnovan na ta način, da je razlastitev skrajni ukrep. Jaz sem prepričan, da si nihče od tujih investitorjev ne bo privoščil, da bo šel s pomočjo Vlade in ostalih institucij v razlastitev, ne da bi najprej poskusil odkupiti določena zemljišča. Kar želim izpostaviti je to, kolega Šircelj je govoril o mejah, ki jih ima kapital. Jaz pravim tako, kapital ima meje na naši zunanji meji, meji Republike Slovenije. Ko pride ena firma, ko pride možnost 200 milijonov za drugi tir, mi pravimo ne. Mi vedno pravimo ne. Ko pa gre kapital ven iz države, takrat pa ni meja. Jaz se sprašujem, če se bomo na ta način obnašali, če bomo na ta način pričakali vse potencialne investitorje, koliko takšnih investicij, kot smo jih mi uspeli pridobiti v tem mandatu, bomo v nadaljevanju sploh še dobili. In potem se ne čudimo, da ni ne delovnih mest, ne razvoja, ne neke družbene blaginje. Jaz nimam nobenega dvoma o tem, ali ta zakon podpreti ali ne. Če je potencialno kakšna neustavnost, se bo o tem izreklo Ustavno sodišče. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 31. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 31.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 10. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o dodatnih ukrepih za odpravo posledic škode zaradi prenamnožitve populacije podlubnikov v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev iz dne 13. 2. 2018. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 45. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju Poslanske skupine SDS k 13. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 46. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih ter drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 9. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 1. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena Poslovnika sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Besedo ima gospod Matjaž Han.
Hvala lepa. Ker so mene določili, da moram prebrati to zadevo, bom kar prebral. Saj veste, zmeraj se kaj spusti, ampak v imenu poslanskih skupin koalicije napovedujem, da bomo v tretji obravnavi predloga zakona vložili amandma, s katerim se bo uskladilo besedilo četrtega in petega odstavka 1. člena in se bo dodalo manjkajočo besedo »dreves«, ki je pomotoma izpadla. Gre torej za neke vrste redakcijski popravek. Hvala vam lepa.
Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v torek, 20. 2. 2018, po končanem glasovanju. S tem prekinjam 13. točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI VEČSTRANSKE KONVENCIJE O IZVAJANJU Z MEDNARODNIMI DAVČNIMI SPORAZUMI POVEZANIH UKREPOV ZA PREPREČEVANJE ZMANJŠEVANJA DAVČNE OSNOVE IN PREUSMERJANJA DOBIČKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejel nobenega amandmaja, amandmaja na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem 24. točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Predloga za izvolitev v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Postojni. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog za izvolitev mag. Manice Kodrič v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Postojni. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem v imenu Sodnega sveta besedo okrožni sodnici gospe Maji Rozman.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Na razpisu za prosto sodniško mesto okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Postojni s predvideno razporeditvijo na civilno področje je Sodni svet izbral mag. Manico Kodrič in jo predlaga Državnemu zboru v izvolitev. Na Okrajnem sodišču v Postojni se je namreč v letu 2017 število sodnikov znižalo iz 4 na 3, s tem je ostalo eno sodniško mesto okrajnega sodnika, za katerega so proračunska sredstva zagotovljena, nezasedeno. In ker je obremenjenost ostalih treh sodnikov na Okrajnem sodišču v Postojni polna, Okrajno sodišče v Postojni posledično trenutno nima sodnika, ki bi reševal civilne zadeve. Na obravnavani razpis se je prijavilo 34 kandidatov, od tega so tri kandidatke svoje kandidature umaknile. Izbirni postopek na Sodnem svetu je potekal, kot vedno, v več fazah, s postopnim izločanjem kandidatov. Znanje in sposobnosti ter osebnostno primernost kandidatov je Sodni svet ugotavljal na podlagi listinske dokumentacije in ustnih razgovorov z izbranimi kandidati. Upoštevaje zakonsko določene kriterije je Sodni svet v drugi fazi izbirnega postopka opravil oceno primernosti kandidatov, pri čemer je poleg različnih kvalifikatorjev, kot so podatek o doseženem uspehu pri fakultetnem izobraževanju, o doseženem uspehu na pravniškem državnem izpitu, preteklih delovnih izkušenj, pridobljenih akademskih nazivih, upošteval tudi dokončno mnenje predsednice Okrožnega sodišča v Kopru. Ob upoštevanju navedenega je Sodni svet na ustni razgovor nato povabil 14 kandidatov, ki so bodisi po izpostavljenih kvalifikatorjih bodisi na podlagi mnenja predsednice Okrožnega sodišča izstopali. Na podlagi tako izvedenega izbirnega postopka je Sodni svet ocenil, da mag. Manica Kodrič celostno gledano najbolje izpolnjuje pogoje, ki jih Zakon o sodniški službi določa kot potrebne za opravljanje sodniške službe. Mag. Manica Kodrič, rojena 1981 je diplomirala na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani s povprečno oceno 8,92 ter diplomsko delo zagovarjala z odliko. Pravniški državni izpit je opravila leta 2008 s povprečno oceno 9,50. Na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani je nato leta 2016 pridobila še naziv magistrice znanosti. Od opravljenega pravniškega državnega izpita dalje je zaposlena na Višjem sodišču v Ljubljani kot strokovna sodelavka na Civilnem oddelku. Hkrati pa se je med opravljanjem dela na Civilnem oddelku seznanila tudi s področjem izvršilnega in gospodarskega prava. V svojem dokončnem mnenju predsednica Okrožnega sodišča v Kopru ugotavlja, da mag. Manica Kodrič ustreza pogojem za zasedbo razpisanega sodniškega mesta, in ob tem posebej izpostavlja, da je kandidatka v razgovoru s predsednico izkazala dobro znanje civilnega prava in splošno poznavanje delovanja sodstva kot tudi poznavanje kodeksa sodniške etike. Tudi iz mnenja vodje Civilnega oddelka Višjega sodišča v Ljubljani izhaja, da je kandidatka odgovorna, ima sposobnost samostojnega odločanja in pravni pogum, je sposobna hitrega prepoznavanja bistvenih pravnih in dejanskih vprašanj ter logičnega sklepanja. Pri delu izkazuje ustrezno kritičnost in dobro strokovno znanje. Vse zadolžitve opravi v postavljenem roku. Podatki o dosedanjem delu mag. Manice Kodrič tako kažejo, da kandidatka že več kot 9 let odlično opravlja delo strokovne sodelavke. Skozi dolgoletno zaposlitev na Višjem sodišču v Ljubljani je izkazala nadpovprečno delovno storilnost, kar je potrjeno z ocenami njenega strokovnega dela. Svoje zelo dobro pravno znanje je pridobila že v času študija in ga z dodatnim izobraževanjem nadgrajuje. Izpostaviti gre tudi njeno poznavanje tujih jezikov, saj aktivno obvlada angleški, nemški in španski jezik ter na osnovnem nivoju italijanski in hrvaški jezik. Mag. Manica Kodrič je izredno uspešno opravila tudi razgovor s člani Sodnega sveta. Na njem se je še dodatno potrdilo, da ima poglobljeno pravno znanje iz civilnega področja, na katerem bo predvidoma izbrani kandidat opravljal svoje delo. Na zastavljena vprašanja je odgovarjala suvereno in ob tem izkazala tudi zelo dobre sposobnosti ustnega izražanja. Njene sposobnosti analitičnega in logičnega razmišljanja je mogoče oceniti kot odlične. Zato jo Sodni svet predlaga Državnemu zboru v izvolitev na sodniško funkcijo za razpisano prosto mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Postojni. Hvala lepa.
Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru pisno poročala. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v sodniško funkcijo na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Postojni izvoli mag. Manica Kodrič. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 1. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju člana Sveta za elektronske komunikacije Republike Slovenije Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za člana Sveta za elektronske komunikacije Republike Slovenije za preostanek mandata izmed različnih strokovnjakov s področja elektronskih komunikacij imenuje mag. Simon Sirc. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Ugotovitve o prenehanju mandata članov nadzornega sveta Radiotelevizije Slovenije Damjan Damjanovič je 22. 1. 2018 Državnemu zboru posredoval odstopno izjavo iz mesta nadzornega sveta Radiotelevizija Slovenija. Na podlagi navedenega Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da se na podlagi sedmega odstavka 26. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija in 112. člena Poslovnika Državnega zbora seznani z naslednjim sklepom: »Ugotovi se, da je Damjan Damjanovič odstopil z mesta člana nadzornega sveta Radiotelevizija Slovenija, zato mu na podlagi sedmega odstavka 26. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija preneha mandat člana nadzornega sveta Radiotelevizija Slovenija.« Ugotavljam, da se je Državni zbor s sklepom seznanil. S tem zaključujem 26. točko dnevnega reda in prekinjam 38. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 11.uri. Že zdaj pa našim športnikom čestitam za uspehe in se jim zahvaljujem za optimizem. Obenem pa ugotavljam, da ustava še vedno velja, neodvisno od tega, kakšne zakone sprejmemo v tem državnem zboru.