Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da se umirite in zasedete svoja mesta. Še enkrat prosim, da zasedete svoja mesta in se umirite. V naprej hvala. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje. Pričenjam 25. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Roberto Battelli, mag. Janez Drobnič, mag. Janez Kramberger, Jakob Presečnik in Vili Rezman. Na sejo sem vabil predsednika Republike Slovenije dr. Janeza Drnovška k 20. točki, predsednika Vlade Republike Slovenije gospoda Janeza Janšo k 1., 16. in 17. točki, predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, kandidata za ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospoda Iztoka Jarca k 16. točki, kandidata za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, dr. Žigo Turka k 17. točki ter predstavnika Sodnega sveta k 20. točki dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 25. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 23. februarja 2007. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na določitev dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalne naprave. Hvala. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem seje. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 25. seje zbora določen. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - UGOTOVITEV PRENEHANJA MANDATA POSLANCU DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE. Poslanec gospod Franc Kangler je 2. februarja 2007 podal pisno izjavo, da odstopa s funkcije poslanca Državnega zbora. Odstop je obravnavala Mandatno-volilna komisija in zboru pisno poročala. Na podlagi poročila Mandatno-volilne komisije in v skladu z 14. členom Zakona o poslancih se je Državni zbor seznanil z naslednjim sklepom: Državni zbor Republike Slovenije ugotavlja, da je poslanec Franc Kangler 2. februarja 2007 podal izjavo, da odstopa s funkcije poslanca Državnega zbora, zato mu v skladu s tretjim odstavkom 202. člena Poslovnika Državnega zbora ter s šesto alinejo prvega odstavka in drugim odstavkom 9. člena Zakona o poslancih preneha mandat z današnjim dnem. Gospodu Francu Kanglerju se zahvaljujem za dolgoletno poslansko delo in mu želim obilo uspeha pri nadaljnjem delu. Na podlagi te ugotovitve bom zaprosil Državno-volilno komisijo, da določi, kateri kandidat bo v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postal poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo Zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri z obravnavo 1. točke dnevnega reda, to je z vprašanjem poslank in poslancem.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da zasedete svoja mesta. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA to je NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Še enkrat prosim, da se umirite. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 25 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. V nadaljevanju bo minister za notranje zadeve odgovoril na poslansko vprašanje, postavljeno na 24. seji zbora, na katero zaradi odsotnosti ni odgovoril. Na neodgovorjeni poslanski vprašanji, postavljeni na 24. seji zbora, bi danes morala odgovoriti tudi minister za finance in minister za gospodarstvo. Ker sta ministra danes upravičeno odsotna, bosta na vprašanje odgovorila na naslednji seji. Poslanka mag. Majda Potrata in poslanci mag. Milan M. Cvikl, mag. Borut Sajovic in Samo Bevk, ki so prijavili po dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Poslanci imajo za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade in minister odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Prosim poslanke in poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za finance dr. Andrej Bajuk, minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel, minister za gospodarstvo mag. Andrej Vizjak in minister za šolstvo in šport dr. Milan Zver. V primeru, da poslanec na postavljena vprašanja danes ne bo dobil odgovora, mu morata predsednik Vlade ali minister v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnemu odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Sedaj prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša. Prvi bo poslansko vprašanje postavil gospod Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice, kolegi, ministrski predsednik, ministrica in ministri. Novembra lani je Služba Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko z Ministrstvom za promet in Ministrstvom za okolje pripravila predstavitev projekta celovitega razvoja območja tretje razvojne osi. Študija je bila plačana iz sredstev strukturnih skladov Evropske unije. Izdelalo jo je javno izbrano podjetje Omega Consult. Rezultat študije: od desetih scenarijev, ki temeljijo na elementih razvoja, ekonomičnosti investicije, vidika okoljskih vplivov in razvojnih učinkov, so bili izbrani trije. Tretja razvojna os v vseh treh najugodnejših scenarijih povezuje Koroško, Savinjsko regijo, Zasavje, Posavje in jugovzhodno Slovenijo. Vsi trije scenariji predvidevajo tretjo razvojno os skozi Zasavje. Drugič. V decembru lani je vodstvo Holdinga Slovenskih elektrarn zagotovilo, da bo Holding po končani gradnji v termoelektrarni Šoštanj začel z obnovo TET Termoelektrarna Trbovlje, ki bo na osnovi strategije razvoja z energijo obstala kot pomemben element v energetski oskrbi Republike Slovenije. Tretjič. Ob obravnavi Zakona o javno-zasebnem partnerstvu je minister za zdravje dr. Bručan javno in uradno izjavil, da bo pilotni projekt javno-zasebnega partnerstva izgradnja nove bolnice Trbovlje. V resoluciji o nacionalnih razvojnih programih, ki jo je izdelala Služba Vlade Republike Slovenije za razvoj, ni predvidena in upoštevana nobena od treh prej naštetih uradno objavljenih in pravno veljavnih rešitev. Tretja razvojna os, predstavljena v resoluciji, teče po scenariju iks in je v popolnem neskladju s predlogi, ki jih je kot najbolj ugodno izbrala pooblaščena ustanova. To pomeni, da so bila evropska sredstva vržena stran, da se uradna ustanova ne upošteva, še huje, da je rešitev, opredeljena v resoluciji, samovoljna odločitev Službe Vlade za razvoj, da nima strokovnih in pravnih osnov je po izbranih kriterijih najdražja in najmanj učinkovita. V resoluciji na področju energetskega razvoja, ki je mimogrede prioritetna vsebina vodenja trojke v Evropski uniji - Nemčije, Portugalske in Slovenije, ni predvidene prenove TET Trbovlje. Tretjič. V resoluciji o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007-2023 ni besede o pilotnem projektu javno-zasebnega partnerstva, novi bolnici Trbovlje. Sprašujem vas: Kdo govori neresnico, govori eno, dela drugo? Ali leva roka ne ve, kaj dela desna? Zakaj v resoluciji ni tretje razvojne osi? Zakaj ni obljube po gradnji TET Trbovlje? Zakaj ni obljube po izgradnji nove bolnice in kdo lahko samovoljno odloča mimo uradno objavljenih vsebin? Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanja. Glede tretje razvojne osi, ne bo držalo, da je ni v resoluciji o nacionalnih razvojnih projektih. Tretja razvojna os, je in to v bistvenem obsegu oziroma v celotnem obsegu. Gre pa seveda za projekt, ki se mu reče modernizacija državnega cestnega omrežja. Za ta projekt je v celoti namenjenih skoraj milijardo in pol evrov in bistveni del oziroma največji posamični del tega projekta je ravno tretja razvojna os. O tej tretji razvojni osi se je govorilo že dolgo časa, leta, lahko bi rekli celo desetletja, vendar se je h konkretnim postopkom pristopilo šele v zadnjem času. Novembra lani, mislim da je bilo to novembra lani, je bila v Novem mestu predstavljena prva študija. Ta študija je sedaj v fazi dopolnjevanja. V tem trenutku zaradi tega ni mogoče govoriti o tem, da je izbrana ta ali druga trasa. Tako tudi ni možno govoriti o tem, da je Trbovlje izpuščeno ali da je vključeno. Sicer smo povsod, kamor smo prišli v zadnjih dveh letih, mislim predvsem na tiste občine, ki se nekako nahajajo na potencialnem območju te trase tretje razvojne osi, naleteli na argumente, da mora iti trasa ravno tam. Nihče ni rekel, da bi šlo to kje drugje. Tukaj je možnih veliko variant. Kot rečeno, še nobena varianta ni izbrana. Natančen potek trase tudi ni nikjer narisan. V resoluciji o nacionalnih razvojnih projektih je pač narisana shema povezave, ki gre od avstrijske do hrvaške meje. Vendar pa natančne trase ni, ker še ni določena. Določena bo po postopkih, ki so zakonsko določeni, kar pomeni, da bodo vključene lokalne skupnosti, da bodo vključeni vsi tisti, ki morajo biti v postopke določanja trase vključeni. V tem trenutku ni nobenega razloga za kakšno slabo voljo v zvezi s tretjo razvojno osjo. Nasprotno, prvič po dolgih letih govorjenja se tukaj stvari dogajajo. Kar se tiče Termoelektrarne Trbovlje, ta projekt posamično seveda ni vključen v resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih. Enako drži za bolnišnico Trbovlje oziroma za novo bolnišnico Trbovlje. To pa iz preprostega razloga, ker je bil kriterij za vključitev projektov v to resolucijo poleg ostalega tudi višina investicije. In nihče od teh dveh projektov ali od potencialnih projektov ne dosega višine 50 milijonov evrov, kar je bil kriterij za vključitev posamičnih projektov v resolucijo. Termoelektrarna Trbovlje je vključena, mislim, da od 1. januarja letos v Holding Slovenske elektrarne. Prihodnost investicij v zvezi s tem projektom je vključena oziroma je del investicijskega programa Holdinga slovenske elektrarne. Ob tem bi rad opozoril Državni zbor še na dejstvo, da je bilo že v preteklem mandatu sprejeto v okviru ustreznih zakonov leto 2009 kot leto zapiranja rudnika Trbovlje-Hrastnik. Od takrat naprej se tam premog ne bo več kopal. Energente bo potrebno zagotoviti od drugod, kot že rečeno se bo to lažje zagotavljajo znotraj Holdinga, v katerega je vključena termoelektrarna. Kar se tiče bolnišnice je tako, kot ste dejali. To naj bi bil eden od projektov, ki bo že izkoriščal možnosti novega zakona o javno-zasebnem partnerstvu. V tem trenutku je v teku izdelava investicijskega programa. Celotna investicija naj bi dosegla, mislim, da približno 25 milijonov evrov, kar pomeni, da ni tak posamični zalogaj, ki bi sodil v resolucijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Barovič. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani ministrski predsednik. Nihče ni trdil, da tretje razvojne osi ni v resoluciji. Je. In celo je narisana, vi pa pravite, da ni. In to zelo natančno, in sicer na strani 59. Poteka pa po scenariju iks 0 od desetih scenarijev, ki jih je izbrani izdelovalec naredil, je to, kolikor jih jaz znam, pa jih zelo dobro poznam, jih imam s seboj, najslabši scenarij. Ne upošteva ne ekonomičnosti, ne okoljskih pogojev, pa še marsikaj drugega ne. Zato prosim za dopolnilni odgovor: Kdo si je, ne glede na izbor že plačane študije treh najugodnejših rešitev, privoščil ali izmislil ali upal dati po svoji verziji v resolucijo, če imamo strokovno narejeno ugotovitev treh najboljših variant s strani izbranega in plačanega izvajalca? In drugo. Res da mi ni bil znan podatek, da v resoluciji, v energetskem programu so našteti projekti, ki so vredni več kot 50 milijonov. Toda ko gledam, se mi zdi, da bi se še kakšen našel, ki je opisan in ni vreden 50 milijonov. In tudi tukaj bi rad dopolnilno vprašanje: Zakaj se ne bi investicije, ki so bile obljubljene in ki so pomembne za državo, za strategijo razvoja elektrike, tako je bilo rečeno meni osebno s strani vodstva, zakaj se tak projekt ne bi vključil, ne glede na njegovo vrednost? In ne nazadnje, bolnišnica je bila obljubljena v razvoju zdravstva v sami resoluciji, seveda tudi o tej ni govora. Toda to ste mi odgovorili, zato nimam dopolnilnega vprašanja. Hvala lepa.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Kot je rečeno, bolnišnica je predvidena in v tem trenutku je v izdelavi investicijski načrt. Tako tukaj jaz ne vidim nobenega razhajanja, vsaj zaenkrat ne, med tem, kar je bilo obljubljeno, in kar se dela. Kar se tiče tretje razvojne osi, še enkrat ponavljam, nobena varianta ni izbrana. Vedno, ko se delajo neki načrti ali pa idejni načrti, je treba narisati neke sheme. In tudi v tem gradivu, ki se mu reče resolucija o nacionalnih razvojnih projektih, boste našli shemo dopolnilnega avtocestnega omrežja, shemo modernizacije železniškega omrežja, shemo rekonstrukcije državnih cest s tretjo in četrto razvojno osjo. Vse so narisane približno. Po tisti shemi sklepati, da je konkretna trasa določena, je pač neumestno. Ker, kot že rečeno, je bila šele novembra lani predstavljena študija in ta študija se dopolnjuje. In to je šele prvi korak. Še veliko korakov bo treba narediti, preden bo trasa določena in umeščena v prostor. Še veliko dela nas čaka. Hvala bogu, če bi to bilo že narejeno, ker v tem primeru bi bili bistveno bližje cilju, tako pa nas čaka v bistvu še najbolj zapleten postopek in del tega postopka je seveda tudi dokončna določitev trase.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Barovič.
Hvala, gospod predsednik. Ocenjujem, da zaradi podane vsebine in na osnovi odgovorov, torej drugega odstavka 246. člena ocenjujem in Slovenska nacionalna stranka ocenjuje, da bi bilo dobro, da bi Državni zbor opravil o tem odgovoru in o tej vsebini na naslednji seji razpravo. Zato dajem pobudo, da se na podlagi drugega odstavka 246. člena odloča o tem, ali je Državni zbor pripravljen, da se na vsebino odgovora ministrskega predsednika pripravi razprava na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca, gospoda Baroviča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavila gospa Darja Lavtižar Bebler. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor, spoštovani ministri, ministrica, gospod predsednik Vlade! Vsebina govora predsednika Republike Italije na dan spomina na fojbe in eksodus Italijanov iz Istre, Reke in Dalmacije po drugi svetovni vojni je bila za naše državljanke in državljane naravnost šokantna. Letošnji 10. februar pa je bil hkrati 60-letnica podpisa Pariške mirovne pogodbe in konkretni govor italijanskega predsednika si je treba pač razlagati tudi v tej luči. Gospod predsednik Vlade, kolikor je bilo mogoče zaslediti v medijih, ste ob tem menili, da ne gre za formalni predlog za revizijo katerega od meddržavnih sporazumov in da se zato s tem nima smisla ukvarjati. No, po našem mnenju se je s tem smiselno in tudi nujno potrebno ukvarjati. Gre za širše zadeve, pomembne za nacionalne interese Slovenije in se tičejo tudi mednarodnega položaja in ugleda Slovenije. Iz medijev smo sicer izvedeli, da je predsednik republike dr. Drnovšek italijanskemu predsedniku pisal osebno pismo. Z njegovo vsebino javnost ni seznanjena. Ali je, gospod predsednik Vlade, vsaj Vlada seznanjena z vsebino tega pisma? Kakšno je vaše stališče do govora italijanskega predsednika? Ali se je Vlada, katere prvi minister ste, tudi konkretno odzvala na stališča, ki jih je v svojem govoru razglašal predsednik Napolitano? Ali namerava Vlada storiti kaj konkretnega v zvezi s tem? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Če najprej odgovorim z neko časovno dimenzijo, če se prav spomnim, mislim, da sem bil eden prvih v Sloveniji, ki je sploh komentiral govor italijanskega predsednika, to je bilo na tiskovni konferenci 13. februarja, in to prej, preden je iz tega nastala polemika, ki je potekala predvsem na osi prestolnic dveh sosednjih držav. Takrat sem dejal, da je Slovenija zagovornica obravnavanja tovrstnih odprtih vprašanj iz polpretekle zgodovine na strpen način in v evropskem duhu, brez obremenjevanja aktualnih dvostranskih odnosov med državami, in da takšno ravnanje Slovenija pričakuje tudi s strani uradne italijanske politike. Potem je bilo nadaljnje vprašanje novinarjev, in to tujih - nobenega od slovenskih to ni zanimalo še takrat, kasneje se je ta interes pojavil -, ali je Slovenija prejela kakšen predlog za revizijo meddržavnih sporazumov. Dejal sem, da Slovenija uradno ni prejela nobenega formalnega predloga s strani italijanske vlade za revizijo kateregakoli tovrstnega meddržavnega sporazuma in da se zaradi tega s tem ne ukvarja. Se pa seveda ta vprašanja niso pojavila zdaj prvič. Odkar Italija praznuje ta dan spominov, je praktično vsako leto februarja to aktualna tema. In slovenska Vlada je prvič, ko je to vprašanje postalo aktualno in medijsko zelo odmevno, na seji Vlade, se pravi formalno, 17. februarja leta 2005 razpravljala o teh zadevah in sprejela stališča, ki so bila v celoti objavljena, ki so znana in ki sem jih jaz nekoliko dodatno zgodovinsko utemeljil tudi v svojem govoru na Mrzli gori ob prazniku dneva odpora. In zaradi tega ne sme biti nobenega dvoma, kakšno je stališče slovenske Vlade v zvezi s tem. 16. februarja letos je tudi naš zunanji minister v posebnem pismu pozval italijanskega kolega, da tudi Italija objavi tako imenovano belo knjigo o dogajanjih v polpretekli zgodovini med obema državama, ki je bila na naši strani objavljena, na italijanski pač ne, ker smatramo, da bi na ta način prišli najbližje k temu, da se stvari uravnoteženo obravnavajo in da se polpretekli dogodki ne kvalificirajo enostransko. Predsednik italijanske republike je te dogodke dokazljivo, če preberete ta govor, interpretiral enostransko. Po mojem osebnem prepričanju je bila tudi reakcija evropske komisije, ki je reagirala samo na izjavo predsednika hrvaške države, ne pa tudi na prvo izjavo, enostransko izjavo predsednika italijanske države, enostranska. To ni ravno tisto, kar bi si od skupne evropske institucije želeli. Vendar pa Slovenija ni potem želela posegati v spiralo zaostrojevanj in kasneje umirjanja, ki je nastala zaradi takšnih in drugačnih interpretacij različnih izjav predsednikov dveh držav. Neznano kdaj je pismo neznane vsebine v zvezi s tem poslal tudi predsednik Slovenije. Vlada o tem ni bila obveščena in zato tega ne morem komentirati. Bi pa rad dodal, da kljub tem pospeškom, javnomnenjskim pospeškom ali pa pospeškom v javnosti zaradi takšnih in drugačnih izjav, od katerih nekatere zagotovo niso bile sprejemljive ali pa so bile zgodovinsko netočne, potekajo tudi nekateri procesi, ki dajejo bolj pozitivne signale v odnosih med državama. Naj omenim samo prejšnji teden sprejet deželni zakon na deželnem zboru Furlanije-Julijske krajine, mislim, da volilni zakon, po katerem bo slovenska manjšina prvič v zgodovini v tej deželi imela pravico do neposrednega predstavnika. To pa so tisti koraki, ki dajejo upanje, da se vendarle tisto kar se je nekoč zgodilo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]se gradijo novi odnosi.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. To, o čemer ste govorili na vaši tiskovni konferenci, o stališčih Vlade o tem, kaj je sporočil zunanji minister svojemu kolegu v Italijo, o vsem tem smo obveščeni. Ampak kljub temu sprašujemo: Ali ste prepričani, da vse to v resnici zadošča? Govor predsednika Napolitana nedvoumno izpričuje neposredno namero Italije, da premočrtno nadaljuje s politiko poizkusov revidiranja zgodovinskih dejstev. Posredno spodbija pariško mirovno pogodbo, ki je za nas izredno pomembna. Ponovno odpira vprašanje optantov. Daje kredibilnost znanim nacionalističnim in neofašističnim stališčem italijanske politične desnice. In naša Vlada na vse to sprejme neko mlačno stališče in v politični latovščini pove, da Italija ne sme pozabiti na trpljenje, ki ga je fašistični režim prizadejal drugim narodom, ob tem, ko ima seveda pravico, da se spominja svojih sonarodnjakov, ki so trpeli. Tej Vladi se tudi, denimo, ni zdelo nič spornega, ko je Italija s spremembo svojega zakona o državljanstvu omogočila zelo poenostavljeno pridobitev italijanskega državljanstva naši državljanom, ki so pred II. svetovno vojno živeli na ozemljih do tako imenovane rapalske meje z Jugoslavijo in tudi njihovim potomcem. To pomeni, ne zgolj za tiste naše državljane, ki so italijanskega rodu. Ta zakon neposredno posega v suverenost naše države nad svojih ozemljem in na svojem ozemlju. Naš zunanji minister pa je rekel, da danes v EU to ne more biti nič hudega in da tudi zaupa slovenskim državljanom in verjame v njihovo zavednost, da ne bodo nekritično sprejemali italijanskega državljanstva. Pa vaš vprašam, gospod predsednik Vlade: Ali ne mislite, da bi morala vendar naša Vlada do teh potez italijanske strani zavzeti jasno stališče in to jasno stališče tudi sporočiti italijanski strani? Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Vlada italijanske republike ni sprejela nobenega stališča in nobenih ukrepov, niti nobenih sklepov, na katere bi morala neposredno reagirati slovenska vlada. Gre za stališča, ki so bila izražena v govoru predsednika sosednje države. Jaz mislim, da je prav, da je na stališča neposredno odgovoril predsednik Republike Slovenije. Kaj je odgovoril, žal, ne vem. Vendar je to tista raven dialoga, ki mora potekati. Če bi šlo za konkretne predloge, kot se je govorilo, češ, da je predlagana revizija meddržavnih sporazumov, potem najbrž bi bili neposredni odgovori ali pa ukrepi tudi na vladni ravni. Tako ta Vlada zagotovo ni tukaj ničesar spregledala. Bojim pa se, da je nekaj zelo pomembnega, ko gre za dogajanje v sosednji državi, spregledala naša zgodovinska in komentatorska stroka, ki je včasih preveč ujeta v ozke vzorce kulturnega boja iz matične domovine in je nekako spregledala nek čas, v katerem so se v sosednji državi presegla neka razhajanja in so se vse politične sile, od skrajne levice do skrajne desnice, poenotile na nekaterih zadevah, ki nas lahko tudi skrbijo. Vendar pa, če pogledate reakcije italijanske javnosti ali pa javnosti v sosednji državi na to polemiko, ki se je razvila predvsem med prestolnicama dveh sosednjih držav po govoru italijanskega predsednika, potem mi boste pritrdili, da se je nekaj izpustilo in da bi bilo dobro, da se včasih tudi v Sloveniji, ko gre za takšne stvari, najprej zajame sapa, nekoliko premisli in se potem skuša delovati enotno, ne pa, da se najprej napade lastno Vlado, zakaj je bila premalo ostra, zakaj ni tega in onega naredila in na ta način se še prilije olje na ogenj tistim, ki mislijo, da je morda dejansko možno kakšno stvar iz zgodovine revidirati, zato se res bojim, da smo nekaj spregledali v tej zgodbi.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite gospa Lavtižar Bebler.
Torej, ne morem reči, da je tukaj primerno uporabiti prvo osebo množine, potrdite, da smo nekaj spregledali. Namreč, mi nismo spregledali. Naša zgodovinska stroka in tudi novinarska stroka je posebej o tem tudi pisala, nazadnje pretekli vikend v objektivu v prilogi Dnevnika gospa Mojca Drčar Murko, ki je tudi poslanka v Evropske parlamentu in tudi ob zajeti sapi lahko trdim, da so pač odnosi s sosedi takšnega pomena, da morajo biti konstantno v ospredju zunanjepolitične strategije. Ne glede na to, da se je Slovenija v zadnjem obdobju lotevala zelo pomembnih projektov, ki so utrdili njen mednarodni položaj. Eden takšnih projektov bo tudi predsedovanje Evropski uniji prihodnje leto in upam, da bo uspešno. Ampak kljub temu je potrebno priznati, da v odnosih z nekaterimi sosedami Slovenija ni dovolj odločna in premočrpna in se na podobne ekscese, kot je bil nedavni govor italijanskega predsednika, odziva neustrezno in mlačno. Z Italijo imamo kar nekaj nerešenih vprašanj. Italija ne želi dvigniti odškodnine, ki jo je Slovenija že zdavnaj položila na fiduciarni račun v Luksemburgu. Italija še vedno ni spravila v konkretno življenje zaščitnega zakona, ki je bil sprejet leta 2001 in tudi sicer ne spoštuje dosledno položaja in pravic naše narodne manjšine, kljub temu, da kdaj pa kdaj odvrže kakšno drobtinico v tem smislu. Pred našim pragom brez naše privolitve in poprejšnjega posvetovanja Italija namerava postaviti dva terminala za utekočinjeni plin, še vedno ni vrnila naših umetnin. Sprejela je spremembo Zakona o državljanstvu, s katerim posega v suverenost naše države. Italijanski predsednik v slavnostnem govoru Pariško mirovno pogodbo, enega od temeljev povojne ureditve v Evropi, označuje kot dejanje ponižanja in pohabljanja Italije in naše žrtve prikazuje kot izvajalce, poudarjam, kot izvajalce aneksionizma in etničnega čiščenja. Predlagam, drage kolegice in kolegi, da o odgovoru predsednika Vlade, gospoda Janše opravimo v skladu z 246. členom poslovnika posebno razpravo in ob tem tudi sprejmemo ustrezna stališča Državnega zbora glede strategije zunanje politike do sosednje države. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanske gospe Darje Lavtižar Bebler, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Naslednji bo predsedniku Vlade postavil poslansko vprašanje gospod Bojan Kontič. Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi. Ena pomembnejših odločitev te Vlade je bila, da bo skušala v parlamentu doseči potrebno soglasje za spremembo Ustave, in bo ta način zagotovila sprejem celovite zakonodaje za uvedbo in seveda tudi delovanje pokrajin. Ob aktivnem sodelovanju tudi poslanske skupine Socialnih demokratov smo lani 27. junija ta ustavni zakon tudi sprejeli in na ta način omogočili Vladi, da pripravi in v parlament posreduje tako imenovano "pokrajinsko zakonodajo". Že pri samem sprejemanju ustavnega zakona je minister za lokalno samoupravo in regionalni razvoj pojasnil, da je zakonodaja tik pred zaključkom, torej pripravljena in predstavljena bo javnosti. Takšne so bile takrat zagotovitve, vendar tega potem ni bilo. V mesecu novembru nas je minister dr. Žagar obiskal, nam predstavil štiri predloge delovnih besedil zakonov o pokrajinah. Manjkal je sicer tisti peti, in sicer o številu, o sedežu, o območju, torej eden pomembnejših, ki se bo sprejemal z dvotretinsko večino. Nekaj tednov kasneje smo se ponovno srečali, podali smo pripombe na vso to zakonodajo in obljubljeno nam je bilo, da se bomo še v mesecu decembru ponovno sestali. Od tega sestanka seveda ni bilo nič. In če pogledamo program Vlade, že za prejšnja leta je vlada načrtovala, da bo do konca leta sprejela vso potrebno zakonodajo, tako imenovano "pokrajinsko zakonodajo". No, to se ni zgodilo. V letošnjem letu je bil načrt, da to storite do 18. januarja, da Vlada obravnava to zakonodajo in jo sprejme do 18. januarja. Tudi to se ni zgodilo, kot nam je znano. Na prejšnji seji je minister za lokalno samoupravo in regionalni razvoj na moje poslansko vprašanje povedal, da je zakonodaja pripravljena tako daleč, da bo predstavljena v nekaj dneh. Tudi teh nekaj dni je minilo. Lahko rečemo, da mesec dni in nič se ni na tem področju zgodilo. Ne morem drugače, kot da ocenim, da minister ni držal besede. Glede na to, da se mi zavedamo pomena pokrajinske zakonodaje, vas seveda, gospod predsednik, sprašujem za vaš terminski in vsebinski načrt sprejetja pokrajinske zakonodaje. Mi si želimo, da bi ta pokrajinska zakonodaja bila sprejeta, ker si to prizadevamo od vsega začetka, se pa hkrati tudi zavedamo, da bomo v časovni stiski, če želimo to zakonodajo sprovesti v življenje do konca tega mandata. Ne želimo pa si, da nas potem postavite v kot zaradi časovne stiske in da enostavno rečete: "Vzemite ali pustite to, kar smo pripravili".
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala. Ta vprašanja so zelo pomembna. Verjetno se nanašajo na enega ključnih zalogajev, ki je pred slovensko državo v bližnji prihodnosti. Zdaj ne bom ponavljal zgodovine, zakaj se je toliko časa čakalo s postopki ali začetkom postopkov za ustanavljanje pokrajin. Dejstvo je, da je skrajni čas, da to naredimo in dejstvo je, da so tudi razmere za to sedaj ugodne. Tako vas lahko potolažim, tega oreha se bomo vsi skupaj lotili, še zdaleč ni to samo projekt Vlade. Če bi ta Vlada jemala ustanovitev pokrajin zgolj kot svoj projekt, bi ne samo lahko mirno zasledovali te najbolj optimistične roke, ampak bi jih lahko tudi presegali, ker ti štirje osnovni zakoni: Zakon o pokrajinah, Zakon o financiranju pokrajin, Zakon o volitvah v pokrajine in Zakon o postopku za ustanovitev pokrajin so bili pripravljeni kmalu po spremembi Ustave. Če ne bi želeli tega širše uskladiti, bi koalicija to lahko mirno naredila že v začetku jeseni, Vlada bi te zakone sprejela in poslala v Državni zbor tudi že jeseni. Vendar smo se odločili za drugo pot. Opravljeno je bilo veliko usklajevanj, ne samo v Državnem zboru, tudi mnogo širše, ker gre za zelo kompleksno problematiko. Zelo tehtna razprava je bila recimo na posvetovanju in predstavitvi zakonov z vsemi slovenskimi župani. V tem trenutku pač potekajo še tiste aktivnosti, ki so potrebne, da dobimo, kot ste to želeli v prvem krogu usklajevanja, pred seboj celotno sliko. Del te celotne slike, ki je bil tudi izrecna zahteva, je Zakon o določitvi območij pokrajin, ki ni najbolj vsebinski, je pa najbrž najbolj atraktiven. Tudi ta zakon je zdaj v delovni verziji pripravljen in bo mogoče iskati soglasje okoli celote. To bo najbolj zanimiva razprava in verjetno tudi polemika o tem, koliko pokrajin, kje bo kakšen sedež in tako dalje. Ampak bistveni del te spremembe je prenos pristojnosti, virov financiranja. Vse te rešitve morajo biti na mizi pravočasno, ker je potrebno ta finančne vprašanja, povezana z delovanjem pokrajin v začetku leta 2009, vključiti že v proračun za leto 2009. Se pravi, stvari morajo biti čiste in razčiščene že v tej fazi. V tem času poteka drugi krog medresorskega usklajevanja, ki bo v kratkem zaključen. Ključno delo poteka ravno pri vprašanju financiranja, delitvi sredstev za prenos teh pristojnosti. Pripravlja se tudi Zakon o določitvi volilnih enot za volitve v pokrajinske svete, ki je tudi potreben. In seveda do konca tega leta je treba sprejeti tudi Zakon o prerazporeditvi oziroma prenosu nalog o pristojnostih pokrajin. Ta slika mora biti čista že za pripravo proračunskih dokumentov. Tako gre za izjemno kompleksno delo in mi želimo, da ko pade prva odločitev - končno pa ste to tudi sami zahtevali - o tem usklajevanju, se že ve, kaj bodo naslednji koraki in kakšna bo končna slika, ki jo dobimo. Časovnica, ki je bila predstavljena na začetku tega projekta, je še vedno aktualna in je tudi edino smiselna. Smiselno je, da so prve volitve v pokrajinske organe hkrati z naslednjimi volitvami v Državni zbor in da so takrat rešena praktično vsa vprašanja, povezana s tem, tudi če bo potrebno prenos pristojnosti narediti v več fazah.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik, za vaš odgovor. Če je bil vaš namen potolažiti me, naj rečem, da niste bili povsem uspešni. Mi je pa všeč vaš optimizem in napoved, da se bo to v tem mandatu kljub zaostanku, ki smo mu sedaj priče, dejansko tudi zgodilo. Res je, in imate v tem primeru prav, ko pravite, da so morale razmere dozoreti. Tokrat so dozorele, ker tudi opozicija prikimava spremembam, potrebnim za to, da se pokrajine dejansko sprovedejo v življenje. Vem pa, da imate pri tem kar nekaj težav, tudi vsebinskih, ne zgolj v financiranju, ampak tudi širše. Vem, da je v tem trenutku najbolj aktualno vprašanje, in zato sprašujem, ali imate že v Vladi odgovor na to vprašanje: Ali bomo imeli enotirni sistem, ali bomo imeli torej dvoživko na nivoju pokrajine? Ali se bomo odločili za dvotirni sistem, ki pomeni, da bo na nivoju pokrajin vzporedno delovala tudi državna uprava v obliki upravnih okrajev, kamor boste nekatere naloge oziroma lahko bi temu celo rekel režijske naloge upravnih enot prenesli na upravne okraje? To je verjetno dilema, ki zadržuje predlaganje oziroma pripravo te zakonodaje, pa me zanima v tem primeru, gospod predsednik, tudi vaše mnenje oziroma vaš odgovor, ali je na tem področju narejen korak naprej. Hvala lepa.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Kar se tiče časovne dimenzije, še enkrat. V tem paketu, prvem paketu pokrajinskih zakonov, za katerega je bilo rečeno, da bo poslan v proceduro do konca lanskega leta, so bili štirje zakoni. To, da bi poslali zakone v proceduro, ni bilo realizirano predvsem zaradi zahteve iz opozicije, da se tem štirim zakonom doda še peti zakon, se pravi, Zakon o določitvi pokrajin, območij pokrajin in sedežev pokrajin. Ta pa takrat ni bil do konca pripravljen, ker smo ga pač želeli usklajevati posebej, glede na to, da gre tam bolj za politična kot vsebinska vprašanja, medtem ko v prvem sklopu gre pa za izrazito vsebinska vprašanja, ki jih je zelo veliko in ki so težja. Zahteva je bila, da se da vse v en paket. Sedaj imamo pač en paket in je bilo potrebno počakati še za ta zakon. V drugi fazi potekajo medresorska usklajevanja ne samo o tem vprašanju enotirnosti, ali dvotirnosti, ampak tudi o nekaterih drugih, kjer ge za zelo pomembne stvari. Gre za zelo pomembne stvari. Preden bodo ta usklajevanja končana, jaz ne bi želel povedati svojega stališča glede teh zadev, ker pač nočem vplivati na presojo. Vlada se bo na koncu odločila in bo predlagala sistem, za katerega bomo presodili, da je najbolj racionalen, pa tudi, če bo smiselno, da do takšne rešitve pridemo morda v dveh fazah, ne pa samo v eni, ker gre tukaj za zelo velike premike. Na nek način bo ena največjih notranjih reorganizacij v novejši zgodovini Slovenije in tega se je pač treba zavedati. Kar se tiče vprašanja optimizma, ta cilj bo dosežen, če bomo vsi delali zanj. Jaz sem vesel te pripravljenosti. Ne samo zaradi tega, ker je treba te rešitve sprejeti z dvotretjinsko večino, ampak zato, ker tega koraka dejansko kvalitetno vsebinsko ni možno narediti brez tega, da vlada neko soglasje, prvič, o tem, da je ta korak potreben, drugič, o tem, katere so tiste ključne rešitve. Jaz mislim, da smo blizu temu, ne glede nato, da smo za usklajevanje potrošili nekaj več časa, kot smo ga planirali.
Hvala. Naslednji bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Slovenija je letos kot edina nova članica prevzela evro in postala ena od trinajstih držav EU, ki imajo to valuto za svojo nacionalno valuto. Predpogoj za prevzem evra je bila izpolnitev zahtevnih in zahtevanih maastrichtskih pogojev, ki jih je bilo možno izpolniti le ob sodelovanju izvršne in monetarne oblasti. Obe sta sicer neodvisni in samostojni, kljub temu pa morata sodelovati in nekatere stvari tudi usklajevati. Pri evru se je skupno delo obeh dobro izteklo. Izjemno pomembna naloga, ki pa jo poleg tega še ima, ali ključna, ki jo ima Banka Slovenija, pa je nadzorovanje delovanja bančnega sistema in nadzor nad denarnimi transakcijami. Že vrsto let se pojavljajo zapisi in ugotovitve, da tega dela Banka Slovenije ni opravila v skladu z nalogami, ki jih prinašajo Zakon o Banki Slovenije in tudi drugi mednarodni akti. Nepojasnjene so ostale zadeve in afere v zvezi z nezakonitim delovanjem v podružnicah Nove Ljubljanske banke v New Yorku, gre za tako imenovano banko LBS. V Frankfurtu, gre za podružnico LHB, pa tudi v podružnici LHB iz Frankfurta v Ljubljani, to je LHB Finance d.o.o. Nepojasnjena je vloga Banke Slovenije pri oblikovanju HKS-ov pri Saftiju, pri družbi Peri in še kje. Slab nadzor nad bankami je omogočal tudi nesankcionirano zadolževanje in odtujevanje sredstev gospodarskih družb na računih v tujini, mnoge od teh družb so tudi propadle. Del tega denarja pa se je kasneje uporabil pri lastninskem preoblikovanju podjetij. Zanima me: Kako ocenjujete delovanje in sodelovanje z Banko Slovenije v obdobju prevzema evra? Zanima me: Kako ocenjujete delo Banke Slovenije pri zagotavljanju zakonitega delovanja bančnega sistema? Hvala, za odgovor.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje oziroma za dva sklopa vprašanj. Prvo je aktualno glede na to, da se je vsaj v zadnjem času v javnosti ustvaril vtis, kot da je bilo edino delo Banke Slovenije priprava na prevzem evra. Tukaj Vlada ponavlja stališče, ki smo ga dali že večkrat, da je bilo sodelovanje v tem času, ko so potekale ključne priprave na prevzem evra v Sloveniji, dobro, da je bila še v začetku leta 2005 ustanovljena skupina, ki je sodelovala, v njej so bili predstavniki tako Banke Slovenije kot Vlade in da se je dalo vse postopke tukaj zelo konstruktivno usklajevati. Morda s strani Banke Slovenije niso bili izkoriščeni vsi potenciali, ki tam obstajajo, zato da bi nekatere stvari bile morda postavljene še prej bolj učinkovito. Ampak končni rezultat je dober. Danes, ko sta pretekla dva meseca od uvedbe skupne valute, lahko tudi ocenimo, da se ni uresničil strah nekaterih, kako bo to privedlo do velikega skoka inflacije, do podražitev in da bo Slovenija, ne vem, ponavljala neko negativno prakso nekaterih držav, ki so uvedle evro pred njo. Nasprotno, ravno inflacijska gibanja v teh dveh mesecih so bila ugodna oziroma smo imeli deflacijo tako v januarju kot v februarju, in to dodatno potrjuje pravilnost ukrepov, ki so bili izvedeni tako s strani Vlade kot tudi Banke Slovenije. Ko gre za vprašanje drugih nalog, ki jih je imela Banka Slovenije po ustanovitvi, je potrebno povedati, da je Banka Slovenije na nek način podrejena Državnemu zboru in Državni zbor imenuje vse ključne funkcije v tej banki, Banka Slovenije tudi poroča Državnemu zboru. V prejšnjih mandatih smo bili s temi poročili velikokrat nezadovoljni, ker so bila skopa, ker se je velikokrat zgovarjalo na to, da se nekaj ne sme povedati zaradi takšnih in drugačnih stvari. In na podobno informiranje ali pa na neinformiranost smo naleteli tudi v tem mandatu. Tukaj so stvari, ki so postale nepojasnjene, ker ni bilo nobenih predlogov, kaj šele sankcij, ko gre za velika sredstva davkoplačevalcev ali varčevalcev, ki so se tako ali drugače izgubila, gre za znano zgodbo Triglav banke, SIB banke, ki je novejša, gre za vrsto propadlih hranilno kreditnih služb, kjer po našem mnenju Banka Slovenije ni opravila svoje vloge zaščite, tako da je 10.000 slovenskih državljanov zgubilo prihranke in gre za vprašanje zakonitosti delovanja podružnic nekaterih slovenskih bank v tujini, ki se pojavljajo predvsem v zadnjem času, sporadično so se tudi že prej, vendar kot vse kaže, nad poslovanjem teh podružnic kljub zelo jasnim zakonskim obvezam ni bilo ustreznega nadzora te institucije, pa tudi takrat, ko je bil nadzor izveden, niso sledili ukrepi, ki bi nezakonito ravnanje preprečili. Znani so primeri, ko so se podeljevala velika posojila, dajali veliki krediti brez ustreznih postopkov preverjanja, ko so bili ti krediti porabljeni za nakupe podjetij v Sloveniji v čudnih okoliščinah, znani so primeri, ko so hčerke slovenskih bank, ki so delovale v tujini, ustanavljale bančne organizacije v Sloveniji, čeprav je to z zakonom izrecno prepovedano. Ko je bilo to odkrito ni bilo ustreznih sankcij. Znani so primeri, ko so ljudje, ki so bili obsojeni v sodnih postopkih zaradi zlorabe pooblastil v eni banki, potem dobili službo v drugi banki in Banka Slovenije je to tolerirala. V zadnjem času se odpirajo tudi nekatera vprašanja oziroma dileme, povezane z sukcesijskimi vprašanji, kjer so posamični postopki Banke Slovenije tudi pod velikim vprašajem. O tem so postavljena poslanska vprašanja. Vlada se zdaj trudi nanje odgovoriti. Na mnoge je nemogoče odgovoriti brez kooperativnega sodelovanja vodstva Banke Slovenije. Računoma, da to sodelovanje bo in da bo lahko Vlada v pisnih odgovorih dodatno pojasnil [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]stvari, po katerih sprašujete.
Hvala. Na 24. seji Državnega zbora je poslanec Josip Bajc postavil poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve gospodu Dragotinu Mateju glede vršitve nadzora nad izvajanjem 21. člena Zakona o varstvu javnega reda in miru. Ker minister na seji ni bil prisoten, je poslanec zahteval ustni odgovor na naslednji seji zbora, zato dajem sedaj besedo ministru, da odgovori na vprašanje. Izvolite, gospod minister.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Hvala za vprašanje. Kot veste, je lani v drugi polovici leta, 21.7., začel veljavi nov zakon, ki je omejil tudi gibanje mladoletnih oseb oziroma mlajših od 16 let v lokalih, kjer se točijo alkoholne pijače, ali prireditvah, kjer se točijo alkoholne pijače, brez spremstva staršev, oskrbnikov in ostalih oseb, ki so za to določene v zakonu. Takoj je policija v skladu s tem zakonom in naravnanostjo zakona začela izvajati dve vrsti aktivnosti. Prva aktivnost je preventivno delovanje, ki ga tudi zakon predvideva. V ta namen je policija na lokalnem nivoju izvedla vrsto aktivnosti, razgovorov z lastniki lokalov, z osebjem, ki dela v lokalih, z raznimi aktivnostmi v osnovnih in srednjih šolah, kjer so se preventivno predstavljale aktivnosti, povezane s tem zakonom. In delovala je seveda tudi represivno. Tako smo v tem obdobju, v lanskem letu, če tako rečem, zaznali 25 kršitev. Vsi kršitelji so bili kaznovani z globami po hitrem postopku. Med temi 25 kršitvami je bilo zaznanih 14 kršitev odgovornih oseb, se pravi, lastnika lokala, ki so bile vključene v to število in proti katerim je bilo ukrepano. Prav tako pri ponovnih in večkratnih obiskih v teh lokalih, kjer smo zaznali te kršitve, ni bilo zaznanih ponovnih kršitev, tako da lahko trdimo, da po teh kršitvah, ki so bile zaznane in sankcionirane, ponovnih kršitev ni bilo. Policija bo nadaljevala tako s preventivnim kot represivnim delovanjem, vendar menimo, nekako ocenjujemo, da je že samo sprejetje tega zakona delovalo preventivno in da se učinki, do katerih so nekateri bili v začetku skeptični, kažejo. Kažejo se tudi pravi učinki, ki smo jih tudi želeli doseči, da osebe, ki so mlajše od 16 let, ne zahajajo po polnoči do pete ure zjutraj v lokale, kjer se točijo alkoholne pijače. Hvala.
Hvala. Sedaj prehajamo na prvi krog novih vprašanj poslank in poslancev. Mag. Borut Sajovic bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Izvolite, gospod Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani gospod minister in ostali ministrski zbor! Moje poslansko vprašanje se nanaša na agrarne skupnosti. Člani nekdanjih agrarnih skupnosti so eni izmed tistih, ki se jim je po drugi svetovni vojni zaradi ukinitve agrarnih skupnosti in odvzema njihovega premoženja brez dvoma zgodila velika krivica. Osnovo za popravo teh krivic je dal Zakon o ponovni vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrnitvi njihovega premoženja in pravic, ki velja od leta 1994. Vsa ta leta so se člani pri ponovno vzpostavitvi in organiziranju agrarnih skupnosti ter vračanju premoženja in pravic soočali s precejšnjimi težavami in nerazumevanjem pristojnih organov. Eden izmed problemov, ki pestijo agrarne skupnosti, pa je vprašanje dedovanja. V skladu z 12. členom omenjenega zakona se namreč na podlagi pravnomočne odločbe o vračanju premoženjskih pravic te pravice na nepremičninah vpiše v zemljiško knjigo, in sicer se vpiše ime agrarne skupnosti ter deleži fizičnih oseb nekdanjih članov. Seveda gre pa v praksi pogosto za že pokojne člane, kar povzroča dolgotrajne in zapletene postopke dedovanja. Ves ta čas pa so agrarne skupnosti v praksi in dejstvih omejene v svojem razvoju. Sam vam lahko navedem dva primera iz občine, iz katere izhajam. Doma agrarne skupnosti se pravno ne da vzpostaviti v prvotno stanje, ne moremo sanirati opuščenega peskokopa, na številnih planšarijah, ki so bistvene za živelj na tistem območju, obnova ne poteka tako, kot bi bilo treba. V teh postopkih namreč pristojni organi dosledno zahtevajo pooblastila in soglasje vseh lastnikov in ne upoštevajo pravila agrarnih skupnosti, ki izhajajo iz pravil, ki so bila veljavna ob odvzemu premoženjskih pravic po II. svetovni vojni. Namreč, da je za odločanje in za neko normalno soglasje potrebna dvotretjinska večina vseh članov agrarne skupnosti. Spoštovani gospod minister: Ali imate na ministrstvu pripravljeno kakšno rešitev, kako bi te probleme, ki se pojavljajo, v praktičnem življenju, rešili? Če je možno, kar se da hitro. Seveda pa se agrarne skupnosti soočajo tudi s problemi, ki se nanašajo na digitalizacijo zemljiške knjige. Pri tem prihaja do neusklajenosti med zemljiško knjigo v digitalno obliko in med tistim prepisom, ki je v originalu. Zavedam se sicer, da je digitalizacija zemljiške knjige vsebinsko, organizacijsko in tehnološko izjemno zahtevna, vendar bi moral tak projekt upoštevati tudi vse izjeme; in agrarne skupnosti na tem področju brez dvoma neka izjema v vsebinskem in pravnem smislu vsekakor so. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Hvala tudi za poslansko vprašanje. Spoštovane poslanke in poslanci Državnega zbora. V odgovoru želim pojasniti, da je bil namen Zakona o ponovno vzpostavitvi agrarnih skupnosti ter vrniti njihovega premoženja in pravic predvsem vračanje premoženjskih pravic članom agrarne skupnosti ne pa agrarnim skupnostim kot pravnim subjektom, kajti agrarna skupnosti nima statusa pravne osebe, kar je izrecno določeno v 2. členu zakona. Ta člen določa, da je agrarna skupnost fizičnih in pravnih oseb, ki ni pravna oseba. Premoženjske pravice se vrnejo članom agrarnih skupnosti, organiziranih po tem zakonu, na njihovo zahtevo oziroma postopek za vrnitev premoženja članom agrarnih skupnosti se začne na zahtevo kateregakoli člana oziroma skupnega pooblaščenca, se pravi pooblaščenca vseh članov. Ponovno vzpostavljanje agrarne skupnosti nimajo statusa denacionalizacijskega upravičenca. Član agrarne skupnosti lahko uveljavlja le tisti obseg premoženjskih pravic, ki jih je imel sam oziroma njihov prednik ob podržavljanju. Če je torej prejšnji imetnik premoženjske pravice že mrtev ali razglašen za mrtvega, se vrnjene premoženjske pravice štejejo za pozneje najdeno premoženje in se zanje dedovanje izvede po določbah Zakona o dedovanju. Trajanje zapuščinski postopkov pa je odvisno ne samo od števila zadev, ki jih obravnavajo sodišča, ampak tudi od zapletenosti posameznega primera, zlasti tudi od števila članov posamezne agrarne skupnosti, števila že pokojnih članov te skupnosti in neizogibno tudi od števila morebitnih sporov med dediči. Težko je hitro reševati vprašanja, ki jih 60 let nihče ni reševal. Težko je po tolikem času vzpostavljati nekdanje stanje, vendar zakon to možnost daje. Seveda pa tega ni mogoče urediti čez noč. Še na vprašanje, ko se zaradi digitalizacije zemljiške knjige v praksi pojavlja neusklajenost med prenesenimi podatki, med podatki v zemljiški knjigi in v katastru. Tu je pač možno povedati le-to, da o vpisih v zemljiško knjigo v konkretnih primerih odločajo posamezna okrajna sodišča. Pač pa je Vrhovno sodišče pristojno, da spremlja sodno prakso tudi v zvezi z vpisovanjem premoženja članov agrarne skupnosti in ugotavljanja enotnega izvajanja določb Zakona o zemljiški knjigi. Vendar pa se v skladu z zakonom lastninska pravica lahko vpiše le na fizične ali pravne osebe. Ker pa po drugi določbi Zakona o ponovni vzpostavitvi agrarne skupnosti ter vrnitvi nekega premoženja, agrarna skupnost ni pravna oseba, je pač skupnost "sui generis", skupnost posebne, skupnost fizičnih in pravnih oseb, sama pa ni pravna oseba, zato pač v tem primeru ni mogoče uveljavljati neko skupno identiteto oziroma skupne pravice agrarne skupnosti kot celote.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani minister, za odgovor. To se pravi, iz odgovora bi razbral, da kakšna sprememba zakonodaje na tem področju v bližnji prihodnosti ni predvidena. In če sem vas prav razumel: Ali torej predlagate, da bodo te agrarne skupnosti kot skupnosti 20, 30 lastnikov v svojem delovanju bolj operativne, če to premoženje razdelijo med posamezne solastnike? To se pravi: V bližnji bodočnosti ni pričakovati rešitve, ki bi jim pritrdila, da bodo sklepi agrarne skupnosti, ker očitno nikdar in nikoli ne bodo pravne osebe, bili veljavni že z dvotretinjsko večino članov?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala tudi za to ponovno postavljeno vprašanje. Zakon je pač rešil vprašanje vzpostavitve nekdanje premoženjske pravice bivšim članom agrarne skupnosti in sedaj je ta postopek vzpostavljanje tega premoženja še v teku. Tako kot poteka tudi Zakon o denacionalizaciji, ki še ni povsem zaključen, v svojem izvajanju tudi še ni povsem zaključeno vračanje premoženja članom agrarnih skupnosti. Ko bodo ti postopki v celoti zaključeni, ni mogoče izključiti tudi nekega zakona, ki bi ponovno preuredil status tudi takšnih organizacij, kot so agrarne skupnosti, vendar za pridobitev celovite slike je smiselno počakati, da so ti postopki v pretežni meri zaključeni vsaj na stopnji vračanja posameznim članom, s tem da je tisti postopek morebitnih zapuščinskih postopkov lahko še teče naprej v takšnem primeru bi lahko razmislili tudi o morebitni dopolnitvi obstoječe zakonodaje.
Hvala. Gospod Dušan Kumer bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo ter ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani ministri, ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! V zadnjem času se name obrača vedno več ljudi z vprašanji, ki se nanašajo na povzročene jim krivice kot posledica nepotizma, klientelizma in korupcije. Ti ljudje opozarjajo na očitno sila pereč problem te države in družbe. Tudi zadnja raziskava o gospodarskem in poslovnem okolju potrjuje, da je korupcija še vedno zelo velik problem pri nas. Po mnenju anketiranih na poslovanje podjetij najbolj vplivajo nepotizem in korupcija javnih uslužbencev in funkcionarjev pri oddaji javnih naročil ter korupcija javnih uslužbencev in funkcionarjev pri pridobivanju posla. Skratka, volilna obljuba sedanje oblasti, da bo s tem lopovščinami obračunala, če dobi zaupanje ljudi, je splavala "po Savi navzdol". Odgovor, ki sem ga dobil od ministra za notranje zadeve statistično dokazuje, da v Sloveniji teh treh nečednosti: nepotizma, klientelizma in korupcije, skoraj ni. Še več, nepotizem in klientelizem sta nečednosti, ki ju policija ne spremlja. Če pa prelistate le današnji tisk, boste imeli priložnost zaslediti vse te tri nečednosti. Nepotizem župana v Izoli, klientelezem okoljskega ministrstva v podjetju PUH, sum korupcije pri najemu helikopterja, podeljevanje koncesij v zdravstvu in tako dalje, da ne naštevam naprej. Torej, preproga, pod katero sedanja oblast pometa te nečednosti, je očitno zelo dolga in še bolj debela. Glede na pisni odgovor ministra za notranje zadeve, s katerim mi žal ni mogel ali znal odgovoriti na nekatera vprašanja, vaju spoštovana ministra sprašujem: Ali ima Vlada oziroma Ministrstvo za javno upravo pregled, koliko organov znotraj Vlade in posameznih ministrstev že ima narejene konkretne načrte integritete? In drugič: Kakšni so konkretni rezultati boja proti nepotizmu, klientelizmu in korupciji? Koliko sodnih epilogov v tovrstnih zadevah je bilo v letu 2006 zaključenih? Koliko jih je bilo povezanih z delom organov državne uprave in koliko lokalne skupnosti?
Hvala. Kdo bo prvi? Gospod Virant, izvolite.
Hvala lepa, gospod Kumer, za vprašanje. Odgovoril bom na tisti del, ki se nanaša na načrte integritete. Naj vas ob tej priliki lepo pozdravim in tudi sporočim, da mislim, da smo zaključili serijo poslanskih vprašanj okrog nezdružljivosti med funkcijami v Vladi in članstvih v nadzornih svetih. To je Vlada sedaj uredila, uredila bi tudi sicer, ampak mogoče zaradi vašega vztrajanja je bilo za kakšen teden hitreje. Kar se tiče načrtov integritete, moram povedati najprej, da Zakon o preprečevanju korupcije predvideva, da vsi državni organi sprejmejo te načrte v skladu s smernicami, ki jih določi Komisija za preprečevanje korupcije. Komisija je te smernice sprejela in določila tudi roke. Prvi roki potečejo 14. junija letos za organe pod 50 zaposlenih, naslednji rok poteče 14.9.2007 in rok za večje organe 14.3.2008. Torej še ni noben organ v zamudi glede priprave načrta integritete. Čeprav je bil Zakon o preprečevanju korupcije razveljavljen Zakonom o nezdružljivosti javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, veste, da je Ustavno sodišče ta drugi zakon zadržalo, kar pomeni, da določbe o načrtu integritete še veljajo in temu primerno so se jih vsi organi državne uprave resno lotili. Glede na to, da imamo Komisijo za preprečevanje korupcije, na našem ministrstvu nimamo neke posebne evidence o tem, kako poteka sprejemanje načrtov integritete, za to imamo pač posebno komisijo, ki ji organi tudi poročajo. Zaradi vašega poslanskega vprašanja pa smo posebej zbrali te podatke in ugotovili, da so se vsi organi državne uprave resno lotili priprave teh načrtov, da so vsi v pripravljalni fazi pripravili program za izdelavo načrta integritete, imenovali ustrezne delovne skupine, identificirali kritične, rizične točke, rizične dejavnosti in ocenjevali obstoječe preventivne mehanizme, zadnja zaključna faza pa je namenjena predlaganju izboljšav. Po naših podatkih sta dva organa z delom že zaključila in sta sprejela načrt integritete, to sta Inšpektorat za delo in Upravna enota Lenart, drugi so pa v eni od teh faz. Posebej podrobneje podatke, če želite, pa imamo za upravne enote, ker veste, da naše ministrstvo pokriva ali pa je odgovorno za delovanje upravnih enot, in tukaj imamo točne podatke od upravne enote do upravne enote, to natančno spremljamo in vam zagotavljamo, da bodo vsi ti roki spoštovani. Statistiko glede kaznivih dejanj, povezanih z uradno dolžnostjo, bo predstavil kolega minister Šturm. Sam bi morda omenil samo en svež primer, ki sem ga spremljal in se dogaja v davčni upravi. Šlo je za uslužbenca Davčnega urada v Kopru, ki je osumljen korupcije. Na podlagi utemeljenega suma storitve kaznivega dejanja je predstojnik, direktor davčne uprave, tudi po posvetovanju z našim ministrstvom, po kakšnem postopku je to najbolj smotrno izpeljati, izrekel izredno odpoved delovnega razmerja 22.11.2006, uslužbenec se je pritožil na komisijo za pritožbe, izgubil in mu je bilo dokončno odpovedano delovno razmerje. Izrečen mu je bil tudi pripor, kazenski postopek proti njemu poteka. Toliko samo kot en tak svež, tipičen šolski primer koruptivnega dejanja, ki je bilo odkrito, zaenkrat pač v fazi utemeljenega suma. Predstojnik, direktor davčne uprave, je takoj odreagiral, odpovedal delovno razmerje, tako kot je treba. Kazenski postopek teče. Kar se pa tiče statistik, številk pa minister Šturm.
Hvala. Gospod Šturm, nimate sicer veliko časa, ampak izvolite.
Hvala. Glede statistike bi povedal tole, da na vprašanja, kakšni so podatki za leto 2006, naj povem, da te podatke zbira in obdeluje Urad za statistiko Republike Slovenije, ki pa podatkov za leto 2006 še ni dokončno obdelal, zato jih tudi ne moremo posredovati. Moramo pa se zavedati tudi tega, da podatki o številu obsojenih in o skupnem številu izdanih sodb pridejo šele na koncu zaključenih sodnih postopkov. Tako so vsi ti podatki retrospektivni, ki so v tem trenutku na voljo oziroma ki bodo na voljo za leto 2006, kajti postopki pri sodiščih v teh primerih niso med najhitrejšimi postopki, tudi zato ne, ker udeleženci uporabljajo vsa pravna sredstva. Na drugi strani pa jim je treba tudi omogočiti vse procesne pravice, ki jim gredo. To so postopki, ki trajajo v povprečju štiri ali pet let, nekateri tudi dlje. Zato bo realna slika o tem, kaj se bo dogajalo med mandatom te Vlade znana šele kasneje. Res pa je, da se Vlada tega vprašanja zaveda in se ga loteva na sistemski način. To se je med drugim pokazalo tudi s spremembami Zakona o državnem tožilstvu in o Zakonu v kazenskem postopku, s tem, ko smo odkrivanje, preiskavo in pregon kaznivih dejanj, ki jih storijo policisti, vzeli iz pristojnosti policijske uprave in jih prenesli na posebno skupino pri Vrhovnem državnem tožilstvu. Ta zakon ste, spoštovani poslanci in poslanke, že sprejeli in bo tudi letos začel veljati. To je pomemben kompleten prispevek tudi k boju proti korupciji, na to smo opozorili, ki pa bo svoje rezultate pokazal šele v prihodnje. Naj povem tudi to, da potekajo zelo redna usklajevanja dela med Državnim tožilstvom in med Policijo na najvišji ravni, da je usklajevanje visoko, da so ti sestanki usklajeni in redni, tako da lahko pričakujemo, da bo v tem primeru prišlo do bistvene izboljšanje razmer, kot je bilo na tem področju v preteklih letih.
Hvala. Gospod Kumer, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ker ni podatkov za leto 2000, bom sam samo en pasus iz podatkov za leto 2005, pa mislim, da se bodo 2006, lahko pa se motim, bistveno razlikovali. V letu 2005 so pristojna sodišča razsodila glede šestih oseb, od tega so bile štiri osebe obsojene zaradi storitve kaznivega dejanja in jemanja podkupnine in dve oproščeni obtožbe glede storitve kaznivega dejanja podkupnine in nezakonitega posredovanja. To je vse delo v letu 2005 s strani pravosodnih organov. Drugače bi pa na to, kar je povedal minister Virant, povedal naslednje; dokaz, da te številke in druga koruptivna in klientalistična dejanja niso tako mala v Sloveniji, je ne nazadnje dokaz, da ste sprejeli to uredbo oziroma ta odlok na Vladi glede nezdružljivosti, še bolj pa je pomembno tisto, kar je največja stranka SDS sprejela v svojem statutu, ki je v zadnjih dveh letih nastavila tudi največ kadrov. In čeprav je argument, ki so ga navedli, da želijo s tem preprečiti izkoriščanje notranjih informacij, zares katastrofalen argument, kajti za te vrste lopovščine obstajajo zakoni, ki naj bi sankcionirali te kršitelje, je nekaj drugega bolj pomembno. Zato sprašujem. Če v SDS ugotavljajo, da je korupcija in klientalizem problem: Zakaj potem organi, ki so za to pooblaščeni - pa naj gre za policijo, tožilstvo in pravosodje nimajo obilnejših statističnih podatkov. Če ena politična stranka statut zaradi tega spreminja! Ne nazadnje, opozoril bi vas skupaj s tistimi, ki ste zagovarjali ukinjanje Kosove komisije, da se spomnite, kaj ste govorili leto in eden mesec nazaj v tem Državnem zboru na temo korupcije v Sloveniji.
Hvala. Gospod Virant, izvolite.
Hvala. Glede na to, da so to poslanska vprašanja Vladi in ministrom seveda ne bi komentiral ravnanja posameznih političnih strank, bi pa povedal, zakaj je Vlada sprejele sklepe in uredbo v zvezi z članstvi v nadzornih svetih in organih upravljanja. Sprejela je odločitev o popolni nezdružljivosti med funkcijami v Vladi, torej funkcijami ministrov, državnih sekretarjev, in članstvom v nadzornih svetih in organih upravljanja firm v večinski državni lasti neposredni ali posredni, predvsem zaradi tega, ker smo ocenili, da smo ministri in državni sekretarji polno zaposleni s svojo funkcijo, tako polno zaposleni, da preprosto težko ostane čas za resno sodelovanje v nadzornih svetih. Moram pa povedati, da je to poteza, ki je nobena dosedanja Vlada ni potegnila; tako restriktivne ločitve doslej nikoli nismo imeli. Postavili smo tudi omejitve za javne uslužbence in predvsem uredili višini sejnin v nadzornih svetih in v drugih organih upravljanja, tako da je to urejeno, pregledno, da so zneski teh sejnin razumni, niso previsoki in da te določbe, ta pravila veljajo tudi za družbe, ki so v lasti SOD-a, KAD-a in DSU; to se pravi, tudi v posredni državni lasti, kar doslej ni veljajo. Tako mislim, da je to kar pomemben korak naprej. Ne bi pa rekel, da ima to neko neposredno zvezo s korupcijo, tukaj gre dejansko za to, da se določi nezdružljivosti, zaradi tega ker so obremenitve funkcionarjev že tako obsežne, da služba vzame ves čas in je težko opravljati še članstvo v kakšnem nadzornem svetu.
Hvala. Še gospod Šturm, izvolite.
Hvala. Podatki, ki jih je spoštovani gospod poslanec navedel za leto 2005, kažejo sliko iz leta 2000 ali 2001, kajti takrat so zadeve stekle v prejšnji Vladi. Sam sem videl, da sodni postopki niso takšni, da bi v tistem trenutku, ko so Vlada ali organi pregona zaznali nek problem, sodišče skočilo in začelo ekspresno soditi. Takšnih primerov ni, sodišča sodijo v skladu s svojo funkcijo, ki jo imajo in ti postopki so dolgotrajni. Resnični podatki o delu te Vlade se bodo pri delu sodišč odrazili šele po ustreznem preteku časa, to bo sigurno v naslednjem mandatu.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Kumer? Izvolite.
Hvala za besedo. Zdaj pa res predlagam, da [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[...]]
Gospod Šturm, če ugasnete. Hvala.
Zdaj pa res predlagam, da na podlagi drugega odstavka 246. člena Državni zbor si vseeno vzame toliko časa in mogoče prediskutiramo v tem Državnem zboru oceno in razmere na področju klientelizma, korupcije in nepotizma. Ne nazadnje moram reči, da tudi predsednik Vlade je danes odgovarjal na en del te problematike, ki sicer sega daleč nazaj, ampak jaz se s tem strinjam, da o tem problemu lahko tudi za takšno obdobje spregovorimo odkrito v tem Državnem zboru. Minister, dr. Šturm, lahko vam dam tudi za leto 2004, takrat je bilo pa šest oseb obsojenih, za vse ostale so bile pa obtožbe zavržene. Ministru Virantu bi rad tudi odgovoril v podkrepitev, da je mogoče ta razprava dobra. Jaz sem res zadovoljen, da sem dve leti porabil za to, da sem vas prepričal, da tu res ne gre samo za nezdružljivost funkcij, ki ima lahko za posledico klientelizem ali pa tudi elemente korupcije, ampak predvsem zaradi tega, da odgovornost se opravlja za tista dela, za katera si sprejel funkcijo ali neko odgovornost v tej državi. Rad bi vam pa rekel, da s tem odlokom ta stvar o kateri govorim, ni rešena in bi vam citiral izjavo, ki jo je dal eden eminentnih predstavnikov SDS, to je dr. Jože Zagožen, ki je naslednje dejal - zdaj, ko je sprejet ta odlok: "Raje sem svetovalec iz ozadja kot pa član organa stranke." To je to. Ne gre za noben umik iz gospodarstva, klientelizem in kasneje posledično tudi elementi koruptivnih dejanj so lahko posebne narave. Sam bi citiral neke druge ljudi glede na te statistične podatke, ki govorijo, da v Sloveniji "diši" že po korupciji in klientelizmu, ne samo da obstaja ta problem, ampak direktno, ko prideš na cesto, že zavonjaš, da nekaj ni v redu. In še enkrat, vzemite današnji časopis in samo v današnjem časopisu imate štiri primere vseh teh treh nečednosti - jaz bom uporabil vaš izraz, ko ste bili še v opoziciji, ta te lopovščine, ki jim boste naredili konec, ko boste prišli na oblast. In zdaj ste dve leti na oblasti in vas pozivam, minister Šturm, da ne čakamo do naslednjega mandata, ampak da zdaj stopimo nekaterim na prste in to preprečimo.
Hvala. To ni bil proceduralni predlog, pač pa razprava. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji, in sicer gospa Alenka Jeraj bo postavila poslansko vprašanje ministru za promet.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi, spoštovana ministrica in ministri, gospod Božič! V Resoluciji o prometni politiki Republike Slovenije, ki je bila sprejeta 3. maja 2006, torej pred slabim letom, smo zapisali, da je kolesar enakovreden udeleženec v prometu, zato mu moramo posvečati več pozornosti v sklopu oblikovanja celotne prometne infrastrukture. Površine za kolesarje morajo biti načrtovane tako, da so kolesarji manj ogroženi in bolj upoštevani udeleženci v prometu. Kot poglavitno nalogo smo zato napisali zmanjšanje števila navzkrižnih točk med kolesarji in motornim prometom, torej ločevanje kolesarskega in motornega prometa povsod tam, kjer razmere to omogočajo. Med ukrepe smo zapisali, da bomo gradili dodatne prometne površine, predvsem tiste, ki odpravljajo kritična mesta, tako imenovana ozka grla. Zapisanih je bilo tudi nekaj splošnih ciljev glede kolesarjev in kolesarskih prog, in sicer da je treba izvajati ukrepe spodbujanja pešačenja, uporabe koles in javnega potniškega prometa ter dvigovanja ekološke ozaveščenosti prebivalcev. Na ravni Evropske unije je bila dana pobuda za razvoj mreže kolesarskih povezav po Evropi in v okviru tega se v te kolesarske internacionalne povezave vključuje tudi Slovenija. Zapisali smo tudi, da bomo pozitivne ukrepe prometne politike merili s povečanjem metrov neprekinjenih kolesarskih stez. Pol leta kasneje smo sprejeli še Resolucijo o nacionalnem programu varnosti cestnega prometa za obdobje 2007-2011, kjer smo ponovno poudarili varnost kolesarjev, saj sodijo pešci in kolesarji med najbolj ogrožene skupine udeležencev prometa, še zlasti otroci in mladostniki ter starejši od 65 let. Spodbujali naj bi razvoj kolesarskega prometa in tako naprej. Pri tem pomembno vlogo odigrava šola, vsebine, ki se nanašajo na varnost v cestnem prometu, in med mnogimi ukrepi je tudi zaveza k spodbujanju lokalnih skupnosti, da gradijo kolesarske steze. Res je izgradnja kolesarskih stez v domeni lokalnih skupnosti, vendar pa je smiselno, če ne morda celo nujno, da se na širših območjih, ki zajemajo več lokalnih skupnosti, vključi tudi država - na primer, krajinski parki, Ljubljansko barje in podobno - ne le v finančnem smislu, ampak predvsem s koordinacijo. Oba dokumenta sta sicer nova, vendar obvezujoča z nekimi letnicami, zato sprašujem: Kaj od navedenega v obeh dokumentih smo že naredili oziroma kateri ukrepi potekajo? In tudi: Ali je že možno oceniti rezultate, kako daleč je mreža kolesarskih povezav po Evropi in kaj smo naredili na tem v Sloveniji? In: Na kakšen način spodbujate lokalne skupnosti k izgradnji kolesarskih stez? Hvala za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Na prvi del vprašanja oziroma prvo vprašanje bi odgovoril, kaj smo iz Resolucije o prometni politiki Republike Slovenije in Resolucije o nacionalnem programu varnosti cestnega prometa za obdobje 2007-2011 naredili oziroma kateri ukrepi se že izvajajo in kakšni so rezultati teh ukrepov. Prometna varnost kolesarjev je odločilnega pomena za popularizacijo kolesarstva, za načrtovanje ter gradnjo novih kolesarskih površin in za izboljšanje stanja na obstoječih kolesarskih površinah. Kolesar je zelo občutljiv udeleženec v cestnem prometu, zaradi česar je deležen tudi večje pozornosti. V Resoluciji o nacionalnem programu varnosti cestnega prometa za omenjeno obdobje 2007-2011 so kolesarji poleg pešcev uvrščeni med najbolj ogrožene skupine udeležencev cestnega prometa. V okviru spodbujanja razvoja kolesarskega prometa so v dokumentu predlagani naslednji ukrepi: prvič, izvajanje programa usposabljanja učencev za vožnjo s kolesom v osnovni šoli; drugo, izvajanje preventivnih akcij za kolesarje, na primer tekmovanja, kolesarski izleti. Tretje, spodbujanje uporabe zaščitne opreme za kolesarje, zlasti kolesarskih čelad, potem represivno ukrepanje zoper voznike, ki ustavljajo ali parkirajo vozila na kolesarskih stezah, in nazadnje, nadzor voznikov enoslednih vozil, ki se vozijo po prometnih površinah, namenjenih njim. Na podlagi Nacionalnega programa varnosti cestnega prometa je Vlada Republike Slovenije na 107. seji dne 1.2.2007 sprejela obdobni načrt za zagotavljanje varnosti cestnega prometa v letu 2007, v katerem je med drugim določeno, da se v letošnjem letu izvaja preventivni nadzor nad kolesarji v prometu in opravlja poostrena kontrola prevoznosti kolesarskih poti. Glede drugega vprašanja, kako daleč je mreža kolesarskih povezav po Evropi in kaj je na tem naredila Slovenija, podajam naslednjo informacijo; da je bilo na mednarodnem zborovanju 9. septembra že davnega leta 1996 v Bruslju dogovorjeno, da je evropska kolesarska steza "European Cyclist Federation" pripravila predlog razvoja mreže kolesarskih povezav po Evropi, na podlagi katerega bodo le-te zgrajene in bodo potekale preko številnih evropskih dežel. V mednarodni projekt se Slovenija vključuje z dvema evropskima povezavama: številka 9, Jantarjeva smer Baltik-Jadran, to je smer Dunaj-Gradec-Maribor-Ljubljana-Trst-Koper-Pula; številka 8, Mediteranska smer Gibraltar-Atene in gre za povezavo Gibraltar-Barcelona-Monako-Benetke-Trst-Ilirska Bistrica-Reka-Jadranska obala in Atene. Sredstva, ki jih država namenja za izgradnjo kolesarskih projektov, iz leta v leto počasi, a vendarle vztrajno naraščajo, in sicer je bilo namenjenih za samostojne izključno kolesarske projekte leta 2004 200 milijonov tolarjev, 2005-250, leta 2006-330, v letošnjem letu 2007, pa je v te namene rezerviranih 450 milijonov tolarjev ali nekaj manj kot dva milijona evrov; leta 2008 pa država za izključno kolesarske projekte planira okoli 700 milijonov tolarjev oziroma 3 milijone evrov. V sklopu ureditve državnega kolesarskega omrežja v letu 2006 je bilo zgrajenih sedem odsekov državnih kolesarskih povezav v skupni dolžini 6,6 km, pričela pa se je izdelava projektne dokumentacije na še osmih odsekih. Planira se, da bo celotnih 2600 km državnega kolesarskega omrežja izvedenih v naslednjih 25 letih. In še zadnje vprašanje, tretje: Na kakšne način spodbujamo lokalne skupnosti pri izvajanju kolesarskih stez? Lokalne skupnosti spodbujamo s sofinanciranjem izvedbe odsekov državnih kolesarskih povezav, ki potekajo na njihovem območju, v vseh fazah izvedbe le-teh: izdelava projektne dokumentacije, odkupi zemljišč, izvedba gradbenih del. Za učinkovitost načrtovanih ukrepov, ki izboljšujejo pogoje za varno in atraktivno kolesarjenje pa je potrebno aktivno sodelovanje že v fazi planiranja izvedbe na državnem, kot tudi lokalnem nivoju. Lokalne skupnosti morajo sodelovati pri zasnovi državnega kolesarskega omrežja, saj dejansko najbolj poznajo svoje območje, turistične zanimivosti, navade in potrebe ljudi, ki tam živijo in ustvarjajo dohodek. Glede na Zakon o javnih cestah je sicer občina dolžna financirati ureditev prometnih površin, objektov in naprav, ki so potrebne na državni cesti za varno odvijanje prometa in urejanje prometnega režima v naseljih. Direkcija Republike Slovenije za ceste kot upravljavec državnih cest in občina pa se lahko dogovorita tudi o skupnem financiranju glede urejanja teh površin. Tako so v načrtu razvojnih programov prioritetno načrtovane tiste ureditve cest skozi naselja oziroma tista izgradnja tistih kolesarskih stez, kjer je posamezna lokalna skupnost izkazala interes ob hkratnem nujnem urejanju komunalne infrastrukture, in jih bo tudi sofinancirala.
Hvala gospodu ministru. Dr. Mitja Slavinec bo postavil poslansko vprašanje ministru za obrambo. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovani gospod minister. Ob obisku Vlade v Pomurju se je med drugim odprlo tudi vprašanje o perspektivi vojašnic, konkretno vojašnice v Murski Soboti. Tam ste med drugim izjavili, da bo vojašnica za 200 vojakov v Murski Soboti zgrajena do leta 2010, kar jamčite s srednjeročnim obrambnim programom od 2007 do 2012 in sprejetimi proračuni - poudarjam, sprejetimi proračuni. Na nujni seji Odbora Državnega zbora za obrambo, ki je bil sklicana na pobudo LDS z naslovom Perspektiva vojašnice v Murski Soboti in nadaljnji razvoj vojaške infrastrukture v Republiki Sloveniji pa smo od državnega sekretarja in namestnika Generalštaba, torej načelnika Generalštaba, dobili povsem druge informacije glede nadaljnje perspektive oziroma izgradnje vojašnice v Murski Soboti. Sekretar nam je pojasnil, da bo vojašnica verjetno zgrajena do leta 2012 in da še ni dokončno določeno, koliko pripadnikov bo zares tam, in tudi v pismu o nameri, ki je podpisano med Mestno občino Murska Sobota in vašim ministrstvom, natančna številka ni opredeljena, ampak največ do ranga bataljona. Ker se je ponovno izkazalo, da izjavljate zadeve, ki potem ne držijo popolnoma, in v izogib vseh nadaljnjih dvomov in predvsem napačnega razumevanja, potem tudi različnih interpretacij, vas, spoštovani gospod minister sprašujem in bi želel res konkretne odgovore. In sicer: Na podlagi katerega sprejetega proračuna lahko zagotovite, da bo vojašnica v Murski Soboti zgrajena do leta 2012 oziroma po vaši izjavi celo do 2010? Konkretno: Kateri proračun nam to zagotavlja? Kajti, načrt je ena stvar, ki se zelo hitro spremeni. Zanimajo nas proračuni. In če sem pri tem: Za katere projekte na področju obnove ali gradnje vojaške infrastrukture pa so namenjena sredstva, predvidena v proračunih za 2007 in 2008? Še drugo vprašanje. Glede na to, da v Slovenski vojski vse več odhodov in bistveno več odhodov kot prihodov in je med mladimi vedno manj zanimanja za poklic vojaka, me zanima: Kdaj in kako se boste vi in ministrstvo, ki ga vodite, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] začeli ukvarjati s tem vprašanjem - z ureditvijo pogojev, kamor spada tako ureditev vojaške infrastrukture kot tudi status poklicnega vojaka? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec. Najprej naj pojasnim, da se vprašanje vojašnice v Murski Soboti ni odprlo ob mojem obisku v Murski Soboti. To vprašanje se je odprlo ob nastopu mojega mandata, ker sem pogledal dolgoročne plane in načrte Slovenske vojske in kjer sem lahko ugotovil v dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske, da je prejšnja Vlada, to se pravi Vlada LDS, predvidevala ukinitev te vojašnice v Murski Soboti, ker so pač na podlagi profesionalizaciji Slovenske vojske menili, da bi Slovensko vojsko skoncentrirali na posamezna središča: Ljubljana - prva brigada, v Celju bo 20. motorizirani bataljon in v Mariboru oklepna enota. Med drugim, tudi v Slovenski Bistrici bi se ukinila vojašnica. Seveda, jaz sem temu nasprotoval in zato smo v spremembi srednjeročnega obrambnega programa za obdobje 2007-2012 predvideli, da vojašnica v Murski Soboti ostane; ne samo da ostane, ampak da bomo celo zgradili novo nekaj kilometrov oddaljeno od dosedanje lokacije, ki je v mestu Murska Sobota. In glede na to, da za to lokacijo obstaja s strani lokalne skupnosti velik interes, tam naj bi zgradili šolski center in še nekatere druge razvojne potenciale, ki naj bi jih na tem območju zgradili, sem tudi na pobudo občine Murska Sobota podpisal pismo o nameri, in sicer lansko leto 16. junija, v katerem smo določili medsebojne obveznosti. Obveznost Ministrstva za obrambo je bila, da damo v srednjeročni obrambni načrt preselitev te vojašnice zunaj Murske Sobote, med tem ko naj bi se občina zavezala, da bo pripravila ustrezne plane in da bo tudi sodelovala pri pridobivanju lokacijskega načrta. Tako v bistvu po moji zaslugi in zaslugi te Vlade ne bo ukinjena vojašnica v Murski Soboti, ker štejem za velik uspeh te Vlade in Ministrstva za obrambo. Zopet se mi želi očitati ali pa nalepiti, da sem bil spet napačno razumljen. Zanimivo je, da zlasti poslanci Liberalne demokracije me vedno napačno razumejo, ne vem, ali me ne poslušajo ali pa ne berete dokumentov, ker če bi prebrali dokumente niti ne bi bilo potrebno, da bi ponovno pojasnjeval tukaj na poslanskih vprašanjih glede na to, da smo imeli posebno sejo Odbora za obrambo, kjer je bilo zelo podrobno pojasnjeno, kakšna je usoda vojašnice v Murski Soboti. Kot sem povedal, pravna podlaga je srednjeročni obrambni program za obdobje 2007-2012, za proračun 2007-2008 so predvidena sredstva, in sicer za proračun za 2007 50 tisoč evrov za izdelavo idejne zasnove, v letu 2008 200 tisoč evrov za pripravo projektne dokumentacije, tako da lahko računamo 2009, 2010, da bi lahko že potekala gradnja vojašnice v Murski Soboti. Če bo gradnja potekala brez zapletov, mislim, da je realen rok, da bi tudi do konca leta 2010 lahko bila nova vojašnica zgrajena, v kolikor bodo vsi postopki tekli, kot bi si želeli. Res pa je, da je v srednjeročnem obrambnem programu predvideno, da bo ta vojašnica dokončana v letu 2012, mislim pa, da je prav, da se kot minister za obrambo zavzemam, da pač poskušamo čim prej to zgraditi, zlasti zato, ker Pomurje je bazen, kjer zajemamo nove kadre, kjer je interes za Slovensko vojsko. Glede drugega vprašanja naj povem, da je dejansko manjše zanimanje za poklic v Slovenski vojski, vendar je to posledica prenizkih plač. Kot sem že povedal, plače se gibljejo v tem trenutku 120 tisoč tolarjev in to je plača, ki ni atraktivna za vojaka. Eni vojaki pravijo, da dobivajo za manj zahtevna dela višjo plačo, na primer, če gre za skladiščnika v BTC ali pa recimo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala, gospod minister. Izvolite, gospod Slavinec. Verjetno dopolnitev odgovora?
Ja, seveda. Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, saj ne gre za to, da vas samo jaz napačno razumem, saj vas sploh nimamo kaj razumeti, če pa tri četrtine časa potrošite za razlaganje enih dejstev, o katerih vas nihče ne sprašuje in potem vam zmanjšuje časa za konkretna vprašanja, na katera sem želel konkretne odgovore, da potem ne bo res prihajalo do različnih interpretacij. Zaradi tega se seveda tudi oglašam, da vam še omogočim odgovor na vprašanje,ker vas je čas prekinil. Torej, ne gre samo za plače, to zelo dobro vemo, gre za celoten status vojaka, gre za njihovo perspektivo in ne nazadnje gre za njihove pogoje dela, kajti to so zelo težki pogoji dela, če se morajo dve uri na dan voziti v službo in potem spet dve uri na dan iz službe nazaj. Pa pustimo sedaj to, ker o tem je bilo že veliko govora, žal pa ne pravih odgovorov. Zanima me: Koliko vojakov bo v vojašnici v Murski Soboti leta 2007, leta 2008, leta 2009, 2010, 2011 in 2012? Seveda ne do enega natančno, ampak verjetno Slovenska vojska določene perspektive, ima tudi nekakšen program in na osnovi tega me zanima, koliko bo vojakov, kajti zelo dobro vsi vemo, da ko boste enkrat zmanjšali število vojakov v tej vojašnici, kar se sedaj točno dogaja, kar sedaj počnete, potem se bodo zelo hitro izkazale druge potrebe in druga perspektiva nadaljnjega razvoja in bo lažje [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ne pristopiti k gradnji kot pa zares udejaniti to, kar obljubljate. Kot sem rekel, v tem programu lahko zelo hitro potem tudi spremenite. Zelo hvaležen bi vam bil za te podatke.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vaše vprašanje. In ponovno vam bom isto povedal. Vojašnice v Murski Soboti ne bomo ukinili, ampak bomo zgradili novo, ki bo usklajena z vsemi Nato standardi. In celo povečali bomo število vojakov v tej novi vojašnici v Murski Soboti. Gre za približno 200 vojakov. V tem trenutku oziroma v preteklosti je bilo v Murski Soboti nekje do 120 vojakov in pa tistih 30, ki so prostovoljno služili. Konkretno glede 2007, 2008, 2009 naj povem, da predvidevamo, da bo v stari vojašnici, ki ne ustreza več standardom, največ do 100 vojakov, to se pravi, približno 100 vojakov računamo, da bomo zadržali do 2009. Ko bo pa nova vojašnica, kot sem povedal, bo 200 vojakov, s tem da že v letu 2010 bomo začeli povečevati število vojakov zato, ker bomo začeli popolnjevati 74. motorizirani bataljon in ena četa bo tudi v Murski Soboti. Glede statusa vojakov naj povem, da za ta status se borimo, in sicer bomo v kratkem dali v proceduro Zakon o službi v Slovenski vojski, kjer bomo uveljavili različne mehanizme zato, da bo vojaški poklic, vojaška služba bolj privlačna; od tega, da bo potrebno povečati plače za vojake, ker, kot sem povedal, te plače so res zelo slabe in so nekonkurenčne in vse analize kažejo, da je to glavni razlog, da ne pridobivamo novih vojakov, in tudi glavni razlog, da nas zapuščajo. Jaz upam, da bom takrat, ko bo zakon v Državnem zboru, deležen vaše podpore. V tem zakonu pa tudi predvidevamo različne rešitve, na primer, za vojake, ki bodo dopolnili 45 let, ker kot veste, takrat ne moremo več skleniti pogodbe in so lahko socialni problem. Zato bomo imeli določene rešitve, da bomo, na primer, sofinancirali za pet let delodajalcu prispevke, da bomo namesto tega sofinancirali prispevke, če bi se odločil za neko samostojno obrt, pa tudi ustrezne programe izobraževanja. Izboljšali bomo pa tudi oskrbo za družinske člane, ker kot veste, naši vojaški sodelujejo v misijah in je ta oskrba za družinske člane zelo pomembna. Tako ni nič od tega, da bi ukinjali vojašnico v Murski Soboti, ampak bo tam še več vojakov, 200 vojakov. In tudi glede statusa vojakov bomo status izboljšali z Zakonom o službi v Slovenski vojski.
Hvala gospodu ministru. Gospod Slavinec, želi podati proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Želim podati proceduralni predlog. V skladu z 246. členom Poslovnika predlagam, da na naslednji seji opravimo splošno razpravo o tej tematiki. Predlog utemeljujem predvsem in najprej z nepopolnim odgovorom spoštovanega ministra. Vi pravite: "Do 100 vojakov." En vojak je tudi "do 100 vojakov", kajne, in mene zanima, koliko jih bo najmanj. In spet izjava, ki je trikrat višja, da me ne boste za 5 vojakov lovili, 35 je bila številka, o kateri smo se pogovarjali na odboru. Tudi 35 je "do 100 vojakov" in zaradi tega takšen splošen odgovor, ki omogoča različne interpretacije, ni tista stvar, o kateri smo se tu pogovarjali. Predlog utemeljujem tudi s tem, da ne gre zgolj za zelo pomembna delovna mesta za Pomurje, gre tudi za splošne razmere v Slovenski vojski in ne nazadnje gre za vojašnico, ki je v regiji, ki edina meji na tri sosednje države, in je zaradi tega seveda to bistveno širšega pomena. Na koncu samo še enkrat zelo eksplicitno želim poudariti, zakaj te zadeve sprašujem - zaradi tega, ker je v lokalnem okolju prisoten izrazit strah, da ko se bo zmanjšalo število vojakov, da se potem ne bodo uresničile vaše obljube in se zares zgradila ta vojašnica. To je ena stvar. Druga stvar je pa seveda neracionalnost, ko sedaj zmanjšujete število vojakov. Nisem dobil pritrdilnega odgovora na odboru, da so zares bile izčrpane vse možnosti, da bi se število vojakov v tem prehodnem obdobju ohranilo na obstoječi ravni in zaradi tega bo splošno koristno, če se ta razprava opravi. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Slavinca, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za obrambo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjega glasovanja. Mag. Majda Potrata bo sedaj postavila poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanosti in tehnologijo ter istočasno ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani ministri, poslanke in poslanci. Leto 2007 je evropsko leto enakih možnosti za vse in v času nemškega predsedovanja bo skupina, ki jih bo pozornost posebej namenjena, skupina mladih. Študentske družine sodijo v to skupino kar po dveh parametrih, zato se mi je zdelo vredno zastaviti vprašanje, ki je pa zvezano z dvema dogodkoma: s sporočilom za javnost novi študentski dom Litostroj ne sprejema študentskih družin, to je bilo sporočilo Kluba študentskih družin, in pa sporočilo, ki ga je gospod minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo namenil po sestanku projektnega sveta za uresničevanje projekta prenove študentskih bivalnih zmogljivosti. Napovedal je zvečana sredstva in poenotenje standardov, marsikaj še drugega tudi, mene pa zanima: Ali ste, gospod minister, na tem sestanku ali pa kdaj drugič kaj povedali tudi o vprašanju nastanitve študentskih družin? Teh je v Ljubljani okoli 200, študentski domovi v Ljubljani zagotavljajo le 44 postelj od nekaj manj kot 8 tisoč; število postelj pa ni nobeden problem, s katerim se družine srečujejo. Gre za površino, opremo, možnost preselitve. Tudi ni nepomembno, kje študentska družina biva. V Mariboru so na primer študentske družine obravnavane bolje kot v Ljubljani. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kako boste zagotovili študentskim družinam enako obravnavo pri nastanitvi v študentskih domovih v Sloveniji in tudi enako dostopnost nastanitve? Vas, spoštovana ministrica Marjeta Cotman, pa sprašujem: Kako boste zagotovili študentskim družinam enako obravnavo pri dodeljevanju denarne socialne pomoči in s tem enako dostopnost do denarne socialne pomoči? Glede na to, da študentske družine ne dobivajo nobenega posebnega socialnega transfera, imajo študentske družine štipendijo, upravičene so do socialne pomoči, imajo otroški dodatek za otroka, ampak preživnino od staršev pa študentska družina prejema samo v eni tretjini, kot je bilo ugotovljeno. Preživnina se šteje v lastni dohodek študentske družine, če pa starši to uveljavljajo pri dohodnini, potem centri za socialno delo zmanjšajo denarno socialno pomoč tudi za 55% - nekateri centri. In tu ravno, kako se centri odločajo za to, kaj bodo dodelili in koliko bodo dobili, me je navedlo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, gospa ministrica, skupaj imata 5 minut. Kdo bo prvi? Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa za vprašanja, spoštovana gospa poslanka. Vlada se zaveda problema, o katerem govorite, da je zagotavljanje študentskih postelj in pa bivanja študentov, predvsem študentskim družinam izjemno pomembno. Prav zaradi tega smo na zadnjem sestanku, o katerem govorite, torej na seji projektnega sveta za izgradnjo in obnovo študentskih domov o tem problemu razpravljali. Razpravljali pa smo pod točko novega pravilnika, ki smo ga predlagali, in v tem pravilniku smo se eksplicitno dotaknili vprašanja tako študentov s posebnimi potrebami kot tudi študentskih družin. V tem pravilniku smo predvideli tako, da bi v izgradnji, ker se ta pravilnik nanaša na gradnjo novih domov in pa tudi na adaptacijo starih, ker vemo, da so se sedanji domovi v bistvu neprimerni za to, da bi v te domove nastanili študentske družine. Sklepi oziroma predlogi, upam, da bodo sprejeti, so bili ravno v tem, da se za ti dve kategoriji, o katerih govorimo, dogovorimo nameni približno 6% enot - za študentske družine in za študente, ki imajo posebne potrebe. V razdelitvi, če bo do tega prišlo, vendar menimo, da ne bo, ker je v tem trenutku v študentskih naseljih 29 družin in treba je poudariti, da smo zelo veseli, da niti ena od družin ni bila odklonjena. Torej, niti ena od družin, ki je prosila za stanovanje v naseljih, ni bila odklonjena. S temi odstotki je približno po naših izračunih okoli 60 stanovanj, kar je seveda še enkrat več, kot je, vendar je tukaj treba povedati, da je pri študentih s posebnimi potrebami treba še zagarantirati tudi spremljajočo osebo, ker to potem vzame tudi nekaj prostora. Naslednja stvar, ki jo je treba še povedati, je, da se je zdaj prvič zgodilo, da je študentskih postelj več, kot je potreb. Imamo praktično 850 prostih mest in je bil narejen nov razpis. Dejstvo pa je, da je en del tega tudi visoka cena. Tudi moramo povedati, da je tudi v tem pravilniku eksplicitno bilo dogovorjeno, da bomo zahtevali minimalno, se pravi, za denar narediti največ števil študentskih postelj, kar pomeni - in to smo tudi ugotovili -, da je v prejšnjem obdobju, ko so bili te domovi načrtovani, prišlo do take razlike, kot je od 27 tisoč evrov na posteljo do 45 tisoč evrov na posteljo, po slovensko si predstavljamo od 5 milijonov do 10 milijonov na posteljo. To je za isti denar bi lahko naredili še enkrat več postelj in to se nam je zdelo izrazito neprimerno. Dejstvo je to, da to draži postelje. In s to tematiko smo se ukvarjali. Ta tematika je bila na dnevnem redu in mislim,da je zadovoljivo rešujemo v danem postopku, ko bodo vsi novi domovi imeli posebej postelje za to populacijo. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica.
Hvala lepa gospe poslanki za vprašanja. Glede denarne socialne pomoči bi rekla, da študentske družine imajo enake pravice do denarne socialne pomoči in tudi do izredne socialne pomoči, kot jo imajo druge družine. Do denarne socialne pomoči je upravičen vsak, ki se ne more preživljati iz dela, niti iz pravice iz dela ali zavarovanja, niti z dohodki iz premoženja, niti z raznimi nadomestili ali prejemki po drugih predpisih, niti po predpisih tistih o preživetju oziroma tistih, ki so ga dolžni preživljati. Tako recimo, pri študentski družini, kjer sta študenta oba partnerja, so jih dolžni preživljati starši po Zakonu o preživljanju in se ta del, v katerem preživljajo starši, šteje v periodični dohodek pri izračunu denarne socialne pomoči. Ravno tako se upošteva pri izračunu denarne socialne pomoči tudi dohodek, ki ga študenta zaslužita preko dela prek študentskega servisa in se v bistvu to imenujejo priložnostni dohodki. Otroški dodatki, štipendije in drugi prejemki, ki so namenjeni izobraževanju in usposabljanju, pa se ne štejejo pri izračunu upravičenosti do denarne socialne pomoči. Kot ste že sami navedli, se poleg te navadne socialne pomoči in izredne denarne socialne pomoči družinam, študentskim družinam, da tudi pravica, predvsem tistim, ki so straši, do starševskega dodatka, to je za 365 dni ob rojstvu otroka 170 evrov, potem pomoč ob rojstvu otroka 244 evrov in ravno tako se študentski družini ne glede na status dodeli tudi otroški dodatek, pri tem pa se seveda tudi upošteva status staršev. Tudi pri študentski prehrani sedaj z novim zakonom o subvencioniranju študentske prehrane predvidevamo dodatnih 5 novih študentskih bonov za študentske družine poleg 5 dosedanjih. Tako, da bo študentska družina sedaj imela 10 dodatnih bonov na mesec. Ravno tako pa tudi v Zakonu o štipendiranju predvidevamo dodatno pomoč študentskim družinam, kjer se bo upošteval tudi celotni dohodek družinskih članov in tako bo tudi študentska družina imela večji dodatek na družino pri štipendijah. Vendar ta zakon še ni sprejet in bo predvideno v zakonu o štipendiranju. Centri za socialno delo pa seveda po prostem preudarku odločajo o tem, komu pripada denarna socialna pomoč. Center za socialno delo odločijo predvsem tistim prejemnikom oziroma kot jih imenujemo mi upravičencem, denarno socialno pomoč, da si zagotovijo minimalne življenjske potrebe v višini, ki seveda omogoča preživetje in tako odločijo tudi v primeru samih študentskih družin, glede dodelitve denarne socialne pomoči in tudi glede izredne denarne socialne pomoči. Tako, da se te pravice po Zakonu o preživljanju enako obravnavajo pri študentskih družinah kakor pri dodelitvi upravičencem denarnih socialnih pomoči v ostalih družinah glede starejših oseb, kjer je predvideno tudi preživljanje otrok do staršev oziroma staršev do otrok.
Hvala. Mag. Potrata, imate dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa obema za odgovore. Zlasti me je opogumil odgovor dr. Zupana, da se bodo stvari uredile. Jaz sem navsezadnje že leta 2005 spraševala, zaradi znižanje subvencije za posteljo študentovega otroka, ker takrat se je potem tista zadeva tudi uredila in spremljam to problematiko prav zato vprašanja opiram na ugotovitve, ki so mi jih posredovali iz Klub študentskih družin. Spoštovana, gospa ministrica, ravno to, da centri po prosti presoji odločajo o znižanju denarne socialne pomoči je tisto, čemur v Klubu študentskih družin nasprotujejo, predlagali pa so tudi, v dogovorih z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve ob spremembah zakona, da bi se obravnavali kot samostojna družina ne pa, da se vse njihovo obravnavanje povezuje s primarno družino. Navsezadnje so izgubili pravico do otroškega dodatka, Mirovni institut pa je ta statistični podatek zajel, da jih samo 30% dobiva preživnino od matične ali primarne družine. Jaz se za tisto, kar ste navedli zahvaljujem, bi vas pa vseeno vprašala, ali ste razmišljali tudi o tem, da bi očetom študentom omogočili enako obravnavo in jim omogočili, da bi izkoristili starševski dopust namesto matere in s tem uveljavili pravico do podaljšanja študija, do uveljavitve pravice do dodatnega študijskega leta? Enako kot sprašujejo tudi, zaradi možnosti brezplačnega vrtca za teh 1000 študentskih otrok kolikor naj bi jih bilo, ni številka točna, ampak bistveno višja ni. To sta še dodatni vprašanji.
Hvala lepa. Lep pozdrav gospe ministrici, vsem trem ministrom, poslankam, poslancem. Dajem besedo gospe ministrici. Prosim.
Hvala za dodatno vprašanje, da dodatno pojasnim. Študentka mati nima pravice do porodniškega nadomestila oziroma do nadomestila za nego in varstvo otroka zato pa ima starševski dodatek, kot sem prej omenila. In na podlagi tega starševskega dodatka, ki ga dobiva 365 dni od rojstva otroka, ima pravico, da dobi nadomestilo oziroma 170 evrov. Tako, da nima porodniškega nadomestila kot zaposlene delavke. Zato pa ima pravico starševskega dodatka. Ima tudi pomoč ob rojstvu otroka, enako kot ostale matere. Glede otroškega dodatka, pa nisem razumela, da niso izenačene z ostalimi materami. Z otroškim dodatkom so izenačene in celo, če mati študentka živi s svojim starši, ima pravico do otroškega dodatka za svojega otroka, in ti starši tudi za njo, do otroškega dodatka. Tako, da tu v bistvu ne razumem v čem bi bila prizadeta glede otroškega dodatka.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji. Naslednja je gospa Pozsončeva, ki bo prav tako postavila vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Imela bi eno proceduralno vprašanje v zvezi z današnjim delom zbora. Nismo mogli postaviti poslanskega vprašanja iz kmetijstva. Zelo so aktualne uredbe in ljudje zelo pričakujejo odgovor oziroma rešitev, ker niso zadovoljni s temi uredbami. Zanima jih kako bodo gospodarili letos. Odgovor je nujen. Ali letos ne bomo ne orali, ne sejali samo zato, ker trenutno nimamo kmetijskega ministra. Mislim, da lahko, recimo državni sekretar prevzame odgovornost in bi odgovarjal tudi na vprašanje iz kmetijstva. Hvala. Saj, če niti ne bom dobila odgovora ampak to, opozorila sem na to, da to ni bilo prav.
Hvala. Želite pojasnilo?
Ja.
Lahko povem samo [[...]]
Ne meni ampak ljudem doma, ker pričakujejo odgovor v zvezi z uredbami.
Gospa Pozsončeva, ste končali, da vam povem za kaj gre? Namreč, minister bo seveda šele jutri, najverjetneje, izvoljen in ga ta trenutek nimamo, državni sekretar pa ne more odgovarjati na poslanska vprašanja. To je odgovor.
Dobro. Hvala. Zdaj pa bi gospe ministrici postavila naslednje vprašanje: Zadnji dvig pokojnin je zelo, zelo razburil, razžalil in razdelil upokojence na skupine, kajti na podlagi Zakona o usklajevanju transferov posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji so bile do povišanja pokojnine upravičene le določene skupine upokojencev, pa še te zgolj navidezno. Prosim vas, da upokojencem razložite zakaj so nekateri sprejeli štiri, drugi osem, tretji dvanajst evrov višje pokojnine, nekateri pa celo niso sprejeli nobene povišice. Najbolj žalostno je pa to, da ljudje živijo tako mizerno, da jim teh nekaj evrov toliko pomeni. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa ministrica. Prosim.
Hvala gospe Pozsončevi za vprašanje. Pokojnine, kot veste, so se usklajevale v skladu z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in uskladitvi sta bili dve, znašali sta 3,2% oziroma 3,8%. Usklajujejo se vse pokojnine ne glede na njihovo višino. Drugi prejemki po pokojninskih predpisih tako imenovani transferi kot so varstveni dodatek, dodatek za pomoč in postrežbo, nadomestila iz invalidskega zavarovanja uživalcev pravic na podlagi preostale delovne zmožnosti, potem letni dodatek, dodatek pokojninam priznanim po Zakonu o zagotavljanju socialne varnosti slovenskim državljanom, ki so upravičeni do pokojnin iz republik nekdanje SFRJ in preživnine po Zakonu o preživninskem varstvu kmetov, se usklajujejo v skladu z Zakonom o usklajevanju transferov posameznikom in gospodinjstev v Republiki Sloveniji. Transferji se usklajujejo pod določenimi pogoji, ki letos niso bili izpolnjeni, zato se transferji januarja niso uskladili in je prišlo do te razlike v zvezi z usklajevanjem pokojnin z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Tako, da so se prejemnikom, ki poleg pokojnine prejemajo tudi navedene transfere, uskladile, kot sem rekla, le pokojnine, transferi pa ne. Skupno povečanje prejemka pa je zato manjše. Do varstvenega dodatka so upravičeni prejemniki pokojnin katerih pokojnina je nižja od 369 evrov, tudi tem prejemnikom se je pokojnina uskladila za enak odstotek kot vsem ostalim prejemnikom pokojnin, ni se jim pa uskladil varstveni dodatek, kot sem že omenila prej, zaradi navedenega razloga, ker ni bilo uskladitve transferjev. V primeru, ko bi izvedena uskladitev višine pokojnine presegla znesek osnove za odmero dodatnih pravic, pa bi upravičenec seveda izgubil varstveni dodatek. V zvezi z varstvenim dodatkom je prišlo do težko vzdržne situacije. Varstveni dodatek namreč ni izražen kot poseben prejemek, ampak kot del razlike med zneskom pokojnine in osnovo za odmero dodatnih pokojnin cenzusom? V noveli Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju bomo proučili možnosti, da bi to stanje razrešili. Ta zakon bo pa zelo kmalu v sami proceduri. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima vprašanje dr. Gantar, in sicer ministru za okolje in prostor.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi. Spoštovani gospod minister, jaz sem vam in Vladi 15.10.2005, se pravi pred enim letom in pol, zastavil pisno poslansko vprašanje o poravnavi v zvezi s tožbo in zahtevkom podjetja PUH v zvezi s sanacijo plazu Stože in sanacijskimi deli v strugi reke Predelice. Vprašal sem vas, zakaj ste plačali to naročilo, čeprav dela niso bila naročena s strani ministrstva, niti niso bila prevzeta. Ministrstvo je tudi samo ugovarjalo, da PUH opravlja dela tudi na projektu sanacije. V tem odgovoru je Vlada zapisala, da so bila dela opravljena, ob vednosti ministrstva izvršena, ovrednotena in zato tudi plačana. S tem ste, gospod minister, dejansko zavajali in navajali netočne podatke, kar so razkrili tudi mediji v zadnjih dneh. Zato vam, gospod minister, postavljam zelo enostavno vprašanje: Zakaj ste zavajali? In ob tem, ko vam postavljam to vprašanje, tudi hkrati dodatno želim, da odgovorite na naslednja podvprašanja. Tako PUH in MOP se v odgovorih sklicujeta na pravno podlago Zakona o vodah, seveda starega, in na Odlok o določitvi erozijskih območij in posameznih hudournikov, na katerih zagotavlja delovna organizacija za urejanje hudournikov varstvo površin pred erozijo, hudourniki in plazovi. Ta odlok je iz daljnega leta 1970. To je gotovo zavajanje, gospod minister. Projekt sanacijskih del daleč presega okvire Vodnogospodarske javne službe in obseg tako imenovanih investicijskih vzdrževalnih del. Zato vas naprošam, da mi pojasnite, kdo je potrdil projekt sanacije ali delne sanacije na območju plazu Stože. Ali je PUH opravil delo v skladu s tem projektom? Sprašujem vas tudi: Ali je PUH v tem času imel podpisano koncesijsko pogodbo oziroma aneks h koncesijski pogodbi za tekoče leto? Sprašujem vas tudi, kako lahko zagotovite, da so bila vsa dela izvršena in ovrednotena, če gradbene knjige tedanji odgovorni na Ministrstvu za okolje in prostor niso želeli potrditi? In hkrati, na koncu, bi rad izvedel, zakaj gospod minister, ste ignorirali priporočilo javne pravobranilke, ki je odsvetovala poravnavo, saj očitno, da dela, ki jih izvajajo PUH niso bila naročena ali so bila vsaj osporovana? In k temu bi dodal še to, gospod minister, kako to, da ste po prihodu zamenjali tako rekoč vse ljudi, strokovne, ki so se ukvarjali s tem projektom, torej sanacije plazu Stože in jih menjali z ljudmi, ki imajo povsem drugačne poglede na to. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Podobnik, prosim.
Hvala lepa, spoštovani poslanec dr. Gantar, veliko vprašanj. Poskušal bom v kratkem roku na vse odgovoriti. Vsekakor ena ključnih osebnosti, ki je vodila sanacijo, je prof. dr. Majes, ki je še vedno na svoji funkciji. Strokovno vodi sanacijo vseh največjih plazov v Republiki Sloveniji, tako da ta zadnji podatek nikakor ne bo držal. Jaz bi tudi zavrnil osnovno intenco v poslanskem vprašanju, da sem Vlado zavajal, ko sem pripravljal odgovor na poslansko vprašanje, ki ga je potem v okviru vladne procedure Vlada tudi sama sprejela. Na kar nekaj vprašanj, ki jih danes tukaj naslavljate je že odgovor v samem poslanskem vprašanju izpred leta in pol, ampak poskušal vam bom na kratko odgovoriti na vaša vprašanja, ki ste jih postavili. Najprej je treba vendarle povedati, da Zakon o ukrepih za odpravo posledic plazu Stože v Občini Bovec in plazov večjega obsega, nastalih na območju Republike Slovenije iz leta 2000, govori o tem, da se izvajajo interventni ukrepi. In še posebej govorijo o tem, kaj so to nujni ukrepi na Predelici, Koritnici in Soči za zagotovitev zmanjšanja ogroženosti. Mi točno vemo, kakšen status imajo interventni ukrepi. In tudi vemo, da seveda za interventna dela same pogodbe niso potrebne. Potem vam moram povedati, da je bil PUH, jaz bi rekel, kompetenten. Kompetenten izvajalec z več kot stoletno tradicijo, tako rekoč Vodnogospodarske javne službe na hudournikih, tudi na območju Soče v letu 2001. Moram povedati, da je imel za obdobje od 1.1.2001 do 31.3.2001 sklenjeno pogodbo. Pogodba je bila sklenjena. Mislim, da je bila sklenjena 10. januarja tistega leta, kot je bila potem tudi sklenjena za naslednje mesece v tistih letih. In v tej pogodbi je določeno, da se na podlagi Zakona o vodah in Uredbe o načinu opravljanja obvezne republiške gospodarske javne službe na področju vodnega gospodarstva, izvaja vzdrževanje naravnih potokov, objektov in naprav, ter ureja vodni režim za zagotovitev obrambe pred poplavami in erozijo. In to so bila tista dela, ki jih je PUH v Logu pod Mangartom tudi izvajal. Pogodbo je podpisala - na naše vprašanje - Uprava Republike Slovenije za varstvo narave. Iz uredbe o načinu opravljanja obvezne republiške gospodarske javne službe na področju vodnega gospodarstva in tudi strokovnih navodil o tem, pa je tudi določeno, kaj obsega vzdrževanje naravnih vodotokov in drugih zbiralnikov vode in vodnih zemljišč. In tukaj je popolna, iz tega dokumenta, iz teh navodil je razvidna, upravičenost in način izvedbe del v Logu pod Mangartom. Sprašujete o programu interventnih del. Po podatkih, ki sem jih pridobil v zadnjih dneh - kajti jaz se z vsemi številnimi gradivi, ki so bila potrebna, nisem mogel ukvarjati - je razvidno naslednje: program interventnih del na območju Loga pod Mangartom je bil poslan Upravi Republike Slovenije za varstvo narave ampak zanimivo, in to bo tudi seveda ugotovila posebna revizija, zakaj se je to takrat dogajalo - kar mesec in pol, je ta program čakal neodprt na mizi na takrat za to pristojnega, ki bi moral seveda ta program pogledati, ga revidirati in poslati v realizacijo. V postopku poravnave sprašujete, na podlagi katerih podatkov, kateri irelevantni podatki so bili uporabljeni. Vsi tisti kot se upoštevajo pri interventnih delih, vsaj šest vam jih lahko naštejem: program interventnega dela na območju Log pod Mangartom iz februarja 2001, interventna dela na območju Log pod Mangartom po sprožitvi plazu Stože in hudourniškem izbruhu Predelice, končna situacija in gradbena knjiga, ki je bila izdana aprila 2001, inženirska skica formirana iz začasne struge Predelice in sotočja s Koritnico, idejni projekt o delitvi strug Predelice in Koritnice od Gorenjega Loga do Možnice in zapisnik prvega sestanka komisije za poravnavo PUH-MOP z dne 12.7.2002. To je številna kvalitetna dokumentacija, ki je služila v samem postopku poravnave. Dovolite mi še odgovor na vprašanje, glede Zakona o državnem pravobranilstvu. Le to zastopa državo in njene organe na podlagi usmeritvenih navodil zastopanega. Njegova funkcija je, da zastopa Republiko Slovenijo in druge subjekte, določene z zakonom. Mnenje pravobranilstva kot zastopnika države in njenih organov za zastopanje ni zavezujoče. Moram povedati, da sem jaz samo sledil zavezi Vlade, da ministri tam, kjer je to smiselno, gremo v poravnavo. In na podlagi dokumentacije smo ugotovili, da je šlo za dela, ki so bila dejansko defacto opravljena. To so bila interventna dela v javno korist. Mimogrede, takrat je bila zima, bilo je stanje po tej hudi naravni nesreči in znano je, da je bilo podjetje PUH poleg nekaterih ostalih prisotnih tisto, ki je tam resnično izvajalo interventna dela. In takrat ni bilo nič sporno, da jih ne bi plačali. Potem je prišlo pa do strokovnega razhoda, konflikta in [[...]]
Čas je potekel, kar je ugotovila tudi tehnika. Dr. Gantar, dopolnitev. Prosim.
Hvala lepa. Jaz žal, te diskusije dejansko ne bova mogla opraviti z gospodom ministrom Podobnikom, ker se odgovoru zelo, bi rekel, izvija in uporablja zelo, meglene pojme. Jaz sem govoril o problemu sanacije plazu Stože in sanacijo na področju reke, ne pa o interventnih delih. Vi ste govorili o zakonu o plazovih, zlasti plazov večjega obsega. Ta zakon je po mojem najboljšem vedenju nastal oziroma bil sprejet v začetku leta 2001. Govorimo pa o delih iz leta 2000. Se pravi, tukaj ne more iti za dela, to ne more biti za dela, ki so bila opredeljena v tem zakonu. In drugič, zelo zanimivo, PUH se sklicuje na uredbo Odlok iz leta 1970, vi ste zdaj omenil Uredbo o načinu opravljanja obvezne republiške gospodarske - javne službe na področju vodnega gospodarstva [[Uradni list RS št. 4, 20.1.2000]] , kar je prava podlaga za opravljanje kakršnekoli javne službe na tem področju. In na tem področju, o tem, kar vi govorite seveda ni govora. Ta odločba ne govori o nobenih interventnih delih, govori o opravljanju javne službe. In gospod minister, meni, pa ne samo meni, jaz sam vem, javnosti boste morali pojasniti zakaj gre. Kaj je bilo pravzaprav predmet spora? Sanacija plazu Stože in območje reke Predelice ali pravzaprav javna gospodarska služba? Tisto, kar imamo zdaj na osnovi dokumentov je pravzaprav to, da je PUH želel nadaljevati sanacijo brez projekta, brez potrjenega projekta potem, ko je seveda povsem legitimno opravil tisto, kar je moral opraviti v okviru intervencije in tudi javne vodnogospodarske službe. In to je problem, na katerega nam morate odgovoriti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Vsekakor bo na to zelo detajlno odgovorjeno. Mislim, da ste nekaj zamešali. Ta zakon, ki je bil sprejet takoj, mislim, da zadnje dni leta 2000, je bil v celoti zakon, ki je govoril o interventnih ukrepih, v celoti. Pojdiva ga brat od člena do člena, in to je absolutno, to stoji kot pribito. Drugič. Povsem napačna je interpretacija. Jaz sem trdno prepričan, če bi PUH, recimo, januarja ali februarja, brez da bi dobil odločbo pristojnega inšpektorja ali pa da bi dobil sklep pristojnega ministrstva, prenehal izvajanje nujnih interventnih del, in samo ta je izvajal, in da bi se zgodila katastrofa! Spomnimo se, kaj se je dogajalo v tistih prvih dneh meseca januarja 2000, ko se je skoraj zgodila ponovna katastrofa, in PUH je bil tam tako rekoč vse dneve in noči, skupaj z gasilci, cestarji in ostalimi. Če bi on takrat zapustil prizorišče in bi se zgodila katastrofa, potem bi ga pa lahko sodno preganjali. Pravite, da bom moral marsikaj pojasniti. Zame je načelno vprašanje naslednje, in o tem bo tudi odgovorila revizija, zakaj je bila potrebna sodna poravnava, zakaj je nekdo moral iti na sodišče. Očitno se je zgodilo, da nekdo, ki je opravil dela, in to kvalitetno, ne slabo, sem prepričan - ne nazadnje bo zelo zanimivo, kaj bo ugotovila revizija - naslednji, ki je bil izbran, je bilo VGP Soča, ki je potem umiralo na obroke in šlo v stečaj. A to podjetje je pa kvalitetno opravljalo svoja dela? In tudi ta so bila interventna. Vse to bomo šli od postopka do postopka, od situacije do situacije. In na koncu bomo ugotovili, da gre za ključno odgovornost takratne ekipe pristojnih, zakaj niso plačali nujno narejenih interventnih del, ki so bila dejansko opravljena, in so nekoga prisilili, da je potem moral svojo pravico - ne nazadnje, to je pravna država - iztožiti na sodišču. To je ključno vprašanje. Zakaj takrat niso bile podpisane te knjige? Zakaj tisti, ki je bil odgovoren, teh del ni plačal? Na to bo lahko tudi odgovorila revizija, ki bo po mojem mnenju tudi dodatno pripomogla k razčiščenju vseh zadev. Jaz sem trdno sem prepričan, da je Vlada imela prav, ko je v tem primeru šla v postopek sodne poravnave, da je ravnala zakonito, da je v vsebinskem smislu plačala dela, ki so bila dejansko opravljena, ki so bila interventna in v javno korist. In na tem mestu bom povedal še to, kar mi je večkrat v teh dneh bilo rečeno, ta razprava je za domačine iz Loga zelo žaljiva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Gantar, predvidevam, da imate postopkovni predlog. Prosim.
Gospod predsednik, imam postopkovni predlog. Rad bi, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministra, na podlagi drugega odstavka 240. člena Poslovnika. Želel bi to opredeliti. Najprej, to, gospod minister, ni dobro, da krajanke in krajani Loga pod Mangartom in druge prizadete vlečete v ta spor. To je spor o delu, o tem, kdo je kaj naredil, kdo je plačal in kdo bi moral kaj narediti, pa ni naredil, in tako naprej. Zato, gospod minister, bi predlagal, da tega ne počenjate. Gre za vprašanje transparentnosti javnih financ. Še enkrat vas opozarjam, da vi govorite o interventnih delih, da o teh interventnih delih uredba na podlagi, katere edino lahko v letu 2002 delu, ta uredba o takšnih delih seveda jasno ne govori. Naprej, gospod minister, revizijo, moram povedati, da pričakujem. Sam sem že dobil, sem se že seznanil z neko revizijo, ki ste jo opravili in vam priporočam samo eno, gospod minister, in to je, da vas prosim, da pri naslednji reviziji napišete vsaj pravno podlago na osnovi katere boste revizijo opravljali, kajti v prejšnji reviziji tega niste napisali. Seveda se mi pa postavlja tudi vprašanje, če ste tako prepričani, če želite revizijo, kaj boste z njo dosegli. Predvsem dokazali to, da imate prav ali pravzaprav s tem vendarle dvomite, da je bilo vse tako kot bi moralo biti? Vsekakor pa mislim, da ta zgodba še ne bo končana. Hvala.
Hvala lepa. Lepo vas prosim, da pri postopkovnih predlogih ne polemizirate z ministri, ker pač nimajo pravice, da odgovarjajo na to. Potrebno je dati predlog in potem ta predlog, o katerem bomo glasovali jutri v okviru glasovanj, eventualno obravnavati na eni od naslednjih sej, če bo seveda izglasovan. Hvala za razumevanja. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Vabim gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da prav tako postavi vprašanje ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod minister, sprašujem vas, kaj imate proti Koroški in proti Korošcem? Namreč, tretja razvojna os naj bi se začela razvijati oziroma celotna cona naj bi se začela razvijati in obnavljati in prenavljati leta 2008 kot je povedal premier, gospod Janša. Vi ste pred kratkim izjavili, da tega ne bo pred letom 2012, ne vem, kako je s potrditvijo lokacije za hitro cesto. Hitra cesta do Slovenj Gradca je nujno potrebna. Koroška se umika, Koroška izginja in Koroška vedno bolj pada v naročje sosednjemu Haiderju. Ali je vam to povšeči, upam, da ni tako, vendar mi pa vse skupaj nekako da slutiti, da na vseh področjih vašega ministrstva nekako šepa? Če pogledamo ta plačila podjetju PUH, ki ste jih pripravili na osnovi nekega "plonk ceglca", gospod minister tudi jaz bi vam dal kakšen "plonk cengelc", ker se čistil recimo pločnik okoli hiše in to so tudi interventna javna dela, ker je bilo po pločniku listje, lahko komu spodrsne in si zlomi nogo, bom poslal račun na Ministrstvo za okolje in prostor in upam, da mi boste to plačali. Namesto pa, da plačujete "gospodu PUH-u", bi ta denar raje pripravili in ga porabili za pripravo lokacijskega načrta za hitro cesto od Arje vasi, preko Velenja, do Koroške, do Slovenj Gradca in ostalih koroških krajev. Zanimivo pa je tudi, da ste po drugi strani šli tudi v potrditev oziroma v gradbena dovoljenja za graditev vetrnic na Volovji rebri, ki je absolutno sporna lokacija. Sporen je postopek in sporen je način pridobitve vsega skupaj. Zanimivo je to, da tukaj, če povzamemo korelacijo med Posočjem, pridemo do približno istih oseb. Kopač, Puh, Podobnik, ali pa pri vetrnicah: Kopač, Elektro Primorska, Podobnik. Mislim, da se bodo zadeve morale odvrteti pred Komisijo za preprečevanje korupcije, ta že dela na tem področju in mislim, da bo treba še bolj podrobno to pregledati. Konec koncev ne moremo pristajati na tak način, da enostavno nekateri lahko delajo z državnim denarjem, kot hočejo in kot vejo in znajo. To se pravi, vprašanja so v zvezi z več zadevami. Pa še eno majhno podvprašanje bi imel v zvezi s tem: Ali je morda direktor podjetja PUH član Slovenske ljudske stranke?
Hvala lepa. Gospod minister, beseda je vaša.
Hvala lepa. Na vprašanje spoštovanega poslanca Zmaga Jelinčiča. dr. Aleš Horvat ni član Slovenske ljudske stranke. Bi bil pa ponosen, če bi bil. Po mojih podatkih ni bil nikoli član, je pa priznan strokovnjak za hudourništvo, predavatelj, tudi priznan strokovnjak, ki revidira evropske projekte s področja hudourništva. In bi bil vesel in ponosen, če bi ga imel v svoji stranki. Moram najprej odgovoriti na temo, ki je vezana na tako imenovani "plonk listek", kot ga omenjate. Boste ja verjeli, da kadar postopek poravnave vodi sodišče, ki skrbi za zakonitost, to je bila sodna poravnava, boste ja razumeli, da je potem v postopku seveda potrebno terjatve utemeljiti z listinami, kot so in so potrebne pri obračunu interventnih del. Jaz sem trdno prepričan, da so bila to interventna dela. Pred seboj imam tudi izpis poročila o prvi sanaciji v Državnem zboru, kjer so ta interventna dela pohvaljena. Za tisto obdobje, ko je bilo tam podjetje PUH. In vemo kateri podatki so potrebni: gradbena knjiga, gradbeni dnevnik, analize cen in pa projekt izvedenih intervencijskih del na območju Loga pod Mangrtom. Vse to je bilo prisotno in to je bilo na mizi! O tem tako imenovanem "plonk listku" pa, če si je nekdo iz leta 2002, iz prejšnje ekipe, pripravil nekaj, kot opomnik in bil toliko korekten, da je to dal v skupno mapo, je to samo korektno za sam postopek. Vse ostalo pa je lahko tudi stvar diskriditacije. Na vaše vprašanje glede Koroške in tretje razvojne osi - tisti, ki me poznajo vedo, da nimam nič proti Koroški, nasprotno, da bom kot minister za okolje in prostor storil vse, da bomo zapleten postopek umestitve cestne povezave med Koroško in avtocesto Ljubljana-Celje čim prej umestili v prostor. Jaz nisem dajal nobenih izjav o rokih o katerih govorite. Iz mojih ust te navedbe niste mogli slišati, ker točno vem kaj govorim. Lahko vam pa povem, da pričakujem, da bo Državni zbor v kratkem, morda že v tem mesecu, sprejel Zakon o prostorskem načrtovanju, to pa pomeni, da je rok o katerem sem vedno govoril, torej prihodnjo pomlad - poletje, da se sprejme državni lokacijski načrt za prvi odsek, torej med Koroško in avtocesto Ljubljana-Celje, uresničljiv, če bo ta sprememba zakona sprejeta. Vmes je zelo pomembna odločitev o variantni rešitvi in tukaj pričakujem in mislim, da bomo našli dogovor z lokalnimi skupnostmi, da bodo tudi one - vem, da bo več pogledov, znano je, pri Velenju, da nekatere vleče bolj zahodno, druge bolj vzhodno - da bomo našli pravo rešitev in s tem boste tudi pomagali nam pripravljavcem, da bomo v čim krajšem času to cesto umestili v prostor. Potem je pa še eno vprašanje, ki je vezano na postopke pridobitve gradbenega dovoljenja za vetrne elektrarne na Volovji rebri, postopek je bil zelo dolg, jaz sem ga podedoval od prejšnje ekipe. Zelo pomembno vprašanje in etapa v tem postopku je bila pridobitev okoljevarstvenega soglasja, ki ga vodi Agencija Republike Slovenije za okolje. Ta postopek je znan, javno smo o njemu veliko govorili in na koncu na podlagi številnih strokovnih mnenj tudi izkušenj iz tujine je agencija za okolje, po mojem mnenju, korektno odločila in je dala okoljevarstveno soglasje, s tem pa je odprla prostor našemu uradu, da je potem v dosti dolgem postopku sprejel gradbeno dovoljenje za izgradnjo 29 vetrnih turbin, v prvotnem predlogu, če se ne motim, jih je bilo 43, mislim, da jih je bilo nekaj čez 40. Torej, jaz sem prepričan, da so bili postopki v tem primeru, ki so bili dolgotrajni, deležni številnih ocen, da so bili peljani korektno in da bodo tudi prestali preizkuse na vseh institucijah, ki so za to namenjene. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič, ugotavljam, želi dopolnitev odgovora. Prosim.
Hvala lepa. No, gospod minister, dejstvo je, da dela, ki so zdaj bila plačana oziroma bodo plačana, niso bila zahtevana. In drugo dejstvo je, da ni nobene pogodbe o izvedbi del. In mislim, da v vsaki pravni državi zato, da se nekaj plača, mora biti predložena pogodba, če ni pogodbe se zadeve ne plača in če dela niso naročena se jih ne plačuje. Kaj takega se lahko dogaja samo v enih takšnih privatnih variantah ali polprivatnih variantah. Zaradi tega nameravamo v Slovenski nacionalni stranki še malo sprožiti določene zadeve, kajti ne verjamemo v takšno poslovanje s strani države. Konec koncev gre za ogromen denar, ki bi se lahko porabil kjerkoli drugje, predvsem pa, kot sem že povedal, na cesti proti Koroški, ki jo, po mojem mnenju, namerno zanemarjate. Ne vem zakaj, vendar moram povedati, da tudi ko pravite, da ni bilo nobenih izjav, vprašajte Korošce o tem. Na Koroškem je cela rabuka zaradi tega. In mislim in upam, da vam bodo to šteli v dobro pri naslednjih volitvah. Vprašanje je tudi kdo je podpisoval tisti gradbeni dnevnik, na katerega se tako sklicujete. Dnevno bi ga morali podpisovati in ne vem kdo je podpisoval s strani države tisti dnevnik. Kot mi je znano, neustrezni ljudje, če so ga sploh podpisovali. In še glede vetrnic. Ne mi govoriti, kaj vse ste naredili. Naredili ste tisto česar ne bi smeli narediti in zato sem prepričan,da gre za korupcijo in zato tudi Kosova komisija dela na teh zadevah, kajti če je Kopač nezakonito izključil tisto področje iz Nature 2000, ste vi samo še potrdili tisto, kar je takratni minister Kopač naredil. Mislim, da se bo pokazalo, da zadeva ni pravilna. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Hvala za dopolnilno vprašanje.
Pa še enkrat prosim, gospod Bajc in vsi ostali, lepo prosim, ne motite z govorjenjem tistega, ki ima besedo. Hvala. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Tudi s tem se strinjam.
Zavračam obtožbe glede korupcije. V celoti. Vsi postopki so lahko odprti. Moja ministrska vest je v celoti čista. O vseh temah o katerih je gospod Jelinčič govoril, in to bodo tudi pokazali postopki na kateremkoli organu, ki se bodo sprožili, in so na voljo z vsemi dokumenti. Rad bi dodatno pojasnil eno zadevo. Očitno kolegu Jelinčiču ni jasno, da se interventna dela delajo brez pogodb. Seveda, to vam bodo povedali vsi tisti, ki se ukvarjajo s to dejavnostjo leta in leta. Seveda pa bi rad še nekaj pojasnil. Večkrat se sliši, da so bila to dela, ki niso bila naročena. Tukaj je ponovno absolutno nerazumevanje samega postopka. Kajti, Vlada teh del seveda ni morala naročiti zato, ker jih ne naroča, ampak jih opravlja, v tem primeru podjetje, ki je imelo tukaj mandat na podlagi odloka, in ne na podlagi naročil Vlade. To je jasno, tak je postopek. Lahko greste zelo detajlno v vse zakonske in podzakonske akte in boste to ugotovili. Jaz sem tudi vesel, da smo danes v enem od slovenskih časopisov, dnevniku, ne tistem, ki je sicer sprožil veliko člankov na to temo, dobili zelo kvalitetno, jaz bi rekel, vsebinsko pojasnilo o teh vseh postopkih, o tako imenovanem samovoljnem delu, kar ni bilo, o tem, da je delo nadaljeval brez naročila Vlade, kar je popolnoma napačna interpretacija, ali pa da bi se moralo samo umakniti. Kot sem že prej povedal, če bi se umaknilo, bi pa resnično delovalo v nasprotju z veljavno zakonodajo. Na druge očitke pa sem že odgovoril v prvem delu odgovora.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič ima verjetno postopkovni predlog.
Hvala lepa. Glede na to, kar sem slišal tukaj in glede na dejstvo, da gospodu ministru, kot kaže, ni znan Zakon o javnih financah in da se brez pogodb dela samo na zahodnem Balkanu, ne pa v Evropi, predlagam naj na seji, v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora, Državni zbor odloča o tem, da opravimo razpravo o tem vprašanju. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo z vprašanji. Besedo ima gospod Koren, ki bo postavil vprašanje dvema ministroma, ministru za okolje in prostor ter ministru za promet. Predvidevam, da bosta oba odgovarjala, kar pomeni, da bo treba čas, ki je na razpolago, razdeliti. Prosim, gospod Koren, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav ministrom, poslankam in poslancem! Mislim, da se bo z mojim vprašanjem še malo razčistilo tudi že predhodno vprašanje. Prebivalci šaleške in koroške regije smo prejšnji teden doživeli res velik šok. Za ta šok sta poskrbela uslužbenca Ministrstva za okolje in prostor ter Ministrstva za promet, ko sta v ponedeljek, 26. februarja, na seji Upravnega odbora Območne gospodarske zbornice v Velenju predstavila informacijo, da se v okviru projekta tretje razvojne osi gradnja hitre ceste odmika v drugo desetletje. Tako na Koroškem kot v Šaleški dolini smo vse doslej upali, da je predsednik Vlade Janez Janša mislil resno, ko je začetek gradnje hitre ceste proti Velenju obljubil za konec leta 2008. Predstavnika Ministrstva za okolje in prostor ter Ministrstva za promet pa sta v Velenju povedala, da zaradi dolgotrajnih postopkov umeščanja trase v prostor in ocenjevanja vplivov na okolje, ki jih zahtevata zakonodaja in Alpska konvencija, državnega lokacijskega načrta ne bo mogoče pripraviti pred letom 2010, gradnja pa bi se začela leta 2012, to pomeni, štiri leta kasneje, kot je bilo obljubljeno. Zavedam se, da so ti postopki zahtevni in dolgotrajni. Vem pa tudi, da se jih da, če je seveda volja, bistveno hitreje izpeljati. Menim, da ni potrebno ponavljati, da obstoječe cestno omrežje od Koroške do priključka na avtocesto v Arji vasi povzroča slabo pretočnost in ovira razvoj, predvsem gospodarski razvoj Koroške in Šaleške doline. Na cesti Velenje-Arja vas je v povprečju 20.000 vozil na dan. Za popestritev samo ta podatek, da samo iz Gorenja v intervalu manj kot dveh minut odpelje eno tovorno vozilo. Spoštovana ministra, sprašujem vaju: "Ali sta vedela za izjave predstavnikov ministrstev, ali sta jih morda že demantirala?" Potem me zanima: "Ali se tretja os res odmika od vladnih obljub?" In ne nazadnje me zanima: "Kaj bosta ukrenila da pospešita pripravo potrebne dokumentacije za gradnjo te hitre ceste?"
Hvala lepa. Prvi bo odgovarjal minister mag. Božič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kot je znano je odsek hitre ceste Dravograd - Arja vas postal sestavni del nacionalnega programa izgradnje avtoceste v Republiki Sloveniji šele z Resolucijo o nacionalnih programih izgradnje avtocest, ki jo je Državni zbor Republike Slovenije sprejel 27.2.2004. Ministrstvo za promet je takoj po sprejemu Resolucije o nacionalnem programu pričelo pripravljati projektno dokumentacijo in druge strokovne podloge, ki so potrebne za pobudo, za pripravo državnega lokacijskega načrta ter pričetek postopka umeščanja v prostor, ki ga vodi Ministrstvo za okolje in prostor. Že z dne 12.10.2004 pobudo tudi posredovala na MOP. S tem se je v skladu z Zakonu o urejanju prostora tudi pričel postopek umeščanja tega odseka hitre ceste v prostor s končnim ciljem čim prejšnje pridobitve Uredbe o lokacijskem načrtu, ki ga sprejme Vlada Republike. Ministrstvo za okolje in prostor je glede priprave državne lokacijskega načrta ter pričetka postopka umeščanja tega odseka hitre ceste v prostor Ministrstvu za promet predlagalo, da se strokovne podloge za državni lokacijski načrt, do izbire variante, izdelajo v sklopu regionalnih zasnov prostorskega razvoja za Koroško in Savinjsko regijo. Z navedeno pobudo MOP so se strinjali vsi programski sveti regionalnih zasnov prostorskega razvoja ter vse občine na tem območju. Ministrstvo za promet se preko svojih naročnikov, v tem primeru je to Dars, v izvedbo investicijskega projekta operativno vključi šele po sprejetju Uredbe o državnem lokacijskem načrtu, čeprav tudi v samem postopku te priprave državnega lokacijskega načrta aktivno sodeluje, seveda v skladu z zakonsko predpisanim postopkom. Naše aktivnosti pred samo gradnjo odseka zajemajo tako imenovana predhodna pripravljalna dela, ki so nujno potrebna pred samo gradnjo. Gre pa za izdelavo katastrske nove izmere odkupovanja zemljišč in nepremičnin, izdelavo projektne dokumentacije za izvedbo, pridobivanje vseh potrebnih soglasij in dovoljenj za gradnjo, izvedbo javnih naročil in podobno. Po naših dosedanjih izkušnjah pridobljenih na dosedanjem izvajanju avtocestnega programa te aktivnosti potekajo med 9 do 18 mesecev, odvisno od dolžine odseka ter gladkosti njihovega poteka. Več o samih rokih bo minister Podobnik povedal tudi glede strategije in izvedbe DLN-ja. Se pa seveda strinjam, da bo potrebno postopke priprave državnega lokacijskega načrta skrajšati, vendar bi opozoril, da z vsakim sprejetjem novega Prostorskega zakona v začetku njegovega uveljavljanja pride do težav, saj je potrebno vse postopke na novo preigrati s praktičnimi ukrepi in dokumenti, ki jih zakon predpisuje in v teh fazah lahko prihaja do problemov dokler pripravljavci lokacijske dokumentacije zakona procesno ne osvojijo in se z njim uigrajo, to velja za državne kot tudi občinske postopke. Lahko pa vam zagotovim, da bo Ministrstvo za promet storilo vse kar je v njegovi moči, da bi te postopke za DLN čim prej končali. Hvala.
Hvala lepa. Minister Podobnik, ostalo vam je sicer malo manj časa, ampak vendarle.
Hvala lepa. Gospod poslanec Koren pravi, da jih je zadeva šokirala. Rad bi povedal, da sta predstavnika Ministrstva za okolje in prostor in za promet, ko sta nastopila na eni od okroglih miz in ko sta govorila o rokih kdaj bo ta del ceste umeščen v prostor imela v mislih veljavni Zakon o urejanju prostora in ta zakon je resnično tako napisan, da če bi šli v celoti po njegovih določbah in nekoliko restriktivno gledano, če bi imeli še težave pri variantnih rešitvah, da ne bi bilo dogovora na lokalnih ravneh, potem bi bili ti roki lahko celo realni, ampak kot rečeno, mi imamo tik pred sprejemom nov Zakon o prostorskem načrtovanju in bo na srečo te roke tudi v fazi v kateri je sama priprava državnega lokacijskega načrta skrajšal. Skrajšal do te mere, da če bomo dobro sodelovali z lokalnimi skupnostmi, da ne bo preveč disonanc pri vprašanju variantnih rešitev, da bo lahko prihodnje poletje Vlada že sprejela državni lokacijski načrt, vsaj za del odseka moderne cestne povezave na tem predelu. Povedati pa je potrebno, da je bila aktualna Vlada tista, ki je prva realno prinesla ta projekt v slovenske razvojne plane in ne nazadnje je pa to tudi eden od ključnih projektov teh velikih nacionalnih programov za katere bomo, upam, dobili tudi evropska kohezijska sredstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora želi gospod Koren. Prosim.
Hvala vama za te odgovore. Saj sem zadovoljen oziroma moram reči sem zelo zadovoljen, da je ta Vlada sprejela to odločitev, da pristopi k hitri realizaciji te hitre ceste. Samo kot podkrepitev, da smo doživeli prebivalci tega predela velik šok so samo nekaj časopisov, ki so izšli prejšnji četrtek z naslovi "Ceste še ne bo", v drugem "Prestavljena gradnja hitre ceste", v tretjem "Tretja os se odmika od vladnih obljub" in tako naprej. Tako, da s tem odmikom, ki je bil prejšnji teden v Velenju podan, je bil dejansko povzročen šok med našimi prebivalci. Kar se tiče rokov, jaz se strinjam, da so zahtevni in dolgotrajni postopki, ampak vemo, če imamo zakonske roke 15, 30, 60, 90 dni, da so to skrajni roki, da pa ni nič narobe, če se stvari, ki so predpisane v takšnem roku, naredijo v pol krajšem ali še krajšem času, seveda če je dovolj ljudi, energije in da se stvar lahko spremlja. Kot dodatno bi pa želel vedeti ali je predsednik Vlade gospod Janša seznanjen s temi odmiki od njegovih obljub, kajti prepričan sem, da se tudi sam s temi odmiki od obljubljenega programa ne bo strinjal.
Hvala lepa. Na dodatno vprašanje gospoda Korena [[..]]
Minister Podobnik ima besedo.
Sedaj pa v obratnem vrstnem redu?
Tako. Minister Podobnik ima besedo. Še drugega ne morem
Zdaj bom pa jaz več porabil.
[[...]]moram to povedati za magnetogram. Prosim.
Hvala lepa. Na zadnji seji Vlade, ali je bila predzadnja, mislim, da zadnja, je bila na dnevnem redu ena od tem, ki je povezana s prostorskim umeščanjem v prostor, seveda avtocestnih oziroma cestnih infrastrukturnih objektov, je predsednik Vlade postavil samo eno vprašanje: "Za koliko bo nov Zakon o urejanju prostora skrajšal postopke priprave državnega lokacijskega načrta?" In to poslanci dobro poznate, jutri oziroma pojutrišnjem se bo ta razprava tudi končala, upam, z dobrimi amandmaji, ne na škodo vsebine, ampak tam, kjer lahko državni organi maksimalno pospešijo s svojo aktivnostjo, smo dosegli, da bo ta rok bistveno krajši. To je bilo vse, kar sem lahko kot minister za okolje in prostor odgovoril predsedniku Vlade. In potem je tu še druga plat, za katero pa slišim, da se dobro stvari premikajo - ker je družbena sprejemljivost vsake lokacije zelo pomembna, sem prepričan, da bodo tudi ob pomoči poslancev, gospodarstva, novoizvoljene županske ekipe z občinskimi sveti prav tako poiskale neko sprejemljivo varianto, da tam ne bi izgubili nobenega dodatnega meseca. In če se bo vse to združilo, potem bo rok sprejemanja državnega lokacijskega načrta prihodnje leto realen. O rokih, kdaj se potem pa lahko dobi gradbeno dovoljenje in zasadi lopata, pa je prej govoril mag. Janez Božič. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še minister za promet, prosim, če želite besedo, ni pa nujno.
Dodal bi samo to, da v nadaljevanju, ko bo državni lokacijski načrt sprejet, takoj startamo z javnimi razpisi za odkup zemljišč, postopki za projektiranje. Ko imamo to pripravljeno, potem je treba umestiti tudi ta projekt v letni plan razvoja in obnov. Prepričan sem ali pa upam, da se bo to zgodilo leta 2009, za leto 2008 bomo to pripravili, leta 2009 pa startali z gradnjo.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje ministru za finance, ki je sicer odsoten, mag. Cvikl. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Najprej kratka opazka na ravnokar izrečeno. Gospod Janez Janša je obljubil, da bo leta 2008 začetek gradnje hitre ceste avstrijska meja-avtocesta, danes pa je bilo povedano, da to ne bo leta 2008, ampak po letu 2008. Tako da, gospod Koren, tudi jaz sem iz tistih koncev in očitno nam, poslancem, ostane problem pritiskati na Vlado, da bi res to leta 2008 bilo. To razlagam zato, ker je moje vprašanje povezano z danes odsotnim gospodom ministrom za finance. Na nek način je povezano tudi s tem, ali bodo občine dobile zadostna sredstva, da bi lahko del teh problemov, kot je, na primer, hitra cesta, same reševale. Moje vprašanje se glasi: Ali bo minister zagotovil, da bodo občine pridobile zadostne, poudarjam, lastne prihodke? Lastni prihodki so za razliko od dotacij tisti prihodki, katerih rast je odvisna od gospodarske rasti, od števila zaposlenih, ne pa od političnih ali kakršnihkoli drugih odločitev. Gre za to, da lastni prihodki rastejo "ad valorem" glede na vrednost gospodarske aktivnosti v posameznih krajih, ne pa "ad personem", se pravi, glede na to, katera opcija je na oblasti ali kateri župan posamezne občine pripada kateri opciji. Osnovno vprašanje, na katerega želim dobiti odgovor gospoda ministra za finance, je: Kako bo preprečil, da bodo občine dobile premalo denarja glede na ustavno načelo, da se občinam zagotavlja lastne prihodke? Naj to dokažem s podatki. V letu 2008 bo rast dohodnine na ravni celotnih konsolidiranih javnih financ približno 12% točk. Zaradi več razlogov, pričakuje se povečevanje zaposlenosti, pričakuje se 5, 6% rast BDP in pričakuje se 2% inflacija. To seveda nominalno pomeni dodatnih 12% ali v številkah dodatnih 217 milijonov evrov. Od teh 217 milijonov evrov pa je glede na odločitve gospoda ministra za finance in gospoda ministra Žagarja za občine na voljo samo dodatnih 37 milijonov evrov. To je bilo sprejeto tukaj v tem Državnem zboru. Sprašujem gospoda ministra: Kam je šla razlika 64 milijonov evrov? Ta denar bo šel očitno za oklepnike, bo šel očitno za napačne projekte, tudi o nekaterih ste danes tukaj govorili kolegi poslanci, razni poboti in tako naprej. Če minister za finance želi zagotavljati ustavno načelo zagotavljanja lastnih prihodkov, je potrebno občinam zagotoviti dodatnih 64 milijonov evrov. Želim, da gospod minister za finance na to odgovori, najprej pisno in potem tudi ustno. [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[...]]
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Potrč, ministru za pravosodje dr. Lovru Šturmu.
Spoštovani gospod minister, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V zadnjih dneh smo priča odkritju o spornem nakazilu ministra za okolje in prostor podjetju za urejanje hudournikov v zvezi z deli ob sanaciji plazu v Logu pod Mangartom. O tem smo že precej govorili. Do izplačila je prišlo kljub opozorilu državne pravobranilke, da bi bilo primerneje končati pravdni postopek po redni poti. Odločitev pristojnega ministra v nasprotju z mnenjem državne pravobranilke je bila mogoča, ker je sedanja Vlada v februarju 2006 uveljavila spremembe in dopolnitve Zakona o državnem pravobranilstvu, ki bistveno zmanjšujejo samostojnost in strokovnost državnega pravobranilstva, saj ta mora delovati le v okviru pooblastil zastopanega. To je en takšen konkretni primer na podlagi spremembe zakona. Na ta problem nas je ob letnem poročilu na moje vprašanje posebej opozoril generalni državni pravobranilec tudi v zvezi z denacionalizacijskimi zadevami. Poudaril je, da zastopnik javnega interesa v zadevah denacionalizacije od marca 2005 ni več državno pravobranilstvo, temveč vrhovni sodnik v pokoju, podrejen in odgovoren le ministru za pravosodje dr. Šturmu in da je tudi sicer državni pravobranilec, kolikor formalno zastopa državo v denacionalizacijskih postopkih, v celoti podrejen volji ministrstva, saj lahko vlaga tožbe in druga pravna sredstva le, ko dobi izrecno naročilo ministra. Stroka se je torej tudi na tem področju morala začeti umikati politiki. Javni interes je, ne glede na strokovno mnenje, pravno v rokah ministrov, to je vladajoče politike. To gotovo ne prispeva k utrjevanju pravne države. To omogoča tudi interese vladajoče politike. Zato ministra pravosodje gospoda dr. Šturma sprašujem: Ali so spremembe Zakona o državnem pravobranilstvu, sprejete pred letom dni, pokazale v praksi dobre rezultate ali pa pomenijo preširoko možnost uveljavljanja političnih odločitev in diskrecijske oblasti ministrov in Vlade glede razpolaganja s proračunskimi sredstvi?
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda ministra, dr. Šturma, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za zastavljeno poslansko vprašanje, spoštovanega poslanca Mirana Potrča. V skladu s sistematiko Zakona o državnem pravobranilstvu je državno pravobranilstvo zastopnik Republike Slovenije pred sodišči in upravnimi organi. Tak koncept je poznal že nekdanji Zakon o javnem pravobranilstvu in ga je ohranil tudi sedaj veljavni Zakon o državnem pravobranilstvu, ki je bil sprejet leta 1997. Državno pravobranilstvo je torej zastopnik, je torej odvetnik Republike Slovenije in drugih subjektov, ki jih določa zakon, pred sodišči in upravnimi organi. V zvezi s tem pa sta pomembni še dve določbi iz Zakona o Vladi Republike Slovenije. Ta zakon v 7. členu določa, da Vlada zastopa Republiko Slovenijo kot pravno osebo, če glede posameznih zadev s posameznim zakonom ni drugače določeno in da Vlada upravlja z nepremičninami in z drugim premoženjem Republike Slovenije, če glede posameznih nepremičnin s posebnim zakonom ni drugače določeno. Na podlagi omenjenega splošnega zakonskega pooblastila iz 7. člena Zakona o Vladi Republike Slovenije je torej Vlada zastopnik Republike Slovenije. Vlada seveda upravlja tudi z nepremičninami in z drugim premoženjem, ki je v lasti Republike Slovenije. Državno pravobranilstvo pa je, kot pravi že omenjeni Zakon o državnem pravobranilstvu, zastopnik oziroma po domače povedano odvetnik države pred sodišči in pred upravnimi organi. V teh postopkih torej državni pravobranilci opravljajo posamezna procesna dejanja. Zakon, ki je bil noveliran in na katerega opozarjate, spoštovani gospod poslanec, je v tem primeru vseboval različno rešitev za zastopanje države pred upravnimi organi, navajal, da mora zanje državni pravobranilec pridobiti posebno pooblastilo, ki seveda vsebuje tudi vse potrebne usmeritve, nasprotno pa je za postopke pred sodišči vseboval generalno zakonsko pooblastilo. Novela zakona je to rešila enotno, dodatno je opredelila način zastopanja, po katerem državno pravobranilstvo subjekte, ki so določeni v prvem odstavku istega člena, zastopa pred upravnimi organi in pred sodišči, in sicer v skladu z usmeritvenimi navodili. Sprememba Zakona o državnem pravobranilstvu v letu 2006 je tako zgolj konkretizirala in natančneje opredelila notranje razmere med stranko, Vlado Republike Slovenije in njenim zastopnikom, odvetnikom - državnim pravobranilcem. Sprememba zakona je utemeljena, saj je zakonodajalec na ta način jasno opredelil, na kakšen način zastopa državno pravobranilstvo Republiko Slovenijo pred sodišči in pred upravnimi organi. Razmerje med Republiko Slovenijo in državnim pravobranilstvom, torej razmerje med zastopnikom in zastopanim, je po spremembah novele sedaj transparentno in jasno določeno, jasno določena pa je tudi odgovornost. Tako v tem pogledu vidimo to kot napredek s prejšnjo ureditvijo. Naj povem tudi to, da je v postopkih denacionalizacije Vlada že ves čas spremljala izjave volje, od samega sprejetja zakona naprej. Takih izjav volje so Vlade od leta 1992 sprejele zelo veliko, nešteto in popolnoma enake izjave sprejema Vlada tudi še naprej. V tem primeru se tu ni nič spremenilo. Samo te izjave volje so po prejšnjem zakonu zavezovale pravobranilce samo pred upravnimi organi, ne pa pred sodišči. In to dvojnost je predlagana sprememba zakona tudi odpravila. Naj povem še to, da Vrhovno sodišče in predsednik Vrhovnega sodišča sta že velikokrat opozorila ministra za pravosodje in tudi Vlado Republike Slovenije na veliko število sporov, ki jih ima država s sodišči, in naravnost pozvala k čim večjemu sklepanju poravnav. In Vlada ravna v tej smeri.
Hvala lepa. Gospod Potrč, prosim.
Hvala lepa. Sklepanje poravnav, kadar gre za vsebinsko utemeljenost, je gotovo koristno. Tako kot so koristne različne oblike mediacije v reševanju sporov, v tem delu ni nobenih razlik glede tega, ali bi imelo pravobranilstvo usmeritveno pooblastilo samostojno ali ga mora dajati Vlada. Reči, da ima Vlada ali pa pristojni minister vedno in edini prav, stroka pa ničesar, jaz pač ne sprejemam. V zakonu je namreč zapisano, da je državno pravobranilstvo samostojen državni organ. Človek bi predpostavljal iz te njegove vloge, da njegovo strokovno mnenje ima tudi zoper politično odgovornost in interes, ki ga ima aktualna Vlada in ministrstvo, določeno težo. Moram povedati, da smo bili prav ob zadnjem poročilu opozorjeni, da je tudi na Vladi že, če je to točno, prišlo do spoznanja, da v primeru, kadar obstojajo med strokovnih pogledom državnega pravobranilca in političnimi pogledi in interesi ministra razlike, da bi bilo smotrno, da se to vprašanje da vsaj na Vlado, da je Vlada tista, ki oceni to različnost pogledov in potem naprej daje usmeritveno pooblastilo. Če je to res, potem to le kaže, spoštovani gospod minister, da stvari niso tako enoznačne, kot jih vi prikazujete samo v korist pooblastila, ki ga mora imeti minister, in da bi določene spremembe bile potrebne. Hvala.
Hvala lepa. Minister Šturm, prosim.
Hvala tudi za ta dodatni, bom rekel, bolj komentar kot vprašanje, pa naj vendarle odgovorim tudi na to. Spoštovani poslanec, izhajate iz poenostavljenega prikaza razmerij, kot da so pravobranilci samo stroka, ministrstva so pa samo politika, kar seveda ni res. Vsako ministrstvo ima zelo veliko odličnih strokovnjakov, ima zelo veliko število ekspertnih skupin znotraj ministrstva in angažira po potrebi včasih tudi zunanje sodelavce, ki so eksperti. Naj povem, da Ministrstvo za pravosodje recimo v zadevah denacionalizacije pogosto angažira tudi znanega prof. pravne fakultete dr. Rodeta in upošteva rezultate, ki jih strokovnjaki povedo, zato a priori zavračam neko podtikanje, da je vsaka odločitev, ki se sprejme v okviru ministrstva, politična, in da je odločitev, ki se sprejme v okviru pravobranilstva, edina in pravilna, strokovna. Tega očitka ne morem sprejeti.
Hvala lepa. Gospod Černač bo postavil vprašanje ministru za zdravje. Prosim.
Lep pozdrav vsem prisotnim. Spoštovane kolegice in kolegi. Slovenske lekarne se očitno kopljejo v presežkih denarja, s katerim ne vedo, kaj bi počele. Kako sicer utemeljiti porabo tega denarja za saniranje odlagališč na vodovarstvenih območjih, o čemer ravno danes odloča ljubljanski mestni svet. Iz medijev smo namreč v zadnjem tednu izvedeli, da naj bi samo javni zavod Lekarna Ljubljana poslovno leto 2005 sklenil z dobrimi 612 milijoni tolarji ali 2 milijona 550 tisoč evri dobička. Iz bilance stanja na 31.12.2005 pa izhaja, da je celotni presežek prihodkov nad odhodki, torej tudi prenos iz preteklih let, znašal prek 23,7 milijona evrov. Očitno so torej zdravila predraga. Zakaj so predraga? Verjetno zato, ker lekarne, ki so v naših pogojih delovanja gotovo monopolisti, same sebi določajo marže oziroma cene. Lekarniška zbornica ima namreč pooblastilo, da določa način oblikovanja cen zdravil in pomožnih sredstev, in sicer tistih, ki niso predmet pogodbe z Zavodom za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Istočasno pa smo pred nekaj tedni poslušali, da lekarne nekaterih podatkov v zvezi z izvajanjem izravnalnih shem ne bodo posredovale, ker je provizija za tako delo po njihovem mnenju prenizka. V primeru javne napovedi enega izmed ustanoviteljev, da bo prek 20 milijonov evrov denarja lekarnam pobral, pa ni bilo zaslediti nobenega nasprotovanja lekarniške zbornice. Vsaj v medijih ne. Zanimivo. Da je zadeva še bolj absurdna, je večina lekarn v naši državi v javni oziroma občinski lasti. Javni zavodi lahko po veljavnem zakonu o zavodih presežek prihodkov nad odhodki uporabijo le za opravljanje in razvoj dejavnosti, če ni z aktom o ustanovitvi drugače določeno. Menim, da je v delu zdravstvene dejavnosti v povezavi z izvajanjem lekarniške dejavnosti potrebna sprememba v zvezi oziroma v delu, ki govori o porabi presežka prihodkov nad odhodki. Cilj tržne dejavnosti lekarniških zavodov nikakor ne sme biti pridobivanje dobička, pač pa zagotavljanje ustrezne preskrbe z zdravili, ki bodo dostopna vsakomur, eventualne presežke pa je potrebno usmeriti nazaj v isto dejavnost. Zaradi tega vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Koliko znašajo kumulativno tudi iz preteklih let presežki vseh javnih zavodov lekarn v Republiki Sloveniji? Katere rešitve nameravate predlagati oziroma sprejeti v zvezi s poslovanjem lekarn in morebitno nenamensko porabo presežkov prihodkov nad odhodki, katere javne napovedi smo slišali v teh dneh? Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima minister mag. Bručan.
Spoštovani gospod podpredsednik, gospodje poslanci, kolegi ministri! Hvala lepa tudi vam, za to vprašanje. Moram reči, da je področje zdravstvene dejavnosti, kar se tiče lekarništva, eno od dokaj neurejenih področij, ki smo ga na Ministrstvu za zdravje nasledili v tem mandatu. Zakon o lekarniški dejavnosti je bil 1. marca star 15 let, obračunski model za plačevanje lekarniških storitev pa že več kot 25 let. Skratka, gre za neko dolgotrajno stanje, ki se kaže s temi težavami, ki ste jih vi tu danes omenili in s katerimi se je treba v marsikateri točki tudi strinjati. V prejšnjih mandatih, moram reči, na področju lekarniške dejavnosti praktično ni bilo bistvenih sprememb. Odprta vprašanja, ki se postavljajo zelo pogosto, so že omenjena zastarela zakonodaja, zastarel model financiranja, predvsem pa monopolni položaj 24-ih javnih zavodov. Prav na tej točki skušamo v zadnjem času v skladu z nekaterimi vašimi trditvami tudi spremeniti zakon oziroma pripraviti Zakon o zasebništvu v zdravstvu tudi za lekarniško dejavnost. Je pa finančno slabši nekoliko položaj 79-ih zasebnih lekarn v Sloveniji, precej na ruralnih področjih. Potem je problem ustanavljanja veletrgovin s sredstvi lekarn. Ministrstvo za zdravje, pravzaprav moram reči, da o kakršnihkoli namerah za uporabo teh presežkov, o katerih zdaj sprašujte, v lekarnah, javnih veljavnih zavodih ni bilo niti seznanjeno. Tu gre za kompetence občin. Točna pa je ugotovitev poslanca, da se morebitni presežek javnega zavoda v skladu z Zakonom o zavodih uporabi le za opravljanje in razvoj dejavnosti, če ni z aktom o ustanovitvi določeno drugače. Po mnenju našega ministrstva in mojem mnenju bi bila morebitna sprememba ustanovitvenega akta v smeri drugačne uporabe presežka v nasprotju s financiranjem sistema zdravstvenega varstva in zdravstvenega zavarovanja, v katerem se sredstva oblikujejo s prispevki zavarovancev in delodajalcev in je to financiranje ločeno od proračunskih sredstev. Na vaše vprašanje direktno odgovarjam, da po podatkih zaključnih računov je bilo 31.12.2005 skupaj v 24 lekarniških javnih zavodih kumulativno preko 19 milijard tolarjev presežkov, govorim še v tolarjih, ker so bili takrat v tem denarju tudi obračunane, ti pa so nastali iz tržnih dejavnosti lekarn, to se pravi proste prodaje zdravil, medicinskih pripomočkov, veterinarskih zdravil, kozmetike in tako naprej. Iz naslova javne zdravstvene dejavnosti pa je bilo kljub temu ugotovljenih na ta dan kumulativno od te celotne vsote 8,2 milijarde tolarjev presežkov. To je kar precejšen znesek. Ministrstvo za zdravje je za ureditev razmer pripravilo že do sedaj v našem mandatu vrsto ukrepov. Naročena je bila analiza prof. Marka Granca Lekarniška dejavnost Slovenije v luči članstva v EU in prostega pretoka blaga in storitev. Študija je bila meni predložena koncem leta 2006 in predlaga novo rešitev o financiranju lekarniških storitev in postopno privatizacijo oziroma zasebništvo in zmanjšanje monopolov. 11.12.2006 sem imenoval posebno projektno skupino za pripravo novega obračunskega modela v lekarnah, ki naj bi pripravila predlog do konca aprila 2007. Na osnovi teh podlag bomo pristopili tudi k pripravi novega Zakona o lekarniški dejavnosti, ki se že pripravlja, vendar bodo ti podatki pomembni za njegovo dokončno izdelavo. S sprejetjem novele Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju pa bo omogočeno tudi pristopiti k dopolnitvi pravilnika o oblikovanju cen zdravil za uporabo v humani medicini, kar se je deloma že zgodilo z objavo v Uradnem listu januarja letos, vendar je v celoti možno to spremeniti šele z novim Zakonom o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Tu pričakujemo kar precejšnje privarčevane zneske za zdravstveno blagajno. Glede na zaznane nepravilnosti v nekaterih lekarnah pa so bili v teh lekarnah uvedeni tudi upravni nadzori z naše strani, ki bodo izvajani tudi v prihodnje. Uvodoma bi moral reči samo to, da vse to vaše izvajanje dejansko govori proti temu, kar Lekarniška zbornica v zadnjem času skuša uveljaviti v zvezi z uvajanjem izravnalnih shem na področju zakonodaje, ki te stvari ureja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Černač želi dopolnitev odgovora. Prosim.
Hvala lepa. Predvsem hvala za podatek, ki ste ga posredovali. 31.12.2005 ste rekli, da je bilo v javnih, poudarjam, javnih lekarnah - dostikrat v tem zboru govorimo o javnem in zasebnem - 19 milijard prejšnjih tolarjev presežkov. 19 milijard denarja, ki stoji in se ne ve, kaj bo z njim. Na drugi strani imamo v celi zdravstveni sferi področja, ki krvavo potrebujejo ta denar. Danes sem si s spletne strani Mestne občine Ljubljana sprintal predlog, po katerem bo teh cca 6 milijard preko 22 milijonov evrov denarja šlo v nek sklad, iz katerega se bo, da poenostavim, financirala razgradnja smeti. To je šokantno. To je šokantno! In tega, mislim, da si ne samo Slovenija, ampak tudi nobena druga država ne sme dovoliti. Menim, da je nujno, da se monopol javnih zavodov in Lekarniške zbornice Slovenije omeji in da je treba v zvezi s tem sprejeti določene ukrepe zelo hitro, ker drugače se bojim, da bo vseh 19 milijard tolarjev porabljenih nenamensko. Kljub temu, da zakon sicer govori, da je treba ta denar uporabiti za namene, za katere je bil ustvarjen, toda očitno tam ni nobenih potreb, če pa pet let ni bilo potrebe, da bi se sredstva iz tega naslova porabljala. Se pravi, da je nekaj v tem monopolu lekarn hudo narobe. In bodo ukrepi, ki ste jih napovedali, sicer dobrodošli, se pa bojim, da bodo prepozni in bo treba po moje ukrepati hitreje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za to dodatno vprašanje. Saj to v bistvu samo potrjuje tisto, kar sem že v odgovoru na prvi del vprašanja predstavil. Dejansko se z vami strinjam, da obstaja monopol lekarništva na nivoju javnih zavodov in da je ta monopol nujno treba spremeniti. Vendar trenutna zakonodaja onemogoča kakršenkoli drug poseg v samo dogajanje, predvsem kar se tiče tega kumulativnega presežka, ki ga imajo lekarne. Dejansko je 19 milijard tolarjev presežkov na lekarniških računih, od tega, kot sem rekel, 8 milijard s strani teh lekarniških storitev v zvezi s samo javno zdravstveno dejavnostjo. Moram reči, da so nekatere, predvsem zasebne lekarne v bistveno slabši poziciji kot javne lekarne, ki pač delujejo deloma v okviru javne službe, deloma pa v okviru zasebne dejavnosti. In iz tega je pravzaprav glavni del njihovega tako imenovanega profita oziroma kumulativnega presežka v zadnjem času. Mislim, da je to dodaten razlog, da čim prej sprejmemo primerno zakonodajo, ki bo urejala uveljavljanje zasebnih lekarn, ki bo tudi omogočila izboljšanje mreže na področju lekarništva in istočasno tudi onemogočila nekatere samovoljne poteze, ki se trenutno dejansko dogajajo v okviru Lekarniške zbornice in ki celo omejujejo ali deloma tudi onemogočajo izvajanje sprejete zakonodaje v tem parlamentu, zakonodaje, ki je bila sprejeta praktično s 100% podporo tega zbora. Toliko mogoče za odgovor.
Hvala lepa. Tudi gospod Germič bo postavil vprašanje ministru za zdravje. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi. V Sloveniji vsako leto za rakom zboli okrog 10.000 ljudi, 5000 pa jih za posledicami bolezni raka tudi umre. Zato z veliko zaskrbljenostjo spremljam dogodke na onkološkem inštitutu in dopisovanje med Ministrstvom za zdravje in vodstvom Onkološkega inštituta, kako urediti nakopičene probleme, še bolj pa sem zaskrbljen ob poročilih Društva onkoloških bolnikov Slovenije, ki so opozorili na zaskrbljujoče podatke o problematiki raka in stanju zdravstvenega varstva onkoloških bolnikov. Posledično zelo skrbi dejstvo, da onkološka dejavnost v Sloveniji zaostaja za razvitimi evropskimi državami in da je preživetje bolnikov z rakom pri nekaterih vrstah celo do 20% nižje od preživetja v osrednji Evropi. S tem se približujemo povprečju preživetja bolnikov, obolelih za rakom, v državah, kot so: Romunija, Bolgarija, balkanske države, Poljska, Ukrajina. Govorimo lahko o slabi organiziranosti zdravstvene službe na vseh nivojih. S tega vidika je zanimivo dejstvo, ki je bilo predstavljeno na seji Odbora za zdravstvo s strani predstavnika Ministrstva za zdravje, da bo Slovenija v času predsedovanja Evropski uniji kot eno izmed prioritet obravnavala prav problematiko raka, ki je pri nas zelo zgledno urejena. Žal pa nas realnost prepričuje ravno v nasprotno. Tako Onkološki inštitut kot osrednja ustanova za zdravljenje raka in tudi učna baza nima zagotovljenih osnovnih pogojev za normalno delovanje. Tako smo priča dopisovanju med Ministrstvom za zdravje in Onkološkim inštitutom, ki opozarjajo in po pošti urejujejo področja, kot so odprta vprašanja nedokončanja gradbenih del, ki že kažejo slabosti v novogradnji, v ceveh je še vedno navzoča legionela, operacijske mize samevajo. Bolniki in medicinsko osebje še vedno životari v nemogočih razmerah stare stavbe, za zamik selitve pa navajate lizing razpis za splošno in medicinsko opremo, katerega pritožniki zahtevajo revizijo postopka, pri čemer očitajo netransparentnost postopkov Ministrstva za zdravje in kršenje porabe javnih sredstev. Pri tem se postavlja vprašanje, gospod minister: Zakaj ne uveljavljate pravice, da se pri javnih naročilih, ko gre za neposredno nevarnost za življenje in zdravje ljudi, odločite za ponudnika in podpišete pogodbo? Zakaj je torej takšna diametralnost; na eni strani superlativi, na drugi strani pa delovanje Onkološkega inštituta v konjušnici, slabe razmere in rezultati - nezadovoljstvo, in kar je najbolj tragično, umiranje bolnikov na drugi strani. Zato vas sprašujem: Kako je zagotovljeno zdravstveno varstvo obolelih za rakom v Sloveniji? Na kakšen način varujete interese teh bolnikov? In: Kdaj bo izdelana strategija za nadzorovanje raka v Sloveniji, saj po napovedih breme raka strmo narašča?
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Povedati moram, da kar ste sedaj tukaj našteli, dejansko nekateri od teh podatkov držijo, vendar Slovenija na področju rakovih obolenj v globalu ne zaostaja. So nekatera področja, kjer je bilo dve leti oziroma tri leta nazaj že zaznati nekatere znake večje obolevnosti pa tudi umrljivosti, vendar v povprečju ti podatki, da kar za 20% zaostajamo za podatki iz Evropske unije, ne držijo. So pa nekatera področja, in prav za ta področja smo v tem času - pravkar pripravljamo oportuno presajanje za zgodnje odkrivanje raka dojk z mamografskim slikanjem dojk. To pomeni, da bo imela v Sloveniji vsaka ženska med 50. in 69. letom starosti pravico do preventivne mamografije na vsaki dve leti. Trenutno ta pravica sicer obstaja, vendar moram povedati, da ni to obveza, ampak je to možnost in trenutno potekajo tudi priprave na uvedbo sistematičnega organiziranja presojanja raka dojk z vabljenjem vseh žensk v tem starostnem obdobju, saj le tako organizirano presajanje po izkušnjah držav, ki se pa uspešno uvede, daje pričakovane rezultate. Seveda je tretje področje, ki je pravzaprav pomembno in tudi zahteva seveda odgovor na vaše vprašanje, je pa učinkovito presajanje raka debelega črevesja in tudi na tem področju so se začele aktivnosti v Sloveniji, ki so bile v preteklosti zelo zanemarjene in jih praktično ni bilo, tako da je pred kratkim Zdravstveni svet potrdil program zgodnjega odkrivanja raka debelega črevesja. Torej, prvi korak k uvajanju sistematičnega presajanja tega raka na področju celotne Slovenije v prihodnosti. Kljub temu bi vam moram odgovoriti še na tisto vprašanje glede dopisovanja med nami in Onkološkim inštitutom. Namreč, to dopisovanje sicer obstaja, obstajajo pa tudi številni pogovori, razgovori in tudi možnosti, ki bi lahko v prihodnje pripeljale do izboljšanja razmer, ki jih v preteklosti nikakor ni bilo mogoče se dogovoriti in tudi ne realizirati. Mi bomo to v letošnjem letu oziroma do poletja uredili tako, da bo v kolikor seveda ne bo nepotrebnih revizij, prišlo do te tako težko pričakovane preselitve in tudi uporabe novih operacijskih miz. Kar se tiče uporabe 11a. člena, dobro veste tako kot jaz, kaj ta 11a. člen pomeni in da ga lahko uporabljam samo takrat, ko je stvar že na Državni revizijski komisiji. Moram povedati, da je šele včeraj prišla zadnja pritožba s strani ponudnikov na Državno revizijsko komisijo in seveda, v kolikor bo potrebno, bomo ta 11a. člen v tem primeru tudi uporabljali. Moram povedati, da kar se selitve tiče iz stare konjušnice, ki jo tako radi vsi uporabljajo kot model slabega zdravstva pri nas, moram povedati, da so tam razmere nemogoče zaradi dolgoletnih napak v vodenju tega dela zdravstva, pa jih bomo v letošnjem letu, kot sem rekel, tudi uredili pa je možnost se dogovoriti za, vsaj deloma, za hitrejšo preselitev, kljub temu da ne bo mogoče v tem kratkem času mogoče zagotoviti te najnovejše in najmodernejše opreme z opremo, ki za to že obstaja. Prav o tem se tudi pogovarjamo z Onkološkim inštitutom. Tako ne gre za noben po pošti urejevan problem, ampak gre dejansko za dogovore z Onkološkim inštitutom in mi želimo, da bi se ta storitev čim prej izvedla. Kljub temu smo v tem času marsikaj postorili. Pomembno se je povečala dostopnost do bioloških zdravil. Tako smo v zadnjih treh letih namenili kar 1,6 milijarde tolarjev letno za inovativna zdravila za rakave bolnike, kar je približno trikrat več kot v preteklih letih. Pomembno se je izboljšala tudi dostopnost do radio terapije, saj smo v tem času povečali programe za onkološke bolnike na Onkološkem inštitutu za 600 bolnikov, in seveda onemogočili ali pa omogočili, da se vsi slovenski bolniki zdravijo v slovenskih bolnišnicah, kar se je prej dogajalo po bolnicah izven Slovenije oziroma v okoliških krajih. Kar se tiče državnega programa nadzorovanja raka v Sloveniji pa vam lahko rečem samo to, da imamo nekaj osnovnih ciljev, ki pa jih je mogoče doseči predvsem z izboljšanjem in z večjo učinkovitostjo primarne in sekundarne ravni, predvsem pa tudi z boljšo povezanostjo stroke in s tem tudi zmanjšanju čakalne dobe. Za te ukrepe oziroma za ta državni program so imenovane strokovne komisije, ki morajo zaključiti delo na državnem programu do konca junija tega leta.
Hvala lepa. Gospod Germič želi dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. V tem mandatu ste obljubljali veliko, seveda, na strani dejanj je tega bore malo. Tako ste obljubili, da bomo v hitrem času imeli nacionalni program zdravstvenega varstva. Tega danes ni. Danes ste govorili o tem, kaj boste naredili. Od teh obljub lahko spomniva samo na eno, to je, da bo Onkološki inštitut se po predvidevanjih preselil iz stare zgradbe A v novo zgradbo že konec preteklega leta. Danes se srečujemo s popolnoma drugačno situacijo, z neurejenimi razmerami, pri čemer ponovno opozarjam, da je bilo veliko govora o operacijskih mizah. Operacijske mize so danes že postavljene v Onkološkem inštitutu, žal ne pride do preselitve, ne pride do uporabe teh operacijskih miz. Postavlja se tudi vprašanje, kdo bo prevzel odgovornost za to, da oprema, ki je bila nabavljena že v letu 2004 in je danes ni mogoče uporabljati, da so že potekli garancijski roki in da iz tega lahko nastanejo določene finančne posledice. Zato vam še enkrat postavljam jasno vprašanje: Kakšna je vaša strategija? Vi ste v drugi polovici svojega mandata in zelo dobro bi bilo slišati, kakšna je vaša strategija, torej strategija vašega ministrstva na področju rakavih bolnikov. In vprašam vas čisto konkretno: Ali tudi v teh primerih za rešitev problemov onkologije nameravate vzpostaviti sistem koncesionarstva, torej podeljevanja koncesij, ki ga tako močno zagovarjate? Torej, da naj zasebništvo v zdravstvu reši te probleme. Hvala lepa.
Hvala. Ponovno gospod minister, prosim.
Seveda, v tem drugem delu je bilo pa navedenih cel kup stvari, ki ne sodijo v področje osnovnega vprašanja. Kar se tiče nacionalnega programa, vam zagotavljam, da bo nacionalni program v javni razpravi v roku desetih dni. Ga pripravljamo in upam, da bo potem po javni razpravi ta nacionalni program tudi uresničen. Seveda moram tu povedati, da je sestava nacionalnega programa dejansko velika naloga tega ministrstva. Tudi v prejšnjem mandatu kakšnega nacionalnega programa niso pripravili in so nas pustili v letu 2004 popolnoma brez vsakega programa, ki smo ga zdaj z veseljem pripravili in ga bomo tudi predstavili javnosti. Kar se tiče operacijskih miz, ki so nabavljene, sem že takrat rekel, jasno, da te operacijske mize same po sebi ne bodo rešile problemov onkologije, pač pa ste vi in nekateri drugi predstavniki opozicije govorili, da so operacijske mize tiste, ki so potrebne za delo Onkološkega inštituta. V zvezi z Onkološkim inštitutom bi bilo treba ves čas govoriti o obeh zadevah, najprej o operacijskih mizah in potem v drugem delu tudi o opremi. Eno z drugim je bilo povezano. Kar se pa tiče same nabave opreme, je pač postopek tak, kakršen je bil sedaj izveden, najhitreje možen. Govoriti o tem, da smo porabili več denarja za nabavo te opreme zaradi tega, ker smo vzeli finančni lizing, je tudi nesmiselno, ker če bi imeli dovolj denarja za vse programe, manjka ga pa skoraj polovica za investicije, potem bi tudi mi raje nabavili to opremo direktno z nakupom. Ker to ni možno, je bil pač to edini možen način. Da je prišlo do pritožb, je sedaj stvar na Državni revizijski komisiji. Že uvodoma sem rekel, če bo prišlo do kakršnihkoli težav v zvezi s tem in če bom ugotovil, da je to pravilno in možno, bom potem v fazi, ko bo to možno, uporabil ta znani 11.a člen, ki govori o intervenciji v primeru, ko gre za ogrožanje življenja in zdravja prebivalcev. Kar se pa tiče drugih vprašanj, ki so se tu pojavila, predvsem to zadnje glede koncesij, jaz nikakor, kot dobro veste, ne forsiram koncesij kot takih. V primeru onkologije to sploh ne pride v poštev in tudi zaenkrat za to področje ni bila izdana, da bi jaz vedel, nobena koncesija, pa tudi v bodoče ne bo, ker je to pač področje, ki ga bomo želeli v tej obliki še vedno držati na isti javni zavodski način kot do sedaj, s tem zelo močnim in dobrim Onkološkim inštitutom, ki pa zahteva po moje nekatere organizacijske spremembe, ki bodo lahko pripeljale do tega, da bo lahko v prihodnje dejansko prišlo tudi do izboljšanja stanja. Tu mislim pa predvsem še na to, da bi lahko tudi mamografije nekako centralno vodili preko Onkološkega inštituta za celo Slovenijo kot primarnega centra.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Petek ministru za notranje zadeve. Prosim.
Hvala, gospod Pavliha. Spoštovani gospod minister! Govoril bom o - vsaj za mene pa marsikoga od štajerskih poslancev, ki se vozimo po tej pred kratkim zgrajeni, dokončani avtocesti - vprašanju o varnosti na tej cesti. Statistični podatki kažejo, da se kljub visokim ciljem Resolucije o nacionalnem programu varnosti cestnega prometa število prometnih nesreč, lažje in težje poškodovanih ter število smrtnih žrtev na naših cestah ne zmanjšuje. K slabi prometni varnosti na slovenskih avtocestah prispevajo velik delež, še posebej v zadnjih dveh letih, tudi tovornjaki s skupno maso nad 6 ton, in sicer predvsem iz vzhodne Evrope. Njihovemu ravnanju v veliki meri sledijo tudi slovenski vozniki tovornjakov, ki v tekmovalnosti in kršenju cestnoprometnih predpisov očitno ne želijo zaostajati za svojimi kolegi iz drugih držav. Ugotavljamo lahko, da pomeni obnašanje voznikov tovornjakov velikokrat že pravi teror nad ostalimi udeleženci v prometu. Na avtocesti Maribor-Ljubljana in naprej proti Kopru je poleg naših tovornjakov in tovornjakov iz ostalih držav članic EU tudi ogromno tovornjakov iz vzhodne Evrope, ki največkrat že navzven kažejo na dejstvo, da ne izpolnjujejo vseh pogojev za vožnjo po naših cestah. Tovornjaki se velikokrat zvrstijo v kolone brez ustrezne varnostne razdalje ali pa se med seboj prehitevajo in po več km ovirajo hitreje vozeče avtomobile ter tako upočasnjujejo celotni promet. Posebej nevarna so tista prehitevanja, ko vozniki tovornjakov, zavedajoč se velikosti in moči svojih vozil, začnejo nenadno prehitevati, posledice so marsikdaj usodne. Nalepke na zadnji strani vozila, ki naj bi prikazovale največjo dovoljeno hitrost vozila, služijo bolj za okras, saj vozniki tovornjakov omejitve največkrat ne upoštevajo. Zdi se, gospod minister, da niste pogosto uporabnik avtoceste od Ljubljane do Maribora in obratno ali pa, udobno sedeč na zadnjem sedežu službenega avtomobila, posvečate pozornost čemu drugemu, ne pa dramatičnemu dogajanju na cesti. Drugače si ne znam razložiti, zakaj svojim sodelavcem ne naročite priprave ustreznih sprememb zakonodaje, ki bi prepovedala prehitevanje tovornjakov na slovenskih avtocestah oziroma vsaj na nekaterih najnevarnejših odsekih. Očitno je podobna situacija tudi z vašimi sodelavci, ki se ne zavedajo te svoje odgovornosti. Zato vas prosim, da mi za leto 2006 ali pa vsaj za obdobje zadnjih šestih mesecev posredujete naslednje podatke. Koliko voznikov tovornjakov je bilo na štajerski avtocesti na odseku Maribor-Ljubljana kaznovanih zaradi napačnega prehitevanja? Koliko voznikov je bilo kaznovanih zaradi vožnje z večjo hitrostjo, kot jo dovoljuje nalepka? Koliko tovornjakov je bilo pregledanih v tem obdobju? Koliko voznikov je bilo kaznovanih zaradi prekoračitve dovoljenega časa vožnje? Na koliko tovornjakih je bila pregledana obrabljenosti pnevmatik, izmerjena osna obremenitev in koliko voznikov je bilo zaradi prekrškov v zvezi s tem kaznovano? Gospod minister, vprašanj je nekaj, upam, da bom dobil na večino odgovor, in verjamem, da se zadevate svoje odgovornosti in obveznosti, ki ste jo sprejeli, ko ste seveda sprejeli funkcijo ministra za notranje zadeve. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod minister Mate.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Hvala za vprašanje, gospod poslanec. Statistiko bom navedel za cesto, za katero predvidevam, da je največje zanimanje in samo za odsek ceste A1 Ljubljana - Maribor, po kateri se velikokrat peljete tako vi kot tudi jaz, vi verjetno večkrat, ker večkrat potujete v Maribor, kot imam jaz to možnost, vendar sem na tej cesti vsaj dva - do trikrat mesečno. Tako zelo dobro vem, kako izgleda promet na tej cesti in imam nekatere podobne pomisleke, kot jih imate vi glede nekaterih vprašanj. Glede same statistike vam bom podal podatke za leto 2006 in za zadnjih 6 mesecev, se pravi od septembra do vključno konec februarja 2007. V tem času je bilo kaznovanih zaradi nepravilnosti naslednje število voznikov tovornjakov. Nepravilno vključevanje v promet, sprememba smeri vožnje, nepravilni premik z vozilom in nepravilno prehitevanje v letu 2006 145 voznikov, v zadnjih 6-ih mesecih 79. Prekoračitev hitrosti leto 2006 566 voznikov, v zadnjih 6-ih mesecih 239. Prekoračitev časa trajanja vožnje, neupoštevanje ustreznosti počitka, različne manipulacije z zapisi na napravah, ki označujejo čas vožnje in podobno - 150 kršitev oziroma kaznovanih, v zadnjih 6-ih mesecih 88. Tehnične pomanjkljivosti 63, v zadnjih mesecih 31. Prekoračitev osnih obremenitev, največje dovoljene mase in mase priklopnih vozil 158 vozil, v zadnjih 6-ih mesecih 85 vozil. Skupno je bilo kršitev cestnoprometnih predpisov na odseku avtoceste Ljubljana - Maribor in kaznovanih v letu 2006 1843 voznikov, v zadnjih 6-ih mesecih 859 voznikov. Natančnega podatka, koliko vozil je bilo ustavljenih in pregledanih, vam na žalost ne morem dati v popolnosti, zato s tem podatkom ne bi razpolagal oziroma ga ne bi uporabljal, ker sistem vnašanja teh podatkov ni urejen tako, da bi zagotavljal centralno evidenco, ki bi dajala nadzor. Seveda pa lahko z vso odgovornostjo trdim, da je v tem času bilo izvedenih nekajkrat več pregledov, kot je bilo kaznovanih vozil oziroma voznikov in pomanjkljivosti na vozilih, da se izvajajo različne preventivne akcije, tudi mednarodne preventivne akcije, v okviru Salzburškega foruma namreč tudi Slovenija sodeluje v posebni akciji preprečevanja vožnje vozil tovornih vozil iz vzhodne Evrope. Tukaj zelo sodelujemo z madžarskimi organi in se tudi dogovarjamo, kdaj oni izvajajo pospešen oziroma močnejši pregled teh vozil na njihovih cestah, katere dneve mi, tako da si nekako porazdelimo to breme tudi tega tranzita, ki teče tako preko Madžarske kot tudi preko Slovenije. Moram povedati, da se pogosto dogaja tudi sodelovanje z drugimi službami, z inšpektorati, ki hkrati ob napakah, ki jih odkriva policija, s svojo pristojnostjo tudi oni odkrivajo pomanjkljivosti na vozilih, nepravilna uporaba bencina, se pravi, kurilno olje namesto bencina ali nekaterih drugih stvari. Zelo pogosto so ti vozniki kaznovani za več različnih prekrškov. Če govorimo o prehitri vožnji oziroma vožnji hitreje, kot dovoljujejo znaki, moram reči, da sodobnejša vozila, novejša vozila imajo tudi sodobnejše naprave, ki same tudi ne dovoljujejo večje hitrosti, kot je predvideno za takšno vozilo, in v takšni primerih seveda nastane nekoliko večja zmeda še na avtocesti, ko ta vozila prehitevajo druga vozila, ki so počasnejša. Policija lahko kontrolira, nadzira in kaznuje prehitevanje tam, kjer je to prepovedano in če seveda vozijo pod dovoljeno minimalno hitrostjo ali prekoračujejo dovoljeno maksimalno hitrost. Če neko vozilo vozi v teh okvirih, seveda policija ne more izvesti kaznovanja, razen če se s tem povzroča neka druga splošna nevarnost in zato je tudi neko določeno vozil bilo v zvezi s tem kaznovanih. Drugače pa vam lahko povem, da se v letošnjem letu načrtujejo tudi nekateri dodatni ukrepi. Tako je že v postopku nabava novega števila vozil z določenimi elektronskimi napravami, ki bodo še bolj učinkovito, ravno na teh odsekih, nadzirale promet. Prav tako pa smo v preteklem mesecu začeli izvajati poostren nadzor na prekmurskih cestah [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]
Čas je potekel, ampak gospod Petek želi dopolnitev odgovora. Prosim.
Ja, verjamem, težko je sedaj komentirati te vaše podatke, ampak po številu tovornjakov, ki jih jaz nekako čutim na tej cesti, se mi zdi, da je število kaznovanih relativno malo, čeprav ne morem reči, da sem ravno pristaš kaznovalne politike, ampak se mi zdi da bolj preventive in preprečevanja tega. Dejstvo pa je, to pa je čutiti, in to vemo tisti, ki se tolikokrat vozimo, da so seveda ti velikani v premoči in marsikdaj to premoč izkoriščajo. Meni gre za to, gospod minister - ker mi niste odgovorili na tisto, kar je bilo pravzaprav temelj tudi mojega vprašanja, razen teh podatkov - Ali je strokovna presoja oziroma ali v ministrstvu razmišljate na tem odseku ali morebiti tudi na kakšnem drugem, o prepovedi prehitevanja? To pa zato, ker izgleda, da ta cesta prehitevanja več ne omogoča. Torej, rabil bi enostaven odgovor: Ali so ta razmišljanja, ali so delane te analize, ali se sploh ugotavlja o tehniških zmožnostih tega? In drugič. Zdi se mi, da je seveda policija s tem, ko očitno preferira neke druge obveznosti, samo spomnimo se, recimo, Zakona o občinskem redarstvu, ko se nekim drugim organom, inštitucijam nalaga zavarovanje varnosti; da se pravzaprav posveča pozornost schengenske meje in nekaterim drugim nalogam. Zdi se mi, da avtomatsko ali počasi prehajajo s tistih področij, kjer je bila včasih mnogo bolj zastopana, in to so tudi kontrole na avtocestah. Meni se zdi, da občasne akcije, občasne kontrole, te aktivnosti, o katerih ste govorili, ne dajejo rezultata, ker tovornjakarji se občasno tudi pojavljajo, ni nujno, da se srečajo s temi občasnimi akcijami. Zaradi tega mislim, da bi morali povečati stalno kontrolo in prisotnost policije na avtocestah. Zanima me: Ali načrtujete to stalno kontrolo policije na teh najbolj občutljivih avtocestah, ki je po mojem najboljše zdravilo proti tej objestnosti, ki se dogaja na cestah?
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala za to dodatno vprašanje. Jaz bom poskušal čim bolj konkretno odgovoriti. Najprej, Zakon o redarstvu nima ničesar skupnega s tovornjaki, ki se vozijo po avtocestah in ne vidim, zakaj bi to povezoval. Drugače pa zelo zelo konkretno. V mesecu februarju smo začeli intenzivno izvajati določene akcije na območju cest Prekmurja, še posebno je poudarjanje na mejnem prehodu Dolga vas. Kaj se preprosto dogaja? Zakaj imamo na slovenskih cestah vedno več tovornjakov? Po statističnih podatkih - kakšen tovornjak gor, dol, ampak tako, na pamet, ker na žalost nimam teh podatkov s seboj, imel pa sem jih nekaj dni na mizi - je bilo približno 6 let nazaj prehod tovornjakov na mejnem prehodu Dolga vas, kjer prestopi največ tovornjakov slovensko-madžarsko mejo oziroma sploh katerokoli našo mejo, je prestopilo nekaj čez 30.000 tovornjakov. Sedaj smo v situaciji, da preide to mejo skoraj milijon tovornjakov letno. To so enormne številke, ki niso brez posledic na cestah in gostoti prometa na cestah. Prišli smo do številke, ko je absolutna številka mesečnega prehoda tovornjakov v zadnjem letu, v zadnjem mesecu lanskega leta in v teh mesecih prerasla na več kot 100.000 tovornjakov na mesec. To se je seveda povečalo tudi zato, ker se je EU povečala za dve novi članici. In sedaj ti tovornjaki, ker ni več carinskih pregledov, so spremenili svoje poti. Del tovornjakov, ki je prej potoval preko Srbije in Hrvaške, sedaj potuje preko Madžarske in s tem so naše ceste še bolj obremenjene. Ukrep praktičen, ki ga je Vlada v tem času sprejela, je ta, da bomo izvajali občasne tehnične preglede na vozilih, kjer se nam bo to zdelo potrebno, na sami meji in s tem otežili vstope. Drugače pa o razmišljanjih glede prepovedi, popolne prepovedi prehitevanja tovornjakov določene teže na vseh avtocestah, takšno razmišljanje obstaja. O tem smo se tudi na medministrskih sestankih pogovarjali. Zato je tudi Ministrstvo za notranje zadeve predvidelo v letošnjem letu v svojem programu predlog spremembe zakona, ne glede na to, da nismo matično ministrstvo za ta zakon, ampak je Ministrstvo za promet. Sedaj proučujemo določene tehnične rešitve, kako to izpeljati. Jaz vam danes ne morem obljubiti, da bo to sigurno sprejeto in potrjeno, lahko vam pa rečem, da o tem zelo resno razmišljamo ravno zaradi vožnje po cestah in tudi lastnih izkušenj [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Tudi sam, ne glede na to, da imam službeno vozilo, se zelo pogosto vozim tudi v svojem osebnem vozilu in lahko sam izkusim, kako izgleda ta promet.
Hvala lepa. Gospod Bevk ima vprašanje za dva ministra, in sicer ministra za promet in ministra za notranje zadeve.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Konec decembra smo v Državnem zboru sprejeli nacionalni program varnosti cestnega prometa do leta 2011, Vlada pa je pred kratkim sprejela še načrt za izboljšanje prometne varnosti za leto 2007. Generalno lahko sicer ugotovimo, da se je prometna varnost v zadnjem desetletju v naši državi v povprečju izboljšala, to velja še zlasti glede na število nesreč s smrtnim izidom, toda zadnji statistični podatki kažejo drugačen trend. V zadnjih letih je bilo najbolj črno leto 2004, ko je na naših cestah umrlo 274 ljudi. V primerjavi z letom 2005 se lani število prometnih nesreč ni zmanjšalo niti za desetinko odstotka. Se je pa v letu 2006 za 6% povečalo število nesreč s telesnimi poškodbami in za 2% se je povečalo število umrlih v prometnih nesrečah, z 257 na 262. Na začetku marca pa na področju prometne varnosti v letošnjem letu ugotavljamo zelo zelo slabo stanje. Tako je letos na naših cestah umrlo že 39 oseb, lani 25, kar je 14 smrtnih žrtev več kot v enakem obdobju lani. Letos se je zelo zgodaj pričela tudi motoristična sezona, tukaj pa so glede na dolgoletno povprečje podatki za zadnji dve leti še bolj zaskrbljujoči. Leta 2005 je umrlo 23 motoristov, lansko leto pa kar 42. Na področju prometne varnosti obstaja sicer še kar nekaj nevralgičnih točk. Med njimi so prav gotovo nivojski prehodi cest z železnico, saj imamo od 972 prehodov kar 652 takšnih, ki so označeni zgolj s cestnoprometnimi znaki. Ministra za promet in ministra za notranje zadeve zato sprašujem: Kako bosta uskladila delovanje ministrstev pri uresničevanju nalog za zmanjšanje prometnih nesreč na slovenskih cestah in uresničevanju ciljev, zapisanih v Nacionalnem programu varnosti cestnega prometa za obdobje 2007-2011? Obema ministroma se že vnaprej za njun odgovor prav lepo zahvaljujem.
Hvala lepa. Prvo bo odgovarjal minister Božič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci.! Državni zbor Republike Slovenije je dne 18.12. sprejel Resolucijo o nacionalnem programu varnosti cestnega prometa. Temeljni cilj programa je, da se na slovenskih cestah do konca leta 2011 ohrani najmanj 600 človeških življenj. Cilj je ambiciozen in težko uresničljiv, kljub temu pa ga je bilo zaradi nezadovoljivega stanja varnosti prometa potrebno sprejeti in začeti proces spreminjanja nekaterih organizacijskih ter funkcionalnih temeljev prometnovarnostnega sistema. Vlada Republike Slovenije je za koordinacijo in nadzor nad izvajanjem Resolucije nacionalnega programa imenovala delovno skupino. Prav tako je v februarju sprejela obdobni načrt zagotavljanja varnosti cestnega prometa za leto 2007. Medresorsko delovno skupino za koordinacijo in nadzor izvajanja strateških prometnovarnostnih procesov vodi predstavnik Ministrstva za promet. V tej skupini aktivno sodeluje poleg Ministrstva za promet in Ministrstva za notranje zadeve še Ministrstvo za zdravje, Ministrstvo za šolstvo in šport, Ministrstvo za finance, Policija, Direkcija Republike Slovenije za ceste, Svet za preventivo in vzgojo v cestnem prometu, Dars, obe združenji slovenskih občin, Združenje slovenskih cestnih podjetij, Zveza združenj šoferjev in avtomehanikov, Slovensko zavarovalno združenje ter Avtomoto zveza Slovenije. V tem mesecu naj bi se medresorski delovni skupini pridružila tudi predstavnika Ministrstva za obrambo in Ministrstva za pravosodje. Medresorska skupina, o kateri govorim, se je sestala dvakrat. Prvo srečanje je bilo zaradi aktualnega in nezadovoljivega stanja varnosti organizirano že na dan njene ustanovitve. Drugo srečanje posameznih članov skupine je bilo izvedeno 15.2.2007 v veliki dvorani Mestne občine Ljubljana, kjer so se sestali s 160 predsedniki in tajniki občinskih svetov za varnost cestnega prometa ter policijskimi inšpektorji za promet iz sektorja prometne policije ter policijskih uprav. Osnovna tema srečanja je bilo skupno in usklajeno delovanje v letošnjem letu ter izmenjava prakse. Kljub temu da so konkretne prometnovarnostne akcije ter ukrepi za večjo varnost v letu 2007 razvidni iz že omenjenih dokumentov, pa se mi zdi prav, da povem, da smo si skladno s soodgovornostjo za varnost med ministrstvi razdelili naloge načrtovanja, vodenja in koordiniranja različnih prometnovarnostnih akcij, ki bodo letos izvedene. In sicer: v mesecu aprilu akcija Hitrost ter Teden globalne varnosti, v maju akcija Varnostni pas ter Varnost motoristov in mopedistov, v juliju Hitrost, v oktobru Pešci ter novembru in decembru Alkohol. Slednje ne pomeni, da drugih manjših skupnih aktivnosti ne bo in da se te sedaj ne izvajajo. Na našem ministrstvu smo prejšnji teden končali s preventivno akcijo za pešce Bodi viden, kjer smo nagradili 1.000 posameznikov ter 50 najboljših osnovnih šol. V osnovnih šolah ter prvih letnikih srednjih šol pa prav tako v sodelovanju z Ministrstvom za šolstvo in šport med mladimi izvajamo delavnice na temo hitrost in alkohol. Moje mnenje je, da trenutno slabo in nesprejemljivo stanje varnosti prometa ne bi smelo zmesti načrtnega strokovnega in na dolgi rok usmerjenega izvajanja prometnovarnostnih aktivnosti. Pri tem smo in bomo ostali dosledni. To pa seveda ne pomeni, da ustreznosti načrtov in samih ukrepov ne bomo preverjali in jih po potrebi tudi prilagajali prihodnjim prometnovarnostnim razmeram. Toliko v mojem delu. Hvala lepa.
Hvala lepa, minister Božič. Zdaj pa še gospod Mate, prosim.
Hvala. K temu bi dodal samo to, da Ministrstvo za notranje zadeve in Policija kot organ v sestavi v medresorski delovni skupini tvorno sodelujeta. Ves čas smo zelo aktivni člani, dajemo pobude, predloge, in seveda to se tudi od nas pričakuje. Izvajamo različne akcije, ki so postavljene tako, kot je minister Božič prej opisal, na nacionalnem nivoju kot posebej usmerjene. Hkrati pa policija izvaja tudi vrsto drugih aktivnosti tako na nacionalnem nivoju kot tudi na lokalnem, od obiskov šol do posebnih usposabljanj in prikazov vožnje. Kot je bilo že omenjeno, bo naše ministrstvo zadolženo predvsem za dva projekta v letošnjem letu. To je projekt umirjanje hitrosti in na projekt aktivnosti za večjo varnost vozil z enoslednimi vozili, se pravi, motorjev. Izpeljali bomo načrt varne vožnje, prikaza varne vožnje, in to ne samo na enem koncu Slovenije, ampak na različnih koncih Slovenije in na takšen način poskušali prispevati k večji varnosti. Projekt je zelo ambiciozen in upam, da bomo z dobrim medsebojnim sodelovanjem lahko uspešni pri tem projektu. Trenutno sodelovanje pa lahko ocenim kot zelo dobro. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bevk želi dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz sem se za to vprašanje odločil predvsem zaradi teh negativnih trendov v zadnjem obdobju, posebej pa v prvih dveh mesecih letošnjega leta pa tudi v začetku marca ni prav nič bolje, zato mislim, da bi bilo potrebno še bolj intenzivirati delo na področju preventivnih ukrepov, da se ti trendi ne bi nadaljevali in da ne bi padli nazaj v leto 2004, ko je na naših cestah umrlo kar 274 ljudi. Se pa ob tem ne morem znebiti nekega vtisa. Ko sem prejšnji teden bral časnik Delo, ko je bilo povedano, da naj bi se policisti po novem ukvarjali predvsem ali pa tudi s preganjanjem kadilcev v javnih prostorih, malo manj pa s preventivnim delom in preganjanjem kršiteljev cestnoprometnih predpisov, pa me res zanima, gospod minister: Kako vi gledate na novo obveznost, ki naj bi jo po kadilskem zakonu dobili policisti? In: Ali ne bi raje dali prednost varnosti v cestnem prometu? Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima minister Mate.
Hvala lepa. Hvala za to dodatno vprašanje. V bistvu je ključnega pomena preventivno delo policije v prometu. Sicer se sliši dokaj paradoksalno, ampak mile zime povzročajo več prometnih nesreč v zimskem času. Zakaj? Preprosto za to, ker nimamo snega na cesti, ljudje imajo velik občutek varnosti in mislijo, da lahko vozijo tudi hitreje, kot je dovoljeno ali tudi v skladu s predpisi po dovoljenih omejitvah vendar imamo jutranje meglice, ki pustijo na cesti vlago. Ta vlaga potem povzroča daljše zavorne poti in posledično se s tem dogaja tudi več nesreč. Pa ne, da bi opravičeval voznike ali kakorkoli, ampak to je paradoks vsakega leta, ko je zima mila, ko ni snega na cestah in tudi ni pretiranega dežja. Na cesti ostaja ogromno mastnih madežev in drugih snovi, ki pridejo iz vozil, ki mogoče tudi niso najbolje tehnično oskrbovana, in seveda potem pride do takšnih nesreč. To je statistika, ki se vsako leto ponovno in ponovno ponavlja. Sam sem se dal prav posebej podučiti, zakaj se to dogaja v teh prvih treh mesecih, ker je tudi mene zanimalo, kaj se dogaja na cestah in ali je policija premalo prisotna na cestah. Odgovor je, da ne. Policija bo še dalje opravljala to delo izredno zavzeto in tako, kot sem že na prejšnje vprašanje odgovoril, letos bomo še povečali število vozil, ki jih imamo z elektronskimi napravami za merjenje hitrosti. Povečali bomo aktivnosti v zvezi s preverjanjem alkoholiziranosti voznikov. To sta namreč dva najpogostejša razloga za hude prometne nesreče z najtežjimi izidi, s težkimi poškodbami ali s smrtmi - prevelika hitrost v kombinaciji z alkoholom. Kar se pa tiče kadilskega zakona. Kadilski zakon ni še v medresorskem usklajevanju. Mislim, da tudi nekateri časopisi interpretirajo nekatere besede mojih kolegov nekoliko po svoje in potem dobimo takšne naslove, kot jih dobimo v časopisih. Moje osebno mnenje glede tega je seveda takšno, da bo policija še vedno delala tisto delo, za katero je zadolžena. Zavarovala bo življenja ljudi tako na cestah kot tudi pri drugih kaznivih dejanjih, varovala bo premoženje ljudi in skrbela predvsem za ta področja dela. Glede samega kadilskega zakona pa mislim, da bomo lahko zelo jasno videli, kako bo izgledal, ko bo prišel na vaše klopi in boste lahko sami ocenili, koliko je resnice v tem, kar so nekateri mediji zelo bombastično napovedali. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Zalokar Oražem, ki bo postavila vprašanje ministrici Cotmanovi.
Hvala lepa. Spoštovani maloštevilni kolegi in kolegice in tudi spoštovana ministra in ministrica. Mislim, da vsi, ki postavljamo vprašanja, in tudi tisti, ki odgovarjate, se po 18. uri počutimo najbrž rahlo sadomazohistično, ker pravzaprav sploh ne vemo o odmevnosti vse te zadeve. Ampak kakorkoli, to je možnost, da o nečem spregovorimo, in mislim, da govorimo o izjemno pomembnih zadevah. V javnosti je v preteklih dneh močno odmeval tragični dogodek v Zdenski vasi pri Grosupljem. Vsakokrat, ko se zgodi kaj podobnega, se javnost zgane, mediji so polni člankov, vsi se sprašujejo o vzrokih, ogledujemo si različne statistične podatke in ankete o nasilju v družini, ki so seveda zaskrbljujoči. In potem seveda minejo meseci do novega tragičnega dogodka, ko se spet vse ponovi. Ob tem nam je jasno, da so žal med mogočimi razlogi za dogodke tudi tisti, kjer nosi del soodgovornosti tudi država. In pokaže se dvoje, ob analizi: da je nujno sprejetje celovitega Zakona proti nasilju v družini, in na drugi strani, da institucije, in to v pristojnosti države, ki so vpletene, ne sodelujejo dobro, pri tem pa mislim tožilstva, centre za socialno delo, policijo in sodišča. In ministri, ponavadi s področja in resorja sociale oziroma družine, vedno znova obljubljajo spremembe in novi zakon, ki ga čakamo in čakamo. Tudi tokrat imamo, gospa ministrica, vaše javno zagotovilo, da bo zakon v proceduri do poletja, kar pomeni sprejetje nekje do konca leta in seveda žal spet celo leto in morda spet še kakšen nov zločin. Ali res še vedno potrebujete toliko časa? Kajti, po meni znanih podatkih je vendar zakon bil v določeni fazi pripravljen, na njem je delala v preteklosti ministrica za pravosodje, gospa Zdenka Cerar, in tudi Varuh človekovih pravic, mislim, da je bil na tem področju zelo aktiven. Seveda sem vesela vaših obljub, upam, da so resnično iskrene, in tudi intenc, ki ste jih predstavili kot osnove bodočega zakona, moram reči, da jih pozdravljam. Apeliram pa na vas, da vendarle maksimalno pospešite sprejem omenjenega zakona in da tudi morda z neko neodvisno medresorsko komisijo dosežete tudi usklajeno delo institucij, ki bi morale sodelovati pri preganjanju oziroma v zvezi z nasiljem v družini.
Hvala lepa. Gospa ministrica, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Ker menim, da je to vprašanje res zelo važno, sem že ob začetku svojega mandata obljubila, da bomo pripravili poseben Zakon o preprečevanju nasilja v družini, zato je tudi uvrščen v letošnji vladni plan dela, tako da je predvideno, da konec julija pride na Vlado. V družinskem zakoniku, ki smo ga začeli pripravljati že v lanskem letu, je bil to del poglavja. Vendar sem že na začetku omenila, da je to tako važna tema, da mora biti to poseben sistemski zakon, zato smo pristopili k temu. Sprašujete, zakaj se ta zakon tako dolgo pripravlja. Res je, prof. Filipčičeva je že pripravila izhodišča za ta zakon, vendar je bilo na tem področju že nekaj narejenega, tako kot vemo po Zakonu o policiji prepoved približevanja in tudi v ostalih zakonih. Ta osnovni zakon je pa v bistvu predvideval samo nasilje nad ženskami. Menimo pa, da je sedaj nasilja - mislim, določili smo ciljne skupine, ne samo ženske, temveč v nasilje spadajo tudi otroci, starejši in tudi invalidne osebe. Danes je bilo že omenjeno, da smo v letu enakih možnosti in da si moramo prizadevati proti nasilju tudi teh občutljivih ciljnih skupin. Zato smo začeli s pripravo tega zakona. Pripravlja se na Ministrstvu za pravosodje tudi kazenski zakonik in tudi z Ministrstvom za pravosodje smo stopili v stik in posebej opozorili na to, da mora biti tudi v tem kazenskem zakoniku posebno poglavje o nasilju v družini, kajti tudi že sam osnutek prof. Filipčičeve je napotoval na to, da to ni opredeljeno v kazenskem zakoniku. Tako vzporedno prispevam svoje prispevke tudi pri drugih ministrstvih, ki pripravljajo določeno zakonodajo, ki tangira tudi kazniva dejanja oziroma nasilje. Razlogi za pripravo Zakona o preprečevanju nasilja so nam dobro znani, predvsem pa želimo s tem zakonom laično javnost informirati o nedotakljivosti telesa, predvsem pa o ničelni toleranci do nasilja. Nezadovoljivo stanje je tudi na področju pomoči žrtvam nasilnih dejanj, kako tudi pomoč storilcem teh dejanj oziroma nasilja v družini. Potreba je tudi po koordiniranem pristopu vseh pristojnih organov k problematiki nasilja v družini. Ravno tako pa je potreba po čim večjem izobraževanju strokovnih delavcev, pristojnih inštitucij. Tu mislim tako na tožilstvo, sodstvo, centre za socialno delo in tudi policijo, kakor tudi ne smemo zanemariti področja vzgoje in izobraževanja. Potreba po jasno izraženem konsenzu, da pristojne inštitucije razvijejo doktrine in pripravijo pravila sodelovanja, protokole za delo in ukrepanja v primerih nasilja v družini. Temeljni cilj dokumenta pa je predvsem usmeriti napore inštitucij, države in civilne družbe v ustvarjanju pogojev in okoliščin, ki bodo vsem prebivalkam in prebivalcem Republike Slovenije zagotovili življenje v varnem okolju, kakor tudi varno življenje v družini. Dokument posebej izpostavlja pomen načrtnega in usklajevanja izvajanja vseh tistih dejavnosti državnih inštitucij, civilne družbe in zmanjševanju nasilja na vseh področjih, kjer lahko vplivamo. Ključni cilj zakona je predvsem zmanjševati nasilje v družini in širši družbi nasploh, v zakonu opredeliti člane družine - tu mislimo ne samo na ožje družinske člane, temveč tudi po krvnem sorodstvu in v svaštvu - zagotoviti usklajeno delovanje pristojnih inštitucij in določiti tudi sankcije, v kolikor se ne spoštuje, predvsem pa vzgoja otrok in zagotoviti zaščito otrok in odraslih z izkušnjo nasilja pred senzacionalističnim medijskim poročanjem in uvesti tudi prepoved telesnega kaznovanja otrok in prepoved medijskega izpostavljanja otrok in tudi samih žrtev nasilja. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora, gospa Oražmova.
Hvala lepa, gospa ministrica, za odgovor. Jaz mislim, da ste dali tudi s tem odgovorom dovolj javnih in tudi, ne nazadnje, pred parlamentom zavez, da vendarle bo prišlo do sprememb. Predvsem pa se mi zdi, da bo pri tem igrala bistveno vlogo tudi to, da ste ministrica, torej da stre ženska, in apeliram tudi v tem smislu na vas, kajti kljub vsemu, da je nasilje v družini v resnici nasilje ne samo nad ženskami, ampak tudi nad otroci in tudi delno nad moškimi, je vendarle v večini, preko 80% na nek način statističnih podatkov kaže na to, da je vendarle to nasilje žal usmerjeno proti ženskam. Kljub vsemu jaz še enkrat apeliram, po podatkih, ki jih imam, je marsikaj od tega, o čemer ste zdaj govorili, že pripravljeno. Jaz sem prepričana, kolikor sem imela vpogleda v to, da bi lahko tudi kakšen mesec prej prišel zakon v proceduro in da ni potrebno odkrivati Amerike na tem področju, kajti resnično je Varuh človekovih pravic, gospod Hanžek, na tem področju ogromno naredil. Imeli smo tudi poseben posvet tu, žal pa vaš predhodnik temu ni bil tako naklonjen in samo res pozdravljam to vašo gesto, ki ste jo tudi že obljubili ob vašem nastopu mandata. Predvsem pa se mi zdi, da je potrebno že v letošnjem letu, in to takoj, vendarle - in še enkrat apeliram - ustanoviti koordinativno telo na tem področju; kajti to, kar smo spremljali, kako sodelujejo te inštitucije, niti sam zakon ne bo spremenil, ampak mislim, da je prav, da se navadijo že prej sodelovanja, kajti na tej točki se je vendarle videlo, da je veliko, veliko pomanjkljivosti. In v tem smislu še enkrat apeliram, ustanovite takšno koordinativno telo takoj.
Hvala lepa. Želi gospa ministrica še besedo?
Strokovna komisija za boj proti nasilju v družini in tudi v zvezi z zakonom je ustanovljena. Problem, zakaj se zakon dalj časa pripravlja, je pa predvsem uskladitev kazenske zakonodaje s civilno zakonodajo, kajti menimo, da mora imeti posledice tudi storilec nasilnega dejanja. Zato sedaj preučujemo možnosti, kakšna bi bila možnost, da se storilca izseli iz stanovanja. Kajti vemo, da večino nosi breme ženska, čeprav je nasilje nad njo storjeno, mora sama zapustiti stanovanje in zato imamo varne hiše in materinske domove. Sedaj preučujemo, kakšne so možnosti v civilnem pravu, da bi dosegli, da tudi sam storilec nosi svoje breme oziroma svojo odgovornost.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje odsotnemu ministru za finance gospod Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani prisotni! Sum korupcije pri prevzemu večinskega deleža v Splošni plovbi je prav gotovo tema, o kateri se ne sme govoriti in pisati. Leta 1994 je Splošna plovba prišla v državno last. Takrat je ta Državni zbor sprejel sklep, da bo povrnil 70 milijonov dolgov iz državne blagajne in da bo izdal poroštvo za neplačane dolgove do Banke Koper. Tudi ta banka bi šla takrat v stečaj. Ker delavci niso prejeli dejansko več mesečnih dohodkov, je Vlada ustanovila družbo pooblaščenko in za direktorja postavila takratnega sindikalista gospoda Zevnika. In ta gospod je prodal večinski delež te družbe pooblaščenke gospodu Döhleju, nemškemu ladjarju, ki ima preko 300 ladij v upravljanju. In gospoda, ki je prišel na tak način, svojevrsten paradoks in je tudi zastopnik delavcev danes v Splošni plovbi, mika danes Splošna plovba, rad bi jo kupil. Mercata, ki je bila tudi slovensko podjetje in je še danes v tem lastniškem deležu, je bila izrinjena iz strukture upravljanja in SOD in KAD dejansko ni imel vpliva, ker so gospodje - gospod Bandelj je bil tudi predsednik sindikata nekega drugega, danes je direktor - postavili pač svoje nadzornike. Nemški ladjar je takoj zahteval 4% provizijo od vseh poslov, ladje Splošne plovbe pa je prvo hotel prodati - in zanimivo, takrat je bilo to s strani omenjene družbe Mercate preprečeno Lucija, Kanin, Kras, Kranj in Celje bi bile danes prodane ladje. Je pa kasneje te ladje uvrstil v svojo "pool" zvezo. In trži na tem področju mastne dobičke. Gospod Peter Döhle ima tudi kazensko ovadbo v mnogih državah. Najbolj evidenten primer je "copy paste" zadeve iz hrvaškega Jadroplova, tam je tudi oskubil to podjetje. In danes, ko se pogovarjamo o tem, zakaj za božjo voljo ne znamo zaščiti slovenski interes in to podjetje prodati gospodarstvu Slovenije, ni odgovora. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Celo več, po hodnikih Splošne plovbe se jasno govori, da je v bistvu ta posel že plačan in da je minister za finance prejel določen znesek, da bo zagotovil tudi odkup Nemcu. Meni se osebno grozi, ker o tem ne smem govoriti; in zanimivo, dobil sem že pisni odgovor na ustno vprašanje, kar je svojevrsten paradoks. Želim, da mi minister javno odgovori na zastavljeno vprašanje [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Kako bo zaščitil slovenski javni interes? Seveda edinega slovenskega ladjarja ne moremo dati v roke tujcu, in: Kaj kani narediti s tem, da razišče vse nepravilnosti, ki so se dogajale znotraj tega podjetja? Računsko sodišče, Kosova komisija [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Han, in sicer ponovno ministrici za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministri, spoštovana ministrica, spoštovani zbor. Oktobra lani je vladajoča koalicija sprejela Zakon o usklajevanju transferov posameznikov in gospodinjstev v Republiki Sloveniji, ki je poenotil usklajevanje socialnih transferov in tudi nekaj pravic iz naslova plačanih prispevkov za socialno varnost. Redka izjema, in hvala bogu, so bile pokojnine. Koalicija je celo izsilila sprejem zakona po nujnem postopku, čeprav za kaj takega ni bilo nobene poslovniške podlage. Ne vem, ali je Vlada ocenila, da prejemniki transferov ogrožajo na nek način tudi državo. Socialni demokrati smo ob sprejemu zakona ostro nasprotovali. Posebej smo opozarjali, da se bo dohodkovni položaj prejemnikov večine transfer na račun novega zakona poslabšal, posebej v primerjavi s prejemniki pokojnin in plač. Opozarjali smo, da zakon ni šel skozi postopek usklajevanja s socialnimi partnerji in da je pomanjkljivo obrazložen, saj ni bilo nobenih izračunov, kaj bo sprejem zakona pomenil za posamezne kategorije upravičencev, ki so v ta zakon vključeni. Kljub vsem argumentom je koalicija vztrajala pri svojem in nadaljevala s sprejemanjem zakonodaje, ki stiska, po mojem, najbolj ogrožene. Kako zakon učinkuje v praksi, pa smo lahko videli ob zadnji uskladitvi pokojnin. Upokojencem z višjimi pokojninami se je ta zvišala za dobre 3%, dohodek tistih z najnižjimi pokojninami pa je zaradi zmanjšanja varstvenega dodatka ostal enak. Prav tako se ni povišal dodatek slovenskim državljanom, ki prejemajo pokojnine iz drugih republik nekdanje skupne države. Ti upokojenci prejemajo dodatek, ker so njihove pokojnine prenizke za normalno življenje, sedaj pa bodo njihovi skupni prejemki vedno bolj zaostajali za prejemki njihovih kolegov, ki v celoti prejemajo našo pokojnino. Spoštovana ministrica, zato vas danes sprašujem: Kako ocenjujete učinke sprejetega Zakona o usklajevanju transferov posameznikov in gospodinjstev v Republiki Sloveniji na socialni položaj ljudi z najnižjimi prejemki? Ker zakon že povzroča relativno poslabšanje dohodkovnega položaja skupin ljudi z najnižjimi dohodki: Ali razmišljate, da bi usklajevanje socialnih transferov spremenili in ga tudi uredili bolj pravično? In še nazadnje: Kakšni učinek bo po vašem mnenju imel omenjeni zakon na gibanje stopnje tveganja revščine, kjer so podatki za Slovenijo za sedaj še kar ugodni? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa ministrica.
Hvala, gospod poslanec, za vprašanja. Pri ključnih socialnih transferih na področju materialno najbolj ogroženih ni sprememb, na primer pri denarnih socialnih pomočeh, pri otroških dodatkih in pri denarnih nadomestilih. Tu se ni nič spremenilo. Mislim, materialni položaj teh najšibkejših skupin je ostal nespremenjen oziroma se ni poslabšalo, nekateri socialni transferi pa so zaradi poenostavljanja usklajevanja oziroma novega usklajevanja na boljšem. To so predvsem starševska nadomestila, porodniška nadomestila in očetovsko nadomestilo. Res so pa nekateri transferi zaradi poenotenja usklajevanja nižji oziroma bodo rasli počasneje, kot so do sedaj, predvsem zaradi neustreznega, ne najbolj logičnega usklajevanja v preteklosti. To so dodatek za pomoč in postrežbo, veteranski dodatek, boleznine. Obstoječi sistem je po naši oceni pravičen, saj ni osnove, da bi se socialni transferji usklajevali različno, v različnem času, večkrat letno, na različne načine. Kot vemo, so se usklajevali glede na različne vrste plač, na minimalne plače, potem na bruto plače in tudi na različne stroške. Zato menimo, da je sedanji zakon oziroma cilj zakona bil usklajevanje socialnih transferjev. Stopnja tveganja revščine se zgolj zaradi enotnega usklajevanja transferjev ne bo poslabšala. Tako kot sem že prej omenila, položaj najbolj materialno ogroženih in šibkih se ni spremenil, saj se njim pripadajoči transferji usklajujejo na enak način, kot so se pred uvedbo enotnega usklajevanja, z rastjo cen, ki je namenjen ohranjanju kupne moči oziroma na enak način življenjske ravni. S sprejemom takšne ureditve na področju usklajevanja socialnih transferjev je Slovenija uvedla več reda, pravičnosti in večjo preglednost. S samim sprejemom zakona Slovenija ni ravnala nič drugače v primerjavi z drugimi evropskimi državami, kjer se socialni transferji večinoma usklajujejo z rastjo cen življenjskih stroškov in na ta način dosegajo na eni strani namensko ustreznost, na drugi strani pa tudi finančno vzdržnost javnih financ. Kot sem že omenila, smo z zakonom določili različne načine valorizacij, prvi temelj je na rasti cen življenjskih potrebščin. Prej so bila tudi različna obdobja valorizacije, bila so mesečna, dvakratletna in tudi večkrat na leto. Sedaj smo uvedli enoten način usklajevanja enkratletno in s tem dajemo večji pregled in tudi večjo pravičnost glede socialnih transferjev. Že prej sem v odgovoru na poslansko vprašanje gospe Pozsončeve glede pokojnin oziroma varstvenega dodatka omenila, da bomo pri varstvenem dodatku v novem "ZPIZ-ovskem" zakonu pregledali oziroma proučili možnosti, da se to stanje razreši. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Han želi dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovana ministrica, za odgovor. Načeloma se strinjam, da je smiselno, da se usklajevanja transferjev uredijo na enoten način. Socialni demokrati smo ob obravnavi zakona konkretno predlagali, da bi se vsi v zakonu navedeni transferji usklajevali na enak način, kot je to določeno za usklajevanje pokojnin v Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Na ta način bi sigurno zagotovili enako obravnavo vseh državljanov, hkrati pa bi ohranili tudi dosežena razmerja med posameznimi vrstami dohodkov, ker do zdaj pri zadnjem primeru temu sigurno ni tako. Vlada je temu nasprotovala, ker ne bi bilo ene pravice iz naslova prispevkov za socialno varnost, drugo pa bi bili socialni transferji. To seveda ne drži, saj je tudi med transferji, ki so po novem usklajujejo na manj ugoden način, vsaj za nas, cel kup takšnih, ki izvirajo iz pravic iz dela oziroma plačevanja prispevkov za socialno varnost. Koalicija pa je kljub vsem našim argumentom vztrajala pri svojem. Spoštovana ministrica, zelo kratko in jasno, če mi lahko odgovorite: Ali se vam zdi takšna neenaka obravnava pravična in poštena?
Hvala lepa. Ponovno gospa ministrica.
Kot sem že prej omenila, na določenih področjih tistih, ki so najbolj socialno ogroženi, ni prišlo do sprememb. To so predvsem denarne socialne pomoči, otroški dodatki in denarna nadomestila. Tu je tudi največje število prejemnikov teh socialnih transferjev in tu ni prišlo do sprememb. Kot sem pa omenila, so nekje celo večji. Tam, kjer pa smo zaznali razlike, pri varstvenem dodatku, pa bomo proučili možnosti pri novem pokojninskem zakonu, da popravimo, v kolikor je prišlo do prizadetosti najbolj šibkih skupin.
Hvala lepa. Nadaljujemo z vprašanji. Na vrsti je gospod Sok, ki bo postavil vprašanje gospodu ministru za okolje in prostor.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Pozdravljena gospa ministrica in vsi ministri Slovenske ljudske stranke, lep dober večer. Torej jaz bom zelo kratek, bom pa poskušal biti natančen, mislim pa, da minister Podobnik tudi ve, kje je srž problema. In sicer ne vem, 14 dni, tri tedne nazaj smo na pobudo Ministrstva za okolje in prostor imeli sestanek v zvezi s problemi, ki jih imajo nekateri naši državljani glede na to, da se nam približuje Schengen, schengenska meja. Gre za problem, da imajo dostop do svojih domačij zagotovljen preko ozemlja sosednje Republike Hrvaške in da v okviru Schengena to pomeni, da bodo tam postavljene zapornice; enkrat, ko gredo izven države Slovenije in drugič, ko se spet vračajo na ozemlje Republike Slovenije. Na tem sestanku nekako ni bilo nekega enoznačnega odgovora, kako naj občine, teh 20, 21 občin, pri tem ravna. Še najboljši odgovor smo dobili s strani Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki je nekako nakazalo, kako je možno rešiti ta problem, če gre za urejevanje gozdnih cest. Povsem drugače pa je seveda v primeru, če ne gre za problem gozdnih cest in v tej situaciji je sedaj na občinah situacija v zvezi z našo zakonodajo takšna, da lahko ta problem rešujemo samo na način, da naredimo kompletno dokumentacijo. Se pravi, da se prebijemo do gradbenega dovoljenja. Pot do tega, že prej ste vi v zvezi z odgovorom na tretjo razvojno os povedali, kako dolga je pot, da to uresničimo. Torej jaz ocenjujem, da tega v doglednem roku, do takrat ko bomo dejansko stopili v schengensko območje, ne moremo uresničiti, zato vas seveda gospod minister sprašujem: Ali se ne bi bilo možno v tej problematiki temu na nek način izogniti, kot so to naredili v sosednji Hrvaški? Hrvatje so svoje probleme v celoti razrešili, enostavno so pač po svojem ozemlju do svojih državljanov zgradili nove cestne povezave. Na Ministrstvu za regionalni razvoj zagotavljajo, da denar je. Jaz bi vas vprašal: Kaj boste na ministrstvu naredili? Ali morda ne razmišljate, da bi ta problem rešili na enak način, kot se je - recimo, s posebnim zakonom - rešilo problem mejnih prehodov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Podobnik, prosim.
Hvala lepa. Hvala za vprašanje poslancu Nove Slovenije, gospodu Soku. Res je, ena od obveznosti, ki je doletela naš resor, vezan na vsebino vašega poslanskega vprašanje, je bila tudi zaveza s strani Vlade, da smo ustanovili delovno podskupino za zagotovitev nadomestnega cestnega omrežja lokalnemu prebivalstvu na območju meje z Republiko Hrvaško. V tej delovni podskupini sodelujejo številni predstavniki različnih resorjev, od Direktorata za prostor, Geodetske uprave, promet, javne uprave še posebej je pomembna vloga službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko pa tudi za zunanje zadeve in ne nazadnje Ministrstvo za finance pa tudi Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano - zelo številna medresorska delovna podskupina, ki je dobila nalogo, da analizira posamezne primere cestnega omrežja, predlaga rešitve, nadaljuje potek dela in naloge in tudi najde nosilce, s katerim bo omogočilo lokalnemu prebivalstvu zagotoviti oziroma omogočiti prehajanje v Slovenijo brez prečkanja ozemlja Republike Hrvaške. To je tudi dolžnost slovenske države, da to uredi, ampak seveda, da tudi take predloge finančno, investicijsko ovrednoti in da predlaga način financiranja. Ta delovno podskupina je pravzaprav ponovno, jaz bi rekel našla vse primere v Sloveniji, kjer slovenski državljani dostopajo do svojih objektov le tako, da morajo prečkati državno mejo oziroma neko, lahko bi rekli, sporno območje ob meji. Dogovor je bil, da v to skupino teh primerov, ki ste jih omenili - okoli 20 občin, če se ne motim - je ta, da se v tem primeru to vprašanje ne rešuje, recimo, z nekim drugim kontekstu ali v sklopu načrtovanjih mednarodnih mejnih prehodov, to pokriva Ministrstvo za javno upravo ali pa kolegi na prometu pokrivajo projekt Zelena meja. Kot ste že omenili, gospod poslanec in gospod župan, je sredi prejšnjega meseca delovna podskupina organizirala srečanje, kjer ste bili tudi predstavniki občin in ste šli skozi to, kar se je do sedaj že zgodilo, vi ste predstavili vaše pričakovanja in na kakšen način bi šli naprej in določili nadaljnje korake. Dogovor je, ker je očitno po občinah od primera do primera problematika zelo različna, da se gre preprosto od občine do občine in da se na seznamu potrebnih cest preveri, kakšni so občinski prostorski akti glede izvedbe možnosti potrebnih cest in da bi za vsak primer določili nadaljnje korake. Tudi v prostorskem smislu niso vsi enaki. Prihodnji teden se pričenjajo prvi sestanki. Imam tudi informacijo glede financ, o katerih ste govorili, tukaj je slika relativno dobra. Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko bo v letošnjem letu preko strukturnih skladov in operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov razpolagala z več kot 4 milijoni evrov iz tega vira, pa še sami bodo dali 600 tisoč evrov, tako da je to bistveno več denarja kot lansko leto, in enaka vsota je za prihodnje leto in tukaj jaz vidim rešitev od občine do občine, od primera do primera, res pa je, da preučujemo, ali bi za lažje reševanje problematike nekategoriziranih cest, po katerih se odvija javni promet, šli tudi v spremembo zakonodaje. Torej, tudi to pot bomo preučili in če bo ta pot prava, potem mislim, da bo dobil delo kolega Božič, kajti on pokriva to področje. Ker pa je to medresorska delovna skupina, bo potem rešitev predlagana na Vladi in se bomo odločili s katerimi koraki naprej. Lansko leto je bil prvič pripravljen poziv občinam za sofinanciranje te prioritetne infrastrukture in kot ste vi sami povedali, da bodo občine lahko dobro koristile ta denar, bodo morale imeti pripravljene projekte, ki predpostavljajo gradbena dovoljenja, ne vedno, ampak skoraj vedno, predpogoj za gradbena dovoljenja pa je urejenost prostorskih aktov občin. In tu je tudi problem, na katerega ste opozorili in se ga tudi v našem ministrstvu zavedamo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok.
Jaz bi se gospodu ministru rad samo zahvalil za ta izčrpni odgovor in ker so tu vsi trije ministri, ki dejansko ta problema poznajo, bi samo prosil, da nekako nadzirajo to delovno skupino, kajti rang ministrov je nekaj drugega kot potem rang tistih, ki so postavljeni v komisijo. Tako bi vas to prosil. Sem pa zadovoljen in če denar je, potem dejansko poskušamo to zadevo čim prej razrešiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. No, včasih dopolnilna zahvala ne škodi. Mi pa nadaljujemo z vprašanji in vabim gospod Širco, da postavi vprašanje ministru za zdravje.
Hvala lepa. Mislim, da minister za zdravje je v hiši, zato bi prosila [[...]]
Kakorkoli že, če bo prišel pravočasno, bo odgovoril, če ne, pa ga lahko pozovete, da odgovori na naslednji seji.
Ob odhodu je dejal, da bo še počakal na odgovor, zato bi pozvala, da bi se premaknil v ta prostor, če je v hiši, glede na to, da je vprašanje postavljeno na način, da rabi dialog oziroma odgovor. Sicer pa mi ni, priznam, mi ni všeč, da se tako degradirajo poslanska vprašanja, ko se zelo ozka skupina s strani Vlade kot tudi s strani poslank in poslancev še zadrži, če se pač vprašanja malo zavlečejo. No, potem nam je očitno gospod Bručan lagal, ko je dejal, da pride nazaj.
Poslovniško nimamo nobene druge variante, kot da nadaljujemo oziroma [[...]]
Moje vprašanje gospodu ministru, ki ga postavljam v upanju, da bom slišala odgovor, sicer pa drugič, je vezano na predlog zakona, ki ga je dal v obtok in s katerim se marsikdo ne strinja in tudi sama ne, razen če bi ga minister utemeljil na kakšen drug način, kot ga očitno je. Gre za Zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki bo imel usodne posledice za samozaposlene, ne samo na področju kulture, temveč tudi za kmete, novinarje, športnike, podjetnike, skratka, za število [[...]] [[Vrnitev ministra Bručana v dvorano.]] Ali ponovim mogoče? Ja, mi boste dopustili, spoštovani podpredsednik, da bi minister lahko slišal vprašanje.
Saj minister je verjetno poslušal, tako da predlagam, da nadaljujete, pa bom bolj toleranten pri dopolnitvi vprašanja oziroma odgovora.
Hvala. Skratka, spoštovani gospod minister, obračam se na vas z vprašanjem: Ali boste vztrajali na rešitvah Predloga zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, ki bistveno zvišuje prispevek za obvezno zdravstveno zavarovanje 30.000 samostojnim podjetnikom, kulturnikom, športnikom, kmetom in tako naprej? In: Na osnovi katerih analiz ste prišli do teh rešitev? Ali boste tudi ohranili rešitev, ki govori o tem, da naj bi se ta povečan odstotek obveznega zdravstvenega zavarovanja uveljavil tudi za avtorske honorarje? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Tu je seveda problematika dosti obsežna. V odgovoru bi moral začeti pravzaprav s tem, kaj konkretno vsebuje predlagani predlog zakona. [[Oglašanje v dvorani.]] Ja, mogoče nekih stvari pa vseeno ne, tako da bi vam to rad razložil. Ugotovljeno je, da je v prvi in drugi pokojninski razred z osnovo minimalne plače oziroma 120% minimalne plače uvrščeno več kot 30.000 samostojnih zavezancev. V prvih dveh razredih jih je tudi več kot 97% kmetov oziroma skupaj 13.800. Ampak še nekaj je treba tu povedati, kar je tudi ugotovljeno, da določeni zavezanci, ki prejemajo plače iz javnih sredstev, pač prijavljajo nižje osnove za plačevanje prispevkov, kot znašajo kalkulacije po kolektivnih pogodbah. Predlog novele tega predloga zakona določa, da znaša najnižja osnova za plačilo prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje 702 evra, v kolikor zavezanec dosega letni dohodek nad 7500 evrov. Če zavezanec ne dosega tega dohodka, plačuje še naprej prispevek od minimalne plače to je 522 evrov. Pri kmetih je še ena izjema za določeno skupini, ki plačuje od osnove 60% minimalne plače, to je, 318 evrov. Zavezanci pa imajo možnost zaprositi tudi za znižanje, če je ocena, da njihov dohodek ne bo dosežen v pričakovani višini. Zavezanci, ki bodo dosegli višji dohodek od najnižje bruto pokojninske osnove, to je 702 evra, pa se bodo tudi še naprej razvrščali v ostalih 6 pokojninskih razredov tako kot do sedaj. Za informacijo je treba povedati, da so znašali samo odhodki za zdravstvene programe in storitve, zdravila, medicinske pripomočke v lanskem letu okoli 880 evrov, tukaj pa niso prišteta denarna nadomestila za bolniške in potne stroške. Ker se vse več dela opravlja na osnovi avtorskih in podjemnih pogodb, zakon v predlogu razširja osnove za obračun in plačevanje prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje s sedanjih bruto plač in bruto nadomestil tudi na avtorske pogodbe, podjemne pogodbe, druga izplačila ter povračila stroškov v skladu s posebnim zakonom, ki ureja socialno varnost. Višina tega prispevka je 5,35%, ki naj bi jo po dogovoru lahko izplačala ali izvajalec pogodbe ali naročnik avtorske ali podjemne pogodbe. Moram povedati, da so vse te rešitve, o katerih sedaj tukaj govorim, in vsi ti podatki vezani na dolgotrajna pogajanja, ki so se dogajala, bom rekel, eno leto in pol. Skupno je bilo 22 pogajanj socialnih partnerjev in tudi sklep Ekonomsko-socialnega sveta je bil s tem v zvezi pozitiven in enoglasen. Moram povedati, da je bil že na tem sestanku Ekonomsko-socialnega sveta jasno povedano, da bomo določene stvari še lahko uskladili kasneje in se je to pokazalo kot pravilno zaradi tega, ker smo se že v nadaljnjem poteku uskladili s predstavniki kmetov in pravkar tečejo pogajanja ali pa dogovori tudi z novinarji. Mislim, da bo ta teden zaključeno in tam ni bilo na prvem sestanku, bil sem sam zraven, kakšnih posebnih takih stvari, ki bi jih ne mogli rešiti. Tako da v bistvu neke minimalne spremembe s tem v zvezi lahko še nastanejo, vendar v principu bistvenih sprememb, vsaj principialnih sprememb pa ne pričakujemo. Namreč, to je nujno potrebno zaradi tega, ker je potrebno pač urediti neko solidarnost. Moramo vedeti, da je bistvena razlika v plačilu prispevka za zdravstveno zavarovanje s strani posameznih kategorij in da se te kategorije razlikuje tudi do 5-krat, to govorim o povprečnih zneskih za kmečke zavarovance, za samozaposlene in za tiste, ki so zaposleni v okviru, recimo, tudi gospodarstva ali javnih zavodov. Tukaj sploh ne gre za kakšno veliko povečanje, v bistvu gre za neke minimalne korekcije, ki v osnovi stvari sicer deloma spreminjajo, v vseh ostalih nadaljnjih razredih pa stvari bistveno niti ne spreminjamo. Tako mislim, da ne gre za kakšne bistvene spremembe, gre pa za poskus neke malo večje izenačitve solidarnosti posameznih skupin pri obremenitvah za zdravstveno zavarovanje.
Hvala lepa. Gospa Širca želi dopolnitev odgovora.
Če prav razumem vaše predloge - ni res, da bi šlo za nebistveno povečanje, ker, recimo, samozaposleni na področju kulture naj bi za obvezno zdravstveno zavarovanje prispevali 35 oziroma 34% več denarja kot sedaj. Se pravi, če se sedaj srečamo s približno 67-imi evri, ki jih plačujejo, jih bodo po novem 90 evrov. Seveda zdaj imamo pa opravka tukaj s posebno specifično kategorijo ljudi, mimogrede za kmete in obrtnike menda ste se že nekako usklajevali, vsaj tako so mediji poročali, za samozaposlene na področju kulture pa nisem tega zasledila, vem pa, kaj to pomeni, če se ta odstotek tako dvigne. Kajti gre ne gre niti za solidarnostno reševanje, kot ste sami sedaj dejali, ampak po mojih videnjih bo nova razvrstitev najbolj prizadela tiste razrede, ki že sedaj plačujejo po višjih osnovah, ne bodo pa plačevali veliko več tisti [[...]]- skratka, najbolj prizadeti bodo tisti, ki manj zaslužijo in so že sedaj razvrščeni v prvi oziroma v drugi zavarovalni razred. Mislim, da je tudi zelo napačno izhajati iz predpostavke - če je to edina analiza, ne vem -, češ da se ljudje nemalokrat izogibajo plačevanju prispevkov, skratka, skorajda goljufajo. Ampak vendar, tudi pri novinarjih ni tako nežna in nepomembna rešitev, glede na to, da se pri novinarjih večkrat srečamo z avtorskimi honorarji kot mogoče kje drugje. Ali bodo potem svobodni samostojni novinarji dvakrat v bodoče obdavčeni, se pravi, ne samo iz prispevka obveznega zavarovanja, ki bo zvišan, ampak tudi iz obdavčitve avtorskih honorarjev? Skratka: Kje so analize? In: Ali boste res vztrajali ali se boste še kaj pogajali, ker mislim, da drugače bo vsaj za samozaposlene na področju kulture šokantno. Šok.
Hvala lepa.
Hvala lepa za to dodatno vprašanje. Mislim, da je pretiran ta izraz, da bo to šok. Mislim, da ne bo šlo za noben šok, dejansko pa gre za dvig na tej spodnji stopnji, spodnji kategoriji, o tem je izračun pravilen 40%, ni pa res, da bi v vseh drugih kategorijah prišlo do enakega povišanja, tako da, to kar ste vi tudi predstavili, bi lahko nekdo razumel, da gre za povprečno 34% povečanje prispevkov iz teh kategorij, kar pa seveda ne drži. Sam mislim, da bomo v tem času, ki je še pred nami, na vsak način dosegli sporazum z novinarji in tudi v kolikor - mislim, da je očitno zdaj nastala potreba, da se še posebej usklajujemo s kulturniki in predstavniki kulture in zaposlenimi na kulturnem področju v tej obliki, tako da bi bilo tudi še ta dogovor možno opraviti in bomo še tam razložili zadeve. Saj potem, ko razložimo vsem kategorijam, za kaj gre v vsej zadevi, mislim, da stvar potem bistveno lažja. Mi smo mislili, da je v skladu s tem, da je bil ta zakon leto in pol praktično v javni razpravi, da je bil ves čas na očeh javnosti, da so vse pripombe tudi preko Ekonomsko-socialnega sveta bile obravnavane. Očitno se to ni zgodilo in bomo to s tistimi kategorijami, ki to željo imajo za dodatno razpravo in razjasnitev nekaterih stvari, še opravili. Tudi s predstavniki kulture mislim, da to ne bo tako težko, sploh ne da bo to enostavno. Moram pa reči, da smo s strani ministrstva v tem času kar več predlogov dali, več variant, ki bi te stvari lahko uredile, pa so vse te variante zahtevale dosti zahteven postopek obračuna, če bi jih pač aplicirali samo na osnove za obračun prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje. Zato je bil pač v teh pogajanjih, ki so trajala, kot sem rekel, leto in pol, s socialnimi partnerji upoštevan predlog Obrtne zbornice, da se vzame kot najnižja osnova za obračun prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje najnižja bruto pokojninska osnova, vse druge pokojninske osnove in tudi to osnovo za plačevanje prispevkov za obvezno zdravstveno zavarovanje pa ostanejo enak kot do sedaj. To je bilo po dogovoru z Obrtno zbornico, ampak kot sem rekel uvodoma, tu je s predstavniki kulture ali zaposlenimi na ta način v kulturi možen še dodaten dogovor, pogovor in tudi seveda kakšen kompromis.
Prosim gospa Širca. Predvidevam, da je postopkovni predlog.
Bom predlagala, da bi vendar opravili razpravo v širšem krogu. Res, da gre za predlog zakona, se strinjam, ampak obrtna zbornica, recimo, ni kulturniška zbornica. In tudi očitno Ministrstvo za kulturo, katerega sem tudi vprašala, res da se rok še ni iztekel, ampak vendar ni dal pojasnila kaj pomeni tak novi v narekovajih "davek" za kulturne ustvarjalce, ki vemo, da morajo sami tudi sicer kriti vse stroške zdravstvenega, pokojninskega zavarovanja, računovodstva, pravnega svetovanja, ect., tudi prvih 30 delovnih dni bolniške jim ne pripada in druga povračila, ki sicer jim pripadajo. Gre skratka za zelo zelo občutljiv segment prebivalstva, ki konec koncev nekaterim plačuje te prispevke tudi država, kar pomeni, da bi tudi država sama bila obremenjena. Predlagam, da na osnovi 246. člena Poslovnika ta razgovor, konec koncev, sklicujem se na gospoda Janeza Janšo, ki je rekel: "Nobenih novih davkov." In tukaj gre za nek paradavek, ki pomeni še 34% povečanje prispevkov tudi za področje samostojnih samozaposlenih na področju kulture; da ne govorim, ta odgovor glede avtorskih honorarjev ni bil dovolj transparenten ali pa vsaj za mene kredibilen. Vesela bom tega pogovora v Državnem zboru, če ga boste podprli. Konec koncev lahko bo pomagal tudi k boljšemu zakonu že v štartu. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Širca. O vašem predlogu bo Državni zbor, kot je to navada, odločil jutri v okviru glasovanj. Prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj, ker nas je ostalo bore malo, ampak pravijo, da je kvaliteta pomembnejša od kvantitete. Besedo dajem mag. Cviklu, da postavi vprašanje dr. Žagarju.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Res je, predvsem je pomembno govoriti o vsebini stvari in kot je kolegica rekla, gospod Janez Janša je rekel, da nobenih novih davkov, pa očitno dobivamo nove davke v različnih oblikah. Moje vprašanje je povezano s podobno dilemo: Ali bo zaradi tega, ker Vlada zamuja s pripravo podlag za črpanje evropskih projektov iz finančne perspektive 2007-2013, prišlo tudi do negativnih učinkov na državni proračun in verjetno zato tudi do velikih potreb po dodatnem obdavčevanju, dvigovanju prispevkov ali karkoli potem ministri, predvsem finančni, počnejo s tem v zvezi? Seveda, vprašanje bi rad namenil gospodu ministru za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, četudi bi bilo dobro, da bi gospod minister za finance podrobno proučil to vprašanje. Gre namreč za to, da je črpanje evropskih sredstev problematično, da imamo v letu 2005 samo 62% črpanje teh sredstev in da bomo očitno imeli v letu 2006 približno 70% črpanih glede na napovedi iz proračunov, sprejetih v Državnem zboru. Vlada se zaklinja v svojih dokumentih, v memorandumih, programih stabilnosti, da bo polno črpala sredstva iz EU. Vendar, šele 16. februarja 2007, leto in dva meseca po tistem, ko je bil okvir naslednje finančne perspektive sprejet, se je Vlada odločila in EU posredovala tako imenovan nacionalni strateški okvir z nekaterimi operativnimi programi. Ni jasno, kdaj bo sprejet državni razvojni program. Ni jasno, kdaj bo glede na zapoznel sprejem državnega razvojnega programa potem prišlo do rebalansa 2007, sprememb proračuna 2008 in zato ni nič jasno, kdaj bi se lahko črpala evropska sredstva, na primer za projekt tretje razvojne osi. Projekt tretje razvojne osi je gospod Janša obljubil, da se bo realiziral leta 2008. Tako je bilo obljubljeno na sestanku ob obisku Koroške, ob obisku savinjsko-šaleške regije. Danes smo že slišali, da mogoče bo umeščen v prostor ta projekt leta konec 2008, 2009, potem pa je treba sprejeti rebalanse proračuna, načrt razvojnih programov in potem je potrebno izvesti razpise in šele potem zakopljejo prve lopate. In potem ko zakopljejo prve lopate, traja še nekaj časa, da dobimo denar iz EU. Gre za resen zamik, ki je v letu 2005-2006 se nekoliko zmanjšal, vendar zaradi zamude pri sprejemu okvira 2007-2013 se ta zamik zelo povečuje. Torej, gospod minister: Kdaj bo prišlo do sprejema dokumentov, ki omogočajo sploh razmislek o razdelitvi sredstev?
Hvala. Besedo ima gospod minister Žagar.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje, ker je to res z vidika upravljanja skladov izjemno kompleksno področje in sem vam hvaležen, da lahko tudi v Državnem zboru pojasnimo, kako je s postopki. Ampak vseeno bi se pa najprej, ker ste že ravno omenili obstoječo finančno perspektivo, dotaknil tudi te teme. Moram vam povedati, da na področju strukturnih skladov na nivoju, katerih črpanje meri Evropska komisija, je Slovenija počrpala 70% vseh sredstev strukturnih skladov in naslednja država za nami je, recimo, Estonija s 45% teh sredstev. Tako; kar zadeva obstoječe finančne perspektive, trdim, da bodo vsa sredstva počrpana, in sem prepričan, da bodo počrpana vsa sredstva iz naslednje finančne perspektive, ki pa zajema obdobje do leta 2013, torej sedem let oziroma zaradi pravila M+2, ki je tudi dejansko povezano z aktivnostmi na tem področju, še za naslednji dve leti. Sicer pa, kar zadeva pripravo teh dokumentov, podlago za črpanje pomenijo pravzaprav štirje osnovni dokumenti, in sicer kot je že bilo omenjeno nacionalni strateški referenčni okvir, ki predstavlja splošno strategijo in cilje Republike Slovenije. Konkretneje pa je ta strategija razdelana v treh glavnih operativnih programih: torej operativni program krepitve regionalnih razvojnih potencialov, operativni program razvoja človeških virov in operativni program razvoja okoljske in prometne infrastrukture. Navedeni dokumenti usmerjajo pretežen del razpoložljivih sredstev kohezijske politike, to je 4,1 milijarde evrov, preostalih 104 milijonov evrov pa se nanaša na področje teritorialnega sodelovanja za čezmejne programe, ki so finančno in strateško sicer najpomembnejši, vendar je teh sredstev bistveno manj, 97 milijonov evrov, in pa transnacionalne medregionalne programe. To področje pokriva 13 operativnih programov, v okviru katerih Slovenija zastopa in nacionalne interese skupaj v pripravi s sosednjimi državami oziroma s sosednjimi partnerji. Konkretno, recimo, v čezmejnem programu so štirje operativni programi sodelovanja preko meja s sosednjimi državami in sodelovanje v Jadranski pobudi, potem so štirje transnacionalni operativni programi in še štirje medregionalni operativni programi. Zdaj, kar zadeva finančno težo, če se omejimo na tri glavne operativne programe, potem je potrebno povedati, da je približno operativni program krepitve regionalnih razvojnih potencialov, ki se v glavnem napaja iz regionalnega sklada, težak dobro milijardo in 700 milijonov evrov, operativni program razvoja človeških virov dobrih 750 milijonov evrov in operativni program razvoja okoljske in prometne infrastrukture milijardo in 400. In seveda dodatek torej iz naslova kohezijskega sklada in dodatek za razvojne osi, torej tudi za tretjo razvojno os, iz regionalnega sklada dobrih 200 milijonov evrov. Sedaj, kar zadeva pripravo vseh teh dokumentov, moram povedati, da je tudi Slovenija takoj pristopila k pripravi teh dokumentov, ko so bila zaključena pogajanja, in sicer v tem času ves čas potekajo intenzivna, neformalna delovna usklajevanja z Evropsko komisijo, kakor tudi seveda javna razprava in tudi medresorska razprava na temo usklajevanja programskih dokumentov. V sklopu teh aktivnosti smo nacionalni strateški referenčni okvir prvič neformalno posredovali Evropski komisiji že 20.5., potem je bila v zvezi z operativnimi programi pričeta razprava 4.7.2006. Drugi sestanek z Evropsko komisijo je bil 20.9., 12.12.2006, smo s programski dokumenti seznanili tudi Državni zbor, Odbor za evropske zadeve. 18.1.2007 smo imeli tretji tehnični sestanek z Evropsko komisijo. Na osnovi vseh teh navedenih prispevkov, aktivnosti, usklajevanj je Vlada 16.2. potrdila uradni predlog programskih dokumentov in tudi uradno posredovala Bruslju, medtem ko so pa že vsa predhodna usklajevanja ves čas potekala in so torej vsebinsko, še posebej v smislu razdelitev sredstev po OP-jih in razvojnih prioritetah, programski dokumenti s Komisijo načelom usklajeni. V tem delu naprej pričakujemo predvsem usklajevanje na tehnično-oblikovnih elementih, kot je recimo opredelitev kazalnikov, razmejitev med različnimi vsebinami, mehanizmi in spremljanjem podobno. Bi povedal še to, da se ob danem trenutku posredovanja teh dokumentov Slovenija pridružila skupini 7-ih držav od 27-ih, ki so do takrat tudi uradno posredovale že vse potrebne programske dokumente. Seveda pa, kar zadeva uradne potrditve, podobno kot tudi druge države, pričakujemo potrditev v naslednjih mesecih.
Čas je potekel, bo še možno "drugi rundi". Sedaj pa, gospod Cvikl, dopolnitev odgovora.
Poglejte, gospod minister, vse je lepo to, kar se pogovarjate z Evropsko unijo, ampak v proračunih, dokumentih, ki so sprejeti v Državnem zboru, so pa številke seveda drugačne. Vi trdite v dokumentih, ki so bili sprejeti na Vladi, da je nacionalni strateški okvir za leto 2007 707 milijonov tolarjev. Ko odštejeva kmetijstvo, prideva na 550 milijonov evrov; vendar, gospod minister, v proračunu za leto 2007 imamo zapisano številko samo 402 milijona evra brez kmetijstva. Sprašujem vas, do rebalansa proračuna 2007 sploh ni mogoče začeti z razpisi, tudi če bo Evropsko komisija sedaj dovolila in bo potrjen ta okvir. Narediti morate rebalans, gospoda ministra za finance tukaj ni. Hkrati seveda ugotavljam, da v programu, ki se mu reče državni razvojni program, ki je na spletni strani Vlade v osnutku, sicer imate nekaj gradiva, vendar temeljnih dokumentov, predvsem povezave s pripravo državnega proračuna za leto 2007-2008, ni. Mene ne skrbi to, da se mi uvrščamo v skupino držav, ki recimo, da bodo imele to relativno hitro usklajeno z Evropsko unijo. Skrbi me to, da smo država, ki ji iz obdobja 2004-2006 zelo malo projektov pade v leto 2007-2008 po načelu M+2, zaradi tega bo izpad evropskih projektov v 2007-2008 v višini približno ene odstotne točke ustvaril velike probleme. Ne nazadnje to dokazujejo podatki za leto 2006. V letu 2006 je prišlo do izpada evropskih projektov glede na sprejeti proračun, gospod minister, ne glede na državni razvojni program oziroma enotni programski dokument, za preko 100 milijonov evrov. Seveda, 100 milijonov evrov izpada v letu 2006, če se to nadaljuje v letu 2007 in 2008, bo ustvarilo velike luknje, in o tem govorila Banka Slovenije, ko vas je opozarjala na deficite. Gospod minister: Kdaj bo Vlada prišla z rebalansom in to vnesla v državni proračun?
Hvala. Dr. Žagar.
Ja, zdaj še enkrat ponavljam. Kar zadeva obstoječo finančno perspektivo, smo morali vložiti precejšnje napore, da smo sploh lahko celoten pogon črpanja evropskih sredstev pripeljali tako daleč, kot je bilo, ker pač, če do tega ne bi prišlo, potem bi bilo stanje bistveno slabše; vemo, da na začetku leta 2005 praktično tega črpanja ni bilo. In še enkrat ponavljam, da Slovenija sledi temu cilju in bo vsa sredstva tudi počrpala. Kar zadeva nadaljnje aktivnosti, ki so povezane s črpanjem, torej, kar sem že pojasnil. Predvideno je, da bo potem, ko bomo dobili prvo uradno stališče komisije na podlagi posredovanih dokumentov, tega pa pričakujemo nekje v mesecu marcu, ni pa odvisno samo od nas, odvisno je tudi od Evropske komisije, možno takoj pristopiti k izvedbi pozivov, k izvedbi razpisov, v skladu z načrtovanimi sredstvi v proračunu za leto 2007 in tudi za leto 2008, ker govorimo o večletnih programih in projektih. Ravno iz tega naslova, ker, ponavljam še enkrat, na načelni, torej na tej vsebinski ravni ocenjujemo, da so praktično vse vsebine že dejansko tudi usklajene. Pa še mogoče, kar zadeva same stroške iz tega obdobja, bi vseeno poudaril to, da uredbe veljajo že od 1.1.2007 naprej. Torej bo stroške iz tega naslova, tisti, ki bodo v skladu z uredbami, v skladu z usmeritvami, možno tudi uporabiti in uveljavljati kot stroške iz naslednje finančne perspektive. Tako da v skladu z načrtovanim proračunom 2007 - pa še to bi poudaril, da je tudi načrtovanje v tem delu teklo paralelno s pripravo dokumentov v lanskem letu in je v tem delu usklajeno - bo možno po naši oceni tekoče stopiti v naslednjo finančno perspektivo, seveda ob upoštevanju naslednjega obdobja in tudi vseh posebnosti, ki jih novo finančno obdobje prinaša. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še postopkovni predlog.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Rad bi podal postopkovni predlog. Mislim, da je vprašanje nečrpanja evropskih sredstev tako resno, da bi veljalo o tem opraviti splošno razpravo, ne samo o vsebini tega, kar Vlada trenutno razpravlja z Evropsko komisijo, ni pa Državnemu zboru v celoti ali slovenski javnosti niti enkrat tega predstavila. Razen seveda, da gospod Janez Janša potuje po Sloveniji in obljublja tretjo razvojno os 2.8., pa je ne bo 2.8. Dilema, ki je, je zelo enostavna. Ko se začnejo črpati projekti iz novega finančnega obdobja, je navadno v prvem letu tega črpanja 10%, 15%, tako je bilo v letu 2004 in šele v drugem letu 2005, 2006 se črpanje povečuje. Za leto 2007 gospod minister predvideva črpanje, reci in piši, 707 milijonov evrov, to je 2% bruto domačega proizvoda. To so fantastične številke. Vendar, poslanka, poslanci, niti za 1 evro še ni razpisa, ne samo to, da še ni razpisa, niti dokumentov ni pripravljenih za razpis in potem, ko bodo razpisi pripravljeni, morajo na razpisih projekti zmagati, potem se morajo projekti narediti in potem bo šele začel pritekati denar iz Evropske unije. Gospod minister, moja napoved je ta, zaradi okoliščin zapoznelega razpisovanja evropskih projektov v letu 2007 in 2008 bo prišlo do resnih javnofinančnih problemov. Naj vas spomnim, s 1. majem 2004 so vsi projekti bili že razpisani. Vi pa danes, danes smo 5. marca, še z Evropsko unijo razglabljate, katere bodo sploh prioritete. To ne nazadnje dokazujejo podatki po dejanskem črpanju za leto 2006, ko imamo velik zamik 100 milijonov evrov, in podatki za leto 2007 in 2008, ko je med dokumenti v proračunu in v dokumentih, ki ste jih poslali v Evropsko unijo, za približno eno tretjino zamika. Zato menim, da velja o tem opraviti splošno razpravo, da mora Vlada, ki se je vsaj za obdobje 2004-2006, to vam dam priznanje, začela obnašati dokaj resno in bodo ti projekti vsaj v polni meri črpani z zamikom, začela prepozno pripravljati na perspektivo 2007-2013 in zato gospod minister bodo projekti, ki bodo razpisani v letu 2007, mogoče počrpali 2009, 2010. V vmesnem obdobju bo zaradi načela denarnega toka navadna proračunska luknja in zaradi tega bo treba, četudi gospod Janša pravi, da ne bo novih davkov, si izmišljevati razne prispevke, razne dvige DDV-ja, trošarin in tako naprej. Predlagam, da opravimo o tem splošno razpravo. Hvala lepa, gospod predsedujoči.
Hvala lepa, mag. Cvikl. Kot običajno bomo o vašem predlogu odločali jutri v okviru glasovanj. Zdaj pa dajem besedo mag. Potrati, da postavi vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanci, gospa ministrica, gospoda ministra! Gospa ministrica, danes je bilo že omenjeno, da ste v delo svojega ministrstva in v delovni načrt Vlade vnesli nekaj sprememb. Zato se mi zdi potrebno vprašati vas, kaj nameravate v zvezi s centri za socialno delo. Govorim o 62 centrih za socialno delo, razporejenih po celotnem slovenskem ozemlju, za katere je prejšnji minister načrtoval reorganizacijo mreže in oblikovanja 12 regijskih centrov za socialno delo. Posebno vprašanje se zastavlja, ali naj tista državna institucija, ki se s svojim delom obrača k ljudem in je ljudem namenjena, lahko centralizira, pa čeprav v regijske centre, pa pustimo sedaj število glede na predvideno število pokrajin, ampak vendarle, ali je to smotrno ali ne. Zato je prvo vprašanje vezano s tem: Ali nameravate začeto reorganizacijo centrov za socialno delo in predvideno mrežo nadaljevati oziroma izpeljati? Drugi del vprašanje je pa zvezan s tem, da se na centre za socialno delo obračajo ljudje, ki pričakujejo, da bodo obravnavani skrbno, strokovno, humano, predvsem pa tako, da bodo kljub stiski, v kateri so se znašli, ohranili človeško dostojanstvo. Pri ocenjevanju dela centrov za socialno delo smo pogosto priča posploševanjem, tudi poenostavitvam in prenagljenim sodbam o delu centrov, gre seveda predvsem za negativne sodbe. Seveda so znani tudi primeri, ko so očitki upravičeni, pri tem je, po mojem, potrebno ločiti, kaj je posledica malomarnega dela ali neprimernega odnosa do ljudi, od tega, kar je posledica neustrezne zakonodaje, kadrovske zasedbe ali celo neustrezno razporejenih nalog in obveznosti zaposlenih. Imamo različne primere, ko delavke ne morejo opraviti vsega, kar bi rade naredile, zaradi tega, ker standardi in normativi za njihovo delo niso tako določeni, da bi lahko svoje delo kakovostno opravile. Zato vas sprašujem: Kdaj bodo sprejeti standardi in normativi za zaposlene? In: Ali boste pregledali tudi sistemizacijo delovnih mest v centrih in omogočili nove zaposlitve, če so te potrebne? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, prosim.
Hvala lepa za vprašanje. Res je, reorganizacija centrov za socialno delo je v lanskem letu dvignila veliko pritiska predvsem Skupnosti centrov za socialno delo. Po novem letu sem se dobila s Skupnostjo centrov za socialno delo in upoštevala njihov predlog, da se v bistvu pristopi k pilotskem projektu reorganizacije centrov za socialno delo na podlagi enega modela in potem na podlagi tega modela, ki bi ga uvedli z letošnjim letom, pristopili oziroma dobili model, kako reorganizirati centre za socialno delo. Z reorganizacijo centrov za socialno delo ne moremo prehitevati, dokler ni sprejeta tudi sama zakonodaja v zvezi s predvideno regionalizacijo v Republiki Sloveniji. Zato s samo reorganizacijo centrov za socialno delo ne hitimo in, kot sem že rekla, bomo uvedli pilotski projekt in na tem modelu oziroma projektu ugotovili pomanjkljivosti oziroma prednosti takšnega modela, seveda izhajajoč iz ciljev resolucije nacionalnega programa socialnega varstva. V zvezi z vašim vprašanjem, ki se nanaša na sprejem normativov, je Skupnost centrov za socialno delo že pripravila predlog standardov in normativov, seveda v skladu s spremenjeno zakonodajo, katero smo sprejeli, in tudi v skladu z resolucijo nacionalnega programa socialnega varstva. Ta predlog je trenutno poslan, sedaj pred kratkim, na naše ministrstvo in bo predlog usklajevan v naslednjem tednu. Ta predlog bomo usklajevali s Skupnostjo centrov za socialno delo, predvsem s sprejeto zakonodajo in tudi z družinskim zakonikom, ki ga sedaj pripravljamo, ker predvidevamo prenos pristojnosti nekaterih s centra za socialno delo na sodišča. Tu bi se zmanjšalo, seveda se bo povečalo delo z omenjeno resolucijo o nacionalnem programu socialnega varstva in tudi Zakonom o štipendiranju, ker predvidevamo, da bi državne, sedanje republiške štipendije prenesli na centre za socialno delo, zato moramo pri teh predlogih, ki bodo v naslednjih dneh predlog usklajevanja, upoštevati dodatno delo oziroma obremenjenost centrov za socialno delo in s predlaganimi standardi in normativi tudi pregledati sistematizacijo in potrebe po novih delovnih mestih. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Potrata. Dopolnitev odgovora.
Hvala za ta del odgovora. Saj vem, da predlogi standardov in normativov so nekaj, kar centre za socialno delo zanima in obremenjuje že daljši čas, tudi nekatere interne akte bo verjetno treba spremeniti. Ko pa sem vas spraševala o delu centrov za socialno delo in včasih izrečenih pomislekih o njihovem delu, sem mislila na čisto konkretno področje, rejništva recimo, kjer je število rejniških družin in otrok, s katerimi se mora zaposlena uslužbenka ukvarjati, po njeni sodbi in po njenih izkušnjah preveliko, ker je to zvezano tudi z delom na terenu in je preprosto nemogoče delati tako, da bi bili vsi zadovoljni in je potem mogoče negativna sodba o rejništvu, o celi dejavnosti krivična. Če bi se pa nekatere stvari drugače uredile, bi lahko bilo dosti bolje. Zanima me pa samo še neka dodatna stvar, sami ste omenjali spremenjeno zakonodajo, tudi možnost vključevanja po Zakonu o javno-zasebnem partnerstvu in prenosu nekaterih dejavnosti na nevladne organizacije, obstaja možnost, da se centru kakšna stvari prenese. Vendar tisto, kar mene vznemirja, je to, da mreža nevladnih organizacij po celi Sloveniji ni enakomerno razvita in da verjetno vseh nalog na nevladne organizacije ne bo mogoče dovolj dobro prenesti in bodo centri za socialno delo še vedno morali ostati zelo pomembna središča v lokalnih okoljih. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Mislim zlasti, recimo po zadnji izkušnji nevladne organizacije pri preprečevanju nasilja v družini, nasilja nad ženskami, te so v glavnem skoncentrirane [[...]]
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Strinjam se z vami, da so različni centri za socialno delo različno obremenjeni in da ne moremo prenesti njihovih pristojnosti na nevladne organizacije, kajti to mrežo po Sloveniji nimamo pokrite. Glede rejništva, ki ste ga omenili, pri rejništvu so v bistvu skupine, timi, je posebna skupina strokovnjakov, ne samo en socialni delavec, ki se ukvarja z določenim rejništvom. To so timi različnih, tudi zunanjih sodelavcev, ki sodelujejo tako iz šolstva, iz zdravstva in tudi iz centra za socialno delo. Zato bomo glede sistematizacije tudi pregledali samoobremenjenost posameznih centrov za socialno delo in to bo tudi v bistvu razprava za stališča do vloženih predlogov Skupnosti centrov za socialno delo, da ugotovimo obremenjenost posameznih centrov za socialno delo oziroma pristojnosti, kaj se lahko prenese z določenih centrih za socialno delo na nevladne organizacije v skladu s sprejeto resolucijo o nacionalnem programu socialnega varstva. Vemo, da bodo eni centri še vedno obremenjeni, kajti večja središča, večja mesta imajo razvito mrežo nevladnih organizacij, zato bomo poskrbeli za enakomerno obremenjenost, bi rekla, centrov za socialno delo ravno pri obravnavi predlogov standardov in normativov, kot sem že rekla, ki so v obravnavi, se začnejo naslednji teden.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo in vprašanje mag. Sajovic, in sicer ministru za okolje in prostor.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Spoštovani minister, gospa ministrica, kolegice in kolegi. Moje vprašanje se nanaša na zakon in uporabo fitofarmacevtskih sredstev. Zakon je v veljavi od 16. februarja in je v bistvu občutno poenostavil dostop do nevarnih pesticidov oziroma fitofarmacevtskih sredstev. Do njih imajo sedaj dostop tudi neizobraženi, nepoučeni in neusposobljeni uporabniki. Jaz te logike enostavno ne razumem, zakaj smo omogočili to široko uporabo, pa četudi gre tu za manj nevarna sredstva in pa manj nevarne pripravke. To je približno tako, kot če bi v boju proti mamilom Ministrstvo za zdravje nekatere tako imenovane manj nevarne droge pa vseeno dovolilo. Izredno slikovit je primer, ko sem že pred leti nekoga vprašal, kaj je to metadon, je rekel, to je približno tako, kot če se ti vsak dan od viskija zadet, sedaj ti bodo pa dali samo še cviček. Enostavno jaz na to logiko ne pristajam. Zakon, ki ga je v imenu Vlade kot predlagateljice pripravilo Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, so v parlamentarni obravnavi podprli v bistvu vsi poslanci in poslanke v koaliciji, v naši stranki smo mu in mu še vedno odločno nasprotujemo. Kot ministra, pristojnega za okolje, vas pa sprašujem: Kako nameravate dolgoročno zagotoviti zmanjšanje porabe fitofarmacevtskih sredstev v Sloveniji, ki imajo brez dvoma dokazano, ne le neposredno škodljiv vpliv na zemljo, zdravje ljudi, ampak tudi na vodne vire in še kaj? Ob tem bi vas tudi prosil za pojasnilo: Na podlagi kakšnih dejstev in strokovnih podlag ste se na seji Vlade in pri tem postopku medresorskega usklajevanja odločili za to, da Ministrstvo za prostor in okolje po mojem mišljenju podpre ta, za okolje brez dvoma škodljiv zakon? Liberalizacija tega področja, da se pač v okolju znajde več strupov, nikakor ne more biti dobra in nikakor ne more biti koristna. K temu me seveda pa napeljujejo tudi novice, ki jih slišim vsak dan. Prej, ko sem prisluhnil poročilom, čebelarji zopet opozarjajo vse tiste, ki bodo ta fitofarmacevtska sredstva uporabljali, naj bodo previdni. V Sloveniji se v nekaterih predelih že odpirajo prvi cvetovi. K razmisleku me je spodbudil tudi članek iz revije Jana Strup ob otroškem igrišču. V mestu Ptuj beležijo nekaj 10 primerov zastrupitve domačih živali, predvsem psov, mačk, pa tudi pogine ptic, predvsem s sredstvi, ki [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] spadajo v to skupino. Kakšno je dolgoročno stališče Ministrstva za okolje in prostor glede te problematike? Vprašanje je postavljeno ob primerni uri in [[...]] [[Izklopljen mikrofon.]]
Hvala lepa. Gospod Podobnik.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Gospod poslanec, to vprašanje, ki ste ga postavili, je zelo resno vprašanje, tako strokovno kot okoljsko, še posebej z vidika trajnostne rabe pesticidov. Lahko vam povem, da se kot minister in ministrstvo zavedamo, da ima uporaba fitofarmacevtskih sredstev, še posebej, če gre za njihovo nestrokovno uporabo, dokazano škodljiv vpliv na okolje. Vsekakor se tudi zavedamo pomembnosti vprašanja dostopnosti posameznikov do fitofarmacevtskih sredstev. Interpretacija zakona je različna, kaj pomeni nov zakon; nekateri ga razlagajo tako, drugi drugače. Vsekakor pa bi rad povedal, da glede prodaje teh sredstev v specializiranih trgovinah se bodo pogoji in kriteriji za določitev fitofarmacevtskih sredstev, ki se lahko prodajajo brez dokazila o opravljanjem usposabljanju, kar je zelo, bi rekel, lahko občutljiva rešitev, da bodo posebej podrobneje določeni v podzakonskem predpisu. Ta predpis se pripravlja. Na našem ministrstvu smo na ta predpis zelo pozorni in smo v pripravo tega predpisa v delo že vključili eksperta z znanjem ekotoksikologije. Rad bi tudi povedal, da po tem, ko je bil zakon predlagan na Vladi in je prišel v Državni zbor, smo na Ministrstvu za okolje in prostor podprli eno od rešitev, ki se je potem v sami proceduri zgodila; namreč, da se s priznavanjem nujno potrebnih fitofarmacevtskih sredstev, ki so že registrirana v vsaj eni državi članici Evropske unije in kjer so okoljske primerljive s Slovenijo, to je zelo pomemben dodatek, ki je prišel v sam zakonski tekst in ga je v pomembnem elementu bistveno izboljšal, s tem bomo na nek način zajezili, pa tudi preprečili nelegalno uporabo fitofarmacevtskih sredstev. Z vidika okoljski tem je zelo pomembno vprašanje vezano na vode. Tukaj bi rad povedal, da s spremembo tega zakona še vedno veljajo 65. člen Zakona o vodah, ki zelo jasno pravi: "Gnojenje ali uporaba sredstev za varstvo rastlin", torej fitofarmacevtskih sredstev, "na priobalnih zemljiščih v tlorisni višini 15 metrov od meje brega voda prvega reda in 5 metrov od meje brega voda drugega reda je prepovedano." Še posebej bomo to zakonsko določbo preko okrepljenega inšpekcijskega nadzora poskušali dosledno uveljavljati, to je naš okoljski pristop k tej temi. Sedaj še vprašanje, kako naprej. Zanimivost je ta, da na zadnjem Okoljskem svetu, kjer smo se ministri seznanili s tako imenovanim pesticidnim paketom, ki ga pripravlja Evropska komisija, to je direktiva - najprej to je tematska strategija o pesticidih, nato je direktiva o določitvi okvira za skupnosti za doseganje trajnostne rabe pesticidov in pa uredba o dajanju fitofarmacevtskih sredstev v promet. Na predlog Evropske komisije je matičnost za to področje pridobil komisariat oziroma oddelek za kmetijstvo v okviru Evropske komisije in je iz našega segmenta šel torej na oddelke za kmetijstvo. Na vaše vprašanje, kako naprej. Jaz menim, da bomo v Republiki Sloveniji morali dosledno tudi v našo zakonodajo, če že v njej ni, vgraditi nekatere ukrepe Skupnosti za doseganje trajnostne rabe pesticidov. Če omenim nekatere, prva je oblikovanje nacionalnih akcijskih načrtov, s katerimi bomo določili zmanjšanje nevarnosti teh tveganj, ki jih prinaša uporaba pesticidov. Druga je zelo pomembno, da se vzpostavi sistem izobraževanja za distributerje in tudi poklicne uporabnike pesticidov. Tretja, da se določi redne preglede naprav za nanašanje pesticidov. Četrta, prepoved škropljenja za uporabo letal z možnimi izjemami. Na zadnjem okoljskem svetu je bilo veliko govora prav o tem, katere so te izjeme v nacionalni zakonodaji. In peta: posebni ukrepi za varovanje vodnega okolja in da se opredelijo območja z znatno manjšim vnosom ali pa celo ničelne uporabe pesticidov z namenom zaščite občutljivih skupin in varovanje okolja, živali in naravnih habitatov. Torej, moj odgovor, če bi se pokazalo in nekateri segmenti iz te tematske strategije in direktive, ki še niso v celoti prisotni v slovenskem pravnem redu v različnih zakonih, jih bomo v zakone vnesli in se potem po njih tudi ravnali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še mag. Sajovic.
Hvala lepa. Vesel sem vašega razmisleka, gospod minister, ker vas poznam, da vam za te stvari ni vseeno, vendar našteli ste kopico ukrepov, kaj bomo storili potem, ko bo toča že padla. Zvoniti po toči je pozno ali prepozno in če bi v Sloveniji te zadeve zaostrili bolj že na začetku, potem bi se številnim nadlogam in vprašanjem brez dvoma lahko izognili. Sam prihajam iz kmetijskega področja in mi je ta problematika blizu. Nisem za prepoved uporabe škropiv pri proizvajalcih, ki jim je to kruh in imajo tudi za to pridobljena znanja. Sem pa proti temu, da bistvo tega zakona utemeljujemo z vrtičkarji, igralci golfa in podobno. Ne nazadnje so tudi v Evropski skupnosti, kot ste rekli, potekale pomembne debate na to temo. Ne nazadnje je bilo 20. februarja na zasedanju Sveta Evrope za okolje, torej po sprejetju novele Zakona o fitofarmacevtskih sredstvih smo Slovenci podprli sklepe tematske strategije o trajnostni rabi pesticidov, ki članicam EU nalaga zmanjšanje uporabe pesticidov in izboljšanje nadzora nad uporabo pesticidov. Slovenija pa je s to novelo zakona storila, se mi zdi, v nekem trenutku ravno nasprotno. Zanima me: Ali ste z našimi stališči v Bruslju mislili resno ali je bila to bolj neka vljudnostna gesta in pridružitev k splošnemu stališču? Zanima me: Ali veste, koliko fitofarmacevtstih sredstev Slovenci porabimo na leto, saj smo po nekaterih statistikah že skoraj na četrtem mestu med vsemi članicami? Zanima me: Kako nameravate kot minister, pristojen za okolje, zagotoviti pripravo in izvedbo posebnega programa zmanjšanja tveganja zaradi uporabe pesticidov in uresničiti cilje, kar je sicer obveza Slovenije, ki izhaja iz šestega okoljskega akcijskega programa, kar imamo tudi objavljeno na spletni strani Ministrstva za okolje in prostor.
Hvala lepa. Še gospod minister.
Hvala lepa za dodatno vprašanje. Vsekakor sem imel mandat Vlade in tudi pristojnega odbora Državnega zbora, ko sem zastopal stališča Republike Slovenije, in sem mislil povsem resno. Nimam pred seboj podatkov o porabi fitofarmacevtskih sredstev na prebivalca in jih bom pridobil. Delno je to v domeni nekaterih drugih resorjev, tudi Urada za kemikalije, delno pa našega, mislim, da delno tudi Ministrstva za zdravje. To je pač tipična medresorska zadeva. Podpiram pa to vaše uvodno razmišljanje v drugem delu nastopa, ker vidim v njem nek premišljen in racionalen pristop pri rabi fitofarmacevtskih sredstev. To je pač prava pot. Obveščen sem, nekaj sem tudi slišal in prebiral, da tudi klimatske spremembe kmetijstvo postavljajo v nove položaje, izziv za stroko je to, še posebej za tiste, ki se ukvarjajo z drugačnimi pogoji pridelovanja in sploh obnašanja določenih rastlin in tudi škodljivcev. To pred vse nas postavlja morda povsem nove izzive in tudi zato je pomembno, ker bomo v kratkem predsedovali Evropski uniji, da smo aktivni pri pripravi paketa treh dokumentov s področja fitofarmacevtskih sredstev in sem prepričan, da bomo tudi v Državnem zboru o teh temah še govorili. Hvala.
Hvala lepa. In še poslednji ima besedo gospod Bevk, ki bo postavil vprašanje odsotnemu ministru za finance in mimogrede ugotavljam, da dosegam svojevrsten rekord, ker sejo vodim za štiri poslance in enega ministra in sam sebe. Prosim, beseda je vaša.
Hvala lepa gospod podpredsednik, spoštovani zbor. Prejšnji mesec sem se kot član delegacije Komisije za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu udeležil obiska pri naših izseljencih v Avstraliji. Po podatkih avstralskih oblasti na tem kontinentu živi nekaj več kot 20.000 naših rojakov. Slovenska enciklopedija pa njihovo število ocenjuje na 30.000. Naši rojaki so med drugim izpostavili tudi vprašanje sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja med Republiko Slovenijo in Avstralijo. Doslej je Republika Slovenija ratificirala 41 konvencij z različnimi državami po vsem svetu, predvsem evropskimi. Med njimi še ni sporazuma z Avstralijo. To je zaskrbljujoče, ker ima Slovenija sklenjene sporazume z velikim številom drugih držav, v katerih ne živi tako velika slovenska narodna skupnost kot v Avstraliji. Obstoj pravne praznine najbolj prizadene Slovence, ki živijo v Avstraliji, saj je njihov dohodek znatno bolj obdavčen, kot bi bil v primeru obstoja takšnega sporazuma. Kot primer lahko navedem nevzdržno obdavčitev pokojnine slovenskega izseljenca z dopolnjeno pokojninsko dobo tudi v Republiki Sloveniji, ne glede na obseg dohodka, v tem primeru pokojnine, mora plačati 20% davek na bruto znesek, kar predstavlja dvojno obdavčitev. Sklenitev bilateralnega sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja bi prispevala tudi h konkurenčnosti slovenskega gospodarstva ter krepitvi sodelovanja med državama na področju gospodarstva, ki je v začetnih fazah. Neizkoriščene možnosti na velikem avstralskem trgu morajo biti dodatno vodilo za odpravo ovir, ki preprečujejo plodno sodelovanje. V tem kontekstu ne velja zanemariti interesa nekaterih avstralskih gospodarstvenikov za vlaganje v slovensko gospodarstvo oziroma njihove naložbe kapitala ter opravljanja investicijskih del v Sloveniji, ki naj bi bila osrednje mesto njihovih širitev v vzhodno in jugovzhodno Evropo. Posledice pomanjkanja takšnega sporazuma se tako odražajo zlasti v tem, da so oškodovane tako fizične kot pravne osebe, ki so poslovno ali eksistenčno orientirane v tujino, to je zunaj države njihovega državljanstva. Hkrati pa pomeni za Slovenijo dodatno birokratsko oviro za konkurenčnost gospodarstva in vsestranski razvoj države. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Resnejši pristop prispeva k uresničitvi enega temeljnih ciljev Evropske unije, da postane EU do leta 2010 najbolj konkurenčno okolje na svetu, kot to predvideva lizbonska strategija. Ministra za finance dr. Andreja Bajuka v odsotnosti torej sprašujem: Kako je s pripravo sporazuma o izogibanju dvojnega obdavčevanja med Republiko Slovenijo in Avstralijo? Pričakujem, da mi bo gospod minister v skladu s Poslovnikom Državnega zbora [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]na moje poslansko vprašanje odgovoril na naslednji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam in vsem ostalim, ki še vztrajate. Vsem predstavnikom Vlade se zahvaljujem za odgovore. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 25. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Vsem skupaj en prav prijeten večer. Hvala.