Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 3. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Srečko Prijatelj in Breda Pečan od 17.00 dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAVAROVALNIŠTVU v okviru rednega postopka. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima mag. Helena Kamnar, državna sekretar na Ministrstvu za finance. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Pred nami je zakon o zavarovalništvu v drugi obravnavi. Bistvo sprememb zakona je v implementaciji evropske direktive, ki ureja postopek za pridobivanje kvalificiranega deleža, poleg tega pa zakon uvaja še nekatere druge spremembe, ki so v tem trenutku potrebne. Naj jih čisto na kratko naštejem. Implementacija evropske direktive ureja tri zadeve. Prvič, določa časovnico ocenjevalnega postopka za izdajo dovoljenja, razloge za zavrnitev izdaje dovoljenja kvalificiranega deleža ter dodatne zahteve glede sodelovanja nadzornih organov. Zakon uvaja, tako kot je že uvedeno pri gospodarskih družbah, tudi enotirni sistem upravljanja zavarovalnic. Naslednja zadeva, ki jo zakon ureja, je to, da predpisuje uporabo dobička Vzajemne zavarovalnice, in sicer preko tega, da natančno določi, za katere namene se lahko oblikovane rezerve uporabijo. Določa register zavarovalnih aktuarjev. Zakon nadalje bolj jasno določa in utemeljuje vprašanje zavarovalnega posredništva in zastopanja, tako da natančno določa, kateri primeri ne sodijo v to kategorijo. Zvišuje se tudi znesek zavarovalne vsote zavarovanja poklicne odgovornosti zavarovalnih posrednikov. Spreminja se ustanavljanje podružnic tretjih držav na ta način, da je možno to ustanavljanje podružnic tretjih držav tudi brez vzajemnosti za vse članice OECD. Spoštovani! Predlagam, da predlog zakona v predloženem besedilu sprejmete. Hkrati predlagam, da danes opravite tudi tretje branje tega zakona in ga v celoti potrdite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku, mag. Antonu Ropu, za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Najlepša hvala, dobro jutro. Spoštovane poslanke, poslanci! Odbor za finance in monetarno politiko je pripravil poročilo k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je predlagala, da se v sodelovanju s predlagateljem dodatno izvede še določene zakonodajno-tehnične korekcije predloženega besedila. K predloženemu zakonu sta bila v poslovniškem roku, dne 10. 2., s strani skupine poslancev s prvo podpisanim dr. Lukom Jurijem vložena dva amandmaja, in sicer k 16. in k 23. členu zakonskega predloga. Dne 12. 2. 2009 so koalicijske poslanske skupine SD, LDS, Zares in DeSUS na podlagi mnenja Zakonodajno-prane službe vložile redakcijske amandmaje k 20. členom zakonskega predloga, poslanska skupina SDS pa k 16. členu zakonskega predloga. V okviru dodatnega delovnega gradiva je bil odbor seznanjen še s pisnimi pripombami k obravnavi sprememb Zakona o zavarovalništvu, ki jih je dne 17. 2. odboru posredoval koordinacijski Odbor združenja zavarovalnih posrednikov Slovenije. Predlagatelj je v obrazložitvi zakonskega predloga poudaril, da je poglavitni cilj zakonskega predloga v implementaciji direktive 2007-44 ES v slovenski pravni red. Ob tem se upoštevajo nekatera zelo pomembna načela. Gre za načelo preglednosti, celovitosti, skrbnega in učinkovitega nadzora, pravne varnosti, javnosti, sorazmernosti in ločevanja med neposrednimi in portfeljskimi naložbami. V okviru slednjih se med drugim določa zaprt seznam meril, na podlagi katerih pristojni nadzorni organ skrbno prouči vlogo vlagatelja za povečanje kvalificiranega deleža v finančni instituciji; najdaljše obdobje, v katerem lahko pristojni nadzorni organ pridobi dodatne informacije, in število prekinitev ocenjevalnega obdobja. Navedene rešitve med drugim zagotavljajo večjo preglednost postopka odobritve pridobitve kvalificiranega deleža in analogno ostalim področnim zakonom, kot je bilo danes že povedano, pa uvajajo možnost enotirnega sistema upravljanja in uporabo registra pooblaščenih aktuarjev. V razpravi so člani odbora posebno pozornost namenili 16. členu zakonskega predloga in amandmaja k temu določilu in verjetno bomo tudi danes največ diskutirali in razpravljali o tem členu in tudi o amandmaju. Ob amandmaju Poslanske skupine SDS k 16. členu je predstavnik predlagateljev amandmaja, po katerem se dobiček, izkazan v letnem poročilu, lahko razdeli oziroma prenese v naslednje poslovno leto le v obsegu, ki ni potreben za oblikovanje varnostnih rezerv, le za vračilo ustanovnega kapitala ali druga izplačila, določena v statutu. Izpostavil je eno izmed temeljnih načel Vzajemne, to je opravljanje poslov za svoje člane po načelu vzajemnosti, kar pomeni, da temeljni cilj te institucije ni dobiček, pač pa zadovoljevanje interesov zavarovancev. Hkrati je bilo opozorjeno na evidentno nezdružljivost z načeli Vzajemne v primeru, če bi se dobiček na podlagi opravljanja temeljne dejavnosti uporabil izven osnovne dejavnosti, na primer za življenjsko oziroma avtomobilsko zavarovanje. Ostali razpravljavci pa so ob tem menili, da temu ni nujno tako, celo obratno, saj bi lahko z omejevanjem opravljanja drugih zdravstvenemu zavarovanju kompatibilnih storitev onemogočili normalen in konkurenčen razvoj zavarovalnice in s tem oškodovali njene člane. S tem bi se namreč po eni strani neupravičeno omejila ekonomija obsega pri poslovanju zavarovalnic in bi se hkrati preprečevalo razvoj drugih nujnih produktov, na primer zavarovanje za dolgotrajno nego kot pomemben del zdravstvenega zavarovanja. Glede na to tovrstno neživljenjsko omejevanje poslovanja zavarovalnic ni sprejemljivo in tega dopolnila po mnenju predlagateljev tega amandmaja ni mogoče podpreti. V nadaljevanju so člani odbora k 16. členu sprejeli amandma skupine poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Lukom Jurijem. Po danih obrazložitvah nastopa Vzajemna na konkurenčnem zavarovalniškim trgu in ji je potrebno omogočiti normalen razvoj. Ob tem velja tudi poudariti, da je izključeno, da bi Vzajemna zavarovalnica postala kompozitna, torej da bi lahko vključila tudi avtomobilska zavarovanja v svoj način poslovanja, ker ji to preprečuje že Zakon o zavarovalništvu. Glede na sprejete amandmaje in na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Ker je zbor na drugi seji popravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členu in o vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 2. 3. 2009. V razpravo dajem 16. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Prosim prijavo. Besedo ima mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka! Dovolite mi, da uvodoma pozdravim gimnazijce iz Brežic, ki so v okviru državljanske vzgoje danes tu. Zdaj pa k temi. Slovenska demokratska stranka je vložila amandma k 16. členu z namenom, da prepreči, da bi dobiček, ki je ustvarjen pri zavarovalnici, ki temelji na načelu vzajemnosti, delili tudi za druge namene, kot je pa osnovno poslanstvo takšne zavarovalnice. Menimo namreč, da je dejavnost zavarovalnice, ki deluje po načelu vzajemnosti, načelu, ko zavarovanci plačajo preko prispevkov toliko, kolikor tudi ta zavarovalnica ima stroškov. Torej ni namenjeno ustvarjanju dobička, pač pa je poslanstvo te zavarovalnice namenjeno zgolj zadovoljevanju interesov in potreb članic in članov. Seveda se zavedamo, da je naloga vsake zavarovalnice tudi širitev svojih aktivnosti, svoje dejavnosti, formiranje takšnih paketov in nadgradnja zavarovanj, ki ustrezajo potrebam članov. Vendar vedimo, da dobiček iz naslova zavarovanja, ki temelji na načelu vzajemnosti, ni pravi naslov za financiranje teh storitev. Torej ni res, da nasprotujemo temu, da bi zavarovalnice, ki temeljijo na tem načelu, ne razvijale tudi drugih zavarovalnih vrst. Nasprotno, menimo, da izziv časa in tudi trendi v zavarovalništvu silijo zavarovalnice, da formirajo širše sklope ponudbe zavarovancem. Vendar menimo, še enkrat, da dobička, ki se ustvarja iz naslova zavarovanja po načelu vzajemnosti oziroma ene zavarovalne vrste, ni moč prelivati za pokrivanje drugih zavarovalnih vrst. In to je osnovno sporočilo - mi nasprotujemo temu, da bi iz ene zavarovalne vrste prelivali dobiček v druge zavarovalne vrste, ker menimo, da mora biti članarina oziroma prispevek ene zavarovalne vrste enak stroškom, ki s tem tudi nastanejo. Menimo pa, da je dovolj prostora, da se omogoči razvoj in delovanje zavarovalnic tudi na drugih zavarovalnih produktih v okviru drugih zavarovalnih vrst. In menimo, da gre rešitev, ki je bila izglasovana na Odboru za finance, v smeri netransparentnosti zavarovalnic, ki delujejo po načelu vzajemnosti. Zato menimo, da je treba z dobičkom iz tega zelo pazljivo, skrbno ravnati, v korist članov. Zato tudi ne vidim razloga, da ne bi člani na drugačne načine tudi razvijali dodatne oblike zavarovanj, vrste in drugačne zavarovalniške produkte. Naj spomnim, da gre v tem primeru za zavarovanje, v katerega je vključenih skoraj polovica vseh Slovencev. Torej, gre za ogromno članic in članov in zaradi tega je z njihovim denarjem treba skrbno, transparentno ravnati in ga ne prelivati v druge zavarovalne produkte.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala. Kar se 16. člena tiče, mislim, da je treba omeniti tudi ugotovitev Zakonodajno-pravne službe in primerjati amandma, ki je vložen. Vsekakor pa, spoštovani gospod predsednik, mislim, da je današnja druga obravnava tega zakona - govorim povezano tudi z dobičkom in delitvijo v 16. členu - velika zloraba. Od 32-ih členov tega zakona je pripombe na 22 členov dala Zakonodajno-pravna služba. Popravljenih je bilo 20 členov. Če mene vprašate, če bi bili pošteni do ljudi, bi morala biti danes opravljena prva obravnava. Velika zloraba! Velika zloraba! In drugič. V povezavi z delitvijo dobičkov. Veste, ljudje, ki jim je narava naredila škodo, so imeli svoje nepremičnino in premičnino zavarovano in so plačali visok znesek zavarovalnih kvot. So pač dobili odškodnino v znesku, v kakršnem so. In govoriti pri zavarovalnicah o dobičkih, ko so naravne ujme nekoliko večje in močnejše kot po navadi in ker zavarovalnici zmanjka denarja za dobiček, ne za povrnitev stroškov, oblikovati nov zakon, kako se bodo spet dobički delili, je največja sramota, ki si jo ta država in ta tako imenovana demokratična oblast privošči. Zavarovalnica ne more imeti dobičkov. Ne more in ne sme imeti dobičkov! Če pa so ustvarjeni, morajo ti dobički iti v prid zavarovancev, tistih, ki plačujejo zavarovalne vsote - ali da dobijo večjo odškodnino ali da plačajo manjšo zavarovalno vsoto za enak znesek odškodnine. Danes, še enkrat pravim, smo/ste tisti, ki ste skozi prvo obravnavo ta zakon spustili, nepošteni do državljank in državljanov. 22 členov je spremenjenih, vsebinsko popolnoma drugačnih; pomeni, danes bi morala biti prva obravnava. Ker je pa druga, seveda dovolite govoriti samo o dveh amandmiranih členih, čeprav so bili skozi odbor amandmirani, je bilo amandmiranih 20 členov, je najmanj nepošteno. Spoštovane kolegice in kolegi, jaz sem vas cenil. Upam, da ste poslanke in poslanci v imenu vsega ljudstva, ampak tako ravnanje je pa grdo. Grdo! Obravnavamo popolnoma nov zakon, pravice o njem govoriti nimamo, prvo obravnavo ste spustili skozi, kljub temu da je v celoti zakon spremenjen - vsebinsko, ne tehnično, ampak vsebinsko - in sedaj se delamo lepe do ljudi in se pogovarjamo o izvršnih direktorjih in dobičkih v 16. členu, kako se lahko razporedijo in kam. V resnici pa ustvarjamo absolutno nesocialno in nedemokratično zavarovalniško družbo in pod pogojem, da je pogoj, da eden od izvršnih [[...]]
Kolegov Barovič, 16. člen [[...]]
Ja, govorim o 16. členu in o delitvi dobička. Gospod predsednik, dovolite mi, no! Jaz sem, oprostite, poslanec v Državnem zboru, ki imam pravico govoriti. In govori o amandmaju k 16. členu, ki govori o delitvi dobička. In v zvezi s tem smem povedati, gospod predsednik, pač tisto, kar Slovenska nacionalna stranka misli, in tisto, kar je res. Če pa komu ni kaj všeč, gre lahko pa ven ali pa ukinite Državni zbor. Hudiča, jaz ne razumem nič te politike, no! Danes govorimo v bistvu o prvi obravnavi tega zakona, ne o drugi, ker je cel zakon nov in lažemo ljudem in ustvarjamo dobičke in prodajamo zavarovalnice! Kdo mi sme reče da, če ste pregledali materiale, da je ne prodajamo! En izvršni direktor sme govoriti oziroma mora znati govoriti slovensko. Lepo vas prosim, kaj to pomeni! Razprodali jo bomo! Zavarovalnice bodo ustvarjale dobiček, narod, ki mu bodo pa toča, plazovi in vse ostalo uničili, njihove hiše, ki so si jih s trudom zgradili, bo pa potegnil takole pod nosom. Sramota za Državni zbor! Tole bi morala biti prva obravnava! Slovenska nacionalna v obravnavi tega zakona ne bo sodelovala, ker je top največja sramota, in bomo absolutno proti. In bodite vsaj enkrat toliko pošteni, da boste povedali ljudem, da ste jih "nategnili", ker je popolnoma nov zakon. Še enkrat poglejte, poglejte si prenovljeno besedilo; 20 členov je popravljenih, in to vsebinsko! Kako lahko rečete, da je to zakon, ki ste ga sprejeli v prvi obravnavi! Vsaj toliko ponosa imejte in ne lažite. To je čisto nov zakon, o katerem danes govorimo v drugi obravnavi. Sploh nimamo pravice, razen do amandmajev k 16. in 1. členu. Sram naj nas bo!
Hvala lepa. Je želja za razpravo? Takoj bom dal možnost za prijavo. Besedo ima gospa Renata Brunskole. Prosim.
Dober dan želim. Lepo pozdravljeni. Današnja razprava in predloženi amandmaji ter mnenje, ki ga je podal predsednik delovnega telesa, mislim, da so tako različni, da je prav, da o tej zadevi vsak od nas izrazi svoje mnenje. Mnenja ni potrebno izražati ponovno, saj namreč gre za uskladitev z evropsko direktivo. Če se je Slovenija odločila, da je v Evropski uniji, da gre za večjo odprtost Slovenije na območju Evropske unije, potem je tudi na področju zavarovalništva ta sprememba potrebna. Do 21. marca letos je treba uskladiti to ureditev in bistvo novele je tudi sprejem dodatnega ukrepa za zmanjšanje administrativnih ovir. Zelo pomembna pa je tudi v zadnjih letih večja krepitev zavarovalništva v Sloveniji in v Evropi. Menim, da v današnji ponovni razpravi omenjeni nekateri pomisleki v tej smeri, vsaj tako jaz čutim, niso potrebni. Zatorej predlagam, da se v drugi obravnavi sprejme novela Zakona o zavarovalništvu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Luka Juri. Prosim.
Hvala lepa. Sodelavke in sodelavci, mladi gledalci! Se strinjam, da ima vsaka poslanka in vsak poslanec pravico povedati, kar misli, je pa tudi, mislim da, njegova odgovornost, da se o zadevi prej informira, preden kaj izjavi, da poskuša ugotoviti, o čem sploh govori, preden govori stvari, ki ne držijo - glede na temo, o kateri govorimo. Tako prosim sodelavke in sodelavce, predvsem tiste, ki na glas govorijo o lažeh, da se prej informirajo, preden govorijo. Kar se tiče samega zakona in kar se tiče amandmaja Slovenske demokratske stranke, ki je bil v razpravi že v odboru in ima predstavljen smisel, ki nosi pozitivno sporočilo. Vendar je pa razlika med sporočilom, ki ga nosi, in dejanskim učinkom. Namreč, interes vsakega zavarovanca in zavarovanke Vzajemne je predvsem čim nižje zavarovalne police, torej čim nižji strošek za čim večji učinek, torej čim manj plačati za to, da bom čim boljše zavarovalno pokrit. To mislim, da je naš skupni cilj. Če je to naš skupni cilj, potem moramo takšni zavarovalnici zagotoviti konkurenčnost in ekonomijo obsega. Kajti, če omejujemo razvoj zavarovalnice, ji omejujemo možnost, da konkurira na slovenskem in tujem trgu; ji omejujemo možnost, da konkurira z drugimi, klasičnimi ali pa delniškimi družbami, na primer s Triglavom, ji omejujemo možnost, da se uveljavlja in da konkurira na evropskem nivoju. To ni v interesu zavarovancev. To ni v interesu nobenega, ki bi rad plačal nižjo polico. Če mi omejimo možnost zavarovalnici Vzajemna, da izvaja svoje posle tudi tam, kjer nam je interes, na primer pri dolgotrajni oskrbi, bomo naredili veliko napako in ne bomo dosegli tistega cilja, katerega želimo. Ne drži, da se bo s tem omejilo dobiček. Kdor pozna strukturo in delovanje zavarovalnice Vzajemne, ve, da dobička ni. Ve, da se dobiček ne izplačuje in da torej se denar, ki se kreira znotraj zavarovalnice, izkoristi tako ali drugače v dobro zavarovank in zavarovancev. Sedaj pa imamo dve možnosti: ali bomo prisilili v to, da se ta sredstva blokira in da se onemogoča razvoja, da se onemogoča delo, da se onemogoča izvajanje drugih pomembnih storitev, kot je dolgotrajna oskrba. Spominjam, da je v Sloveniji dolgotrajna oskrba zelo slabo organizirana, trenutno še, in da starejši ljudje nimajo možnosti, da bi dejansko imeli zagotovljeno mirno starost, prav zato, ker takšnega zavarovanja za dolgotrajno oskrbo še ni. Če bomo mi omejevali s takšnim amandmajem, bomo dosegli prav to. Torej kontraučinek tistemu, kar bi predlagatelj rad dosegel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo gospodu Grillu, bi rad cenjene kolege, poslanke in poslance opozoril, da smo nekako dogovorjeni proceduralno, da naših cenjenih gostov iz poslanskih klopi naj ne bi posebej pozdravljali - vsi so vedno pozdravljeni in dobrodošli - ne na balkonu in ne pred televizijskim sprejemnikom. Prosil bi, da se tega držimo. Takšen je pač običaj, ki ga želim tudi naprej peljati. Vedno so vsi gosti dobrodošli in pozdravljeni v tem našem državnem zboru. Prosim, gospod Ivan Grill.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana gospa državna sekretarka, spoštovane poslanke in poslanci! Očitek, ki je bil izrečen že tudi na odboru, pa tudi danes v razpravi, da s tem amandmajem v Slovenski demokratski stranki skušamo zavirati razvoj Vzajemne oziroma zavarovalništva, preprosto ne drži. V nobenem primeru mi tega ne želimo. Želimo pa nekako zagotoviti s tem amandmajem, da se dobiček, poudarjam dobiček, ki bi se ustvaril, ne namenja za neke produkte, ki nimajo povezave z našim zdravstvom. In to je tisto, kar je izredno izredno pomembno. Ta amandma dejansko skuša tukaj vgraditi neko varovalko. Na odboru smo o tem na dolgo in široko razpravljali in tam sem v svoji razpravi izrazil pričakovanje, da bo Vlada in vladajoča koalicija - kajti vi ste tisti, ki ste naš amandma že na odboru zavrnili - pripravila do te obravnave nek ustrezen amandma oziroma rešitev, ki bo omogočala razvoj zavarovalnice, ampak predvsem na področju zdravstva, kot je, recimo, dolgotrajna oskrba, ki je zagotovo nek izziv, neka potreba, ki bo v prihodnje izredno pomembna. Toda očitno te volje, te želje ni bilo. Zato smo v Slovenski demokratski stranki ponovno vložili ta amandma, da vgradimo to varovalko. Dobiček - če bi bila zadeva idealna, Vzajemna naj ne bi imela dobička, kajti čim ima dobiček, pomeni, da so naši zavarovanci plačali preveč. To je tisto osnovno sporočilo. In če se že ustvari dobiček, dajmo potem v naslednjem letu našim zavarovancem možnost, da bodo plačevali manjšo premijo, ne pa da se omogoči, da bo tisti dobiček namenjen za razvoj nekih produktov, ki so lahko tudi za zdravstvo, vendar nikjer ni pa te garancije. Jaz verjamem, da je bila tudi razprava s strani predstavnikov zavarovalnice namenjena temu, da se naj bi to namenjalo za neke produkte s področja zdravstva. Vendar takšna rešitev, kot je zdaj, nikjer tega eksplicitno ne določa. In tu je ta bojazen, ki jo v Slovenski demokratski stranki tudi imamo pri tem. Tako tudi bojazen, da bo prizadeta ekonomija obsega, zavarovalnica Vzajemna je že zdaj največja po številu svojih zavarovancev. Ampak zakaj je število tako veliko - ker temelji na vzajemnosti. To je tista ključna vloga te zavarovalnice, s tem namenom je bila tudi ustanovljena in tega načela ne smemo podreti. Tako sem trdno prepričan, če bo imela Vzajemna najnižje premije in najvišjo kvaliteto teh storitev, bo ta ekonomija obsega, ki je že sedaj zelo velika - pomeni 900 tisoč zavarovancev - lahko to samo še povečala. Kajti to bo tisto, kar bo naše zavarovance zainteresiralo, da se bodo odločali za zavarovanje pri Vzajemni. Zato pričakujem, predvsem s strani koalicije, da ta amandma, ki smo ga v Slovenski demokratski stranki dobronamerno, z dobrim namenom vložili, tudi podprete. V nasprotnem primeru je takšna rešitev tega zakona zagotovo slaba. Še enkrat poudarjam, ne želimo, da se na kakršenkoli način izraža očitke, da skušamo zavirati razvoj zavarovalništva, niti najmanj ne, ampak naj se razvija na področju zdravstva, kajti to je tisto, kar bomo potrebovali v prihodnje še bistveno bolj intenzivno kot sedaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Odpiram prijavo za razpravo. Besedo ima gospod Anton Rop.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Prej mi je zmanjkalo nekaj časa, da bi v celoti predstavil poročilo, zato seveda res, seveda je to hkrati moje mnenje in je tudi zaključek sklepa bil na odboru v zvezi s 16. členom. Prepričan sem, da Poslanska skupina SDS ni imela slabih namenov pri tem, ko je vložila ta svoj amandma, že na seji odbora. Naša razmišljanja so bila podobna in so tudi še naprej podobna. Mi želimo, da Vzajemna deluje v korist svojih članov. Da imajo ti člani za dane storitve čim nižjo premijo. Vendar je zavarovalniški trg konkurenčen. Tudi vse ostale zavarovalnice v Sloveniji, zlasti večje, razvijajo zdravstvena zavarovanja, zdravstveno zavarovanje, dopolnilno seveda, in pa tudi vse tiste produkte, ki gredo ob tem zraven. In v tem kontekstu je povsem možno, povsem realno, da bi neka rešitev, ki bi jo sprejeli sicer z dobrimi nameni, ki bi preprečila razvoj Vzajemne, lahko pravzaprav na koncu povzročila, da bi ostale zavarovalnice, ki bi lahko razvile dodatne produkte, postale bistveno bolj konkurenčne, da bi torej ljudje prešli iz Vzajemne na druge zavarovalnice in se zavarovali drugje. To je en problem, ki se tiče morda samo zavarovalnice, ki se ji reče Vzajemna. Drugi problem pa je, da če ne izkoristimo potenciale Vzajemne, če ne izkoristimo znanja, ki na Vzajemni zato, da bo prišlo tudi pri Vzajemni do razvoja, bomo imeli v Sloveniji bistveno nižjo konkurenčnost na področju zavarovalniških storitev. Spoštovane poslanke in poslanci, razvoj dodatnih produktov ni mogoč brez sredstev, ni mogoče brez investiranja in investiranje se lahko realizira samo skozi dobiček, drugače ga ni mogoče, razen če kdo misli, da se mora Vzajemna zadolžiti za 10, 15 let, razvijati s tem svoje produkte in potem preko višjih premij pokriti te produkte, ki se bodo razvili. Prej je bil omenjen eden od izjemno pomembnih produktov; to je oskrba oziroma zavarovanje za dolgotrajno nego. Tisti, ki ste se s tem ukvarjali, veste, da je to eden od ključnih in velikih problemov skrbi za starejše v Sloveniji. Mi smo kar nekaj časa v preteklosti razmišljali v Sloveniji, da bi, podobno kot Nemčija, oskrbeli za ta del storitev za starejše tudi tako, da bi prispevno stopnjo zvišali. Namreč, v Nemčiji imajo posebno dodatno prispevno stopnjo zato, da razvijajo tovrstne produkte, ker je to realen problem; realen problem vseh starajočih se družb v tem momentu v Evropski uniji. Slovenija je, kar se tega tiče, v zelo slabem položaju. Opozarjam, v zelo slabem položaju! In zdaj imamo priliko, zdaj imamo priložnost, da te produkte razvijamo in da tudi spodbudimo razvoj teh produktov, tako da omogočimo zavarovalnicam, da jih razvijajo. Ampak veste, razvijati te produkte tako, da se investira, ne vem, v negovalne bolnišnice ali pa negovalne domove po Sloveniji, pomeni veliko investicij, pomeni veliko sredstev, ampak na koncu neke zavarovalne produkte, ki se iz dodatnih premij lahko pokrijejo. Rad bi še opozoril, da ne bom predolg. Vzajemne zavarovalnice, zdravstvene zavarovalnice, so se izkazale v svetu kot ene od najbolj učinkovitih zavarovalnic. Tisti, ki se ukvarjate z zdravstvom, verjetno veste, da se šteje francoski zdravstveni sistem kot najbolj uspešen na svetu. In na čem temelji francoski zdravstveni sistem? Na vzajemnih zavarovalnicah, dopolnilnih, ki seveda lahko razvijajo produkte, ki so jim na voljo. Nihče niti pomisli ne, da bi te zavarovalnice omejeval z nekimi členi in rekel, da ni nobenega investiranja, ni nobenega razvoja, vse boste namenjali samo za to, da boste premije nižali. In ne nazadnje, če bo Vzajemna zavarovalnica omejena v razvoju, opozarjam, omejena v razvoju, če bodo druge zavarovalnice šle tukaj naprej, bodo na koncu ceho plačali zavarovanci in člani Vzajemne. Ker bo manj konkurenčna, bo imela manj storitev, bo imela manj članov in zato bo morala imeti višje premije. Torej, na daljši rok se bo to obrnilo proti lastnim članom. Torej ni drugega, kot da v tem okolju Evropske unije, v okolju Slovenije, v povezavi s potrebami omogočimo razvoj vzajemne. Ob tem se pa strinjam s tistimi iz poslanske skupine SDS, ki opozarjajo na to, da se dobiček ne sme namenjati za druge namene. Absolutno! In zato bi rad opozoril, da že sedaj Zakon o zavarovalništvu v osnovi omejuje uporabo tega dobička, potem imamo tukaj tudi statut Vzajemne in hkrati tudi skupščino Vzajemne, ki vsakokrat odloča o razvoju dodatnih produktov in eventualnih investicijah. Torej, jaz v dobro ne samo razvoja Vzajemne, ampak predvsem zavarovalniškega trga, skrbi za starejše in tudi sicer razvoja finančnega sistema v Sloveniji, apeliram na to, da vendarle razmislite o tem amandmaju. Seveda ga pa absolutno ne moremo podpreti in predlagam, da zakon sprejmemo v takšni obliki, kot je tukaj pred nami predlagan, in omogočimo normalen razvoj. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Hvala lepa. Vidim, da je velika želja, da bi namenjali dobiček, ki nastane na zavarovalnici Vzajemna, tudi za druge namene. Kajti, če tega dobička ni, kot pravi moj poslanski kolega, potem ne vem, o čem sploh dejansko govorimo. Torej, tu je očitno velika ambicija, da bi razpolagali z dobičkom, ki nastane iz, praktično, dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja kar tako. Med zavarovalnimi vrstami in med zavarovalnimi skupinami celo, kot sedaj predlaga osnovni tekst. Poglejte, zavarovanci Vzajemne, ki jih je v Republiki Sloveniji približno 900 tisoč, plačujejo premije za točno določen zavarovalniški produkt. Točno določen zavarovalniški produkt! In pričakujejo, da bo ta premija odsevala dejanske stroške tega produkta. Torej, da bodo plačali toliko, kolikor ta zavarovalni produkt dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja tudi stane. Nič več. Mislim, da lahko zavarovanci na skupščini avtonomno odločijo, da gredo v razvoj novih zavarovalnih vrst, novih produktov v tej ali drugi skupini. Vendar s tem amandmajem preprečimo, da se dobiček za to nameni. To pa ni res, da se zavarovalnica, kot je Vzajemna, ne more razvijati. Mi si želimo, da se razvije, ampak želimo, da se razvije na transparenten način, ne z denarjem, ki je nastal v eni drugi zavarovalni vrsti, kot je dopolnilno zdravstveno zavarovanje. To je osnovna dilema in navzkrižje, o katerem danes tu diskutiramo. Mi želimo, da zavarovanci, člani ustanovijo s svojo odločitvijo nove produkte, in to lahko naredijo na skupščini. Še enkrat, to je približno tako, kot če bi šel v trgovino in kupil en produkt, bi ga dražje plačal zato, da boste drugega dobili ceneje. To ni fer. Plačamo vsakega toliko, kolikor stane, in nič več. In še nekaj - na Odboru za finance je bilo tudi zelo jasno prediskutirano, da nihče od nas niti ne nasprotuje dejstvu, da bi se lahko dobiček namenil za razvoj nekega novega zavarovalnega produkta. Za razvoj. In smo naložili tako predlagateljem tega amandmaja, ki je postal tudi del besedila na Odboru za finance, da razmisli v tej smeri, da predlaga amandma, ki bi omejeval delitev dobička samo na razvoj novih zavarovalnih produktov. Vendar tudi temu ni bilo tako. Očitno je tu nek drug interes - da se z denarjem, ki je zbran s strani zavarovancev, deluje tudi tako, da se omogoča zavarovalnici Vzajemna razvoj in opravljanje drugih produktov na račun premij iz neke druge zavarovalne vrste. To danes omogoča ta osnovni tekst, ki smo ga mi amandmirali z bolj precizno dikcijo in določeno varovalko. In prosim vas, ni res, da v SDS nasprotujemo razvoju zavarovalnice Vzajemna. Zavarovalnica Vzajemna ima bistveno prednost pred drugimi zavarovalnicami - ima ogromen obseg zavarovancev, ima tudi ugled in ima ime. In to je zelo veliko, da se na primeren način na skupščinah odloči tudi o razvoju novih produktov v korist članov. Povsem se strinjam z vami, da je treba te zavarovalne produkte iz posameznih zavarovalnih vrst združevati v neke skupinske pakete, ki tvorijo neko logično celoto, tudi ta dolgotrajna nega oziroma oskrba, pa še kakšna druga zavarovalna vrsta je lahko tu zraven. Nikakor ne nasprotujemo, da se razvija tudi ta zavarovalnica, vendar želimo, da se zagotavljajo sredstva za razvoj na bolj transparenten način, kot pa da se to financira iz dobička, ki je nastal v neki drugi razmeroma občutljivi zavarovalni vrsti, kot so dodatna zdravstvena zavarovanja. In če boste vprašali teh 900 članov, ali so dodatna zdravstvena zavarovanja predraga ali prepoceni, grem stavit, da jih bo 99% reklo, da so predraga, čeprav je lahko resnica drugje. In vi bi še del dobička, ki iz tega nastaja, delili za druge namene. Mislim, da to res ni prav.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rado Likar.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Tudi moje mnenje je, da ta amandma ne preprečuje, da se Vzajemna ukvarja tudi z drugimi oblikami zavarovanj in tudi formira te skupine zavarovanj, vendar ne iz dobička osnovne dejavnosti. Namreč, ni rečeno, da bo iz teh drugih zavarovanj ustvarjen dobiček. Če pa bi že bil ustvarjen, to ne pomeni oziroma ni nobenih garancij, da bodo od tega dobička imeli korist tudi vsi člani in članice Vzajemne. To pa ni več v skladu z bistvom in smislom vzajemne zavarovalnice. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič.
Hvala, gospod predsednik. Da vrnem nekaterim članom Državnega zbora. Bilo bi fino, če si preberejo ta zakon - vsaj tisti, ki so imeli prej neke pripombe. Pa če že nimajo časa prebrati zakona po členih v prvi obravnavi in spremenjeni zakon v drugi, naj si preberejo vsaj poročilo. Sicer pa, gospod predsednik, kolikor je meni znano, danes govorimo o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu. Srce me boli! Pa govorim o amandmaju k 16. členu, pa smo spet tam: interesi na desni, interesi na levi, zavarovalnica Vzajemna, denar in dobiček. Ob tem še enkrat, gospod predsednik, da poudarjam, da govorimo o Zakonu o zavarovalništvu, o številnih pripombah, ki jih je imela Zakonodajno-pravna služba, ampak nanje se seveda nihče ne ozira. Potem vam obljubim, da bom tiho, ker nima smisla govoriti. Ta Državni zbor bo danes sprejel, če bo sprejel ta zakon naslednje besedilo 11. člena: Število delnic, iz katerih neupravičeni imetnik lahko [[...]]
Spoštovani kolega Barovič, 11. člen ni predmet danes razprave [[...]]
[[...]]vem, da ni [[...]]
[[....]]se opravičujem [[...]]
[[...]]samo dovolite, da bi bil [[...]]
[[....]]morava biti oba dosledna [[...]]
[[...]]tisti člen [[....]]
Oba morava biti dosledna dnevnemu redu in [[....]]
[[....]]skratka, neupravičeni imetniki bodo lahko seveda uresničevali glasovalne pravice. To boste sprejeli in to naj ljudje slišijo. Neupravičeni imetniki delnic bodo s sprejemom tega zakona lahko vseeno sprejemali dobičke. Halo!! Ali veste sploh, kaj sprejemate? Ali ste se samo na Vzajemno in na 16. člen? Ali veste, da smo mi poslanci vseh ljudi v Sloveniji? 16. člen - podpiram amandma, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka, in nehajmo se prepirati, kdo bo več zaslužil pri Vzajemni! Bodimo vsaj toliko pošteni, če vam že ni mar ostalih 30 členov zakona o zavarovalništvu, kjer je eden, 11. člen, po opozorilo Zakonodajno-pravne službe nezakonit. Takšnega boste pa sprejeli! Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Rad bi še enkrat ponovil: zavarovalnica Vzajemna si ne more deliti dobička. Drži? Drži! Vzajemna zavarovalnica ne more izplačevati dividend, ne more izplačevati nagrad in drugih oblik delitve dobička. Upam, da tako tisti poslanec, ki je imel veliko za govoriti in je sedaj zapustil razpravo, kot tisti, ki izkazujete spoštovanje in na razpravi ostajate, se lahko pri tem strinjate. Glede razvoja zavarovalnice Vzajemna. Tak amandma, kot je predlagan, je dejansko velika usluga vsem nevzajemnim zavarovalnicam. Konkretno rečeno, je velika usluga na primer Triglavu ali pa drugim zavarovalnicam, ki bi se rade ukvarjale tudi z zdravstvenim zavarovanjem. Ali tukaj stojijo interesi zadaj, mislim, da ni predmet in da bi bilo škodljivo o tem razpravljati, kajti moramo se odločiti na vsebino. Ampak dejstvo je, da je to usluga, kajti postavlja zavarovalnico Vzajemna v neenakopraven položaj z drugimi. Druge lahko uporabljajo sredstva za razvoj, s tem amandmajem bi pa vzajemnim zavarovalnicam to onemogočili. Še na nekaj bi vas rad spomnil. Na evropskem nivoju kar 60% zavarovank in zavarovancev na vseh področjih zavarovanja je članic in članov vzajemnih zavarovalnic. 60%! Vzajemne zavarovalnice delujejo na področju zdravstvenega zavarovanja, ampak imajo tudi možnost razvoja drugih storitev, kot je dolgotrajna oskrba, katero v Sloveniji potrebujemo, in recite, da ne vsem tistim ljudem, ki plačujejo znatne denarje zaradi tega, in na evropskem nivoju, tudi številnih drugih storitev. Imamo vzajemne zavarovalnice, kot na primer Massif, ki se celo ukvarjajo z avtomobilskim zavarovanjem, čeprav tam ta zakon, kot je sedaj predlagan, brez amandmaja, tega ne omogoča, ker smo se odločili, da bomo vzajemno zavarovalnico vendarle fokusirali na določene centralne storitve. Torej, lepo vas prosim, razumem namen, ampak če niste zadovoljni s sedanjo dikcijo, je treba poiskati drugačno rešitev. Je ne poznam, zato mislim, da je trenutno najboljša. To, kar se predlaga, ne bo privedlo do tistega, kar želite. Privedlo bo do tega, da se bo onemogočil razvoj, privedlo bo do dražjih zavarovalnih polic in dolgoročno bo škodovalo zavarovalnici Vzajemna, kar pa pomeni, da bo škodovalo članicam in članom zavarovalnice Vzajemna v prid drugim privatnim zavarovalnicam. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, kolegice in kolegi! V preteklosti se je veliko govorilo o zavarovalnici Vzajemna in o tem, ali dovoliti, da trži tudi nekatere druge produkte, ali ne. Seveda se je ves čas in vedno govorilo samo o nekaterih in ne vseh. V Nemčiji za primerjavo, poznamo več kot 50 vzajemnih zavarovalnic. Več kot 50, ki imajo pravzaprav vse po vrsti tudi neko dopolnilno storitev, torej tržijo neko dopolnilno storitev, ki na nek način sovpada k tisti osnovni dejavnosti ali pa, če rečem, korbiznisu. Skratka, zavarovanje za starejše ljudi itn., itn. Za ljudi je po prepričanju Slovenske ljudske stranke pomembno, da Vzajemna ostane in da se razvija ter da ljudem nudi kakovostne in poceni storitve. Če jo bomo na takšen ali drugačen način omejevali v tem hudem konkurenčnem boju, ki je in ki na naš trg prihaja z vseh koncev Evrope, govorim o tujih zavarovalnicah, in potem, ko smo omogočili tudi drugim zavarovalnicam, da tržijo zdravstvena zavarovanja, seveda tega razvoja po našem prepričanju od Vzajemne v prihodnosti, govorim o prihodnosti, ne moremo pričakovati. To število zavarovancev, ki jih Vzajemna v tem trenutku ima, govorim seveda izključno o področju zdravstvenih zavarovanj, ne omogoča nekega resnega razvoja, še posebej takrat, ko je nekaj zavarovancev prišlo tako v Zavarovalnico Triglav kot tudi k Zavarovalnici AS. In po naši oceni v prihodnje, glede na to, da je v zadnjih dveh letih bilo nekaj dobička pri Vzajemni, da v prihodnje ta zavarovalnica zagotovo ne bo beležila nekih hudih dobičkov, da bi ji to lahko očitali, da bi se tu karkoli čudnega dogajalo. Treba pa je tudi vedeti, da je pri vpeljavi kakšne nove storitve, če govorimo o življenjskem zavarovanju, potrebno kar nekaj časa, da se takšno zavarovanje uveljavi. V tem primeru ocenjujemo, da bi vsaj tri leta zavarovalnica bila v minusu in potem še šest let, da se celotna investicija povrne in mi smo celo prepričani, da bodo dobički, ki so zdaj bili in ki še eventualno bodo, premajhni, da bi se takšna dodatna storitev lahko uveljavila. Torej, sam razumem razvoj vzajemne kot preprečitev propada ali pa celo izginotja te edine Vzajemne zavarovalnice v državi, ponavljam, ob konkurenci, ki je in ki v našo državo prihaja. Prepričani smo, da je ne smemo omejevati v njenem razvoju predvsem za dobro naših ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite še razpravljati. Odpiram prijavo za razpravo. Bomo ponovili še enkrat. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Še enkrat hvala za besedo. Glejte, prav vesel sem, da so tudi iz pozicije oziroma koalicije razpravljavci nekako prepoznali dobronamernost tega amandmaja Slovenske demokratske stranke. Toda obenem pa nekako še vedno skušajo izražati očitek, da pa je to ovira za razvoj zavarovalnice Vzajemna. Mi smo trdno prepričani, da tudi takšna dikcija tega amandmaja ni namenjena zaviranju razvoja, razvoj bo še vedno mogoč, vendar na drug način. Če bomo sprejeli ta zakon na takšen način, brez tega amandmaja, obstaja potencialna nevarnost, da bo vodstvo Vzajemne, ko bo prepoznalo možnost, da bo dobiček, investiralo v neke druge produkte, ki niso nujno povezani z zdravstvenim varstvom, da bodo namenoma skušali premije dvigovati, z namenom, da se bo ustvarjal dobiček, kar je v nasprotju tudi z načelom vzajemnosti in predvsem s ciljem, da bo premija najnižja in čim višji nivo storitev za naše zavarovance. Pričakoval sem, in to sem tudi na seji odbora omenil, da bo koalicija oziroma Vlada do te obravnave pripravila ravno k temu členu neko tako dikcijo amandmaja, ki bo dejansko še bolj natančno omogočal razvoj zavarovalnice Vzajemna, predvsem pa, da bo onemogočal zlorabo eventualno ustvarjenega dobička. Žal tega ni bilo, nobenega amandmaja ni bilo vloženega, razen s strani Slovenske demokratske stranke. In sedaj je ponovno priložnost, če ocenjujete, koalicija, da je ta amandma preohlapen, da ne sledi tistemu cilju, da se ga sprejme in se da možnost, da do tretje obravnave pripravite ali pa skupaj pripravimo tak amandma, ki bo to tudi reševal. Ne pa, da a priori s takšnimi argumenti, ki, mislim, da niso najbolj utemeljeni, zavračate ta dobronamerni poskus, ki smo ga v Slovenski demokratski stranki s tem amandmajem izrazili. Tako še enkrat apeliram na vse vas, ki ste v vlogi, da o teh stvareh odločate, da se naredi ta napor, da se pripravi takšno besedilo člena, ki bo omogočal, da se zavarovalnica Vzajemna razvija naprej in da se hkrati onemogoča eventualna zloraba dobička. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Še enkrat odpiram prijavo za razpravo. Besedo ima dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Glede na to, da se približujemo zaključku, bi rad spomnil še, da ko se pogovarjamo o razvoju zavarovalništva, tudi kot ko se pogovarjamo o marsikateri drugi panogi, moramo govoriti in imeti v mislih evropski obseg, evropsko dimenzijo. Ne pogovarjamo se o tem, kako se bo neka zavarovalnica razvijala samo v Sloveniji, ampak se pogovarjamo o njeni konkurenčnosti v Evropi. Spominjam vas, da glede na to, da velja prost pretok, tudi danes lahko druga vzajemna zavarovalnica, na primer iz Nemčija Unica Group ali pa Massif iz Francije, ki ima petkrat večji "turn over", kot ga ima slovenska vzajemna zavarovalnica, zaprosi za otvoritev posrednice v Sloveniji in začne izvajati svoje posle. Torej, ni v interesu slovenskih zavarovank in zavarovancev Vzajemne, da jo omejujemo na takšen način. Ni v interesu! S tem delamo uslugo drugim zavarovalnicam, delamo uslugo zasebnim zavarovalnicam, delamo uslugo zavarovalnicam iz drugih članic Evropske unije. Poglejmo neko evropsko perspektivo in bodimo toliko široki, da razumemo, da če bomo to danes naredili, bomo dolgoročno močno škodili prav nam samim. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O DAVKU NA DODANO VREDNOST, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil poslanec mag. Andrej Vizjak. Besedo dajem predlagatelju zakona mag. Andreju Vizjaku za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka. Kolegice in kolegi. Toliko smo že govorili o Zakonu o davku na dodano vrednost in o namenu tega zelo preprostega člena oziroma te novele, da je že težko pogruntati še kaj novega. Vendar, kakorkoli, nastala pa je ena nova, zelo zanimiva okoliščina, ki me skrbi. In sicer, ko smo predlagali to rešitev, smo imeli v mislih željo, da se z enim pomembnim ukrepom zagotovi likvidnost gospodarstvu - po izračunih Ministrstva za finance v višini 150 milijonov na letni ravni - in takrat je bilo prepoznano, da je to res ukrep, ki bi lahko imel kar precej pozitivnih učinkov na gospodarske subjekte, ko so se znašli v razmeroma zahtevni situaciji na kapitalskem trgu oziroma na finančnem trgu, ko težko dobijo tudi kredite za obratni kapital in podobno. Takrat je bilo s strani Vlade Republike Slovenije čutiti, da ima naklonjenost do tega predloga, in je, bi rekel, bila Vlada pripravljena razmišljati o rešitvah, ki bi učinkovale hitro ali pa vsaj kar se da hitro. Potem smo bili nekoliko razočarani, ko smo doživeli en korak nasproti pa dva koraka nazaj. Prvi korak nasproti je bil ta, da je Vlada pripravljena vrniti preplačan DDV v roku 21 dni od izstavitve obračuna, vendar šele v drugi polovici tega leta. Gospodarsko-finančna kriza ne bo nastopila čez pol leta in tudi ne bo nastopila čez eno leto, ker je že najmanj pol leta v državi. In država se mora hitro odzivati na te zadeve in sprejemati ukrepe, ki so hitri, ki so učinkoviti. Ko pa smo zasledili pravzaprav amandma k tem prvotnim stališčem Vlade, češ: ne na sredini tega leta, temveč drugo leto, se pa postavi vprašanje, ali je sploh smisel tega, da je Vlada sprejela ta predlog in ga med drugim tudi navaja med svojimi ukrepi. To je zelo zanimivo. Poglejte, drugo leto, bo drugo leto, finančna-gospodarska kriza se je zgodila kar nekaj časa nazaj, posledice najbolj čutijo gospodarski subjekti sedaj. Za drugo leto celo finančni minister napoveduje, da temu ne bo več tako, da bomo deležni v drugi polovici letošnjega leta rast in ne vem, čemu potem tak pristop Vlade. Ali je to neke vrste delanje norca iz tega predloga, češ; ne sedaj, ampak takrat ko ne bo več aktualno. Mislim, da takrat, ko ne bo več aktualno, ga ne potrebujemo. Zato, spoštovani poslanke in poslanci, smo v Slovenski demokratski stranki tudi predlagali amandma, ki gre na nek način tudi nasproti stališčem Vlade, ko pravi, da ne more tako hitro vrniti zaradi vseh možnih preverjanj. Mi vemo in si ne želimo, da bi ta zakon odpiral kakršnokoli možnost zlorab in davčnih vrtiljakov in podobnega. Prepričani smo, da v primeru, ko pride do suma, da je nekaj takšnega zadaj imamo mehanizme in imajo tudi pristojne institucije mehanizme, da zavarujejo to. Vendar ko pa govorimo o tistih ključnih slovenskih gospodarskih subjektih, kot so, slovenski "blue čipi" ali tiste javne družbe, ki so v top borznih lestvicah, verjetno tisti niso sodelujoči v davčnih vrtiljakih. In ko govorimo o njih, bi jim pa le lahko preplačani DDV prej vrnili, ker verjetno ni nekih utemeljenih razlogov, da bi se šli finančne in davčne špekulacije. Torej, predlagam, da gremo s to idejo naprej in da gospodarstvu ponudimo, kar se najbolj pričakuje, to je likvidni denar.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku mag. Antonu Ropu za predstavitev poročila odbora.
Najlepša hvala. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Odbor za finance in monetarno politiko je na 3. seji 18. 2. 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložil poslanec mag. Andrej Vizjak. O predlogu zakona je bila na 2. seji Državnega zbora 29. 1. 2009 na podlagi zahteve skupine poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom opravljena splošna razprava, po zaključku katere je Državni zbor sprejel sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. V uvodni dopolnili obrazložitvi predloženega zakona je predlagatelj poudaril, da je predloženi zakon, kljub temu da je bil že enkrat zavrnjen, še vedno aktualen, saj predstavlja pomemben ukrep za reševanje ključnega problema gospodarstva, to pa je pomanjkanje likvidnih sredstev oziroma vedno težji dostop do virov, ki jih ponuja finančni sektor. Predstavniki Vlade so ob predstavitvi amandmajev, ki jih je predlagala Vlada, opozorili na dva vidika proučitve predlaganih rešitev, ki sta bila upoštevana pri predlaganju rešitev. To pa sta način izvedbe krajšega roka vračil in likvidnosti vidik proračuna. Vlada je ocenjevala, da bi bilo z vidika izvedbe potrebnega nadzora in spremembe načina delovanja davčne uprave možno zagotoviti vračilo presežka v 21 dneh. Krajši čas od tega po mnenju Vlade naj ne bi bil možen, če naj bo pobiranje davka izvedeno na ustrezen način. S proračunskega vidika sta predlagana skrajšanja roka vračila presežka DDV na 7 dni in takojšnja uveljavitev takšne rešitve problematična zaradi likvidnostnega izpada javnofinančnih prihodkov. Z vidika likvidnosti v primeru 21-dnevnega roka bi namreč potrebovali med 900 in 100 milijoni evrov dodatnih sredstev zadolževanj. V tem primeru bi bil najbolj neugoden za uvedbo predlaganega ukrepa mesec marec oziroma prva polovica leta 2009, zato bi bilo po mnenju Vlade predlagani ukrep primerno uvesti v kasnejših mesecih - na seji odbora tam nekje sredi leta, po seji odbora pa kar naslednje leto. V razpravi so bila poudarjena različna stališča, nekateri so zagovarjali predlog Vlade, drugi pa kompromisni predlog rešitve predlagatelja zakona, da naj bi namreč ta rok veljal 14 dni za vračilo DDV-ja. Ob siceršnjem večinskem mnenju odbora o potrebnosti sprejetja predlaganega ukrepa pa je bil v razpravi poudarjen tudi skeptičen vidik glede predlaganih rešitev. Prav je, da se ob takšnem ukrepu, ki sam po sebi ni slab in lahko pomaga gospodarstvu, razmišlja, čeprav bi bilo o njem smiselno razmišljati v kontekstu celotnega rebalansa proračuna in ne izven konteksta vseh izdatkov in prihodkov državnega proračuna. Tehten pomislek, vsaj po mojem mnenju, je, da bi bilo 100 milijonov evrov, kolikor znaša ocenjeni likvidnostni izpad proračunskih sredstev zaradi predlaganega ukrepa, s sprejetjem drugačnih, v trenutni krizni situaciji morda bolj smiselnih ukrepov, možno doseči bistveno bolj pozitivne učinke za gospodarsko rast oziroma razvoj in ne le olajšati položaja podjetij pri najemanju kratkoročnih kreditov za obratna sredstva. Treba se je namreč zavedati, da skrajšanje vračila davka na dodano vrednost pomeni, da podjetjem v tistem letu, ko bo to sprejeto, če bo sprejeto, ne bo treba najemati kratkoročnih kreditov za to obdobje. Kasneje bodo seveda svoj DDV dobili nazaj v obliki refundacije. Torej je dejanska direktna subvencija in pomoč podjetjem ne 100 milijonov evrov, ampak morda, ne morda, ampak okoli 1 milijon evrov, zato da se odpovemo 100 milijonom izpadov proračunskih sredstev in da realiziramo subvencijo v znesku 1 milijona, sprejemamo takšen zakon. Tak ukrep je dobrodošel, tudi 1 milijon je dobrodošel, ampak to je 1 milijon vsem slovenskim podjetjem. V zvezi s tem je bila izražena precejšna skepsa, ne samo o enem ali drugem roku, ampak o celotnem zakonu. Ne glede na to je seveda odbor sprejel predlagana amandmaja k 1. in 2. členu in glede na sprejeta amandmaja, je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega sta vključena sprejeta amandmaja. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem še predstavnici Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Besedo ima mag. Helena Kamnar, državna sekretarka na Ministrstvu za finance. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani poslanci in poslanke. Verjetno je prav, da obrazložim spremembo stališča Vlade do predloženega zakona. Kot je bilo že rečeno v uvodu, Vlada je najprej ocenila rok, ki ga je Davčna uprava sposobna upoštevati pri vračilu davka brez nevarnosti davčnih vrtiljakov. Ta rok je bil določen v višini enaindvajsetih dni. Potem je sledila presoja likvidnostnih razmer državnega proračuna in v odvisnosti do tega je ocenila, da bi bilo brez nevarnosti za večje likvidnostne težave državnega proračuna glede na dinamiko proračunskih odhodkov možno to realizirati sredi leta. Ves čas oziroma že takoj ob prvi obravnavi tega zakona je Vlada rekla, da bi bilo smiselno zakon obravnavati v sklopu rebalansa proračuna, vendar ker je bil zakon vložen, ni imela vpliva na tempo obravnave tega zakona. In ko smo predlog rebalansa pripravili in v zadnji fazi predloga rebalansa ugotovili, da gospodarska rast ne bo 1,1% ampak da bo največ 0,6%, je to povzročilo dodatno znižanje proračunskih virov. Ker smo želeli hkrati v proračunu zagotoviti tudi izvajanje ukrepov za blaženje krize, je bilo seveda nemogoče proračun uravnotežiti na prvotno predvideni ravni okoli 3% bruto domačega produkta deficita. Zato se je Vlada odločila, da ukrep, ki je zastopan v temu zakonu, ne tretira kot krizni ukrep, ampak kot normalno postopanje Davčne uprave, ki naj bi v prihodnjem letu skrajšala roke vračil in hkrati zagotovila proračunski primanjkljaj pod višino 3%. Ocenila je, da je to bolj smiselno dejanje od upoštevanja predloga zakona. Zato vam predlagam, da sprejmete dopolnjen predlog proračuna z amandmajem, ki ga je Vlada naknadno vložila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 2. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2.3.2009. Najprej dajem v razpravo 1. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želite razpravljati? Prosim za prijave. Besedo ima mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Hvala lepa. Pravzaprav je amandma nek kompromis med predlogom Vlade in originalnim predlogom, to se pravi, dva tedna namesto enega oziroma treh. Dva tedna, da se po obračunu preveri tisto, kar se pač mora preveriti, in vrne gospodarstvu tisto, kar je njegovega, se pravi, preplačani DDV. Ne govorimo tu o neki miloščini države, ampak govorimo o davku, ki so ga pravni subjekti preveč plačali, se pravi, ki ga mora država vrniti. In prav je, kulturno je, demokratično je, pravično je, da se vrne čim prej, ko se nekaj pobere preveč. Še bolj prav pa je, da se tistim, ki nikoli niso bili in verjetno tudi zaradi velikosti lastnikov, pa tudi sicer, nikoli ne nameravajo postati davčni špekulanti, ne meče v isti koš in se tem vrne pod enakimi, na nek način sumljivimi preverjanji kot vsem drugim ostalim. Namreč, ko se Davčna uprava sklicuje na to, da ne more tega prej vrniti kot v 14 dneh, navaja celo kopico razlogov, povezanih s procesiranjem v luči izogibanja davčnim utajam, davčnim vrtiljakom in drugim nečednostim oziroma nezakonitostim. Mislim, da to ne sme biti izgovor za to, da se vsi gospodarstveniki, vsa podjetja v Republiki Sloveniji smatrajo kot potencialni davčni utajevalci in da se za vse ta rok uporablja tudi kot argument za to, da se temu vračilo kar se da dolgo izmika in izogiba. Mislim, da bi lahko posnemali, če bi Vlada seveda želela, če ne bi šlo dejansko za nek drug vzrok - vzrok pa je čisto fiskalen oziroma čisto v smislu likvidnosti državnega proračuna -, torej, če bi se resno dogovorilo in pogovorilo z Davčno upravo, bi tudi pripravili rešitve, po katerih bi vrnili prej tistim, kjer ne obstaja sum nekih davčnih zlorab. Namreč takšno rešitev imajo drugje po Evropi, kolikor vem v Estoniji, pa tudi na Nizozemskem. Tam, kjer pa je določen sum, pa mora biti utemeljen sum, ne more kar tako se nekomu zazdeti, da je zadaj kakšna davčna utaja. V tem primeru pa se lahko prej preveri in potem izplača in vrne. Ampak velika večina gospodarskih subjektov bi denar dobila, svoj preplačani denar dobila prej kot v tem skrajnem roku. Če bi bila volja, bi bila tudi pot in bi tudi našli rešitev, da se denar prej zagotovi gospodarskim subjektom. Ni tudi res povsem, da je neto učinek tega ukrepa en milijon evrov glede na zamik oziroma glede na problem likvidnosti državnega proračuna v obsegu 150 milijonov evrov. Torej, da gre samo za te stroške obratnega oziroma za stroške tega kratkoročnega zadolževanja, ko morajo podjetja najeti posojilo, da dobijo tisto nazaj, kar je njihovo. Ni res, kajti nekatera podjetja sploh ne morejo dobiti posojila. Problem je, da so nekatera podjetja lahko tudi v hudih likvidnostnih težavah zaradi tega, ker čakajo na svoj denar. Ne samo, da ta denar stane, tudi ni ga dovolj. Jaz se ne strinjam s tistimi, ki pravijo, da je kreditni krč popustil; ni popustil! Po podatkih Banke Slovenije, ki so bili včeraj objavljeni, je za več kot polovico manj novih kreditov glede na lani. Zadeva je precej klecnila, precej počepnila in bankirji so polni besed, da vedno dajejo kredit, ni nobenega problema, samo mora biti kakovosten projekt zadaj. Tisto, kar je pa kakovostno, se pa v luči bankirjev in gospodarstvenikov izjemno razlikuje. To, kar je bilo pred enim letom ali dvema letoma za bankirje tudi in za podjetnike ugoden in uspešen projekt, sedaj za bankirje ni več uspešen projekt, za podjetnike je pa še vedno uspešen projekt. Tukaj se danes lomijo kopja in delajo in ustvarjajo problemi. Po navadi so učinkovite rešitve preproste. Ta rešitev, da smo predlagali skrajšanje roka vračila preplačanega DDV-ja, je izredno preprosta. Je pa res, da povzroči državi v likvidnostnem smislu določene probleme, to je pa res, to priznamo. Vendar, ali ni ta vlada pred nastopom govorila o k ciljem usmerjenem proračunu? O k cilju usmerjenem proračunskem planiranju? Jaz vem, da je gospa Kamnar to floskulo slišala že vsaj od desetih vlad, ki so prihajale na oblast, če ne še večih. Ampak temu niti približno ni tako. Ko sem bral rebalans, ne vem, kaj so zdaj cilji; Ali je to cela kopica ciljev? Pravzaprav jih zelo težko izluščimo in pričakovali bi, da bi bili cilji v obdobju gospodarske in finančne krize še kako skrbno izbrani. Bili bi takšni, da omogočamo gospodarstvu razvoj, rast, ne le samo preživetje. Zaradi tega bi verjetno kakšen drug cilj lahko bil nekoliko bolj v megli v takih specifičnih letih. Mislim, da je na nek način bila kriza oziroma je kriza tudi priložnost za dejansko prestrukturiranje proračuna oziroma za nek resen pristop k cilju usmerjenega proračuna. Cilji bi bili to, to, to. Sedaj pa se pogovarjamo, da teh 150 milijonov ne moremo najti zaradi tega, ker moramo, ne vem, kaj drugega še vse počenjati po državi, na primer tudi plače sodnikov in podobno. Spoštovani predsednik vidim, da ste nervozni in me hočete prekiniti, bom kmalu nehal. Osnovna intenca tega zakona je, še enkrat, in tudi tega amandmaja je, da se predprioritetno ali pa pred skrbjo za likvidnost proračuna snovalci, kreatorji proračuna ukvarjajo z likvidnostjo slovenskega gospodarstva. To smo želeli, da bi tistim, ki financirajo državno blagajno, tistim, ki plačujejo davke, tistim, od katerih vsi skupaj živimo oziroma živi pol Slovenije - da bi tisti dali na nek način prednost likvidnosti onih, ki polnijo to ogromno blagajno, ki se imenuje državni proračun. Vidim, da je Vlada malo klecnila, pa se je pobrala nazaj in vidim, da od tega letos ne bo nič; in to me skrbi. Ne vem, kdaj bo prišel čas, ko bomo dejansko ugotovili, da so razmere kritične do te mere, da bodo sanje maastrichtski kriteriji glede deficita državnega proračuna. Mislim, da do tega potrebujemo samo še kakšen mesec, ko bodo najnovejši podatki, ki bodo govorili o pričakovani gospodarski rasti v Republiki Sloveniji, ki ne bo takšna, na kateri temelji triodstotni deficit oziroma 2,9 - odstotni deficit, ampak žal je to tudi posledica gluhih ušes Vlade in pozicije na predloge opozicije. In eden izmed takšnih predlogov je ta in eden bo danes še obravnavan.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Iztok Podkrižnik.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Mislim, da gre tu predvsem za vsak ukrep, ki je zelo zelo pomemben za naše gospodarstvo. Vemo, da naša gospodarska rast je bila pred meseci planirana še kar visoko, o nekaj odstotkih smo se pogovarjali. Danes to merimo že tako, da rečem, da smo blizu ničle. Vprašanje je, če teh pozitivnih ukrepov ne bomo sprejemali, bo v našem gospodarstvu konec leta velika luknja. Gre pa tu tudi za večja podjetja, zdaj mi govorimo tukaj mogoče o manjših, srednjih, pa tudi velika podjetja imajo danes, bom rekel, že kar nekaj manj naročil, kot so jih imela lansko leto; in to kar v 10, 20, 30 ali več odstotkih. Ta ukrep mislim, da bi bil tudi zelo dobrodošel, predvsem pa gre v gospodarstvu za neko pozitivno klimo, ker mislim, da gospodarstvenikom je danes treba pomagati s kakršnim koli ukrepom, da čutijo, da cela država diha s tem. Se pravi, da tudi mala podjetja, srednja, velika podjetja lahko realizirajo na kakršen koli način te projekte, ki so si jih zastavili. Mislim, da bo to v prihodnosti igralo veliko vlogo, kajti danes vemo, kaj se dogaja v svetu in če bomo mi pustili podjetja, da se ne bodo mogla razvijati naprej, bomo zaostajali čez kakšno leto ne za deset, dvajset let za razvitimi državami enake velikosti, kot je Slovenija, pač pa bomo zaostajali za dvajset ali pa trideset, štirideset. Tega mislim, da se moramo vsi skupaj zavedati. Če hočemo dvigovati standard, takšen, kot ga imamo danes, in ga nadgraditi, je vsak ukrep zelo pomemben. Mislim, da je to pomembno in cilj nam naj bo, da ohranimo pozitivno rast. Se pravi, da ne bomo šli v negativno smer, kar mislim, da je zelo pomembno za Slovenijo.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Luka Juri, prosim.
Hvala lepa. Rad bi ponovil besede svojega sodelavca Antona Ropa, ki je spomnil, da bomo s predlogom, ki bi ga želeli uveljaviti, porabili približno sto trideset milijonov evrov zato, da bi gospodarstvo financirali s približno enim milijonom evrov. Torej na začetku bi se vprašal: kje je sploh učinkovitost porabe stotridesetkrat več sredstev za to, da dosežemo cilj? Razumem sodelavce, ki odkimavajo z glavo, samo če bi vprašali kakšnega ekonomskega sodelavca, saj verjamem, da imajo strokovne sodelavce tudi na temu področju, bi jim to povedal. Dejansko s krajšim izplačilom bomo enostavno podjetjem omogočili, da prej odplačajo enomesečno obveznost svojih kreditov in na takšen način jim omogočili nekaj manj obresti, približno milijon evrov. Za to gre in tukaj, če se spustimo v kalkulacije, bomo prišli do teh podatkov. Kar se tiče samega ukrepa, verjamem, da gospod Vizjak si močno prizadeva za čim večjo likvidnost, saj je to tudi prikazal v dejanjih tri tedne po državnozborskih volitvah, ko je svoji razvojni coni Fenix izplačal skoraj dva milijona evra; in to tri tedne po državnozborskih volitvah! Tudi ta razvojna cona je povzročila veliko polemik, veliko vprašanj, zato verjamem, da iskreno misli, ko govori o likvidnosti. Vendar bi s takšnim ukrepom dosegli zelo malo, dosti manj od tistega, kar nas bo stalo. Poleg tega prosim, ne bodimo pavšalni pri ocenah, kakšen naj bo rok vračila DDV. To ni stvar 7, 10, 14, 20 ali 30 dni, odvisno, kako se zjutraj zbudimo. To je stvar ocene, v kakšnem času je država sposobna vse zahteve sprocesirati in v kakšnem času je država sposobna ta denar vrniti. Kajti če bi govorili o načelnosti, potem bi pa rekli, dajmo enostavno stvar rešiti tako, da rečemo: "Poglejte, gospodarske družbe, plačajte, kolikor mislite, da morate, ostalo pa sploh ni treba plačati." Ali ni tako najlažje? Tako sploh DDV ne bo treba vračati, ker ga niti plačati ne bo treba. Vendar tako ne gre, enostavno ne gre, zato ker vemo, da če omogočamo takšno svobodo, bo prišlo do zlorab. In na enak način bi prišlo do zlorab, če bi se pogovarjali o 7-dnevnem ali 14-dnevnem roku. Informacijski sistem bo omogočil 21-dnevni rok, pika, manj ne! Manj ne, razen če predlagatelj prinese na USB ključu meni oziroma ministrstvu nek boljši program, ki bo hitreje deloval. Prosim, prinesite ga in potem se bomo pogovarjali! Še nekaj. Ta prehod bi bil mogoč že leta 2005, če takratni minister za finance vlade, katere član je bil tudi gospod Vizjak, ne bi zamenjal direktorice Davčne uprave, ki je na tem projektu že delala. Vračilo v 21 dneh bi bilo možno po informacijskem sistemu že leta 2005. Zakaj je prejšnja vlada zamenjala direktorico in tako onemogočila ta prehod, ker potem novega razpisa več ni bilo? To je seveda vprašanje, na katerega lahko najbolje odgovorijo člani takratne vlade. Toda sedaj gre za drugo vprašanje, kako bomo to lahko najbolje in najbolj učinkovito ter najbolj zanesljivo izvedli - samo tako, da se bomo prilagodili tehničnim zahtevam. Sanje so sanje, so lepe, ampak na koncu se moramo soočiti z realnostjo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič. [[Oglašanje v dvorani.]] Samo trenutek. Nimate več časa, ker ste ga porabili. Kot predlagatelj imate pet minut.
Ne, glejte, ne bom izrabljal časa poslanske skupine, ker imam pet minut po dnevnem razporedu kot čas predlagatelja. Spoštovani predsednik, dovolite mi morda kratek tečaj o poslovniku. Kot predlagatelj zakona imam kadarkoli med razpravo pravico pojasniti stališče kot predlagatelj, v okviru petih minut, ki mi za to pripadajo. In zato sem to poslovniško možnost uporabil in prosim, da mi jo dovolite tudi v prihodnje, kajti danes bom predlagatelj še enega zakona in bi tudi takrat rad govoril, verjetno vmes. Vendar, glejte, to je bilo [[...]]
Trenutek, gospod Vizjak. Kot predlagatelj ste porabili 5 minut pri predstavitvi zakona.
Saj bo gospod Anderlič razložil, ker [[...]]
Gospod Vizjak, prosim, kot predlagatelj.
Poglejte, tu je bila očitno narobe razumljena osnovna intenca tega zakona. Namreč, poslanec je omenil, "porabili bomo 150 milijonov za to, da naredimo učinek en milijon". Mi ne bomo nič porabili, mi bomo vrnili tistim, od katerih je ta denar. Ne bo nihče nič porabil! Če vrnete nekaj, potem ne porabite! In mene zelo žalosti tudi rešitev, ki jo ponujajo. To se pravi, ne, ne bomo vrnili tistega, kar je od gospodarstva, naj gospodarstvo najame kredit. Torej, če jaz nekomu posodim denar in on terja to od mene nazaj, mu rečem: "Kaj me pa prosiš zdaj za ta denar, najemi kredit, pa ne boš imel težav!" To je logika, ki jo vi predstavljate in zagovarjate tu. Ne morem razumeti, to je sprevržena logika, oprostite mi! In še nekaj, očitno se je v advokata Vlade postavila največja koalicijska stranka, kar zamegljuje neke relacije med parlamentom, spoštovani predsednik, in Vlado, kajti tu branijo te rešitve tisti, ki so bili pravzaprav veseli, da je še januarja Vlada pristala na 30.6. tega leta, sedaj pa kar naenkrat to ni več v redu in zdaj se iščejo argumenti, ki jih očitno prej ni bilo - toda so sedaj. Oprostite, to je dejansko konfuzna situacija; in še enkrat, nič ne bomo porabili, vrnili bomo gospodarstvu, ker gospodarstvo krvavo rabi denar zato, da imamo ne nazadnje tudi mi tukaj plače.
Hvala lepa. Ni replike, se boste prijavil v naslednjem krogu razprave. Besedo ima gospod Bogdan Barovič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da smo o tem zakonu, katerega intenca je bila popolnoma jasna, in sicer, da se zavezancem rok za preplačani DDV skrajša, nekako smo se strinjali, da to drži. Smisel tega zakona je, še enkrat poudarjamo v Slovenski nacionalni stranki, to, da se s 60 dni preide na najmanjši rok - predlagan je bil rok 7 dni. Nam ni bilo in nam ni všeč, da smo se potem igrali tako kot vrtcu: s 7 na 30, s 30 na 15, s 15 na 21, z 21 na 14 in tako naprej. To je kupčkanje brez pomena, ki kaže na neresen odnos Državnega zbora. Če bi bilo po naše, bi v Slovenski nacionalni stranki vztrajali pri predlogu zakona, ki je rekel 7 dni. Izgovori o nadzoru možnih deviacij, izgovori o neobstoječem informacijskem sistemu me čudijo, glede na to, da v Estoniji to obvladajo v petih dneh, pa Estonija in ostala okolica tako revna, da si tudi mislimo ne moremo. Jaz sem to videl. Kupčevati okoli nekega dejstva samo zato, da bomo politizirali bistvo zakona, ki je, da se vrne gospodarstvu denar čim prej, ker mnogi so od te vrnitve davka odvisni, je skrajno neresno. V Slovenski nacionalni stranki amandma SDS, ki predlaga 14 dni za vrnitev dohodka - in pomembno je, da zahteva oziroma predlaga tudi vrnitev obresti -, podpiramo, čeprav še enkrat pravim: raje bi podprli sedem dni. Kar se pa obresti in vrnitve obresti tiče; vsak revež v tej državni Republiki Sloveniji - 200 tisoč jih je pa še nekaj več jih bo - dobi za glavnico, bom rekel na pamet, 200 evrov po treh mesecih račun, da je dolžan 1200 evrov, zato ker mu zaračunavajo obresti. Hvala bogu, da bo enkrat tudi kontraučinek in da bodo obresti za neplačani denar, ki nekomu pripada, ki mu ga moraš vrniti, da bodo zaračunane pošteno vsem državljankam in državljanom, ne samo revežem, tistim, ki plača 60 dni, kakor ima časa, pa ne. Mi podpiramo amandma, še enkrat pravim, za 14 dni v celoti, s tem da bi ga raje, če bi pisalo, tako kot je bilo dogovorjeno v osnutku zakona, 7 dni. In prosim vse kolegice in kolege, z veseljem jih bom poslušal in bomo poslušali, da res govorimo o cilju tega zakona, ne da bomo zdaj spet palčkali in kupčkali. Če mi pa dovolite, gospod predsednik, se potem ne bom oglašal, bomo prav tako v Slovenski nacionalni stranki absolutno podprli tudi amandma SDS, ki govori, da začne veljati ta zakon naslednji dan po objavi. Ker če gremo spreminjati nek zakon, ga dajmo spremeniti tako, da ima takoj učinke, ne pa enkrat, ko, če, da. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rado Likar. Prosim.
Hvala lepa za besedo, še enkrat, gospod predsednik. Veliko je bilo že povedanega in mogoče je res težko kaj novega okoli DDV-ja. Tudi ne dvomim v dobronamernost vseh poslancev, da bi gospodarstvu pomagali; cilji in nameni so znani, poti se pa mogoče malce razlikujejo. Mislim, da bo treba vreči karte na mizo in ugrizniti v to kislo jabolko in sprejeti odločitev, pa tudi, če je ta za državo na prvi pogled še tako neprijetna. Moram reči, da me je presenetil tudi amandma Vlade, v katerem predlaga uveljavitev te spremembe zakona na 31. 12. 2009 oziroma 1. 1. 2010. V Poslanski skupini SDS smo pričakovali, da bo ta zakon začel veljati takoj, kajti le tako bi gospodarstvu pomagali v teh kriznih časih. Kot je povedal že kolega Vizjak, drugo leto je pač drugo leto in po toči zvoniti je včasih oziroma skoraj vedno prepozno. Na argument Vlade o proračunskem primanjkljaju pa mislim, da bi morali poiskati druge alternativne vire financiranja za pokritje tega likvidnostnega izpada, poudarjam, likvidnostnega, kar tudi predlagatelj že ves čas to poudarja, gre za likvidnostni izpad, ne za izpad javnofinančnih prihodkov. In po mojem mnenju je lažje to narediti za državo kot pa, da se posamezni gospodarski subjekti zadolžujejo in se borijo za svoj obstanek. Kot rečeno, gospodarstvu je treba čim prej vrniti to, kar so preveč vplačali. Seveda najbolje je to takoj, čim prej, zdaj pa je to sedem dni ali pa če je sedem dni ni mogoče pa, kot predlagamo v naši poslanski skupini sedaj s tem amandmajem, štirinajst dni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. No, kakor ste najbrž sami tudi opazili, se je razprava razplantila o obeh členih, ne samo o enem. Najbrž tudi obeh ni mogoče ločevati, zato ker sta samo povezana, smiselna. Jaz bom zato, ker menim, da je 2. člen bistveno pomembnejši od teh štirinajstih ali pa enaindvajsetih dni, kasneje porabil več časa, naj pa k temu prvemu amandmaju povem samo naslednje. Sam mislim, da "vlečenje za lase" Davčne uprave nima več nobenega smisla, saj se je tudi že ministru in njegovim kolegom zatikalo pri tem, kako so to argumentirali vsaj kakšen mesec nazaj že. Torej je verodostojnost teh rokov že zdavnaj šla po zlu. Drugo, kar bi rad rekel, pa je, da pravzaprav težko razumem, kako da nekateri kolegi, ki zdaj predstavljajo, da je ta predlog pravzaprav benigen, da se gospodarstvu tako nič ne bo poznalo, da pa napravi katastrofalno škodo proračunu, tako široko podprt v gospodarstvu. Kako to, da v tem slovenskem gospodarstvu nihče ne razume tega, da se gospodarstvo bori za nič, zato da bi naredilo velikansko škodo Vladi. Tega ne razumem in to tudi zavračam. Vse kontakte, ki jih imam s tistimi, ki reprezentirajo slovensko gospodarstvo, lahko povežem v šopek, ki govori o tem, da so predlogi, ki so pred nami, potrebni in nimajo nobenega namena škodovati Vladi. Prosil bi, da vsaj tako denunciantsko zoper naše gospodarstvo ne bi ravnali. Sam pa brez sleherne zadeve lahko podprem ta 14-dnevni rok, Davčna uprava bo verjetno uspela to spremljati, ampak, kot trdim, teh 14 dni ali 21 dni niti ni tako zelo pomembnih, pomembno je tisto, kar bomo govorili ob amandmajih k 2. členu.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Renata Brunskole. Prosim.
Dober dan še enkrat. Danes me je poklical eden od predsednikov uprav ene izmed velikih gospodarskih družb. Povedal mi je, da naj se v okviru razprav v Državnem zboru pa tudi na pristojnih ministrstvih zamislimo nad enim dejstvom. V Sloveniji prepuščamo, da je možen uvoz blaga tako na področju tekstilne industrije kot prehrambne iz dežel Bližnjega vzhoda, torej gre - če grem na prehrambno industrijo - morebiti celo gre za oporečno blago. In da na drugi strani pustimo - kar se tekstila tiče, tako že vemo, da je to zelo problematično področje panoga gospodarstva in da je očitno je ta odločitev bila sprejeta že nekaj prej, preden je ta vlada začela v tem mandatu delati. Če bi lahko vrnili oziroma zavrteli časovni stroj nekoliko nazaj, potem bi, če malo povzamem razpravo prejšnjih mojih kolegov poslancev, bi to skrajšanje plačilnih rokov bilo smiselno takoj, če bi res časovni stroj zavrteli nazaj. In kot je nekdo prej tako izrekel: "Kulturno in demokratično bi bilo, če bi se" - in tako tudi jaz menim - "že mogoče prej, mogoče pred dvema letoma ugodilo prošnjam in zahtevam obrti in podjetništva, tudi gospodarstva, takrat so bili res ugodni časi." Če povzamem besede kolega Jurija, ko je rekel: "Kot bi bile sanje napram današnjim dnem." Takrat bi bilo to skrajšanje roka vračila lahko celo sedem dni, če bi tudi Davčna uprava z informacijskim sistemom to zagotovo omogočala. Skrajšanje plačilnih rokov ni smiselno na račun zmanjšanja davčnega nadzora - mislim, da se s tem vsi strinjamo -, ker bi to povzročilo manjše odkrivanje goljufij davčnega vrtiljaka. V tej smeri ne bi operirali, kot je prej nekdo rekel, da je Vlada je malo klecnila in se je pobrala nazaj. V času imenovanja te vlade je bilo celo izrečeno, da recesije ni, da kaj o tem govorimo. Celo jaz sem razpravljala o problematiki na področju gospodarstva in brezposelnosti. Prej je bilo zopet rečeno, da je recesija bila že pred pol leta. Tako nekako ne razumem, zakaj tovrstna razprava. Absolutno pa podpiram mnenje in oceno gospe državne sekretarke mag. Kamnarjeve, ki je povedala, da so na Ministrstvu za finance presodili, kakšni bodo likvidnostni vplivi - na ukrep, torej, kje bomo ta trenutek - en mesec prej že - rezali 150 do 160 milijonov evrov, da bomo ugodili predlogu amandmaja in zahtevam. Mislim, da smo se in da se bomo poskušali eden drugemu približati na ta način, da bomo skrajšali plačilni rok s 60 oziroma 30 dni na 21 dni. Vendar je Vlada že s spremembami Zakona o davčnem postopku zagotovila tekoče zmanjševanje obremenitve pravnih oseb s tem, da se bo pri določitvi višine akontacije davka od dohodka pravnih oseb za leto 2009 lahko upoštevala stopnja davka, ki bo veljala v letu 2009 in ne stopnja davka iz preteklega leta, kakršna je trenutno veljavna ureditev. Na ta način se bo višina plačanih akontacij davka gospodarstva bolj približala višini davka, ki ga bo treba plačati v letu 2010 na podlagi obračuna davka. Predlagani ukrep bo likvidnostno razbremenil gospodarstvo. Na podlagi obračuna davka od dohodka pravnih oseb se bo gospodarstvo likvidnostno razbremenilo za približno 50 milijonov evrov letno. Prejšnje razprave danes so bile tudi v smeri, in tudi na Odboru za finance in monetarno politiko, kaj če bi razmislili tudi še o nečem drugem - tudi o tem je bilo danes govora. Če bi 150 milijonov evrov neposredno namenili za gospodarstvo, kakšni bi bili neposredni finančni učinki - tako podjetij kot tudi na drugi strani povečana zaposlenosti pri nas, ne pa zmanjševanja. Vendar na takšen način, kot je trenutno z amandmajem kolega predlagano, očitno ne bo šlo. Zatorej predlagam, da sprejmemo predlog vlade. Hvala.
Hvala lepa. Odpiram prijavo za razpravo. Prosim. Besedo ima gospod Silven Majhenič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Skrajšanje roka vračila preplačanega davka na dodano vrednost je le eden od segmentov pomoči gospodarstvu, da dobi svoj denar prej nazaj, da ga lahko vložijo v prepotrebne investicije, tudi plače, saj v večini primerov, kot povedo gospodarstveniki, jim čakanje na daljši rok načenja likvidnost firm. Nekorektno je, da država gleda samo na sebe, istočasno pa pozablja, da je le državna blagajna odvisna od firm, ki to blagajno polnijo in dajejo kruh številnim državljanom Slovenije. Zaradi slabih pogojev kreditiranja gospodarstva, predvsem malih in srednjih podjetij, se položaj še poslabšuje. Nujno je popraviti roke plačil in plačilno disciplino urediti, tako da ne bo obremenjevala funkcioniranja podjetij. Podjetja tako kot tudi država, so odvisna od finančnih prilivov na kratek rok. Seveda s takšnim ravnanjem se povečuje konkurenčnost in stabilno zaposlovanje. Verjamem, da državi ni v interesu odpuščanje delavcev iz realnega sektorja, zato računam, da bo prisluhnila gospodarstvu za izboljšanje pogojev za normalno poslovanje. Podpiram oba amandmaja SDS. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Mogoče za uvod nekaj besed. Prvič smo zakon vložili po nujnem postopku. Takrat ste kolegi na nasprotni strani temu nasprotovali, povedali, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, zato smo ga drugič vložili po rednem postopku in vam dali nekaj več časa za razmislek. V prvi obravnavi odstrli vse možne variante pogleda na ta zakon in kaj bi prinesel in takrat se je tudi Vlada nekoliko drugače odzvala na to. Torej ste se skupaj očitno odločili, da boste zakon podprli ali pa, če lahko rečem, "ga spustili naprej", da bomo tudi v naslednjih obravnavah še kaj o tem lahko povedali. Verjetno smo morda malce naivno pričakovali, da ste to naredili iskreno, ker ste verjetno že takrat vedeli, kaj boste naredili. Najprej, da bomo skupaj našli neko število dni, v katerem bi ta preplačani DDV podjetjem vrnili. Recimo, da smo se tukaj poslušali in tudi slišali in našli neko skupno rešitev, torej predlog za 21 dni. Kljub temu mi vlagamo amandma, s katerim želimo ta rok skrajšati. Ampak da pa ste predvideli, da bi ta ukrep sprejeli šele z letom 2010, je pa že kar malo preveč. Zraven vaš predsednik, premier, razlaga, kako pomagate gospodarstvu in to ravnanje danes je glede na to prav smešno. In očitati in razlagati, kaj vse zmore Davčna uprava ali pa ne zmore, in ali je bila zamenjava v letu 2005 primerna ali ni bila. Kolikor jaz vem in glede na vse spremembe, ki so se zgodile na davčnem področju in spremembe, ki smo jih sprejeli tudi s pomočjo Socialnih demokratov v prejšnjem mandatu, so prinesla kar veliko sprememb, na katere se je morala Davčna uprava odzvati in je morala vzpostaviti sistem. Najbrž smo že vsi pozabili, da smo izpolnjevali obrazce, napoved za dohodnino, pa še kaj drugega, da so se poenostavile oddaje poročil za gospodarstvo in podobno. Mislim, da ni tako hudo in da bo Davčna uprava vse to zmogla. Ne razumem te logike, da pravite, da bomo sedaj v gospodarstvu pobrali 150 milijonov, potem jim bomo pa nekaj dali in pomagali. Mi predlagamo vračilo preplačanega DDV zato, ker smo že vsi povedali, da vračamo tisto, kar od gospodarstva že itak je. In s tem denarjem bi lahko naredili bistveno več: vložili, investirali, ne pa da ta njihov denar obrača država zato - kot je rekel vaš premier -, da se gremo socialno državo; kar je seveda pomembno, ampak sociale ne bomo mogli plačevati, če gospodarstvo ne bo prinašalo denarja v državni proračun. Zato bom podprla amandma, ki ga predlagamo k 1. členu, da se rok za vračilo preplačanega DDV skrajša z 21 na 14 dni in dajmo naložiti Davčni upravi, da te stvari izvede, ne pa jamrati tukaj, ali imajo informacijski sistem ali ga nimajo.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Luka Juri.
Retorično je zelo lahko javnosti razlagati, da konec koncev vračamo denar, ki ni državni denar. In to drži. Retorično je to zelo enostavno razložiti. Ampak prosim vas, bodite do konca korektni. Razložite javnosti, da obstajajo tekoča plačila, obstaja tekoči javnofinančni sistem, ki je sestavljen iz prihodkov in odhodkov, ki se ponavadi začnejo 1. januarja tekočega leta in se zaključijo 31. decembra tekočega leta. Kar pomeni, da proračun določenega leta upošteva tisto, kar je od 1. januarja do 31. decembra, kar pa še posledično pomeni, da če mi skrajšamo plačilo DDV-ja, bomo v enem letu plačali trinajstkrat, dobili pa DDV dvanajstkrat. Drži? Drži! Zato bo država morala plačati sto trideset milijonov več, kolikor jih bo dobila, ker bo plačala trinajstkrat, dobila bo pa dvanajstkrat. Pa da bo to bolj jasno, sem vam to še narisal, dvanajstkrat bo dobila sto trideset in sedaj dvanajstkrat izplača sto trideset - to drži. Če bo morala izplačati trinajstkrat sto trideset, bo to pomenilo minus sto trideset. Drži? Tudi to drži. To so številke in tu si ne moremo izmišljevati. Še enkrat, takšno izplačilo pomeni izpad javnofinančnih prihodkov v letu 2008 za sto trideset milijonov in pomeni bonitet za gospodarstvo v višini približno milijona evrov. Ali ni bolj vredno ta sredstva uporabiti na bolj učinkovit način bodisi na socialnem področju, ki je bistveno pomembnem v temu letu, in Socialni demokrati se zavedamo pomena sociale, vemo, da je bil to tudi glavni mandat za katerega smo dobili odgovornost vodenja države, in se bomo tega držali. Ja, socialni sektor je pomemben, bodisi na gospodarskem področju s subvencijami, z razpisi in tako naprej. Rad bi vas spomnil, da je bonitetna družba "Kofaš" že zmanjšala bonitetno stanje Slovenije kot marsikatere druge države. Ne smemo tvegati, da bi v letu 2008 še enkrat zmanjšala to bonitetno stanje na račun tega ukrepa, kar pa bo pomenilo povišanje vseh kreditov, tako za državo kot za podjetja. Torej; tisto, kar bomo na eni strani rešili, bomo na drugi strani spet izvedli. In kredit, ki ga bo jutri obrtnik ali podjetnik hotel dobiti na kateri koli banki v Sloveniji, bo dražji zaradi tega. To pa ni smiselni ukrep. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, kolegice in kolegi. Imam občutek, da v temu parlamentu sedimo na eni strani poslanci, ki imamo neko vest do gospodarstva, ki smo izšli iz gospodarstva, ki vemo, kaj je ustvarjanje dodane vrednosti in vemo, da nekdo mora dejansko ustvarjati dodano vrednost, to se pravi novo vrednost, nekaj proizvesti razvojno ali direktno. Na drugi strani pa sedijo poslanci, ki imajo izjemno skrb za državne jasli. In večinoma so tudi tam taki, ki so celo življenje pri državnih jaslih in realno za dodano vrednost, za nek nov proizvod, neko novo ustvarjenost, v razvoj, ki prinaša dodano vrednost - verjetno niso nikdar delali v Velenju. Zaradi tega vidim tudi na vladni strani takšno zavračanje pomoči gospodarstvu, da se preplačani DDV vrne pravočasno hitro. V tej zvezi bom v tej razpravi povedal dva slovenska pregovora, ki naj simbolično vlado malo streznita. Eden pravi, "kdor hitro da, dvakrat da". Danes je pomembno, da se hitro gospodarstvu, ki je v stiski vrne ta denar, da ga bodo tisti zopet vložili za novo dodano vrednost. In drugi, ki pa je za to vlado še posebno simboličen, "cagav fant nikoli pri lepi punci ne bo spal". In se mi zdi, da je Vlada v sedanji situaciji, ko bi bilo treba hitro ukrepati, izjemno cagava. Cagavost je neka značilnost te vlade. Govorite: "Bi, pa ne bi; pa bi pa ne bi" - in na koncu: "ne bi". In niste pripravljeni pravočasno vračati in ne morete računati, da bo s tako cagavo vlado hiter izhod iz krize. Zaradi tega, ko govorimo o tem, da danes dejansko govorimo o vračanju davka na dodano vrednost in pri tem mislim tisto pozitivno - saj vem, da ni to samo to -, me moti celo, da kolega Juri govori o sodelavcih tukaj, da je on sodelavec Ropa, pa o nas kot o sodelavcih. Sam v tem kontekstu besedo "delo" jemljem kot tisti, ki dejansko pripomorejo k dodani vrednosti. In mi smo kolegi. Tam pa ste mogoče sodelavci pri državnih jaslih celo življenje. To je drugo. Naj se zopet vrnem na to, da se Vlada ne zna prav odločiti, pa ministri se ne znajo prav odločiti. Mislim, da sem pri prvi razpravo o tem zakonu, ker je bilo aktualno, navedel primer ministra Zvera v zvezi s Tino Maze. Danes ga bom ponovil, ker je še bolj ekspliciten. Kaj pomeni prava, korajžna ministrova odločitev - smelost. On se je lani odločil, da podpre Tino Maze pri tej samostojni poti, čeprav je strokovni štab reprezentance rekel, da je "zgodba pretekla Tina Maze". Sedaj je ta njegova, Zverova odločitev pripomogla, da je Tina Maze dobila srebrno medaljo na svetovnem prvenstvu, da sedaj stoji na stopničkah in promovira Slovenijo povsod po svetu. Bojim se, da je to tudi vzrok, da je ni pravi minister, iz prave vlade podprl, in nisem zasledil nikjer, da bi jo nov šolski minister sprejel, kar je vedno bilo običajno. Nisem zasledil! Kar je nespodobno in moram reči, da protestiram proti takšnemu separatizmu, političnem dobesedno. To, kar je največja promocija Slovenije, ker je bil za njen uspeh odločilen nek drugi minister iz neke druge vlade, to je treba zdaj zamolčati. Glejte, tako se odločate pri vsem. Ta zakon nam ni všeč, ker ga je opozicija predložila, ker vam ga je naredila sicer že prejšnja vlada in tega zdaj ne sprejemate. Pozivam Vlado, zavrzite cagavost, zamenjajte ministre, ki so cagavi, in dajte na njihova mesta prave ljudi, ki vedo, kaj gospodarstvo rabi, kako bo gospodarstvo znalo obrniti denar, ker na tak način bomo dosegli izhod iz krize, drugače se bo pa poglabljala kriza in vsi skupaj se bomo poglabljali v to blato. Hvala.
Hvala. Ste bili imenovani? Imensko? Govoril je o vsem mogočem. Izvolite, imate repliko.
Predsedujoči, predlagam, da drugič bolje sledite razpravi in da potem ne boste imeli dvomov. Gospod Jerovšek, mislim, da ste vi sami na plečih državnih jasli približno od takrat, ko sem jaz postal polnoleten. Do oktobra lani pa sem jaz eden od tistih, ki je preko plačila DDV-ja in davka na dohodek pravnih oseb in davka na dohodnino plačeval tisto vašo plačo v vaših državnih jaslih. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Najprej bi povedal, da jaz osebno sem v gospodarstvu delal več kot večina ali pa marsikdo še skoraj toliko star ni, ko je prišel v parlament, tako da mi ne bo kdo očital - pa ne mislim gospoda Jurija, to priznam, ampak na splošno. V zvezi s tem zakonom in vračilom DDV je bilo ogromno povedanega, vendar pa moram žal ugotoviti, da nismo prišli do neke skupne, in sicer najpomembnejše ugotovitve, da gre za denar gospodarstva. To ni denar države, pač pa denar gospodarstva. In če bi prišlo do vračila, ne bi država nečesa dala, temveč bi samo vrnila tisto, kar v bistvu ni njeno, preko postopka je pač tako. Moramo se zavedati, da je to denar gospodarskih subjektov. Nesprejemljivo je govoriti o proračunskih težavah zaradi krajšega roka vračila preveč plačanega DDV. Naj podam samo ne primer s številkami, ko smo danes že toliko o njih govorili. Govori se, da bi bil izpad, mislim, da mesečni izpad 130 milijonov evrov, če bi vrnili prej. S trošarinami je Vlada dobila 300 milijonov evrov na leto. Drži? Mislim, da drži. To se pravi, trošarine so prinesle več kot pa tisti eventualni, če lahko rečem "izpad" pod narekovaji, če bi šli na tistih 7 dni ali pa, dobro, tudi 14 dni; vseeno je, to je zdaj nepomembno. Matematika kaže tako. To se pravi, da smo s trošarinami zadevo več kot sanirali. Ker smo pač s trošarinami nafto podražili, se pravi, naftne derivate, kljub temu da se je ta energent cenil na svetovnih trgih. V redu, ampak to so dejstva in to drži, tega ne moremo zanikati. Izgovor na zmožnost ali sposobnost informacijskega sistema na Davčni upravi je seveda neupravičen. Kolegica Jerajeva je prej že omenila, kaj so bile prednosti v tem času. To se pravi, če smo lahko vse v zvezi z napovedjo dohodnine naredili, bi verjetno tudi tu lahko kaj skrajšali. Ampak nam seveda ustreza, da govorimo o zmožnosti informacijskega sistema, in nekje je bilo rečeno 21 dni. Najprej je bilo tako ali tako rečeno, da ni možno. No, potem se je nekomu verjetno zareklo, pa je rekel 21 dni. Priznam, tudi 21 dni je bistveno bolje kot sedaj, ko je 60 ali 30 dni, pač glede na to, kam se prodajajo izdelki. Drži, da je to bolje. Vendar je pa tu še nekaj drugega. Govoriti o nekih finančnih vrtiljakih, kaj vse bi se zgodilo, če bi ta rok 21 dni še zmanjšali, je malce neprimerno, zato ker vsa podjetja verjetno niso taka, da bi utajevala davke, in mogoče zaradi slabih primerov, ki so vedno na vseh področjih, vse dati v isti koš, da bi pa sedaj vsi to izkoriščali pa utajevali davke, to verjetno ne gre. Po drugi strani je treba priznati, da bi država rada pomagala, kar je hvalevredno; to delajo tudi druge države v Evropi in po svetu. Vendar dajmo narediti drugačen razmislek. Država se trudi, da bi pomagala tudi s krediti, moleduje in prosi banke, naj sprostijo bančna sredstva, daje tudi denar preko takšnih ali drugačnih oblik za kreditiranje. Sedaj vas pa vprašam, ali ni bolje za podjetje, da dobi prej vračilo svojega denarja nazaj kot pa, da tega nima, da ga ima država, država pa pomaga s krediti. In podjetje, namesto da bi razpolagalo s svojim denarjem, mora vzeti kredit, za katerega je logično, da mora plačati obresti. In sedaj je situacija, jaz bom malo karikiral, takšna, ko dražva reče, daj ti meni posodi denar, pa ti bom jaz vrnila denar, zato boš pa seveda plačal obresti, ti bom dal kredit, na grobo rečeno. Približno tako to je, drugače biti ne more. Če ima podjetje pri državi šestdeset dni sredstva, recimo, če je takšen način, v šestdesetih dneh rabi nek denar pa vzame kredit. Za to bo plačal obresti. Lahko odkimavate, ampak tako je! Vprašajte bančnike, če bo dobil zastonj brezobrestni kredit, država pa pomaga seveda tudi pri nekaterih oblikah kreditiranja. To so dejstva in to tudi drži. In naslednje, kar bi še želel povedati, če neki gospodarski subjekt želi imeti kredit, želi dobiti kredit, mora za to pripraviti program, ta program pa ni zastonj. In še potem ne veš, ali bo tisti program "požegnan" pa boš dobil kredit ali pa ga ne boš. Tudi to drži, gospod Čepič, lahko odkimavate, kolikor hočete, to drži. Vprašajte na bankah, vprašajte gospodarske subjekte, ali morajo za to pripraviti program. O, ja morajo ga! In za tisti program je treba plačati! In ni nujno, da ima vsak gospodarski subjekt za to usposobljene ljudi, da mu bodo še pripravili tisto pesnitev, ki bo zadostovala da bo dobil kredit. Nima vsak subjekta, ker niso vsi veliki, ki imajo sto, dvesto, petsto zaposlenih ali pa tisoč zaposlenih, da bi imeli tudi takšne ljudi, ki bi bili sposobni - ali pa po merilih banke - da bodo dobili kredit, pripraviti takšen program. Če pa dobiš vrnjen DDV, ki je tako ali tako tvoj denar, je pa nekaj bistveno drugega. In likvidnostna situacija je bistveno drugačna, če razpolagaš s svojimi sredstvi, ali pa moraš prositi za kredit; bistvena drugačna. In še nekaj, predsednik Vlade in člani Vlade verjetno ne bi moledovali in predlagali ali kateri izraz naj uporabim, pozitivni izraz seveda, naj bančniki sprostijo za božjo voljo sredstva za kreditiranje. Če bi imeli gospodarski subjekti svoja sredstva, tega ne bi bilo treba, to je logika in tudi to drži. In da zaključim, zaključil bom pa z mislijo mojega poslanskega kolega, ki je govoril o cagavem fantu. To tudi drži, v večini primerov drži in kot je dejal, Vlada enkrat bi dala, pa ne bi dala pa bi zopet dala - bom zaključil s tisto znano komedijo, ki smo jo vsi poznali, "ja, seveda, samo ne nocoj, mogoče kdaj drugič." In vi ste predlagali tisti "kdaj drugič" na 31. 12. 2009. Poglejte si še enkrat tisto o ščuki pa boste videli pa lahko to primerjate tudi s cagavim fantom pa bomo mogoče prišli do tega, da tisti amandma za 31. 12. ne bomo potrdili, tega našega pa bi sprejeli, ker vse to drži. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Ribič.
Hvala, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka Ministrstva za finance. Spoštovani poslanke in poslanci. V Slovenski ljudski stranki v celoti soglašamo s predlogom, da je treba rok za vračilo davka na dodano vrednost skrajšati. Vlada je ugotovila, da je najkrajši možni rok za vračilo davka na dodano vrednost 21 dni. In sicer zato, ker je to najkrajši možni rok, v katerem se lahko zagotovi ustrezen nadzor nad najbolj tveganimi davčnimi zavezanci, ki sodelujejo v goljufijah davčnega vrtiljaka, omogoči preverjanje obračunov davka na dodano vrednost in izvede vračila davka na dodano vrednost. To je hkrati rok, ki ne bo preveč vplival na poslabšanje likvidnosti proračuna in enotnega zakladniškega računa države, še meni Vlada. Zakaj šele v drugi polovici leta ali po 31. decembru 2009? Vlada navaja, da bi bil z vidika likvidnosti najbolj neugoden za izvedbo tega skrajšanja marec oziroma polovica leta 2009 nasploh, sedaj že predlaga, da se ukrep uporablja za davčne obračune, ki bodo vloženi za davčna obdobja po 31. decembru 2009. Podrobneje tega, čemu naj bi bil marec oziroma polovica leta 2009 tako zelo neugoden čas, Vlada ni utemeljila. Če se že Vlada pri spreminjanju davčne zakonodaje sklicuje na likvidnost proračuna, bi bilo prav, da bi Državni zbor seznanila z ukrepi in vzvodi, ki jih ima sama pri zagotavljanju večje likvidnosti, kot so na primer: zagotoviti sodoben informacijski sistem, ki bo zagotavljal kvalitetno podporo in sprejemanje ukrepov za bolj učinkovit davčni nadzor, ukrepi za povečanje učinkovitosti izterjave davčnih obveznosti, ukrepi za zmanjšanje birokratskih ovir pri odmerjanju in pobiranju davkov in s tem razbremenitev podjetnikov in malih podjetnikov z nepotrebno administracijo. V Slovenski ljudski stranki opozarjamo, da je skrajni čas da se na težave v gospodarstvu dnevno odziva tudi Vlada z vsemi svojimi službami in organi. Iskati je treba premišljene in hitre odločitve. Te ne smejo biti podrejene zgolj argumentom zagotavljanja kratkoročne likvidnosti državnih financ. Vsi ukrepi bi morali temeljiti na likvidnosti gospodarstva. Le likvidno gospodarstvo je na dolgi rok porok za likvidne javne finance. Iz likvidnega gospodarstva dobimo, da lahko pokrivamo socialo. V Slovenski ljudski stranki bomo predlagan zakon podprli kot primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala. Gospod Kek.
Hvala za besedo. Ugotavljam, da je stranka SDS stranka z vestjo, kar je dobro. Vendar ob tem čutim precej slabe vesti za stvari, ki jih ni postorila v prejšnjem mandatu, ko je imela možnost, in želi, da se to naredi sedaj. Vendar to leto ta situacija z likvidnostnega vidika proračuna bi pomenilo skrajšanje roka v tem letu, z likvidnostnega vidika proračuna nekaj slabega. Nekdo je na prejšnji seji dejal, pa kaj če kršimo maastrichtsko mejo 3% proračunskega primanjkljaja! To ni tako enostavno. V tem primeru bi se povečale obresti, ki bi jih država iskala zunaj za svoj proračun. Težje bi dobili kredite. To se že dogaja Grčiji in Irski. Zato, čeprav se mi zdi smiselno zmanjšanje, skrajšanje roka vračila na 21 dni, se mi še bolj zdi smiselno, da se to stori z 31. 12.
Hvala. Besedo ima gospod Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Sam pravzaprav ne razumem, da se o taki banalni zadevi sploh pogovarjamo, da ne bom rekel - ali pa bolje rečeno, kregamo. Pogovarjamo se o sredstvih, ki niso last države, ki niso last proračuna. Se pa strinjam, gospod Juri, z vami, da pride do likvidnostnega primanjkljaja, če govorimo o letu dni. Če pa pogledamo na dve leti, pa tega ni. Drži? Drži. Po eni strani torej govorimo o tem, kako bi želeli pomagati gospodarstvu, po drugi strani pa jim nočemo, poudarjam, nočemo vrniti njihovega denarja čim prej. Nočemo tega narediti. Govori se, da je bančni krč ali pa kreditni bančni krč ali kakorkoli bi ga že imenoval, popustil. To preprosto ni res. Se vi ne pogovarjate z gospodarstveniki? Nimate informacij, kaj se dogaja v gospodarstvu? Tuš, vsi poznamo Tuš, ni dobil kredita. Saj to je nemogoče. Gospodarska družba s po moji oceni eno boljših bonitet v tej državi ne dobi kredita. Katastrofa! In raje bomo, očitno, ponovno, bom rekel pod narekovaji, "sanirali" banke, ki sedaj v tem kriznem času - bom spet izrekel ostro besedo - "nočejo" ustrezno servisirati gospodarstva, tudi zaradi tega, ker so v preteklosti morda naredile tudi kakšno napačno poslovno potezo. Namesto da bi v tem primeru direktno pomagale gospodarskim družbam v zvezi z likvidnostjo. Torej, raje bomo servisirali banke, kot da bi pomagali gospodarstvu. Govorim o prioritetah; torej, kaj je pravzaprav prioriteta pri ukrepih za blažitev krize. In poudarjam, v tem trenutku je največja rak rana našega gospodarstva prav likvidnost. Likvidnost je problem, spoštovane kolegice in kolegi. Mi se pa pogovarjamo, ali bomo vrnili v 14 ali 21 dneh, kar po moje ni tako velik problem. Problem je v tem, da je to treba narediti takoj, ne čez eno leto, za božjo voljo, no! In še enkrat pravim, vprašajte se, kaj so prioritete. Prioriteta je, da se gospodarstvu pomaga v tem času, ko gre za problem likvidnosti. Banke, poudarjam še enkrat, torej ta kreditni krč ni popustil. Jaz ne vem, zakaj ni. Dobro bi bilo tudi pogledati, glede na to, da je država lastnica v nekaterih bankah, kaj se pravzaprav v teh bankah dogaja, zakaj kreditiranja ni, predvsem v tem trenutku kratkoročnega. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Černač. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Mislim, da je bistvo tega predloga ravno to, kar je bilo zdaj nazadnje rečeno. Dejstvo je, da ta tako imenovani kreditni krč ni popustil, razen pri nekaterih, ampak na tistih ne sloni razvoj slovenskega gospodarstva. Danes je bilo v razpravi slišati marsikaj in bi bilo zelo dobro, da najprej vemo, o čem pravzaprav govorimo - o razumevanju tega predloga. To, kar predlaga Slovenska demokratska stranka, je, da se hitreje podjetjem vrne denar, ki je njihov. Se pravi, gre za hitrejše vračilo preplačanega DDV, s 30 oziroma 60 na 14 dni, in da se ta ukrep uveljavi takoj. To, kar po vseh peripetijah in spremembi mnenja, ki ga je že neštetokrat spremenila v času procedure tega zakona, predlaga Vlada, pa je, da se ta rok postavi na enaindvajset dni in da se uveljavi s 1. januarjem prihodnje leto, skratka z enoletnim zamikom. Takrat, spoštovani, tega ne bo več potrebno sprejemati. Ta ukrep je pomemben sedaj in je samo eden izmed ukrepov, ki jih je treba sprejeti za sprostitev oziroma zagotovitev večje likvidnosti slovenskega gospodarstva. To je samo eden izmed ukrepov vendar nismo mi vlada. Ni prevzela odgovornosti za te zadeve Slovenska demokratska stranka, če ste pozabili po zadnjih volitvah, ampak ste prevzeli to odgovornost vi in se od vas pričakuje iniciativo in ukrepe. Mi samo pomagamo oziroma skušamo pomagati pri temu vprašanju. Žal smo pri tem očitno neuspešni. Argumenti proti temu predlogu. Večkrat so bili že ponovljeni, za vse smo ugotovili, da ne vzdržijo resne presoje. Niti ne resne presoje v tej dvorani, kaj šele strokovne presoje! Argument, ki je bil izpostavljen, informacijska baza Davčne uprave ne vzdrži. Ne vzdrži! Drugi argument, "povečali bomo proračunski primanjkljaj preko 3% in s tem bomo šli čez Maastricht" - ne drži, ne drži! Ker gre za likvidnostni izpad, glede katerega je številka bistveno precenjena, takšna, kot ste jo vi navajali, bi bila, če bi še vedno vladala Janševa vlada, ker bi izpad DDV-ja ne bil tako velik, ker bi bili ukrepi sprejeti bistveno hitreje, kot ga beležite sedaj; ampak na to smo vas pred tremi meseci opozarjali. Jaz sem v tej dvorani pred meseci povedal, da se bodo prelivi iz DDV-ja začeli drastično zmanjševati, vendar ste sedeli, ne vem na čemu. To se vam dogaja in se vam bo dogajalo tudi v prihodnjih mesecih. Sprejeli pa ste zakon, ki pa bistveno likvidnostno obremenjuje proračun, o subvencioniranju delovnega časa in ne pripomore k večji aktivnosti slovenskega gospodarstva; celo zmanjšujejo ta vaš ukrep in denar gre v nič, v prazno. Pod formo neke kvazi sociale, ki so ji nasprotovali celo sindikati, ste vrgli v nič na stotine oziroma boste milijonov proračunskega denarja - evrov govorim. Tako teh argumentov enostavno ni več in ne vem, zakaj je potrebno tako veliko prepričevanje o enem manjšem izmed ukrepov, ki jih je bilo treba sprejeti takoj - bolje včeraj kot danes - zato da se pokaže impulz slovenskemu gospodarstvu, da tej vladi, vaši vladi ni vseeno za to, kaj se bo zgodilo jutri. Potem je bilo mnogokrat izpostavljeno, zakaj prejšnja vlada tega ni postorila, zakaj tega ni postorila prejšnja vlada v času tako imenovanih "debelih krav". Tudi na ta očitek je bilo že nič kolikokrat odgovorjeno in tudi tukaj ne vem, ali nekateri sedite na ušesih. Takrat, ko je bila likvidnost dobra, ustrezna, ko je bilo vse pregreto, sami ste govorili o tem, da se gospodarstvo pregreva, naj bi še z dodatno likvidnostnim pospeškom še bolj pregrevali celo zgodbo. Če meni ne verjamete oziroma se mi nasmihate, gospod Kontič, vam bom citiral vašega bivšega ministra za gospodarstvo, gospoda Maksa Tajnikarja, bil je minister takrat, ko se je reševal z milijoni takratnih nemških mark TAM, ki je na koncu vseeno propadel, milijoni nemških mark pa so poniknili neznano kam. Nedavno v TV klubu je dejal: "Sedaj pa takšnega paketa pravzaprav ni, tako da jaz pravim, da če je Janševa vlada pravzaprav kurila ogenj takrat, ko je bilo zelo vroče, je Pahorju pravzaprav uspelo, da je ta ogenj ugasnil v času, ko postaja zelo mrzlo v gospodarstvu." To je pred dnevi dejal vaš bivši minister za gospodarstvo, če tistim, ki so vodili ta resor v preteklem mandatu, ne verjamete. Ne verjamete, očitno. Vam tudi besede, ki se vam jih citirajo, niso verodostojne, očitno. Druga taka floskula: pred časom ste trdili, da recesije ni, sedaj pa trdite, da recesija je in bi naredili ne vem kaj, da bi jo preprečili. Bodite pozorni, kdo je trdil, da je recesija v tej državi, pred volitvami? Stranka Socialnih demokratov in tisti, ki sedaj zraven vladate, z izjemo ene stranke. Vi ste trdili, da je v tej državi, takrat ko smo beležili 4% gospodarsko rast, recesija. Vi ste bili tisti, ki ste to zgodbo na tak način začeli. Mi smo povedali, da se gospodarska rast upočasnjuje, da bo v prihodnjem letu, torej v tem letu 2009, bistveno nižja, da pa vseeno ne bomo zašli, z izjemo številnih drugih držav, in da bomo ena redkih držav, ki bo kljub vsemu beležila pozitivno gospodarsko rast. In take so ves čas tudi napovedi. Kljub vsemu temu, česar ne delate, je še vedno napoved, da bo ta gospodarska rast v minimalnem odstotku, 0,6% pozitivna; vendar moram povedati, da glede na to, kaj se sedaj dogaja oziroma kaj se ne dogaja, bodite prepričani, da se bo tudi ta napoved spremenila, navzdol. Sedaj smo pa res na skrajni točki ali pa smo je že prešli, zaradi pasivnosti, ko bo tudi Slovenija očitno zašla v recesijo, zaradi neukrepanja, kljub številnim pozitivnim predlogom. Tako bi moral povedati še sledeče: ob vseh teh očitkih, kaj da ni bilo narejeno v času, ko smo mi imeli možnost gospodariti z javnimi financami. Mnogo je bilo narejenega, od poenostavitve davčne zakonodaje do odprave davka na izplačane plače. Davek na izplačane plače je bil odpravljen s postopnim učinkovanjem, zadnji del 1. januarja letos v mandatu Janševe vlade, do znižanja davčne osnove pri dohodnini s 50 na 41%, do znižanja najnižje davčne osnove, do poenostavitve s petih na tri davčne razrede, do številnih davčnih olajšav v gospodarstvu, za podjetja in podjetnike, ki so vsak po svoje pripomogli k temu, da se je gospodarsko kolo vrtelo zelo hitro, bistveno hitreje kot v ostalih evropskih državah. Hvala lepa.
Hvala. Izvolite, je bil nasmeh napačno razumljen? Izvolite.
No, v upanju, da me vsaj vi razumete, bom to repliko vsekakor tudi uporabil, ker mi poslovnik daje to možnost. Bilo je obdobje debelih krav in takrat bi morali poskrbeti, da bi te debele krave tudi ostale v hlevu takšne, kot so bile, in morda poskrbeti za nekoliko zaloge hrane za sušno obdobje, ki smo mu sedaj priče. Na začetku [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] Gospod Petan, tudi za vas ne bi bilo škode, če se greste hranit v tem času, bo mir namreč v dvorani v tem primeru. V preteklem obdobju je bilo postorjenega marsikaj dobrega, to smo večkrat povedali. Bile so storjene tudi napake in teh vi ne želite priznati. Ampak bistvena poanta tega je - ker je replika, moram biti kratek, pa še pri tem me motijo -, da želite povedati, da s tem ukrepom, ki bi ga lahko izvedli v prejšnjem obdobju, in od viška gospodarstva glava ne bi bolela, zanesljivo, če bi to bilo sprejeto v preteklem mandatu, zdaj želite rešiti gospodarstvo. Ne želite pomagati gospodarstvu, zganjate demagogijo s tem zakonom. In kaj je vaš namen? Vaš namen je predvsem ogroziti proračun in s tem potem reči, "poglejte, zdaj ste pa prebili to dovoljeno, kar je tudi limitirano, se pravi, s 3% obveznosti, to ste storili in zdaj ste za to odgovorni." To želite s temi potezami narediti! In ne razumem teh vaših potez kot pomoč gospodarstvu niti iskanju izhoda iz krize. Gre za čisto navadno sprenevedanje in demagogijo.
Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, bila je izrečena zelo groba žalitev našega poslanskega kolega, ki jo bom približno poskušal ponoviti. Bila je izrečena v kontekstu debelih krav in po tistem je bilo s strani gospoda Kontiča rečeno našemu poslanskemu kolegu, gospodu Petanu: "Tudi za vas ne bi bilo škoda, da se greste nahranit, namesto da..." in tako naprej. Vemo, kaj je ta izjava v kontekstu pomenila in na kakšen način je bila ta žalitev izrečena. Gre za podcenjujoč odnos do poslanskega kolega, ki ni z ničemer žalil gospoda Kontiča, zato predlagam, da se gospoda Kontiča pozove k opravičilu. Ker sem pa ravno pri besedi - kako lahko s 120 milijoni evrov ogrozimo milijardo 133 milijonov evrov predvidenega proračunskega primanjkljaja v letu 2009? Gre za dobrih [[...]]
Gospod Černač, proceduralni [[...]]
[[...]]dobrih 10%, lepo [[...]]
[[...]]predlog je?
[[...]]vas prosim. Hvala lepa. Da se gospod Kontič opraviči gospodu Petanu. Hvala lepa.
Dobro. Besedo ima gospod Grill.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Poglejte, spoštovani kolegi iz koalicije in seveda tudi Vlada. Ta točka dnevnega reda, ki jo obravnavamo, je tako pomembna za naše gospodarstvo, da bi verjetno veljalo, da bi tukaj sedel cel ministrski zbor ali vsaj minister za gospodarstvo, za razvoj in še nekaj tistih ključnih. Čeprav je kratka točka dnevnega reda, je izredno, izredno pomembna. Če bi vsaka država imela tako konstruktivno opozicijo, kot smo mi, mislim, da bi bilo marsikomu lahko lažje. Kajti, ti zakoni, ti predlogi so namenjeni izključno v pomoč, da se rešimo iz situacije, v katero tudi Slovenija zahaja. Če nadaljujem tam, kjer je kolega Černač citiral gospoda Tajnikarja - v Sloveniji, ne samo, da postaja mrzlo, mislim, da že celo zmrzuje, če njegov izraz še nekoliko nadgradim, a Vlada žal nima ideje, kako bi zanetila nek minimalen ogenjček, nek optimizem, ki bi začel sevati neke boljše rezultate v naše gospodarstvo. Kolegi iz pozicije in Vlada, če boste vprašali naše gospodarstvo, dajte malo brati medije, ki so vaši, kako ocenjujejo vaše delo, vaše odzive na razmere, ki prihajajo. Negativno! Nimate idej, nočete poslušati konstruktivnih predlogov opozicije, gospodarstva in tudi tistih, ki se na te zadeve spoznajo. Res je tako! Kriza se vedno bolj zajeda tudi v Slovenijo. Temu smo lahko priča, vendar bi bili učinki te krize, ki je izven naših meja še nekoliko globlja, manjši, če bi pravočasno ukrepali. 100 dni je minilo, a nekih konkretnih rešitev ni bilo. Glejte, edini zakon, ki ste ga sprejeli, o subvencioniranju delovnega časa - kakšne učinke je prinesel? Vsi so ga kritizirali: delodajalci, sindikati, opozicija, in to upravičeno. Tam naj bi šlo preko 200 milijonov denarja v bistvu v nič. To, da bomo ohranili neka delovna mesta, je verjetno bolj tako, za lase privlečeno. A tukaj se sedaj sklicujete na teh 100 milijonov likvidnostnih težav, ki bi, recimo, nastopili! Mislim, da se moramo vsi zavedati, da je gospodarstvo lačno denarja. Imam razgovore s številnimi gospodarstveniki, dobrimi podjetji, ki imajo produkte ali svoje storitve prodane, a ne dobijo plačil. V tem je težava, in veliko od njih se vsako jutro s težavo ali s tresočo roko lotijo pogleda v bančni račun, da vidijo, ali je kakšen priliv ali ga ni - pa velikokrat ga ni. Zato je vsak evro za gospodarstvo pomemben, za velika podjetja, še bolj pa je to pomembno za mala podjetja. In s takšnim predlogom, kot ga predlaga SDS, mislim, da bi se marsikakšna taka težava odpravila, s tem da jim njihov denar - poudarjam, njihov denar - prej vrnemo kot sedaj, ne pa da bomo nekaj njihovega porabili. Je pohvalno, vsaj razpravljal sem v prejšnji obravnavi, da je Vlada prisluhnila temu, pa tudi nekateri koalicijski poslanci, sem vam takrat izrekel javno zahvalo, da ste podprli prvo obravnavo, da ste šli nasproti temu našemu predlogu. In že na samem odboru, ko je bil amandma, da se s tistih naših predlaganih 7 dni to podaljša na 21, je bil korak v pravo smer. Mi vam ponujamo sedaj možnost, da se na 14 dni, tudi to je boljše kot 21, najboljše bo 7. A glej ga zlomka, sedaj pa daste v veljavo, da ta zakon začne veljati konec tega leta! Takrat, mislim, da bo za marsikoga prepozno. Jaz bi bil vesel, da bi ostalo 21 dni pa da bi Vlada bila pripravljena dati v prehodno določbo, da konec leta oziroma s 1.1.2010 stopi v veljavo pa 7-dnevni rok, ne pa da ta določba šele takrat stopi v veljavo. In še nekaj. Prav je, da se vsi zavedamo tudi likvidnostnih težav, ki lahko nastopijo, vendar se jih je treba zavedati, spoštovane kolegice in kolegi, na vseh področjih. Tukaj se tako bojite za teh 130 milijonov evrov likvidnostnih težav, vsaj tako ocenjujete, mi smo prepričani, da temu ne bo tako, a po drugi strani nobenega ne skrbi, da se odločbe izbrisanim izdajajo, ne da bi se zadeva sistemsko rešila, kjer bodo odškodnine prešle v milijardo ali več evrov, tam pa nobenega s strani Vlade, ministrice za notranje zadeve, predsednika Vlade, ministra za finance niti vas iz koalicije to pa ne skrbi. Prosim vas, kje je tukaj vaš iskren namen za državni proračun in usodo Slovenije, predvsem pa našega gospodarstva! Zavedajte se, rešilo nas bo iz teh težav samo gospodarstvo, ne mi tukaj, gospodarstvo, vendar, če bomo mi tukaj sprejeli takšne rešitve, ki bodo gospodarstvu tudi pomagale. Zato še enkrat, sprejmite ta amandma, ki smo ga predlagali, pojdite nasproti - ne nam, gospodarstvo vas prosi, ne mi. Upam, da jim boste prisluhnili. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Frangež.
Najlepša hvala za besedo. Nekdo je prej dejal, da je prejšnja vlada nalagala na ogenj tedaj, ko je bilo v prostoru petintrideset stopinj. To visoko temperaturo prostora in zunanjega okolja je napajala mednarodna konjunktura, mi pa smo še kar nalagali in nalagali na ogenj. Kaj smo s tem dosegli? Danes, ko imamo težave s tem plamenom in ko se plamen vedno bolj spreminja v tlečo žerjavico, bi še kako potrebovali tista drva, ki so bila po nemarnem in nepotrebnem skurjena v prejšnjem mandatu. Nekdo je v teh razpravah v paketu o Vizjakovih zakonov že dejal, da je Andrej Vizjak najboljši bivši minister, ki ima danes, ko je opozicijski poslanec, vrsto ustvarjalnih idej in dobrih namenov o tem, kako razbremeniti gospodarstvo. Tisto vprašanje, na katerega pa še vedno ni odgovorjeno, pa je, zakaj te vneme ni bilo čutiti tedaj, ko je imel vse možnosti, ob tem pa še ugodne javnofinančne pogoje za to, da to razbremenitev gospodarstva naredi v situaciji, ko bi si država to lahko privoščila. Napeta javnofinančna situacija, majhen, če ne celo minimalni učinek na razbremenitev gospodarstva in izjemno veliko tveganje za boniteto države, posledično bank, gospodarstva in prebivalstva. Vse to je en skupen oris tega, s čimer bi lahko opisali predloge opozicije. Ko govorimo o sto tridesetih milijonih [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Je kdo vklopil? Vklopite se. Bo treba počakati. Ni bil izklopljen mikrofon, verjetno ste ga sami izklopili in kakšno minuto je treba počakati, pustite, da se bo vklopil ali pa [[...]]Oziroma, poglejte, tako ali tako ste zadnji na seznamu, še enkrat bom odprl razpravo in se boste še enkrat prijavili. Prav? Oziroma kot predlagatelj se je gospod Vizjak javil, želite sedaj? [[...]] [[Oglašanje s klopi.]] [[...]]Tehnika ne omogoča, da se takoj zopet vključite, če ste se enkrat izključili. Poskusite se vključiti zdaj. Izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči, za razumevanje. Nisem se dotikal gumbka, s katerim bi se izključil iz razprave zato hvala za upoštevanje tega, da lahko končam svojo razpravo tako kot vsi predhodniki. Nekaj je bilo govora tudi o tem, ali smo presegli kreditni krč ali ne. Ključna naloge Slovenije kot države in kot ekonomije mora biti to, da na sistemski ravni presežemo tiste vzroke, ki danes upočasnjujejo gospodarsko aktivnost. Najprej in tukaj je treba poudariti, da sta pozicija in opozicija znali stopiti skupaj, ko smo morali zavarovati pozicijo slovenskih bank in vlog prebivalstva in gospodarstva v slovenskem bančnem prostoru. Nadalje, mora biti naš skupni cilj, da zagotovimo nemoteno in stabilno delovanje finančnega sistema. To mora biti naš skupni cilj in Vlada je dosegla na tem področju nekaj zelo zelo pomembnih premikov. Naj omenim samo uspešno izdajo obveznic države, ki bodo prispevale ponovno k temu, da bo gospodarstvo lažje dostopalo do finančnih virov. Naj omenim ukrepe, ki so v pripravi in so zajeti v paketu ukrepov, o katerih je govorila Vlada. Govorim o dveh jamstvenih shemah, zato da banke spodbujamo h kreditiranju gospodarstva pod ugodnejšimi pogoji. Nadalje je mogoče govoriti tudi o paketu tehnoloških razpisov, s katerimi bomo neposredno spodbujali gospodarstvo, investicije in tudi posledično likvidnost gospodarstva. Iz 130 milijonov evrov izpada ustvarimo približno 2 milijona evrov prihranka za gospodarstvo, pa še to samo v obdobju enega meseca. To je učinek predlaganega zakona za celotno slovensko gospodarstvo. Mi tega ne priporočamo, govorimo o boljši ciljni naravnanosti naših ukrepov. In poglejmo rebalans, kot ga je sprejela v četrtek slovenska vlada. Naj spomnim, da planirani prihodki padajo, manjši so za 204 milijonov evrov od prvotno predvidenih. Da k tem dodamo obveznosti države, ki ste jih tudi v obliki volilnih bombončkov sprejemali v prejšnjem letu, dodatne obveznosti države za 590 milijonov, ob tem, da država planira za 610 milijonov evrov protikriznih ukrepov. Mislim, da smo v tem pogledu na pravi smeri. Nekaj podatkov, tudi to, da ponovno narašča kreditna aktivnost bank v zadnjem mesecu, kažejo na to, da smo na pravi poti in da velja pritegniti k optimizmu, da bomo to pot tudi uspešno nadaljevali. Na tej poti pa bi bilo dobrodošlo, da opozicija predlaga tiste ukrepe, in sam smatram, da to dela z dobrimi nameni, ki bi dejansko prispevali k učinkoviti razbremenitvi gospodarstva in k temu, da okrepimo stabilnost javnih financ v državi. To je naša skupna naloga, gospodje. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Vizjak, kot predlagatelj.
Jaz se bojim [[...]]Sedaj mi čas teče v okviru poslanske skupine, očitno [[...]]
Bila je napaka in je popravljena.
Hvala lepa. Poglejte, spotikate se ob prejšnji mandat in ob moje delo v tem mandatu in v moje delo v tem mandatu, se pravi aktualnem. Poglejte, jaz sem samo kot poslanec predlagal več zakonov v ta parlament, kot jih namerava Ministrstvo za gospodarstvo v letošnjem letu. Jaz nisem kriv, da je temu tako, pa še menda nosilni zakon je zakon o pokopališki in pogrebni dejavnosti. Jaz ne vem, ali boste pokopali gospodarstvo. Pa še nekaj, ostali zakoni so pa bolj ali manj povezani s prenosom direktiv EU. Če je nekdo delaven ali pa nedelaven, jaz mislim, da to ni slabo. In če naj samo spomnim, da smo v preteklem mandatu prenovili vso gospodarsko zakonodajo - čisto vso, da smo rešili neke zadeve, ki ste jih - pa ne vi konkretno, vaši politični predhodniki - zakuhali, kot je zakon o trgovini in podobno, kjer smo imeli celo kopico zakopanih pozicij. In ne nazadnje je tudi ta mandat bil, pretekli mandat, gospodarsko najbolj uspešen. V vseh državah ni bilo tako. V Italiji to ni bilo tako, pa še marsikje drugje ni bilo tako. To ni bilo obdobje, kjer se je raslo kar samo po sebi. In zato prosim, ne se iz tega delati norce. Delajte se iz svojih dosežkov norce, ne pa iz svoje nevednosti.
Hvala. Očitno je še želja po razpravi, zato odpiram ponovno. Niste bil imenovani. Odpiram ponovno prijavo za razpravo o 1. členu in amandmaju k temu členu. Gospod Levanič, imate besedo, izvolite. Oprostite, jaz bi prosil, da se še enkrat prijavite, ker je prišlo do napake. Prijava za razpravo, prosim. Gospod Bezjak.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljeni kolegice in kolegi! Poslanke in poslanci! V Slovenski demokratski stranki smo ta amandma vložili iz čisto preprostega razloga. Na koncu koncev nas je kar nekaj podjetnikov. Sam osebno poznam zagotovo preko 500 podjetnikov v Sloveniji. Tudi ti so me maksimalno prepričali, kaj pomeni preplačan DDV, ki ga nikakor ne dobimo obrestovanega nazaj, pa še komaj v 60-ih dneh ali pa kakšen dan več. Tukaj bi rad poudaril, govorimo o 130-ih milijonih evrov sredstev, ki jih nekako država ne bo morala vrniti. Veste, to je blamaža, kaj govorite! Potem tiste dve milijardi izbrisanim ne dajte denarja, pa boste lahko gospodarstvu vrnili ta denar, ki je neobrestovan, ki je njihov denar, to je pomembno. Tretja stvar. Še govorite o stvareh, kako ni denarja. Glejte, jaz bom pokazal, tako kot je Luka Juri, tukaj Mestna občina Ljubljana, vse okrog Ljubljane pobirajo ustanove, ki bodo pod državo spadale, ko bo država financirala te stvari. Ne delajte se in se ne sprenevedajte glede teh stvari, kajti te stvari so zelo resne in jasne. Druga stvar, zakaj podpiramo ta amandma, zakaj podpiramo 7-dnevni rok. Pristali smo na 14, pristali smo celo na 21 dni in nikakor noče želja vaša tega podpreti. Tudi med vami ste gospodarstveniki, samo gospodarstvenik s "figo v žepih", nekateri so propadli - sedaj so najbolj glasni. Nikakor ne mislim tu Luke Jurija, ki se je nasmehnil. Zato še enkrat apeliram na vas, kot smo že zadnjič predhodno govorili o stvareh, dajte podpreti ta zakon, ta zakon je pomemben za likvidnost slovenskih podjetij, kajti slovenska podjetja se ukvarjajo in ubadajo z likvidnostjo, nikakor pa ne z denarjem, ki bi ga dajali, posojali nekomu in še brez obresti dobili vrnjenega nazaj v 60-ih dneh ali pa celo kasneje. Tako upam, da vas bo toliko v hlačah, da boste upali glasovati, da boste poslušali gospodarstvo, ki vas je izvolilo na ta delovna mesta, ki jih sedaj imate, da boste razmišljali, da vam gospodarstvo daje, da imate petega v mesecu plačo. Zakaj prihajate po plačilne liste petega? Pridite čez leto dni. To je stališče, ki se ga moramo oprijeti. Brez nasmeha, takšnega, verjemite, da bo v tej državi boljše. Zato želim, da podprete ta amandma, želim, da te stvari sprejmete za dobrobit gospodarstva, kajti vi vsi skupaj živite od gospodarstva. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Franco Juri. Prosim.
Hvala, predsednik. Kolegi in kolegice! Že nekaj časa poslušam in skušam razumeti bistvo te razprave in bistvo tega zakonskega predloga, ki sem ga pravzaprav načelno tudi podpiral, in mislim, da ni kolege poslanca tukaj, ki ne bi duha tega zakona in tega predloga podpiral. Saj ne gre za odtujitev sredstev podjetij, saj gre za vračanje, ampak se zdaj pogovarjamo tudi o roku tega vračila, in se vsi strinjamo, da je treba ta rok tudi skrajšati. Zato je Vlada predložila amandma, ki to jasno skrajša na enaindvajset dni, hkrati pa ugotavlja, da bi bilo hiteti pred 31. 12. 2009 poteza, ki bi v temu trenutku škodovala vsem, javnofinančni podobi države in posredno tudi podjetnikom. Zato se mi zdi to vztrajanje pri temu amandmaju ena velika gospodarska podjetniška ali psevdopodjetniška demagogija. Jaz pripadam tistemu delu poslancev, ki do lanskega leta je bil samostojni podjetnik. Jaz sem bil samostojni novinar, kot samostojni novinar sem večkrat upal, da bo gospod Vizjak kot minister uredil to neznosno stanje stalnega čakanja, jaz sem čakal dva meseca da bi dobil nazaj in DDV in del dohodnine, to se v tistem mandatu ni zgodilo. Naenkrat se pojavil SDS, ki želi pospešiti zadeve v trenutku, ko je država, ko je družba, ko je gospodarstvo, ko je socialna podoba te države v zelo hudi stiski. In kaj je pravzaprav predmet spora? Le to, da država, ki bo vračala DDV v enaindvajsetih dneh, predlaga, da se to začne s koncem letošnjega leta. Poglejte, štiri leta smo čakali v prejšnji vladi, da se to zgodi, in vse te floskule o uspehih prejšnje vlade se mi zdijo malce pretirane in ob vsej ugodnostih, ki jih je imela prejšnja vlada prav pri tako ugodnem vračanju DDV-ja, vseeno smo prišli do primanjkljaja, devetmilijonskega primanjkljaja. Tako ni bilo tako velikega uspeha, kot se danes skuša to prikazati. Ampak dejstvo je, da smo zdaj v hudi krizi in ta primanjkljaj, ki bi nastal, sto tridesetih milijonov, bi samo zaradi pretiranega hitenja odpiral veliko vprašanj. Konec koncev, to omaloževanje nekaterih poskusov, da se recesijo in finančno krizo zajezi z nekaterimi zakonskimi predlogi, je neupravičeno. Poglejte, mi smo nedavno glasovali in izglasovali nekaj pomembnih zakonov, ki zajezijo negativne posledice te krize. Prej sem slišal nekaj posmehovalnih komentarjev na račun subvencij. Ampak subvencije so tukaj in gredo gospodarstvenikom. Od kod pa črpamo ta denar za subvencije? Resda sindikati niso zadovoljni, ampak gospodarstveniki bodo takoj zahtevali te subvencije, ker so še kako pomembne. Da ne govorimo o drugih zakonih, ki zajezijo posledice. Torej je sprenevedanje govoriti o tem, da ta vlada ne dela in ne ukrepa pravilno in ne skuša te posledice zmanjšati. Torej, gremo nazaj k bistvu. Jaz tega amandmaja ne bom podprl, ker se mi zdi, da se igramo pink ponk. Enkrat, prvič se je opozicija oglasila z zakonom, ki predvideva en teden, potem je Vlada govorila o enem mesecu, nato smo prišli na 21 dni. To je bil tisti kompromis, ki, realistično gledano, bi ga lahko vsi sprejeli, nato pa se pojavi ta amandma in spet se govori o štirinajstih dneh. Resnost oziroma neresnost takega pristopa se mi zdi podobna neresnosti nekaterih števil, ki jih slišimo v zvezi z odškodninami za izbrisane. Prej je nekdo govoril o eni milijardi, nato se je oglasil poslanec iste stranke, ki je govoril že o dveh milijardah. Sedaj pričakujem naslednjega, ki bo govoril o treh milijardah itd. Dajmo nehati s to demagogijo! Prvič, teh številk ne poznate, točno veste, da so odškodnine resna zadeva, ki se določijo na podlagi sodnih postopkov in individualnih postopkov, in prosim, ne zganjati stalno te demagogije. Važno je, da pridemo do zakona, ki bo ustrezen, in zakon, ki ga predlagate z amandmajem Vlade, je tisti kompromis, ki gre sprejeti čim prej, zato, da obdržimo hkrati finančno stabilnost javne blagajne, po drugi strani da odpremo pot dejanskim spremembam, ki bodo omogočile vračanje DDV-ja podjetjem v krajšem roku. Mislim, da je to tisti kompromis, o katerem smo se pogovarjali na začetku, zdaj pa se seveda iz političnih razlogov in prestižnih razlogov poraja psevdopodjetniška demagogija, ki ne prepriča niti nas, ki smo bili do nedavnega podjetniki. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Frangež.
Najlepša hvala. Mislim, da bi bilo zelo dobrodošlo, da slovenski politiki ponovno razmislimo o izjavi o dobrih namenih in si vzajemno priznamo skupen interes, da v teh težkih časih naredimo vse, kar država lahko naredi za to, da bi ponovno zagnali višjo gospodarsko aktivnost države, vendar hkrati obvarovali tudi stabilnost in zdravje javnih financ. Predlagatelj je prej govoril o tem, kako visoko gospodarsko rast je Slovenija beležila v času prejšnje vlade. Da! Ne pozabimo, da je bil to čas izjemne mednarodne konjunkture, čas, ki mu težko najdemo primerjavo v zgodovini, in da je tudi tisti visoki obrat in posledično pregrevanje gospodarstva pripeljalo k temu, da smo danes soočeni s časom, ki težko najde primerjavo v zgodovini. Pomembno je, da gospodarsko rast primerjamo s primerljivimi državami, to je državami, ki imajo približno enak BDP na prebivalca, kot ga imamo sami, da pa nekatere druge parametre, recimo inflacijo, primerjamo z državami evroobmočja, ker to so medsebojne primerljivke. In iz tega izhajata dve ugotovitvi. Prvič, slovenska gospodarska rast je v prejšnjem obdobju bila visoka, napajalo pa jo je, žal, predvsem gradbeništvo in druge panoge z nizko dodano vrednostjo. In drugič, da gospodarska rast med primerljivimi državami, to je, recimo, dvanajstimi novimi članicami Evropske unije, ni bila prav nič posebnega. So države med temi dvanajstimi državami, ki so imele gospodarsko rast tudi bistveno večjo kot Slovenija. Na drugi strani imamo inflacijo, s katero se Slovenija primerja v območju evra, se pravi, znotraj Evropske monetarne unije, in tu je žal Slovenija imela najvišjo inflacijo; to je problem, ki smo ga tudi v času prejšnje vlade vsi dobro spoznali. No, osebno ne bi želel zmanjševati pomena in uspehov prejšnje vlade. Mislim, da prejšnja vlada, če nič drugega, ni naredila nič tako napačnega, da bi gospodarsko rast ogrozila. Še več, mislim, da je v tem času bilo storjeno tudi marsikaj dobrega. Želel pa bi si, da bi tako, kot smo Socialni demokrati v prejšnjem mandatu znali prepoznati tudi dobro v prejšnji vladi, podobnega odnosa, podobne politične kulture bila sposobna tudi opozicija. Ne, vi danes delate vse za to, da destabilizirate vladno koalicijo, da destabilizirate Vlado v tako ali tako težkih časih vladanja. Vljudno vas prosim, če vam je kaj do besede partnerstvo, če vam je kaj do interesov slovenske države in zdravja slovenskega gospodarstva, da tu nekoliko ohladimo temperaturo slovenske politike, ker mislim, da bomo na ta način najbolj pomagali k temu, da gospodarstvo začne ponovno okrevati. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Luka Juri.
Hvala lepa. Dragi sodelavci in sodelavke! Prej je bilo rečeno, da ne želimo poslušati konstruktivnih predlogov. Tukaj je malo kontradiktornosti. Kajti, če bi bilo res, da ne želimo poslušati konstruktivnih predlogov, te razprave danes sploh ne bi bilo, kajti bi zakon padel že v prvi obravnavi. Ni res, da ne želimo poslušati konstruktivnih predlogov, razen, če se s tem ne pomuja samo tisto, kar nekdo zahteva, smo pa že videli, kaj se zgodi tudi, ko se ne sprejme nečesa, kar nekdo zahteva - izsiljevanje celo na račun obraza države v tujini; upam, da se to več ne bo dogajalo. Pa naj, kot je tudi že moj prejšnji sodelavec in prijatelj Matevž Frangež omenil dopolnjen spisek ukrepov za oživitev gospodarstva te vlade. Uredba o merilih in pogojih sedanjih posojil po 81.a členu Zakona o javnih financah, Uredba o kriterijih in pogojih za izdajanje poroštev po 86.a členu Zakona o javnih financah. 5. februarja je bila izdana nova referenčna obveznica. Kot je bilo že povedano, na področju javnih naročil je Vlada 15. januarja že sprejela sklep o ustanovitvi enotne agencije in torej bolj racionalne agencije za javna naročila. Na področju sistema plač je Vlada Republike Slovenije zamrznila plače direktorjev v javnem sektorju in naprej. Vlada Republike Slovenije je 12. februarja 2009 sprejela Predlog zakona o začasnem znižanju plač funkcionarjev. Zvišali smo olajšave za investiranje v opremo in ne v predmetna sredstva. Uredili smo dodatne olajšave na področju vlaganj v prevozna sredstva, kot veste, sedaj tudi mi o tem razpravljamo. Sprejeli smo Zakon o subvencioniranju polnega delovnega časa z zagotavljanjem dela za krajši delovni čas, in ta zakon ni tako nepomemben. Kajti povezali smo pomoč gospodarstvu z zagotavljanjem zaposlenosti. Kajti, ne pozabimo, da gospodarstvo je samo en del naše skrbi. Drugi del naše skrbi so pa ljudje, ki od gospodarstva živijo. Zato moramo zaposlenost še naprej zagotavljati v čim višji meri. Uredili smo znižanje sejnin in nagrad v javnih podjetjih. Spominjam vas, kako so se te sejnine in nagrade astronomsko povečale v zadnjih štirih letih. Uredili smo sofinanciranje nakupa nove tehnološke opreme, sofinanciranje razvojno investicijskih projektov. Letos bo tudi začela delovati prva družba tveganega kapitala in ne nazadnje Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo s štiridesetimi milijoni financira tehnološki razvoj in z dodatnimi oseminpetdesetimi milijoni financira raziskave v nove tehnološke dosežke. Se bom pa tu ustavil, zato ker če ne bo dolgo dolgo trajalo, če bomo še naprej želeli preštevati vse tisto, kar je dosedanja vlada že naredila na področju, kjer vi pravite, da ni naredila nič. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Levanič.
Hvala lepa za besedo. Drage kolegice in kolegi. Jaz moram reči, da, ko vedno znova poslušam debate v Državnem zboru glede nekaterih tem, verjamem, da si je politika naredila velikokrat v preteklosti slabo uslugo, ker ljudje resnično ne želijo oziroma ne morejo poslušati takšne floskule, kot se včasih dogajajo v najvišjem hramu demokracije. Treba se je zavedati, da smo skupaj z željo, da rešimo del gospodarstva, da skušamo pomagati, kolikor se da, da bi v tem obdobju prišli do neke skupne rešitve - enaindvajsetih dnih, ki je dobra rešitev. Želel bi si, da bi v času, ko je bilo to mogoče, vse to kar danes predlagate, uredili takrat, ko smo imeli resnično dobre rezultate v gospodarstvu. Ne vem, zakaj takrat ni bilo potrebe po tem oziroma zakaj ti vaši predlogi takrat niso bili sprejemljivi za vas oziroma zakaj jih sploh niste predlagali. Gospod Bezjak govori, da so ga podjetniki prepričali, da bi to bilo dobro narediti, da bi ta rok bilo dobro skrajšati na 7 oziroma 14 dni. Kako to, da ga podjetniki niso prepričali v prejšnjem mandatu? Ali je podjetnik zadnje tri mesece? Pa kaj se greste? To je stanje, za katerega ste vedeli v preteklosti. To je stanje, ki bi ga lahko popravili, pa ga niste. Z vašimi predlogi, drage kolegice in kolegi, bi Slovenija se znašla še v večji krizi, kot je danes, in to samo na račun politike, ki jo želite igrati zato, ker si želite pridobivati politične točke in ne želite delati v dobro državljank in državljanov. Ta vlada je sprejela dva svežnja ukrepov in v roku treh mesecev naredila ogromen korak v smeri, da bi rešila nastalo situacijo. Vsi se lahko zavedamo, da se vsega ne da narediti čez noč, ampak da je iskren namen, da premaknemo zadeve naprej. Posamezni ukrepi oziroma predvolilne zadeve, ki ste jih sprejeli v prejšnjem mandatu, so zahtevali finančna sredstva v višini 500 milijonov evrov, ki jih niste zagotovili v proračunu, v državnem proračunu. To je storila ta vlada, ki je zagotovila 590 milijonov za tiste projekte, ki ste si jih zamislili vi. In seveda, gospod Vizjak, sedaj vam je smešno, ker očitno nimate iskrenega namena, da bi nekako popravili zadeve sedaj in da bi konstruktivno nastopili z Vlado pri iskanju tistih skupnih rešitev, ki bi bile realne. Vlada je dodatnih 600 milijonov namenila v tem rebalansu proračunu za reševanje gospodarske in finančne krize. Kje ste z vašimi predlogi, ko bi konkretno, realno lahko pomagali na tistem sektorju, ko bi to bilo mogoče?! Jaz bi si želel, da bi vsi ti predlogi, vaši, ki so bili nekako dani, bili tudi sprejeti. Nihče ne govori o tem, da ne želimo pomagati gospodarstvu, bolj kot kdaj koli si to želimo ravno v temu obdobju! Ampak ne na račun demagogije, ne na račun javnih financ, ki so trenutno zelo obremenjene in ki bodo obremenjene tudi v prihodnje! Iščimo priložnosti drugje, jaz mislim, da čas gospodarske krize mora biti čas novih priložnosti in novih idej, tudi projektov, ki so ostali v predalih in ki lahko dobijo sedaj priložnost za ponovno oživitev. Želel bi si, da za vas to ne bi bila banalna zadeva, da bi to za vas bil en plan partnerstva, skupaj z vsemi strankami, in da v Državnem zboru ne bi predlagali projektov oziroma idej, ki bi ogrozili finančno stanje Slovenije. Upam, da se tega trdno zavedate in si želim, da bi vse to, kar ste predlagali, sprejeli takrat, ko ste imeli to možnost.
Hvala. Gospod Vizjak kot predlagatelj.
Hvala lepa. Spoštovani mladi gospod, uporabili ste ogromno trdih besed, povsem po nepotrebnem. Ne nameravam odgovarjati, ja kot predlagatelj razpravljam zdaj [[...]]
Jaz bi prosil, da preverite, kako teče čas [[...]]
Dobro, kakor koli. Poglejte, oglasil sem se samo zaradi tega, ker je bila tako prejšnja kot tudi moja osebnost izzvana, kaj smo naredili, da bi pomagali in tako naprej. Takoj, že v času, ko je prejšnja vlada opravljala tehnične posle, nova pa je prihajala, smo predlagali nekaj zakonov, med drugim je dva tudi aktualna vlada povzela in sta tudi prijela. In nekaj ukrepov, s katerim se je hvalil - ja, konkretno Zakon o bančništvu in Zakon o javnih financah. To je res, tisti, ki to zanika, se spreneveda. Na podlagi teh zakonov oziroma še posebej Zakona o javnih financah sta bili sprejeti dve uredbi, s katerimi se ponašate, kar je pravzaprav tehnična izvedba, in milo rečeno, oba zakona sta nastala skupaj z enim samim ciljem, to je blažiti posledice nastajajoče finančne in gospodarske krize. Tudi nekaj drugih predlogov smo takrat predlagali, vi jih niste povzeli takoj, ste jih zavrnili, pravzaprav se vam jih ni zdelo sploh obravnavati. Tudi recimo zakon, ki ureja davčne olajšave za investiranje v opremo ste zavrnili, kasneje ste to sprejeli, delno. In zopet se hvalite, da je to vaš zakon, čeprav je zakon, ki ga je opozicija vložila v proceduro. Sprva zavrnili - potem sprejeli. Ker smo se pravzaprav navadili tega konfuznega dela, predlagamo naprej, ker upamo, da boste vsaj nekaj - na koncu da vam bo le prišlo, da boste končno tudi sprejeli. Vidim, da smo na dobri poti, da počasi nam "ratuje", samo upam, da ne boste sklestili te gospodarske rasti še nižje od nič, ker s 5% na 0 ste jo že.
Hvala. Gospod Levanič, imate repliko.
Hvala lepa za besedo. Gospod Vizjak, to, kar govorite, enostavno ne drži. In prav je, da bi enkrat za vselej povedali nekaj iskrenega v Državnem zboru in ne bi zavajali javnosti predvsem pri prevračanju besed. Jaz moram reči, da nihče se ne hvali s svojimi zakoni ali s svojimi predlogi. Če je kdo, potem je ta vlada pohvalila nekatere poteze prejšnje vlade in skupaj, ko so se iskale rešitve s posameznimi zakoni, se je to tudi zgodilo. Rad bi, da bo tudi v prihodnje tako in da ne boste predlagali predlogov, ki bi Slovenijo peljali še v večjo krizo. Ker to, kar delate sedaj, je popolnoma neodgovorno in zavajate javnost z vašimi izjavami, da želite konstruktivno pomagati tej vladi, ki ni naredila nič. Da je ta vlada gospodarstvo pripeljala s 5% na 0,5, je pa totalna demagogija. To sami veste in to kažejo tudi vsi podatki. Tako, gospod Vizjak, lepo vas prosim, kot politik imejte vsaj toliko časti, da govorite resnico in poveste ljudem tisto, kar je res.
Jaz se opravičujem, da sem dal možnost za repliko, čeprav gospod Levanič ni bil imenovan. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Anderlič, izvolite, imate besedo.
Saj se boste tudi potem lahko pogovorili. Dejansko bi bili zreli za Nobelovo nagrado za ekonomijo, če bi lahko z zakonom, ki ima dva člena, rešili vse stvari, o katerih ste govorili eni in drugi danes tukaj. Preprosto ni prav, da slovenski javnosti trosimo iluzije, da je mogoče danes tukaj narediti vse, kar rabi gospodarstvo, kar rabijo državljani, zato da bi bilo jutri boljše, in še država bi jo dobro odnesla pri tem. Tega preprosto ob tem zakonu niti nima smisla načenjati. Čestitam vam, gospod Vizjak, uspešno ste zapolnili prostor od 1. do 100-ih dni, zato da ste z neko zadevo prišli v diskusijo, ki je legitimna, ki je na mestu, ki je koristna in tako naprej. Tukaj je pa tisti glavni razlog, zaradi katerega pa imajo te čestitke malce bled prizvok. Vlada je ponudila roko, iskala rešitve in prišla z neko rešitvijo, ki je bila po mojem mnenju prava. To, da je s strani Davčne uprave dobila slabe podatke, me navaja na neke druge stvari, o katerih ne bi danes govoril. Ker pri prehodu iz ene oblasti v drugo se še kaj zameša in naredi tudi kaj ne dobronamernega. Ampak o tem tukaj res ne bom govoril. Moti me da pri tem zakonu mešetarimo: enkrat 7, potem 14, Vlada 24. Jaz sem celo mislil da bo 30 dni pri dveh prejšnjih obravnavah, ki so bile, in pri argumentih, ki sem jih slišal s strani Vlade, s strani Davčne uprave in ne vem, s katerih še vse, glede informacijskega sistema, glede vzdržnosti javnih financ in tako naprej, da bo 30 dni in polletni rok za uveljavitev kar pravi. Sedaj, ko pa neke stvari tečejo, pa kar na enkrat spet dobivamo "ideje izpod odeje", ki so enkrat na 7, drugič na 14, tretjič na 21 dni. Trdno sem prepričan, da ta zakon, če bi ga takoj sprejeli v originalnem tekstu - 7 dni, ne bi rešil gospodarstva, niti ne bi pokopal države, kakor tudi obratno ne. Mislil pa sem, da se je vendar treba pogovarjati pošteno. Prvič sem se vzdržal, drugič sem glasoval za zakon. In tudi danes bom podprl dopolnjeni zakon, ki ga je pripravilo matično delovno telo. Zdi se mi, da je kljub vsemu tam, kamor stvari sodijo. Vašega amandmaja ne bom podprl, kot tudi sicer celo ne razumem, kako je lahko amandma Vlade vložen na takšen način, ker je za drugo branje že bil vložen en amandma in potem še eden; ampak pustimo to. Nikoli pa ni pošteno, da drugim inputirate neko misel, kako hudiča so pokvarjeni, kako ne razumejo gospodarstva, kako skrbijo samo zase, za državni proračun in tako naprej. Zakaj bom lahko glasoval "za" za zakon, kot je dopolnjen? Če bo kaj kakorkoli drugače, ga pač ne bom podprl oziroma tudi ne bom nasprotoval. Zato, ker verjamem, da z rebalansom - v slabem mesecu dni ga bomo obravnavali v tem zboru - lahko tiste razlike, ki bi nastale - samo v likvidnosti, nič drugače - rešimo, če nič drugega še z rahlim zamikom za stran vržen in pobran denar - recimo, samo pri patriah ali kjerkoli drugje. Samo z nekim zamikom, [[...]] [[Tlesk s prsti.]] [[...]]takole se to naredi! Vi veste to še bolj, ker imate strokovnjaka za obrambo in pri vseh stvareh zraven na čelu svoje stranke. Tako bi se res počutil nesrečnega, če bi šel iz te dvorane in da bi vi uspeli prepričati, kako ste najbolje delali, da je zdaj v teh 100-ih dneh vse narobe, kakor bi bilo narobe, da zdaj naredimo bilanco stanja zadnjih štirih let in da je danes enako, kot je bilo pred pol leta, ali pa pred enim letom, ali pa da je danes isto kot bo jutri. Ne bo! Dokončnih odločitev tako ali tako ni, ker če bi te rešitve bile, bi, kot sem že uvodoma rekel, bili mi visoko zaslužni za še kaj drugega, ne samo za tisto, kar opravljamo v Državnemu zboru. Zato pravzaprav nimam druge izbire, kot da se umaknem iz te dvorane za toliko časa, da ne bom šel res domov s slabo vestjo, da delam krivico, da delam škodo, delati pa moram po svoji najboljši vesti. Mislim pa, da gre pri tej stvari preprosto za to, da na eni strani verjamem Vladi, da je na takšen način, kot je pristopila, da poskuša iskati rešitve pa da na drugi strani vendarle skrbi za to, da bo celotna stvar vzdržala - kje bomo prišli skupaj, kako bomo na koncu izpeljali. Jaz tudi verjamem, da bo drug teden oziroma čez deset dni, ko se bodo začele razprave o rebalansu, tudi zelo jasno povedano, kako pa je s pritokom sicer prihodkov in ali bo tudi, če bi šli po tej poti, naredili kakšno korist. Kot rečeno, tega amandmaja k 1. členu ne bom podprl, ne enega ne drugega, kakor tudi ne - da se ne bom še enkrat javljal - drugega amandmaja. Podprl bom dopolnjeni predlog zakona. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Sajovic.
Hvala lepa. Vsem skupaj prijazen pozdrav. Jaz bom nadaljeval z nalivanjem čistega vina tam, kjer je moj predhodnik že začel. Poglejte, gremo se nek pink ponk in jaz sem prepričan, da bo kriza v tej državi ob takšnemu parlamentu trajala še dolgo. Če bi Vlada predlagala sedemdnevni rok za vračilo teh sredstev, potem sem prepričan, da bi Andrej s Štajerske sedemintridesetič vložil pa, recimo, tri dni pa pol. Gre enostavno za trmo. Star ljudski pregovor je, da "če ni, tudi vojska ne vzame." In v tej državi v temu trenutku gre za resne varčevalne ukrepe, ne pa za pink ponk in nabiranje političnih točk; enkrat levo, enkrat desno. Pri tem zakonu mislim, da smo kljub vsemu naredili en korak naprej. Strinjamo se, da je ukrep pravi in potreben, prišli smo do tega, da Davčna uprava to zgodbo lahko reči bistveno prej kot v šestdesetih dneh; da smo s tridesetih dnih prišli na enaindvajset dni kar je sprejemljiv predlog. Mogoče bo čez čas sprejemljiv predlog zame vsekakor tudi štirinajst dni, če bi bil predlog predvsem javnofinančno vzdržen. Ta trenutek pa na žalost v tej državi teh sto petdesetih milijonih v javnih financah ne moremo pogrešati in to je naša težava. Zakaj jih ne moremo pogrešiti? Zato, ker imamo za pokriti približno 832 milijonov evrov obveznosti, ki smo jih ta, pa tudi pretekla vlada z novimi zakoni in ukrepi sprejeli na svoja pleča. Pa to ni očitek ne prejšnji ne sedanji vladi. Za kaj bo ta denar šel? Znamenita plačna reforma, plače v državnih organih in javnih zavodih, zahteva 142 milijonov evrov; socialni transferji - kdor ta trenutek pravi, da jih ne potrebujemo, potem je z njim nekaj narobe - so zagotovo bolj upravičeni kot pa, da vračamo sredstva podjetjem, ki bodo tudi brez tega vračila DDV na trgu uspešno preživela. Socialni transferji - 213 milijonov, gospodarske javne službe, železniški promet - 28 milijonov, zakon o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa - 230 milijonov. In potem naj kdo reče, da ne pomagamo gospodarstvu in podjetnikom, istim podjetnikom, ki jih z nekim drugim ukrepom na drugi strani skušamo upravičeno razbremeniti, ampak na žalost nimamo kje vzeti. Navedel bom samo večje postavke. Zakon o subvencioniranju dijaške prehrane - 32 milijonov evrov, zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o vrtcih - 10 milijonov, zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zagotavljanju sredstev za nujne programe v kulturi - 16 milijonov, finančna izravnava v slovenskih občinah - 45 milijonov evrov - boste rekli, da tudi slovenske občine ne potrebujejo tega denarja? Evropski proračun - 52 milijonov evrov, pokojninska blagajna 16 - milijonov in poplačilo obveznosti iz naslova vračanj v javno telekomunikacijsko omrežje - boste rekli, da 50 milijonov ljudem, ki so to upravičeno plačali takrat, ni treba vrniti? Potem je pa drugi del zgodbe: kaj bomo pa s tem denarjem, katerega omejeno količino imamo na razpolago, pametnega in potrebnega storili za to državo, predvsem pa za gospodarstvo? Malo čez 600 milijonov bo šlo predvsem preko Ministrstva za finance, Ministrstva za gospodarstvo, Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, Ministrstva za šolstvo, znanost in tehnologijo v sledeče projekte: v gospodarstvo 49 milijonov evrov, 17 za prestrukturiranje podjetij, 21 za spodbujanje malega gospodarstva, 10 za turizem in gostinstvo. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve bo s proračunom za leto 2009 dobilo 287 milijonov evrov, Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo 60. In povejte, če kakršenkoli od teh projektov, ki sem jih naštel, teh sredstev ne potrebuje in zasluži! Ministrstvo za finance, urejanje na področju gospodarstva 160 milijonov, pa nekaj milijonov tudi za jamstva. Enostavno to je tako, kot veste, doma v družinskem proračunu. Tista leta, ko gradiš hišo, ne kupuješ mercedesov in ne hodiš na drage počitnice v tujino. Vsakdo enostavno lahko potroši toliko, kot imamo. In zakaj mi ne moremo potrošiti več? Zato, ker moramo močno spoštovati maastriske kriterije. Ali jih bomo spoštovali ali ne - Nemcem, Francozom, večjim državam to ni toliko pomembno, majhnemu slovenskemu gospodarstvu pa žal in če hočemo kreditne linije vzpostaviti, potem moramo seveda imeti v Evropi in v svetu dobro boniteto in to bo zagotovo tudi pomembno za naše gospodarstvenike. Jaz se strinjam z vašo pobudo. Lahko jo pa zaključim samo s tem: prejšnja vlada je imela dober namen to vzpostaviti, ta vlada bo pa to, kar ste vi samo želeli, zagotovo udejanjila. Na mojo, vašo žalost pa še koga zagotovo kasneje, vendar pa bo. Ampak take so trenutno naše finančne možnosti. Drugače me pa ta debata spominja na tisto, ko so rekli: "Kaj pa moj sin ve, kaj je to 500 kilogramov. Nima nobene šole. Enostavno prime in pa nese." Podobni smo pa tudi mi. Delamo se, kot da je 150 milijonov evrov nekaj, kar v javnofinančni sliki ta trenutek lahko pogrešimo. Moje mnenje je, da seveda ne moremo. Vesel sem te razprave, predloga, korakov naprej, ki smo jih naredili, mislim, da smo realno med enaindvajsetimi in štirinajstimi dnevi, in pa kruto dejstvo, da je ta zadeva za proračun lahko realizirana s koncem letošnjega leta. Vesel bom pa, če se med letom kaj spremeni, da bi bilo lahko to prej ali pa boljše. Vendar vas pa tudi opozarjam. Tisto, kar ve vsa svetovna javnost, samo mi se tega ne zavedamo, da seveda kriza na žalost ni enoletni ukrep, ampak da bo to zgodba, s katero se bomo v tem mandatu ukvarjali celo leto. Amandmaja pa ta trenutek ne bom podprl. Zagotovo pa takrat, ko bom imel pokritje in sredstva, z veseljem. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Jeraj.
Hvala za besedo. Mojim kolegom iz koalicije bi rada povedala, da koalicijo lahko destabilizirate samo sami, stranke koalicije in res kaže sicer, da je precej nestabilna, ampak da smo tudi mi za to krivi, je pa le malo preveč. Kolega Juri nas je opomnil, da se danes pogovarjamo o tem zakonu in da nas poslušate. Samo zaradi vas pa ni to čisto res. Kot sem že prej povedala, se v bistvu o tem pogovarjamo spet zaradi nas, ker smo vztrajali in smo zakon ponovno vložili, ker ob prvem poskusu ste ga zavrnili. Tukajle poslušamo razlago, kakšno super okolje, mednarodno smo imeli vsa leta Janševe vlade, same rožice, vse je bilo idealno za gospodarstvo, skratka vse super. Čeprav vemo, da je v začetku mandata bila cena nafte bistveno nižja, kot je bila na koncu. Dražila se je hrana in ko razlagate, da smo samo pluli z vsemi drugimi in bili uspešni, to čisto ne državi. Z državami v evroobmočju, s katerimi se primerjamo, so beležile gospodarsko rast med 2 in 3%, mi pa med petimi in šestimi, verjetno ne čisto slučajno in samo zato, ker, so se stvari kar same od sebe dogajale. In očitate nam, da bi lahko kaj postorili sami prej. Res je in tudi smo postorili marsikaj: znižali smo stopnjo davka na dobiček, znižali dohodninske obremenitve, uvedli obdavčitev kapitalskih dobičkov in podobne stvari. In ne bom govorila o tem, koliko je to pomenilo v državnem proračunu, bom pa o našem ukrepu, ki ga je sicer vaš gospod Pahor kar vključil v svoje varčevalne ukrepe. Torej, ko smo ukinjali davek na plače, v letu 2005 smo iz tega naslova pobrali 506 milijonov evrov, v letu 2006 - 449 milijonov. V letu 2007 - 391 milijonov, leta 2008 - 229 milijonov. Tem sredstvom se je prejšnja vlada, recimo, odpovedala v korist gospodarstva. S 1. 1. veste, da je začel postopno veljati ta davčna sprememba, da se je postopno začel zakon zniževati. Med vaše varčevalne ukrepe ste vključili dvig trošarin. S tem dobite v proračun 300 milijonov evrov, smo slišali. Za državljanke in državljane pa to pomeni kljub zelo nizki ceni nafte na svetovnem tržišču, zelo drag bencin, dražji od naših sosedov levo in desno. In če je tak velik strošek tega proračuna dijaška prehrana ali pa subvencije za vrtce - zakaj ste potem takrat glasovali za? Povejte državljankam in državljanom, da se v bistvu s temi ukrepi niste strinjali, podprli ste ji pa zato, ker bi bilo verjetno zelo slabo, če bi jih zavrnili; in to dobro veste. In te stvari so prinesle in izboljšale življenje naših državljank in državljanov in je prav, da smo jih sprejeli, čeprav danes govorite drugače. Torej, dajte nas poslušati in razmislite ponovno o tem, kaj je bistvo zakona, ki ga predlagamo, da gospodarstvu omogočimo, da s svojim denarjem naredi tisto, kar meni, da je prav, kajti naše gospodarstvo je zdravo in od nas ne pričakujejo velika, samo neke pomoči, za vse ostalo bodo poskrbeli sami, tako kot so do sedaj vedno poskrbeli. Izkoristili bodo tiste priložnosti, ki jim jih bomo morda dali ali pa tudi ne, z ugodnejšo zakonodajo jim to lahko omogočimo, gospodarstvo se pa itak hitro samo odziva na spremembe, se prilagodi in ne potrebuje prav veliko od nas, politikov. In za zaključek, res je samo en ukrep premalo, kot ste nekateri govorili. Mi ne trdimo, da če bomo ta zakon sprejeli v taki obliki, kot smo ga predlagali, bomo zdaj pa kar rešili Slovenijo - jasno da ne! In zato, ker se zavedamo, da je to premalo, smo predlagali več ukrepov, pa ste vse po vrsti zavračali oziroma jih zavračate. Vi ste predlagali in tudi sprejeli samo zakon o subvencioniranju delovnega časa in nekaj zakonov, ki sem jih že omenila, ki smo jih predlagali v naši poslanski skupini, ki ste jih z majhnim cefranjem potem kljub vsemu sprejeli. Kot sem povedala že prej, ni idealno in tudi z enim ukrepom ne bomo vsega rešili. Zato pa je to eden izmed ukrepov, ki pa bi lahko določene stvari prinesel, pripomogel k našemu gospodarstvu, zato predlagam, da ga tudi podpremo.
Hvala. Besedo ima gospod Majhenič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Nisem se mislil več oglašati, vendar je prav, da veste, s čim se srečujejo podjetja v času, ko se trudijo ostati likvidna. Pogovarjal sem se z direktorjem enega od podjetij, ki mi je rekel: "Dobro bi bilo za naše podjetje, da se rok za vrnitev DDV skrajša čim prej, kajti obstoj naše firme je v veliki meri odvisen tudi od tega denarja. Ampak sam si več ne upam niti zaprositi za vrnitev DDV, kajti ko to storim, dobim takoj inšpekcijo, tega pa si nihče ne želi." Glejte, taki prijemi so nekorektni. In mislim, da takšna vrsta zastraševanja podjetnikov ni sprejemljiva, kaj šele spodbuda za razvoj gospodarstva! V takih in podobnih primerih se država obnaša kot slaba mati. In takšnega mačehovskega odnosa si naše gospodarstvo ne zasluži. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Rezman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ker je polemika mestoma postala, zdi se mi, tudi nekoliko neokusna, se vendarle še enkrat oglašam. Zato ker tisti, ki vse počez kritizirajo opozicijo, spregledujejo, da nas je bilo tudi nekaj ali pa smo še takšni iz koalicijskih vrst, ki tudi še upamo misliti s svojo glavo. Najprej naj povem, da se mi zdi povsem nesprejemljivo, da so nekateri nastopali tu kot neko učiteljstvo, za javnost, z didaktičnimi pripomočki, ki se jim reče počečkan list papirja, in zmotnimi oziroma zavajajočimi podatki. Treba je na takšne stvari pač odgovoriti, zlasti zavoljo tega, ker se je sočasno govorilo, da tisti, ki mislimo drugače ali pa morebiti celo nasprotujemo kakšnemu vladnemu predlogu, pravzaprav ogrožamo socialno varnost, zapravljamo denar za napačne vložke, namesto da bi to potrošili - recimo temu tako pogojno - za tekočo potrošnjo. No, jaz sem sam med tistimi, ki včasih čemur nasprotuje in si takšnih očitkov in počečkanih listov ne dovolim kazati. Zlasti takrat ne, kadar gre za to, da se vmes zamolči, da je, če v enem letu enkrat več izplačaš, to 13 izplačil, da če zamolčiš, da je enako v letu 2010 ali 2011 ali 2012 ali 2013. In seveda to učiteljstvo zavaja javnost oziroma gledalce, ki morebiti kaj spremljajo. Nas, ki smo se do 13 naučili šteti, vseeno pa nekoliko podcenjuje. Gre mi tako rekoč na živce, tako kot mi je šlo pri prejšnji koaliciji, da se kar naprej vračamo v zgodovino. Jaz se ne bi rad utopil v zgodovini, v preteklosti. Jaz bi bil za to, da včasih omenimo, ker se iz zgodovine moramo kaj naučiti - tisto, kar je ključnega, da nam je pa vse, kar nam je treba povedati v parlamentu, to, da je nekdo drug prej tudi kaj grešil, to je pa po mojem odveč in nepotrebno. Za to je škoda časa! Tovrstno tarnanje meni ni nekako blizu in jaz to zavračam. Veliko je bilo očitkov o demagogiji, vse počez so leteli ti očitki. Reči moram, da sam zavračam demagogijo in aroganco in da bolj, kot je učena demagogija in aroganca, bolj jo zavračam, manj je upravičena, vsaka misel bi morala bolj temeljiti na racionalnih argumentih in ne zgolj na demagoških politično-tehnoloških prijemih. Torej, tudi to zavračam. To zavračam zato, ker tisti, ki so to govorili, sem prištevajo tudi mene. Niso povedali imena, ampak po smislu govorjenja se ve, za kaj gre. Moram vprašati, ne da bi želel posebej netiti nezadovoljstva v koaliciji, ali je gospod Kontič mislil tudi mene, ki pač v primeru tega amandmaja ne mislim tako kot on, da sem destruktiven, da rušim to državo, da rušim ta proračun, da imam ambicijo destabilizirati in tako naprej. Takšni očitki, ki skušajo misliti drugače, so, po mojem, pretrdi. Jaz ne bom terjal kakšnega opravičila, mislim pa, da je prav, da povem, da se s takšnim načinom razmišljanja ne strinjam. Zlasti zato ne, ker je med drugim, vmes to predlagala Vlada. Saj je Vlada predlagala dva amandmaja kako naj bo to 21 dni in kako naj bo to v mesecu juliju tudi prvič realizirano. In ko Vlada govori, to ni demagoško, če pa to slučajno rečem jaz je pa to demagoško. Ampak naj spomnim: prvi amandma na matičnem delovnem telesu sem dal jaz - 30 dni. Vlada je potem to znižala na 21 dni in si kasneje pač premislila in prestavila vse skupaj s tem 2. členom v neko oddaljeno bodočnost, za katero jaz niti ne vem, kako jo bomo dočakali - ali v takšnih koalicijskih povezavah ali ne, ker tisti, ki me obsojate za to, da destabiliziram državo, ogrožam proračun in tako naprej, povejte to do konca - da sem morebiti nezaželen v tej koaliciji! Govorili so, nekateri, ki takrat, ko smo mi to sprejemali, niso sedeli tukaj, o tem, kako smo bili darežljivi, kako smo nalagali bremena enemu in drugemu, zlasti za prihodnost je bilo to v mislih, ki jo zdaj že doživljamo. Takrat je še bila prihodnost, danes je to trenutek aktualnosti. Naj spomnim, čeprav je to že bilo rečeno, da smo takrat vsi veselo pritiskali na gumbe. Poglejte si magnetograme in izpise našega glasovanja in boste videli, da takšnih, ki bi bili proti, ni. Samo sedaj, ko se ugotavlja, da so tudi večkrat težave, bi radi to preložili na kakšna druga bremena, na kakšna druga pleča. Sam sem, to se spomnim, lahko citiram po spominu, takrat govoril o tem, da hvala bogu, da niso volitve vsako leto. Ker če bi bile vsako leto, mi socialnih problemov ne bi imeli in države čez nekaj let tudi ne več. Razsuli bi jo, če bi imeli vsako leto volilno leto in bi se morali vsi počez dobrikati volivcem. Tako smo to počeli vsi lani. Tisti, ki me bo želel demantirati, naj prinese izpis glasovanja in pokaže, da je glasoval drugače; boste videli, da bo to neuspešno početje. Sam bi, itak mi že zmanjkuje časa, da ne bi bil predolg, rad rekel še tole, nekateri skušajo obraniti Vlado, kako dela veliko in dobro. Jaz se s tem strinjam. Vlada zelo veliko dela, v glavnem dela tudi dobro, ampak vendar ja smemo reči, da je tudi kaj takšnega, kar ni najboljše. Da je tudi kaj takšnega, k čemur smemo imeti kakšno pripombo, drugačen predlog. In da kljub temu ne bomo obsojani od tistih, ki se po moji sodbi nekoliko jakobinsko obnašajo v parlamentu. Še en podatek. Zakon, kakor je nekdo prej omenjal, ni padel na začetku zavoljo tega, kakor je sam menil, ampak zavoljo tega, ker nas je bilo kar nekaj koalicijskih poslancev, ki smo ga podprli.
Hvala. Gospod Kontič, replika. Izvolite.
Hvala lepa. Zgleda, da mi je danes usojeno replicirati. Nič nisem mislil, gospod Rezman, na vas. Govoril sem o predlagateljih in o iskrenosti namena in tudi kritika ni bila tako zelo splošna. Zdaj ali se vi tu notri najdete ali ne, je seveda vaša stvar. Sam ne želim ocenjevati nobenega izmed vas posebej in tudi zelo težko ocenjujem namene. Govoril sem pa o tem glede na to, kar sem slišal v tej dvorani in da ne bi ostalo v zraku. Predlog zakona bomo podprli. Mislim, da bo dobil veliko večino v tem parlamentu, pri tem pa bomo upoštevali dejstvo, ki ga je navedla Vlada: da tega zakona ni moč izvajati v letošnjem letu; da je pa možno roke skrajšati in roki so skrajšani v tem zakonu. Se pravi, zakon na splošno bo, vsaj po mojih predvidevanjih, kar ni nujno, da bo tudi res, doživel podporo v parlamentu. Se pravi, da neko vsesplošno strinjanje o potrebnosti teh ukrepov je. Temu, ali zdaj ocenjujemo, ali je bilo primerno, da to storimo zdaj, ali bi to lahko storili v preteklosti, bi verjetno lahko pritrdili, in temu, da je to bilo mogoče storiti v preteklosti, in temu, da je to moč storiti tudi zdaj. To sem želel povedati zato, ker sem prej bil izzvan tudi s strani gospoda Černača glede opravičila. Nič nisem povezoval debelih krav z nobenim od poslancev. Bil je pa čas kosila in glede na to, da sem bil moten v razpravi iz klopi, sem rekel, da bi mogoče bilo pa dobro, če bi še kdo bil tisti čas na kosilu, kakor sodi v nabor prehranjevanja, in s tem ne motil kolegov, ki razpravljajo v parlamentu. Tako zadeve ni možno povsem posploševati. Toliko v repliko.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 1. členu in amandmaju k temu členu? Ja, vidim še roke, zato odpiram prijavo. Prijava teče. Veliko nimate časa.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Zadnjič, zdaj. Torej, nisem govoril kar tako, na splošno o zakonu. Zdaj govorimo o amandmaju. Da se bo vedelo, o čem zdaj govorimo in jaz podpiram ta amandma in ta amandma predvideva nekaj, ker je povsem drugačnega od tistega, kar je pač Vlada predlagala, in da ne bi, ko bo razprava o drugem členu, nasprotoval amandmaju, ki ga je predlagala Vlada. Zakon bom pa tudi jaz podprl, ker druge rešitve nimamo. Drugega nam niste pustili več. Vse drugo bi bilo še slabše.
Hvala. Gospod Kres.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Povedati moram, da zakon bomo podprli, ker niti ni druge opcije, zadeva bo šla skozi, ampak po tisti preprosti logiki bi lahko rekel, da je boljše vrabec v roki kot pa golob na strehi, in se pridružujem temu, da bom to podprl. Lahko bi celo rekel, da ko se pogovarjam s kolegi podjetniki, so bile celo ideje, da naj bi se DDV plačeval po realiziranih računih. Dejansko se to baje ne da izvesti, cela Evropa je v temu sistemu, torej bomo še preverili pa bomo videli; mogoče se bomo lahko o tem tudi kdaj v prihodnosti pogovarjali. Glede na to, da je bilo pa danes v tej razpravi rečeno tudi nekaj o tem, kdo živi na državnih jaslih in kdo ne, pač moram reči: danes, štiri mesece sem tudi jaz na teh jaslih. Ampak kaj pa minulo delo? Trideset let dela na tri leta vajeniške podlage, ob tem da smo delali tudi in pomagali - vsaj jaz - pri očetu na kmetiji; mi smo že dovolj tudi v to blagajno prispevali in nimam prav nobenega slabega občutka, če sem danes v takšni situaciji in bomo poskušal svoje delo častno in pošteno tudi oddelati. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Zakon bomo danes seveda podprli, s tem zamikom uveljavitve, s 1. 1. 2010. Razlogov za to je bilo danes že veliko tukaj, v tej dvorani povedanih. Seveda je finančni tisti glavni, v državnem proračunu bi zmanjkalo kar sto šestdeset milijonov evrov pa tudi Banka Slovenije je opozarjala na prekoračitev 3% primanjkljaja, kar bi vse pomenilo to, da se bi država in tudi gospodarstvo težje in dražje zadolževalo v tujini. Vlada je sprejela vrsto ukrepov za ublažitev finančne in gospodarske krize. Prvi paket protikriznih ukrepov je bil usmerjen v zagotavljanje dodatnih posrednih in neposrednih spodbud gospodarstvu in posledično seveda ohranjanju delovnih mest. Prav slednjemu je bil namenjen ključni ukrep, to je Zakon o subvencioniranju delovnega časa; namreč danes je bilo velikokrat rečeno, da Vlada ni dovolj storila, da je premalo storila, da prepočasi ukrepala. Sam seveda nisem takšnega mnenja, mislim, da je bila Vlada relativno učinkovita. Konec koncev pa bomo to vlado na koncu tega mandata ocenjevali predvsem po tem, kako je bila uspešna v spopadu s finančno in gospodarsko krizo, ne pa po kakšnih drugih obrobnih stvareh, ki se predvsem danes pojavljajo v medijih. Rad bi povedal čisto konkreten primer. Ko je bil minister dr. Ivan Svetlik na obisku v idrijski občini in je obiskal naša velika podjetja, korporacijo Hidria in koncern Kolektor, so mu vodilni v teh dveh korporacijah povedali, da bi brez tega ukrepa o subvencioniranju polnega delovnega časa morali že konec lanskega leta v teh dveh korporacijah odpustiti več sto zaposlenih. Predstavljajte si, kaj bi to pomenilo samo za naš idrijsko-cerkljanski bazen, ki je v preteklosti veljal in še danes velja, kljub krizi, za uspešno gospodarsko okolje, ne samo v domačem, temveč tudi v mednarodnem merilu. Veliko so kritizirali ta ukrep, recimo makroekonomisti, vendar so izračunali, če bi se odločila Vlada, recimo, za 3% zmanjšanje prispevkov, bi eno od konkretno naših podjetij dobilo 250 tisoč evrov v šestih mesecih, s skrajševanjem delovnega časa pa je to isto podjetje pridobilo 450 tisoč evrov v 6-mesečnem obdobju. Če pa tega ukrepa ne bi bilo, bi morali iz ekonomsko-poslovnih razlogov odpustiti 20% zaposlenih v tem konkretnem podjetju in država bi morala kot denarno nadomestilo za te nezaposlene plačati milijon 100 tisoč evrov. Vsakemu je ta izračun dovolj jasen, da je bil to zelo racionalen in moder ukrep Vlade, ki se je več kot prijel, in sicer ima tako socialne učinke kot razvojne učinke. Socialne na ta način, da teh več sto ljudi še vedno dela v podjetju, sicer s 36-im ali 32-urnim delovnim časom. Poleg tega pa ima tudi razvojni naboj, kajti ti ljudje, ki so sedaj ostali v podjetju, bodo lahko potem, ko se bo kriza obrnila v nasprotno smer, ko bo začela rasti, ko bodo začela rasti naročila, bodo lahko takoj začeli s polnim ali pa s še večjim delovnim časom in so 100% v delovni kondiciji. Vlada je ukrepala dobro v tem in številnih drugih primerih. Mislim, da bo tudi s tem zamikom uveljavitve tega zakona s 1. 1. 2006 dosežen svoj namen oziroma namen tega zakona: prihranili bomo 160 milijonov evrov v državnem proračunu. V prihodnjem letu pa bo zakon stopil v veljavo, čeprav bi lahko ta ukrep vlada v letu 2005, se pravi, prejšnja, Janševa vlada, že uveljavila v bistveno drugačnih finančnih in gospodarskih razmerah, pa takrat te volje ali pa te energije ni imela. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 1. členu in amandmaju k temu členu? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 2. členu in dveh amandmajih k temu členu. Odpiram prijave za razpravo o 2. členu in amandmajih k temu členu. Gospod Rezman, izvolite.
Hvala. No, nekaj sekund je ostalo, zato naj rečem samo dve stvari na kratko. Upam, da se s tem zakonom o DDV oziroma skrajšanju vračila in z njegovo implementacijo ne bo dogajalo tako kot z že dogovorjenim in v koalicijskem sporazumu napisanem dogovoru o tem, kako bomo pomagali najrevnejšim upokojencem. Zdaj vidimo, da se to odmika v nedogled, da se to morebiti celo ne bo nikoli zgodilo. Drugo, kar bi rad rekel, je, da uroki Maastrichta na mene ne delujejo. Poznam tudi Pakt o stabilnosti in rasti, kjer piše klavzula o posebnih okoliščinah, in poznam številne druge države, ki ravnajo nekoliko bolj suvereno kot mi.
Hvala. Gospod Bogovič.
Mislim, da je pri uveljavitvi tega zakona bolj pomembno kot to, ali bo vračilo v 14 dneh, treh tednih, mesecu ali pa v enem tednu, da se ta zakon čim prej uveljavi in da začne veljati v letošnjem letu. Zato mislim, da bi bilo prav, da podpremo takšno dikcijo zakona, ki bi omogočila, da se v letošnjem letu, kljub številnim današnjim razpravam, za katere mislim, da ne bodo v veliki meri pomagale našemu gospodarstvu - sam delim mnenje tistih, ki tako menijo -, najdejo sredstva za prebroditev likvidnostnega šoka, ki se bo zgodil v proračunu, in tistemu zdravemu delu gospodarstva na ta način tudi pomagamo. Tako se mi pri uveljavitvi tega zakona zdi pomembno predvsem to, da bi začel veljati sredi letošnjega leta.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Vidim roko, zato ponovno odpiram prijave za razpravo. Gospod Černač, izvolite, imate besedo.
V bistvu je rok uveljavitve bistvo tega zakona in to, kar predlaga Vlada, da se uveljavi zakon koncem oziroma v začetku prihodnjega leta, je eno tako poniglavo, pobalinsko dejanje, nedostojno Vlade. Ta zakon se lahko še desetkrat spremeni do konec letošnjega leta. Njegov glavni namen, temeljni namen je bil, da se uveljavi takoj. Sekundarnega pomena je potem, ali je to 7, 14, 21 dni. Pomembno je, da se na eni strani pokaže neko usmeritev, nek impulz, da ta vlada želi gospodarstvu pomagati, da mu tudi konkretno pomaga, in da vzporedno s tem pripravi ostale ukrepe, ki bodo sprostile kreditni krč in omogočili izboljšanje likvidnosti gospodarstva. S tem, ko se uveljavitev zakona prenese za eno leto naprej, nismo naredili ničesar, tako da ne bo pomote, spoštovane kolegice in kolegi, češ, vsi bomo podprli ta zakon "So what!" Kaj smo naredili s tem? Nič niste naredili s tem. Popolnoma ničesar, kot da zakona ne bi bilo! Mislim, da je še čas za premislek glede tega. Nujno je, da se ta amandma o takojšnji uveljavitvi podpre.
Hvala. Gospod Luka Juri.
Hvala lepa. Če bomo sprejeli ta zakon, tako kot je predlagan, bomo naredili nekaj; bomo jasno dali vedeti v poslovnih načrtih podjetij, da bo njihovo likvidnostno stanje drugačno, kot bi bilo sicer. Prepričan sem, da moj sogovornik in sodelavci poznajo poslovne načrte in vedo, da so takšni ukrepi lahko zelo pomembni za spremembe in nadgradnje teh poslovnih načrtov. Kar pa se tiče maastrichtskih kriterijev; v Evropski uniji imamo, grobo rečeno, dve skupini držav. Ena skupina držav, ki te kriterije jemlje resno, in druga skupina držav, ki te kriterije ne jemlje resno. Vprašanje je, v katero skupino držav se bo uvrstila Slovenija. Lahko se uvrstimo v tisto, kjer se maastrichtske kriterije jemlje resno, kot na primer v Nemčiji ali pa na Švedskem, lahko pa se uvrstimo v tisto skupino, kjer se jih jemlje neresno, kot v Grčiji ali pa Italiji, ki sta pravzaprav tik pred bančnim zlomom in bankrotom. Odločitev je naša.
Hvala. Želi še kdo besedo? Ja vidim roko, zato ponovno odpiram prijavo. Gospod Černač, izvolite.
Hvala lepa. No, mislim, da se je neokusno sprenevedati, uveljavitev zakona s 1. januarjem prihodnje leto oziroma 31. decembrom letošnjega leta pomeni, da tega zakona za letos ni in da ne učinkuje v ničemer. Mislim, da je tudi od Državnega zbora to zelo čudno dejanje, ker kažemo na neko neresnost tudi vis ŕ vis tistim, zaradi katerih naj bi bil ta zakon sprejet, in iz je iz teh razlogov ta stvar v končni fazi škodljiva, za tiste, katerim je bil ta zakon namenjen. Prej je bilo povedano že večkrat, da ni nobenih argumentiranih razlogov, da ta zakon ne bi bil uveljavljen takoj. Gre za likvidnostni izpad, na drugi strani pri milijardi sto triintrideset milijonov evrov proračunskega primanjkljaja, ki ste ga doslej naračunali za leto 2009 - vprašanje, kakšen bo na koncu -, je še vedno možnost najti rezervo za teh sto dvajset do sto petdeset milijonov evrov likvidnostnega izpada, če bi bila minimalna volja za kaj takšnega. Vendar te volje očitno ni. Na drugi strani je bila izredno hitra, ekspanzivna volja za ureditev nekega problema, ki ga ni in ki bo v končni fazi zaradi neodgovorne rešitve pomenil izplačilo odškodnin v višini približno še enkratnega državnega primanjkljaja, kot je načrtovan z rebalansom za 2009. Tukaj, kjer pa bi bili lahko učinki konkretni, učinki v temu smislu, da bi pospešili gospodarsko rast, pa te volje ni. Trdno sem prepričan, da je ta razkorak, likvidnostni, tako majhen, da bi samo z dvema korakoma lahko to vrzel zapolnili. En korak je realna ocena tistega dela sredstev, ki bo izplačan na podlagi zakona, ki so mu celo sindikati nasprotovali, za ohranitev delovnih mest. In druga zadeva je realna ocena sredstev, ki jih je mogoče dobiti iz skladov Evropske unije, investicijskih sredstev, glede katerih z rebalansom ta sredstva celo zmanjšujete, namesto da bi jih v teh časih, ko je treba spodbuditi gospodarsko rast, povečevali. Samo ta dva ukrepa, ki ju je mogoče tekom enega dneva postoriti, omogočita, da je mogoče ta zakon uveljaviti takoj. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ja, še vidim roko. Ponovno odpiram prijavo in prosim, da se vsi, ki želite razpravljati, prijavite. Gospod Juri, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Ne jemati na tako pavšalen način 130 milijonov evrov. Če bi želel biti nesramen, bi pokomentiral nekaj o tem, kako je verjetno za koga 130 milijonov evrov drobtine, ki so se zelo lahko delile v prejšnjem mandatu, samo vzamem to nazaj, ker ne vem kdo je res to tako jemal in bi bilo nefer do kolegov na drugi strani. Želim pa povedati, da 130 milijonov evrov je vsota, za katero se ta vlada in ta državni zbor trudijo že nekaj mesecev, da bi jih zagotovili preko varčevalnih ukrepov. Vsi sodelavci in sodelavke bomo v četrtek tudi prispevali k temu in si za nekaj časa znižali plačo tudi zaradi tega ali pa predvsem zaradi tega. Tako ne reči, da je 130 milijonov neka drobtina, katero lahko zlahka nadomestimo; ne gre za to, ni drobtina! In je vprašanje, na katero mi predlagatelj še ni odgovoril, kako bo nadomestil teh 130 milijonov v letu 2009, ker smo si vsi enaki, da bo izpad v letu 2009, kako jih bo nadomestil v vseh tistih projektih, ki se zaradi tega ne bodo izvajali. Prosim, odgovorite mi.
Hvala lepa, gospod Juri. Besedo ima gospod Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Pozorno poslušam zdaj že kar drugo uro debato, ki se vrti okrog ene in iste zadeve. Se pravi, predlagani amandma je smiseln, s tem se strinjate očitno vsi, da pa uveljavitev amandmaja oziroma izvajanje zakona, amandmaja - to je pa sporna zadeva. Zdaj pa, če pogledamo zadevo čisto logično. Se pravi, za kaj gre? Ali gre tukaj dejansko zdaj za reševanje gospodarstva, za pomoč gospodarskim subjektom ali gre za reševanje proračuna? Kaj je zdaj pomembno tukaj pri tej zadevi? Ja, kdo napaja proračun, če tako razmislimo? Napaja ga gospodarstvo. Se pravi, v prvi vrsti je treba razmišljati v tej smeri, da pomagamo gospodarstvu in šele v drugi fazi pomagamo proračunu oziroma eni zastopate teorijo, da je treba reševati proračun pa zanemariti trenutne likvidnostne in podobne težave malega, velikega gospodarstva. Kako si to predstavljate? Oziroma ti, ki sedaj vladate, to je vaš problem; računajte s tem, iščite sredstva, racionalizirajte proračun, odhodkovno stran racionalizirajte. Ampak da boste pa vi racionalizacijo, oziroma kaj takega izvajali na račun gospodarstva, da bo žrtev gospodarstvo, je to taka slepa rešitev, ki ne daje nobene garancije, da boste preživeli s tem proračunom. Zato bi vseeno kot nevtralen - zdaj ko gledam ta pingpong, kot nevtralen, vseeno prej se nagnil k temu, da se pomaga v prvi fazi gospodarstvu, ker s tega ne nazadnje vsi živimo, pa tudi proračun, kot pa zdaj po vsako ceno poskušamo reševati proračun in samo demagoško, deklarativno - pomagali bomo gospodarstvu! Ampak s tem dejanjem, s tem predlogom, kar se tiče roka izvajanja zakona, mislim, da je to slaba popotnica. Hvala za razumevanje.
Hvala lepa. Ponovno smo izčrpali prijavljene k razpravi. Ali se želi še kdo prijaviti? Ne vidim več prijave. Zaradi tega ugotavljam, da smo končali z razpravo o predlaganih amandmajih. O amandmajih bomo v skladu s časovnim razporedom seje odločali danes zvečer, po prekinjeni 7. točki dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O BANČNIŠTVU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Dajem besedo predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Se ne prijavljate? [[Ne.]] Vlada ne želi dodatno obrazložiti predlog zakona. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku Radu Likarju za predstavitev poročila odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 3. seji 18. februarja 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. O predlogu zakona je bila na drugi seji Državnega zbora opravljena splošna razprava, po zaključku katere je Državni zbor sprejel sklep, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Odboru je bilo posredovano naslednje gradivo, vloženi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, amandma poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, predlog poslanca Vilija Trofenika za amandma odbora v zvezi z vprašanjem članstva v nadzornem svetu banke in pripombe Zveze potrošnikov Slovenije, ki se nanašajo na problematiko zbiranja in obdelovanja ter sistema izmenjave informacij o boniteti strank, ki so fizične osebe. Odboru je bilo posredovano tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je podala pripombe k določbam posameznih členov in večina jih je bila upoštevanih z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance, Združenje bank Slovenije, Zveze potrošnikov Slovenije in Zakonodajno-pravna služba. V razpravi so se razpravljavci osredotočili na pripombe Zveze potrošnikov Slovenije k določbam 72. člena, ki ureja področje zbiranja in obdelovanja ter sistema izmenjave informacij o boniteti strank. Ob tem je predstavnica Zveze potrošnikov Slovenije med drugim poudarila, da Zveza ne podpira rešitev, kot jih predvideva vloženi amandma koalicijskih poslanskih skupin k 72. členu. Zaskrbljujoč je po njeni oceni predlog, kot ga prinaša vloženi amandma in širi krog udeležencev, ki bodo lahko uporabljali skupno bazo podatkov, tudi na nebančne subjekte, na primer avtomobilske trgovce in izdajatelje plačilnih kartic z odloženim plačilom. Zveza potrošnikov Slovenije opozarja še na nevarnost, da vključitev le nekaterih nebančnih ponudnikov spodbudi dodatne zahteve tudi drugih nebančnih ponudnikov za vključitev v krog udeležencev v skupni bazi informacij. Predlaga tudi rešitev, da bi vse banke morale sistem izmenjave informacij o boniteti strank ne le organizirati in upravljati, temveč pri svojem poslovanju tudi uporabljati. Poleg tega pa bi po predlogu Zveze sistem lahko organiziral in upravljal tudi prihodnji, trenutno še neobstoječi nadzornik trga finančnih storitev. Predlogom zveze potrošnikov Slovenije sta v nadaljevanju razprave nasprotovala tako predstavnik Združenja bank Slovenije kot tudi predstavnica predlagatelja zakona. Predstavnik Združenja je ob tem med drugim poudaril, da nasprotovanje širitvi kroga udeležencev v sistemu na nebančne ponudnike ni osnovano. Tudi pri njih namreč nastanejo zadolžitve posameznika, ki vplivajo na njegovo kreditno sposobnost, zato je te podatke treba zajeti in takšna ureditev velja tudi drugod po svetu. Glede predloga Zveze potrošnikov Slovenije za dodelitev vloge upravljavca sistema izmenjave informacij tudi v prihodnje nadzorniku trga finančnih instrumentov pa je predstavnica predlagatelja zakona opozorila na dejstvo, da tak nadzornik še ne obstaja in je takšna zakonska rešitev s tega vidika preuranjena. Ker pripomb Zveze potrošnikov Slovenije nihče od kvalificiranih predlagateljev ni povzel in jih predlagal v amandmajski obliki, odbor o njih ni odločal. Odbor je na podlagi 131. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel svoje amandmaje k 8., 12., 13. in 51. členu, s katerimi so bile upoštevane pripombe Zakonodajno-pravne službe o potrebni uskladitvi predloga zakona s predlogom novele zakona o zavarovalništvu. Odbor je na podlagi amandmajskega predloga poslanca Vilija Trofenika, ki mu Vlada ni nasprotovala, sprejel tudi svoj amandma k 20. členu. Odbor se je v skladu s 130. členom Poslovnika Državnega zbora opredelil tudi do vloženih amandmajev in sprejel amandmaja koalicijskih poslanskih skupin. Zaradi sprejetega amandmaja k 72. členu se do amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k istemu členu odbor ni opredelil. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Sprejeti amandmaji odbora so vključeni v besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del poročila odbora. Hvala.
Hvala lepa. Ker je zbor na 2. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem obravnavo predloga tega zakona. Glasovanje o dopolnjenem predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 7. točki dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil poslanec mag. Andrej Vizjak. V zvezi s tem predlogom zakona, je skupina petindvajsetih poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Dajem besedo predlagatelju zakona, mag. Andreju Vizjaku za dopolnilno obrazložitev zakona. Izvolite.
Hvala lepa spoštovani podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana državna sekretarka! Novela Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb oziroma starega zakona o dobičku, je pravzaprav nadaljevanje, to se pravi element enega širšega paketa ukrepov, ki jih opozicija oziroma Slovenska demokratska stranka ima za utemeljen način, kako bi se spopadli s posledicami finančnih gospodarskih negotovosti oziroma krize v Sloveniji. Mi smo imeli pred časom, to se pravi pred kakšnega pol leta nazaj, dva možna pristopa; poseči po naboru neposrednih ukrepov ali pa poseči po naboru posrednih ukrepov. Neposredni ukrepi so takšni, da bi horizontalno razbremenili gospodarstvo, povečali horizontalno preko sistemskih rešitev večjo likvidnost, vsem podjetjem, ne glede na to ali se je nekdo prijavil na razpis ali ne. Horizontalni ukrepi so tudi v tem, da bi povečali investicije oziroma direktni ukrepi so ti, da bi povečali investicije, še posebej investicije v tisto razvojno infrastrukturo, ki jo bo Slovenija vedno rabila: cestno, železniško, informacijsko in podobno. Pa so se odgovorni v Vladi odločili raje za posredne ukrepe, posredni ukrepi pa so takšni, da se je povečal delež sredstev za neke izvajalske inštitucije, ki bodo delile denar oziroma kreditne finančne inštrumente takšnemu ali drugačnemu krogu izbrancev, ki se bo določil bodisi preko razpisov bodisi na podlagi meril ali pa tudi ne. To ima vrsto slabosti, kajti ti ukrepi učinkujejo na [[...]]oziroma niso takojšnji, kajti potrebno je neke razpise izvesti, potrebno je zagotoviti ta sredstva in ta sredstva, seveda, potem tudi razdeliti. Menim, da je predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, eden izmed ključnih ukrepov, kako se neposredno, takoj razbremeni horizontalno del gospodarstva, ki ustvarja v Republiki Sloveniji in se temu segmentu gospodarstva tudi da jasno sporočilo, da je to, kar počne, podpore vredno s strani države in država to ne samo načelno temveč spodbuja tudi z ustreznimi fiskalnimi instrumenti. Zato ponovno predlagamo, da se znižajo davčne olajšave za investicije v raziskave in razvoj. Da se to naredi za 20% oziroma dvajset odstotnih točk in se torej davčne olajšave povečajo iz 20 na 40% oziroma na območjih, ki se bolj ali manj ubadajo z razvojnimi problemi, tudi do 60%. S tem želimo tistim, ki so v tržnih nišah in takšnih je veliko, ki imajo razvojno-raziskovalne projekte, omogočiti, da jih udejanjijo in da odnesejo del bremena tudi tistih, ki takšnih nimajo in ki celo odpuščajo ljudi v teh časih. 2. člen je pravzaprav namenjen odpravi omejitev glede davčnih olajšav za investiranje v opremo pravnih oseb. Namreč, ne zdi se nam smiselno, da bi davčne olajšave za investicije in opremo neomejeno v višini 30% veljale za samostojne podjetnike, za pravne osebe pa ne. Tretji sklop je znižanje davčne stopnje za dve odstotni točki, postopno. Torej razbremenitev vsega tistega gospodarstva, ki je na nek način ustvarjalo in ki ustvarja dobiček zato, da lahko ta dobiček nameni za probleme in ne samo probleme, tudi razvojne načrte in projekte. In novost, ki jo tudi predlagamo je, da se odplačil za obresti od kreditov, ki jih pravne osebe, rezidenti v Republiki Sloveniji najemajo pri bankah v tujini in so zavarovana na podlagi posebnih zakonov s poroštvom Republike Slovenije, ne izračuna, odtegne davek po stopnji 15%, kajti nesmiselno se nam zdi plačevati davek tistih, ki so s posebnim zakonom, imajo poroštvo na kredite v Republiki Sloveniji. Spoštovani, upam, da bo ta visok izbor končno le podprl tudi te rešitve, in da bo tudi s tem pomembno soprispeval k blažitvi posledic negotovosti.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica Vlade, državna sekretarka mag. Helena Kamnar, izvolite.
Hvala lepa podpredsednik. Spoštovani! Ta zakon v nekoliko spremenjeni vsebini obravnavamo že drugič. Pri prvi obravnavi je bil zakon v Državnem zboru zavrnjen oziroma je bil sprejet samo v enem delu, ki je bil amandmiran. Šlo je za olajšave pri investicijah. Vlada je v zadnjem času gospodarstvo že razbremenila z nekaterimi davčnimi olajšavami na posameznih segmentih davčnih bremen, in sicer v višini 210 milijonov evrov. To se je zgodilo v decembru in januarju letošnjega leta. Ob razpravi pri prejšnjem zakonu je bilo že povedano, da se je v letošnjem letu zaradi zakona, ki je bil sprejet dve leti nazaj, gospodarstvo dodatno razbremenilo za 250 milijonov evrov, zaradi popolne ukinitve davka na plačno listo. To pomeni, da je v gospodarstvo prišlo oziroma je v gospodarstvu na voljo 460 milijonov dodatnega denarja, ki bi ob prejšnjih zakonskih rešitvah bile prihodek državnega proračuna. Vlada ocenjuje, da je takšna razbremenitev v tem trenutku zadovoljiva, zlasti z vidika fiskalne politike, ker bi v nasprotnem primeru bili resno ogroženi programi, ki jih sicer financiramo iz državnega proračuna, zato predlaga, da predloga zakona, ki je pred nami, ne sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi ima besedo mag. Andrej Vizjak, v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, ponovno za besedo. Kot sem že omenil, je zakon eden izmed pomembnih neposrednih, direktnih ukrepov, ki razbremenjujejo gospodarstvo. Ne samo to, zakon daje pomembno sporočilo, pomembno informacijo gospodarskim subjektom. Veliko veliko bolje bi bilo, da bi zakon sprejeli konec prejšnjega leta, ko smo ga tudi predlagali v prvotni obliki, ko je marsikateri gospodarski subjekt tehtal ali nadaljuje z nekimi investicijami, ki jih je začel bodisi leta 2007, 2008, ko je marsikateri gospodarski subjekt tehtal ali gre v vlaganja, v posodobitve, v razvoj, tudi ne nazadnje v razvoj novih produktov, v razvoj novih delovnih mest. Takrat so gospodarski subjekti pričakovali neko pozitivno sporočilo, kako Vlada, kako država vidita tudi naprej to investiranje. Časi so se spremenili, zaostrili, deležni smo bili vse manj povpraševanja na zunanjih trgih in zato se je naselil velik črv dvoma tudi v številnih menedžerskih glavah ali nadaljevati z določenimi razvojnimi projekti ali vse skupaj malo ustaviti in podobno. Ker ni bilo sporočil, sploh pa ni bilo nekih neposrednih, direktnih sporočil, je po moji oceni tudi marsikdo odnehal, obupal ali celo še globlje zabredel v kakšne rdeče številke. Gotovo, to se pa upam z veliko gotovostjo trditi, pa so bili odloženi številni investicijski projekti, zaradi te negotovosti. Ker se je vsak začel samoobrambno, samorešilno obnašati in je najprej trpel razvoj, kot vedno, tako je bilo tudi 1991 leta, nič novega. Takrat je bil po naši oceni čas, da bi poskrbeli z nekim hitrim, močnim paketom, neposrednih, tako davčnih razbremenitev kot tudi skrajševanja razno raznih rokov, da bi gospodarstvo vleklo naprej. Zdaj se je pa začel ta voz ustavljati, če se že ni ustavil. In problem bo, kako spraviti to kolesje ponovno v pogon. Vlada je imela torej na izbiro, kar smo predlagali - paket nekih neposrednih ukrepov, ki sestoji iz dveh ključnih vsebinskih sklopov. Eden je davčna razbremenitev in skrajševanje ustreznih plačilnih rokov, drugi pa je nabor jasnih investicij, bodisi v prometno infrastrukturo, informacijsko infrastrukturo, energetsko infrastrukturo in podobno, kar bi z državo kot investitorico pripeljalo do neke večje gospodarske aktivnosti v državi. Tu pa smo bili potem soočeni z nekim iskanjem ustreznih odgovorov, ki so se zavlekli v novo leto, in potem predlaganjem nekih posrednih ukrepov. To se pravi, ukrepov, ki jih dobijo podjetja na neko vlogo, praviloma preko posrednikov, se pravi, preko nekih državnih institucij, bodisi da je to SID banka, bodisi da je to Slovenski podjetniški sklad, Javna agencija za podjetništvo ali Tehnološka agencija ali kdorkoli drug. Napačno, zmotno je, če kdo misli, da bo oživel kreditni trg s tem, da bo tu neka banka začela delati nekaj, kar doslej ni delala, to je konkretno SID banka. SID banka je državna banka, ki lahko, recimo, nekaj od tega naredi, gotovo pa je ključno, da začnejo na svojih osnovah funkcionirati komercialne banke. In tu bi država kot večinska lastnica obeh ključnih slovenskih bank verjetno le lahko po ustrezni poti, zakoniti poti, našla tudi pot do odločitve uprav, da bi se to zgodilo. Posebej, ker je bil novi predsednik uprave Nove Ljubljanske banke izbiran in izbran prav v obdobju, ko bi lahko dal največ odgovorov v okviru svojega programa o tem, kaj bo spremenil, da bo največja Nova Ljubljanska banka sploh začela servisirati gospodarstvo. Tu imamo spopad dveh konceptov, spoštovani. Koncept, ki ga zagovarja vladajoča koalicija z nekimi posrednimi mehanizmi, ki imajo, mimogrede, celo kopico slabosti. Prvič, da jih dobi samo izbran krog ljudi na podlagi neke vloge, po bolj ali manj objektivnih ali bolj ali manj neobjektivnih kriterijih. Vsi, ki smo se kdaj na kak razpis prijavljali, vemo, da smo bili vedno mnenja, da so nas priškrnili, prevarali in tako naprej, oziroma če smo dobili, smo rekli, okej, fino, prav je bilo, morebiti pa je še kaj pravice na svetu. Torej, prvič je zadeva omejena samo na nek krog, drugič pa je zadeva z zamikom. Nek gospodarski subjekt, ki bo danes dobil denar ali za katerega je, recimo, Vlada namenila denar za tehnološko posodobitev v rebalansu proračuna, lahko upa, da bo izvedel, ali je denar dobil, šele v drugi polovici tega leta ali pa, recimo, pred poletjem, v najboljšem primeru. Zgodil se bo namreč javni razpis, na podlagi javnega razpisa je treba najprej prijaviti projekte, kar prinese veliko "administriranja" in ne nazadnje tudi zamik tistega namena, za katerega je cela stvar. Mi smo šli po drugi poti in ta zakon je drug pristop - pristop, da se vsem podjetjem znižajo davčne obremenitve. Da se jih razbremeni in še posebej nagradi tiste, ki investirajo v raziskave in razvoj, ki investirajo v opremo in neopredmetena osnovna sredstva. In da to lahko naredijo z že akumuliranim dobičkom lanskega leta, ker se zakon prične uporabljati za 2008. Jaz sem bil pravzaprav vesel, da je Vlada šla nasproti, čeprav zdaj vidim, da si je to posvojila, da je to pač vladni ukrep, da je uvedla davčne olajšave za samostojne podjetnike. Vesel sem, da ste povzeli naše predloge in jih smatrate kot svoje. Vi ste jih popravili, koalicija - hvala, jih je podprla, kar je dobro, kar je prav. Zahvalimo se lahko vsem, vsi skupaj oziroma šlo je vse skupaj na račun oziroma za dobrobit slovenskega gospodarstva. To je dobro. In prav bi bilo, da odpravimo tudi eno razliko, ki je po mojem nekorektna in nepravična. Davčne olajšave za investiranje veljajo za samostojne podjetnike, ki se ukvarjajo in so povsem enako veliki kot družbe z omejeno odgovornostjo in to ni prav. Dostikrat se je reklo, ja, pri s.p.-jih oziroma pri dohodnini smo šli nasproti majhnim. Tukaj pri davku od dohodka pravnih oseb pa govorimo o velikih. Enostavno ni res. Številni d.o.o. so tudi majhni, pa jih dohodninska zakonodaja ne zajame, ampak so podvrženi Zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb. Torej, gre za ločitev med, kako bi rekel, statusnim oblikovanjem oziroma med pravno osnovo oblikovanja nekega podjetja oziroma neke osebe, ki se ukvarja z gospodarsko dejavnostjo, ne glede na njihovo velikost. Res pa je, da je pretežni del s.p.-jev majhnih in so izjemoma veliki, medtem ko je pri d.o.o.-jih ta struktura nekoliko bolj uravnotežena, čeprav je tudi veliko d.o.o.-jev majhnih. In tu je pravzaprav možnost, da se odpravi ta napaka tega ločevanja, da se davčna olajšava za investiranje v opremo pri d.o.o.-jih oziroma po tem zakonu omejuje navzgor na 30 tisoč evrov, kar je mimogrede tudi za enega malega ali mikro podjetnika lahko smešna vsota. Namreč, danes si v eni visokotehnološki stroki, v neki kovinskopredelovalni industriji ali industriji plastičnih mas ali kjerkoli, to se pravi računalniško vodeni stroji stanejo skoraj milijone evrov. In 30 tisoč evrov davčne olajšave, oprostite, je tudi za te majhne bolj ali manj simbolna vsota. Zato, spoštovani, in mi ne zamerite, da nenehno poskušamo s temi predlogi, ker menimo, da so enostavno dobri. In po moji oceni je bilo tudi že nekaj škode narejene, ker niso bili prej sprejeti. Še enkrat, škode, predvsem v tem sporočilnem smislu. Ko sem prej poslušal nekatere argumente Vlade, ki jih navaja tudi v svojem stališču, da je bilo gospodarstvo že razbremenjeno tudi z Zakonom o davku na izplačane plače, res je bilo, to je bilo v preteklosti narejeno, nekaj tega finančno učinkuje tudi v letu 2009 in 2008, vendar je gospodarstvo vedelo za to. Gospodarstvo je na to prilagojeno. Vsak nov ukrep v takšnih časih pa je dodatna spodbuda in to je potrebno postoriti. Prav je, da se tega poslanstva, ki ga lahko tako sporočilo ima, pozitivnega poslanstva, ki ga tak sprejet ukrep ima v gospodarstvu, zavedamo in upoštevamo. Pa še nekaj, spoštovani. Ne bi silili na vse kriplje v ta visok izbor s temi predlogi, če jih ne bi podpiralo gospodarstvo. Gospodarstvo prepoznava te ukrepe kot dobre, kot prave ukrepe. Upam, da ni vse vedenje zdaj združeno v nekaj članih Vlade in tistih nosilcih mnenja koalicije, da še kdo drug kaj ve, in da mu velja prisluhniti oziroma iti nasproti. Ne morem se tudi izogniti nekim občutkom, ko vidim, da se je določenim segmentom, celo gospodarskim sektorjem, šlo bolj na roko zaradi nekih lobističnih aktivnosti kot drugim. Tudi to ni pošteno. Imamo celo zakon, ki ureja samo en konkreten segment gospodarstva in še to z vprašljivo dodano vrednostjo. Spoštovan! Mislim, da je Slovenska demokratska stranka tukaj pravzaprav tudi s konstruktivnimi predlogi želela pomagati. Tudi ta predlog je v smislu, kako vidimo izhod iz te situacije, čeprav, saj pravim, je že kar zapoznel in bi bilo bistveno bolje, da bi bil sprejet že konec lanskega leta. Torej, v Slovenski demokratski stranki bomo predlog zakona v predlaganem besedilu tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Vili Rezman.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Naj za uvod povem to, kar bom ob sklepu ponovil. Namreč, da je stališče Poslanske skupine DeSUS, stališče ki sledi sugestiji Vlade, in sicer v tem smislu, da ta predlog zakona v tem trenutku ni primeren za nadaljnjo obravnavo. To ne govorimo zavoljo tega, ker bi mislili, da so predlogi slabi ali napačni, to govorimo zaradi konteksta v katerem se predlog zakona pojavlja. Gospodarstvo si zagotovo želi razbremenitev, želi si tudi stabilnega, dolgoročnega okolja, tudi davčnega in siceršnjega, v katerem lahko na dolgi rok načrtuje in ne turbulenc, ki jih je deležno v zadnjih letih, morebiti celo največ na temu davčnemu področju. Tako hitro se stvari spreminjajo in prilagajajo, ne dovolj sistematično, ne dovolj na dolgi rok, da kar težko spremljamo vse te spremembe, ki se znajdejo v Državnem zboru in ki so potem deležne večje ali manjše podpore. Včasih se zdi, da so te turbulence in predlogi tudi nekoliko politično motivirani. Treba je priznati predlagatelju, da funkcionira v svojem predlaganju in, perpetuiranju, bi rekel, nastopov zelo, recimo temu tako, vztrajno, nepopustljivo, torej je pripravljen predlagati tudi zmeraj iste zakone oziroma predloge, večkrat gre ta vztrajnost celo do te mere, da se faktične napake v gradivih ne popravljajo več, se štejejo kot neka kolateralna škoda. Naj spomnimo, da je bil namen razbremeniti gospodarstvo, pospešiti tehnološki razvoj, novo zaposlovanje, večjo dodano vrednost tudi v letu 2006, ko so se olajšave ukinjale. Takrat je torej tisti, ki je danes predlagatelj, v funkciji Vlade predlagal ukinitev ali pa vsaj zmanjšanje olajšav za investicije, kar se ni pokazalo kot najbolj modra, najboljša odločitev in kar je ves čas tudi gospodarstvo kritiziralo. V vlogi opozicije se predlagatelj zdaj pojavi s predlogom, da se te olajšave, ki so bile nekoč ukinjene pa se kljub ukinitvam olajšav z velikim davčnim popustom takrat, leta 2006, efektivna obdavčitev ni zmanjšala, ampak dramatično povečala, za stotine milijonov evrov; torej danes se pojavlja v funkciji, ko vrača te olajšave. Vendar, res, v nekoliko drugačnih, v precej slabših okoliščinah in za nas v Poslanski skupini DeSUS seveda tudi v okoliščinah, ko ni znano, kako se bo izteklo glasovanje o Zakonu o davku na dodano vrednost. To je tudi še ena od možnosti, o kateri moramo razmišljati. In če bi sešteli vse predlagane ukrepe, ki smo jih imeli priložnost videti, vemo, da se vsega v letošnjem letu ne da urediti. Predlagatelj torej skuša popraviti nekatere slabosti iz preteklosti, kar je hvalevredno. V novem kontekstu, v kontekstu kriznih razmer, kakorkoli se to zdaj sliši, bi rekel, ponavljanje praznih besed in tudi v kontekstu že sprejetih vladnih ukrepov, ki pač prihajajo v valovih. Dva vala že poznamo, tretji se še obeta. Ta kontekst o katerem govorimo je tudi kontekst pripravljenega rebalansa proračuna, kar vse bi morali imeti zdaj v mislih, ko so odločamo o podpori ali ne temu predlogu zakona. Mi, v Poslanski skupini DeSUS, ravno tako kot predlagatelj vemo, da gospodarstvo te predloge podpira. Vemo, da gospodarstvo odločno podpira tudi Zakon o DDV-ju in vemo iz neposrednih pogovorov, da so pripravljeni na sklepanje kompromisov, da so pripravljeni v gospodarski sferi sprejeti tudi kakšen drug predlog, ki za njih morebiti ni najboljši, pa je vendarle še sprejemljiv. Torej, v okoliščinah, ko vemo, da so lahko ti predlogi dobri, v okoliščinah, ki imajo še nekaj spremenljivk, o katerih še ni odločeno, in v okoliščinah, ko vemo, da ni nujno, da je vse sprejeto v istem trenutku, se v Poslanski skupini DeSUS odločamo za stališče, ki govori o tem, da v tem trenutku ta zakon še ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Vemo pa, da se bo vrnil oziroma predlogi, ki so predlagani v tem zakonu, se bodo vrnili, morebiti nekoliko preoblikovani najbrž tudi v drugačnih okoliščinah, v drugem času in skoraj prepričan sem, da lahko že zdaj za tisti čas zagotovim vsaj večinsko podporo Poslanske skupine DeSUS za tovrstno razbremenjevanje gospodarstva. Če ponovim tisto, kar je pomembno za naše stališče, v tem trenutku Poslanska skupina DeSUS ne namerava podpreti zakona pri nadaljnji obravnavi.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnici Vlade, kolegice in kolegi. Leta 2006 sprejeta davčna reforma je ukinila investicijske olajšave v opremo in neopredmetena dolgoročna sredstva in je dala poudarek olajšavam za vlaganja v raziskave in razvoj. To je neko izhodišče iz katerega skušam priti do ciljev, načel in rešitev predlaganega zakona. Predlagani zakon ima cilj razbremeniti gospodarstvo, ima cilj spodbuditi gospodarstvo in zaradi manjše gospodarske aktivnosti naj bi pomenil blaženje negativnih učinkov finančne krize. Poglavitna rešitev tega zakona pa naj bi bila znižanje davčne stopnje iz 20 na 18%, v dveh letih. Prav tako je v tem zakonu predlagano povišanje zneska, investicijske olajšave v višini 30% investiranega zneska. Prav tako zakon nadaljuje spremembo in dopolnitev uveljavljene splošne olajšave za vlaganje v raziskave in razvoj na 40%. V Slovenski nacionalni stranki v predlaganih namenih in ciljih ne vidimo nič slabega. Pa tudi, če človek pomisli, kot je bilo danes že izpostavljeno pri obravnavi prejšnjih zakonov, moramo vedeti, da ne nazadnje državne niti druge blagajne res niso vreče brez dna; tudi na to je treba pomisliti, bodimo pošteni. Ob pregledu tega zakona sem pomislil, kako pa je na občini, kjer sem župan. Kot veste, mislim, da večina občin računa prihodkovno stran občinskih proračunov tudi iz davkov, ker davki so tista osnova. Osnova za izračun teh davkov so pa povprečnine. In sem videl, kako je zelo jasno izračunano glede na prenos pristojnosti. Na podlagi ne vem koliko zakonskih in podzakonskih aktov bi morala biti povprečnina za normalno funkcioniranje občine nekaj nad 580 evrov. Predlog Vlade je bil, mislim da, okoli 520 evrov. Potem smo šli na trg in smo prišli na neko srednjo ceno. Pomeni, da ni vse res, kar slišimo, pa čeprav spoštujem, da zdaj pa zaradi proračuna ne sprejemati takšnega zakona, ker bi bila to prevelika obremenitev. Ja, zakaj pa moramo v občinah sprejemati neko trgovanje med skupnostjo občin in združenjem občin nasproti Vladi. In moramo iskati neko sredino, ob vseh obremenitvah, ki jih dobivamo na novo. Pa moramo pristati oziroma sploh nimamo pravice odločati na neko sredino. Seveda bi bilo samo sebi nasprotujoče, če bi kot župan rekel, fino, dajmo čim večje davke iztržiti, da bomo čim več denarja imeli. Ne, očitno je treba to povprečnino zniževati zaradi obstoječega stanja in očitno je logična posledica, da moramo zniževati tudi davke za naše gospodarstvo, da bo lažje investiralo - še enkrat poudarjam - lažje investiralo in ga potem v celoti, ko bo v zagonu, obremeniti. Ne pa, da smo bogato gospodarstvo, bogato gospodarstvo, z velikimi prihodki, mi vsi smo dovolili, da se je višek denarja, ki je nastajal, prelival v žepe posameznikov, barab, tajkunov, privatnikov, podjetnikov, namesto, da bi šel ta višek denarja v nove investicije, v razvoj gospodarstva, v nove zaposlitve, v izobraževanje. Pa ni šlo samo za prejšnjo vlado, tudi predprejšnja vlada je to dovolila. In zdaj se vsi čudimo, denarja ni. In zdaj je pač dan X, ko je treba ta denar, ta cikel ponovno vzpostaviti, ponovno ustvarjati novo gospodarstvo, novo dodano vrednost in jo zdaj po pameti vlagati, ne v žepe teh barab podjetnikov, ki so kradli delavcem, njih niso nagrajevali, sami sebi pa so dvigovali plače, nagrade, menedžerji s takimi plačami, da se ti meša. Prav. Tisti denar dobimo nazaj. Za Slovensko nacionalno stranko je predlog tega zakona sprejemljiv, zato ker pomaga, skuša pomagati gospodarstvu z razbremenitvijo, zato ga bomo tudi podprli. Če pa je denarja, gospe in gospodje, izpred osmih ali pa štirih let zmanjkalo, vzemite ga nazaj iz žepov tistih podjetnikov, ki so ga tudi nakradli ob trudu, ki so ga slovenski delavci vlagali v ustvarjanje prihodkov.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki v celoti soglašamo s predlaganim besedilom novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, s katero želimo doseči, da se ne sme delati razlik med podjetniki in podjetji oziroma gospodarskimi družbami. Večini slovenskih podjetij v mesecu januarja sprejeta novela tega istega zakona ni koristna, ker je omejitev olajšave na 30 tisoč evrov enostavno prenizka že za običajnega obrtnika, kaj šele za ambiciozno malo, srednje ali veliko podjetje. Za slovenska podjetja in gospodarstvo se kljub vsem sprejetim novelam zakonov položaj žal, ni kaj dosti spremenila na bolje. Zato je potrebno odpraviti zneskovno omejitev olajšav za investicije. Vlada sicer rada ponavlja, da naj bi bili vsi gospodarski subjekti davčno enako obravnavani, zato zavlačevanja s temi rešitvami ne razumemo. S tem, da morda podjetjem povzroča dodatne stroške, si Vlada ne dela skrbi. Soglašamo tudi s predlogi, da se zvišajo olajšave za vlaganje v raziskave in razvoj, da se zniža stopnja davka od dohodka pravnih oseb, in sicer naj bi za 2008 znašala 20%, v letu 2009 19%, od leta 2010 dalje pa 18%. Da se odpravi obveznost obračuna davčnega odtegljaja za obresti, ki jih slovenska podjetja plačujejo posojilodajalcem, bankam v tujini in za njihovo za sposobnost za vračilo posojila jamči država Slovenija. V času finančne krize so pravne osebe, ki pridobijo pravno poroštvo, sposobne same v tujini najeti kredite ceneje kot bi bilo to preko domačih poslovnih bank ali Slovenske investicijske družbe d.d., zato bi bilo primerno odpraviti nesmisel, da država praktično sama sebi predpisuje davek na obresti od kreditov, ki jih tako rekoč sama najema in jih bo odplačevala, če bi se podjetja znašla v težavah. Namen vseh predlaganih ukrepov je zagotoviti lažje pogoje gospodarjenja ter s tem preprečiti povečanje nezaposlenosti. Gospodarske družbe se morajo v teh kriznih časih ne dnevno, ampak iz ure v uro odzivati na težave in iskati rešitve za obvladovanje teh tveganj, ki so jim izpostavljene. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo, kot rečeno, predlagani zakon podprli kot primerno podlago za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa. Vsem skupaj prijazen pozdrav. Po navedbah predlagatelja gre za izredno pomemben, najpomembnejši zakon. Dvakrat ga je že vložil, ga bo tudi še sedemkrat, če bo treba. Kakšna sta je pa njegov pomen in odnos pa dokazuje prisotnost predlaganega in njegove poslanske skupine ta trenutek v dvorani. Gre enostavno za preprosto zavajaje javnosti in nabiranje političnih točk. Gospod predsedujoči, gospod Černač bi želel besedo. Ne vem, ali je proceduralno možno. Imate proceduralen predlog, gospod Černač?
Izvolite, nadaljujte, imate besedo.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije smo realisti. Tistega, česar nimaš, ni moč deliti, je pa dovoljeno razmišljati in pa sanjati, kaj bi bilo dobro, če bi nekaj imeli. Strinjamo se z oceno, da za dodatne davčne razbremenitve ta trenutek javnofinančna situacija v tej državi, na žalost, ni ugodna. Predlog zakona, ki ga je pripravil spoštovani poslanski kolega mag. Andrej Vizjak še enkrat prevzema rešitve, ki niso bile sprejete iz njegove novele Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki jo je Državni zbor že obravnaval na 5. izredni seji 14. 1. in takrat smo sprejeli tudi nekaj rešitev za katere smo vsi skupaj, pozicija in opozicija, ocenili,da so možni. Cilj predlaganega zakona je po navedbi mag. Andreja Vizjaka razbremenitev gospodarstva v času svetovne finančne krize in obenem spodbujanje gospodarstva za investiranje in posledično rast in razvoj v teh težjih in sprejemljivih razmerah. S tem se vsekakor v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije tudi strinjamo. Drugo pa je, seveda, če so vse te zadeve možne. Predlog zakona določa uveljavitev višine olajšave za vlaganja v raziskave in razvoj, spremembo olajšave, za investiranje, tako da ne bi bil določen najvišji absolutni znesek olajšave ter znižanje splošne davčne stopnje. Nadalje je v predlogu zakona tudi predlagano, da se odpravi davek na VIR-u, tako imenovan davčni odtegljaj od obresti, od kreditov, ki jih pravne osebe najemajo s poroštvom Republike Slovenije. Predlog zakona nadalje določa tudi spremembo že uveljavljene splošne olajšave za vlaganja v raziskave in razvoj. Tudi vlaganje v raziskave in razvoj se nam zdi potrebno in smiselno. Vendar tudi tu zopet trčimo ob čer, da lahko vlagamo toliko, kolikor imamo. In če na eni strani pomagamo gospodarstvu, sociali, potem nam nekje zmanjka. Po predlogu je navedena olajšava 20% zneska, kar predstavlja vlaganja v raziskave in razvoj, da se to poveča za še enkrat, na 40% navedenega zneska. Predlagano je tudi povečanje posebno davčne regijske olajšave za raziskave in razvoj. V Liberalni demokraciji načelno podpiramo vsako prizadevanje za razbremenitev slovenskega gospodarstva in obenem spodbujanje gospodarstva za investiranje ter posledično rast, kajti če bi imeli dovolj teh sredstev, potem bi lahko iz te krize šli bistveno prej. Vendar pa ima, kar se mi zdi najbolj pomembno, to je pa ključni del predstavitve našega stališča v Liberalni demokracije Slovenije, vsaka vlada, vsaka koalicija ima pravico in dolžnost, in zato prevzema odgovornost, izbrati tiste ukrepe, ki so javnofinančno realni, vzdržni in ki so glede na trenutno stanje slovenskega realnega in finančnega sektorja kompatibilni z naborom že sprejetih ukrepov na področju finančne in ekonomske politike. Naš odgovor na to temo so: finančni ukrepi-prvi paket, drug ukrep in tretji, rebalans proračuna, kjer smo se odločili za razporeditev sredstev, ki jih imamo na voljo, in za to Vlada ter vse koalicijske stranke prevzemamo odgovornost. Vlada in vladajoča koalicija sta podprli namen prvega Vizjakovega zakona, in sicer na 5. izredni seji 14. 1. 2009, ter podprli konkretno spremembo olajšave za investiranje tako, da sta predlagali amandmaje k predlogu zakona, ker sta ocenili, da je tak ukrep javnofinančno sprejemljiv, vzdržen in zasleduje cilje, ki so tudi cilji Vlade. Tako je bila z Zakonom o spremembi Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb uveljavljena višja olajšava od do tedaj veljavne za investiranje v opremo in neopredmetena sredstva, ki se lahko uveljavljajo tudi ob obračunih, ki se nanašajo na leto 2008, zaradi investiranja pa od 1. januarja 2008 naprej. Ker pa Vlada ocenjuje, da ostali staro-novi predlagani ukrepi niso kompatibilni z naborom že sprejetih ukrepov na področju finančne in ekonomske politike, so javnofinančno neusklajeni, niso v skladu tudi s predlaganim rebalansom proračuna za leto 2009, jih ta trenutek v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije, žal, ne moremo podpreti. Ko pa se bodo časi izboljšali in bodo slovenski proračuni ter gospodarstvo to prenesli, obenem pa bodo zmanjšane potrebe po finančnih virih tako v občinah kot na področju sociale, pa bomo takemu ukrepu z veseljem prisluhnili, tako kot smo delu tega predloga prisluhnili tudi 14. januarja letos. Do tedaj pa velja načelo, da pameten in dober gospodar deli samo tisto, kar ima tisti trenutek pri sebi, ne pa tistega, kar jadra še nekoliko visoko nad zemljo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Matevž
Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi! Predlagatelji tega zakona pravijo, da je namen zakona razbremenitev gospodarstva v času svetovne finančne krize in spodbujanje investiranja ter posledično rasti in razvoja tudi v težjih in spremenjenih okoliščinah. S temi cilji se Socialni demokrati strinjamo v celoti. Dvomimo pa, da so predlagane rešitve najboljši možen ukrep za doseganje teh ciljev. Vladna analiza namreč kaže, da je učinek zmanjšanja davčne stopnje minimalen na vse elemente bruto domačega proizvoda in zato pritrjujemo stališčem slovenske vlade, da je mogoče želene učinke in želene cilje, torej spodbujanje nove etape investiranja, bolje in učinkoviteje dosegati z neposrednimi spodbudami za investicije v tehnološko opremo in z razpisi za razvojne potrebe podjetij. Če uporabimo ta mehanizem, potem dajemo gospodarstvu, ki namerava investirati, svež vir sredstev na način, ki bo dosegel učinek, torej za investicije in s tem poganjanje nove gospodarske rasti. Naj spomnimo, da smo s sprejemom višje olajšave za investiranje v opremo in neopredmetena sredstva, ki se lahko uveljavljajo tudi za leto 2008, že storili pomemben korak k ambicijam, ki jih zastopajo predlagatelji tega zakona tudi danes. V zaostrenih razmerah pa je naša skupna odgovornost, da v paleti različnih idej izberemo najboljše, ki bodo dale najboljši učinek in zanesljivo poganjale nov investicijski ciklus ob hkratnem zagotavljanju vzdržnosti javnih financ. Vlada je doslej predstavila nekatere izmed ukrepov, ki po našem prepričanju predstavljajo boljši odgovor na uresničitev ciljev, ki jih delimo s predlagatelji tega zakona. Najprej, sofinanciranje nakupa tehnološke opreme. V letu 2009 za 16 milijonov evrov povečanje teh sredstev in s tem omogočeno, da bo ta sredstva prejelo 222 podjetij. Ob tem, da se poenostavljajo postopki pa tudi določeni pogoji, ki bodo omogočali takojšnjo uporabnost teh sredstev že od trenutka prijave na razpis. Nadalje, garancije za zavarovanje bančnih kreditov, subvencionirano obrestno mero, namenjeno predvsem manjšim in srednje velikim podjetjem, ki vključujejo kredite za investicije in pa kredite za obratna sredstva z omejitvijo na 200.000 evrov. Na ta razpis pa se bodo, kar je tudi novost, prijavili tudi podjetniki začetniki. Nadalje, sofinanciranje razvojno-investicijskih projektov, kjer so prijavitelji podjetja in razvojno-raziskovalne institucije, katerih cilje je razvoj novih storitev in izdelkov z visoko dodano vrednostjo. Včeraj smo si kot primer z zanimanjem ogledali predstavitev novosti na področju sintezne biologije, ki imajo visoko uporabnost in izjemno komercialno vrednost. Povečanje sredstev za spodbujanje tehnološkega razvoja in raziskovalno-razvojnih projektov v podjetjih. Za tehnološki razvoj namenjamo v rebalansu 40 milijonov evrov, v letu 2008 24. Iz naslova spodbud raziskavam in razvoju za izhod iz krize v podjetjih pa še dodatnih 58 milijonov evrov. Socialni demokrati zato trdimo, da na ta način dosegamo boljši učinek pri doseganju tega našega skupnega cilja. Torej, spodbujanju investiranja in posledično rasti in razvoja tudi v težjih in spremenjenih okoliščinah. V zadnjih tednih so se okrepile bojazni pred razpadom Evropske monetarne unije. Pri tem smo Socialni demokrati mnenja, da je Slovenija danes v primerjalno ugodnejšem položaju kot članice Unije, ki ne pripadajo evroobmočju. Naš trden interes je v nujnem ohranjanju monetarne unije, in še več, tudi evropski načrt za okrevanje gospodarstva pozivajo k večji povezanosti protikriznih, pa naj gre za monetarne ali fiskalne ukrepe, kot predpogoj za uspešno premagovanje krize v Evropi. Najmanj kar lahko mi naredimo za stabilnost evroobmočja pa je spoštovanje skupno dogovorjenih pravil. Vsi vemo, da je eno od ključnih pravil vzdržnosti javnih financ največji dovoljeni primanjkljaj na ravni 3%. Vemo, da so nekatere države danes že soočeno s prekoračitvijo te omejitve. Slovenija za enkrat še ni v tem položaju, smo pa na meji - 2,9%, kot predvideva rebalans. Prestop te magične meje pomeni bistveno poslabšanje položaja Slovenije, s tem pa tudi bank, gospodarstva in prebivalstva na mednarodnem kreditnem trgu. S tem bi si dodatno zapirali vrata do virov in za te vire plačevali več. Socialni demokrati zato pričakujemo in k temu ponovno kličemo, da bomo spoštovanje maastrichtskih kriterijev vsi skupaj razumeli kot eno ključnih prioritet protikrizne politike Slovenije kot celote. Da sklenem. Prepričani smo, da mora biti skupni interes slovenske politike, da v času krize vso svojo pozornost nameni stabilnosti finančnega in makroekonomskega okolja, ohranitvi delovnih mest, hkrati pa tudi solidarnosti do tistih, ki bodo v tem času prizadeti, zaganjanju gospodarske rasti, bodisi preko infrastrukturnega razvoja države ali preko neposrednega spodbujanja investicij v gospodarstvu in hkratnem načrtovanju in izvajanju strukturnih reform za zagotavljanje dolgoročne zdržne rasti. Vse to Socialni demokrati prepoznavamo tudi v rebalansu državnega proračuna, ki na eni strani izjemno, z indeksom 171 povečuje investicije in s tem kaže na razvojno naravnanost te vlade in na drugi strani zagotavlja povečana sredstva za zagotavljanje ustrezne ravni socialne varnosti. Še posebej ljudem, ki so ali pa bodo v tem času ostali brez zaposlitve. S tem izkazuje ta vlada svojo temeljno socialno naravo in sposobno zagotavljanje solidarnosti v skupnosti. Socialni demokrati bomo zaradi vsega naštetega glasovali proti predlaganemu zakonu.
Hvala lepa, gospod Frangež. Še enkrat opravičilo za pomoto. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo k splošni razpravi poslank in poslancev. Besedo ima gospa Renata Brunskole.
Hvala lepa. Predlagana sprememba in dopolnitev Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, v kateri gre za znižanje davčne stopnje od dohodkov, je neučinkovit predlog, ker veliko veliko podjetij v današnjem času, žal, ne bo ustvarjalo dobičkov, ali pa bodo ustvarjali toliko nižje dobičke, da predlagana sprememba ne bo imela takšnega učinka kot bi si želeli. Zatorej, to ni najbolj optimalen ukrep za zmanjševanje učinkov finančne krize. Znižanje davčne stopnje bi predvsem veliko pomenilo nekomu, ki si je ustvaril dobiček s prodajo delnic in bi mu s tem ukrepom država še dodatno pomagala, da pride do še večjega dobička z znižanjem davčnih stopenj. V današnjih razmerah gospodarske krize, kot je bilo že ob predlogu oziroma mnenju in stališčih poslanskih skupin povedano, torej ko gre za razmere na trgu, ki niso najbolj ugodne, torej gre za zmanjševanje obsega proizvodnje, gre za krčenje dejavnosti, gre za manjša naročila od pričakovanih, zato se podjetja oziroma velike gospodarske družbe skoraj in žal ne odločajo za nove investicije. Kljub temu, da bi predlog spremembe povečal likvidnost podjetjem. Analiza učinka zmanjšanja davčne stopnje davka od dohodkov pravnih oseb s pomočjo modela splošnega ravnotežja kaže minimalne učinke na vse elemente BDP. V današnjih razmerah, torej negotovih razmerah, bi bilo in je primernejše, da država direktno spodbuja podjetja, gospodarstvo s subvencijami za investicije v tehnološko opremo in z razpisi za razvojne projekte podjetij. Sprejetje takšnega zakona bi znižalo prihodke državnega proračuna za 350 milijonov evrov, s tem bi primanjkljaj presegel 3% mejo maastrichtskih kriterijev oziroma dosegel, kot je bilo celo tudi povedano 4% primanjkljaj. Posledično bi se zaradi tega poslabšala tudi boniteta Slovenije. Tisti, ki smo morebiti na tem področju že kdaj v življenju delali, vemo, kaj to pomeni. Pomeni, da se poslabša pozicija države, pozicija bank, gospodarstva in prebivalstva pri najemanju kreditov, ker bi vsi našteti imeli oziroma bi težje in tudi pod slabšimi pogoji najemali kredite. Takšna uveljavitev sprememb Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb bi na ta način v danem trenutku predvsem zavirala gospodarsko rast, mi pa si v tem momentu želimo predvsem njen pospešitev. Tudi mnenje Evropske komisije o tovrstnih predlaganih spremembah je negativno, torej nam tega v danem trenutku ne priporoča. Verjamem pa, da bo Vlada Republike Slovenije predlagala Državnemu zboru Republike Slovenije sprejem in uvedbo investicijske olajšave tudi za ostala podjetja, ko bo to možno oziroma ko bo situacija to dopuščala ter bomo na ta način normalno spodbujali gospodarsko rast. Danes, kot je bilo tudi že nekajkrat rečeno, so primernejše subvencije za investicije v tehnološko opremo od davčnih olajšav za spodbujanje investicije, ker se s tem dejansko spodbuja investicija. To velja tudi za davčne olajšave za raziskave in razvoj, kjer je bolj primeren ukrep v rebalansu proračuna, ki bo poleg že sedanjih 50-ih milijonov povečal razpis za razvojne projekte za dodatnih 50 milijonov evrov, kar pomeni, če seštejemo, da gre za spodbudo v višini 100-ih milijonov evrov. Moje mnenje je enako predlogu Vlada Republike Slovenije, da se v danem trenutku ne podpre predloga predlagatelja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Hvala lepa. Najprej bi, spoštovani gospod predsedujoči, rad opozoril na to, da je vodja Poslanske skupine LDS zlorabil predstavitev stališča poslanske skupine za nekaj, čemur stališče ni namenjeno, ko je prešteval poslance v tej dvorani. Temu ni namenjena predstavitev in sem pričakoval, da boste posredovali. Ob tem je pozabil prešteti svoje poslance, niti mu ne bi bilo treba kaj težkega početi dokler se mu ni pridružil kolega Anderlič; ki mi sedaj maha, vidim vas kolega Anderlič brez, da mi mahate; je sedel v tej dvorani kot predstavnik LDS-a sam in naj ga v stališču njegove poslanske skupine ne skrbi, koliko drugih poslancev drugih poslanskih skupin sedi v tej dvorani. Vemo, da lahko sedijo v svojih pisarnah in poslušajo in spremljajo razpravo. Tako, da bi pričakoval, da bi se v bodoče na tako stvar opomnilo.
Gospod Černač, lahko samo povem. Povedan je bil en stavek. Če bi bila vsebina daljša, bi [[...]]
Gospod predsedujoči, bom raje proceduralno.
[[...]]Lahko daste besedo meni? Ali boste vpadal v besedo? Tudi prej sem hotel povedati, ste vi vpadal v besedo govorcu, ki je govoril in ravno tako kršili Poslovnik. Dovoliti, da vsak opravlja svoje delo. Jaz se bom potrudil, da bom korekten do vseh. Bodite tudi vi. Izvolite, imate besedo.
Če je ta vaša napoved resnična, potem pričakujem, da mi boste dali ta čas, ki ste mi ga sedaj po nepotrebnem odvzeli. Takrat, ko se je pa to zgodilo, ste pa z nekom razpravljali, tako da niste mogli stvari spremljati. Ampak verjamem vašim besedam. Glede zakona, ki ga ponovno obravnavamo, bi človek po tolikšnem času le pričakoval neko jasno usmeritev Vlade in eno jasno analizo, iz katere bi izhajalo, zakaj se pravzaprav ta pozitiven ukrep, ki je predlagan, zavrača. Vendar tega ne tukaj ne pri zakonu, ki smo ga malo prej obravnavali, o hitrejšem vračilu preplačanega DDV-ja ni. Argumenti, ki se pojavljajo, so vedno eni in isti. Da bomo šli čez 3%, da bomo s tem ogrozili maastrichtske kriterije, da bomo povečali že tako rekorden primanjkljaj, ki bo presegel milijardo evrov v letu 2009 in da učinkov predlaganih ukrepov ne bo. S tem, da ni nobena od teh trditev utemeljena. V tem stališču, ki smo ga dobili k temu zakonu, pa celo piše, da Vlada uvodoma pojasnjuje, da je pripravila celovit nabor ukrepov za blažitev posledic krize in da so bili predlogi novih ukrepov že sprejeti v Državnem zboru. Jaz se ne spomnim, da bi kaj posebnega bilo v mandatu te vlade predlagano in sprejeto v tem Državnem zboru. Kar je bilo predlagano, je bilo predlagano še s strani prejšnje vlade. Kar je bilo pa predlagano od zdaj, od kar je ta vlada pa smo predlagali poslanci iz opozicije in bi bilo primerno, da bi dejansko dobili eno konkretno analizo, iz katere bi izhajalo kaj vsak izmed teh ukrepov, ki so predlagani, dejansko pomeni. Vse se da izračunati. Ve se, kaj pomeni, če se gospodarstvo likvidnostno razbremeni za 120 do 150 milijonov evrov, ve se kaj se zgodi, če se ga razbremeni na tisti točki, ko je treba plačati manj davka. In ni bil namen opozicije, da prevzame delo Vlade, zato je pač prevzela oziroma dobila odgovornost na volitvah preteklo leto. Namen opozicije je bil, da v obdobju, ko ni ukrepov, ko ni ničesar, z dobrohotnimi predlogi spodbudi to aktivnost in pomaga reševati, kar se pač rešiti da. Kajti, kot sem povedal že prej, prehajamo v obdobje, ki bo vedno bolj kritično in bojim se, če bomo šli preko Rubikona, ne bo več mogoče rešiti marsikaterega izmed podjetij, ki bi ga v tem trenutku še lahko rešili. Ta ocena stanja, ki se navaja pri tem zakonu, je, po mojem, popolnoma zgrešena, tudi sama s seboj v nasprotju. Na eni strani se trdi, da ne bo učinkov, ker tako ali tako ne bo dobičkov, na drugi se govori, da bodo največji učinek od tega zakona imeli špekulanti z vrednostnimi papirji, ko vemo, da so vrednostni papirji strmoglavili in da je ravno to eden izmed problemov te krize. Delnica Nove KBM za katere so nekateri vaši strokovnjaki takrat, ko je šla v javno prodajo, trdili, da je prodana prepoceni, ko je bila prodana po 27 evrov, je padla krepko pod 10 evrov. Ne vem, kaj zdaj menijo ti vaši strokovnjaki, ki so postali v tem času ministri. Bi bilo mogoče zanimivo slišati, če bi sedeli pri tem zakonu v tej dvorani, kajti zakon jih zadeva, pa jih ni. Tako mislim, da so ocene same s seboj v nasprotju. Tisto, kar se mi zdi pa na eni strani bistveno, pa je, da zakonodaja, ki jo predlagamo, omogoča enakopravno obravnavo subjektov na trgu. Se pravi, da so pogoji za delovanje enaki ne glede na to, v kakšni statusni obliki kateri izmed teh subjektov posluje. Ni pomembno, ali je nekdo s.p. ali je nekdo majhen družinski d.o.o. To, kar imamo sedaj, je uzakonjeno, da temu ni tako. Primer, v primeru olajšave, če podjetnik, ki je registriran kot samostojni podjetnik, investira v novo tehnologijo, ne vem za proizvodnjo sekancev ali peletov v višini milijon evrov, po veljavni zakonodaji ima možnost 30% olajšave, se pravi 300 tisoč evrov. Ta zakon, ki ga želimo spremeniti, ki bi to zadevo izenačil, pa mu daje 30 tisoč evrov olajšave, se pravi 10-krat manj. Zanimivo, da je Vlada na drugi točki spoznala, da to ni dobro in da po tistem, ko smo spremenili po zakonu od dohodka pravnih oseb in na predlog enega izmed vaših poslancev razširili to olajšavo tudi na avtobuse in kamione, ta isti predlog sedaj vlaga za s.p.-je. Se pravi, tam Vlada utemeljuje, da subjekti ne smejo biti v neenakopravnem položaju, da morajo biti obravnavani na enak način; tukaj, ko gre za popolnoma identično stališče, samo v nasprotni smeri, pa temu ni tako. Mislim, da je to eden izmed razlogov, ki niso tako nepomembni, čeprav je bistven namen zakona bil ta, da v nizu različnih ukrepov, ki jih lahko sprejme ta država oziroma Državni zbor, pomaga tistim, ki lahko ohranijo svojo proizvodnjo. Nam se bodo v prihodnje, če bo ta apatičnost taka, kot je, začeli dogajati malo bolj črni scenariji, kot smo jim priča v zadnjem času, ne bodo samo odpuščanja 200 do 300 ljudi na dan, ne bodo samo se zapirale posamezne delovno intenzivno tovarne, kot je tekstilna, Beti Metlika in tako naprej. Začelo se nam bo sesuvati tudi na tistem delu, ki pomeni možnost za tehnološki preboj Slovenije, ker enostavno ta segment razpisnega dela pomoči, teh petdeset milijonov evrov, o katerih govorite, ki naj bi bil namenjen razvojnim projektom, enostavno ne bo dovolj. In tudi ne vidim nič napačnega, če se ti ukrepi dopolnjujejo, če sledijo eden drugemu. S tem ni nič narobe in mislim, da so ocene o tem, kakšen izpad v državnem proračunu bi ta zakon prinesel, popolnoma zgrešene in prenapihnjene. Menim, da je prav, da se ta zakon pusti v zakonodajni proceduri, da se ga poskuša dodelati, vendar dodelati na en pameten način, na takšen način, da bo od tega gospodarstvo največ imelo, ker ga tudi podpira že ves čas, ne pa na takšen način kot smo mu bili priča pri Zakonu o DDV, kjer je Vlada z odlogom uveljavitve v prihodnje leto izničila osnovni namen zakona in gre za neke vrste za prevaro tega Državnega zbora, kot tudi tistih, katerim je zakon namenjen. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Pukšič. Ga ni. Besedo ima gospod Rado Likar.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsedujoči. Še enkrat lep pozdrav vsem. Mislim, da je to ena zadnjih točk oziroma, ja ena zadnjih točk iz niza potrebnih ukrepov, ki bi po našem mnenju bistveno pripomogli k blažitvi finančne in gospodarske krize. Naš skupen cilj je, upam, kot je bilo danes še neštetokrat povedano, razbremenitev gospodarstva v času krize in spodbujanje razvoja tudi v teh težjih razmerah. Vlada sicer v obrazložitvi zavrača predlagane spremembe z utemeljitvijo, da je pripravila celovit nabor ukrepov za blažitev posledic finančne krize, s posebnimi poudarki na ukrepih za upočasnitev padanja gospodarske rasti in pa povečanje likvidnostni gospodarstva. Žal gospodarstvo teh ukrepov ne zazna in ne opazi in število brezposelnih se iz dneva v dan povečuje, če omenim samo enega od pokazateljev te krize, ki počasi prehaja že v socialno. Sam menim, da je znižanje davčne stopnje z 20% na 18%, dopolnitev investicijskih olajšav in še nekaterih drugih, da je pomemben signal gospodarstvu za vlaganje v razvoj kljub spremenjenim in težjim razmeram. Zato podpiram ta predlog in menim, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Franc Žnidaršič. [[Ne bo razpravljal.]] Besedo ima gospod Marjan Bezjak. [[Ne bo razpravljal.]] Besedo ima gospod Luka Juri.
Lep pozdrav še enkrat, sodelavke in sodelavci! Seveda, gospodarstvo si želi razbremenitve sedaj. Še nekaj zanimivega. Gospodarstvo si je želelo razbremenitve včeraj in gospodarstvo si bo želelo razbremenitve jutri in pojutrišnjem in tako naprej. Normalno je, da je naša glavna dolžnost, da državo pocenimo zato, da lahko razbremenimo gospodarstvo. Ampak sami veste, tisti, ki ste imeli štiriletno odgovornost vodenja te države, tisti, ki pa ne, verjetno iz literature ali sicer, da državo ni mogoče kar tako poceniti, ampak da se je trebno lotiti določenih strukturnih sprememb. In prav tega se sedanja koalicija in sedanja vlada lotevata. Doživeli smo prvi paket ukrepov, tako imenovanih gasilskih ukrepov, že konec leta 2008, za katere učinke se velika večina strinja, da so pozitivni. Sedaj doživljamo drugi paket ukrepov, tako imenovanih proračunskih ukrepov, kjer zagotavljamo po eni strani bolj racionalno trošenje s strani države in po drugi strani večje stimuliranje preko razpisov in preko subvencij v gospodarstvu. Temu pa sledi tretji paket ukrepov, tako imenovani strukturni ukrepi, kjer bo treba temeljito seči tja, kamor - to je treba priznati - je tudi prejšnja vlada poskusila, a ji ni uspelo. Upam, in verjetno vsi upamo, da tej vladi bo. Predlog, po domače rečeno, o znižanju davkov za podjetja je všečen, ampak demagoški. Demagoški je zato, ker ne bo rešil ničesar. V času, ko ni dobičkov zato, ker podjetja vse tisto, kar dobijo preko prihodkov, kanalizirajo v odplačevanje obveznosti in v tisto malo investicij, ki jih uspejo izpeljati, dobičkov ni. Če poznate podjetja, veste, da podjetja v tem času ne proizvajajo dobičkov. Torej, zmanjševanja davka na nekaj, česar ni, ne bo nič kaj dosti pomagalo, razen nekaterim. Razen tistim, ki krvavo potrebujejo nekaj več denarja za to, da lahko odplačujejo visoke obveznosti, katere so si nabrali v prejšnjih letih. Drugače rečeno, ta zakon pomaga tajkunom. Ta zakon pomaga tistim, proti katerim naj bi se velika večina politik v zadnjih štirih letih borila; pomaga Istrabenzu in tako naprej - vsem tistim, ki morajo ustvariti nekaj več dobička oziroma nekaj več denarja ohraniti v svoji lastni blagajni zato, da lahko odplačujejo tiste gromozanske kredite, ki so jih najeli v prejšnjih štirih letih. Torej, če želimo biti dosledni, potem ne moremo iti naprej s tem zakonom zato, ker ne dosežemo ničesar drugega, kot da pomagamo tajkunom, hkrati pa ne spodbujamo nobenih novih investicij, nobenih novih gospodarskih dosežkov. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Predlog zakona o davku in dohodku pravnih oseb je v osnovi dobro zamišljen, saj temelji na razbremeniti gospodarstva v času, ko ves svet išče najboljše in najhitrejše rešitve iz gospodarske in finančne krize. Spodbujanje gospodarstva v razvoju in v investicije je le eden od učinkovitih ukrepov, ki prinaša svetlejše čase za celotno državo. Govori se samo o ukrepih varčevanja, kar je pa le premalo, saj varčevalni ukrep mora biti le eden od segmentov v pospešenem razvoju. V naši državi je 70% gospodarstva vezano na izvoz, kar pomeni, da smo odvisni tudi od gospodarskega in finančnega stanja držav Evropske unije, v katere izvažamo, tako da ni odvisno le od nas samih, ampak je treba zastaviti zadeve širše. Nujno in treba je najti rezervne potenciale znotraj države, v gradbeništvo, gradnje neprofitnih stanovanj, cest in predorov ter tako intenzivirati del gospodarstva znotraj države, s tem pa se nam odpirajo tudi nove možnosti za plasiranje evropskih sredstev za razvoj infrastrukture in za dokončanje že začetih projektov. Višje olajšave, odpravljanje davka od obresti, kreditov morajo biti nujno sestavni del olajšav za pospešitev in razbremenitev gospodarstva. Država gleda na ukrepe s področja obdavčevanja dohodkov pravnih oseb s pridržkom, saj meni, da bi razbremenitve presegle meje javnofinančne vzdržnosti, kar je na nek način tudi razumljivo. Upam, da dobronameren zakon ne bo končal v košu za smeti samo zato, ker je preveč poudarka na polnjenju državne blagajne, pozablja pa se tiste, ki to blagajno polnijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Iztok Podkrižnik.
Hvala lepa. Spoštovani! Mislim, da vsi občutimo padanje globalnega povpraševanja in s tem še posebej mislim, da ta predlog zakona je dober za samo gospodarstvo slovensko. Pomembno je, se pravi, da v tem trenutku pomagamo podjetjem, in mislim, da je to za dolgi rok sigurno prava stvar. Ker podjetja, če danes ne bodo investirala v nove tehnologije in s tem nekako izboljševala ponudbe v svojih podjetjih, bo jutri za njih slabše. Se pravi, bodo imela ta podjetja velike probleme. Kajti danes je veliko slovenskega gospodarstva vpetega v Evropo in še izven Evrope in če enkrat ta podjetja, da rečem, sedijo na teh svetovnih vlakih, potem morajo parirati vsem tem ostalim podjetjem, ker če danes ne bodo investirala, da rečem, pospešeno, tako kot so zadnje štiri leta, bo to slabo za naše gospodarstvo. Sem pa kar malo bil slabe volje, ko sem slišal danes nekatere, da govorijo, v tej smeri, da Slovenija ne rabi podjetnikov pa gospodarstvenikov. Moram reči, da sam sem bil tudi podjetnik pa sem lastnik srednjega podjetja in si želim, da bi čim več bilo takih ljudi v Sloveniji. Kajti, če ne bomo mi tu dvignili te kulture, se pravi pospravili podjetništvo na mesto, ki mu pripada, se pravi da ohranimo to tradicijo, potem se nam res slabo, slabo piše. Sam ocenjujem in pa poslanska skupina, da je ta predlog zakona dober in pričakujem, da ga tudi ostali podprete, kajti Slovenija brez dobrih gospodarstvenikov, podjetnikov, ne bo perspektivna pa dobro šla naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Anderlič.
Ne vem, če je dobro ali slabo, da imam malo časa, ampak mogoče bom prihranil kakšno zadevo za kasneje. Lahko bi rekel, da gre za podobno, kot je šlo pri enem od prejšnjih zakonov, da se izkorišča nek prostor, v katerem Vlada še ni zapopadla vseh inštrumentov, s katerimi bi lahko konsistentno peljala politiko na področju javnih financ. Ampak ne glede na to, jaz sem v vsakem primeru za to, da se gospodarstvo razbremeni, seveda pa nisem za to, da se razmontirajo javne finance. In tukaj je problem te konsistentnosti, usklajenosti, raznih politik in podobno. Da ne bo nesporazuma; jaz sem daleč od tistih stališč, ki jih zagovarjajo nekateri: "Dajte denar državi in država bo razporejala, bo znala s spodbudami deliti tistim, ki si to zaslužijo in ki bodo najbolj učinkovito ta denar tudi naložili." Ne! Jaz sem trdno prepričan, da je bistveno bolje, da tistim, ki so denar ustvarili, ki ga ustvarjajo, da ga pustimo, da ga bodo še bolje naložili za nove proizvodnje in podobno. Tukaj se mnogi razlikujemo. Še vedno do zdaj - in vse države na svetu, ki so redistribuirale denar za neke spodbude in tako naprej, niso bile uspešne. Uspešni so bili subjekti, ki so denar ustvarjali in so ga tudi pravilno alocirali, nalagali in tako naprej. Tako bo tukaj v prihodnosti očitno še treba diskutirati, kako vzpostaviti sistem, ki bo tistim, ki bodo boljši, dal večje možnosti za to, da bodo lahko nalagali ta denar tudi v razvoj, raziskave, tehnologijo in tako naprej; na drugi strani pa, da bodo vsi plačali tisto, kar je treba plačati državi za to, da bi ta lahko opravljala druge funkcije, ki jih mora imeti in jih tudi izvaja - nalaganje v infrastrukturo, šolstvo, zdravje in tako naprej. Ta zakon je dobronameren, ni mu kaj očitati, ampak očitno konsistentnosti vseh politik ne ujame skupaj z [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]vladnimi, že sprejetimi in načrtovanimi ukrepi na tem področju v bližnji prihodnosti. Upam pa, da se bomo o tem še lahko pogovarjali.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Jurša.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Predlagatelj zakona o davku od prihodkov pravnih oseb skuša popraviti tisto, kar je v preteklosti vzel. Na tej seji obravnavamo tudi zakon o DDV-ju in hitrejšem načinu vračanja sredstev gospodarstvu. Pred nami je tudi rebalans proračuna za leto 2009. Vsi ukrepi, ki jih prinašata ta dva zakona, so zelo potrebni za naše gospodarstvo, ampak vsi skupaj se moramo zavedati, da smo v gospodarski krizi, bolje rečeno v recesiji. Nekateri so v Državnem zboru še pred kratkim govorili, da recesije ni. Zelo všečno je govoriti o davčnih olajšavah in hitrejšem vračanju DDV-ja, ampak za to je bil idealen čas v preteklem mandatnem obdobju. Zakaj se v idealnem času to ni zgodilo?! Opoziciji, da je to predlagala, ne zamerim. Ste v položaju, da ste lahko všečni slovenski javnosti. Koalicija je dobila mandat, da vodi to državo in skrbeti mora tudi za prihodkovno stran proračuna. Zato bom glasoval proti temu predlogu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod France Cukjati.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gre za zakon, ki ima tudi velik simbolni pomen. Ob tem zakonu se krešejo mnenja o filozofiji pristopa h krizi, ki je pred nami. V času pregrevanja gospodarstva je bilo jasno, da se je Vlada v prejšnjem mandatu odločila za zmanjševanje olajšav za investicije, investicije je bilo treba celo krotiti. Sedaj, v času, ki je pred nami in ki bo značilen po zapiranju podjetij, po večanju števila brezposelnih, po krčenju števila delovnih mest, smo pa v povsem drugi situaciji. K temu lahko pristopamo na splošno na dva načina: najprej z blažitvijo socialnih stisk tistih, ki ostanejo brez dela, drugič pa z zagotavljanjem delovnih mest oziroma z zaščito tistih, ki so še zdrava. In tu so v tej vladi, v tem mandatu vidne razlike v različnih pristopih. Sprejeli smo zakon o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa. Tako delodajalci kot sindikati so temu zakonu nasprotovali. In sindikati že, tako beremo v njihovih izjavah, njihovih sindikalnih časopisih, ugotavljajo, da je ta zakon zgrešil svoj namen. In sicer, na nek način nagrajuje delodajalce, ki so skrajšali delovni čas in s tem tudi za 10% znižali plače delavcem. Nihče ob vsem tem, ob vseh teh subvencijah, ki gredo tem podjetjem, ne zagotavlja, da po koncu prejemanja subvencij ne bodo odpustili na stotine delavcev. Ni nobenega zagotovila za ohranitev delovnih mest, pač pa gre za velik strošek, okrog 230 milijonov evrov, kot je Vlada to ocenila. Nič oziroma zelo malo pa se ukvarjamo s tem, kako zdrava podjetja pri tem spodbuditi, da bodo ohranila svojo proizvodnjo in tudi delovna mesta. Katera pa so tista zdrava podjetja, ki se jih splača reševati? To so tista, ki so v preteklih letih investirala v raziskave in razvoj. Jasno, da imajo tista v načrtu širiti proizvodnjo, širiti delovna mesta in imajo v sebi neko zdravo jedro. In ne tista podjetja, ki so že pet, deset let samo na državnih jaslih oziroma vegetirajo na podlagi državnih pomoči. Teh podjetij od 75.000 davčnih zavezancev je okoli 43%, ta podjetja bi bilo treba podpreti in temu je namenjen ta zakon z občutno olajšavo investicij v raziskave in razvoj, ki so predpogoj za odpiranje novih, bolj kvalitetnih delovnih mest. Nekoč sem že povedal in bom ponovil primerjavo z gašenjem hiše sredi vasi, ki sem jo opazoval kot majhen otrok. Gasilci so prišli, imeli so še ročne črpalke, in ob mojem velikem začudenju niso gasili požara, niso gasili hiše, ki je gorela, kajti voda v vodnjaku je bila omejena. Polivali so ostale hiše, ki niso gorele. Mislim, da nekaj tega, te logike, tega preprostega logičnega pristopa bi morala tudi ta vlada upoštevati. Sredstva državnega proračuna so omejena in nima smisla 230 milijonov dajati v tista podjetja, ki bodo itak propadla prej ali slej, ampak podpreti tista, v skladu s tem zakonom, ki si upajo in imajo še možnosti preživeti z novo tehnologijo, z novim znanjem, kajti edino na tak način bodo taka podjetja preživela. Še včeraj je predsednik Vlade rekel, da je najboljša socialna politika razvojna politika. Tudi v prejšnjih najavah gospoda Pahorja je bilo razvidno, da za programe aktivne politike zaposlovanja bo Vlada letos namenila skoraj 85 milijonov evrov in da je najbolj vso pomoč posredovati tistim podjetjem, ki so zdrava. To je bilo govorjenje, ki smo mu tudi mi prisluhnili, govorjenje, ki nam je bilo všeč, ker cilja na tisto tezo, da je kriza lahko tudi priložnost. Za koga priložnost? Za tistega, ki ima v sebi še nekaj moči in ki mu je treba pomagati. Gospodje, mislim, da se bo ob tem, če boste zavrnili ta zakon, se bo kazala najprej diskrepanca med tistimi načeli, ki sta jih gospod Pahor in Vlada oznanjala že prej in ki smo jim prisluhnili z veseljem, z upanjem, da bo to načelo tudi vzdržalo, in obenem med tem, kar se dela, in sicer, kjer se gasi tista hiša, ki bo tako ali tako pogorela.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Današnja seja oziroma razprava je posvečena predvsem temam, ki so izredno pomembne za naše gospodarstvo. Zato sem že ob prejšnji točki, pa tudi sedaj, še enkrat ponavljam, razočaran, pa ne verjamem, da samo jaz, verjetno tudi številni gospodarstveniki, da na tej strani ni prisotnega niti enega ministra. Sicer je tu državna sekretarka na Ministrstvu za finance, ki je zagotovo kompetentna, vendar je tu politična odgovornost in teža predvsem na ministrih, tako gospoda Lahovnika kot gospoda Križaniča in gospoda Gasparija. Zato je prav, da poudarim, da so me nekateri gospodarstveniki že vprašali, kje pa je gospod Lahovnik, nikjer ga ni zaslediti. To je pač stvar koalicije, Vlade, vendar mislim, da tam, kjer bi se moral nahajati, ga žal ni. Že ob prejšnji točki smo v Slovenski demokratski stranki predlagali zakon, ki je v korist našemu gospodarstvu. V razpravah je bilo predvsem s strani koalicije zaznati nepodporo temu, kar obžalujem, ne samo jaz, verjamem, da si bodo to zapomnili predvsem gospodarstveniki, ki vedo, kaj njim lahko koristi, in takrat, ko bo priložnost, bodo tudi ustrezno reagirali. Danes oziroma sedaj pa je točka, ki je ravno tako namenjena predvsem podpori našemu gospodarstvu. Recesija in vse te neugodne gospodarske razmere, ki so v veliki meri bolj prisotne v državah Evropske unije in tudi v Ameriki, se selijo tudi v Slovenijo. Številni naši podjetniki izgubljajo trge, pa ne zaradi slabih poslovnih odločitev v Sloveniji, ampak predvsem zato, ker so vezani na proizvodnjo v tujini, v evropskih državah, tudi v Ameriki. In vsak podjetnik, pa naj bo to mali, naj bo srednji - velika podjetja se tega sicer lotevajo na drugačen način, tam takšne fleksibilnosti ni - ampak predvsem mali podjetniki iz dneva v dan razmišljajo kaj storiti, da bodo lahko reagirali v prid sebi, predvsem pa zaposlenim, ki jih imajo, da bodo ne ohranili, ampak preusmerili svojo proizvodnjo na produkte, ki bodo imeli možnost prodaje širom Evrope in tudi izven meja Evrope. V številnih razgovorih s podjetniki je velikokrat zaznati njihova pričakovanja, da se jim omogoči, da bodo na relativno enostaven način ali s podporo države imeli možnost prestrukturiranja. Pomeni, da jim omogočimo davčne olajšave. In ta zakon, ki smo ga zopet v Slovenski demokratski stranki z dobro vero pomagati našemu gospodarstvu dali v proceduro, v pričakovanju, da ga bo podprla tako Vlada, kot tudi koalicija - žal, očitno ne bo dovolj posluha. Podjetja, ki se ukvarjajo s proizvodnjo, ki ima na številnih trgih v bistvu zamrznjena povpraševanja, iščejo rešitve, kot sem omenil, za nove produkte, nove proizvode. Marsikateri podjetnik bi z veseljem vzel kredit, v veliko večjo podporo ali pomoč bi mu bila tudi davčna olajšava, da gre v nakup novih strojev, novih programov, ki bodo imeli tudi neko perspektivo prodaje, pa jim žal očitno v Sloveniji, predvsem zaradi nerazumevanja Vlade in vladajoče koalicije to ne gre. Mislim, da se vsak od nas, ki smo tukaj prisotni, pri sebi vpraša, ali je to prav ali ne. Danes sem že omenil: iz te situacije nas lahko vse skupaj reši samo dobro gospodarstvo. V tem predlogu zakona predlagamo tudi dodatne spodbude tistim podjetjem, ki so na regionalno manj perspektivnih regijah oziroma področjih. Centralizacija v Sloveniji, to lahko ugotavljamo mi tukaj, pa tudi stroka je naredila v Sloveniji veliko škodo. Centralizacija - to ni dobra. Decentralizacija, ki je bila tudi v prejšnjem mandatu naša prioriteta, pa tudi s tem predlogom zakona bi davčne olajšave manj perspektivnim regijam lahko omogočile večjo podjetniško iniciativo in bi bile v veliko veliko korist. Zato sem resnično vesel tudi razprav nekaterih koalicijskih poslancev - kolega Anderlič je prej v svoji razpravi lepo izrazil podporo takšni ideji, s tem, da je bilo zaznati tudi pričakovanja, da bi se ta predlog na nek način dopolnil, podprl, da bi imel še več učinka. Vendar, kot sem omenil, podjetniki, naši gospodarstveniki potrebujejo, pričakujejo in nas prosimo. Dajmo jim podporo, sedaj ko je za njih že danes zelo težak čas, ampak čez mesec, dva ali tri bodo te razmere še slabše. Prej jim bomo dali to možnost, da se bodo prestrukturirali, da bodo oživeli svojo proizvodnjo s produkti, ki bodo imeli možnost prodaje na trgih izven meja Slovenije, prej bo za nas in vsem skupaj tudi lažje pričakovati, da bomo to krizo tudi rešili. Samo jamrati, kako to vpliva na naš proračun, to ni dovolj. Upam, da se vsi zavedamo, tudi gospa državna sekretarka, obžalujem, da ni tukaj ministrov, proračuna brez našega gospodarstva ne bo. Če bo naše gospodarstvo zamrlo, tudi v proračunu ne bo denarja. Mislim, da nam je to jasno. Prosim vas, dajmo priložnost, da bodo naša podjetja, naši podjetniki, ki so zagotovo inovativni, izkazali so se že v času Jugoslavije, predvsem pa v času samostojne Slovenije, da so inovativni, da se znajo prilagajati svetovnim trendom, ne samo trendom v Sloveniji, da bodo imeli možnost razvoja tudi naprej. Podprimo ta zakon. Še enkrat, če ga kolegi iz koalicije ne morete podpreti, če so vam zabičali: vzdržite se, pa ga bomo iz opozicije podprli, pa bo stvar v korist našemu gospodarstvu. Hvala lepa tudi za vaš nasmeh.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Bogovič.
Lep pozdrav, spoštovani gospod podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi, sodelavci, kot slišimo zadnje dni. Ko razpravljamo o davkih in o davčni politiki, razpravljamo o eni najpomembnejših stvari, ki je v domeni parlamenta, v domeni Vlade in s tem si na nek način krojimo našo prihodnost, in ko po teh že nekaj mesecih mandata poslanca v Državnem zboru opazujem sedaj ta pingpong, lahko rečem, da sem zelo razočaran in da mi je žal, da se ob tako pomembnih točkah ni mogoče prej sestalo kakšno partnerstvo za razvoj, se vodje poslanskih skupin, stranke pogovorile o tem, kako bomo mi v bistvu v prihodnosti živeli. Ob tej razpravi je danes zelo pomembno samo to, kdo govori, iz katerih vrst prihaja, prihaja iz vrst sedanje koalicije, iz stare vlade, nove vlade, v bistvu vsa razprava vodi v to smer, ne pa v smer predlaganih ukrepov in osnovnih namenov predlaganih zakonov. Tudi sam se zavedam, da proračun Republike Slovenije ni balon, v katerega lahko pihamo in bo v nedogled zdržal, ampak da se je treba o teh stvareh zelo resno in odgovorno pogovoriti in najti najboljšo pot za razvoj našega gospodarstva. Bojim se, da so ukrepi, ki so bili doslej sprejeti, tako kot je že bilo rečeno, preveč cagavi in da so usmerjeni v veliki meri v reševanje težkih socialnih stisk, manj v razvojno plat. Za razliko od tistih, ki so polemizirali z ukrepom, ki omogoča skrajšanje delovnega časa, sam ocenjujem, da je ta ukrep pozitiven. Vesel sem, da smo ga sprejeli in da je, kakor smo slišali včeraj iz besed ministra odgovornega za delo, družino, socialne zadeve, odobrenih za 37 tisoč delovnih mest teh subvencij za skrajšan delovni čas. Sam mislim, da je to pravilen ukrep in da bo marsikatero delovno mesto ohranil, kar je najpomembnejše v tem trenutku. Večkrat sem že na tem mestu in še enkrat ponavljam to vprašanje, pa bom mogoče kasneje, ko bomo vsi poslušali, koliko bo ta ukrep stal državo, kajti iz teh besed, ki smo jih včeraj slišali, da je doslej odobrenih 37 tisoč subvencij, je po moji skromni oceni to nekje med 15 do 20 milijonov maksimalno v letošnjem letu, na razpolago imamo 230 milijonov. In še enkrat trdim, da za ukrep, ki ga podpiram in mislim, da je pravilen, ne bomo porabili toliko sredstev, kot smo jih predvideli oziroma kot smo o njih govorili takrat, ko smo sprejemali te sklepe. Zato ocenjujem, da bi lahko tudi del sredstev, ki se bodo tam ohranila, dali za te proaktivne ukrepe, s katerimi bi omogočili gospodarstvu, da lažje diha. Če preidem k delu gospodarstva, ki so mu ukrepi, predlagani v sedaj obravnavanem zakonu, namenjeni. Govorimo o zmanjšanju davka na dobiček, pa tudi o subvencijah, olajšavah za vlaganja. To so tista podjetja, ki bodo oživela naše gospodarstvo, našo državo, naš proračun in nam omogočila boljše delo naprej. Sam se strinjam s tem, da je treba sprejeti tudi strukturne ukrepe, s katerimi bomo zmanjšali porabo v državi. In če med ukrepe, o katerih sedaj govorimo, vključim tudi DDV iz prejšnje točke, kjer govorimo o likvidnosti, 120 milijonih, kar je 0,3% bruto družbenega prihodka, pa o tu predlaganem zmanjšanju davka na dobiček, kar je približno 250 milijonov, ter ocena za investicijske olajšave od 100 do 120 milijonov, govorimo o vsega skupaj 400 do 500 milijonov evrov ali dobrem odstotku bruto družbenega prihodka. Mislim, da smo si enotni, da je za naše gospodarstvo s tem, ko več kot 40% bruto družbenega prihodka, 42%, porabimo v javni sferi, prevelika obremenitev in da je tu del strukturnih ukrepov, s katerimi bi v tem trenutku lahko ocenili, da del teh sredstev pustimo v gospodarstvu in imamo na ta način v naslednjih letih boljše rezultate ter poberemo tudi več davka. Mislim, da bi bilo treba, kot je bilo že rečeno - žal sam še nimam v rokah rebalansa, da bi lahko o njem govoril -, poiskati kakšen manjši odhodek v letošnjem letu tudi pri kakšnih investicijah, ki jih toliko ne potrebujemo, kot so že omenjene orožarske ali kaj podobnega, in več sredstev bolj odločno usmeriti v gospodarstvo ter v to, da bi lahko pljuča te države bolje dihala, da bi ta organizem dobro živel tudi v prihodnje. Zato bi želel, da se v tej razpravi vsi skupaj, kot je bilo danes že rečeno, osredotočimo na vsebino in manj na pregrete debate ter polemike, kjer se ustvarja samo nek parter, kjer največja koalicijska stranka in največja opozicijska stranka najdeta prostor za političen obračun, in da govorimo o resnem problemu, davčni politiki, in na ta način tudi omogočimo, da bomo lahko v prihodnje živeli. Mislim, da bi morali vsi skupaj imeti dovolj poguma te zakone sprejeti. Enkrat sem že omenjal, pa ne podpiram tega, kar se dogaja v Ameriki in kako velik je ta primanjkljaj, ampak v proračunu Združenih držav Amerike si bodo dovolili za 12,5% bruto družbenega prihodka primanjkljaja v želji, ne zato, ker bi želeli državo spraviti "na kant", ampak zato, ker jo želijo spodbuditi, da bi zaživela ponovno in bi prišla zopet na uspešnejša pota. Mislim, da bi morali imeti nekaj več hrabrosti in prisluhniti in dati možnost tistim podjetjem, ki dobro poslujejo in nas bodo reševala tudi v prihodnje, več priložnosti. Zato apeliram, da tudi ostali podprete ta zakon.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala predsedujoči. Kolegice in kolegi! Zanesljivo sem eden od tistih, ki deli pozitivno mnenje do vseh predlogov, ki prihajajo na naše mize. Predlogov za pomoč in razbremenitev gospodarstva, pomoč in pa vsaj ukrepe, ki bi ublažili to krizo. Prepričan sem, in spoštujem vse te predloge in spoštujem tudi prvi in drugi paket, ki ga je sprejela Vlada za razbremenitev gospodarstva, za ublažitev krize. Seveda čakamo tudi tretji ukrep, ki ga predstavlja rebalans proračuna za letošnje leto. Mislim, da vsi ti ukrepi nosijo kar veliko učinkov od vseh teh, ki bi imeli tudi ti in ta predlagani predlog zakona za znižanje davčne stopnje. Dobro bi bilo, da bi nekako vse te ukrepe spremljali in spremljali tudi njihove učinke, da bi merili evalvacijske učinke in na podlagi tega ugotovili, ali smo se odločili za prave ukrepe ali ne. Ena masa, ena množica vseh teh ukrepov bi lahko kaj kmalu pripeljala do zelo nepreglednega stanja in bi sprejemali ukrep za ukrepom, ukrep na ukrep, ki pa bi nekako skupaj imeli potem isto osnovo in pa enake rezultate. Če imamo pacienta in ga zdravimo z enimi zdravili, potem po navadi počakamo, da vidimo učinek teh zdravil, ali učinkujejo, in se šele potem odločimo za dodatna, za nova zdravila in ga z njim zdravimo. Tako bi bilo tudi v tem primeru. Če smo sprejeli prvi in drugi ukrep, če je pred nami še rebalans proračuna za leto 2009, potem bi bilo zelo smiselno, da počakamo na vse te učinke. Da bomo videli, ali smo sprejeli prave, ali so to tisti, ki dosegajo in prinašajo dobre rezultate za razbremenitev gospodarstva, sicer pa bi se odločili za druge. Prepričan sem, da ta ukrep, ki se predlaga, o spremembi zakonodaje za znižanje davčne stopnje, da je pravi ukrep. Vendar vsekakor bi bilo po mojem potrebno počakati, da vidimo učinke vseh teh že sprejetih ukrepov in se nato odločimo za tega, mogoče takega, mogoče dopolnjenega ali spremenjenega, za nadaljnjo obravnavo in pa za sprejem. Vsekakor podpiram mnenje Poslanske skupine DeSUS, ki je v tem enotna in se ne opredeljuje za potrditev teh ukrepov v tem trenutku. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jakob Presečnik. [[Ne bo razpravljal.]] Gospa Breda Pečan. [[Ne bo razpravljala.]] Gospod Jožef Jerovšek. [[Ne bo razpravljal.]] Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Vsem lep pozdrav! Danes je dan, ko imamo na dnevnem redu sejo Državnega zbora štiri pomembne zakone iz paketa finančno-gospodarskih ukrepov: zakon o zavarovalništvu, zakon o bančništvu, obravnavali smo novelo zakona o DDV-ju in sedaj zakon od dohodka pravnih oseb. Kljub temu, da obravnavamo štiri tako pomembne zakone, ni danes bilo tukaj niti enega od ministrov te vlade. Tudi predsednik Vlade Republike Slovenije je ob inavguraciji in tudi v nekaterih drugih nastopih izjavil, da bo veliko časa posvetil delu v Državnem zboru. Vendar očitno bodo samo poslanska vprašanja tista, in še nekatere točke, ki so povezane s foto termini, ko se bo on blagovolil udeležiti seje Državnega zbora. To so teme, ki zadevajo slovensko gospodarstvo, ki zadevajo tudi slovensko politiko, to so pravzaprav ključne teme, ki pomenijo pomemben del odgovora na reševanje zadev v teh težavnih razmerah gospodarske krize. Tudi ko smo, se spomnim, v prejšnjem mandatu predlagali določene ukrepe, smo imeli zelo veliko aktivnost zborničnega sistema, tako gospodarske zbornice kot obrtne zbornice, sedaj obrtno-podjetniške zbornice. Imeli smo številna srečanja, veliko sestankov, vendar nekako danes občutim, da te volje v teh gospodarskih združenjih, da bi njim pomagali, pravzaprav ni več. Tudi tisti, ki bi iz prve roke lahko v Državnem zboru zagovarjali interese gospodarstva, interese malega gospodarstva, molčijo. Očitno je situacija tako huda, da se ne upajo niti govoriti, da si ne upajo niti izjasniti o predlaganih ukrepih, tako pri tem zakonu kot pri zakonu o DDV-ju. Zadeve so, moram reči, kar zelo zelo čudne. Očitno je glavni problem na področju Obrtniško-podjetniške zbornice sprememba aktov, da bo lahko morda predsednik te zbornice tudi še naprej opravljal delo in ne ukrepi in aktivnosti, ki so potrebne za to, da bi se gospodarska struktura in gospodarska slika spremenila. Tudi mislim, da je pristop, ki ga je ponudila Slovenska demokratska stranka pri reševanju gospodarske krize pravi. Mi smo z ukrepi, ki jih predlagamo - pravzaprav omogočamo s temi ukrepi, da gospodarstvo samo po svojih najboljših močeh, po svojih takojšnjih potrebah, po svojih takojšnjih interesih odreagira. Skrajšanje plačilnih rokov ali pa zmanjšanje obdavčitev davkov pomeni namreč ravno to. Razlika med ukrepi, ki jih predlagamo, in med ukrepi, ki jih zagovarja Vlada, je pravzaprav v načinu. Mi predlagamo, da vse gospodarske družbe, ki jih ti ukrepi dosežejo tako z naslova skrajšanja plačilnih rokov DDV-ja kot tudi olajšav za raziskave in razvoj in pa znižanje davkov, same ukrepajo in sami izberejo varianto in način in pač področje, na katerem se bodo orientirale. Vlada ponuja razpise, Vlada ponuja ukrepe z dolgim odloženim rokom, Vlada ponuja ukrepe, ki bodo selekcionirani, to se pravi namenjeni samo določenemu delu gospodarstva, namenjeni samo določenim tipom podjetij, O tem, kdo je tisti, ki bi upravičen do teh ukrepov, bodo odločali uradniki, bodo odločale razpisne komisije. Mislim, da ta način zagotovo ni najboljši, ker vsi ti učinki bodo prišli v drugo polovico leta, v zaključek leta, mi pa s temi ukrepi omogočamo, da gospodarstvo takoj odreagira in da ima tudi vnaprej predvidljive okoliščine. To se pravi, da ve, kakšna bo obdavčitev v prihodnjem letu, da ve, kakšne bodo olajšave sedaj in naprej in tako naprej. Skratka, ponujamo gospodarstvu predvidljivost. Jaz tudi dvomim, da gospodarstveniki, s katerimi s srečujemo v vseh okoljih, tako različno razumejo situacijo, kot slišimo v tej razpravi. Mislim, da interesi gospodarstvenikov v Ribnici niso prav nič drugačni kot v Beli krajini, kot v Ljubljani, kot v Mariboru in kjer koli drugje. Vsi si želijo čim hitrejšega dostopa do finančnih sredstev, vsi si želijo čim manjše obremenitve, vsi želijo možnost, da čim prej zaženejo svoj program, svoj projekt, svojo firmo in da začnejo s tem ustvarjati pogoje za preživetje oziroma za svoj nadaljnji razvoj. Nikjer v Sloveniji gospodarstveniki niso pripravljeni čakati in zelo me čudijo razprave nekaterih, bom rekel družboslovcev, v Državnem zboru, ki morda niso nikoli delali v gospodarstvu, kaj gospodarstvo potrebuje in kateri so pravi ukrepi za gospodarstvo. Vsi tisti, ki smo preživeli pomemben del svoje poklicne kariere v gospodarstvu, vemo. Tudi kot s.p.-ji recimo, tudi kot popoldanski obrtniki in še kako drugače, vemo, kateri so tisti pravi ukrepi. In država ima finančni potencial, da lahko ukrepom in predlogom, ki so tukaj, lahko sledi in tudi na ta način pomaga gospodarstvu. Mislim, da če lahko oblikuje država paket nekaj sto milijonov evrov za razpise, katerih končni potrošniki bodo nekatere gospodarske družbe, potem lahko tudi nekaj sto milijonov evrov država zagotovi, ali pa teh istih, tudi za tiste gospodarske subjekte, ki so bistveno manjši, ki jih bodo razpisi prezrli tudi morda zato, ker so na nekih drugih ogroženih področjih, in jim s tem tudi omogoči, da sami odločajo o svoji usodi; da se sami organizirajo, samo ocenijo svojo priložnost, svojo poslovno priložnost, da investirajo, da kompletirajo program in tako naprej. Skratka, mislim, da gre v tem primeru odločitve koalicije do teh predlogov zakonov, ki smo jih predlagali, da jih ne podpre ali pa jih bo podprla z radikalnimi posegi v njeno vsebino in spremenila smisel, niso na mestu. Niso razvojni, niso korektni do gospodarstva in niso taki, da bi temu gospodarstvu dali neko kvaliteto in neko dodatno perspektivo. Jaz ob zaključku lahko samo povem, da je Slovenijo mogoče voditi bolje, da je Slovenijo mogoče tudi v tem trenutku voditi precej bolje. Navsezadnje si ta država in državljani te države to tudi zaslužimo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Ob obravnavi tega zakona na eni od prejšnjih sej sem govoril o zgodbici, ki je resnična, in namen imam, da jo tokrat še enkrat ponovim. Takrat sem govoril o Nafti Lendava, ki je v preteklosti šla skozi hude čase. Tudi zaradi napačnih političnih odločitev v preteklosti. V zadnjih nekaj letih se je družba postavila na noge, postala zanimiva tudi za banke. Takrat je padla odločitev za dve investiciji. Ena od teh je 20 milijonska, govorim v evrih, seveda, druga 10 milijonska. Ta druga praktično začne funkcionirati v naslednjem mesecu. Prva se je, žal, zaradi bančnih problemov oziroma sprememb, kako bi temu rekel, pogojev kreditiranja, žal, ustavila. Med tem so se naročila v tej družbi znižala za več kot 30%. Treba je vedeti, da tudi družba ni imela kakšnih rezerv in je pravzaprav vse te razvojne projekte gradila iz kreditov in te kredite bo seveda sedaj ob tej hudih časih potrebno vračati. To je ena zgodbica. Takšnih zgodbic je prav gotovo v Sloveniji več. Slišimo o problemih gradbenih firm, tistih, ki gradijo stanovanjske bloke. Nekaj je pisalo tudi o Rimskih Toplicah in tako naprej in tako dalje. Skratka, gre za to, in moja bojazen je, da bodo gospodarske družbe, ki so v času konjukture, optimizma, ko so bančniki, ponujali kredite in cukali direktorje za rokav, da so se v takratnih optimističnih časih odločali za investicije, da bodo zaradi teh odločitev zato, ker so imeli vizijo, ker so hoteli zadeve spremeniti na bolje, da bodo v teh časih zaradi teh investicij lahko te družbe tudi propadle zaradi tega, ker preprosto ne bodo zmožne vračati teh kreditov. Bojim se, da danes ta zakon ne bo dobil podpore. Želel pa bi in apeliram, da bi ta zakon danes vseeno pustili pri življenju, da v naslednjih dneh razmislimo, kaj je s sredstvi, ki so namenjena za subvencioniranje krajšega delovnega časa, govorim o 230 milijonih, ker je definitivno preveč. In kolega Bogovič je že šestindvajsetkrat vprašal, kaj je s temi 230 milijoni ob dejstvu, to kar je minister včeraj povedal, da je zaenkrat za 37.000 zaprosil - skratka, za nekaj 10 milijonov evrov. In dajte to enkrat izračunati. To je za 500.000 zaposlenih denarja. Toliko jih ne bo šlo na skrajšani delovni čas - ali pa. Dajte nam ta odgovor enkrat, kako ste prišli do teh 230 milijonov, 26-krat vas je gospod Bogovič vprašal. Ali je narobe z našo matematiko kaj ali je pa kaj drugega narobe. Ta sredstva bi lahko namenili za enega od teh ukrepov, o katerih se pogovarjamo danes. Skratka, da preverimo kaj je s tem, da razmislimo, da morda te olajšave tudi omejimo po pokrajinah, nekatere pokrajine se bodo znašle v hudih težavah, govorim o Pomurju, najbrž je takšnih še več, ne bom omenjal Mure danes tukaj. In na koncu bi želel dati še eno svoje razmišljanje, ki temelji na mojih izkušnjah. Spoštovane kolegice in kolegi, ne dovolimo, da nas ima za norca ljubljanska birokracija in da nam ona vodi državo tako, da ji ne bi bilo treba preveč delati, ne dovolimo tega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Andrej Vizjak. Ga ni. Gospod Matevž Frangež, izvolite.
Včasih, ko človek posluša razprave v opoziciji, dobi občutek, da o tej krizi vemo vse in da smo se zelo kratkem času od tedaj, ko so nekateri vehementno trdili, v kakšni briljantni gospodarski kondiciji je Slovenija, pravzaprav veliko naučili. Tudi praksa v drugih evropskih vladah ali svetovnih vladah kaže, da vlade vedno znova pristopajo k novim in novim ukrepom. Tudi ukrepi, ki jih je zaenkrat predstavila slovenska vlada, žal, sem prepričan, da ne bodo zadnji, ker nam tudi gospodarske in finančne okoliščine ne bodo dovoljevale, da se ustavimo tukaj, kjer smo sedaj potegnili črto. Še enkrat bi želel pozvati Državni zbor in slovensko politiko kot celoto, da vstopamo v razprave o protikriznih ukrepih z najboljšimi nameni in da eni drugim in obratno priznamo, da imamo za krepitev konkurenčnih sposobnosti gospodarstva za njegovo razbremenitev, za zagon novih investicij in vlaganj in s tem gospodarske rasti, vsi najboljše namene in iskrene namene; da pa se pri tem razlikuje tehnike; prepričanje o tem, kateri ukrepi so optimalni glede na razpoložljivi vire na eni strani in realne potrebe gospodarstva na drugi. Glede na cilje, ki jih postavljajo predlagatelji zakona pred nas, se pravi razbremenitev gospodarstva in zagon novega investicijskega ciklusa, Socialni demokrati delimo tista prepričanja v Državnem zboru, ki kažejo na to, da s tem ukrepi ne bomo v zadostni meri zasledovali teh učinkov, in na drugi strani, da s tem ogrožamo tudi vzdržnost javnih financ. Predsednik Vlade je na nekem nastopu pred Državnim zborom dejal, da imamo pogum, ampak nimamo denarja. Ta omejenost z viri nas danes zelo omejuje pri tem, da bi bili še bolj kreativni pri iskanju najboljših rešitev iz te krize. Zato se v dani situaciji išče tiste, za katere nedvomno vemo, in to je naša skupna odgovornost, da bodo dali učinek. Prej je nekdo od razpravljavcev govoril o tem, da so Združene države Amerike namenile 12% svojega BDP-ja v paket za reševanje krize. Med Združenimi državami Amerike in Slovenijo, kot članico Evropske unije in Evropske monetarne unije je ena pomembna razlika. Združene države niso zavezane kriterijem skupne monetarne politike, vsi pa vemo, kam je ameriško zadolževanje; če se ne motim, je samo kratka perioda v času predsednika Clintona predstavljala čas, ko je Amerika imela tudi presežek v svoji bilanci, v dolgem, več 10-letnem obdobju pa vedno znova in znova primanjkljaj. Vemo, kam je ta politika pripeljala ameriški dolar. Ne želimo si, da na isto pot stopi tudi evro. Evro, ki mu Slovenke in Slovenci zaupamo, in ki uživa zaupanje tudi širše evropske javnosti. Prepričan pa sem, in to kaže tudi primerjalen pregled ukrepov slovenske Vlade, da tako kot stopa Barack Obama, tako kot stopa Angela Merkel ali Gordon Brown, ne brez zaostanka in brez bistvenih razlik v ukrepih, stopa tudi slovenska Vlada na čelu z Borutom Pahorjem. Ko smo sprejemali prvi paket ukrepov, smo videli, da je konec januarja nemška vlada v svojem paketu sprejela pravzaprav slovenskim zelo podobne ukrepe. Zakaj govorim o tej širši dimenziji? Slovenija in slovensko gospodarstvo sta tesno vpeta v evropske in globalne tokove. 70% našega gospodarstva je odvisno od izvoza. Tukaj lahko naredimo marsikaj za to, da ublažimo posledice krize - v gospodarstvu in zaostrenih socialnih razmerjih. Tisto, na kar pa jaz polagam upanje, pa je to, da bodo velika svetovna gospodarstva začela poganjati in da bodo vsa ta sredstva, ki jih danes vlagajo v krepitev gospodarske aktivnosti, učinkovala in s tem posledično vplivala tudi na boljši zagon v slovenskem gospodarstvu. Skratka, mislim, da je dobro, da opozicija tudi pri tem vprašanju prevzema neko pobudo in daje svoje predloge. Mislim, da ni nobena razprava, pa če jo še nekajkrat ponovimo tudi na temo tega zakona, odveč, če se znamo medsebojno poslušati in iz tega razbrati tisto, kar tudi slovenska družba in država potrebujeta za uspešen boj proti krizi. Če bomo pri tem pripisali drug drugemu dobre namene in iskreno željo, da pomagamo gospodarstvu in državi potem smo vsi skupaj na dobri poti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Andrej Vizjak kot predlagatelj.
Hvala lepa za besedo. Dovolite mi, da še enkrat podčrtam, kaj nas razlikuje. Videl sem, da je šlo precej diskusij v tej smeri, da si vsi nekaj želimo, pa da eni to vidimo tako, drugi drugače. Jaz sem v uvodnem nastopu analiziral kakšna je ta ključna razlika. Namreč, imamo posredne in neposredne ukrepe za blažitev posledic gospodarske negotovosti in krize. Posredni so ti, ki jih je ubrala Vlada. Torej, da na eni strani subvencionira posledice izgube delovnih mest ali tveganja delovnih mest preko subvencioniranja polnega delovnega časa. Seveda je ta zakon poleg tega, da je nejasen, bil neusklajen s socialnimi partnerji in tako naprej. Po drugi strani se zavzema za pristop, da posredno preko državnih bank, kot je Slovenska razvojna in izvozna banka in tudi drugih izvajalskih inštitucij deli denar gospodarskim subjektom. Tudi tu smo povedali katere so slabosti, torej, da gre za nek odmik. Namreč, najprej je treba odobriti ta denar, potem so razpisi, to traja, in to dobi nekaj sto podjetij v Republiki Sloveniji, po takšnih in drugačnih kriterijih. To stane, ker stane administriranje in seveda učinek pride z zamikom. Danes, tudi če bi bili ob nastopu krize objavljeni razpisi, verjetno ne bi nobena izmed teh investicij rodila tudi resne dodane vrednosti. In imamo drugi pristop, ki ga mi predlagamo, to je neposredna vloga in pomoč podjetjem. Pomeni, da se zniža davčna obremenitev podjetij, česar so deležna vsa podjetja, da se uvedejo davčne olajšave, ki so dostopne vsemi pod enakimi pogoji, da se znižajo določeni plačilni roki, kar se poveča likvidnost gospodarstva in podobno. To je pa deležno horizontalno vse gospodarstvo. Prepričani smo, da bi takšni ukrepi učinkovali bolje in da bi verjetno bilo za to potrebno manj denarja. Zakaj manj denarja? Ker verjetno ne bi zabredli tako globoko, da bomo morali tako veliko sanirati. Kje so viri? Samo iz naslova trošarin v rebalansu proračuna predvidevate 300 milijonov evrov več sredstev. Veste, ko mi nekdo govori, da ima pogum, denarja pa nima, potem pomeni, da je tisto konkretno aktivnost uvrstil zelo nizko na seznamu prioritet. Kajti, če bi jo uvrstil dovolj visoko, bi za to denar imel, ker za nekaj ukrepov je bil denar. Enostavno povedano, odločili ste se v vladajoči ekipi za drug pristop. Mislim, da je ta pristop slabši, da bodo, žal, to plačevali tisti, ki so po pravilu najšibkejši. Torej tisti, katerih delovna mesta so bila že v obdobju, ko ni bilo finančne krize, na meji rentabilnosti. Takih je kar nekaj v Republiki Sloveniji, še zmeraj, ker še niso zagrizla v to prestrukturiranje. Pa še nekaj se mi zdi tu zelo pomembno poudariti - da je vsaka kriza ob neki neposredni razbremenitvi lahko tudi spodbuda za prestrukturiranje. Namreč, če bi šli po tem pristopu neposrednih spodbud gospodarstva in v razbremenitev gospodarstva ter hkrati namenili tudi nek paket sredstev za prestrukturiranje gospodarstva - kar je včasih počelo Ministrstvo za gospodarstvo, zdaj bo to menda počela Kad ali ne vem kdo, vrača se na neke stare vzorce Srda in podobno -, bi lahko tudi od primera do primera reševali tiste, ki zabredejo v težave. Verjemite mi, da je subvencioniranje polnega delovnega časa ukrep, ki bo stal precej denarja, učinka bo pa bore malo, zaradi tega, ker mi nihče ne more reči, da je enak prijem za neko Gorenje, za nek Talum in za kakšno drugo firmo, povezano, na primer, s tekstilom ali v kateri drugi podobni panogi. Takšne primere je treba individualno obravnavati in tudi ukrepe za pomoč tem podjetjem naperiti individualno; že obdobja se razlikujejo, kaj šele nameni in višina sredstev. Torej, razlika je v konceptih, spoštovani. Mi predlagamo, še enkrat, razbremenitev gospodarstva, ki velja za vse gospodarstvo enako, ne samo za tiste, ki se bodo prijavili na razpis in predrli opno nekih komisij. In ne torej smatrati, da gre zadeve poenostavljati.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica Vlade, gospa državna sekretarka? Izvolite.
Hvala lepa. Ukrep, ki ga prinaša ta zakon, če gledam z vidika davčnih olajšav in znižanja davčnih stopenj, je sam po sebi povsem primeren. Vendar Vlada ocenjuje, da to v tem trenutku ni najboljši ukrep. Je pa zelo drag ukrep. Finančne posledice predlaganega zakona so nekaj čez 400 milijonov evrov. Ukrep z vidika opredelitve državnih pomoči nima značaj neposredne državne pomoči, ampak posredne državne pomoči. In Vlada se je odločila, da je v tem trenutku primerneje posegati po res neposrednih državnih pomočeh. In v rebalansu državnega proračuna je za prestrukturiranje podjetij namenila 18 milijonov evrov. In za spodbujanje razvoja malega gospodarstva je namenila 67 milijonov, govorim o dodatnih denarjih, ki ga bomo uporabili za neposredne spodbude gospodarstva. Neposredne, seveda po pravilih, ki jih določajo direktive Evropske unije, kako se neposredne spodbude lahko delijo. Za spodbujanje in razvoj bo namenila 10 milijonov evrov. Za programe pospeševanja tehnološkega razvoja bo namenila 57 milijonov evrov. Ne bom vsega naštevala, ker bo razprava kmalu o rebalansu. Strinjam se z vami, da bi bila najbolj primerna, in to je Vlada ves čas zagovarjala, tudi razprav o posrednih spodbudah, ki jih prinašajo posamezni zakoni hkrati z rebalansom, in takrat bi se lahko odločali za obliko pomoči. Tehtati je treba, ali bomo vzdrževali takšno raven socialne države kot jo imamo in ali bomo v proračunu gradili tudi odhodke za investicije, s katerimi bomo na določenih segmentih pospešili gospodarski razvoj, ali bomo posegli po davčnih olajšavah in znižanju davčnih bremen. Kar pomeni, da prvega ne bomo mogli imeti. Oboje skupaj preprosto ne gre, ker veste, da smo majhna ekonomija in je naš problem ne samo velikost javnofinančnega in znotraj tega proračunskega primanjkljaja, ampak je naš problem tudi zadolževanje za financiranje tega primanjkljaja. To so diskusije, ki so legitimne, ampak Vlada je prek rebalansa že naredila ta razmislek, zato v tem primeru ne zagovarja predlaganega zakona in spodbud, ki zmanjšujejo fiskalne vire, ker je prepričana, da samo s fiskalnimi inštrumenti te krize ne bomo uspeli razrešiti. Zato še enkrat predlagam, da te rešitve, ki jih imamo v zakonu, niso dobre rešitve in zato mislim, da jih ne bi smeli podpreti, seveda v kontekstu celote, ki je pred nami, same po sebi pa so čisto primerne. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Ker vidim dvignjeno roko, odpiram prijavo za razpravo. Samo en krog. Gospod mag. Andrej Vizjak, imate besedo.
Hvala lepa.
Vse razpravljavce, ki ste se prijavili, opozarjam - vsak 5 minut!
Ste mi vzeli 5 sekund. V redu.
Nič za to.
Nič za to, nič za to, nič za to. Se hecam. Nič za to.
Upam.
Nič za to. Sigurno, če sem tako rekel, mi verjemite. Poglejte, res je. Jaz se v celoti strinjam z Vlado, da fiskalni viri niso dovolj. Zanesljivo niso dovolj in mislim, da bi bilo napak, če bi mislili drugače. Vendar v sklopu, ki smo ga na nek način predlagali kot rešitev, niso samo fiskalni. Ta konkreten zakon je med fiskalnimi ukrepi, so pa drugi tudi zelo pomembni in jaz sem jih danes že dvakrat naštel in jih bom še tretjič ponovil. Mislim, da je pospešeno investiranje v državne investicije, zlasti tiste, ki imajo dolgoročni razvojni učinek, tudi zelo pomemben ukrep, ki je povezan tudi s črpanjem evropskih sredstev. In tudi izvajanje vseh ostalih operativnih programov črpanja evropskih sredstev je nadgradnja tem fiskalnim virom. Mi imamo skozi operativne programe navedli celo kopico konkretnih ukrepov: pomoč malim in srednje velikim podjetjem, pomoč tehnološkemu razvoju, pomoč dvigu inovativnosti, razvoj gospodarskih središč, še posebej tistih, za katere študije kažejo smiselnost za nadaljnji razvoj, in vesel sem, da je, danes je bilo že omenjeno, gospodarsko središče Feniks med njimi. Da je med takšnimi ukrepi črpanja evropskih sredstev cela kopica teh, kako bi rekel, usmerjenih državnih pomoči skozi črpanje evropskih sredstev, ki jih je tudi Evropska komisija prepoznala za koristne in pisane na kožo razvojne naravnanosti našega gospodarstva. Torej, res je, niso samo fiskalni viri tisti, so tudi ti viri povezani s črpanjem evropskih sredstev preko operativnih programov in viri kohezijske politike, kjer lahko zopet država preko evropskih sredstev z investicijami v komunalno, okoljsko, cestno infrastrukturo razvojno vpliva na državo oziroma posledično tudi na njeno gospodarstvo. Vendar, s čim smo mi soočeni? Ko sem gledal tiste številke, jaz ne vem, če je rebalans že objavljen, ne vem če je, v parlament še ni poslan, ampak sredstva Evropske unije se zmanjšujejo, spoštovani gospodje, v rebalansu 2009, pomen dostopnih podatki, jaz bom zelo vesel, če se motim. Torej, kljub temu, da smo dve leti v finančni perspektivi, da smo, bi rekel, preživeli tudi to prehodno obdobje z zaposlenim potrjevanjem operativnih programov in vso proceduro, o kateri smo že veliko razpravljali, tukaj ni nekega, recimo vsaj temu, ni znatne pospešitve črpanja evropskih sredstev, Ne na tej strukturni strani, ne na kohezijski strani. In kaj šele, da bi bil nek preboj v izgradnji cestne infrastrukture, po podatkih, ki so bili objavljeni, dobi Ministrstvo za promet manj denarja v rebalansu kot je predvideno tudi z veljavnim proračunom za leto 2009. Torej, ne na področju fiskalnih virov ne na področju drugih virov ni zaslediti neke učinkovite politike, jo je pa zaslediti na, ne samo po naši oceni tudi po oceni gospodarstva in sindikatov, neprimernih ukrepih kot je subvencioniranje polnega delovnega časa, ki bo veliko stalo pa bore malo učinka imelo. Kako bo enemu, recimo podjetju, ki ima tisoč zaposlenih, ki se sooči z, recimo 30% manj naročil, pomagalo šestdeset evrov na delavca, to se pravi tristo šestdeset evrov na delavca v šestih mesecih, to se pravi tristo šestdeset tisoč evrov na mesec na vse delavce oziroma šest mesecev na vse delavce, to je, mislim, za eno takšno podjetje v takšni situaciji, zato sem predlagal tudi takrat, da bi formirali en resen sklad za teh petnajst milijonov ali kolikor ste drugače namenili za prestrukturiranje gospodarstva, da se "case by case" posveti tem primerom, da se vidi, ali se sploh da kaj narediti, tudi pri strukturiranju proizvodnje in podobno. Vendar, še enkrat. Tukaj je pravzaprav slediti skozi predloge Vlade na povsem drugačen, na mestih tudi konfuzen pristop. Jaz vem, da za to ni kriva državna sekretarka, ki je morala to zlepiti skupaj, da so to različni pritiski teh, onih, drugih, tretjih ministrstev. Da pa sploh ne govorim o tem, da bi bilo zaslediti v temu proračunu kaj duha k cilju usmerjenega proračuna, temu idealu, h kateremu, bi rekel, so vse Vlade do zdaj stremele, pa še nobena se ni niti približala temu približku, zdaleč ne. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dejan Levanič, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice. Jaz bi rad še enkrat poudaril, da je pri vsej tej debati o finančni in gospodarski krizi pomembno iskati konkretne rešitve, kako bomo lahko premostili ovire, s katerimi smo soočeni, in seveda poudariti, da vsekakor imamo dva koncepta; imamo vladni koncept, ki nekako rešuje gospodarsko in finančno krizo z vsemi ukrepi, ki so bili že napovedani, in ki vam jih bom še enkrat ponovil, da bomo imeli pred seboj predstavo, kaj Vlada Republike Slovenije dela in kaj je naredila v tako kratkem času, v 100 dneh. Treba je povedati, da so vsi ukrepi, ki so bili sprejeti v prvem finančnem okviru oziroma v prvem svežnju predvsem preventivne narave in so podobni ukrepom, ki so jih sprejele druge države znotraj EU. Da je v bistvu Državni zbor 11. novembra na svojem zasedanju sprejel ukrepe, ki omogočajo Vladi oziroma državi, da v prihodnjem, v kolikor bi se to izkazalo za potrebno, uporabi še tri oziroma štiri vrste ukrepov. Prva so posojila kreditnim institucijam, zavarovalnicam, pozavarovalnicam in tako naprej. Druga so državna poroštva kreditnim instuticijam. Tretja so kapitalski vložki v kreditne institucije, zavarovalnice, pozavarovalnice in tako naprej. In četrta so odkupi terjatev kreditnih institicij. Prej smo slišali s strani opozicije, konkretno s strani SDS, da država pomaga zgolj bankam, potem smo slišali, da njihov predlog, ki bi pomagal bankam, ni bil sprejet. Jaz v bistvu ne vem, kaj želite narediti, razen to, da nagajate pri nekaterih predlogih in si po mojem mnenju sploh ne želite, da bi se trend v gospodarstvu obrnil v pozitivno smer. Če pomagamo bankam, pomeni, da pomagamo podjetjem, če pomagamo podjetjem, pomeni, da pomagamo ohranjati delovna mesta. Poleg tega ja Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu začasno uvedel neomejeno jamstvo za neto bančne vloge upravičencev. Naslednji ukrep je bil sprejem dopolnitev k Zakonu o financah. In če jih naštejem samo nekaj, ki so bili, po mojem mnenju zelo pomembni. O njem smo danes veliko govorili, to je predvsem Zkon o subvencioniranju polnega delovnega časa. In dragi kolegi, res je, da ta zakon ne bo rešil gospodarske in finančne krize, niti to ni njegov namen. Zraven tega bo ogromno drugih ukrepov sprejetih, ki bodo verjetno bolje vplivali in reševali krizo. Ta zakon je bil sprejet z osnovnim namenom, da se čim dlje časa ohranijo delovna mesta in je dosegel ustrezen učinek. Podjetja so se tako ali drugače odločala, da bodo skrajševala delovni čas, ali da bodo kakorkoli drugače zmanjševala proizvodnjo. Vzela so subvencijo, ki jim jo je država ponudila, in se s tem zavezala za določeno obdobje, to je obdobje šestih mesecev, da ne bodo odpuščala in si ne bodo izplačevala nagrad. To je zelo pomemben ukrep, predvsem, da bomo lahko v tem najhujšem času lahko premostili to krizo do tega trenutka, ko se bo "trend" obrnil in bomo lahko iskali rešitve. Za vse tiste, ki govorite, da Vlada ni naredila nič na področju ukrepov, naj povem še, da je Vlada zvišala olajšave za investiranje v opremo in neopredmetena sredstva, da je zagotovila sofinanciranje nakupa nove tehnološke opreme, da je vzpostavila garancijo za zavarovanje bančnih kreditov za subvencionirano obrestno mero, da je sofinanciralo oziroma bo sofinanciralo razvojno-investicijske projekte, da je vzpostavila družbo tveganega kapitala s predvidenim začetkom delovanja že v tem letu, da je predvsem dala poudarek na mobilnosti kadrov in interdisciplinarne skupine ter da je povečala sredstva za spodbujanje tehnološkega razvoja in raziskovalno-razvojnih projektov v podjetjih. Treba je povedati, da je bil v tako kratkem času napredek, kar se tiče ukrepov, dober, da so se ustvarile štiri zelo pomembne skupine, A, B, C in D, znotraj katerih smo v bistvu razdelili te ukrepe. Prva skupina A govori o ukrepih s področja financ in likvidnosti podjetij, druga skupina B o ukrepih na področju trga dela, vseživljenjskega učenja in socialne varnosti, skupina C o ukrepih na področju infrastrukture, energije, okolja in trajnostnega razvoja, skupina D o ukrepih na področju izboljšanja koriščenja kohezijskih sredstev. Žal mi je, da ravno s strani Slovenske demokratske stranke slišimo, da se nič ne dela v smeri boljšega koriščenja evropskih sredstev, ko pa smo v preteklem mandatu bili deležni zelo pomanjkljivega črpanja evropskih sredstev in je ta vlada ustanovila posebno komisijo, da bi se nekako povečala možnost tega črpanja ter da bi vsi nekaj imeli od tega. V glavnem, več iskrenosti bi si želel pri reševanju gospodarske in finančne krize. Predvsem pa je treba še enkrat poudariti, da je ta vlada v rebalansu zagotovila 600 milijonov evrov za konkretne ukrepe in 590 milijonov evrov za tiste projekte, ki ste si jih zamislili v prejšnjem mandatu in za katere niste zagotovili denarja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matevž Frangež.
Eden od predgovornikov je omenil 346 milijonov, kolikor je povečanega prihodka iz naslova trošarin za goriva, tobak in alkohol v letu 2009. Res je, vendar smo hkrati s tem soočeni z radikalnim znižanjem nekaterih drugih prihodkov državnega proračuna. Dokončna odprava davka na plačilno listo v letu 2009, pomembna razbremenitev gospodarstva dosežena v času vaše vlade, minus 250 milijonov. Dohodnina, minus 222 milijonov, davek od dohodka pravnih oseb, že sprejeti ukrepi s podobnimi nameni, minus 113 milijonov, zmanjšanje DDV, minus 114 milijonov in tako dalje. Ob tem, da smo soočeni s situacijo, ki jo je že kolega Levanič pred mano omenil, da moramo v letu 2009 zagotoviti pokritje tistih stvari, ki ste jih kot vladajoča koalicija v prejšnjem mandatu obljubljali javnosti, tako imenovanih volilnih bombončkov v vrednosti 590 milijonov evrov. Pomembno je, da je Vlada z izjemnim razumevanjem socialnih partnerjev tu dosegla premike, predvsem pri dogovoru s sindikati javnega sektorja, in ublažila nastalo zaostreno situacijo. Današnje razprave v tej dvorani, se mi zdi, kažejo na to, da ste nekateri prepričani, da bo likvidnostna razlika in učinek dveh milijonov iz naslova skrajšanje roka pri Zakonu o DDV-ju in davčna olajšava za investiranje v primeru Zakona o dohodku, o davku od dohodka pravnih oseb, rešila slovensko gospodarstvo. Ne bo ga. Tisto, čemer moramo skupaj slediti, je to, da za vložen denar dobimo najboljši možni razvojni in socialni učinek. Govorite o individualni obravnavi nekaterih podjetij. Jaz mislim, da je Vlada to že napovedala. Finančni minister je konkretno, na primeru, mislim da, dveh podjetij, Gorenja in Revoza, govoril o tem, da mora država ustrezno asistirati pri velikih slovenskih podjetjih. Vendar, ko govorimo o krizi, velikokrat slišimo, morda se že sliši kot neka floskula, o tem, da je kriza tudi priložnost. Globoko soglašam s tem. Vendar le, če bomo tudi spoznali, kaj so vzroki te krize. Da so vzroki te krize nakopičeni izzivi, s katerimi je soočeno človeštvo; dejstvo, da živimo preko svojih zmožnosti; dejstvo, da je človeštvo potrebovalo 20 milijonov let, da je prišlo do številke dveh milijard in samo 60, da je skočilo iz dveh milijard na 9 milijard; dejstvo, da se tudi v naši družbi premalo zavedamo kakšno dragocenost imamo v slovenski naravi in v slovenskem okolju, da smo premalo usmerjeni v varovanje vodnih virov, čistega zraka, okolja in da moramo od zdaj najprej preprečiti vsako sečnjo slovenskega gozda. Kar se tiče ukrepov in njihovih učinkov. Močno soglašam; in če je to rezultat te današnje razprave, bom osebno zelo zadovoljen; da moramo sprotno ocenjevati učinke že sprejetih ukrepov. Bodisi tistih, ki jih sprejema Državni zbor, bodisi tistih, ki so v neposredni pristojnosti Vlade. Zato, da ugotovimo, kaj v tem času krize učinkuje in kaj ne in seveda tiste ukrepe, ki ne učinkujejo ustrezno, nadomestimo z novimi. Danes je že bilo izrečeno nekaj dvomov o tem, ali je kreditni krč popustil ali ne. V zadnjem mesecu Vlada ugotavlja, da kreditna aktivnost ponovno narašča in to je potrebno dodatno podkrepiti. Zato, ker bo samo preko kreditiranja mogoče zagotavljati vsaj premostitev za likvidnostne težave podjetij. Ukrepi, ki jih predlagajo, bodo to dosegli v bistveno, bistveno manjši meri in osebno se veselim predloga, ki ga pričakujem od Vlade, o dveh jamstvenih shemah za kreditiranje podjetij. Skratka, ta kriza bo priložnost tedaj, ko se bomo zavedali, da je čas, v katerem živimo, čas, ki zahteva trajnostno življenje in trajnostni razvoj in ko bomo to znali vsi vnesti v svoje življenje, v svoja individualna ravnanja, takrat bodo obeti za to, da bo tudi skupnost in Slovenija živela bolje, boljše.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miroslav Klun.
Hvala za besedo. Moram reči, da sem vesel in počaščen, da sem deležen tolikšne pozornosti v temu zboru. Podjetniki smo snovalci in uresničevalci novih podjemov, ki prevzemajo tveganje, ustvarjajo in inovirajo ne le produkte, ampak tudi celotne procese in povezujejo poslovne priložnosti z viri, ki jih znajo poiskati, medsebojno kombinirati in produkte tudi prodajati na trgu. Če želimo preživeti v temu dinamičnemu svetu, se moramo vsi večkrat obnašati podjetno. In vesel sem, da ste kar naenkrat vsi podjetniki. Podjetni smo lahko doma pri pripravi večerje za goste, pri organizaciji rojstnodnevne zabave, obletnice mature ali pri načrtovanju dopusta. Ni slabo, če smo podjetni, ko načrtujemo novo hišo ali preureditev stanovanja. Podjetništvo nas torej spremlja ves čas in ga lahko pojmujemo kot aktivnost, ki nam izboljša življenje. Kako pa se lahko podjetno lotimo dela v Državnem zboru? S takojšnjo analizo stanja, jasnimi cilji, premišljenimi načrti, predvidevanjem ovir, spretnim komuniciranjem in težnjo po izboljšanju položaja na dolgi rok. Ko poslušam vse te nasvete in pametne predloge s strani bivše vladajoče elite, se sprašujem, kako je možno, da postaneš kar naenkrat, ko si v opoziciji, tako pameten, da te nasvete trosiš vse naokrog? Ko si še pred štirimi meseci, to je decembra, 4., pred tremi meseci, trdil, da Slovenija ni in ne bo v recesiji. Na drugi strani ukinitev olajšav, ki je bila zaradi pregrevanja gospodarstva, cenena floskula in demagogija, da ne rečem sprenevedanje, zaradi katerih mi je včasih kar malo čudno. Strinjam se, da so bile olajšave takšne kot so bile za vse enake, seveda, izkoriščene v nekaterih primerih tako, da niso dale tistih rezultatov, ki jih pričakujemo v tem, za kar so bile sedanje olajšave vrnjene. Tukaj mislim na izgradnjo raznih trgovskih verig in vlaganja ne vem kam še. Da ne govorim o tem, da ko smo nekatere zadeve poskušali pred slabega pol leta narediti in uveljaviti, tudi skozi zakonodajo. Takrat, seveda, je bilo pri olajšavah finančno vzdržno komaj 10.000 evrov letne olajšave. Takrat, se pravi pred dobrim pol leta ali letom, takrat ko je bila še konjunktura, takrat je bil čas za olajšave in seveda s tem tudi nekako dan nek signal podjetnikom, malim podjetnikom, da se lahko na to zanesejo, da bodo olajšave uveljavljali, predvsem s.p.-jem, in tudi na dolgi rok investirali. Prepričan sem, da je potrebno, mogoče res, tako kot pravite, včasih na eni strani selektivno nekatere stvari urejati. Ko pa se te stvari selektivno uredijo, takrat pa to ni sprejemljivo, ker je treba linearno urejati, da smo vsi enaki. Da bom kratek. Verjamem v analize in predloge strokovnjakov Vlade, ki so pripravili ukrepe in bodo dobili zaokroženo podobo v tretjem paketu z rebalansom. Verjel sem, kot sem rekel, tudi vam, ko ste trdili, da je več kot 10.000 evrov olajšav letno finančno nevzdržno in jih dejansko nismo dobili. Ne bi rad, da se zaletavamo in sprejemamo nepremišljene ukrepe, ki bi ogrozili javne finance in porušili razvojno politiko in s tem posledično na dolgi rok tudi socialno. Skratka, podprl bom predloge Vlade. Verjamem, da v kolikor ne bodo dovolj prijeli, bomo v okviru možnosti sprejeli še druge.
Hvala lepa. Besedo ima gospod France Cukjati.
Hvala za besedo. Dovolite, da se samo nekoliko dotaknem besed gospe Kramarjeve. Namreč, bilo je rečeno, na nek način pohvalno, da zakon, ki ga predlagamo, ima dobro osnovo, ima dober namen, vendar je predrag, saj bi stal državo 400 milijonov evrov, in sicer v smislu, da bi za toliko bil priliv v državni proračun manjši. 26. februarja je Vlada poslala v Državni zbor mnenje k temu zakonu. V tistem mnenju med ostalim piše: "Nove investicijske olajšave bi v državnem proračunu za leto 2009 pomenile izpad prihodkov v višini od 100 do 150 milijonov." Jaz verjamem tej številki, tej oceni. To pa je ravno nekako polovica tistega, kar bo državni proračun dal za izvršitev Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa. In če izračunamo efekt subvencioniranja polnega delovnega časa, ne rečem, da ne bo nobene koristi od tega, marsikatero podjetje verjetno bo vendarle prebrodilo in bo svojo agonijo podaljšalo za pol leta, eno leto. Morda se bo celo katero izognilo stečaju in marsikatero delovno mesto, čeprav z 10% nižjo plačo, bo verjetno ohranjeno. Pa vendar, če primerjam učinek enega in drugega pristopa, ne morem razumeti, zakaj tako zelo nasprotujete našemu predlogu, s katerim bi se odpovedali od 100 do 150 milijonom, kot pravi Vlada, prihodkov v državni proračun, s tem pa bi omogočili tistim zdravim podjetjem, ki so sposobna investirati oziroma bi bila sposobna investirati v raziskave in razvoj, v ustvarjanje novih delovnih mest, z višjo dodano vrednostjo, kajti vemo vsi, govori se tudi v tem smislu, da bodo to krizo prebrodila samo tista podjetja, ki so sposobna višje dodane vrednosti in razvoja. Ne verjamem, ampak v veliki meri verjetno res to drži in bi ta zakon pomenil realizacijo tistega zelo lepega načela, da je lahko ta kriza tudi priložnost, priložnost za naše gospodarstvo, priložnost za bolj kvalitetna delovna mesta, za nova delovna mesta, ki bi nekako ublažila porast nezaposlenih. Zaradi tega me ne morete prepričati, da ni pametno podpreti tega zakona. Verjetno bi ga bilo možno tudi kasneje amandmirati. Jaz se pridružujem mnenju kolega, ki je pozval: "Pustimo zakon živeti, ne ga zdaj takoj zavrniti." In če bo možno, tudi amandmirati, tako da bo Vlada zadovoljna, da bo stvar izvedljiva, da boste vi zadovoljni, potem bi ga vendarle pripeljali do konca. In predlagam, ker gre za prvo obravnavo, ne gre za končno glasovanje, glasujmo za.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka je prej z roko nakazala, da želi besedo, vendar se ni prijavila. Glede na to, da je gospod poslanec Cukjati zdaj govoril tudi o njeni razpravi, mislim, da se strinjate in nimate nič proti, če ji dam besedo. Lahko? Izvolite, gospa državna sekretarka.
Najlepša hvala. Nisem imela namena še enkrat se oglašati, ampak nekaj pojasnil je potrebno na razpravo. Vaša ugotovitev glede finančnih posledic davčnih olajšav je pravilna. Vendar zakon ne prinaša samo tega. Zakon prinaša tudi znižanje davčne stopnje in zakon prinaša tudi drugačen "tretma" obdavčitve obresti. Mi se pogovarjamo o družbah, ki so v dobičku. Ne o družbah, ki bodo šle v stečaj. Stroški za razvoj so že sedaj obravnavani kot priznani stroški, ko se določa davčna olajšava, ko se določa obdavčitev, torej davčna osnova govorimo o dodatnih davčnih olajšavah. In poglejte, če gre podjetje v razvoj, ima na voljo čez 60 milijonov dodatnega denarja v državnem proračunu, ki bo namenjen tovrstnim programom in projektom. Ne vidim razloga, zakaj bi šli po drugi poti. Če so do zdaj dobro služili projekti, ki so financirani iz državnega proračuna, zakaj vnaprej ne bi? Direktne subvencije iz državnega proračuna, samo v bistveno večjem obsegu. Ampak ne glede na to, ta zakon absolutno ne gre v kontekst predlaganega rebalansa proračuna. 400 milijonov evrov manj prihodka sesuje predlagan rebalans, zato ponovno poudarjam, da ta zakon ni sprejemljiv za Vlado. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da so me nekoliko zbodle besed nekaterih kolegov poslancev, ko so nas obtožili, da nočemo s predlogi zakonov, ki jih vlagamo, samo nagajati Vladi, nagajati koaliciji. Mi predlagamo in smo predlagali zakone v kontekstu naših dosedanjih ravnanj. Mi predlagamo zakone kot nadgradnjo tistih zakonov, ki smo jih v prejšnjem mandatu sprejeli v Državnem zboru, in s katerimi smo sprostili davčni primež, davčne obremenitve državljanov, zmanjšali davčne obremenitve gospodarskih družb in s.p.-jev. Vpeljali smo olajšave oziroma znižanje davčnih obremenitev na dohodek pravnih oseb. Prav tako smo naredili in ukinili davek na izplačane plače. Vse te reforme, vse te spremembe smo naredili v prejšnjem mandatu. In ob tem tudi izpeljali in realizirali marsikateri socialni ukrep, tudi takšnega, ki ste ga nekateri okarakterizirali kot volilni bombonček. Mi pričakujemo, da boste, ker ste se zavezali, da je Slovenijo mogoče voditi bolje, da boste volilne bombončke prejšnjega mandata nadgradili, da jih boste izboljšali, ker je to pač za pričakovati v nekem normalnem procesu, v neki normalni evoluciji, in da boste morda še kakšnega drugega dodali. To si navsezadnje ti naši državljani tudi zaslužijo. In jaz upam, da boste to moč tudi zmogli. Ko smo pri razpisih. Gospa državna sekretarka je prej naštela en kup razpisov v višini 10 milijonov, 12 milijonov, 60 milijonov evrov. Veste, na en razpis za 10 milijonov evrov se lahko javi tisoč gospodarskih subjektov, in če bodo vsi dobili, pomeni, da bo povprečno dobil gospodarski subjekt 10 tisoč evrov. Prijavili se bodo subjekti različnih dimenzij, od podjetij z desetimi zaposlenih do tisoč zaposlenimi ali celo več. Sprašujem se ali so takšni ukrepi tega nivoja teh dimenzij sploh primerni. Razpis je bil primeren v prejšnjem mandatu, ko je bila gospodarska rast visoka, kot dodatni ukrep, kot dodatna pomoč gospodarskim družbam, da so te svoje ambicije, svoje cilje dodatno uresničevale. V situaciji, v kateri smo, pa tako selektivni pristopi, ko bomo zelo fokusirali določen namen, niso primerni. Mi moramo v situaciji, v kateri smo, sprostiti in dati vsem možnost, da si vsak po svojem znanju, vedenju, po svojih kontaktih, poslovnih kontaktih in tako naprej, sam poišče partnerja, rešitev, proizvodni program in lahko tudi kakšno tehnološko rešitev. To je ambicija predlogov, ki jih predlaga naša stranka. To, kar vi predlagate, pomeni fokusiranje, selekcioniranje in odbiranje tistih, ki so se na to prijavili. In recimo, da se prijavi tisoč gospodarskih družb na nek razpis, izbere se isto. 900 jih bo plačalo dokumentacijo, s katero se bo prijavilo na razpis. Še tam, kjer so upali, da bodo dobili, bodo imeli samo dodaten strošek. Ne verjamem, da je namen najširših ukrepov gospodarstva tak, da bo skozi to selekcijo, ne vem, del gospodarskih družb, ki se bodo javile na razpise, samo dodatno obremenil s stroški. Mislim, da je to zgrešen pristop. Je primeren za razmere visoke gospodarske rasti, ko hočemo določene segmente samo še dodatno stimulirati in zagnati, ni pa primeren za razmere, ko je v držav, recimo, splošna kriza, splošna situacija slaba. Ko pa govorite o situacijah v raznih državah sveta, ko naštevate svetovne voditelje, tiste štiri ali pet, ki jih vsak pozna, bi vas pa tudi spomnil na eno stvar. Prav vsi vedo za učinke Lehman Brothers, kakšni so bili v Nemčiji, kakšni so bili v Ameriki. Nihče pa ne pove kakšne učinke je ta Lehman Brother imel v Sloveniji. Na poslansko vprašanje, ki je postavljeno ni odgovora. Vemo za Ameriko, vemo za Nemčijo, vemo za Francijo, vemo za vse, za sebe ne vemo. In, ko ste to povedali, potem lahko tudi govorimo o tem, ali smo ali nismo.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod mag. Sajovic.
Hvala lepa. Jaz se ne bom spraševal, ali smo ali nismo, zagotovo smo in bomo. V teh časih je treba nekaj več optimizma. Moram pa reči, da sem pa danes zgrožen nad debatami določenih strank, predvsem iz opozicije, ki se očitno s spremembo mandata izgubile tisti čut za socialno občutljivost. Govori se o tem, da stavb, ki jih je načel ogenj, ni vredno gasiti, da naj se pusti propasti Slovenija in v teh težkih časih bo obstala, ali preživela tudi na področju [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]predvsem na področju socialne države. Jaz sem vesel, da ta vlada ima skrb in je občutljiva za te socialne transferje. Če rečem par besed, tudi to, da bo šlo po tej plačni reformi 142 milijonov za nazaj je v redu. Zadeva deluje proticiklično, denar se bo vrnil in investicijski cikel se bo obnovil. Pomembno se mi zdi, da gre za socialne transferje za nazaj 213 milijonov. Tudi 10 milijonov za sofinanciranje otrok v vrtcih je pomembna številka. Prav tako pa, seveda, 15 milijonov za kulturo in po istem principu 50 milijonov za vračanje v telekomunikacije. Tudi ta denar, če bo vse normalno, bo slej ko prej prišel na trg. Deloval bo spodbujevalno in proticiklično. Glede na to, da tega zakona ne moremo sprejeti, ker v javnih financah za to ni podlage, je pa treba povedati na drugi strani, da bomo pa investirali v kreiranje novih delovnih mest z rebalansom 234 milijonov, Ministrstvu za gospodarstvo - 95 milijonov, za tehnološki razvoj in raziskave, ki bodo tudi dale nove delovna mesta - 68 milijonov, dokapitalizacijo banke - 160 milijonov in za pravice brezposelnih tudi 53 milijonov. To se mi zdi pomembno. V teh časih, ki prihajajo, ne gre prvenstveno za to kdo bo ustvaril največ dobička in ali ga bo lahko potem reinvestiral ponovno v razvoj, potem se boste pa borili za njega, da na koncu plača še čim manj davka. Jaz mislim, da se bo Slovenija v teh letih pokazala predvsem s tem, ali je omogočeno vsaj zasilno preživetje vseh. To se pravi, moč verige se bo merila po najšibkejšem členu in zato sem vesel, da ohranjamo prvine, ki smo jih zapisali tudi v Ustavi, da Slovenija je in bo socialna država. Ne smemo se pogovarjati in razmišljati samo o gazelah kam bodo te reinvestirale svoje dobičke, pač pa je treba videti tudi zgodbo delavcev Simensa iz Maribora, delavcev IUV iz Vrhnike, Beti Metlike in pa tudi usode iz murskosoboške Mure. Jaz sem eden tistih, ki mislim, da je tudi v teh tovarnah pomembno vsako delovno mesto, da je vsako leto, vsak mesec, ki ga podaljšamo, pomemben, kajti zadaj stoji konkretna oseba, človek z imenom in priimkom, ki ima družin in mora plačati položnice, stanovanje in jutri preživeti. Zato razmišljati samo na kratek rok, kam bomo reinvestirali te dobičke tistim, ki jim ta trenutek ne gre najslabše, ni na mestu. Treba je pomisliti tudi na tiste, ki peljejo to Slovenijo naprej, to so zagotovo mala, srednja in pa velika podjetja, ki so uspešna, vendar pa ob skrbi za njih ne pozabiti na socialno državo. Naša naloga je, da poskrbimo za ene in druge. In kar se tiče tega zakona, ki so ga predlagali kolegi iz opozicije, jaz bom vesel in dobro bo za vse nas, če ga bomo v naslednjih letih mandata, ki prihaja, ob ustreznih pogojih lahko sprejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo bomo v skladu s časovnim potem seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali čez pol ure, to je ob 17.35, z glasovanjem o odločitvah včeraj in danes obravnavanih točkah dnevnega reda.
Spoštovane poslanke in poslanci. Prehajamo na glasovanje Državnega zbora o amandmajih in predlogih zakonov. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave - na desni strani vložene kartice mora goreti oranžna lučka. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zavarovalništvu, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 16. členu. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 49. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prijava teče. Besedo ima gospod Bogdan Barovič.
Hvala, gospod predsednik. Naj rečem, da nam je bilo s tem zakonom podtaknjeno gnilo jajce, če želite drugače, v prispodobi povedano. Najprej smo dobili v branje Ivana Cankarja, potem pa smo v drugi obravnavi govorili o delu, ki ga je napisal Izidor Cankar. Saj res, da je priimek isti, vsebina in avtor pa popolnoma druga. Še enkrat povem, da tisti, ki boste ta zakon sprejeli, boste podprli prvič v zgodovini; in pa to vas še enkrat opozarjam, poglejte si pripombe Zakonodajno-pravne službe, poglejte si 11. člen tega zakona, ta zakon ima 30 členov, ne samo 16 in Vzajemno; in poglejte si to in boste videli, da bomo zakon sprejeli nezakonito. Primerjavo teh dveh besed, pa upam, da razumete. Še enkrat opozarjam, bodite "fer", bodite pošteni, ne nam, predvsem pa Slovenkam in Slovencem, lagati. Ne lagati, ne zavajati! 22 členov od 30 je bilo spremenjenih iz osnovne obravnave do te obravnave. Pošteno bi bilo, da bi Državni zbor zavrnil ta zakon in dal takšnega, kakor je bil preoblikovan, v novo obravnavo, pa četudi po nujnem postopku, mi je vseeno, ampak da bi lahko govorili o takšnem zakonu, kot je bil predložen, in o katerem danes sploh nismo smeli in mogli govoriti. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da je bilo to načrtno dejanje, bilo je kukavičje jajce, v prvem branju smo brali Ivana Cankarja, v drugem pa Izidorja Cankarja, popolnoma različnih vsebin. In za vse, kar bo nastalo, boste krivi vsi vi, ki boste danes pritisnili "za" ta zakon. V 11. členu, še enkrat poudarjam, dovoljujemo, da tisti, ki je delal nezakonito, ima vseeno pravico do nekih dobičkov in prihodkov, "če...", preberite si, prosim vas! Bodite pošteni do slovenskega naroda! V Slovenski nacionalni stranki ne bomo in nočemo imeti s tem zakonom nobenega opravka, pa se lahko izgovarjate na Evropo ali pa na karkoli že.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas v svojem imenu? Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa. Ko smo imeli obravnavo te točke na odboru, smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke izrazili pričakovanje, da se bo skušalo to vprašanje urediti na transparenten način, kjer bodo povsem jasno izražene določbe, da ni možno dobička, ki se ga bo ustvarjalo, namenjati na netransparenten način v neke nove produkte. Žal, na odboru to stališče ni bilo sprejeto. Tudi ne pričakovanje, da ga bo koalicija, predvsem pa Vlada do obravnave na današnji seji ustrezno pripravila. Tudi v današnji razpravi, kljub tehtnim argumentom, ki so jih predstavili predvsem poslanci Slovenske demokratske stranke, ni bilo te podpore, zato osebno ne morem podpreti take rešitve v tem zakonu. Zato se bom vzdržal glasovanja o celotni podpori, kljub temu, da mislim, da celoten zakon je korak v pravo smer, vendar brez te določbe, mislim, da ne dosega tistega cilja, ki bi bil v dobrobit predvsem zavarovancev Vzajemne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 6. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je na drugo obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o davku na dodano vrednost v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine gospod mag. Vizjak.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo podprla amandma, ki skrajšuje rok vračila iz postavljenih 21 dni, kar je bilo sprejeto na Odboru za finance na predlog Vlade, na 14 dni, ker menimo, da so razlogi s katerimi se je prvotno postavljen rok 7 dni potegnil na 21 dni neutemeljeni in pravzaprav še naprej delajo potuho davčni upravi pri izredni zbirokratiziranosti njihovih opravil. Drugo kar pa je, pa menim, da ni res, da bi morali biti vsi, ki so preplačali DDV talci potencialnih zlorab oziroma tistih, ki želijo na ta račun tudi ogoljufati državo oziroma davkoplačevalce. Menim torej, če obstajajo utemeljeni sumi, da nekdo želi državo prevarati z vračilom DDV-ja, ima zato davčna uprava vse možnosti, da uvede ustrezne postopke in s tem tudi prepreči. Da so pa velika večina gospodarskih družb v Republiki Sloveniji, zlasti veliki izvozniki, ugledne družbe, ki gotovo niso v teh davčnih vrtiljakih, in je zato zgolj sklicevati se na anomalijo ali neko možnost zlorab tako kratkih rokov v smislu utaje davkov ali kakšnih drugih špekulacij, nekorektno in ne na mestu. Tudi vse države, ki imajo zelo kratke roke pri vračilu preplačanega DDV-ja, imajo to varovalko, da če pride do utemeljenega suma, to podaljšajo. Upam, da verjetno kakšno Gorenje, ki veliko svojih artiklov izvozi, ni tisto, ki bo zaradi špekulacij nekih davčnih utajevalcev bilo podvrženo tudi tem sankcijam. Sedaj se prav davčne zlorabe izrabljajo kot razlog, zakaj se tak predlog ne more podpreti. Torej, mi mislimo, da je to iz trte izvito. Tudi fiskalni razlogi so neutemeljeni, jaz sem zelo vesel, da mi pritrjujejo k temu tudi koalicijski poslanci, ki pravijo, da tisti, ki je kdajkoli imel kaj z izvajanjem proračuna, lahko tudi z zamikom določenih plačil kompenzira likvidnostni izpad proti koncu leta. To vsi vemo, še posebej pa to ve aktualna vlada, ker so se tega pravzaprav isti ljudje, ki sedijo na Ministrstvu za finance, posluževali pred kakšnimi petimi, šestimi, sedmimi leti zelo pogosto. Torej, mislim, da bi bil to zelo pomemben korak v smislu podpore k gospodarstvu.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas v lastnem imenu? Prijava teče. Besedo ima gospod Luka Juri.
Hvala lepa, predsedujoči. Sodelavke in sodelavci! Ne gre podpreti takšne spremembe, če vemo, da je ta sprememba neodgovorna, če vemo, da nam informacijski sistemi omogočajo 21 dni in ne več. Zato prosim, če imate kakšen odgovor na vprašanje, kako boste zagotovili, če že vztrajate pri tolikih dneh, kako mislite, da je mogoče zagotoviti pravičen in učinkovit nadzor. Kajti, če odgovora na to nimate, pomeni, da je ta predlog neodgovoren in seveda si zaradi tega ne zasluži podpore.
Hvala lepa, vendar z opozorilom, to je bila razprava, ne obrazložitev glasu. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Hvala lepa za besedo. Če mi dovolite, gospod predsedujoči, odgovor kolegu Juriju.
Ne dovolim.
Hvala lepa. Bom pa obrazložil svoj glas. Seveda bom z veseljem podprl amandma, ki smo ga predlagali v Slovenski demokratski stranki, kajti to je amandma, ki podpira, zagovarja in apelira na vse nas na opozicijski predvsem pa na koalicijski strani. Zato vas, spoštovani kolegi iz pozicije, danes oziroma zdaj ste zbrani v celotnem številu, zjutraj, ko smo razpravljali, vas je bilo nekaj, s strani Vlade skoraj nobenega, zdaj pa sploh ne, čeprav je to tema, ki bi veljala, da je tukaj cel ministrski zbor - no, sekretarka je zagotovo pohvale vredna, je bila tukaj, ampak bi veljalo, da bi bil tukaj predsednik Vlade in še nekaj ministrov. Kljub temu pa - glejte, to je poziv, želja, prošnja naših gospodarstvenikov, prosim, dajte njim glas! Če pa ne želite, če vam Vlada lomi hrbtenico, pritisnite "kvorum". Poglejte, opozicija vam bo [[...]]
Gospod Grill [[...]]
[[...]]izglasovala to.
Hvala lepa.
Mi bomo glasovali, in jaz osebno, za ta amandma.
Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi. Sam bom amandma podprl. Dejansko gre pri tem zakonu za ukrep, ki bi moral biti, po mojem prepričanju, med prvimi ukrepi vladne koalicije ob tej gospodarski in finančni krizi za spodbujanje gospodarstva. Namreč, dejstvo je, tudi nekateri poslanci koalicije so se udeležili Kluba gospodarstvenikov na Ptuju, kjer so eni od večjih podjetnikov povedali, da ob prometu preko 15, 20 milijonov evrov v tem času ne morejo dobiti za borih 100 ali 200 tisoč evrov kredita. Zato so takšni ukrepi, ko bi z vračanjem preplačanega DDV-ja v čim krajšem možnem času reševali tudi njihove podjetniške in likvidnostne težave, še kako dobrodošli in gospodarstveniki na to čakajo. Spoštovane kolegice in kolegi, predvsem koalicija, če pač niste sposobni pripraviti učinkovitih ukrepov, potem vsaj opozicijo poslušajte in pomagali boste lastnemu gospodarstvu.
Besedo ima gospod Bogdan Barovič.
Hvala. Za razliko od poslanskih kolegic in kolegov SDS bom skupaj s svojim kolegom Silvenom Majheničem v Slovenski nacionalni stranki ostal zvest svojim načelom in govorom in bom potrdil prvi in drugi amandma, ki ga je SDS vložila. Še enkrat poudarjam: sem za ta amandma, za razliko od odločitve od prejšnjega zakona od kolegov tamle.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 45. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Vlade k 2. členu. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 24. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 24.]] Lepo vas prosim - ko rečem, da odločamo, malo hitreje! [[...]] [[Smeh v dvorani.]] [[...]]Ob tem bi vas še obvestil, ker je bil ta amandma sprejet, je amandma Poslanske skupine SDS pod 2. točko brezpredmeten. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] Pardon, oprostite! Malo bolj zapleteno je. Od predlaganih amandmajev je bil sprejet en amandma v drugi obravnavi, zato bo Državni zbor tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji zbora. Besedilo zakona bodo pripravile službe Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prosim, gospod Tanko, proceduralno vprašanje.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsedujoči, predlagam, da preden sprostite gumb za glasovanje, pogledate po dvorani. V primeru, ko ste sprostili glasovanje o prvem amandmaju k 2. členu, tega niste storili in poslanska skupina svojega stališča ni mogla obrazložiti, niti nekateri poslanci. Napovedujem pa, da bomo za tretjo obravnavo vložili amandma.
Hvala lepa. Nekaj bi rad rekel, pa ne bom. [[Smeh v dvorani.]] Hotel sem reči samo to, da sem bil obrnjen proti vam vseskozi, samo prepozno ste dvignili roko. Dajte upoštevati tudi moje mnenje. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o bančništvu, v okviru rednega postopka. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Odločamo. Glasovanje teče. Glasovalo je 79 poslank in poslancev, za 75, proti 2. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - prva obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o davku od dohodka pravnih oseb. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prijava teče. Besedo ima gospod Matevž Frangež.
Najlepša hvala za besedo. Socialni demokrati ocenjujemo, da ukrepi, kot jih je Vlada že sprejela ali jih načrtuje, bolje uresničujejo tisto, kar je cilj tega zakona, to pa je razbremenitev gospodarstva in spodbujanje nove investicijske aktivnosti. Socialni demokrati smo v svojih stališčih v tej prvi obravnavi ocenili, da bi posledice sprejetja tega zakona predstavljale tudi grožnjo vzdržnosti javnih financ, s tem preskokom primanjkljaja preko 3% maastrichtskih kriterijev, in s tem ogrožanje tistega, kar štejemo naš skupen cilj. To pa je, da zagotovimo stabilnost in vzdržnost javnih financ in relativno ugoden dostop Slovenije, njenega gospodarstva in prebivalstva do kreditnih virov, kar je v času krize še posebej pomembno, tudi za s strani opozicije tako proklamirane cilje, kot je zagotavljanja likvidnosti gospodarstva v teh kriznih časih. Socialni demokrati bomo glasovali tako, da bomo pritrdili stališčem, da ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Vizjak.
V Slovenski demokratski stranki smo nasprotno prepričani, da je ta zakon primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo. Ključna intenca tega zakona je, da postavi vse gospodarske subjekte v enako pozicijo, da se jih razbremeni, da je to eden izmed ključnih fiskalnih ukrepov pri razbremenitvi. Vesel sem, da si je marsikdo v tem parlamentu v zadnjih štirih mesecih na to temo že premislil. Namreč, sprva so bili ti fiskalni ukrepi za blažitev posledic tudi v celoti zavrnjeni, kasneje pa je selektivno prihajalo s temi ukrepi in sedaj jih je pravzaprav tudi že posvojila Vlada, za katere pravi, da so to njeni ukrepi za razbremenitev gospodarstva. Jaz sem vesel, da bi pri takem pogoju tudi se odrekel predlagateljstvu, če bi danes to podprli, in da se Vlada v nadaljevanju podpiše, kajti ključen je izplen in učinek teh predlaganih ukrepov za razbremenitev gospodarstva. Prepričan sem, da je tak ukrep kamen v mozaiku ukrepov, ki jih slovensko gospodarstvo potrebuje, da gre za neposredno razbremenitev gospodarskih subjektov, znižanje davčnih stopenj in usmerjeno spodbujanje z davčnimi olajšavami investiranje v raziskave in razvoj in v opremo. Dajete lahko dober kompliment tudi vsem ostalim ukrepom, še posebej ukrepom, kjer lahko država pospešeno investira v infrastrukturo - razvojno infrastrukturo, cestno, okoljsko, informacijsko, energetsko infrastrukturo - in zelo ustrezen kompliment tudi ostalim operativnim programom črpanja evropskih sredstev, ki spodbujajo vlaganja v tehnološki razvoj, inovativnost, konkurenčnost vseh vrst gospodarskih subjektov. Torej, če bi naredili mozaik ukrepov, ki jih pogrešamo od aktualne vlade, ki bi na eni strani fiskalno razbremenjevali gospodarstvo, po drugi strani pa pospešili črpanje tistih sredstev, ki so Sloveniji že odobrena in pred katerimi ne smemo in ne bomo in ne moremo zbežati, torej evropskimi tako strukturnimi kot kohezijskimi viri, bi lahko naredili idealno kombinacijo pomoči, podpore slovenskemu gospodarstvu. Zato smo imeli tudi nekaj virov, še posebej virov v okviru trošarin, tudi nekatere druge vire - z zamikom in drugačnimi rešitvami glede plačne reforme v javnem sektorju - in to bi bil nek celovit ukrep, ki pa bi moral biti posredovan pravočasno. Tako smo bili pa deležni s kapljicami nekih ukrepov, ki so na koncu rezultirali v to, da nihče več ne verjame v ustrezno ukrepanje Vlade na tem področju.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas v lastnem imenu? Prijava teče. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Hvala lepa. Glejte, z veseljem bom podprl ta predlog zakona, ki smo ga vložili v Slovenski demokratski stranki, in verjamem, da ga je kot takšnega podprlo vsaj na tiho tudi kar nekaj poslanec iz koalicije, zato predlagam, da vsi tisti, ki podpirate ta predlog, ki je v korist, da glasujete "za" in da zopet omogočimo, da se ta zakon sprejme v obravnavo tudi v nadaljnjo proceduro. Kot smo že povedali, je to tisto, kar pričakuje naše gospodarstvo. Številna podjetja, predvsem mala in srednja, ki se v tem trenutku nahajajo v težavah, ko ne morejo z obstoječimi proizvodnjami konkurirati oziroma sploh prodajati v Evropi v svetu, imajo želje, ambicije, da se bodo nekako s svojo proizvodnjo prestrukturirali za nove produkte. S tem, ko jim bomo mi omogočali davčne olajšave, bodo imeli pogum, voljo in tudi sredstva, da bodo lahko pristopili k temu. Zato dajmo pristopiti k temu, da se to omogoči. Ne nazadnje tudi ta predlog prinaša decentralizacijo, kajti tudi to je korak k temu, da bomo bolj uspešni pri obvladovanju krize, ki se seli, hočemo ali nočemo tudi v Slovenijo, predvsem pa zato, ker naša vlada ne zna reagirati na te izzive, ki jih to prinaša. Zato obžalujem, da vladajoča koalicija in Vlada nimata teh rešitev in da jih moramo prinašati opozicija, vendar ne z namenom, da se tukaj demagoško [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kakorkoli opredeljujemo, ampak predvsem da pomagamo Vladi in tudi koaliciji. Zato prisluhnite našim predlogom. Ne biti toliko ideološko zaverovani, podprite to, kajti to je neza [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Anton Anderlič, izvolite.
Za zakon ni mogoče glasovati, predvsem zaradi tega, kar je bilo zdaj obrazloženo ob priložnosti za obrazložitev glasu. Gre preprosto za to, da je v tem trenutku preprosto preveč odgovoren čas, v katerem bi tekmovali s poceni, z demagoškimi zakoni, vnašali v javnost zmedo in se delali, da obstajajo recepti, ki bodo jutri rešili slovensko gospodarstvo in še kaj drugega. Nesporno sem v razpravi povedal, da se ne strinjam z načinom reševanja, kot zdaj Vlada počne in kar je tudi prejšnja in tudi vse vlade do zdaj so to zelo rade počele. Prepričan sem, da je vlada najslabši gospodar in način, ko pobere denar in ga potem skozi različne razpise, skozi različne komisije, skozi različne vrste in na dolgi rok deli in kontrolira, da je to najmanj učinkovito naložen denar. Prepričan sem, da je najbolje - in verjamem, da bodo diskusije kasneje pripeljale do tega, da bodo tisti, ki bodo denar ustvarjali, ga tudi lahko pri sebi zadržali - da, gospod Tanko! - in da ga bodo znali najbolje sami naložiti. To nima nobene zveze s tem, da bom v tem trenutku glasoval proti temu zakonu. Verjamem, da bodo jutri, pojutrišnjem, ko bodo na mizi novi ukrepi, našli mesto tudi tisti argumenti, ki govorijo na ta način, kot poskušam razumeti te stvari sam. Bi glasoval za to, če ne bi imeli na mizi že rebalansa, če ne bi imeli pred seboj tako velike naloge in zahtevne projekte, ki nas čakajo. Ampak, v tem trenutku bom glasoval proti.
Hvala lepa. Vidim, da je dvignjena še ena roka. Zato še ena prijava. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Gospod mag. Grims imate besedo.
Hvala. Poleg navedenih argumentov me je h glasovanju "za" prepričala tudi navedba poslanca koalicije, da je njegova vlada najslabši gospodar. Torej, je to zelo pomemben argument, da ostane denar tam, kjer ga ustvarjajo, v gospodarstvu, da torej služi naložbam, ustvarjanju novih produktivnih delovnih mest in da se ne porablja za kupovanje novih volivcev, kar ta vlada sedaj v zadnjem obdobju pripravlja in počenja kot svojo edino prioriteto. Torej bom glasoval za.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 46. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda - vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Boruta Pahorja na poslansko vprašanje gospoda Zmaga Jelinčiča Plemenitega v zvezi s tako imenovano problematiko izbrisanih. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Gospod Bogdan Barovič.
Hvala. Opravičujem gospoda predsednika, ker je na sestanku pri predsedniku Vlade. Spoštovane kolegice in kolegi z obeh strani, z vseh vetrov, z vseh političnih opcij! Če vam je kaj do Slovenk in Slovencev, do naše slovenskosti, do slovenske države, do pravne države, do pravic Slovenk in Slovencev, ki živijo v tej državi, potem boste pritisnili tipko "za". Vsej javnosti - vsi tisti, ki boste pritisnili tipko "proti", ste proti Slovenkam, proti Slovencem, proti 80.000 brezposelnim, proti 200.000 Slovenk in Slovencev, ki živijo na pragu revščine in si ne upate spregovoriti resnice o postavljenem vprašanju. Toliko, da veste, s kakšno vestjo boste odšli domov. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 45. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zvonka Černača bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa. Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade gospoda Boruta Pahorja na poslansko vprašanje gospoda Zvonka Černača v zvezi z reševanjem vprašanja tako imenovanih izbrisanih. V imenu poslanske skupine? Izvolite, gospod Černač.
Hvala lepa. Še je čas za popravni izpit. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predlog za razpravo o odgovoru predsednika Vlade podprla. Odgovor je bil pomanjkljiv. Na večino vprašanj sploh ni bilo odgovorjeno. Na drugi strani je bilo s strani predsednika Vlade rečeno, da odškodnine tako imenovanim izbrisanim, ki so bile vse doslej zanikane, češ, da jih ne bo, ne bodo ogrozile javnih financ in da bo Vlada stanje spremljala. Če pa se bo ugotovilo drugače, bo predlagala omejitev odškodnin z zakonom, kar je formalno-pravno neizvedljivo, saj so temelj za odškodnine odločbe, ki se pospešeno izdajajo. Slovensko demokratska stranka je v zakonodajno proceduro vložila ustavni zakon, ki bi omogočil dokončno ureditev tega vprašanja na način, da ne bodo ogrožene javne finance in ob pogoju individualne obravnave. To je tudi edini način, da se tistim, ki so z osamosvojitvijo špekulirali, prepreči, da bi izplačilo odškodnin uveljavljali na hrbtih tistih, ki so bili resnično prizadeti. Tako rešitev, torej rešitev z ustavnim zakonom, je podpiral tudi bivši predsednik države dr. Janez Drnovšek, ki je v pismu z dne 9. 1. 2006 predsednike parlamentarnih strank pozval k dogovoru. Takrat je med drugim zapisal. Citiram. "Vlada je pred kratkim pripravila predlog ustavnega zakona. Čas je za dogovor, Slovenija ga potrebuje. Sedite skupaj in poskušajte najti rešitev." Gospod Borut Pahor je takrat kot predsednik SD-ja zagovarjal konsenz, ki je predpostavka za sprejem ustavnega zakona, saj je v odgovoru predsedniku države z dne 16. januarja 2006 zapisal: "Vem, da rešitev z ustavnim zakonom ni idealna, je pa verjetno edino mogoča." Konec citata. Včeraj je bilo rečeno, da je treba spoštovati odločbo Ustavnega sodišča. Drži! In s tem se strinjamo vsi. Spoštovanje odločbe pa ne pomeni izdajanje odločb na njeni podlagi brez zakonske podlage, saj tudi 8. točka odločbe ni neposredno izvršljiva, kot je včeraj utemeljeval predsednik Vlade. 9 vrhunskih pravnih strokovnjakov, naj omenim samo nekatere: prof. dr. Igor Kavčič, prof. dr. Rajko Pirnat, prof. dr. Tone Jerovšek, prof. dr. Franci Grad in tako naprej, se je glede neposredne izvršitve 8. točke odločbe Ustavnega sodišča na način, kot je to storila ministrica Katarina Kresal, opredelilo negativno, saj v odločbi Ustavnega sodišča ne vidijo neposrednega temelja za izdajo upravnih odločb in v obširni pravni utemeljitvi poudarijo, da 8. točka odločbe Ustavnega sodišča ni procesno izvedljiva in da je treba izvršitev 8. točke Ustavnega sodišča urediti z zakonom. V razpravi, ki jo predlagamo, naj se torej razčistijo predvsem razlogi, ki preprečujejo sprejetje ustavnega zakona in soočijo različna stališča. Pri iskanju konsenza pri tem vprašanju namreč ne gre zanemariti pol milijona slovenskih državljank in državljanov, ki nikomur v tej državi niso dali mandati za enostranske odločitve, predvsem pa ne odločitvi, ki jo je sprejela ministrica za notranje zadeve, gospa Katarina Kresal, saj ta odločitev tudi ni pravno utemeljena, predvsem pa je za državo škodljiva. Poslanska skupina bo razpravo seveda podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu? Gospod mag. Grims.
Hvala. Ta predlog bom [[...]]
Samo moment. Prijave potekajo. Vidim več rok, zelo počasi se dvigajo, ampak so. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Sam bom seveda ta predlog za javno razpravo v Državnem zboru podprl, ker je zadeva tako pomembna in si glede na odgovor predsednika Vlade zasluži širšo razpravo, še preden se stvari do konca zapletejo. Zapletle so se že v prejšnji Ropovi vladi, ko je minister Bohinc začel izdajati odločbe. Nato smo tudi v skladu s pravno stroko to želeli razrešiti z ustavnim zakonom. Seveda, stvari so se ponovno zapletle takoj na začetku te vlade z izdajanjem teh dopolnilnih odločb, sploh pa z že izdano odločbo sodišča, kjer se vrača oziroma se plačuje za to, da je nekdo bil na tej listi tako imenovanih izbrisanih. Pa vendar je treba jasno povedati, da smo bili vedno za to, da se primeri rešujejo posamično, vsak primer posebej. Sam osebno vem, ker sem tudi sodeloval in pomagal nekaterim, ki se iz takšnih ali drugačnih razlogov takrat niso prijavili, si niso uredili državljanstva, pa bi v postopku to lahko uredili, če bi seveda želeli. Gre pa v glavnem izključno za tiste, ki so želeli našo državo izbrisati. In takšnega načina reševanja ne smemo dopustiti. Vsekakor pa je treba probleme razreševati individualno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Luka Juri. Prosim.
Hvala lepa. Razprave ne bom podprl iz enostavnega razloga, ker bi bila to zelo zelo zelo poceni demagogija. Tu gre za vprašanje pravne države in za vprašanje rešitev zagate, katero se v zadnjih letih ni znalo rešiti. To zagato pa se ni znalo rešiti enostavno zato, ker ni bilo političnega poguma. In prav zaradi tega političnega poguma bom glasoval proti takšni demagoški, nizki in v bistvu popolnoma politikantski razpravi, ki me bo spominjala na agitpropovsko propagando iz časov, ko sem imel manj kot 14 let in ko so nekateri bili še člani Zveze komunistov, ne pa sedanje demokratične države. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Melita Župevc.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Tudi moj glas bo šel proti. Vendar moj glas verjetno ničesar ne bo spremenil, kajti največja opozicijska stranka se je danes odločila, da postavi nov ultimat. Vi ste se odločili, izdelali svoj scenarij, da boste v tem državnem zboru opravili to razpravo. Danes ste predsedniku Odbora za zunanjo politiko, kot sem dejala, postavili ultimat: ali bo sklical sejo Odbora za zunajo politiko, ali pa boste, citiram gospoda Tanka, "vložili, podali zahtevo za sklic izredne seje Državnega zbora". To se bo seveda [[...]]
Gospa Župevčeva, lepo prosim, če ne razpravljate [[...]]
Utemeljujem, zakaj bom glasovala proti. Moj glas, torej, vaše odločitve, da boste imeli razpravo v Državnem zboru, ne bo spremenil, tako da vaše karte so tako ali tako razkrite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Sajovic.
Hvala lepa. Kar se tiče odgovora mandatarja, je bil izrazito odločen, jasen in konkreten. Nekje so zapisali, da pametnemu zadostuje beseda. In jaz sem bil s tistim, kar je mandatar povedal, zadovoljen, ostali se boste odločali vsak po svoji vesti. Seveda pri zadevi izbrisanih ne gre za odškodnine, pač pa gre za določitev stalnega bivališča. Kar pa se tiče odškodnin, že nekaj let nazaj je bilo izdano nekaj tisoč dopolnilnih odločb, rezultat teh dopolnilnih odločb: 24 tožb, 6 pravnomočno že rešenih, nobena v prid tistim, ki zahtevajo odškodnine, tudi zadeva gospoda Todorovića na Ptuju še ni pravnomočna. Ko pa smo ravno pri odškodninah, prav in lepo je, če bi imeli poslanci za vse te zadeve enako dolg meter takrat, kadar bomo popravljali krivice pri zakonu o žrtvah vojnega nasilja. V povojnem času so bile brez dvoma storjene, treba jih je popraviti in, če smo komu naredili škodo, mu seveda zagotovo pripada tudi kakšna odškodnina. Kar se tiče višine zneskov, če pogledamo zgodbo, denacionalizacije, videli boste, da smo zašli v številke, ki pomenijo milijone, pa tudi dve milijardi evrov. Zato gre moj glas ta trenutek proti pregrevanju političnega prostora, izsiljevanju in nestrpnosti do drugače mislečih.
Hvala lepa. Gospod mag. Grims.
Vsekakor bom podprl to razpravo, kajti dejstvo je, da v tem trenutku ne govorimo vsi istega jezika. Kakšni nesmisli se potem lahko prikradejo tudi v kakšne časopisne ali druge medijske naslove, pokaže včerajšnja seja. V nekaterih naslovih ste lahko prebrali trditev, ki je bila izrečena za tem pultom, "edina rešitev je lahko pravna". Ja, ljudje božji, kaj pa je bolj pravnega kot ustavni zakon! Ali veste, kakšen nesmisel je bila takšna trditev že sama zase in potem se iz te izvede cele članke, na osnovi katerih se piše, da je predlog ustavnega zakona nesprejemljiv. Dejansko je pravnih rešitev možnih več, toda pravna in pravična rešitev, ki bi za vse uveljavila enaka merila in s katero bi se edino izognili neenakosti pred zakonom, pa je zgolj in edino ustavni zakon. In k temu so pozvali številni ustavni pravniki, ki v nasprotju s tem, kar ste zatrjevali zadnje dni, tudi sedaj sami ponovno javno opozarjajo, da še vedno mislijo, da je ustavni zakon daleč najboljša rešitev, pravna rešitev, enako pa je bil nekoč mnenja tudi Borut Pahor in enakega mnenja je bil pokojni dr. Janez Drnovšek, ki je celo to zapustil v posebnem pismu kot svojo politično zapuščino. In danes politično zapuščino dr. Janeza Drnovška uresničuje SDS skupaj z ostalimi, ki smo se pripravljeni pogovarjati o ustavnem zakonu, vsi ostali pa to zapuščino rušite.
Besedo ima gospod Ivan Grill.
Hvala lepa. Z veseljem bom podprl to pobudo, predlog, da se o tem vprašanju opravi javna razprava. Kajti, glede na odgovor, ki ga je na to vprašanje podal predsednik Vlade, ocenjujem, da je več kot nujno, da se tukaj opravi javna razprava. Mislim, da so pri predsedniku Vlade glede na njegova stališča, ki jih je imel v preteklih mesecih, letih, in to, kar je podal zdaj na tej seji, tako velika razhajanja, da je prav, da se tukaj opravi razprava, kjer se poiščejo rešitve, ki so v prid celotni Sloveniji. Ni tukaj zdaj, ali se ta razprava opravi v korist opozicije ali pozicije. To je razprava, ki je potrebna v korist Slovenije, kajti izbrisani in vse te stvari, ki so s tem povezane, so v takšni obliki zagotovo v škodo slovenskemu proračunu, slovenskem davkoplačevalcem, predvsem pa tistim, ki so se borili za Slovenijo. In ne nazadnje, ravno sedaj je aktualna tema univerzijade, ali bomo v Sloveniji pristopili k temu ali ne. Samo odškodnine, ki jih bodo pridobili - in to zagotovo lahko trdim - izbrisani s temi odločbami, bodo presegle vsaj dve ali tri investicije, ki bi jih lahko namenili za univerzijado. Zato je prav, da poiščemo skozi splošno razpravo v Državnem zboru,da opravimo to razpravo in poiščemo rešitve, ki bodo v korist vsem nam. Zato apeliram tudi na koalicijske poslance, da podprete to pobudo, ki je, kot sem že omenil, v korist vsem nam in ne samo opoziciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim samo gospod Černač, izvolite.
Hvala lepa. Še v svojem imenu bom ta predlog za razpravo podprl. Poglejte, za razpravo gre in o tem danes odločamo, o ničemer drugem. Gre za razpravo o odgovoru predsednika Vlade; odgovor, ki je pustil kar nekaj dodatnih odprtih vprašanj in dilem. Na drugi strani gre za vprašanje, o kateremu je javnost zelo razdeljena, na eni strani, in na drugi strani pa želi in terja odgovore na vprašanja, ki niso jasna. In razprava je idealna priložnost, da se na eni strani razčistijo in pojasnijo pravne dileme okoli tega vprašanja in da se na drugi strani vsebinsko soočijo tista stališča, ki preprečujejo konsenz okoli ureditve tega vprašanja. Jaz sem trdno prepričan, da vprašanja tako imenovanih izbrisanih s tem, kar se sedaj počne, ne bo urejeno in ne bo zaprto. Ponovno ni ponovno bo burkalo slovensko javnost, najslabši konec iz tega bodo potegnili tisti, zaradi katerih to problematiko pravzaprav urejamo. Ustavno sodišče ni naložilo neposrednega izdajanja odločb. Strokovnjaki prava, ki so glede tega pojasnili svoje mnenje v petih obširnih točkah, so izrecno zapisali, da po izrecni določbe Ustave Republike Slovenije, po 161. členu je Ustavno sodišče negativni zakonodajalec, kar pomeni, da lahko zakone, če ugotovi njihovo neskladnost z ustavo, razveljavi. V skladu s 4. točko 153. člena Ustave pa morajo odločbe upravnih organov, kar Ministrstvo za notranje zadeve nesporno je, temeljiti na zakon oziroma drugem veljavnem predpisu. Zaradi tega 8. točka procesno ni izvedljiva. Mimo teh ugotovitev ni mogoče iti, ne moremo mižati pred ustavnimi določbami, pred pravnim redom, ki mora veljati za vse v tej državi na enak način. Rešitev iz te zagate, rešitev iz tega vprašanja, ki je formalnopravne pa tudi vsebinske narave, je gotovo najbolj ugodna rešitev je ustavni zakon. In točka, na kateri je treba odpreti razpravo je, zakaj rešitev s konsenzom glede tega vprašanja in mogoča. Temu je namenjen predlog za razpravo, ki ga bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odpiram še enkrat prijavo za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Gospod Miran Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom glasoval proti predlogu. Odgovor predsednika Vlade je bil jasen. Vem, da boste, gospe in gospodje, poslanke in poslanci iz opozicije zagotovili, da bomo o tem še nekajkrat govorili, ker so predlogi o tem dani. Tudi interpelacija ima ta namen, tudi vložitev predloga ustavnega zakona ima ta namen. In v vseh teh primerih boste govorili polresnice ali neresnico. Tako kot počenjate danes. Mislim, da je državljankam in državljanom dovolj, če vaše polresnice in neresnice slišijo enkrat, ni treba, da jih slišijo mnogokrat. Da je to, kar trdim, res, prosim, da si enkrat v miru preberete intervju gospe dr. Dragice Vedam Lukič v zadnji številki Dnevnika oziroma Objektiva. Bila je v tistem času ustavna sodnica. Trdila je z vso gotovostjo, da je Ustavno sodišče potrebovalo dolgo časa, preden je preučilo vse okoliščine izbrisa, in da zdaj lahko z gotovostjo trdi, da to ni bil slučaj, ampak zavestna politika takratne vlade. Ustavna sodnica je zbrala korajžo in povedala tako odločne besede: zavestna politika takratne vlade proti skupini ljudi, ki takratni vladi ni bila po volji. In hkrati je povedala, da je zdaj krivico, neustavnost in nezakonitost, ki je bila povzročena, treba odpraviti. Predlagam, da Državni zbor zagotovi, da bodo državljanke in državljani, ki takšnih dolgih tekstov ne berejo, dobili iz Državnega zbora objektivne informacije, ne pa da se bodo s strani sedanje opozicije stalno in znova širile neresnice, ki popolnoma popačijo dejanski problem in dejansko sliko. Zato bom, še enkrat povem, glasoval proti.
Hvala lepa. Gospod Matevž Frangež, izvolite.
Tudi sam bom glasoval proti. S tem glasom želim protestirati proti zlorabi imena dr. Janeza Drnovška. Tisti, ki ste brali njegove misli, veste, da govorijo o dobrem in pravičnem. Tisti, ki ste danes govorili o njegovem delu v nekdanji federaciji, njegovem delu kot predsedniku vlade, njegovem delu kot predsedniku republike - to je politična zapuščina ne ene stranke, ampak vsega slovenskega naroda -, veste, da so misli, ki jih napaja sovraštvo na vaši strani, v temeljnem nasprotju z duhom in dobrim, ki ga je poskušal širiti pokojni predsednik republike. In dokler bo razprava o izbrisanih poganjala to vaše sovraštvo, izjavljam, da sem tudi jaz izbrisan.
Hvala lepa. Gospod Rudolf Petan, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Sam bom seveda podprl predlog, da se opravi razprava, bom pa to razpravo opravil brez kakršnegakoli sovraštva. Želel bi povedati, da sem v tistem času, ko se je ta zadeva urejala, bil sam tudi na takem mestu, kjer sem bil odgovoren za to, da smo tem ljudem, ki si ne bodo direktno uredili statusa, morali poslati obvestilo, da se to ne bo zgodilo, da bodo pridobili vse, kar je potrebno, da bodo lahko bivali v Sloveniji, in vse tiste pravice, ki iz tega izhajajo, in smo jim morali točno povedati, kaj morajo narediti. Tega nekateri niso naredili, zato je ta problem zame takšen, kot je, in ostajam pri tem, da problem izbrisanih ne obstaja. Bi pa dal neko drugo primerjavo. Prej smo obravnavali zakon o davku od dohodka pravnih oseb in državna sekretarka je omenila, da ta zakon ne more biti sprejet, ker bi to pomenilo dodatne obveznosti za državni proračun v vrednosti 400 milijonov evrov. Spoštovani, izdajanje odločb izbrisanim pomeni posledično tudi tožbe in odškodnine, ki bodo dvakrat, trikrat večje, kot bi bila ta pomoč gospodarstvu, pa tisto ni bilo možno, za izbrisane bi pa bilo možno. In še naslednje. Prihajam z območja, ki kandidira za univerzijado. Tisoč in en vzrok je, zakaj se univerzijade ne bi organiziralo, zakaj je to tako, ono tako in drugače. Tu bi šlo direktno za pomoč tudi turizmu. Sam prihajam s tega območja in vem, da bi univerzijada stala mogoče samo tretjino tega denarja. Ampak za to je že problem, za tako imenovane izbrisane pa ni nobenega problema. Takoj je treba izdajati odločbe. In govorimo o ne vem kakšnih obveznostih države napram Evropi. Mi bomo morali kaj plačati, ne Evropa, zato moramo mi odločiti tako, da bo prav. In prav gotovo je projekt univerzijade ali tiste oprostitve davka pravnih oseb bistveno bolj pomembno. Zato bom podprl to razpravo, ker neke stvari je treba razčistiti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Gorenak. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi sam bom podprl to razpravo o kateri teče beseda. Naj vas skušam prepričati tudi skozi to, da sem leta 2004 sodeloval oziroma delal na Ministrstvu za notranje zadeve, ko je tam potekalo izdajanje 4.000 odločb tako imenovanim izbrisanim, ali kot sam pravim prenešenim. Od tistih 4.000, ker so bile izdane na pamet, ker so bile izdane po nekih evidencah iz leta X nazaj, jih je kar nekaj sto prišlo nazaj, in kasneje je notranje ministrstvo lahko ugotovilo, da jih je poslalo na naslove, ki ne obstajajo, da jih je poslalo ljudem, ki jih ni tukaj, da jih je poslalo mrtvim ljudem. Drugo. Posebej pomenljiv je podatek 8.305 in v času gospe Kresalove 25.671, ob tem da štejejo isti ljudje, verjetno znajo isto matematiko, naravni zakoni govorijo, manj bi jih moralo biti, ne več. Osebno kot sodelujoči v vojni za Slovenijo doživljam tudi žalitev s strani vseh tistih, ki govorite tako, kot govorite. Verjamem, da tako doživljajo tudi vsi tisti, ki so držali orožje v rokah in so bili stari več kot 18 let in so takrat vedeli, kaj delajo. Tudi zato bom glasoval za to realno razpravo, ker se danes oglašajo oficirji, ki so dobili zalet z dejanji, ki se danes dogajajo v tej državi. Seveda tudi zato, ker odškodnine do pred nekaj dnevi so bile absolutno nemogoče, ko pa je bila prva prisojena, so pa eventualno mogoče in še vedno govorimo in še vedno zavajamo, da odločba ne pomeni nič. Ni res! Odločba je podlaga za odškodnino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Žnidaršič.
Hvala lepa. Spoštovani vsi prisotni! Tega predloga ne morem podpreti, med drugim tudi zaradi tega ne, ker kakršnekoli zasluga za osamosvajanje prav nikomur ne dajejo pravice, da se ne popravi krivica, ki je bila storjena, in da se ne bi priznale, denimo, odškodnine, če je nekdo do njih upravičen. Katji, težava takih razprav ni v tem, da hočejo braniti slovenstvo, državne finance in tako naprej, govorijo o revežih - mimogrede, reveže so pahnili še v hujšo revščino z zakonom o socialnih transferih, takrat niso pomislili, da kdo nima za kruh in tako dalje. Ampak, da se vrnem nazaj. Gre preprosto za to, da razpravljavci poskušajo prepričati slovenski narod, ki v marsičem naseda tem, tudi lažem, da zagovarjajo nekaj dobrega. Skušajo jih prepričati, da nekdo ni upravičen, da se mu popravi krivica, ker njim ni všeč. Kam bomo prišli, če bomo odvisni od tega, da bo za nas pravna država veljala samo, če bomo gospodu kateremu koli od teh, ki terjajo tole razpravo, všeč ali ne. In zato gre. Mene so izbrisali, ko sem bil star eno leto, še ne, zato ker sem bil Slovenec. Gospodje, ki hočejo to razpravo, bi radi nekoga izbrisali zato, ker ni bil Slovenec. Denimo, pet tisoč otrok, ki niso vložili zahteve za državljanstvo, njih naštevajo kot tiste, ki so bili proti osamosvajanju. Mimogrede gospodje, v demokraciji je lahko nekdo tudi proti, pa mu zato ne morete in ne smete vzeti stalnega bivališča. Tudi če bi bili vsi proti osamosvajanju, če bi bili vsi člani armade, ne bi smeli vzeti stalnega bivališča, lahko pa bi jih obravnavali kot tiste, ki so tako ali drugače škodovali državi. S takšnim načinom bi se strinjal, z vašim se pa ne. Hvala.
Hvala lepa. Vidim, da so še roke dvignjene, zato še enkrat, vas pa lepo prosim, prijava teče in prosim, če se lahko prijavite. Oprostite, sem se zmotil, ker sem ves čas poslušal razprave, obrazložitev. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Člani, podprl bom predlog za razpravo o tej pomembni temi in moram reči, da lani je predsednik republike, gospod Türk, odražal, že v tistem govoru govoril, da vladanje v imenu polresnic je moralno zavržno dejanje in da je tako vladala bivša partija. Vidim, da vladajoči ponovno želite vladati v imenu polresnic in očitate celo polresnice opoziciji. Poglejte, v tej zadevi o teh izbrisanih želite na račun tudi nekaj individualnih krivic zaščititi tudi agresorje in omogočiti tudi agresorjem, da bodo izčrpavali slovensko državo. Ta primer gospoda Todorovića je simptomatičen in simboličen, bil je v isti tovarni kot jaz zaposlen in vem, kako je skupina militantnih prosrbskih ljudi pripravila načrt zamenjave vseh vodilnih od mitinga naprej in tudi predvidela aretacije; in to so javno razglašali po Ptuju in tam okoli. In sedaj so ti za vas nacionalni junaki. Takšni bi takrat, če bi bila Slovenija bolj radikalna, lahko postali tudi "persone non grate". Z vso pravico bi slovenska država takšne ljudi takrat razglasila za "persono non grata, ki so se javno in odkrito borili proti slovenski državi. Slovenija tega ni storila. Bila je velikodušna, bila je milostna, vendar ti so arogantni ponovno danes. Zahtevajo za svojo arogantno sovražnost odškodnine od te države. Podpirajte jih. Podpirajte! Vendar boste od ljudstva dobili tudi vi račun, da ga plačate. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Grims. Prej sem ocenil, da imate repliko, vendar ste mi povedali, da imate proceduralno vprašanje. Izvolite, prosim.
Spoštovani gospod predsedujoči! Najprej odločno protestiram proti temu, da poskušate brati misli. To je znak vaše arogance in nevednosti in vas prosim, da vodite sejo skladno s postopkom, skladno s Poslovnikom, ki velja za vse nas. To je prvo. Drugo. Hotel sem protestirati proti tej poplavi sovražnega govora, ki je bila dana s strani vladajoče koalicije, kjer se vehementno uporabljajo besede, kot neresnica, laž, sovraštvo, brez da bi se za to navedlo kakršen koli argument. Konkretno pa sem želel v tistem trenutku predlagati, da bi se za vse nove poslance, tudi za spoštovanega poslanca SD-ja, ki je v tistem trenutku govoril, razdelilo tisto Drnovškovo pismo iz leta 2006, ki je bilo poslano na Vlado, na Državni zbor in na vse politične stranke in v katerem je gospod dr. Janez Drnovšek izrecno podprl predlog ustavnega zakona, ki ga je oblikovala takrat vlada Janeza Janše in pozval k pogajanjem, k oblikovanju kompromisnega besedila in torej s tem k politični modrosti. In to je zapustil kot svojo politično zapuščino. Tisti, ki vas pač takrat ni bilo v Državnem zboru, verjetno s tem res niste bili seznanjeni. Toda lepo vas prosim, ne svojega neznanja in nevednosti potem nadgrajevati še z žalitvami za tiste, ki pač stvari poznamo in smo, mimogrede, tudi te dokumente, to pismo dr. Drnovška tudi javno pokazali. Predlagam, gospod predsedujoči, da se razdeli vsem tisto pismo, tako da bomo vsi vedeli, o čem govorimo. Hvala.
Hvala lepa. Prvo: to, kar ste predlagali, lahko organizirate po svoji liniji. Ni to stvar [[...]]Dovolite. Ni to stvar vodstva Državnega zbora, da to naredi. To je prvo. Drugič. Za mojo oceno, kar ste mi jo dali - hvala vam lepa, sem počaščen. Besedo ima gospa mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Predloga za razpravo o odgovoru predsednika Vlade na zastavljeno poslansko vprašanje ne bom podprla. Sodim namreč, da je predsednik Vlade na zastavljeno vprašanje ne samo enkrat, ampak najmanj dvakrat, če ne celo trikrat, razložil svoje poglede na reševanje vprašanja izbrisanih, tudi na svoj odnos do ustavnega zakona in pojasnil, najmanj dvakrat, zakaj se je njegovo stališče do ustavnega zakona spremenilo. Neresnica je tudi to, da stranka Socialnih demokratov v predvolilnem času ni povedala svojega stališča do izbrisanih. Na večkrat javno zastavljeno vprašanje o tem, kako bo stranka ravnala, če bo Borut Pahor izvoljen za predsednika Vlade, je jasno in kratko odgovoril, da bomo to vprašanje rešili. In sedaj smo na najboljši poti, da je krivica, ki je bila storjena, popravljena, tako kot se za pravno državo spodobi, tako kot veleva ustava, da smo vsi pred zakonom enaki in da imamo pravico tudi ne glede na velikodušno ponudbo državljanstva se odločiti tudi, da državljanstva ne sprejmemo, nihče pa nima pravice vzeti stalnega prebivališča, ker je to temeljna človekova pravica. Vesela bi bila, tako kot so danes nekateri kar kipeli od veselja, če bi končno ljudje nehali zastrupljati ozračje s sovraštvom in nenehnim ponavljanjem zgodb, za katere sem sedaj prepričana, da mogoče že niti sami vanje ne verjamejo in jih morajo zaradi tega nenehno ponavljati. Priložnosti za razpravo o izbrisanih je bilo že veliko, kot kaže, jih bo še veliko. Ampak da bi pa prepričali javnost ali mene, da odgovori predsednika Vlade niso zadoščali, pa ne bodo imeli [[...]] [[Izključen mikrofon.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospa Darja Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Tudi sama bom, seveda, glasovala proti temu predlogu, da se opravi ponovna razprava o odgovoru predesednika Vlade na poslansko vprašanje. To pa predvsem zaradi tega, ker vem, da ni mogoče prepričanih prepričati o čem drugem, ampak zato, da prihranim vam, nam in slovenski javnosti, da bi spet imeli priložnost opozicijski poslanci dejansko zastrupljati to ozračje v Sloveniji in vnašati toliko sovraštva in laži. Da, laži, to je lepa slovenska beseda za grdo stvar, kot jih je bilo ravno v zvezi z izbrisanimi že povedanih in pričakujem, da bi jih še bilo. Boli me, ko se nekateri sklicujeta na gospoda pokojnega predsednika dr. Janeza Drnovška. Kdor je natančno prebral to pismo, ve, da je napisal v tem pismu, da sprejema ustavni zakon kot osnovo za rešitev tega vprašanja; se pravi kot osnovo, nekaj, o čemer bi se po njegovem takrat morda dalo graditi. Ampak, on je to mnenje lahko izrazil, vedno pa je na Državnem zboru, da oceni ali je takšen ustavni zakon sprejemljiv ali ne. In tako kot vi razlagate pravno državo in trdite, da edini sprejemljiv način bi bil sprejem ustavnega zakona, je, če se dobro poslušate, predlagate, da je z ustavnim zakonom možno derogirati ustavna določila o človekovih pravica. Ampak, dragi moji, tudi če to storite, bo še vedno veljala Deklaracija o človekovih pravicah, Evropska konvencija o človekovih pravicah, Listina o temeljnih pravicah Evropske unije in še druge listine, ki nas, zato ker smo jih ratificirali, delajo demokratično državo. In ne boste nam preprečili, da bi se še naprej zavzemali za demokratično, pravno državno in delali tudi v tej smeri. Torej, prihranili bi vam en poskus, ko se razgaljate in kažete slovenski javnosti svoj obraz, kakšni ste.
Hvala lepa. Prijava teče. Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo. Če Državni zbor želi, da se ga kot institucijo jemlje resno, se mora tako tudi obnašati. Če ta Državni zbor želi, in poslanci in poslanke, ki v njem sedimo, da se instituti, ki jih za naše delovanje ustava predvideva, upoštevajo, potem moramo najbrž sami sebe najbolj resno jemati. In to zdajšnje obrazlaganje glasov, žal, po mojem mnenju takšno ni. Zato tudi najbrž se ne smemo čuditi, če ne bodo vsi odgovori na naša poslanska vprašanja takšni, kot bi sami želeli. Saj tudi mi najbrž nismo takšni, kot bi volivke in volivci želeli, da smo. Poslance nas nič ne zavezuje pri našem odločanju: ne pretekle izkušnje, ne pismo kogarkoli. In jaz si kot prvikratni poslanec tudi ne bom pustil soliti pameti od nikogar. Mi je to čisto vseeno, ali je to opozicijski poslanec ali bivši pokojni predsednik. Jaz se pač o stvareh moram in se odločam sam. V kakšnih stvareh so odločitve lažje, v drugih težje. Zanimivo se mi zdi poslušati obrazložitve drugih, zakaj se odločajo, kot se odločajo. Jaz se moram odločiti drugače kot kolega Petan, ker se mi zdi popolnoma deplasirana primerjava morebitnih stroškov, ki naj bi nastali z vračanjem statusa izbrisanim. Primerjava teh stroškov s stroški, ne vem, univerzijade ali reševanja gospodarske krize. Nobeno človeško življenje, je čisto vseeno, kakšno državljanstvo nosi ali nobenega, ni vredno manj kot pa kakršnakoli univerzijada. Vsako življenje vsakega izbrisanega je vredno več kot univerzijada in več kot celotno slovensko gospodarstvo - kar se mene tiče, seveda - jaz sem pa humanist. Kdor pa to ni, naj pač glasuje drugače. Jaz bom glasoval proti.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom predlog za razpravo podprl. Že v tistem delu, ko je predsednik Vlade odgovarjal na poslansko vprašanje kolega Černača, je bilo opaziti, da predsednik ni odgovoril na vse tisto, kar je bilo napovedano v zahtevi za odgovor. Predsednik je prebral samo tisto, kar so mu napisali. V drugem delu pa je šla razprava predsednika Vlade popolnoma mimo tistega, kar je bilo od njega zahtevano. Drugi razlog, zakaj bom to razpravo podprl, je pa naslednji. Ne samo da se je v tem času izrazito povečalo število tistih, ki naj bi bili tako imenovani izbrisani, ampak se je k temu projektu sistematično pristopilo. Tu se je pojavila zahteva generalov Jugoslovanske ljudske armade oziroma oficirjev Jugoslovanske ljudske armade, ki zahtevajo posebno, drugačno obravnavo od tiste, do katere so upravičeni. Tu je naknadno vložen tudi zakon, ki bi vdovam po bivših pripadnikih Jugoslovanske ljudske armade omogočil tudi druge pravice. In ne nazadnje, tudi sami izbrisani so predlagali, da bi se v Državni zbor vložil poseben zakon, ki bi jim omogočil neko odškodnino, za katero bi potem tožili Vlado Republike Slovenije. Skratka, prišlo je do nekega sistemskega pristopa na tem področju in mislim, da je treba zaradi vseh teh razlogov odpreti in dopustiti možnost razprave v Državnem zboru. Navsezadnje bo Državni zbor tudi odločil. In samo še za konec. Če se bodo stvari odvijale s tako hitrostjo, kot ste jih zastavili, lahko že pred koncem tega mandata pričakujemo, da bo predsednik Zveze veteranov vojne za Slovenijo nekdo izmed izbrisanih ali pa izmed tistih oficirjev Jugoslovanske ljudske armade, ki so bili do osamosvojitve in tudi še po osamosvojitvi člani Jugoslovanske ljudske armade. Hvala lepa.
Ugotavljam, da ni nobene prijave več, zato prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Glasovalo je 76 poslank in poslancev, za 32, proti 44. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Andreja Vizjaka bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Franca Križaniča in ministra brez resorja, odgovornega za razvoj in evropske zadeve, mag. Mitje Gasparija na poslansko vprašanje mag. Andreja Vizjaka v zvezi z razpolaganjem z javnimi sredstvi. V imenu poslanske skupine, gospod mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. To vprašanje je bilo še kako povezano tudi z današnjo obravnavo nekaterih zakonov kakor tudi s točko, ki še sledi, ki govori o spremembah Zakona o slovenski razvojni in izvozni banki. Namreč, Vlada se je odločila, da bo vrsto podpor tako slovenskemu bančnemu sektorju kot podjetjem namenjala posredno preko raznih dodeljevanj na neke vloge, na razpise in podobno. Torej, da bo med drugim tudi slovenska izvozna in razvojna banka razdeljevala in podpirala tako gospodarstvo kot tudi banke po nekem ključu, po nekih kriterijih. S tem se ustvarja neka možnost, da bo oziroma ne samo možnost tudi dejanska okoliščina, da bo banka izvajala paralelne ukrepe, kot jih izvajajo tudi nekatere druge institucije, vendar z eno samo deviacijo, odgovor ministra za finance je bil namreč zame zelo jasen; ampak, ker mislim, da so posledice tega odgovora lahko strah zbujajoče, predlagam razpravo in ustrezne rešitve za to nastalo situacijo. Namreč, nikakor ni zagotovljenega nadzora nad porabo teh javnih sredstev, ki jih bodo banke dodeljevale in razdeljevale tako in drugače. Če namenja sredstva Slovenski podjetniški sklad, je dolžan poročati tako Vladi kot tudi ne nazadnje parlamentu, če to deli Tehnološka agencija Slovenije, če to deli katerikoli drugi javni zavod ali agencija, je že po poslovniku parlamenta dolžna poročati tudi ne nazadnje parlamentu oziroma komisiji za nadzor javnih financ. Tudi JAPTI in še marsikdo - vsi skratka. Na področju Slovenske izvozne in razvojne banke, kjer se tej banki podeljujejo nova pooblastila, nove naloge pa nastane"bypass", kjer je nadzor podrejen praktično enemu ministru, saj pet članov nadzornega izmed sedmih članov nadzornega sveta te banke predlaga minister, pristojen za razvoj, in tu ni nikakršnega nadzora nad temi instrumenti. Zato predlagam, spoštovani, da o tem odgovoru, ki vliva neko možnost zlorab javnih financ brez ustreznega nadzora, razpravljamo in da na nek način tudi dorečemo rešitve, ki bodo omogočale nadzor nad tem. Komisija za nadzor javnih financ, parlamentarni nadzor je zato, da se izvaja tudi nadzor nad izvršilno vejo oblasti in njenimi institucijami. V tem primeru prihaja do izjeme, ki jo bomo zavestno dopustili kljub tem opozorilom, ki jih danes tu navajam.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Glasovalo je 75 poslank in poslancev, za 32, proti 43. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Jožefa Jerovška bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za kulturo gospe Majde Širca Ravnikar na poslansko vprašanje Jožefa Jerovška v zvezi z ugotavljanjem institucionalne avtonomije in uredniške neodvisnosti javnega zavoda RTV Slovenija. V imenu poslanske skupine, gospod Jožef Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Avtonomija medijev, avtonomija urednikov pri vodenju uredniške in novinarske politike je vrednota, ki ne sme biti omejevana. Vemo pa, da se je zgodil desant na to avtonomijo, da ga je storila vladna in vladne stranke in da so novinarji in mediji pod izrednim pritiskom. Namera je, da javni zavod RTV postane državna institucija, državni medij in temu se moramo upreti in biti zaskrbljeni. To so potrdili ob zadnjih dogodkih tudi združenje novinarjem in drugi merodajni forumi. Poglejte, Vajglovo vkorakanje v potek oddaje Studio ob sedemnajstih je samo zunanji znak te arogance in teh pritiskov na novinarje in urednike, ko jim je bilo zaukazano, da lahko bodoči kandidati na evropskih volitvah s strani vladajočih strank kadarkoli pridejo v oddaje, da morajo imeti ogromno programskega časa in to je nekaj nezaslišanega. Vsi, kolegice in kolegi, vsi, ki ste pred volitvami nastopali, ste zagotavljali in se zaklinjali, kako pomembna vrednota je neodvisnost medijev, svoboda javne besede, neodvisnost novinarjev in kdor bo danes glasoval proti temu, da se o tej pomembni vrednoti, ki je ogrožena in že načeta s strani vladajočih, kdor bo glasoval proti temu, da se opravi razprava, ta bo demonstriral dvoličnost. Tisti bo absolutno človek, ki je dvoličen, licemeren. Sam računam, da jih je kar nekaj med poslanci, ki si nekaj takšnega, da bi mirno gledali na napade oziroma na pritiske na medijske hiše, na javne zavode, na odgovornost, na možnost urednikov za neodvisno vodenje oddaj in pritiske na avtonomno odločanje ravnanje novinarjev - mislim, da ta odgovornost vsaj pri delu poslancev tudi iz koalicijskih strank, pa kljub temu da ministričina stranka in druge stranke ravnajo ravno tako, da bomo odprli to razpravo in odpravili to pomembno razpravo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Gospod Pukšič [[...]]? Prijava teče. Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Jaz sem prvič stopil v Državni zbor kot novinar Radia študent pred več kot desetletjem pa sem vmes tudi kakšno uredniško izkušnjo imel na tem istem mediju pa tudi še kje drugje še kakšno novinarsko, zato sem pozorno poslušal tako vprašanje kolega Jerovška kot odgovor ministrice. Mogoče bi se lahko celo strinjal, da je razprava o tematiki nacionalnega RTV-ja potrebna. Seveda je moje videnje popolnoma drugačno od kolege Jerovška, jaz sicer ne vem, kakšne so njegove novinarske izkušnje ali pa siceršnje medijske, pa ne mislim tukaj svojih kakor koli posebej izpostaviti. Želel sem samo vam predstaviti svoj glas, kako se jaz odločam in zaradi česa se odločam tako, kot se. Mislim, da bo priložnost za debato o temi, ki vas zanima, tako ali tako prešla. Mislim, da je odbor za kulturo že izglasoval sklep, v katerem bi želel na plenarni seji seznaniti s stanjem na RTV-ju, tako da tukaj možnosti za soočanje takšnih in drugačnih mnenj vsekakor bodo. Jaz ne vidim nobene potrebe, da bi eden tako ideološko opredeljen predlog, kot je bil ta tukaj, izglasovali. Verjamem, da je to odbor bolj uravnoteženo naredil, tako da trenutno tega vašega predloga ne morem podpreti. Hvala.
Gospod Franc Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Sam bom ta predlog za razpravo kolega Jožefa Jerovška podprl, iz preprostega razloga, ker če česa ne maram, potem pač ne maram in ne želim biti dvoličen ter nenačelen. Seveda je v politiki to zelo težko. Žal je marsikdo pripravljen že po nekaj urah ali dnevih "spustiti hlače" in se obrniti na drugo stran; ampak kaj hočemo, takšnih je žal veliko tudi v teh vrstah. Bolj žalostno pa je, da se dogaja tudi to, da nekateri - saj veste, družimo se na tak ali drugačen način, ob kavi, tu ali tam, in po štirih mandatih dela v Državnem zboru imam marsikatero izkušnjo in z marsikom tudi prijateljujem ob kakšni kavi in poklepetam o teh ali onih dogodkih. No, in tudi iz novinarskih vrst žal prihajajo informacije, da se pritiska na njih, da bi morali "spustiti hlače", in nekateri se temu zelo zoperstavljajo, nekateri pa žal pač nimajo tako močne hrbtenice. Tako je izraz, besede "desant na novinarstvo" pravzaprav pravi izraz. In zelo dobro bi bilo opraviti to razpravo v Državnem zboru prav zaradi neodvisnosti medijev. Neodvisni mediji - pravzaprav to ni nič, to je floskula. Gre za neodvisne novinarje, ker neodvisni novinarji so tisti, ki ustvarjajo neodvisne medije. Spomnim se, da je v prejšnjem mandatu bilo veliko poslanskih vprašanj tudi iz opozicije v medijih. Danes seveda tega ni [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Besedo ima gospa Janja Klasinc. Prosim.
Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, gospod podpredsednik! Jaz bom seveda glasovala proti predlogu kolega Jerovška. In to iz preprostega razloga, ker se mi zdi perverzno, da pride takšen predlog iz vrst stranke, ki je v zadnjih štirih letih, ko je vodila prejšnjo vlado, pripravila prvič v zgodovini novinarstva te države 574 novinarjev, da so podpisali peticijo o političnih pritiskih, o čistkah. Tudi sama sem bila novinarka skoraj dve desetletji in takšne torture novinarjev, kot so jo doživljali v prejšnjem mandatu, ni bilo. Poleg tega bi vas rada spomnila na vaše brezplačnike, ki so nenadoma začeli izhajati in ugasnili z vašim porazom na volitvah. Ne sprenevedajmo se.
Prijava teče. Gospod Ivan Grill, imate besedo.
Hvala lepa. Nisem imel namena razpravljati ob tem, ampak razprava [[..]]Kolega Anderlič, lahko razpravljam, zato sem se prijavil. Obrazložil bom svoj glas, da bom z veseljem podprl predlog, da se o tem opravi razprava, kajti to, kar sedaj razlagajo pozicijski poslanci, o tej peticiji, o kateri 90% ali več novinarjev sploh ni vedelo, kaj so podpisovali, in to se kaže predvsem sedaj - gospa to verjetno razmišljate vi - sploh niso vedeli, kaj podpisujejo. In da sedaj očitajo še vedno, da je vlada Janeza Janše vršila kakršenkoli pritisk na novinarje, je to več kot demagoško razmišljanje in razprava. Nikoli v prejšnjem mandatu ni bilo kakšnih takih razprav, "dragi Tone, dragi Borut". Ti pritiski, ki so bili tudi s strani gospoda Šrota, gospoda Pahorja na novinarsko sfero. Spoštovani kolegi in kolegice iz koalicije, tega v prejšnjem mandatu ni bilo. Pričakujem, da tega tudi v tem mandatu ne bo, žal temu ni tako, zato je prav, da se o tem opravi razprava, da se dajo argumenti javnosti na voljo, pa da vidimo, kdo ima prav. Verjetno bo lahko marsikakšen novinar ali novinarka razpravljal ali pa tudi podal stališče o zadevah, ki so v preteklosti dali mnenje, pa niso niti vedeli za kaj, ker so bili zavedeni na vašo pobudo oziroma na vašo iniciacijo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod mag. Vizjak. Prosim.
Hvala lepa, podpredsednik. Poglejte, jaz sem slučajno poslušal tisto oddajo, ko sem se lepo peljal domov proti Brežicami, in menim, da je ta razprava, ki jo bom - mimogrede - podprl, potrebna, da se tak vzorec obnašanja oblasti, takšna aroganca in brezbrižnost pravzaprav prepreči, da se to dogaja tudi v prihodnje. Namreč, bila je oddaja Studio ob 17, kjer sta dva izmed strokovnjakov razpravljala o neki temi, ni važno niti, kateri temi, in to je prizadelo enega izmed pomembnih tvorcev sedanje oblasti in je uporabil to svojo moč, poklica v oddajo in začel tam izražati svoje mnenje ter tako in drugače, seveda so ga spustili v program, in tako in drugače tudi obrekoval tista dva gospoda, ki sta tam noter sedela. Enemu izmed teh se je to zdelo skrajno nedopustno in je to zadevo tudi zapustil. Mislim, da je razprava, ki obsodi takšno ravnanje in takšno zlorabo oblasti, potrebna. To je, enostavno povedano, nesprejemljivo in takšen vzorec obnašanja tudi vse kritike vreden. In temu je namenjena ta razprava, ki jo poslanski kolega Jožef tudi namenja. Jaz si samo lahko zamislim, kaj bi bilo če bi v prejšnjem mandatu to kdo poskusil narediti. Kako bi ga pribijali na križ, ne v slovenskem prostoru - v evropskem, preko teh nosilcev, ki jih je kar blizu, saj so ne nazadnje bili kadrirani skozi celo obdobje v te sfere javnega obveščanja. Torej menim, da je tudi tu treba končno malo čistega vina, zato ta razprava lahko marsikaj prispeva k temu.
Hvala lepa. Ponovna prijava teče. Besedo ima gospod Andrej Magajna.
Spoštovani. Nisem ta "Andrej s Štajerske", kot so nekateri tukaj govorili. [[...]] [[Smeh v dvorani.]] [[...]]Ja, drugi Andrej. Glasoval bom proti razpravi o medijih. Izražena je bila bojazen, da si bo sedanja oblast preko sprememb zakonodaje podrejala medijski prostor. Strah je vedno upravičen v vsakem režimu, v vsakem obdobju. Skušnjave so vedno in povsod prisotne. Predlagatelj govori o sofisticiranem načinu, ki bo v uredništvo pripeljal politične lojalne ljudi. Kaj pa drugega, gospodje, ste storili v prejšnjem mandatu?! Uveljavili ste zakon, ki je direktno odprl prostor politiki. Sprejeli ste ureditev, po kateri parlamentarna večina, to se pravi vlada, lahko dirigira ključne ljudi v svetih javnih medijev. Direktno pot ste ubrali, vi pa govorite o sofisticiranih načinih. Omenjeno je bilo tudi leto 1990 in prej, v času političnih sprememb. Sam sem bil član predsedstva Demosa. Takrat smo jasno in nazorno rekli, da ne bomo dopustili političnega podrejanja medijev. Tak zakon, ki ga je predlagal gospod Grims, ne bi dobil zeleno luč, tudi znotraj Demosa ne, saj direktno odpira pot politiki. In upam, da bomo to anomalijo odpravili tudi na račun tistega, kar smo leta 1990 v Demosu sklenili: politično neodvisni mediji.
Besedo ima gospod dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Nisem se nameraval prijaviti k razpravi in bom z veseljem glasoval proti. To pa zato, ker obstajajo določeni standardi o delitvi oblasti v državi. Eden od teh standardov oziroma načel je, da so mediji neodvisni. Drugo, da mora politika za svoje dobro to neodvisnost spoštovati in negovati. Zaradi slednjega bo koalicija v kratkem popravila napačen in "goebbelski" zakon o medijih, ki je bil sprejet v prejšnjem mandatu. Zaradi prvega pa, če želite razpravljati, potem je treba vprašati tistega, ki ima pristojnosti, in ne bom rekel, da se je odločil pravilno ali napačno, ampak tistega, ki ima pristojnosti, da določenega povabi v razpravo v določenem mediju, to pa je urednik. Urednik je tisti oziroma vodja oddajo, če ima te pristojnosti s strani urednika, ki o tem odloča. Vendar zato, ker politika nima kaj pritiskati na medije, nima se kaj pogovarjati z uredniki, ki so neodvisni, žal tudi te možnosti nimamo. Zato je ta razprava brezpredmetna in je spet poskus neke cenene demagogije, tokrat na medijskem področju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Jaz predloga za razpravo ne bom podprla, ker menim, da je včeraj ministrica korektno odgovorila, na to vprašanje. Moram pa reči, da je to res narobe svet, ko nam tu v parlamentu "Andrej s Štajerske" bere levite, ki se je prav tako oglasil v oddajo in ni imel niti toliko [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] korajže in poguma, da bi se predstavil, ampak je to storil šele kasneje. Gospod Ivo Vajgl se je takoj predstavil, ko se je oglasil [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Gospod, ko ste vi govorili, smo se sicer zelo nasmihali, ampak smo vas pustili govoriti, gospod Vizjak. Sploh govorite v glavnem vi na teh zasedanjih, pa dajte enkrat pustiti še komu, da kakšno stvar pove. Jaz se danes prvič oglašam, vi ste se pa tridesetkrat. Mislim, da zavaja še kdo drug. Kdo je na koga pritiskal, najbolje vedo novinarji sami. Vi jih lahko poučujete, vi lahko danes razglašate tu, karkoli hočete, kdo je bil prisiljen kaj podpisati in kdo ne. Desetine novinarjev je odšlo iz časopisa Delo in si iskalo delo drugje, ker je bilo njihovo delo onemogočeno, takrat, ko je bilo s strani vaše vlade omogočeno neposredno vplivanje na uredniško politiko v tem časopisu. Desetine novinarjev je odšlo tudi s televizije, zato ker niso mogli več delati v takšnih pogojih. In še to. Pravite, da nihče nikoli ni na ničesar vplival. Jaz osebno sem bila sama žrtev tega, da sem bila ob dveh popoldne povabljena v oddajo Odmevi, ko pa je eden od ministrov urgiral, da se ne želi soočiti neposredno s poslancem, kar vam lahko potrdijo in so mi potrdili novinarji, sem bila ob šestih prijazno povabljena, da se temu odrečem, in v oddaji je sodeloval samo minister. Kakšni pritiski so bili izvedeni, ne vem, novinarji so mi to sami povedali. In danes je skrajno sprenevedanje govoriti, kako ste bili vi idealni.
Hvala lepa. Prijave za razpravo tečejo. Opozarjam vas pa, da smo še vedno pri obrazložitvi glasu. Besedo ima gospod dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa. Sam temu vprašanju nisem posvečal posebne pozornosti, pa vendar ste me prepričali v to, da absolutno moram glasovati za predlog gospoda Jerovška. Zakaj? Zaradi tega, ker kritizirati zakon, ki je bil sprejet ne samo v Državnem zboru, ampak tudi na referendumu, je neodgovorno. Drugič zato, ker zavračam sklicevanje na peticijo in 570 novinarjev, ki so trdili, da je Vlada pritiskala na njih, Vlada pa nima v medijih nobenega deleža, razen nekaj malega v Primorskih novicah. Torej so se zlagali. Tudi zato zavračam zadevo, ker se danes sklicujete na neke predvolilne brezplačnike, ki bi naj bili "kobajagi" naši. [[Smeh v dvorani.]] Jaz pa sem prisiljen še danes, ne samo pred volitvami ali pa tudi po volitvah, vsak dan v svoj nabiralnik sprejemati vaše, kjer ni eden, ampak jih je cela serija in jih mečem v koš. Vi pa očitate enega. Tudi zato, ker je bil Mag prevzet, kot veste, s strani lastnikov, vemo, čigavih, vemo, kdo to upravlja. In tudi zato, ker so na Magu bili odpuščeni ne samo novinarji, ampak še snažilke, da smo si na jasnem. Tudi zato je Mag danes postal to, kar je, ali pa je na dobri poti, da bo priloga Delu. Hvala lepa.
Besedo ima še gospa mag. Potrata.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Jaz predloga za razpravo o odgovoru ministrice Majda Širca na postavljeno poslansko vprašanje ne bom podprla. Najbolj sprevrženo poleg vseh drugih stvari se mi zdi pa to, da se že v naprej obsojajo vsi tisti, ki tega predloga ne bodo podprli, pride pa takšna kvalifikacija ravnanja iz vrst poslanske skupine, katere vodja poslanske skupine je na predsednico Odbora za kulturo, šolstvo, šport in mladino naslovil zahtevo za sklic nujne seje natanko o tej temi. Torej, ne glede na to, kaj bomo danes sprejeli, ali bo ta razprava opravljena ali ne, se v skladu s poslovniškimi določili pričakuje, da bo nujna seja sklicana; tako kot je bila sklicana seja o kakšni drugi temi in je potem govora, kako se ta vlada ne ukvarja s krizo, ampak se ukvarja z vsemi drugimi rečmi. Jaz tak način urejanja javnih stvari, kjer se pozornost odvrača od tem, ki so ta čas predmet razprave v Državnem zboru in se pri tem demonizira tiste, ki upajo misliti kako drugače, tak način razpravljanja zavračam in brez strahu in brez sramu bom glasovala proti tej pobudi zaradi tega, ker jaz ne morem obsojati nečesa, za kar ne vem, kako je potekalo, in za kar ne vem, kdo je koga kam povabil. Vsaj to bi pa že morali vedeti, preden se sklicujemo na to, da kar povprek obsojamo, kako so novinarji nesvobodni, nesuvereni, kako se izvršuje politični pritisk. Treba je imeti za to dokaze. Hvala.
Prijava teče. Besedo ima gospod Damjan Perne.
Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Jaz bom za razliko od ostalih res obrazložil svoj glas. Glede na to, da hočete razpravo, ste jo že danes tukaj naredili, zato jaz mislim, da je nadaljnja razprava sploh nepotrebna in bom glasoval proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Približno 14 dni nazaj sem se peljal v Ljubljano, ko je bilo na Valu 202 glasovanje za najbolj priljubljeno osebo iz tistega nabora. Mislim, da je takrat glasovala tudi ena zelo znana poslanka Breda za eno izmed tistih oseb, ki je bila, za sebi ljubo osebo. Ampak tu ni šlo za intervencijo v medije, ampak pač je šlo za glasovanje, tako kot je to običajno. V tem primeru, o katerem govorimo, pa je šlo za en poseben primer. Iz klipingov in iz magnetograma je povsem razvidno, da je v oddajo Studio ob 17 se vklopil poslanec na lastno zahtevo, da je interveniral na uredništvu in tudi izvedel pritisk na novinarja. In eden izmed sodelujočih, ki je bil tudi novinar, je zelo jasno povedal, da kaj takšnega ni doživel od časa, ko je bil na Hrvaškem Tuđman. Enostavno se je umaknil iz oddaje. Skratka, novinar, novinarsko pero, sicer iz sosednje države, je ocenil, da je šlo v tem primeru za eklatanten poseg v medijih, v neodvisnost medija, in da se je zgodilo nekaj, kar v neki normalni demokratični družbi ni izvedljivo. Tudi eno izmed združenj novinarjev je na to odreagiralo in obsodilo to intervencijo. Mislim, da ni potrebno popolnoma nobeno sprenevedanje. Zgodil se je incident in mislim, da je korektno, da opravimo tako razpravo o odgovoru ministrice na vprašanje kot tudi da se skliče seje Odbora za kulturo. Ni nobenih težav, nobenih izključujočih zadev, vendar o takih zadevah pa mislim, da je treba začeti, če kje, v Državnem zboru zagotovo razpravljati, še posebej na osnovi slabih izkušenj iz preteklosti, ki ste jih najbolje zapisali v tistih pisnih "Dragi Borut, Dragi Tone", pa še kakšen drugi Tone in drugi [[....]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Ali lahko preidemo na odločanje? Ponovno teče prijava, izvolite. Proceduralni predlog, gospod Jerovšek.
Spoštovani gospod podpredsednik, predsedujoči jaz sem čakal do konca, da se bodo obrazložitve končale in sem pričakoval, da boste opomnili, ali celo zelo ostro reagirali na nezaslišano žalitev slovenskih državljanov, volivcev, in na kršitev ustavne pravice do referenduma in do referendumskega izražanja volje ljudi. Tu je bilo rečeno, da je zakon, ki je bil potrjen na referendumu "goebbelski" in vi niste odreagirali na to žalitev, to nezaslišano zadevo. Slovenci niso nacisti, da bi glasovali za nacistične zakone. In tu je bila prav ta trditev, da so Slovenci nacisti. Prosim, da opozorite poslanca, ki je tako neprimerno reagiral, govoril in ga mogoče zelo resno opomnite. Morda bi bilo primerno, da se bo mladi poslanec zavedal, da na račun Slovencev ni možna vsaka žalitev, morda, da ga odstranite iz dvorane. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Glasovalo je 73 poslank in poslancev, za 29, proti 41. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru generalnega sekretarja Vlade mag. Milana Martina Cvikla ter ministra za finance dr. Franca Križaniča na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z nadaljnjo uporabo letela falcon 2000 EX po prenehanju najemne pogodbe. V imenu poslanske skupine dr. Gorenak. Še kdo? Bom pritisnil, da ne bo narobe kaj spet. Imate besedo dr. Gorenak.
Hvala lepa. V Poslanski skupini SDS seveda predlagamo, da opravimo razpravo o mojem vprašanju včerajšnjega dne, ki se je nanašalo na letalo falcon. Za to obstajata dva razloga, drugič pomanjkljiv odgovor, kar bom utemeljil, generalnega sekretarja, in seveda vse dogajanje, ki je bilo od leta 2001 v zvezi s tem. Naj vas na kratko spomnim, da je takratna vlada seveda sprejela sklep, da kupi letalo falcon 900 EX, ko pa so v javnost prišli podatki o tem, koliko bo to letalo stalo, pa je seveda nastalo vprašanje oziroma se je pojavilo prikrivanje približno tako je počela vlada kot tisti avioni, ki preganjajo točo. Namreč, kaj je počela? Povedala je, generalni sekretar vlade, takratni gospod Bandelj je povedal, da avion stane petintrideset milijonov dolarjev, v resnici je stal dvainštirideset milijonov dolarjev z davkom. Naj vas samo spomnim, da je Adria Airways, to lahko pogledate na spletni strani, kupila lansko leto letalo, s katerim ste se verjetno že mnogi vozili, šestinosemdeset sedežno, za isto ceno. Torej za petintrideset milijonov dolarjev, to lahko preverite. Seveda so se nadaljevala prikrivanja v zvezi s tistimi stalnimi zadevami okoli tega, kako bomo prevažali morebitne ranjence, do vsega tega, da je vlada sprejela sklep, da bo potrebno kupiti cenejše letalo in kupila je letalo za sedemindvajset milijonov evrov, z davkom pa petintrideset, imenovalo pa se je falcon 2000 EX, tega lastnica je danes tudi Slovenija. Novinarji so seveda opravili svoje in vlada se je odločila: letalo bomo prodali ali letalo bomo dali v najem. Padla je odločitev: letalo gre v najem. Letalo je bilo oddano v najem za 125.000 dolarjev. To pomeni, da je bilo oddano v najem za izjemno izjemno nizko ceno. Vlada Janeza Janša je bila pravzaprav štiri leta blokirana s kakršnim koli postopkom, da bi karkoli počela v zvezi s tem letalom, ker je bilo letalo v najemu. In kakršne koli - tukaj generalni sekretar mojih pričakovanj ni zadovoljil, ker je trdil, da bi lahko kaj ukrepala. Kaj pa, če je bilo letalo oddano v najem? V nadaljevanju seveda je Vlada, sedanja vlada, sprejela odpoved v skladu s pogodbo, ki je bila podpisana že v času vlade pred Vlado Janeza Janše, da bo to letalo treba dati in oziroma se odločiti, kaj z njim. Zato predlagam, da opravimo o tem razpravo.
Hvala lepa. Prijava teče. Obrazložitev glasu v lastnem imenu. Prosim.
Hvala lepa. Naj vas prepričam v to razpravo tudi zato, ker je generalni sekretar včeraj, mnogi niste bili v dvorani, trdil, da 8. decembra 2008 je bila Janševa vlada. Mene pa je na včerajšnji dan imenoval državni sekretar v kabinetu predsednika Vlade. To pomeni, da se je grobo zmotil. Ampak jaz to razumem, verjetno je zelo obremenjen. Taki so bili tudi podatki. Namreč, podatke, ki jih je navajal niso bili točni. Dajmo mu priložnost, da se temeljito pripravi, da vsaj pogleda, kdaj je nastopil svojo službo, in da vsaj pogleda, kdo so poslanci. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prijava teče. Obrazložitev glasu še vedno v lastnem imenu. Gospod Zvonko Černač. Prosim.
Jaz bom podprl razpravo o tem vprašanju. Pri tem letalu se nekako dogaja napaka za napako. Ena večja kot druga. V času, ko Vlada govori o tem, kako je treba varčevati in kje bi lahko privarčevali in ko generalni sekretar Vlade piše navodila o tem, da naj se dva usedeta v avto namesto en sam, stoji to letalo nekje, ne vemo niti kje, plačujemo zanj najemnino za garažiranje, ne majhne najemnine, se pravi, davkoplačevalska sredstva se trošijo po nepotrebnem. Časa za oceno o tem kaj, kako in na kakšen način vzpostaviti uporabo tega letala, mislim, da je bilo dovolj - več kot tri mesece - in vsaka odgovorna vlada bi v tem času poiskala ustrezno rešitev. Ta rešitev, ki jo imamo sedaj, je najslabša od vseh rešitev, ki so na razpolago. Letalo stoji, od njega ni nobenega učinka, plačujemo visoko najemnino za to, kjer stoji, na drugi strani plačujemo stroške letenja za druga letala in igramo se z ukrepi varčevanja, ki vsi skupaj pomenijo zelo malo v primerjavi s tistim, kar vsak dan mečemo skozi okno, ko tega osnovnega sredstva, ki ga imamo na razpolago, ne damo v funkcijo. Zaradi tega je ta razprava o tem vprašanju nujna. Prav je, da se pomaga Vladi v tej razpravi in da se ji da neko usmeritev, kaj naj naredi, ker očitno tudi na tem enormnem področju je zmanjkalo idej. Hvala.
Prehajamo na odločanje. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 41. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mira Petka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za promet dr. Patricka Vlačiča na poslansko vprašanje gospoda Mira Petka v zvezi s kršitvami zakona o javnem naročanju. V imenu poslanske skupine. Gospod Petek, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Upam,da ne bom preveč posegel v prešerno razpoloženje koalicijskih poslancev in bi jih rad nagovoril, da bi vendarle podprli ta predlog. Kaj pa se bomo konec koncev zamudili, če bomo na naslednji seji odprli to razpravo? Gradnja avtocest v Sloveniji je dvakrat dražja kot pa v Evropski uniji. V petnajsterici, v starih državah EU stane kilometer avtocest 6,8 milijona evrov, v Sloveniji je ta znesek 12,5 milijona evrov. Seveda to ni posledica samo konfiguracije oziroma zahtevnosti terena. Nekateri izvajalci so enostavno privilegirali, nekateri izvajalci, ki gradijo v Sloveniji ceste. Dva, trije, štirje izvajalci imajo na tem področju enostavno monopol. Delo opravljajo slabo, z aneksi se dela stalno dražijo. Spomnimo se samo predora Golovec, spomnimo se samo predora Šentvid in podobno. Zato je naše mnenje, da je nujno potrebna sprememba zakona o javnem naročanju, kjer je treba natančno določiti pogoje za uvrstitev tako imenovanih slabih izvajalcev, nekorektnih izvajalcev na tako imenovano črno listo, kar poznajo tudi nekatere zahodne države. S to tako imenovano črno listo bi izločili slabe izvajalce del. Na ta način bi prihranili državni denar ali davkoplačevalski denar oziroma naredili bi več avtocest, kot pa jih naredimo sedaj. Zagotovo so tu večje možnosti za neke prihranke kot pa z ukrepi, ki jih predlaga slovenska vlada, ko na nek način gasi brez vode ali pa "šprica" tam, kjer sploh ne gori. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Glasovalo je 71 poslank in poslancev, za 28, proti 40. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Franca Pukšiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo gospoda Gregorja Golobiča na poslansko vprašanje gospoda Franca Pukšiča v zvezi s številom vpisnih mest na visokih šolah in univerzah teh s tem povezanimi razmerji med naravoslovno-tehničnimi in družbenimi vedami. V imenu poslanske skupine? [[Smeh v dvorani.]] Najprej sem moral vprašati, da ne bo kaj narobe. Vprašam drugič, v svojem imenu? Izvolite, gospod Pukšič.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Dejstvo je, da je za nadaljnji razvoj Slovenije izrednega pomena tudi, kakšno bo v prihodnosti razmerje vpisa na univerze in visokošolske programe med naravoslovno-tehničnimi in družboslovnimi programi. V času gospodarske krize se kaže, da slovensko gospodarstvo zelo zaostaja za svetovnim gospodarstvom prav na tehnološkem razvoju, saj naše gospodarstvo izvaja premalo programov z visoko dodano vrednostjo. Pozitivne premike na tem področju, torej na področju razmerja vpisa med naravoslovno-tehničnimi in družboslovnimi programi je vpeljala prejšnja vlada in minister Zupan, kar je včeraj tudi priznal minister Gregor Golobič. Zato se mi zdi pomembno, da bi o tej temi naredili razpravo tudi zaradi tega, ker je včerajšnji predavatelj prof. dr. Roman Jerala pred začetkom seje Državnega zbora tudi sam izjavil, da je znanost in tehnologija v medijih bistveno slabše predstavljena, bistveno manj prostora kot pa nekatera druga področja. S tem, ko bi naredili to javno razpravo, bi pred aprilskim vpisom študentk in študentov na univerze, [[..]] [[opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]na fakultete in visoke šole tudi aktualizirali in dali pozitivni signal o tej tematiki. Ne gre za veliko politično temo, gre pa za nadaljnji [[..]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 40. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Bogdana Baroviča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivana Svetlika na poslansko vprašanje gospoda Bogdana Baroviča v zvezi z izvajanjem Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa. Prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 39. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivana Svetlika na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z dodatkom k najnižjim pokojninam. V imenu poslanske skupine? Dr. Gorenak, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Odgovor dr. Svetilka je bil pomanjkljiv, hkrati pa me skrbijo nekatere izjave vladnih predstavnikov v medijih, zato moram reči v imenu poslanske skupine naslednje: mi bomo to podprli ta predlog, to verjetno je pričakovano. Za osvežitev spomina pa naj vas spomnim, da je nekdanja, torej v prejšnji vladi, Poslanska skupina DeSUS dosegla sredi lanskega leta, da je Vlada akceptirala njihov predlog in v Državni zbor smo prinesli zakon, s katerim smo upokojencem dodelili dodatek v višini 100 evrov. Stranke takratne opozicije so to razglasile za zapravljanje denarja, za predvolilne bombončke, kupovanje volilnih glasov. Oglasila se je tudi predstavnica Upokojenske organizacije gospa Mateja Kožuh Novak, nekdanja poslanka SD, ki je trdila, da to ni pravi način za reševanje tega problema. Toda, ostalo je neko realno dejstvo, kakorkoli smo ga imenovali, upokojenci so ta denar dobili, pa najsi so ga imenovali bombončki ali kakorkoli. Skratka, ta denar so dobili. V času pred volitvami pa je prišlo do raznih obljub, jaz jih ne bom danes veliko omenjal, razen če mi bo čas dopuščal, ampak kruta realnost se je zgodila v času po volilni zmagi, po volitvah, ko je bilo treba sestaviti koalicijsko pogodbo in v koalicijski pogodbi, od tistega je ostalo bore malo. Ostalo je 300 evrov. Mnogi ljudje, ki prihajajo k meni, so bili že takrat razočarani; kako je to mogoče, kako se je lahko to zgodilo, vendar jaz kot član opozicijske stranke pojasnil za njih nisem imel. Treba pa je povedati to, da se je zgodilo še nekaj, tik pred zdajci. Dva dni pred podpisom koalicijskega sporazuma je bil tam vnesen nek stavek kjer piše "v skladu s finančnimi možnostmi države." Seveda so mnogi razumeli, vendarle bo. Pa tudi to, kot kaže, ne bo. Namreč, odgovor dr. Svetlika me prepričuje, da se to ne bo zgodilo. Ne bi bilo prav, da 200 tisoč upokojencev ali 100 tisoč, kakršnokoli metodologijo vzamete, okrog prinesemo - po domače, po štajersko povedano. Opravimo razpravo, mi bomo to podprli in povejmo jim, nič drugega kot to, kdaj to bo. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na [[...]] Obrazložitev glasu v lastnem imenu, če ima to res še kakšen smisel. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz vas prosim, da niste nervozni. Samo povejmo, samo povejmo ljudem, kdaj to bo v razpravi. In nič drugega! Ker pa vidim, kakšna je reakcija na nasprotni strani, pa naj omenim še naslednje. V času pred volitvami, to je bilo meseca septembra, sem srečeval na svojem območju mnogo poslancev. Vsi smo se srečevali z volivci. Predsednik ene od koalicijskih strank je, govorim o predsedniku DeSUS-a, je tam veliko govoril, veliko obljubljal, ljudje so ga razumeli, da bo tisoč evrov. Ampak ni tega rekel, on je to zanikal, on je povedal, da je to rekel v pogojniku. Pa vendarle je bil sprejet z ovacijami, ploskanjem, fanfarami, imenovali so ga vaša eminenca, gospod Erjavec. Kaj se je zgodilo čez pol ure? Golaž so si plačali. Jaz verjamem, da je tudi to spremenilo politično podobo tega parlamenta, zato je prav gospodje, da to podprete, predvsem pa prosim in pozivam poslance DeSUS-a, da to podpro. Hvala lepa.
Prehajamo na odločanje. Glasovanje teče. Glasovalo je 70 poslank in poslancev, za 29, proti 39, [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri, v sredo 4. marca ob 10.00 uri. Lahko noč.