Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Dobro jutro vam želim in verjamem, da je danes res dobro jutro. Pričenjamo nadaljevanje 11. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanca: Eva Irgl, Janez Janša in Ljubo Germič. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajam na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O POSLANCIH, V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisano Cvetko Zalokar Oražem. Besedo dajem predstavnici predlagateljev zakona Cvetki Zalokar Oražem za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegi in kolegice, spoštovana ministrica s sodelavko. Predlog spremembe zakona o poslancih, s katero bi funkciji župana oziroma podžupana bili nezdružljivi s funkcijo poslanca, smo vložili vodje koalicijskih poslanskih skupin SD, LDS, DeSUS in Zares. Vprašanje medsebojne nezdružljivosti dveh voljenih funkcij je bilo doslej že večkrat predmet presoje in odločanja v Državnem zboru. Vendar zaradi takšnih in drugačnih razlogov, med katere lahko štejemo tudi vpliv županskega lobija, interesov in kalkulacij političnih strank, tukaj mislim prav na vse, brez izjeme, pa tudi zaradi interesov posameznikov, skratka, zaradi vsega tega nikoli ni prišlo do rešitve. Vzrok za to je v dilemah, ki jih posamezne rešitve prinašajo. Priznati je treba, da ima prisotnost posameznih predstavnikov lokalnih skupnosti v Državnem zboru tudi določene pozitivne učinke. Gre za večkrat poudarjeno neposredno zastopanje lokalnih interesov, ki so na nek način bili še posebej v preteklosti slabo zastopani na državni ravni. Šibka je vloga Državnega sveta, nerazvito je bilo sodelovanje z združenji lokalnih skupnosti in mnogokrat slabo neposredno poznavanje lokalne problematike na državnem nivoju, nerazumevanje delovanja občin ter poznavanje učinkov zakonov na lokalni ravni. Namenoma sem najprej omenila nekaj pozitivnih stvari. Vendar pa bi bilo nekorektno in daleč poenostavljeno trditi, da le župani in zgolj župani zastopajo in uveljavljajo v Državnem zboru lokalne interese. Toda po drugi strani so v letih delovanja Državnega zbora vse bolj prihajale v ospredje negativnosti in slabe strani omenjene rešitve, ki poslancem omogoča istočasno opravljanje funkcij na lokalni ravni, prav tako pa tudi vse bolj razširjeno uveljavljanje možnosti, ki poslancem omogoča opravljanje cele vrste drugih dopolnilnih dejavnosti. Prav gotovo bo treba v primeru uveljavitve nezdružljivosti funkcije poslanca in župan v najkrajšem času razmisliti tudi o bistveni ali celo popolni omejitvi te možnosti in s tem uveljaviti polno opravljanje funkcije poslanca v žlahtnem pomenu popolne predanosti poklicanosti in poslanstva, s čimer bi funkciji, morda deloma povrnili omajan ugled in Državnemu zboru ustrezno mesto. V prid nezdružljivosti opravljanja obeh funkcij govori kar nekaj argumentov. Treba je ločiti državni in lokalni nivo ter uveljaviti delitev oblasti, kadar prihaja do mešanja izvršilne in zakonodajne oblasti. Dvojno funkcionarstvo omogoča in ima vgrajeno kolizijo interesov, gre za izrazito neenakopraven položaj posameznih občin, saj je le manjšini med 20 in 30 občinam omogočen neposreden vpliv, preko svojih županov. Ostalim, več kot 180 pa takšen privilegij ni omogočen. Zakon naj bi se v primeru uveljavitve začel uporabljati ob prvih naslednjih parlamentarnih volitvah, s tem bi omogočili na nek način prehodno obdobje. Vsi bi lahko dokončali mandate pod pogoji, s katerimi ste se ali smo se odločili za kandidature. Dovolj bi bilo časa za priprave političnih strank in tudi posamezniki bi imeli dovolj časa za sprejem lastnih odločitev. Prav gotovo bo današnja obravnava predloga omenjene spremembe pestra in tudi močno čustveno obarvana, vendar pa predlagatelji pričakujemo, da bo prevladal razum in bo predlog tokrat dobil zahtevano podporo.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku Dušanu Kumru za predstavitev poročila komisije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, [[...]]
Prosim mir v dvorani.
[[...]]spoštovane kolegice in kolegi. Mandatno-volilna komisija je na 12. seji 4. novembra tega leta kot matično delovno telo obravnavala Predlog zakona o spremembah Zakona o poslancih, ki ga je Državnemu zboru predložila v obravnavo skupina poslancev s prvopodpisano Cvetko Zalokar Oražem. Mnenje k predlogu zakona je podala tudi Vlada. Iz mnenja izhaja, da podpira predlog zakona. Po njenem mnenju s predlagano spremembo Zakona o poslancih odpravljamo interesno nezdružljivost poslanca in hkrati župana lokalne skupnosti ter preprečujemo konflikt med državnim in lokalnim nivojem. Komisija je bila predhodno seznanjena tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Predstavnica predlagateljev gospa Cvetka Zalokar Oražem je v imenu predlagateljev dodatno predstavila predlagane spremembe in pojasnila, da so pri odločitvi za spremembo zakona sledili predvsem ustavnemu načelu delitve oblasti, v okviru katerega so poudarjeni samostojnost zakonodajne, izvršilne in sodne veje oblasti ter neodvisnost in samostojnost lokalne samouprave. V pestri razpravi, ki je sledila po dodatni obrazložitvi predloga zakona, je bilo izraženih veliko različnih mnenj, od tega, da že četrtič razpravljamo o tej temi in bi bil že čas, da tudi sprejmemo kakšno drugačno odločitev, kot je zapisana v dosedanjem zakonu, pa mnenja, da je predlog sprememb zakona narejen bolj ali manj zaradi političnih razlogov, ne pa vsebinskih, pa vse do predloga, da je možno in treba ta problem nezdružljivosti razrešiti v sklopu reorganizacije oziroma uvedbe pokrajin v Sloveniji. Členi komisije, ki so podpirali predlog zakona o nezdružljivosti poslanske in županske funkcije so v svoji argumentaciji izhajali iz ustavno opredeljene funkcije poslanca, opredeljene v 82. členu Ustave in ki postavlja temeljni status poslanca. Torej, da je poslanec predstavnik vsega ljudstva. Na podlagi tega je potem zakon opredelil tudi, da je poklicna funkcija poslanca v povezavi s 3. členom Ustave, ki določa delitev oblasti. In ker sedanja rešitev pomeni konflikt z načeli, ki so zapisani v Ustavi, je posledica, da so možnosti kolizije interesov in neenakopravnega položaja občin. V prednosti so tiste občine, ki imajo župana poslanca, polno opravljanje poslanske in županske funkcije in podobno. Med tem, ko so člani komisije, ki niso podpirali predlaganih sprememb menili, da ne gre za kolizijo interesov, ampak da je teh konfliktov malo ali jih skorajda ni. Da je dvojna funkcija poslanec-župan prej dodana vrednost, ki vsebinsko krepi in bogati delo Državnega zbora, ker so župani bolj oboroženi s problemi in razmerami na terenu kot drugi poslanci. Skratka, da je predlog nezdružljivosti poslanske funkcije za opravljanje funkcije v organih lokalne skupnosti pretog, zato bi ga bilo smotrno omejiti le na nezdružljivost upravlja funkcije župana v mestnih občinah. Večina članov Mandatno-volilne komisije je predlagano spremembo zakona podprla in jo dopolnila tako, da poslanci ne bi mogli opravljati nobene funkcije v organih lokalne skupnosti. Komisija je nato v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasovala o obeh členih predloga zakona o spremembah zakona o poslancih skupaj in jo tudi sprejela. Glede na sprejeta amandmaja je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora Državnemu zboru pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega sta vključena sprejeta amandmaja. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del poročila Mandatno-volilne komisije, ki vam je bil posredovan.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavnici Vlade za uvodno obrazložitev mnenja, besedo ima Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci! Vlada podpira Predlog sprememb Zakona o poslancih, ki so ga vložile koalicijske stranke v parlamentu. S predlagano spremembo Zakona o poslancih bo odpravljena interesna nezdružljivost in preprečen konflikt interesov med državnim in lokalnim nivojem. Vlada ocenjuje tudi, da je predlagani rok za začetek uporabe sprememb zakona, torej po opravljenih volitvah v letu 2012, kot je predlagan, primeren, saj bodo vnaprej znani pogoji za opravljanje funkcije poslanca oziroma župana. Svojo utemeljitev, ki smo vam jo že posredovali, utemeljujemo z nujno ločitvijo državnega in lokalnega nivoja, oblastnega urejanja po funkcionalni, organizacijski in tudi po personalni plati, kar je vsekakor povezano z organizacijo oblasti, ki se nanaša na razmerja med državnim in lokalnim nivojem. Pri preverjanju nezdružljivosti s funkcijami v državnih organih je namreč po našem mnenju potrebno upoštevati več ustavnih načel, torej načelo delitve oblasti, kjer je poudarjena samostojnost zakonodajne, izvršilne in sodne oblasti, načelo decentralizacije oblasti, na katerem dejansko temelji neodvisnost lokalne samouprave in načelo predstavniške demokracije, ki poudarja vezanost predstavnikov ljudstva, nosilcev suverenih pravic, to je ljudstvu samemu. Vsem tem načelom, ki jih predvideva naša Ustava, je seveda skupno to, da zahtevajo vzpostavitev učinkovitega sistema zavor in ravnovesij med nosilci različnih funkcij oblasti, kar bo v praksi vzpostavil spremenjeni 10. člen Zakona o poslancih. In ne nazadnje prepoved kombiniranja funkcij, ki jih zasedajo nosilci izvršilne funkcije lokalne samouprave in poslancev kot predstavnikov zakonodajne veje oblasti, izhaja tudi že iz sprejetih dokumentov, med drugimi Resolucije o preprečevanju korupcije, ki je bila v Državnem zboru sprejeta leta 2004. Tam je kot cilj navedeno, da se želi preprečiti nasprotje med širšim družbenim interesom in lokalnimi interesi. Tudi Svet Evrope priporoča, da se v državah določijo taki pravni okviri, ki onemogočajo opravljanje več funkcij na različnih nivojih izvršilne in zakonodajne veje oblasti. Predlog te novele, ki so jo vložile štiri poslanske skupine koalicije, je bil pospremljen v zakonodajni postopek z oznako "Misija nemogoče". Vlada dodaja, če je slovenska nogometna reprezentanca, sanjska ekipa, tako misijo zmogla, Vlada je tukaj napovedala rezultat 1:0, smo prepričani, da bo sanjska ekipa poslank in poslancev koalicijskih strank SD, DeSUS, LDS in Zares [[...]]
Mir v dvorani oziroma na stadionu. Mir v dvorani in na stadionu.
[[...]]storila enako. In Vlada ravno tako napoveduje predlogu novele rezultat, kot ga je napovedala že ob dogodku, ki sem ga opisala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima mag. Andrej Vizjak, v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsednik! Spoštovana ministrica s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi. Glede te sanjske ekipe bi rekel, da je bolj ekipa, ki sanja, kot pa sanjska ekipa, ampak kakorkoli. V opoziciji in Slovenski demokratski stranki že praktično cel mandat te vlade in te koalicije opozarjamo, da bi se morala prioritetno ukvarjati z reševanjem posledic finančne in gospodarske krize z oživitvijo in oživljanjem slovenskega gospodarstva, s prestrukturiranjem slovenskega gospodarstva, s tem, kako omogočiti ljudem dostojno plačo in dostojno pokojnino. Na žalost pa je zaradi pomanjkanja in sanjanja te ekipe na temi in na mizi dostikrat predlog, ki želi preusmeriti pozornost, ki želi zaposliti in ziritirati poslance s temami, ki so v tem času res drugorazredne teme. In ta predlog koalicije je v tem trenutku povsem drugorazredna tema, ki bi in ki ima namen zaposliti nas vse skupaj, da bi se s tem ukvarjali. Mi v Slovenski demokratski stranki ne bomo temu nasedli in boste verjetno malo razočarani nad obsegom naše razprave, vsaj kar se vsebine tiče. Torej, ne rečem, da tega področja združljivosti med funkcionarji državnega in lokalnega nivoja ni treba urediti. Treba je to urediti, vendar je treba to urediti na celovit način, lotili ste se pa najbolj nevralgični točki, tam kjer ste pravzaprav želeli zadeti samo en segment in s tem preusmeriti pozornost. Zakaj se niste na primer lotili vprašanja združljivosti ministra z lastništvom v podjetju, ki prejema denar iz naslova razpisov, iz vsebin, ki jih to isto ministrstvo razpisuje in deli. V mislih imam zelo konkretno osebo, gospoda Golobiča. Znano je, da je minister zamolčal svoje lastništvo v firmi, ki je lastnik slovenske firme, ki je ne nazadnje prejemnika, potencialni prejemnik denarja iz razpisov, ki jih to isto ministrstvo deli. Ali se vam ne zdi, da je treba tudi to področje urediti in tudi tu začrtati mejo združljivosti, nezdružljivosti, konflikta interesov? Jaz mislim, da še veliko prej, kot pa začrtati ločnico med poslancem in članom občinskega sveta neke občine nekje na slovenskem podeželju. Namreč, ta predlog je pravzaprav absurden. Jaz bi še nekako razumel, da je ključna ambicija tega predloga, da se ločita na nek način izvršna vloga na lokalni ravni in zakonodajna vloga na nacionalni ravni, to bi še nekako razumel, ne morem pa nikakor razumeti, da se želi prepovedati oziroma onemogočiti upravljanje istih oziroma zakonodajnih funkcij na lokalnem in na državnem nivoju. To je absurdnost tega predloga in se mi ponuja na dlani tudi odgovor, zakaj je ta predlog absurden. Zato, ker sami predlagatelji želite, da ne bo sprejet, zato ste tako absurdno razširili ta vaš prvotni predlog in to vašo prvotno ambicijo. V Slovenski demokratski stranki smo vložili amandma in naša podpora temu zakonu bo zelo odvisna od vaše podpore temu amandmaju. Zato menim, spoštovana koalicija, spoštovana ekipa, ki sanja, začnite se ukvarjati z res realnimi problemi, tistimi najbolj perečimi, žgočimi problemi v tej državi, nehajte prosim obremenjevati ta parlament z drugorazrednimi temami in rešujte ljudi, ki so se znašli na robu preživetja, ki so polnil skrbi za svojo eksistenco in za svoje otroke v prihodnje, za upokojence, omogočite tem ljudem preko gospodarske rasti, da bodo dostojno živeli v tej državi in nehajte se ukvarjati z drugorazrednimi temami.
Hvala lepa. Besedo ima Cvetka Zalokar Oražem v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Jaz moram reči, da smo zadevo oziroma problematiko v proceduro vložili poslanci, vodje poslanskih skupin in ne Vlada. In ocenjujem tudi, da to, da se v parlamentu ukvarjamo še s kakšno drugo temo, ne pomeni, da ta vlada in ta koalicija ne rešuje aktivno in se ne ukvarja s tistim, o čemer je govoril kolega pred menoj. Mislim, da je to enostavno neprimerna označba in da bi bilo bolje, da bi se tako kot mu je že predsednik Vlade rekel, kot bivši gospodarski minister nekoliko samovprašal o tem, kakšna je bila njegova vloga in kaj je počel v prejšnjem mandatu. Prav tako moram reči, da zahtevam, gospod Vizjak, ker ste tudi vi tako govoril, zahtevam, da predložite in poveste, na katerih državnih razpisih je firma Ultra kdaj, kje, gospod Vizjak, poslušajte, kdaj, kje in na katerem državnem razpisu je firma Ultra prejela katerakoli sredstva s strani države. Jaz upam, da boste danes in na tej seji te podatke predložil, drugače vas bom obtožila za lažnivca. Kdaj in na katere državnem razpisu je firma Ultra dobila katerikoli evro od te države? V Poslanski skupini Zares smo bili med tistimi, ki smo si prizadevali, da bi prišlo do možnosti, da se s spremembo Zakona o poslancih uveljavi nezdružljivost opravljanja vseh funkcij na lokalni ravni - županske, podžupanske in svetniške s funkcijo poslanca. Naše ambicije so bile in so še v resnici širše. Zavzemamo se namreč za to, da bi bistveno ali popolnoma omejili tudi druge možnosti, ki poslancem omogočajo opravljanje drugih dopolnilnih dejavnosti do petine delovnega časa. Pri tem se zavedamo, da gre za relativno radikalno stališče in da imamo v tem trenutku tudi v naši poslanski skupini poslance, ki so župani, in tudi takšne, ki opravljajo druge dejavnosti. A pri tem je naš pogled uprt v prihodnost in v položaj poslanca, ki vse bolj izgublja na svojem pomenu, ugledu, predanosti in poslanstvu, k čemur prispeva tudi razpetost med več funkcij in tudi druge dejavnosti, ki jih poslanci opravljajo v svojem delovnem času. Prav zato se bomo v primeru sprejetja nezdružljivosti poslanske funkcije in funkcij na lokalnem nivoju, prizadevali za čimprejšnjo omejitev tudi drugih možnosti dodatnih dejavnosti, saj takšen razmah tega, kot je zaznan v zadnjih letih, prav gotovo ni bil cilj in namen tistih, ki so pred leti to možnost, kot - poudarjam - izjemo, vzpostavili. Brez dvoma gre v primeru dvojnega funkcionarstva tudi za vrsto drugih anomalij, gre za interesno nezdružljivost in vgrajenost konflikta interesov med državnim in lokalnim nivojem, ki smo ga vsi, ki smo v takšni dvojni funkcionarji že bili, še kako dobro poznamo. Ogroženo je tudi načelo delitve oblasti, decentralizacije oblasti in načelo predstavniške demokracije, ki poudarja zavezanost poslancev vsem državljanom, župan pa bi v določenih primerih lahko v prednost postavil le interese lastnega okolja. In ne nazadnje je skoraj enotna v neprimernosti dvojnega funkcionarstva tudi stroka. Ko spremljamo zasedanje Državnega zbora, se nam to večkrat zdi bolj svet vaških skupnosti, kot parlament. Tako je svoj pogled na naše delo pred dnevi na razpravi o spremembah Zakona o poslancih opredelil dr. Saša Zagorc, ki je eden največjih poznavalcev omenjene problematike in pri tem opozoril [[...]]
Prosil bi za pozornost v dvorani. Res.
[[...]]na preveč poudarjeno lokalno komponento, ki po njegovem mnenju prevladuje v Državnem zboru. Tako nas vidi in ocenjuje stroka, in opozarja na pomembno ustavno načelo, da smo poslanci vezani in odgovorni vsem državljanom, kar pa je v primeru dvojne funkcije lahko tudi ogroženo. Prav tako pa tudi trdi, da so funkcije na državni in lokalni ravni po svojem namenu in ciljih toliko različne, da jih ni moč opravljati hkrati. Na nujnost uveljavitve nezdružljivosti opravljanja funkcij nas opozarjajo in nam jih priporočajo tudi mnoge druge inštitucije. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Na konflikt interesov v tem primeru opozarja Ustavno sodišče, v Svetu Evrope se zdi nesprejemljivo opravljanje obeh funkcij, nezdružljivost pa priporočata tudi Resolucija o preprečevanju korupcije in protikorupcijska komisija.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod Vizjak.
Spoštovani predsednik. Zgrožen sem bil, kako imate dvojna merila pri opozarjanju poslank in poslancev. Poslanka Cvetka Zalokar Oražem je polemizirala z menoj, me spraševala in mi pravzaprav celo predlagala, naj predočim določene podatke. Vedno doslej ste v takšnih primerih opozarjali poslanke, naj ne polemizirajo z drugim predstavnikom, ki je predstavljal stališče poslanske skupine. Imate dvojna merila, to je nekorektno od vsa in ste izgubili približno en nivo v mojem, kako bi rekel, predalčku ugledov predsednikov Državnega zbora.
Hvala lepa. Upam, da mi bo uspelo ta nivo vrniti nazaj. Vsekakor pa bi rekel to, da nisem prekinil niti vas, ko ste šli izven teme in načel druge stvari, zato nisem prekinil tudi Cvetke Zalokar Oražem. Vse poslanke in poslance, ko predstavljajo stališče, pa ponovno prosim in opozarjam, da predstavijo predvsem stališče in da opuščajo navedbe ali polemike, ki nimajo neposredne zveze z materijo, o kateri govorimo. Besedo dajem gospodu Antonu Urhu, ki bo predstavil stališče v imenu Poslanske skupine DeSUS. Hvala.
Spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, tudi župani in županje. V Poslanski skupini DeSUS soglašamo s konceptom, ki ga utemeljuje predlog zakona, ki je pred nami, saj gre tudi programska usmeritev stranke DeSUS v smeri ločitve funkcij. Vendar pa predlogu zakona ne moremo zagotoviti enotne podpore, zato bomo glasovali vsak po svoji vesti. Predlog nima naše večinske podpore. O Predlogu zakona o spremembi zakona o poslancih skupina poslancev predlaga, da se 10. člen veljavnega zakona spremeni tako, da poslanci ne bi mogli več hkrati opravljati funkcije poslanca in župana in podžupana v lokalni skupnosti. S predlagano spremembo zakona o poslancih, naj bi bila odpravljena interesna nezdružljivost poslanca in hkrati župana lokalne skupnosti ter preprečen konflikt interesov med državnim in lokalnim nivojem. Predlagan rok za začetek uporabe spremenjenega zakona je po opravljenih volitvah v Državni zbor Republike Slovenije leta 2012. To je v primeru sprejetja sprememb zakona, po naši oceni, primeren rok, saj bodo tako vnaprej znani pogoji za opravljanje funkcij poslanca oziroma župana. Predlagana sprememba zakona je utemeljena tudi z ustavno določenim mandatom v katerem poslanci zastopajo interese vseh državljanov, vendar je zaradi opravljanja dvojne funkcije nekaterih poslancev ta interes lahko ogrožen. Velik poudarek izogibanju konfliktov interesov je dalo tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije z odločitvijo, da ni protiustavna ureditev nezdružljivosti funkcije med nalogami in funkcijami na državni ravni in funkcijami na lokalni ravni. Sodišče je v primeru vprašanja nezdružljivosti funkcije na lokalni ravni z opravljanjem dela v državnih organih zapisalo, da določba tretjega odstavka 37.b člena zakona o lokalni samoupravi temelji na določbi 144. člena Ustave Republike Slovenije, ki nalaga državnim organom, da nadzorujejo zakonitost dela organov lokalnih skupnosti. V tretjem odstavku 140. člena Ustave Republike Slovenije, ki določa, da o zadevah, ki jih na organe lokalne skupnosti prenese država, opravljajo državni organi tudi nadzor nad primernostjo in strokovnostjo organov lokalnih skupnosti. Uresničevanje navedenih ustavnih določb zahteva, da se nadzorstvo opravljanja nepristransko in neodvisno. Zagotovo je pomembno, da tak nadzor opravlja oseba, ki ne opravlja hkrati funkcije v občinskih organih. Poslanska skupina DeSUS bo glasovala po svoji vesti. Sprašujem se, kdo se v tej državi boji županov in podžupanov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SLS bo predstavil gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni. Nezdružljivost županske in poslanske funkcije je bilo že večkrat obravnavano v dosedanjih mandatih Državnega zbora. Večkrat je bilo celo slišati mnoge pomisleke o ustavnosti obstoječe zakonske ureditve, za kar se je kasneje vedno izkazalo, da to ni res. V Slovenski ljudski stranki se sicer strinjamo, da obstoječa ureditev ni najbolj optimalna, vendar je v danih okoliščinah, ko je v Ustavi zapisana druga raven lokalne samouprave še ni vzpostavljena, le-ta po naši oceni nujna. Doslej Vlada Republike Slovenije ni naredila nič v smeri ustanavljanja pokrajin, v smeri decentralizacije Slovenije in skladnega regionalnega razvoja. Še več, zdi se, da počne ravno nasprotno in krepi centralizacijo Slovenije. Zato v SLS-u opozarjamo, da je to, da so župani in tudi drugi občinski funkcionarji obenem tudi poslanci Državnega zbora Republike Slovenije, jamstvo, da bodo ljudje in njihove lokalne težave slišane ter zastopane na nacionalni ravni. Tisti poslanci, ki so obenem župani ali drugi občinski funkcionarji dobro poznajo problematiko lokalne skupnosti in posledično lahko pri tem svojem delu v Državnem zboru tudi zastopajo interese, ki so skupne vsem lokalnim skupnostim. Seveda odločno nasprotujemo temu, da bi posamezni župan kot poslanec Državne zbora deloval izključno v interesu svoje lastne občine. Za večjo racionalizacijo, za hitrejši ter enakomerni razvoj Republike Slovenije in lokalnih okolij je sedanja ureditev popolnoma sprejemljiva. Če predpostavljamo situacijo, v kateri Državnem zboru ne bi bilo nobenega župana, bi po našem trdnem prepričanju Državni zbor pri svojem delu sprejel marsikatero odločitev, ki bi bila v nasprotju z interesi ljudi. Že sedanje izkušnje so pokazale, da so ravno tisti poslanci, ki so ob tem tudi župani ali pa drugi občinski funkcionarji, pogosto opozarjali na tiste rešitve v predlogih zakonov, ki pomenijo nevarnost za nazadovanje občin in življenja na lokalni ravni. O tem, kaj so občine doprinesle k bolj enakomernemu razvoju Slovenije pa verjamem, da ni treba posebej govoriti. Spoštovane kolegice in kolegi, ne bojte se občinskih funkcionarjev v Državnem zboru, saj imajo bogate izkušnje z realnostjo na mikroravni našega okolja, ki jih lahko s svojimi izkušnjami in svojo pozitivno energijo koristijo pri uveljavljanju zakonodajne veje oblasti in življenja ljudi v vseh naših slovenskih občinah. Tistim dvojnim funkcionarjem, ki dela ne zmorejo, kratko malo predlagamo, da čim prej odstopijo od ene od funkcij. Skratka, v Slovenski ljudski strani smo prepričani, da so na koncu koncev volivke in volivci tisti, ki odločajo, kdo bo župan, poslanec, kdo bo občinski svetnik. In, če se volivci odločijo, da bo njihov župan tudi poslanec imajo na koncu prav, volivci se po navadi nikoli ne zmotijo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo glasovali, kot povedano, proti predlagani spremembi zakona. Poudarjamo pa, da je to dilemo treba temeljito proučiti pri sprejemanju pokrajinske zakonodaje in uvedbi pokrajin ob hkratnem razmisleku glede pristojnosti Državnega sveta oziroma o sestavi tega državnega organa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa. Pozdrav vsem skupaj. Slovenska nacionalna stranka je v prejšnjih mandatih trikrat vložila praktično identični zakon in nismo šli skoz, nismo prišli, ker ste bili večinoma proti. Tudi danes slišim predvsem od raznih županov, ki jih boli, da bi izgubili še kakšne dodatne denarje, ki jim padajo v žep, da je treba ta zakon rušiti, da ga ne podpreti in celo v vladnih strankah vidim stavkokaze, ki bodo zaradi lastnih koristi, zaradi dobrobiti lastnih riti glasovali proti temu. Dejstvo je, da imamo v Sloveniji preko 210 občin in najraje bi vsi župani sedeli tukaj notri in bi si delili državni denar, pozabili bi pa na vse ostale, ki niso župani ali pa niso prebivalci njihovih občin. Gre za podlost, gre za popolno podlost, ko vam je čisto vseeno, kaj je z državo samo, da si le napolnite svoje žepe. In v Slovenski nacionalni stranki bomo z veseljem podprli ta zakon. Trikrat smo ga že poskušali speljati skozi, zdaj je koalicija prevzela pobudo in to z lastnim "lavreatom" nekako zrnila skozi in poskuša pobirat pike, čeprav je tudi tukaj nekaj populističnega, kajti treba je pri volivcih dvigniti rejting lastne stranke, ampak nič za to. Dejstvo je, da je pomemben zakon in da ga je treba sprejeti. Smiselno bi bilo, da se pa uredi tudi druge zadeve v zvezi s poslanci. Če imajo lahko ministri svoje firme s katerimi krasno delujejo in poslujejo, zakaj tega ne bi mogli imeti še poslanci? Dajmo to urediti v enem od naslednjih zakonov, tako da bomo poslanci vsaj izenačeni z ministri ali pa z nekaterimi ministri iz koalicijske vlade. Mislim, da bi bilo smiselno tudi tukaj pogledati malo čez mejo in urediti tudi vprašanje imunitete poslancev, ki je nimamo. Poslanci lahko povemo tukaj za govornico vso resnico in smo zaradi te resnice kaznovani, ne sicer kazensko preganjani, ne gremo v zapor, vendar lahko grem v civilnem pregonu zaradi žalitve dobrega imena nekega lopova lahko gremo na sodišče in potem dobro plačamo. Poznamo primere bivših poslancev, ki so skoraj propadli zaradi tega, ker navkljub temu, da je bilo vse res, kar so povedali tukaj, so jih na sodišči obsodili zaradi blatenja nekega dobrega imena za katere se človek vpraša, če je dobro ime, ko mu je dokazano kriminalno dejanje in vendar so ti poslanci morali plačati denar. Tudi sedaj imamo nekaj poslancev, ki jih tožijo gospodje, čeprav je bilo dokazano, da so tisti gospodje goljufali in niso delovali v korist države. To bi bilo treba tudi urediti. Ne se pustiti, da novinarji vodijo vso zadevo tukaj v Sloveniji in da novinarji določajo kaj poslanec sme in česa poslanec ne sme. Naši mediji so na dnu, dejstvo je, da imamo kar nekaj medijskih hiš in ne samo medijskih hiš, tudi tiste njihove priloge, kaj jaz vem, recimo 7 dni in gospod Lorenci in podobne stvari, ki pljuvajo po dolgem in po čez in seveda - so zaščiteni. Novinarji so zaščiteni, tudi če pljuvajo po ljudeh. Poslanec, ki pove resnico gre lahko na sodišče, pa nikomur nič, zaradi tega, ker si tudi tukaj v Državnem zboru večina ne upa urediti te zadeve, da ne bi kakšen novinarček, kakšen pisunček rekel: "Poglejte poslance, kako si "rihtajo" svojo pozicijo." Zato pa je še toliko bolj važno, da sprejmemo ta zakon, da tukaj, kjer pa res lahko pokažemo, da moramo delati v interesu države, da ta zakon sprejmemo. Še enkrat, v Slovenski nacionalni stranki bomo ta zakon z veseljem podprli. Tisti župani si bodo pač nekako napolnili denar kako drugače. Kot mi je znano, znajo to zelo dobro.
Hvala lepa. Jaz bi želel samo poudariti in prositi, da izbirate besede, ko govorite o svojih kolegih poslancih.
[[...]] [[Iz dvorane.]] [[...]]Katere besede naj izbiram?! Naj po angleško govorim?!
Hvala lepa, gospod Jelinčič. Besedo ima mag. Borut Sajovic v imenu Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Pozdrav ministrici, sodelavki, kolegice in kolegi. Seveda, danes smo pred zanimivo temo, ki bolj kot s pomembno vsebino buri najbrž z nekaterimi osebnimi in političnimi razmišljanji. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo se o tem zakonu večkrat obsežno in podrobno pogovarjali. Zgodba zagotovo ni črno-bela, zgodbo ne gre gledati enostransko, ima seveda številne pozitivne in negativne lastnosti. Skupina poslancev je predložila v obravnavo zakon o spremembah Zakona o poslancih, kjer predlagamo da se 10. člen Zakona o poslancih spremeni tako, da poslanci ne bi mogli več hkrati opravljati funkcije poslanca in župana in podžupana v lokalni skupnosti. Podrobno smo proučili tudi mnenja različnih strokovnjakov in moramo reči, da se je v večinskem delu te zgodbe s temi stališči, da se ti dve pomembni funkciji za to državo ločita, mogoče strinjati. Vseskozi, tudi v času javne obravnave, koalicijskega usklajevanja, pa smo v Poslanskem klubu LDS poudarjali, da to v tem zakonu še daleč ni dovolj, da bi bilo treba storiti tudi več. Načelno stališče pa je, da se seveda o tem danes odloči in tako odločitev bomo poslanci tudi v skladu s svojim prepričanjem in vestjo, tako kot vedno, tudi sprejeli. S predlagano spremembo Zakona o poslancih bo odpravljena interesna nezdružljivost poslanca in hkrati župana lokalne skupnosti, ter zagotovo preprečen konflikt interesov med državnim in lokalnim nivojem. Ocenjujemo, da je tudi predlagan rok za začetek uporabe spremenjenega zakona, to je po opravljenih volitvah v Državni zbor Republike Slovenije leta 2012 primeren, saj bodo lahko vnaprej znani pogoji za opravljanje funkcije poslanca in tudi župana. Svoje stališče utemeljujemo tudi z zahtevano ločitvijo državnega in lokalnega nivoja, oblastnega urejanja po funkcionarski, organizacijski in tudi po personalni plati, kar je povezano z organizacijo oblasti, ki se nanaša na razmerje med državnim in lokalnim nivojem. Pri preverjanju nezdružljivosti na lokalni ravni, pri članih občinskih svetov, županih in podžupanih s funkcijami državnih organih je treba upoštevati več pomembnih, ustavnih načel, vendar obenem pa tudi odgovoriti na vprašanje, kako bodo pa potem zastopani lokalni interesi. Eden od pomembnih, nujnih razmislekov je zagotovo ta reorganizacija Državnega sveta, da bi v Državnem svetu in pa z ustanovitvijo pokrajin, ker bo tudi v pokrajinah dana pomembna, odgovorna funkcija županom, to uredili enotno in pa celovito. Jaz s tega mesta odgovorno zagotavljam, da seveda to ne sme in ne more biti nezaupnica ali pa kritika dela slovenskih županov. Slovenski župani smo za razliko od poslancev izvoljeni neposredno. Direktno so obkrožali naša imena in priimke in seveda s svojim delom, položajem in pa statusom tudi za to odgovarjamo. Smo pa župani vedno pripravljeni in pa tudi poslanci razmisliti, če so koristi, ki jih ločitev teh funkcij prinaša državi, nujne in pa pomembne. Pomembno načelo je tudi načelo delitve oblasti, kjer je poudarjena samostojnost zakonodajne, izvršilne in pa sodne oblasti. Pomembno načelo v tej državi je [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in mora biti tudi načelo decentralizacije oblasti, na katerem temelji neodvisnost in samostojnost lokalne samouprave. Pomembno načelo, ki se ga pri tem zakonu upošteva je tudi načelo predstavniške demokracije, ki poudarja vezanost predstavnikov ljudstva nosilcu suverenih pravic, to pa je ljudstvo samo. Vsem tem pomembnim načelom pa je skupno to, da zahtevajo vzpostavitev učinkovitega sistema zavor in pa ravnovesij med nosilci različnih funkcij, kar bo v praksi vzpostavil spremenjeni 10. člen zakona. Tako kot sem že povedal, v Poslanskem klubu Liberalne demokracije načeloma zadevo podpiramo. Odločali se bomo pa vsak po svoji vesti, odvisno kako bomo ocenili, ali zakon rešuje vse probleme ali ne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Bojan Kontič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, ministrica. Ni prvič, da se s spremembo zakona želi odpraviti sedanjo združljivost župana in poslanca v eni osebi. Sedanji predlog v obliki dopolnjenega predloga zakona predpisuje ureditev, po kateri poslanec ne sme opravljati funkcije v organih lokalne skupnosti. Torej nezdružljivost je razširjena tudi na članice in člane občinskih svetov, pa seveda tudi na podžupanje in podžupane. Mnenja [[...]]
Prosim mir v dvorani!
[[...]]so seveda tudi tokrat deljena.
Mir v dvorani! Se opravičujem, gospod Kontič. Spoštovani in cenjeni kolegi Jelinčič, Sajovic in Prijatelj, prosim mir v dvorani! Prosim, gospod Kontič.
Mnenja so seveda tudi tokrat deljena. Pripombe in pomisleki so izrečeni glede celovitosti vprašanja nezdružljivosti funkcij in kolizije interesov. Imamo predloge, da opravljanje poslanske funkcije zožimo zgolj na temeljno aktivnost in ne dovolimo opravljanja drugih obveznosti. Dodatno se razmišlja tudi o načinu, ki bi dovolil, kot primer navajam profesure, zdravniško delo, vendar brez nagrade. Spet drugi bi nezdružljivost omejili le na župane mestnih občin, zato imamo tudi vložen amandma s strani Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Upam, da to ni le izgovor za to, da se kasneje ob nesprejetju tega amandmaja, ki bi ločeval župane mestnih občin od ostalih županov - imamo tudi župane velikih občin, ki so povsem primerljive z mestnimi občinami - da to ne bo postal razlog za to, da se potem v celoti zakon ne podpre, ampak nekje v sebi čutim ravno to povezavo. V preteklosti je bilo kar nekaj predlogov, da nezdružljivost uredimo v različnih zakonih. Vedno znova so se našli razlogi, s katerimi se je dokazovalo, da je potrebno urediti v drugem zakonu celovito in ob pravem času. Nikoli ni bil pravi čas in nikoli ni bil pravi zakon. Priznajmo si, da bomo le s težavo našli primeren trenutek, ko bi v parlamentu lahko ocenili, da je napočil pravi čas. Vsekakor pa razlogov za nezdružljivost ne gre iskati v bolj ali manj aktivnem, da ne rečem prizadevnem delu poslanca v zvezi z opravljanjem poslanske funkcije. Prav tako težko poslancem - županom pripnemo oznako zgolj zastopnikov ozkih lokalnih interesov in pri tem ostale kolegice in kolege izvzamemo. Vsak od nas prihaja iz okolja, na katerega je kljub ustavni določbi, da smo poslanci predstavniki vsega ljudstva in nismo vezani na nikakršna navodila, posebej pozoren, to moramo priznati. Ob upoštevanju argumentov, zagovornikov in nasprotnikov predlagane nezdružljivosti v poslanski skupini Socialnih demokratov dajemo prednost argumentom, ki govorijo v prid nezdružljivosti. Prepričani smo, da je tudi v interesu zaščite lokalne samouprave potrebno odpraviti neenako obravnavanje županov. Obstoječi zakon namreč v nasprotju z načelom enakosti daje prednost nepoklicnim županom v primerjavi s poklicnimi. Nepoklicni župani so namreč lahko tudi poslanci pa še kaj drugega lahko opravljajo, kar pa bo potrebno v nadaljevanju urediti v drugem zakonu. Kot sopredlagatelji sprememb soglašamo, da je potrebno opredeliti nezdružljivost funkcije na državni in lokalni ravni. Državni zbor šteje 90 poslank in poslancev. Če odštejmo dva, ki pripadata narodnima skupnostim, jih ostane 88, že danes pa imamo v državi 210 občin. Moje kolegice in kolegi bodo v razpravi prav gotovo predstavili stališča, nekateri celo zelo nazorna, ki ne bodo enoglasna in bo mogoče zaznati razlike, ki se bodo nazorno pokazale tudi pri glasovanju o podpori temu zakonu.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 11. 2009. Ob tem vas obveščam, da amandmaja Poslanske skupine SLS k 1. in 2. členu nista bila vložena v skladu z namenom določbe 3. odstavka 192. člena Poslovnika Državnega zbora, zato sta brezpredmetna in Državni zbor o njima ne bo razpravljal, o tem sem tudi obvestil poslansko skupino. Zato dajem v razpravo 1. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Proceduralno, gospod Tanko.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik. V tem mandatu se pravzaprav prvič srečujemo s tem, da predsednik Državnega zbora odloča, katere amandmaje bo Državni zbor obravnaval in katerih ne. Praksa, ki je, v tem mandatu ste tudi izglasovali nekatere zadeve, recimo Zakon o Slovencih po svetu ali pa recimo Zakon o dohodnini, kjer je koalicija ravnala diametralno nasprotno intenci zakona, zakon je ostal brez členov in padel in tu ni nihče protestiral. Predsednik Državnega zbora z eno besedo ni opozoril koalicije, da je takšno ravnanje nedopustno. V tem primeru, ko je pa ta amandma vložen, ki je vložen popolnoma skladno s Poslovnikom, kajti nikogar v tej državi ni, ki bi lahko omejil kaj lahko poslanska skupina vloži in tudi če je amandma diametralno nasproten ali pa nekoliko drugače ureja vsebino kot je bilo predvideno s strani predlagatelja, to ni zadržek, da se bi ta amandma zavrnilo, niti ena izmed poslovniških določb ne dopušča, da bi kdorkoli ravnal tako kot ste povedali. O vsaki odločitvi, o vsakem predlogu, ki je vložen korektno v skladu z napovednim stavkom in vsebinsko, lahko tudi diametralno nasprotno. To je pa tudi najbrž intenca, da se amandmaji vlagajo, lahko se poboljša, lahko poslabša, lahko pa tudi črta zadeva, intenca je, da o tem odloči Državni zbor z glasovanjem. In jaz predlagam, spoštovani predsednik Državnega zbora, da prekinete sejo za 10 minut in da potem ponovno preverite poslovniške določbe in nas obvestite na osnovi katere določbe ste sprejeli to določitev. Ta nima podlage v Poslovniku. Predlagam prekinitev seje za 10 minut. Hvala lepa.
Na osnovi česa predlagate prekinitev oziroma katerega člena želite [[...]]? Ker jaz ne vidim potrebe za prekinitev te seje in je ne mislim prekinjati. Zakaj želite prekinitev seje?
Spoštovani predsednik, v Poslovniku je napisano, da lahko predsedujoči za to, da se pojasnijo določene določbe, mislim, da je to 69. člen Poslovnika, lahko prekine sejo. In zato, da se pojasnijo te razlogi in da se te zadeve razčistijo predlagam samo kratko 10-minutno prekinitev. Predlagam to zato, da bi lahko o teh stvareh, ki so v Poslovniku tudi naprej vodili razpravo in da bi potem tudi lahko o teh stvareh odločati. Ne more predsednik Državnega zbora niti noben drug predsedujoči odrediti, brez da bi katerakoli strokovna služba na to opozorila, da je amandma brezpredmeten, ne more. In jaz predlagam prekinitev zato, da bi mi obrazložili na osnovi katerega člena Poslovnika ste sprejeli takšno odločitev. Hvala.
Prekinitev je možna pred odločanjem. Jaz vam lahko obrazložim to brez prekinitve in tudi bom. Proceduralno besedo Anton Anderlič, potem Jakob Presečnik, proceduralno in proceduralno gospod Tanko.
Gospod predsednik, preprosto predlagam v izogib tudi temu odmorom in ostalim, da umaknete to opombo k amandmaju, ki ga je vložila Poslanska skupina SLS, kajti to, da nekaj ni z namenom določbe tega odstavka in tako naprej ni korektno. To, da nekdo predlaga črtanje nekega člena, ker se s tem členom ne strinja in ker misli, da je sedanj ureditev boljša je povsem korektno. To je resnično nekaj neobičajnega in prvič se srečujemo s tem. Kar se tiče, ne samo v tem mandatu, tudi sicer, kar se tiče amandmajev niso vloženi skladno s Poslovnikom ali so v nasprotju s čim drugim je povsem nekaj drugega kot ta amandma. Zato imate preprosto možnost, če ne pa prekinite sejo, potem pa res skličite poslovniško komisijo, pa se naj o tem izjasni. Ker to, da nekdo reče, da nekaj ni z namenom določbe nekega člena, to preprosto ne gre. Imate pa možnost, da preprosto rečete, amandma je v razpravi in se bo skozi glasovanje tako ali tako izkazalo, kaj si kdo o tem amandmaju misli in bo zbor na koncu odločil. To se mi zdi, da je bistveno bolj demokratično in korektno in v duhu poslovnika, kot pa da nekdo preprosto reče, to ni v skladu z namenom določbe in tako naprej. Tista določba v 129. členu, veste, kaj pomeni.
Proceduralno, gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Poslanska skupina je po našem trdnem prepričanju vložila ta dva amandmaja v skladu s tretjim odstavkom 129. člena Poslovnika, ki pravi naslednje: "Z amandmajem se lahko predlaga sprememba ali dopolnitev posameznega člena ali naslova zakona. Z amandmaji se lahko predlagajo tudi novi členi, ki vsebujejo rešitve, izhajajoče iz ciljev in načel predloga zakona, oziroma črtanje posameznega člena." Poslanska skupina lahko predlaga karkoli želi, imamo pa službe Državnega zbora, ki dajo mnenje k amandmajem, tudi Vlada jih lahko da. In predlagam, da umaknete svojo odločitev. Nekaj takšnih podobnih ste v tem mandatu že sprejeli povsem mimo Poslovnika in predlagam, da s to prakso prekinemo in da delamo tako, kot je zapisano v Poslovniku. Natančno po Poslovniku in nič drugače. Osebne interpretacije, osebni odnos do predlagateljev, do amandmajev se bo pač izkazal na glasovanju. In ni korektno, da kdorkoli umika/preprečuje delovanje katerekoli poslanske skupine ali posameznika v Državnem zboru. Tu smo zato, da predlagamo, da izboljšujemo, da popravljamo, da črtamo, da dopolnjujemo in ne zato, da bomo nekaj dali, potem pa bo neka avtoriteta odločila, vi pa tega na tak način ne smete. Poslovnik je jasen, ta določba je zapisana v 129. členu v tretjem odstavku in prav je, da jo tudi spoštuje predsedujoči, še posebej pa predsednik Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz moram povedati to, da prav na ta tretji odstavek 129. člena se sklicujejo tako strokovne službe, kot tudi sam, ko sem pisal poslanski skupini, da sta ta dva amandmaja brezpredmetna, ker nista vložena v skladu s Poslovnikom in vsebino. "Z amandmajem se lahko predlaga sprememba ali dopolnitev posameznega člena ali naslova zakona. Z amandmajem se lahko predlaga tudi novi člen, ki vsebuje rešitve izhajajoče iz ciljev in načel predloga zakona oziroma črtanje posameznega člena." Če vi tu črtate posamezni člen, oba člena zakona, potem nimate zakona. [[...]] [[Nemir v dvorani.]] [[...]]ampak to črtanja [[...]] Spoštovani kolegi, spoštovani kolegi, predvsem pa kolega Anderlič. Vi ste predsednik Komisije za poslovnik, ampak ne razlagate Poslovnika na seji Državnega zbora. Ne razlagate ga na seji Državnega zbora, na seji Državnega zbora ga razlaga predsedujoči. Prekinjam sejo Državnega zbora in sklicujem Kolegij, da se posvetujemo o tem. Vsekakor pa mislim, da je uporaba tega člena na način, kot ga vi predlagate, v neskladju s smislom in namenom Poslovnika.
Predsednik Državnega zbora me je obvestil, da pričakuje nadaljevanje seje ob 10.30.
Cenjene kolegice in kolegi, nadaljujemo s prekinjeno sejo. Se opravičujem, ker je prekinitev trajala nekoliko dlje. Po posvetovanju na Kolegiju in ob tehtanju različnih možnosti, sem ob upoštevanju, mislim, da je to 60. člena, ki določa da o uporabi Poslovnika odloči predsedujoči, sklenil, da vztrajam pri svoji prvotni odločitvi - da amandmaja k 1. in 2. členu Poslanske skupine SLS nista vložena v skladu z določbami tretjega odstavka 129. člena Poslovnika Državnega zbora, sta brezpredmetna in Državni zbor o njima ne bo razpravljal. Sam bi vsekakor sprejel drugačno odločitev, če bi bila samo senca dvoma, da bi s to odločitvijo okrnil voljo poslanske skupine, da izrazi svojo voljo in razpravlja o zakonu in odloči o zakonu, vendar temu ni tako, kajti če glasuje proti zakonu, bo s tem seveda realizirana tudi njihova volja, ki je dana skozi amandma. Zato dajem v razpravo 1. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Miran Potrč.
Hvala lepa. Gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Jaz predlaganega amandmaja ne bom podprl. Uveljaviti amandma bi pomenilo postaviti pod vprašaj samo opravljanje županske funkcije v mestih, v primerjavi s poslansko funkcijo. Moje izhodišče za nezdružljivost, ki jo zagovarjam, je v tem, da bi bilo smotrno skupaj ugotavljati ali je opravljanje županske in poslanske funkcije v vseh občinah primerno ali ne. Pa ne zato, da bi župani - poslanci slabo delali, pa ne zato, da bi jim očital kakršnokoli koruptivnost, ampak enostavno mislim, da izvršilna in zakonodajna veja oblasti glede na našo Ustavo ne bi smeli biti medsebojno prepleteni, ampak bi morali biti ločeni, ker je to eden od postulatov Ustave. Drugič, mislim, da je treba zagotavljati enakopravnost vseh 210 občin, izgleda, da bo še kakšna, ki ne morejo biti zagotovljene glede na to, če je nekaj županov poslancev, nekaj jih pa ni, ali pa večina občin svojega župana nima kot poslanca. In ko smo sprejemali Ustavo smo se pač opredelili in dogovorili, da je slovenski parlament relativno maloštevilčen, da pa se funkcija poslanca opravlja profesionalno. Ali jo opravljamo dobro ali ne, naj se posebej ocenjuje in ne bo vsebina te razprave. Ampak to so razlogi zakaj amandmaja ne bom podprl. Sem pa trdno prepričan, da je to eno od vprašanj o katerem bi kazalo mirno in korektno medsebojno razpravljati, da niti najmanj ni usodno vprašanje za delovanje te države, pa tudi ne za delovanje parlamenta. Konec koncev mi smo med leti 1990 in 1992 odločali v treh domovih na grozno kompliciran način iz starega sistema, samo takrat smo sprejeli novo slovensko ustavo in tudi vse potrebne akte osamosvojitve, pa smo imeli v zboru občin takrat še župane in enakopraven dom. In od leta 1992 do sedaj smo imeli v štirih mandatih enak sistem kot ga imamo danes, pa se, da rečem po domače, ni spremenilo ali pa ni se svet podrl, da uporabim ta izraz. Zato je to korektna razprava, potrebna razprava. Jaz nezdružljivost podpiram. Menim pa, da iz tega delati veliko zgodbo, medsebojna obtoževanja in dobro ali slabo delo parlamenta, da to škodi vsem nam. Mislim, da ni pametno, da načenjamo pri tem, pa morda še pri kakšnem drugem zakonu kdaj drugič takšne razprave. Amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Melita Župevc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi jaz seveda tega amandmaja ne bom podprla. Mislim, da je ta amandma nesmiseln. Danes je bil že pogosto uporabljen nogometni športni žargon. Pa dovolite, da še jaz začnem z njim. Vsi tisti, ki boste mislili oziroma ki mislite, da boste danes zmagali jaz mislim, da bo vaša zmaga bolj kilava. To sem slišala med kolegi, ki so danes lobirali za to, češ, ta zakon bo padel. Mislim, da nikogar v tej dvorani ni, ki bi mislil, da bo ta zakon danes sprejet. Nikogar. Celo največji idealisti, kamor štejem tudi sebe. Ta zakon je bil že na začetku, na žalost, obsojen na propad. Mislim, da je škoda, ker delamo veliko napako. Napako za prihodnost. Zakaj? Leta 2004, da ne bom šla predaleč v preteklost je bilo v tem parlamentu 18 županov. Leta 2008 jih je bilo v slovenskem parlamentu v poslanske klopi izvoljenih 24. Ob tej dinamiki jih bo leta 2012 izvoljenih 30. To je ena tretjina slovenskega parlamenta. To lahko gledate tako ali drugače. Županom se bo verjetno zdelo dobro, smo pač župani dobri in pridemo v parlament. Jaz se pa z vidika poslanke in ne županje sprašujem, kaj to pomeni za slovenski parlament. Jaz mislim, da nič dobrega. Jaz se ne strinjam s tistimi, ki govorijo, da je ključni problem v tem, da župani preveč zagovarjajo lokalne interese. Jaz mislim, da je to prav, tudi jaz zagovarjam lokalne interese. Tudi jaz zagovarjam interese okolja, v katerem sem bila izvoljena. In to je prav. Ni res in ni prav, da delimo župane in poslance na, bom rekla, lene župane poslance in malo bolj delovne župane poslance, kajti imamo tudi poslance, ki so bolj in poslance, ki so manj delovni, pa imamo poslance v prejšnjih mandatih, ki so imeli skoraj 100% odsotnost. Jaz mislim, da ni mogoče vseh ljudi metati v isti koš. Rada bi še v razpravi o tem amandmaju izpostavila še nekaj drugih stvari. Argument nekaterih, ki nasprotujejo nezdružljivosti je bil, da bi se s tem krnila pravica voliti in biti voljen, jaz se opravičujem, ampak to je milo povedano neumnost. Nihče ne krni in ne jemlje nikomur pravice biti voljen. Voljen je lahko vsak polnoleten državljan Republike Slovenije. Če kandidira za župana moraš pač izpolnjevati še nekatere druge pogoje. Gre zgolj za izbiro nekoga, da se odloči, ali bo župan ali bo poslanec. In to ni neka osebna stvar, da mi nasprotujemo, Vlada, koalicija, pa še to ne cela, da so pač problematični ti ljudje, ki so poslanci in župani. Gre preprosto za to, da je to nezdružljivost, nič osebnega ni v tem. Nezdružljivost v tem, da oseba, župan - poslanec v sebi, ki združuje zakonodajno in izvršno oblast. Ja, tako preprosto je to. Vse druge zgodbe, ki jih govorite niso ne črno-bele. Res je, so nekje vmes. Gre za konflikt interesov. Tako preprosto je to. Rečeno je bilo, da danes ni pravi čas za to temo. Ja, kdaj pa bo pravi čas za to temo? Če vprašate mene, bi morali še desetkrat vložiti takšen zakon ali pa dvajsetkrat, če je treba, dokler ne bo v tem parlamentu sprejet. Jaz si ne predstavljam parlamenta, kjer bo sedela polovica županov. Žal mi je, ne predstavljam si ga. V tem parlamentu sedijo dobri župani, ampak jaz mislim, govorim zelo iskreno, da je dolgoročno to za slovenski parlament slabo. Ne zato, ker boste zagovarjali lokalne interese, kot rečeno, tudi jaz jih zagovarjam, ampak jaz si takega parlamenta ne predstavljam. Jaz zelo cenim mnenje enega mojega kolega, ki sedi tukaj za menoj, pa je tudi župan pa je iskreno povedal, da če hočemo biti iskreni in pošteno povedati, obeh funkcij zelo dobro skupaj ni mogoče opravljati, razen če niste super ljudje. Mislim, malo samokritičnosti. Jaz vem, da so župani izjemno obremenjeni. Meni je to jasno in pogosto ne moremo priti na sejo, ker imajo druge obveznosti in tudi to razumem. Poglejte, ta zakon in današnja razprava bi morala temeljiti na tej osnovni predpostavki. To je predpostavka nezdružljivosti. In napovedovali so se neki drugi amandmaji, češ, morda bi pa mi pristali na takšen zakon, če bi se vključile še druge stvari. Če torej poslanci ne bi smeli tudi predavati in tako naprej. V redu, jaz s tem nimam težav. Ampak lepo vas prosim. To ni isto, to ni isto! Mi govorimo o tem, da oseba v sebi združuje zakonodajno in izvršno vejo oblasti. Jaz ne vem kolikokrat je treba to še povedati. Če gremo in širimo tudi na druge stvari je prav, da vemo zakaj to počnemo, kako daleč bomo šli in če vprašate mene, bi lahko šli res zelo široko. Jaz s tem nimam nobenih težav, ampak zdi se mi, da je ključni problem v tem, oprostite, da nekateri ne vidijo dlje od svojega nosu. Jaz mislim, da je prav, da enkrat za spremembo ne razmišljamo zgolj in samo o lastnih interesih, ampak razmislimo tudi o prihodnosti in nikomur se ničesar ne jemlje. Gre samo za pravico do izbire, za pravico do odločitve. In jaz mislim, da je prav da se ljudje odločijo - ali bodo eno ali bodo drugo. In kot rečeno, osnova je nezdružljivost. Da potem ne naštevam še naprej o reprezentativnem mandatu poslancev, o tem, da poslanec-župan sodeluje oziroma sprejema zakonodajo, ki jo je potem dolžan tudi sam izvrševati in tako naprej. Bom pustila še kolegom, da povedo še druge argumente, ampak za konec samo še to. Mene res žalosti, da sem slišala tisto znano: "načelno to podpiramo, ampak vsi bomo glasovali po svoji vesti". Fino bi bilo če bi bili vsi za. Ampak vem, da ne boste. [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] [[...]]Fino bi bilo, da bi se enkrat za spremembo poslušali in operirali z argumenti. Jaz mislim, da tukaj res ni čas za kakšno užaljenost. Veste, tudi jaz bi lahko danes oblekla kakšno majico, a veste, poslanke, ogrožene poslanke, ki jih malo in jih bo očitno čedalje manj, tudi zato, ker moški kolegi nimajo [[...]]
Prosim mir v dvorani [[...]]
[[...]]neke osnovne kulture poslušanja drugih takrat, ko govorijo. Pa je ne bom, ker se mi zdi, da znam z besedami povedati dovolj in mislim tudi, da sem nanizala nekaj argumentov, ki govorijo v prid tega, da se takšen zakon podpre. Amandmaju pa bom, kot rečeno, nasprotovala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Žnidaršič.
Lepa hvala, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi. Mi smo na kongresu naše stranke sprejeli odločitev, da bomo predlagali sprejem zakon, ki bo ločil oziroma uredil to stvar združljivosti župana in poslanca tako, da to ne bo več mogoče. Zato me čudi, da nismo mogli sprejeti enotne odločitve glede tega in morda niso vsi naši kolegi prebrali kongresnega dokumenta. [[...]] [[Smeh v dvorani.]] [[...]]
Mir v dvorani [[...]]
Smeh vas bo minil, ko bo naš predsednik sankcioniral vse tiste, tako kot mene poskuša, če ne podprem kakšnega sklepa sveta, ki na takem demokratičnem standardu sloni, da velja takrat, kadar mene ne zadeva. Hočem povedati naslednje. Ne podpiram tega amandmaja. Pa ne zato, ker hoče ločiti funkcijo poslanca in župana mestne občne, pač pa zaradi tega, ker ne vključuje vseh županov, vseh občin. Podprl bom ta zakon zaradi tega, ker je nemogoče sprejeti dejstvo, da lobij županov v parlamentu jasno navija za svoje interese in na ta način ostanejo vse druge občine v podrejenem položaju, v neenakem položaju, nasproti zakonodajalcu. Ne samo, ko gre za zakone, tam bi lahko še bila stvar v redu, ampak takrat, ko gre denimo v koaliciji za sprejemanje proračuna, takrat pa prav gotovo tisti poslanci - župani denimo v koaliciji lažje dosežejo kakšno zadevo za svoje občine. Jasno je, da na računu vseh drugih, zlasti kadar gre za omejena sredstva našega proračuna in naše države. In s tega vidika je potrebno prej ali slej sprejeti odločitev, ne pa tega amandmaja, ki bo onemogočala to dvojno funkcijo. V tem smislu sam sprejemam kongresno odločitev in se držim programa stranke. Prav zanima me, ali se bo tega držal tudi naš predsednik in bo sprožil sankcije proti tistim, ki se požvižgajo na naš program, kadar ga je treba udejanjati. In to opazijo samo pri kom drugem. Hvala lepa.
Hvala lepa. To bo znotraj internih razprav v stranki, verjamem storjeno. Bogdan Barovič ima besedo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Gospa ministrica. Če bi bilo vse tako, kot bi moralo biti po Ustavi in zakonu, potem bi zdaj v naših vrstah sedeli tudi ministri: gospod Golobič, Matej Lahovnik in drugi. Bi morali sedeti, saj jih je ljudstvo izvolilo kot poslance. In, če je zakonodajna in izvršna veja oblasti združljiva, potem naj pridejo sem in naj delajo tukaj in potem naj gredo delat še kot ministri. Zanimivo bi bilo poslušati odgovor vseh teh ljudi, zakaj se mu zdi prav, da je samo minister in da ne dela kot poslanec. Vprašanje, kaj bi odgovorili. Najbrž bi bil prvi odgovor tisti v treh sekundah: to je nemogoče. Nobene razlike ni. Poslanec, lepo ali pa grdo, ali nam paše ali pa ne, sam sem župan, že drugi mandat, pa vem, da bi mi zaupali ljudje še tretjega, sami smo tisti, ki se moramo zavedati, da zakonodajna in izvršna veja oblasti sta nezdružljivi in pika. Ali pa spremenimo vse skupaj in naj ministri sedijo na zasedanjih odborov in Državnega zbora med nami. Poleg tega bi dal reči še en primer. Primer podžupana, to je krasno. Recimo, da je poslanec podžupan in ima hkrati še funkcijo svetnika kot podžupan. In še bolj zanimivo je, ko župana ni in je podžupan župan, poslanec in svetnik in še podžupan. Bodimo pošteni in odkriti in povejmo, da to ne more biti tako in da tako ne gre. Naprej. Če bo, ampak o tem, če bo kasneje, ta zakon sprejet, bomo končno dobili vzvod, da bomo takoj rešili vprašanje Državnega sveta, ki je danes nič pomanjševalno ali žaljivo invalidna dvoživka. Imamo Državni svet, v katerem naj bi se zastopali tudi interesi lokalnih skupnosti. Ampak v vsebini in moči Državni svet, kolegice in kolegi je nemočen. In takrat bi bilo treba reči, da ta država Državnega sveta ne rabi in bo privarčevala v teh kriznih časih marsikakšen denar ali pa se bodo vsi, med drugim tudi lokalni interesi, preselili v Državni svet, ki naj dobi status drugega doma zakonodajne veje oblasti v tej državi. Naj se mu reče senat, naj se mu reče kakorkoli že z vsemi odgovornostmi in pravicami in tam naj bodo vsi župani čeprav člani Državnega sveta z enako pravico odločati o odprtih vprašanjih. Ureditev v Evropi je različna. Sam sem v devetih letih vsake pol leta na zasedanjih COSAC-a, torej predstavnikov odborov za evropske zadeve, v vseh državah, ki predsedujejo in ko se poslanci pogovarjamo, se verjemite vsakič pogovarjamo tudi o statusu poslanca in župana v posameznih državah. Najpogostejše vprašanje, ki sem ga dobil v teh pogovorih devet let krat dva je 18, 18-krat torej je bilo, ko sem se predstavil, da sem poslanec te prelepe dežele slovenske in tudi župan, so me vprašali: "Is it possible?" Ali je pri vas to mogoče? To je res. Jaz večino vprašanj, se spomnim, so me vprašali zato, ker v marsikateri, vseh ne poznam, ne bom pamet solil, ker ne poznam vseh držav, je tako, da sta funkciji že po zakonu nezdružljivi zaradi zakonodajne ločenosti veje oblasti in še marsikaterega drugega razloga. Nekaj pa je in bi jaz z veseljem podprl ta amandma v najslabšem primeru, o katerem govorimo, če se ne bi nadaljeval v tistem delu "ne sme poklicno opravljati funkcije v organih lokalnih skupnosti". Tukaj je predlagatelj naredil velik kiks. Je pa poslancu kot predstavniku zakonodajne veje oblasti s 1. členom onemogočal biti tudi predstavnik zakonodajne oblasti v lokalni skupnosti. To pa je velik lapsus, velik kiks, kajti poslanec sprejema zakonodajo in o njej odloča, občinski svetnik sprejema podzakonske akte in o njih odloča, hkrati pa bi bil lahko poslanec kot občinski svetnik tudi velik nadzorni organ. Danes kolegi vedo, da v marsikateri občini je kup odlokov in drugih podzakonskih aktov, ki so še vedno neusklajeni z zakonskimi akti. V tem primeru pa je funkcija poslanca združljiva s funkcijo občinskega svetnika. Ne vem zakaj je ta dodatek prišel sem, ki mi ni všeč. V nasprotnem primeru pa bi podprl. In bom povedal zakaj bi podprl ta amandma. Ker vam sedaj napovem, kolegice in kolegi, sedajle vam napovem, da ta zakon danes ne bo sprejet. Škoda se je prepirati in se delati lepe in zgovarjati se ena oblast na drugo, prejšnja na sedanjo, ko že vnaprej dobro vemo, da je toliko lukenj v času odločanja v Državnem zboru, da ne bo dosežena zadostna večina za sprejem tega zakona. Žalosti me, da bodo med povzročitelji predvsem tudi tisti, ki so predlagatelji in zagovorniki tega zakona. Razen nekaterih izjem. Mogoče sem tudi jaz taka izjema, ki povem, da sem bil prvi, ki sem ta zakon poskušal uveljaviti leta 2004, če se ne motim. In tudi danes ga bom z veseljem in pošteno podprl, da se bo naredil v tej državi red in, da bomo vsi tisti, ki smo od volivcev izvoljeni, ki nas na koncu le plačajo po štirih letih, vsi, tako župani kot poslanci, da bomo na koncu lahko pošteno in vestno opravljali tisto delo, ki nam gre ob vsem zavedanju, da mi nihče kot poslancu ne more vzeti ljubezni do mojega rojstnega kraja Trbovelj in da bom vedno, tako kot sem prvi dve leti, ko nisem bil župan, najprej v proračunu pogledal postavke za občino Trbovlje in se za njih boril. Pa čeprav nisem bil župan, in obratno, da bom vedno, če bom ostal samo župan z veseljem in z ljubeznijo delal za to državo, spremljal delo Državnega zbora in pomagal poslancu iz tiste občine kjer bom jaz župan, da bo lahko korektno delal na zakonodajni veji oblati, da bo meni kot županu na izvršni strani lažje delati. Zato bodimo pošteni in odkriti. Tako to je, funkcija je nezdružljiva. Če pa ne, bom za nalašč vložil zakon s katerim bomo zahteval, da bodo ministri kot predstavniki izvršne veje oblasti hkrati tudi poslanci, pa naj delajo, če bodo fizično, psihično zdržali, kar naj delajo, pa bodo videli kako to gre. Na koncu smo vsi enaki. Hvala gospod Anderlič, mislim, da zdaj ni več ravno zato, ker se je izkazalo, da ne gre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Tudi jaz bom povedal, da ne bom podprl tega amandmaja, ker bi že itak ne najboljši zakon še poslabšal. Zakon podpiram predvsem za voljo tega, ker je vsaj prvi korak v pravo smer. Podpiram ga tudi za voljo tega, ker smo se vsi koalicijski poslanci in poslanke zavezali k izpolnjevanju koalicijske pogodbe in v koalicijski pogodbi piše, da bomo redefinirali ta problem nezdružljivosti funkcij in to je ena izmed oblik, ena izmed poti, možnosti, ne najboljša kot ponavljam, pa vendarle je. Podprl bom ta predlog tudi za voljo tega, ker dasiravno nisem pretirano zaželen tam, pa vendarle piše v programu DeSUS-a, da se bom zavzemali za to, da se odpravi kopičenje političnih funkcij, ki je nesprejemljivo in da bomo predlagali spremembo zakona, ki bo določal nezdružljivost županske in poslanske funkcije. Torej, tudi zato, da bom sledil temu kar sem obljubil bom jaz to podprl. Še nekaj argumentov je, da lahko mirne duše govorim o tej podpori. Ko sem leta 2004 kandidiral, sem se zavezal, da bom takrat, ko bo prišel zakon, če bo tak sprejet, sam potegnil iz tega konsekvence in zapustil eno izmed funkcij. Najverjetneje, če bi takrat še bil župan bi ostal župan in ne več poslanec. Naslednji argument je, da smo o podobnem zakonu glasovali v letu 2005, ko ga je SNS takrat menda že tretjič predlagala. In takrat, res, da je bilo samo 18 poslancev za sprejem tega zakona, ampak med njimi smo bili trije poslanci. Eden se je pisal Han, drugi se je pisal Sajovic in tretji se je pisal Rezman. Že takrat smo zagotavljali svoje glasove za to, da bi se ta nezdružljivost vendarle uveljavila. Jaz mislim da, sedaj bom vzel list v roke, da bom še nekaj statističnih podatkov prebral, ker jih ne memoriram vseh. Mislim, da so pametni in tehtni razlogi za to, da to razdružimo, ker bi s tem preprečili tisto, o čemer sem prej govoril: množenje funkcij in s tem moči odločanja v enih rokah. Pa tudi za voljo tega, ker imamo kot poslanci kar nekaj dela opraviti. Lahko vam zagotovim, da smo pri tem bolj šibki, tudi župani. Poslušajte, v mandatu 2000 - 2004 je bilo v Državni zbor vloženih 1505 EPA dokumentov, torej dokumentov, o katerih razpravljamo. Lahko si predstavljate, kakšna gora dokumentov je to. In kar izprašajte svojo vest, kaj vse od tega smo preštudirali. V naslednjem mandatu je bilo vloženih 2256 dokumentov EPA. Zanima me, koliko je bilo premisleka pred odločanjem o tem, o čemer mi odločamo. V posamezni poslanski skupini se je povprečno na leto obravnavalo 564 EPA dokumentov. Sedaj govorimo samo o teh, ne o tem, da jih najprej pripravljamo, usklajujemo, recimo, kar pomnoži vse te dejavnosti, o katerih sedaj govorim. V letošnjem letu je bilo doslej 692 takih aktov. Samo v zadnjih dveh mesecih pa 149. To je takšna obilica dela, da tisti, ki bi želel delati korektno kot poslanec ali kot poslanka, se pravi tako, da bi najprej prebral to, o čemer govori, pa potem šele govoril in glasoval ima več kot dovolj dela. Sam menim, da so to argumenti, ki govorijo o tem, da bi bilo dobro, če bi ti dve funkciji razdružili. Jaz bom zmogel to podporo koalicijski in tudi strankarski zavezi. Vsi najbrž ne. Ko govorim o tem, kaj kdo zmore se naj odzovem še na to, kar je nekdo omenil kot ponudbo, naj tisti, ki ne zmore opravljati obeh funkcij, odide, naj odloži funkcijo. Jaz zagotavljam po lastnem vedenju kolikor ga pač imam, da sem v tem Državnem zboru najbrž bil bolj aktiven in več prispeval od mnogih tistih, ki imajo samo eno funkcijo, pa je ne zmorejo, pa je tudi ne odložijo. Želijo samo to kar ta zakon omogoča, kar je legalno, ampak govorijo o tem, kaj jim prinaša še dodatno moč in dodatno korist. Jaz bom zmogel ta zakon podpreti tudi, če bo šel meni osebno, in šel bo, v škodo.
Hvala. Besedo ima gospod Anderlič. Prosim.
Spoštovani. K temu členu sta bila vložena dva amandmaja. Iz meni nerazumljivih razlogov, brez kakršnegakoli argumenta, v nasprotju s 129. členom Poslovnika je bilo avtoritarno odločeno, da se o tem amandmaju ne razpravlja. Tisti, ki so to svetovali predsedniku in podpredsednikom Državnega zbora, seveda delajo medvedjo uslugo temu zakonu. V želji, ker so se bali, da če tega člena ne bi bilo, potem tudi zakona ne bi bilo, bodo prispevali k temu, da bo na koncu rezultat drugačen. To je moje trdno prepričanje in te medvedje usluge, ki se delajo, so po mojem mnenju ena od stvari o katerih bi morali okrog zakona o poslancih razpravljati. Ali sami sebi tukaj v hiši znamo razložiti kaj počnemo in zaradi česar smo tukaj. In kdo vse je lahko tukaj in pod kakšnimi pogoji. Razprave o združljivosti oziroma nezdružljivosti funkcije župana in poslanca ter ostale združljivosti se vlečejo toliko časa, kolikor je združljivost mogoča. Ne bom vas utrujal s tem kako se je sililo, da je ta združljivost postala - ne zaradi županov, ampak zaradi tistih, ki prodajajo fitofarmacevtska sredstva, pa jim Mandatno-volilna komisija da dovoljenje, tisti, ki opravljajo veterinarske dejavnosti, tisti, ki opravljajo profesure in potem se je zraven prilepilo še ostalo. Da ne bo pomote - nikoli nisem mislim in niti ne mislim kandidirati za župana. Nikoli nisem mislil in niti ne mislim delati 20% svojega časa kaj drugega, ampak sem profesionalec od začetka in bom do takrat dokler bom imel mandat. Zato se ta diskusija mene ne tiče, sem pa opravljal vse diskusije v zadnjih 20 letih o tem zakonu in o teh različnih ureditvah tega vprašanja. Žal te diskusije pridejo na dnevni red samo takrat, ko nekdo želi prehiteti neko zadevo in enkrat potegne nezdružljivost, drugič plače, tretjič potovanja, četrtič ne vem kaj in tako naprej. In mi med sabo tukaj ustvarjamo vtis, ugled, ki naj bi ga imeli. Nikoli - če se sami med sabo ne moremo dogovoriti o nekaterih zadevah. Kot rečeno, meni je vseeno, to, da so župani-poslanci tukaj, da ne bi zgledalo, da jaz poslance mečem ven, ker to nisem, ali da jaz mečem kogarkoli ven. Ne zaradi solidarnosti, ampak zaradi tega, ker vem, da so principi tega vprašanja po mnogih državah sila različni. Jacques Chirac je bil župan Pariza in član parlamenta in potem mislim, da celo predsednik parlamenta v Franciji. Na drugi strani pa imajo nekateri popolno prepoved. Tudi pri nas, jaz sem trdno prepričan, da nekdo iz Osilnice ali iz Hodoša, ali kjerkoli je tako kot v nekateri drugi službi lahko tudi poslanec s 300, 400 dušami v občini. Zato ta amandma niti nima tako brezsolne vsebine. Jo nekaj ima. Ampak ga ne bom podprl zato, ker se mi zdi, da to ni tema, s katero bi se na ta način ukvarjal. Bi pa zelo rad slišal kaj bo tisto v drugem koraku. Če je kakšen namen urediti ta vprašanja in jaz sem prepričan, da ravno sedaj, ko so sodniki tako rekoč na račun poslancev, ko so nekateri drugi cehi, kadar gre kaj narobe, se takoj skličejo in rečejo "poslanci, parlament, ker nič ne delajo, ker tako ali tako nimajo nobenega ugleda in velike plače imajo," domnevno, jaz ne vem, kdo jih ima. Sedaj je pa čas, da rečemo, dragi kolegi, ker se napovedujejo tudi nekatere zakonodaje, da bodo spet poslance dali čisto nazaj in bo urejala vse to Vlada. Nikoli v nobeni državi ne ureja Vlada statusa poslancev, ampak ga poslanci urejajo oziroma je to poslanski zakon, ker je to zakon tiste hiše v kateri smo. Pri nas je vse mogoče. Verjamem, da je večji konflikt interesov tistih, ki delajo v drugih nekaterih, ne vseh, dejavnostih, ko so posamezniki svetniki, župani in tako naprej počnejo. Ampak kot rečeno, na začetku sem seveda bil proti temu, da bi bile te funkcije združljive, torej funkcije, ki naj bi bile sedaj nezdružljive in tudi ostale, ampak sem bil preglasovan. Verjeli ali ne, vse te razprave, ki so bile in rezultati, ki so sledili so bili posledica strankarskih računic. Na vsakih volitvah vsaka stranka ko gre za lokalne volitve potisne župana tja, da dobi več možnosti, ko gre za županske volitve potisne poslanca, zato da dobi na ta račun več. Ko je obratno, župani dobijo več. Konec koncev tudi če govorim o naši stranki, trije od petih, očitno je to bila matematika in tudi dogovori med strankami. Levo in desno: kje, kdo, kaj, kako, da bi si zagotovili nekatere pozicije. Ampak to je globlja diskusija kot je ta, da bomo mi zdaj kar rekli, združljivo, ni združljivo, ker sprejema tukaj zakone, tam jih izvaja in tako naprej. Tukaj si pripravlja neke materialne pogoje skozi proračun, ima odprta vrata na ministrstvih, si uredi kakšne stvari. Zato se mi zdi današnja diskusija pravzaprav v redu. Da se še enkrat razgali, kako smo nemočni urediti katero koli vprašanje in če bi bil namen urediti ali pa spremeniti zakon o poslancih, ker ga je treba še na drugih točkah, imate tudi navodila. Saj to vprašanje ste hoteli urediti v zakonu o integriteti. Ni šlo. Bo še enkrat šlo tja noter. Potem pa v redu. Ampak hočem reči, ker te stvari ne gredo, potem iščemo kar tako neke razprave in koristna bo samo zato, da se bo pokazalo, da pravzaprav mi sami tukaj notri, vključno s predlagatelji, vključno z Vlado, ne vemo, kako bi bilo najboljše te stvari urediti. Jaz mirne duše lahko glasujem za to, da je ta stvar nezdružljiva. Ampak ker s tem nočem ne pomagati, ne "odmagati", bom opazoval, kako boste to počeli. Tudi zaradi vseh teh silnih argumentov, ki pa marsikakšen ne zdrži. Sem se trudil v preteklosti maksimalno, ampak ker nočem na ta način početi pa ne gre tukaj za nobeno solidarnost, bom resnično še naprej užival v nekaterih briljantnih diskusijah, ki me prepričujejo samo v to, da tako ta amandma, ki je veljaven, ker tisti prejšnji ni veljaven, kar še enkrat poudarjam, ni korektno tolmačenje, ampak to se ne nanaša na sedanjega predsedujočega, ampak govorimo o 1. členu in edinem amandmaju, tako je ta amandma po mojem vložen bolj zato, da omogoča diskusijo. Če amandmaja ne bi bilo, tudi diskusije ne bi bilo in bi bilo samo glasovanje. Je pa prav, da diskusija je, naj se pokaže, kot rečeno, o tem amandmaju. Lahko bi bil tudi tisti o katerem bi razmišljali, razpravljali in tudi nisem prepričan, da nima svojo sol, kajti biti župan v Ljubljani ali na Hodošu je bistvena razlika. To ni kaj. Verjamem pa, da z nekaterimi drugimi stvarmi kot so regionalizacija in še kaj drugega, bomo tudi takrat najbrž imeli tudi to diskusijo ponovno kako in na kakšen način naprej.
Hvala. Gospa ministrica, ste roko dvignili, želite besedo? V redu. Besedo ima gospod Luka Juri.
Hvala lepa. Čeprav moram reči, da je vsaj pri meni vzdušje, če ne drugo oblačno. Kot je rekla že moja kolegica Melita Župevc je velika verjetnost, da bo zakon padel. Še vedno upam, da pa bo vendarle sprejet. En mali kanček tega upanja mi daje tudi dejstvo, da je zunaj zasijalo sonce. Mogoče bo zasijalo tudi v tej dvorani. Smisel amandmaja, ki je bil predlagan s strani kolegov iz Slovenske demokratske stranke, ima neko osnovo, vendar po mojem mnenju je zgrešil glavno točko, na katero se opira predlog zakona. Osnova je razumljiva. Mestne občine so bolj zahteven projekt, bolj zahtevna institucija, kot so manjše občine, in zaradi tega naj bi poslanec mestne občine bil bolj zaseden, naj bi imel manj časa opravljati poslansko delo. To je logično in s tega vidika razumem predlog tega amandmaja. Zakaj pa menim, da je zgrešil srž zakona? Zato, ker se ta zakon ne predlaga, ker bi menili, da poslanci, ki so tudi župani slabo opravljajo svoje delo poslanca oziroma slabo opravljajo svoje delo župana. Poznam kar nekaj svojih kolegov, ki so tudi župani, zelo dobro kolege v svoji poslanski skupini. Moram reči, da kar nekaj poslancev, ki so tudi župani delajo nadpovprečno dobro in z nadpovprečno vnemo. In nekateri so celo nadpovprečno prisotni. Ampak ne gre za to. Gre za načelno stališče in odločitev, da v tej državi velja delitev oblasti. In, če velja delitev oblati med zakonodajno in izvršno oblastjo, potem mora to zajemati vse poslance. Svoj nastop bi sicer lahko oblikoval tudi tako, da bi prebral magnetogram svojega predhodnika kolega Baroviča, saj se z njegovo obrazložitvijo skoraj v celoti strinjam. Če ne velja takšna delitev oblasti, potem zakaj v tej dvorani ne sedijo tudi ministri, ki so bili prav tako izvoljeni za poslance. Zakaj? Zato, ker velja delitev oblasti. In to mora veljati za celotno izvršno oblast ali pa za nobenega. Takšen koktel, takšen miks ni dober za našo demokracijo. Zato ministri ne sedijo v tej dvorani. In zato je prav, da tudi župani ne sedijo. Ne glede na to, da jih cenimo. Še enkrat poudarjam v tem Državnem zboru kar se tiče njihovega dela prinesejo marsikaj. Župani, hvala lepa! Pri tem zakonu in pri tem amandmaju je tudi en drug problem. To je sam odnos, ki ga imamo do naših kolegov. Tu mi pomaga zgodba iz Bhagavad Gite, iz Mahabharate, kjer se princ Arjuna se pripravlja na vojno. Že sam po sebi zavrača vojno, ampak nato izve, da v tej bitki bodo na drugi strani tudi njegovi prijatelji in njegovi sorodniki in se ta princ začne spraševati v čem je sploh še smisel vojne, če bo v tej vojni pobijal prijatelje in sorodnike. Nato k njemu pristopi Krišna, ki mu pove naslednjo stvar. Pove, da smisel njegova vstopa v bitko ni to, da bo pobijal svoje prijatelje, sorodnike, da bo njim škodoval. Ampak to je njegova vloga, ker je princ in je bojevnik in njegov darma je, da gre v vojno in da vojno izpelje kakor lahko. Ker je to njegova drama, ne glede na rezultat. In to mislim, da je tudi vloga poslanca danes, ker moramo narediti to kar je prav ne glede na to kdo je na drugi strani, ker je to prav. Ne glede na to, da so na drugi strani morda nekaterih interesi, ki so legitimni, ki jih razumem in stežka se bom opredelil na tak način, da bodo morda kakšni moji kolegi razumeli tudi glas proti njim. Ampak, na tej točki se gradi tudi ugled, če želimo, poslank in poslancev. Na tej točki moramo narediti kar je načelno in kar je prav in prav je, da v našem demokratičnem sistemu načelo delitev oblasti povlečemo do konca od A do Ž brez izjeme. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Brulc, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Bom zelo kratek, ker želim, da tudi kolegi povedo svoje mnenje. Ne bom podprl tega amandmaja iz preprostega razloga, ker končno so tudi župani mestnih občin tukaj v Državnem zboru. Zakaj bi bili samo župani majhnih občin? Župani mestnih občin imamo dodatne obremenitve, seveda smo nekako tudi regijski voditelji, kajti majhnih občin pač ne zanima tehnoloških park, mednarodno sodelovanje, visoko šolstvo in še kaj. Zato bi mogoče res bila razprava o tem, kako s pokrajinami in kako z Državnim zborom. Zelo telegrafsko je potrebno spremeniti zadeve in stvari izpeljati drugače. Zelo se strinjam s kolegom Barovičem in tudi z gospodom Rezmanom in ne bom ponavljal njihovih besed. Bi pa rad povedal naslednje. Jaz se v tem svojem delu počutim, da nisem zadovoljen. 8 dni sem odsoten od doma. Danes imamo sejo mestnega sveta. Ja, nič vas ne briga, lahko grem. Ampak ne morem opravljati dveh funkcij, ne morem. In ne morem tukaj manjkati in ne bi smel manjkati doma. Zakaj bi pa odstopil, če so me volivci izvolili? Jaz mislim, da je treba biti racionalen in priznati, da dveh nalog pošteno ne moreš opravljati iz preprostega razloga, ker je tukaj toliko gradiva, ki ga je treba preštudirati. Ali pa govorim "flancarije", kot se danes že bile tukaj izgovorjene, žalitve županov, brezpredmetne besede so bile tukaj izjavljene, celi stavki, cele ure poslušamo neumnosti. Ker ne prebere gradiva, ker govori o neumnostih. Dobesedno. Jaz si tega na upam privoščiti, in sem obremenjen 300 na uro. Kdor ni, tisti si pač lahko opravlja vse svoje. Jaz vem, da župan občine z 2000 prebivalci, lahko rečemo Primorci "pokokola" vsako občanko in občana vsak večer in je zmagovalec. Če hočemo resno delati na projektih, na pridobivanju sredstev, na razvoju te države, potem ne morem biti v dveh poklicih. Zato mislim, da ta zadeva ni združljiva. Poleg tistega, kar zakonodaja pravi, o čemer je bilo veliko povedanega. Zato ne morem glasovati za ta predlog amandmaja, pod nobenim pogojem, ker ali imamo vsi to možnost ali nihče. Če pa nimamo vsi, potem je bolje, da tudi majhni župani ne sodelujejo v parlamentu in da preobrazimo ta Državni svet, ki pa je res sam sebi v namen. Vsak dan dobivam vabila na predavanja, na srečanja, na diskusije. Če je to namen Državnega sveta, potem mislim, da to ni prava pot. Se opravičujem, ker sem se razburil zaradi vašega posmehovanja, ker ste sposobni pač vsega. In normalno, vi ste vložili amandma, ker nimate niti ene mestne občine za župana. In to je vaša boleča rana. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Gospod podpredsednik, jaz proceduralno predlagam, bodite korektni, ker nekateri poslanci v SDS imajo blazne težave, ko govorijo njihovi kolegi na tej strani in delajo grimase in imajo primitivne pripombe. Temu drugače ne morem reči. Če ste podpredsednik Državnega zbora, vas prosim, da te poslance tudi opozorite. Če imajo težave s poslušanjem ali doumevanjem snovi, potem je to njihov problem. Hvala.
Takšnega proceduralnega predloga ne morem dati, zato smatram, da to ni bil proceduralni predlog. Besedo ima gospa Potrata, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz amandmaja Slovenske demokratske stranke ne bom podprla. Za to je temeljni razlog v tem, da jaz zagovarjam nezdružljivost katerekoli funkcije na ravni lokalne skupnosti, ne glede na velikost občine in ne glede na oddaljenost občine. Problemi, ki nastajajo pri navzočnosti, so lahko zvezani tudi s tem, koliko časa kdo potrebuje, da pride do svoje druge funkcije. In še marsikaj bi lahko povedala. Govorim iz osebne izkušnje, kako volivci razmišljajo o stvareh. Če gledam večinsko mnenje vprašanih v zvezi z združljivostjo, je večinsko zelo zelo visoko odstotkovno večinsko mnenje ljudi, da sta ti dve funkciji nezdružljivi. Na strani tistih, ki zagovarjamo nezdružljivost funkcije, so tudi pravni argumenti. Navsezadnje je tudi ustava, ki govori o ločenosti posameznih vej oblasti. In to zdaj utemeljevati s pravico, aktivno in pasivno volilno pravico, nima nič skupnega, ker je pač na posamezniku, da presodi, in nimajo vsi toliko poguma, kot moj poslanski kolega Mirko Brulc, ki bi lahko povedal, da ni stvar samo prisotnost na sejah Državnega zbora, na plenarnih zasedanjih, ampak je tudi prisotnost na delovnih telesih. In ne samo prisotnost, ampak tudi dejavno sodelovanje. Sama imam izkušnjo s tem, da sem bila članica mestnega sveta. Okolje, iz katerega poslanka ali poslanec izhaja, pričakuje, da bo poslanec delal v interesu okolja, ki ga je izvolilo, le da imajo poslanci iz manjših okolij več možnosti pokazati rezultate svojega dela, kot poslanci, ki so iz večjih okolij, ker tudi niso edini in ne vedno tudi enako razpoznavni, kot so župani ali poslanci iz manjših okolij. Zato jaz podpiram sleherno tisto rešitev, ki v zakonu o poslancih prinaša takšne rešitve, ki bodo k ugledu poslanske funkcije pripomogle. In prepričana sem, da je nezdružljivost korak k temu. Zato bom seveda predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala. K besedi se je javila gospa Zalokar Oražem kot predlagateljica, izvolite.
Hvala lepa. Amandma, ki ga imamo pred seboj, je pravzaprav na nek način takšen, da bo povzročil naprej še več težav, še več problemov in na nek način samo poglablja diskriminatornost na več točkah, o katerih bom spregovorila. To, da v Državnem zboru sedijo župani in županje, res ni največji problem v tej državi. Jaz se s tem strinjam. Je pa problem. Tako kot še mnogi drugi, je problem. Težava je, da na nek način je to tudi stvar spodobnosti, pa tudi našega lastnega etičnega premisleka, kolegi in kolegice, in ne samo predpisov. Tudi našega lastnega premisleka, kolikokrat bomo morali še poskusiti, da bomo to zmogli. Ne nazadnje, kolegi, v tem parlamentu, mislim, da je v tem trenutku 24 županov in županj. To pomeni, da je večina na strani tistih, ki to niso. Moramo se vprašati in ugotoviti, da problem ni samo v tem. Ne nazadnje nekateri kolegi, ki jim jaz v tem trenutku izražam globoko spoštovanje, kot so kolega Rezman, kolega Barovič, kolega Brulc, so zmogli takšen, vase zazrt in pošten premislek. Tudi sama sem ga zmogla. Večkrat ste mi očitali, da sem v preteklosti opravljala podobno dvojno funkcijo. Da, toda pred dvema letoma sem se tudi zavestno odločila, da ne kandidiram ponovno na funkcijo v lokalni skupnosti in se v celoti posvetim delu v Državnem zboru. Šlo je za lasten premislek in tudi za neko spoznanje, ko sem pravzaprav funkcijo opravljala v vseh načinih, ko sem bila samo županja, ko sem bila oboje in sedaj, ko sem samo poslanka. Mislim, da zaradi nenačelnosti tonemo vse globlje in globlje, v vse večje probleme, vse večje nedoslednosti in vse večja protislovja. Povedala vam bom nekaj takšnih primerov. Statuti občin v tem trenutku določajo, da pravzaprav imamo profesionalne in neprofesionalne župane. Na nek način se celo župani sami odločijo, kako bodo to svojo funkcijo opravljali. In poglejte, prva diskriminatornost. Mi neenako obravnavamo župane, kajti možnost vstopa v Državni zbor omogočamo le tistim, ki neprofesionalno opravljajo funkcijo. Če nek statut v neki občini določa, da bo župan svojo funkcijo opravljal profesionalno, mu takšne možnosti opravljanja poslanske funkcije ne dopuščamo. Poslansko funkcijo lahko torej opravljajo le neprofesionalni župani. Nedoslednost, protislovje, diskriminatornost. Naprej. Diskriminatoren odnos do občine je prisoten. In bodimo pošteni, tega se vsi zavedamo. Vključno z ljudmi, ki v primeru, da nekdo, ki je župan, kandidira, pri sebi razmišljajo tudi tako, da si mislijo, ja tole pa pravzaprav bo pa za našo občino dobro. Če bo naš župan v parlamentu, bo popazil, da bo v proračunu dovolj projektov za naše okolje, in to se od župana pričakuje. To se od njega pričakuje. Predvsem to se pričakuje. In to se tudi nagrajuje. In to možnost smo dali v posameznih mandatih 20 do 30 občinam. Samo tam nekje se vrtimo, med 20 in 30. Sprašujem vas, kaj pa ostalih 180. Zakaj teh 180 nima enakih možnosti? Zato, ker ne zberejo dovolj glasov, da bi svojega župana tlačili v Državni zbor? Kam prihajamo? Ta Državni zbor je po ustavi mesto, kjer morajo biti izraženi interesi vseh državljank in državljanov. In jaz sem prej namenoma provokativno povedala izjavo nekega strokovnjaka, ki nas opazuje in ki pravi, da je Državni zbor po njegovem mnenju absolutno preveč preplavljen in preobremenjen z lokalizmom. In jaz moram reči, da se s tem strinjam. Da večinoma vsak, kadar se mora, in tako govorim tudi iz lastne izkušnje, odločati med lokalnim interesom in državniško držo, da se v tem primeru odloča za tisto, kar mu je bližje. In bližje so ti občani in občanke, bližje ti je lokalni interes. Definitivno. Če kdo s tem se ne strinja, naj mi pove, kdaj je morda kaj takega kdo naredil. Nikoli in nikdar. Moramo biti iskreni, moramo povedati. In mi smo tu preplavljeni s takšnimi zadevami. Hočemo ali nočemo in tu je diskriminacija do slovenskih občin, ki jih delimo na tiste, ki imajo župane tudi v parlamentu in na tiste, ki jih nimamo. Ko so zakonodajalci po moji oceni pred leti to možnost na nek način skušali dopustiti, čeprav se je zadeva odvijala popolnoma na drugih ravneh, šlo je takrat za druge poklice, skozi katere se je sčasoma ta zadeva izrodila ne samo v primeru županov in županj, pač pa tudi vseh drugih poklicev. In absurd je, da v tem parlamentu tako rekoč že skoraj vsi opravljajo še druge dejavnosti. Jaz mislim, da nam to ni v čast in v ponos, da vsakdo na nek način si skuša zagotavljati še neko prihodnost, neko bodočnost na drugačne načine, druge zaslužke zraven ustvarjati in podobno. Jaz mislim, da nam to ni v čast. In to nam tudi državljanke in državljani sporočajo. To nam sporočajo. Niso zadovoljni, da pravzaprav svojo energijo razpršimo na vse konce in kraje in počnemo še vse druge stvari. Definitivno gre za mešanje zakonodajne in izvršilne oblasti. Občine so del izvršilne oblasti. O tem se moramo strinjati, na določenem nivoju opravljajo tudi del upravnih funkcij. Te upravne funkcije imajo svojo podlago v zakonodaji, ki jo sprejemamo skupaj v Državnem zboru. Kaj to pomeni? Pomeni, da so župani v vlogi poslancev pravzaprav tisti, ki sami sebi predpisujejo zakone. Je to absurd ali ni? Jaz trdim, da je. Mislim, da bom zelo razočarana, če ponovno ta premislek ne bo uspel. Moram pa reči, da mi je jasno, zakaj ne bo uspel: predvsem glede na stališče opozicije. Opozicija bo v celoti ta predlog zavrnila. Tudi s posmehom, tudi z glasnim godrnjanjem. Za enkrat nisem slišala, stališče poslanskih skupin je bilo tako, da v celoti zavračajo te predloge. Enostavno gre za politični prestiž, kateri opciji bo uspelo. Enostavno ta opozicija gleda na zadevo strogo politično, strogo kalkulativno, enostavno, naj ta koalicija te zadeve naj ne bi udejanjila. Ampak to ni zmaga koalicije ali opozicije, to bi bila zmaga zdravega razuma v tem parlamentu in zadostne večine poslank in poslancev iz vseh opcij, iz vseh političnih strank, da bi vendarle spoznali absurdnost te situacije, v kateri smo in zaradi katere tonemo globlje in globlje v nedoslednost in nenačelnost in problematičnosti takšne rešitve, ki jo imamo v Sloveniji.
Hvala. Besedo ima gospod Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Gospod podpredsednik, ministrica s sodelavko. Lep pozdrav! Pravzaprav človek ne ve, kako bi začel, ampak ko poslušaš toliko ciničnih razprav, in popolnoma brez argumentov in brez etike, brez načelnosti, brez politične kulture, potem moraš na to nekako odreagirati. Ampak kolikor se da čim bolj dostojanstveno in mirno. Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci vladajoče koalicije, ta predlog za razdružitev teh dveh funkcij bo etičen, bo imel neko politično sporočilo in vsebino in bo načelen šele takrat, kolegice in kolegi, ko vaši predsedniki strank ne bodo pred vsemi volitvami hodili, pred državnozborskimi recimo, tako. Gregor Golobič je predstavil dva kandidata iz volilne enote za volitve v Državni zbor. Predsednik Zaresa Gregor Globoč je ob današnji predstavitvi žalskega kandidata Alojza Posedela v Žalcu poudaril, da ta kandidat v politiko prinaša novost in izkušnje, izkušnje kot župan občine Žalec in poslanec v Državnem zboru. Dober dan gospod predsednik, [[...]]zdaj že predsednik Gregor Golobič, torej prišli ste na volitve in v Državni zbor zato, ker ste hodili po svetu, tudi Pahor, tudi Jelinčič in tako dalje po tej Sloveniji samo zato, ker ste predstavljali dobre kandidate, izkušene kandidate. In drugo leto boste šli okrog in boste predstavljali vrsto svojih kandidatov za župane iz vrst poslank in poslancev, da bi to naredili. Kolegice in kolegi, če bi resno mislili, potem tiste politične stranke, ki tako mislite, pridite na naslednje državnozborske volitve brez kandidatov za župane. Ne, še več, v svoje statute zapišite, da ne more kandidirati župan za Državni zbor oziroma za poslanca. Ali obratno. To naredite, to pravico imate, to lahko izglasujete na svojih kongresih. In če boste to naredili, pa takrat prišli s takšnim zakonom, tisti, ki ne bodo opravljali dveh funkcij boste relativno verodostojni. Danes govoriti o tem, da ima neka občina, ja, ko Cveto Zalokar to poslušaš, ona je res bila 6 let poslanka in županja, res je, da je bila vedno v koaliciji in res je, da nič drugega delala kot samo za svojo občino, pa še za tisto baje zelo malo naredila. Če bi pa hoteli danes, ministrica kakorkoli, meni je žal, podpredsednica Državnega zbora ste bili, enkrat izvoljena, ampak sedaj s to spremembo zakonodaje, bi pa mogoče tudi vam kaj koristilo. Zato to enostavno ni korektno s takšnim predlogom prihajati. In nekateri kolegi iz koalicijskih vrst so vam povedali, dajmo se lotiti zakonodaje v celoti, torej tako, kot se to spodobi. Kar nekaj nalog je, tudi Zakon o poslancih se bo še spreminjal - zakaj niste prišli s celotnim paketom, zakaj nekaj parcialnega? Pa menda ste vi tisti, ki ste v koaliciji! Ali ni koalicija, ki ima večino, prišla s tem. Torej, že v koaliciji bi se lahko dogovorili, da [[...]]Saj niste opozicija, da bi vam koalicija lahko nekaj predlagala, vi ste koalicija in bi lahko rekli: ne, to je treba tako narediti. Ampak seveda, nekateri so bili nestrpni. Biti pa šest let na obeh funkcijah in šele potem ti sveti duh pojasni in ti posveti, da to nekako ne gre, pa enostavno ni verodostojno. In še nekaj. Ali bi radi imeli moj glas za ta zakon? Bi ga radi imeli? No, pa poslušajte! Triinpetdeset nas je v Državnemu zboru, ki smo župani, podžupani ali svetniki. Kolegice in kolegi, dajte amandma, vložite ga, da ta zakon začne veljati šestdeset dni po uveljavi v Uradnem listu, imate moj glas. Imate moj glas! Ne sprenevedajte se, ne sprejemamo nekega zakona za leto 2012. Kdo pa smo! Kaj zaeni bogovi, za nekoga v letu 2012, za nas pa to ne velja. Mi smo pa [[...]]No, pa ne sprenevedajte se! Preveč gnoja je v tej državi in spravite se na tisto zakonodajo, ki je potrebna. Ljudje nimajo dela, nimajo plač, ni denarja za socialo, ni denarja za vrtce, ni denarja za investicije. Tristo milijonov evrov držite in ni bilo petega razpisa za razvoj regij. Tristo milijonov evrov! Sploh ne veste, kaj bi naredili, edino, kar ste nekaj časa kritizirali ministra Žagarja. Edini kvalitetni minister, ki je bil na lokalni samoupravi, ker je prihajal iz prakse! Deset let je bil župan! Danes pa imamo Vlado, ki ima eno uro v gospodarstvu, eno uro v lokalni samoupravi in eno uro v gradbenem odboru. Pa lepo vas prosim! In kje smo na koncu? Skoraj na koncu propada te države. Torej, takšen zakon vodi že 3:0 v nogometnem žargonu. Danes bo 4:0, razen pri nekaterih. 24. 11. leta 2005, to je pet dni manj kot štiri leta, je bil zakon tukaj v obravnavi in se je sklep glasil, da zakon ni primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, torej isti zakon. No, in da takšen zakon ni bil primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, je poslanski kolega Žnidaršič Franc glasoval "za". V štirih letih se mu je očitno nekaj premaknilo in danes govori drugače. Kar se pa tiče kolegice Zalokar Oražem, pa takrat ni pritisnila ne kvoruma, ne "za" in ne "proti", pa na listi opravičenih je ni; torej, bila je tu. No, to je pa načelnost. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Zalokar, želite repliko ali kot predlagateljica? Repliko. Izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da je žalostno, kadar se stvari ob razpravi o tako generalnih zadevah, izvedejo na osebno raven. In zdaj bom parafrazirala to majico tukaj in bom rekla, če je glavni problem v tej državi v zvezi s problematiko nezdružljivosti funkcije poslanca in župana Cveta Zalokar Oražem, potem se jaz odločno umikam. Ampak, gospod Pukšič ima ogromno težav z mano in ima tudi svoje sodbe okrog tega. Jaz sem vesela, če razmišlja o meni, pa nekaj podatkov mu moram popraviti. Bila sem 3-krat izvoljena za županjo in dvakrat za poslanko in najbrž ti glasovi niso prileteli kar po slučaju in kar tako zaradi tega, ker slabo delam, gospod Pukšič. Tako kot tudi vi po hodnikih zelo radi govorite, kako uspešen župan ste, predvsem, kako uspešen ste na lokalnem nivoju, kako je Destrnik cvetoča občina in kadar ste v tem smislu zgovorni, nimate nikakršnih težav, s tem da se skozi vaše izjave zelo lepo vidi ta absurdnost te situacije dvojnih funkcij. Moram reči, da se mi zdi slabo, ker bomo očitno tudi pod vašim vtisom začeli razpravljati na tak način, jaz upam, da ne bomo, da bomo govorili o problemu, o tem, kar je problem te države, Državnega zbora, naš problem, naša ocena in ne na način osebnih diskreditacij, osebnih obsojanj in takšnih in podobnih zadev, kot ste si jih dovolili, kolega, za katere mislim, da niso bile na ustreznem nivoju glede na to, kar je danes predmet govora. In prav zato, ker ste govorili tudi, kaj je počel predsednik naše stranke, jaz mislim, da je to še argument več, da potrebujemo spremembo v tem zakonu, prav gotovo. Prepričana sem, da se vi globoko posmehujete tudi temu, če bi zakon začel čez osem dni veljati, niti pod razno ga ne bi podprli. In mislim, da je korektno, da smo dali prehodno obdobje in nihče od tistih poslank in poslancev, ki so tudi župani in županje, v tem trenutku ne bodo ogrožen in ni ogrožen in lahko opravljajo svojo funkcijo do konca tako kot poslanec tako kot župan. Mislim, da je prav, da smo na ta način stvari uredili, tako da se bodo politične stranke lahko pripravile na situacijo, v kateri ne bodo več predsedniki vseh strank po vrsti. Bodimo iskreni, vsi so krvavi pod kožo plesali okoli županov kot tistih, ki jim prinašajo pozitivne in več glasove na volitvah.
Hvala. Ni replike na repliko. Gospod Bukovnik, izvolite.
Spoštovani podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica. Spoštovane kolegice in kolegi. Svojo razpravo začenjam s citiranjem Ustave Republike Slovenije, in sicer njenega 43. člena, ki se imenuje volilna pravica: "Volilna pravica je splošna in enaka. Vsak državljan, ki je dopolnil 18 let, ima pravico voliti in biti voljen." Ta člen Ustave Republike Slovenije mi predstavlja tudi podlago za mojo razpravo in tudi glasovanje v večernih urah. Predlaganega amandmaja in seveda potem tudi zakona ne morem podpreti, ker ne predstavlja sistemske rešitve problematike in ker parcialno obravnava skupino ljudi oziroma volivk ali volivcev. Sam prihajam iz volilnega okraja, ki v mandatih Državnega zbora med leti 2000 - 2004 in v letih 2004 - 2008 ni imel svojega predstavnika v tem hramu demokracije, kot ga imenuje večkrat naš predsednik Vlade. V pripravah na svojo razpravo o amandmaju sem skupaj s strokovni sodelavci pripravil tabelo, ki jo lahko dobite tudi pri meni - ali pa vam jo lahko pošljem, če vas zanima - ki pokaže izjemno zanimive rezultate, kako so bili zastopani volilni okraji in pokriti volilni okraji s posameznimi poslanci v Državnem zboru v volitvah 2000 - 2004 in 2008. Naj omenim samo nekaj podatkov. Na volitvah v Državni zbor Republike Slovenije leta 2000 je bila pokritost poslancev z volilnimi okraji približno dve tretjini. Iz 88-ih volilnih okrajev je bilo v Državni zbor izvoljenih 61 poslancev, 27 volilnih okrajev pa na teh volitvah ni dobilo v Državni zbor svojega predstavnika. Še več, nekateri volilni okraji so imeli takrat po dva poslanca, takih volilnih okrajev je bilo 19. Na volitvah 2000 pa so bili celo volilni okraji, iz katerih so prihajali trije poslanci. Na volitvah leta 2004 je brez vsakega svojega predstavnika v Državnem zboru ostalo 18 volilnih okrajev. V tem mandatu je bilo spet 19 volilnih okrajev, ki so imeli po dva poslanca. Na volitvah v Državni zbor Republike Slovenije 2008 pa je ponovno brez svojega predstavnika v Državni zbor ostalo 27 volilnih okrajev. Ob tem sta bila v desetih volilnih okrajih izvoljena dva poslanca in celo v dveh volilnih okrajih trije poslanci. In če merimo razvojni potencial volilnih okrajev in ne občin, po zasedenosti s poslanci, lahko ugotovim, da se ta razvojni potencial bistveno razlikuje, če prihajajo iz nekaterih volilnih okrajev po trije poslanci oziroma če volilni okraj nima predstavnika v Državnem zboru. Pa naj si spoštovane kolegice in kolegi še tako prizadevate razložiti, da smo v Državnem zboru Republike Slovenije vsi poslanci predstavniki vsega ljudstva, moram povedati, da ob pripravi proračuna za leti 2010 in 2011 tega občutka nisem dobil. Nikoli, na primer, ob usklajevanjih in pripravi proračuna ni poslanec ali poslanka, ki prihaja na primer s Štajerske, v proračun prijavila ali prijavljal projektov z Dolenjske in obratno. Zato menim, da je še kako pomembno, da je pokritost volilnih okrajev s poslanci večja. Drugi problem, ki ga vidim v tem vprašanju in tej noveli zakona, je sodelovanje poslancev z volivkami in volivci v svojem volilnem okraju. Pa se ponovno poigrajmo s številkami. V mandatu v Državnem zboru Republike Slovenije 2008 - 2012, je ponovno skoraj tretjina volilnih okrajev, ki nimajo svojega predstavnika v Državnem zboru. Sprašujem vas, spoštovane kolegice in kolegi, h komu naj se obrnejo volivke in volivci za probleme skoraj tretjine naše države, ko pa nimajo svojega predstavnika v parlamentu, da bi lahko te njihove probleme prenesel tudi na izvršilno vejo oblasti. V Sloveniji, na podeželju, pri nas je pač tako, da imamo župani, podžupani in tudi svetniki, seveda pod pogojem, da svoje delo opravljamo dobro - in to, kako ga opravljamo, ocenijo volivke in volivci na volitvah - mogoče kakšen promil več možnosti za izvolitev v Državni zbor. S tem predlogom zakona oziroma amandmaja se pač ne morem strinjati, saj ta predlog našim volivkam in volivcem onemogoča uveljavljanje 43. člena Ustave Republike Slovenije, torej, možnost biti izvoljen in voliti. Takšen predlog zakona bi še povečal centralizacijo te države, kar bi pomenilo, da bi ponovno podeželje bilo prikrajšano za sprejemanje odločitev. Na koncu svojega razmišljanja o zakonskem predlogu in amandmaju naj ponovim še enkrat in ponovno. Moj cilj ob najavi kandidature za Državni zbor Republike Slovenije in ob potrditvi predsedstva moje stranke ni bil nikoli kopičenje funkcij, še manj dveh zaslužkov, ampak predvsem razvoj volilnega okraja Zgornjedravske doline, ki ga slučajno sestavlja 6 občin: občine Dravograd, Muta, Vuzenica, Radlje ob Dravi, Podvelka in Ribnica na Pohorju, ter tistih ljudi, ki tam živijo in so me lansko leto na državnozborskih volitvah poslali, sem v Ljubljano. [[..]] [[Aplavz.]] [[...]]
Prosim za mir. Besedo dajem gospe Darji Lavtižar Bebler. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Čeprav sem ostala ob tem aplavzu ravnokar brez besed, ampak rekla bom samo to. Jaz vse župane občudujem. Mislim, da ste enkratni in da si veliko upate, ampak verjamem, da ste še vedno samo ljudje, in verjamem, da ima dan še vedno samo 24 ur. Kakšen sklep lahko iz tega potegnemo, je jasno. Drugo pa je, morda bi pa bilo dobro, če bi v Državnem zboru bil še kakšen pravnik več, da bi potem razumel, kaj pravi naša ustavna ureditev, kaj pravi načelo ustavnosti in zakonitosti, kaj pravi načelo pravne države. Hvala lepa.
Hvala. Seznam je zaključen. Vidim še roke, zato odpiram prijavo. Gospa ministrica, boste potem? Gospod Zanoškar, izvolite, imate besedo.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Ta amandma, ki je bil vložen s strani SDS in se nanaša na diskriminatorno izločitev županov mestnih občin iz tega obravnavanja, zame osebno tudi ni sprejemljiv. Sprejemljiv zaradi tega, ker je diskriminatoren. Lepo je in prav, da stranka, ki vlaga ta amandma, opaža, da so mestne občine nekaj drugega kot ostale občine, da imajo mestne občine nekoliko več pristojnosti in nekoliko širši obseg delovanja, vendar ta opazka ni videna pri Zakonu o financiranju občin, ker tam se tega ne čuti. Tako ne bi bilo prav tudi, da se to čuti pri tem zakonu, zato jaz ne morem biti za ta amandma. Kar zadeva pa zakon, potem pa imam tudi o tem predlogu zakona svoje mnenje. Popolnoma razumem načrtovalce tega zakona in predlagatelje, da se s tem zakonom želijo izogniti in upoštevati vsa načela delitve oblasti, potem tudi konflikt interesov, enake možnosti in tako naprej. Vendar, tako kot je bilo že danes večkrat omenjeno, sem popolnoma enakega mnenja, da zakon zajema neko parcialno vsebino, parcialni del, ne posega pa širše v obravnavanje te problematike. Mi s sprejetjem tega zakona nikakor ne bomo mogli rešiti še ostalih odprtih stvari, odprtih vprašanj, ki se vlečejo tudi skozi to, kar smo danes slišali: o opravljanju dela ministra, ki ima možnost še opravljanja ostalih stvari, ne nazadnje tudi vsebina, ki je pri opravljanju dela občinskega svetnika ali svetnice. Poglejte, kako kontradiktorno je tudi to, da je lahko v občinskem svetu direktor nekega zavoda, katerega je ustanovitelj tudi občina. Tudi tukaj prihaja do konflikta interesov, do pravzaprav tega konflikta delitve oblasti - izvršna in zakonodajna oblast. Ta zakon bi bil sprejemljiv takrat, kadar bi v celoti obravnaval vse te stvari in jih v celoti razreševal. Žal mi je, da ta zakon prihaja bolj slabo premišljen. Mogoče bi celo bil za to, da ga podprem, vendar ga v tem trenutku ne morem - tak je, kot je. Žal mi je, da je razprava o tem zakonu tudi spodbudila veliko peripetij, veliko napetosti tudi znotraj samih poslanskih skupin, kar je pravzaprav velika škoda. Župani, in tako kot je bilo že povedano in tako kot je tudi ta amandma vložen, smo - ne bom skromen - dodana vrednost tega Državnega zbora. Najbrž so župani in županje, ki sedimo tukaj, tisti, ki prinašamo ta neposredni stik z okoljem, neposreden stik iz lokalnega okolja. Ker včasih se zdi, da se tudi nekateri kolegi poslanci, pa naj ne bo neka grda opazka ali žalitev, nekoliko odlepijo od tega fundamenta, od te baze in včasih ne vedo, kaj se v bazi dogaja. Zato se mi zdi, da župani pripevamo nek svoj del, pa čeprav smo slišali take in drugačne opazke in take in drugačne razprave, vendar to bi bilo treba tudi na nek način spoštovati. Zakon bi bil sprejemljiv, še enkrat, in tudi ta amandma bi bil sprejemljiv, če bi v celoti obravnaval problematiko, ne pa tako parcialno, kot ga obravnava. Torej, ne morem biti za amandma, sicer je pa to pogojeno: nisem za zakon, zato nisem tudi za amandma. Hvala.
Hvala za besedo. Ker je nastala napaka pri odštevanju, smo pa ročno gledali, 3 minute 20 je DeSUS porabil. Ker pa se je izbrisal seznam nadaljnjih prijavljenih, bom prosil še enkrat, da se vsi, ki želite razpravljati o tem členu in amandmaju, še enkrat prijavite. Teče prijava. Gospod Jurša, prosim.
Hvala za besedo. Tudi jaz bom povedal nekaj zelo kratkih v zvezi s samim zakonom. Želel bi v začetku reči, glede na to, da je skupina poslancev predlagala ta zakon in da je prva podpisana poslanka opravljala funkcijo poslanke in županje tudi prekrito šest let, bom rekel, je mogoče dobila pa potem neke določene izkušnje in je ta predlog tudi prišel v poslanske vrste. Res pa je, da tudi v dogovoru, pogodbi koalicijski bilo to zapisano, da bomo tudi o tej zadevi razpravljali. Res je tudi to, da je to funkcijo zelo težko opravljati in da največ, kar je, je tukaj vprašanje časa in tisti, ki si dovoli, da je izvoljen tako kot župan in poslanec, dejansko na sebe prenese veliko breme in je fizično dostikrat zelo težko tudi to breme prenašati. Prepričan sem, da večina poslancev, ki so tudi istočasno župani, kljub temu da je to danes že bilo večkrat rečeno, niso na to funkcijo, na nobeno od teh funkcij, prišli zaradi finančnih razlogov. Kajti, če izračunamo, skupaj potegnemo črto, lahko hitro pridemo do zaključka, da to ni tako finančno blesteče oziroma da to ni niti finančno tako zanimivo. Bom pa povedal še nekaj v zvezi s konflikti interesov. V naslednjem tednu sprejemamo proračun za leti 2010 in 2011. V tem proračunu bo razvidno, da tukaj poslanci res nismo imeli posebnega vpliva, da bi prenesli nekaj dodatnih sredstev oziroma projektov v ta proračun. Moram povedati, da v preteklem obdobju nisem bil poslanec, moram povedati, da nisem imel slabšega položaja v proračunu za lokalno skupnost, katero zastopam, kot pa ga imam sedaj. Se pravi, nisem bil poslanec, bil sem župan, zdaj sem poslanec v koaliciji, pa imam slabši finančni položaj oziroma manj projekt znotraj proračuna in NRP-jev. Bom pa rekel takole, na koncu bodo o vsem tem odločali volivci. Njim je treba prepustiti, ali so zainteresirani, da je njihov župan tudi poslanec. Če bodo ocenili, da to ni združljivo, tega tudi ne bodo storili. Ves čas razmišljam, kako bi o tem glasoval. Zelo dolgo sem bil prepričan, da bom podprl ta zakon. Glede na to, da so nekateri ocenili in dali v javnost, da bom glasoval proti, se bom verjetno tako tudi odločil.
Hvala. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala. Mislim, da je prav, da je toliko govora tudi o amandmaju, čeprav je na 1. člen lahko vezana celotna problematika predloga zakona. To, kar so kolegi iz SDS-a zapisali in poudarili spremembo z izrazom "mestne občine", nam namreč pove, če se zdaj res posvetimo tej vsebini, da je velika krivda, da je že nič kolikokrat prišlo do vseh teh pomislekov o Zakonu o poslancih, o delitvi oblasti in tako naprej, da je velika krivda, da je mogoče izvor vseh problemov preveliko število občin. Mi smo prišli s 94 na 210 in prepričan sem, da bi bila vsebina popolnoma drugačna, tako tega pogovora kot tudi zakona, če bi imeli vsaj pol manj občin, kot jih imamo. Roko na srce, želeli ali ne, med nami smo vsi tisti župani ali vsi župani verjetno prepričani, da zmoremo obe funkciji, prepričani smo, da ju opravljamo maksimalno dobro, prepričani smo, da hočemo dobro na eni in na drugi strani. Vendar je takšno prepričanje včasih lažno. Lažno zaradi tega, ker je bistvena razlika - pa nikogar ne podcenjujem, jaz verjamem v poštenost in zvestobo dela - bistvena razlika biti župan v občini z, recimo, do 5 tisoč prebivalci ali pa biti župan v občini z 20, 30, 40 tisoč prebivalci. To moramo priznati - velika bistvena razlika. In rad bi poudaril pri pomembnosti razmisleka o vsebini tega zakona, še eno vsebino, ki jo je podal dr. Mencinger - jaz ga zelo cenim kot ekonomista. Poudaril je, da je zadnji čas, da država vse večje investicije na področju infrastruktur prenaša na lokalno raven in da je potreben čedalje večji poudarek sodelovanju državne in lokalne ravni pri ohranjanju finančne pomoči pri preživetju podjetij. Posredno iz tega izhaja, da je ta ločitev, ločitev zakonodajne in izvršne oblasti, še kako potrebna, nujna in pomembna. Kolegom, ki bodo še naprej razpravljali, seveda jih bom, če ne tu pa v pisarni poslušal, pa verjamem, da se bodo strinjali z mojim mnenjem, da je delo župana ena velika skala na plečih tega človeka in da je delo župana v primerjavi z delom poslanca, kar se tiče izvršnih dejstev, poudarjam, izvršnih dejstev, veliko, veliko težje za človeka kot pa delo v tem parlamentu. Zdaj govorimo o izvršnih dejstvih. Veliko težje za posameznika, človeka. Tako mislim, da kateri koli razlogi na kateri koli strani so - pa tudi še enkrat poudarjam, zaradi tega, da bomo končno prišli do rešitve vprašanja Državnega sveta, da bi bil takšen zakon končno vendar pravičen, pravilen v Državnem zboru. In za konec, potem se ne bom oglašal več; za vse tiste pa, ki bodo komurkoli očitali - vsaj nam trem ali štirim, ki podpiramo ta zakon - če pa tako misliš, pa odstopi, želim vsem odgovoriti samo eno. Tri leta nazaj, ko so me volivke in volivci izvolili za župana z veliko večino, skoraj 90%, sem prevzel veliko odgovornost; odgovornost, da bom štiri leta delal kot župan. Jaz sem do zdaj v štiriinpetdesetih letih življenja vsako odgovornost, ki sem jo prevzel na svoja pleča, opravil do zadnjega dne. Zato, samo zato ne odstopam že danes kot župan, če bo še kdo pošiljal te očitke. Moja dolžnost je, da do naslednjih volitev, ne glede na sprejetje tega zakona, opravim svojo obveznost, ki sem jo dal 80% volilnih upravičencev v občini Trbovlje. Zato me ne prisiljevati k odstopu, ker bom, čeprav težko, zelo težko, z boleznimi, ampak jo bom opravil do konca, do zadnjega dne.
Hvala. Gospod Sajovic. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Moram reči, da je danes zanimiva in potrebna razprava. Predvsem jo vidim v kontekstu organiziranosti lokalne samouprave in pa kako to državo napraviti čim bolj realno in čim bolj učinkovito. Ker sem župan in poslanec, bom povedal, da takrat, ko smo leta 2005 glasovali o tem zakonu, poimenovali smo ga Barovičev zakon, sem bil eden tistih redkih, mislim, da 17-ih, ki sem pritisnil "za" v podporo, da se ti dve funkciji ločita. In tako bom brez vseh težav storil tudi danes ponovno, predvsem iz ključnega razloga, ker mislim, da je velikokrat problem v povezovanju zakonodajne in izvršne funkcije. Po drugi strani pa je treba povedati, da vsi slovenski župani svoje funkcije opravljajo kar se da angažirano, dobro. Kako je kdo uspešen, ali to zmore ali ne, o tem pa odločajo vsaka štiri leta na neposrednih volitvah slovenske volivke in pa volivci. Dejstvo je, da občine, ki imajo župane in poslance, so na nek način privilegirane predvsem zaradi večje angažiranosti, vpetosti. Da bi rekel, da od proračuna pa na kratek rok dobivajo več, pa je temu težko pritrditi. Zdi pa se mi za lokalno samoupravo dragoceno, da smo župani tisti, ki neposredno izkušamo, kako slabi, neučinkoviti zakoni delujejo v praksi. Poglejte, recimo, zakonodajo na področju prostorskega planiranja. Težav je obilica in zato je stik z neposrednim okoljem še kako pomemben, da tisti, ki zakone tudi izvajajo, na slabo pripravo lahko opozorijo. Zato predlagam, da se funkciji poslanca in župana ločita, da se vzporedno z regionalizacijo Slovenije reformira tudi Državni svet, ker bomo tisti, ki želimo zastopati lokalne, občinske interese, imeli tam možnost preko posredniškega telesa povedati kaj in kako. Na začetku je bilo tudi govora o denarju. Moram vam povedati in zagotoviti, da so slovenske županje in župani najboljši menedžerji za tisto slabo plačilo, ki ga prejemajo. Sam se, tako kot moji sodelavci, žigosam ob prihodu v službo, sem nepoklicni župan, v povprečju pa opravljam več kot osemurni delovnik s tem da sem, seveda, na razpolago tudi ob petkih popoldan, vsako soboto, če je treba, in tudi vsako nedeljo. In vse te zadeve je seveda treba urediti zato, da bo sistem v tej državi, ki se preveč birokratizira, še bolj učinkovit in da bo bolj namenjen izpolnjevanju tistih potreb ljudi, ki so nas na te funkcije postavili. Tudi tisto, da nekdo razlaga in govori, da bi moral potem nekdo odstopiti; dokler velja takšna zakonodaja, kot jo imamo, jo je treba spoštovati in jo bomo tudi spoštovali iz načelnih in iz razmislekov, ki sem jih pa v začetku povedal; predvsem zaradi konflikta interesov, ki brez dvoma je. Bom pa tako kot v preteklem glasovanju tudi na temu glasovanju pritisnil na tipko in poskušal doseči, da tisto, kar mislim, da se ti dve funkciji razdružita, da se to tudi stori. Zagotovo je pa v skladu s prvim amandmajem pa še kako na mestu tudi razmislek, da vse občine, tiste, ki imajo nekaj sto prebivalcev,in pa tiste, ki jih imajo več kot sto tisoč, niso enako zahtevne za upravljanje. Če je nekdo, recimo, lahko istočasno predavatelj na dveh, treh, štirih fakultetah in tam zagotovo prejme več dohodka, kot ga prejme nekdo za nepoklicno županovanje ali podžupanovanje, potem je treba narediti mogoče tudi rez in na temu področju narediti tudi red. Zato se mi kot poslanska skupina zavzemamo, da če nam to danes uspe, da naredimo tudi naslednji korak in funkcijo poslanca naredimo res profesionalno in jo očistimo vseh dodatnih del in dejavnosti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Bogovič.
Lep pozdrav, spoštovani podpredsednik, kolegice, kolegi. Tema, ki jo danes obravnavamo, je zagotovo tema, okoli katere se da veliko govoriti. Konec koncev o tem govori tudi različna ureditev po državah Evropske unije, v katero sodimo. V naši soseščini Avstriji, Nemčiji pa tudi v Belgiji so takšne ureditve, kot so pri nas, uzakonjene in te demokracije z nekaj več staža kot naša, vidim, da nimajo s tem velikih težav. Za Avstrijce je zelo normalno, da je vsakdo najprej "komunalni politik", kot pravijo politikom po lokalnih skupnostih, in da, ko opraviš ta preizkus in ko tu položiš neko osnovno šolo in še del fakultete iz politike, je to zelo dober predpogoj, da lahko postaneš tudi državni politik. V Nemčiji ni problem, če je župan na Bavarskem občine Baden-Württemberg občine, če sedi v Landkreisu in tudi v parlamentu Bavarske ali drugih dežel. Tudi v Belgiji poznam kolege, ki opravljajo takšne funkcije. Zato tisti, ki se sklicujete na neko nezdružljivost teh dveh vej oblasti, pozabite povedati, da se ena opravlja na državnem nivoju, druga pa na občinskem. Mislim, da imate tu malce težav v argumentiranju tega. Trdno sem prepričan, da v 20 letih slovenske demokracije še nismo naredili vsega, kar bi morali in da nas na tem področju čaka še veliko. Predlagatelji tega, tistih strank, ki ste podporniki tega zakona, govorite o tem, da imamo invaliden Državni svet. Resnično, nekateri bi ga še ukinili, nima nobenih pravih pristojnosti, to ni drugi dom, se strinjam s tem. Velikokrat se sliši, da je preveliko občin in da bi jih bilo treba polovico ukiniti. Pozabite podpreti ustanovitev pokrajin, ki bi v veliki meri ta neskladja rešila. Na tem področju nas čaka ogromno zelo zahtevnih nalog, usodnih za razvoj Slovenije, demokracije, predvsem pa za sam razvoj države, gospodarstva, lokalnih skupnosti. Po mojem globokem prepričanju in po vsem tem, kar slišim, govorimo o političnem zakonu s političnim ozadjem. To ozadje tega zakona ima svojo nadaljevanko v predlogu, ki je tudi že v javni obravnavi, ki ga je predlagala ministrica, za razliko od njene strankarske kolegice, ki je predlagala ta zakon v volilnem zakonu. Ko sešteješ učinke teh dveh zakonov, dejansko pridemo do tega, da se župane izloči iz parlamenta, po mojem globokem prepričanju, vzpostavimo zelo močan sistem, kako bodo stranke z vrha dirigirale, kdo bo v katerih volilnih enotah dobil največ glasov, katere svoje najmočnejše kandidate, ki največkrat nimajo toliko korajže, da bi se šli po večinskem sistemu izmeriti na občinskem nivoju, kam jih bodo kandidirali, kje bodo lahko dobili dovolj glasov, da bodo lahko v Državnem zboru zagovarjali te zadeve. Konec koncev imeli bi najbrž v tem parlamentu veliko bolj poslušne poslance, kot jih imate danes, kajti tisti, ki smo že 10 let in več na lokalnem nivoju, ki smo se trikrat izmerili, dobili velik procent na volitvah, sicer ne bi - z večinsko podporo, ki jo moraš dobiti za župana. Takšne ljudi je zelo težko ukloniti. To se vidi tudi v razpravah danes, tudi pri nekaterih v tistih strankah, ki to predlagate in kot vodje poslanskih skupin večinsko zagovarjate ta zakon, da imate kar precej težav s tem. Gre za klasičen političen zakon, s katerim bi naj po besedah predlagateljice dvignili ugled parlamenta, dvignili kvaliteto dela, parlament bi očistili - po mnenju enega od zelo zgovornih poslancev najbrž očistili golazni, pogoltnih županov, za kar smo bili danes okarakterizirani. Zame je to zelo velika žalitev. Za seboj imam 11 let zelo poštenega dela med politiki. Vprašanje, če tisti, ki govorijo te besede, lahko tako v obraz pogledajo sebi, pa tudi kakšnemu organu pregona, ki takšne ugotovitve sprejme. Zato mislim, da in so to tiste zadeve, s čimer mi izgubljamo ugled, dragi poslanci. Mi bomo ugled v tem parlamentu pridobili takrat, ko bomo drug drugega slišali, ko bomo drug o drugem govorili spoštljivo, razumeli, da ne mislimo vsi enako, da so različna mnenja, in na koncu, ko bomo enkrat dosegli, za božjo voljo, v tem parlamentu, da bomo vsi skupaj ugotovili, kaj je najboljšega iz te razprave in to podprli. Dokler bo parlament parlament, v katerem se bodo v vrhovih stranke dogovorili, kako naj poslanski valjar glasuje, toliko časa, spoštovani kolegi, mi v državi ne bomo imeli ugleda. Meni se po enem letu sedenja tukaj v klopeh postavlja zelo resno vprašanje, če še ta država rabi ta parlament, ki mu koalicijski diktat pove, kaj naj izglasuje, in je tako vseeno, o čem vsi skupaj mi tukaj govorimo. Na županskem nivoju, na občinskih nivojih ni tako, drug drugega poslušamo in prizadevnim občinam, županom se ima ta Slovenija v veliki meri zahvaliti za to, da je danes Slovenija takšna, kot je, in v veliki večji meri smo mi zaslužni za to, kakor tisti, ki so, ali pa smo, ali pa ste sedeli v teh klopeh. Se mogoče čuti, da govorim prizadeto, vendar govorim zelo iskreno, tako kakor tudi v politiki delujem sam in vseh tistih 210 županov po mojem, ki to govorimo. Dam predlog, za sprejetje tako pomembnih stvari je treba najbrž imeti ustavno večino. Usedimo se enkrat skupaj in dajmo na mizo pokojninsko zakonodajo, zakonodajo okoli občin, zakonodajo o Državnem svetu, volilno zakonodajo, pridobimo potrebno dvotretjinsko večino in potem pridimo slovensko javnost utrujati s takšnimi predlogi. Dokler pa imate takšno situacijo, da vaši koalicijski poslanci na takšne seje prihajajo z za to sejo prilagojenimi majicami, kjer se v isti poslanski skupini kregate med seboj, kaj je prav in kaj ni prav, in s tem utrujate slovensko državo v času takšne gospodarske krize, je zame to neodgovorno početje. Če je predlagateljica in člani koalicije ugotavljate, da je to "misija nemogoče", ustavite take misije nemogoče na začetku in se začnite ukvarjati z resnimi stvarmi!
Hvala. Besedo ima gospod Gumzar.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni. Seveda uvodoma želim povedati, da amandmaja ne bom podprl, predvsem pa želim to povedati, da se bom držal Poslovnika, čeravno bom v nadaljevanju bolj govoril o samem zakonu. Ko je prišel zakon v proceduro in ko smo to obravnavali v poslanskem klubu, smo našega predsednika poslanskega kluba tudi na nek način pooblastili, da podpiše oziroma se podpiše pod ta zakon in da ta zakon gre v proceduro. Takrat moram reči, da sem bil tudi trdno prepričan, da stojim za tem zakonom in ker načeloma stalno se nekako zavedam, da dana beseda tudi obvezuje, bi pravzaprav danes moral tudi povedati, da bi moral pritisniti "za" ta zakon. Res pa je, da so se od takrat do danes zgodile v Državnem zboru in tudi po hodnikih in tudi še kje drugje neke bistvene stvari, mimo katerih seveda ne morem. V vsakem primeru se ne strinjam, da tako kot govorimo v amandmaju, da rečemo, da ni združljivosti samo za župane, ki so v mestnih občinah. Če se pogovarjamo o nezdružljivosti, bi bilo treba to nezdružljivost narediti na vseh nivojih, in če bi to napravili na vseh nivojih, ne bi bil noben problem glasovati za takšen zakon oziroma bi imeli danes bistveno manj problemov. Sam sicer prihajam iz manjše občine, tako kot v tem Državnem zboru tudi slišimo oziroma iz občine, ki je pravzaprav skorajda vzrok, da je v naši državi takšna ali drugačna kriza, naj imamo v naši državi takšne ali drugačne težave. Pravzaprav želim s tega mesta tudi povedati, da v proračunu za leti 2010 in 2011 kot poslanec nimam nobenega novega projekta in nobenega velikega projekta, ki ne bi bil izdelan že prej. Se pravi, osnovnošolski prostor, telovadnico in nekatere velike projekte smo v tej občini končali, preden sem jaz postal poslanec. V tem trenutku zagovarjam kot poslanec samo projekte, ki imajo regijski značaj oziroma projekta, ki izvirajo iz mojega volilnega okraja. Sedaj pa še nekaj o samih današnjih diskusijah. Neprofesionalnost župana in seveda njegova prisotnost oziroma odsotnost iz občinske stavbe. Sam sem bil predhodno 10 let profesionalni župan in moram s tega mesta poudariti, da me ta moja odsotnost pravzaprav dodatno obremenjuje - to ni nobeden problem. Res je, da je v tem trenutku treba bistveno več delati v soboto in nedeljo in tudi kakšno zvečer. Postavlja se naslednje vprašanje. Kaj pomeni neprisotnost župana tam, kjer župan ni poslanec in je župan neprofesionalec, vodi veliko podjetje, je profesor, je zdravnik? V našem okolju smo imeli celo priložnost, da je bil župan večji del svoje delovnega dneva zaposlen v tujini in je vodil občino. Če želimo napraviti to, kar želimo danes dokazati, da je nezdružljivost župana in poslanca ni predvsem zaradi tega, ker teh dveh funkcij ne moremo enakomerno ali pa dobro opravljati, je mogoče to do neke mere tudi res, in da smo premalo prisotni na lokalnem nivoju, potem v Zakon o lokalni samoupravi napišimo: Župan je lahko samo župan in mora biti profesionalec. Poslanec je lahko samo poslanec in je tako in tako po zakonu profesionalec. In ni nobenega, bom rekel, primera. Danes smo tudi slišali, nekdo je celo citiral nekoga, da je Državni zbor postal na nivoju vaške krajevne skupnosti ali pa še pod tem nivojem zaradi tega - vsaj jaz sem tako razumel, da nekateri prihajamo iz vaškega območja. Kolegice in kolegi, za konce želim povedati to, da v vsakem primeru, ne glede na to, kako bo zakon izglasovan, jaz ne bom več kandidiral za poslanca, ker želim delati na lokalnem nivoju. Želim pa poudariti tudi to, da so na lokalnem nivoju dostikrat, predvsem tudi na vaških občinskih svetih in vaških krajevnih skupnosti, razprave boljše in bolj kvalitetne in manj žaljive, kot jih poslušam v Državnem zboru. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsedujoči. Najprej o amandmaju. Ne bom ga podprl, ker amandma krši enostavno oziroma preprosto načelo enakopravnosti. Sicer takšne in podobne sisteme poznamo tudi v nekaterih drugih državah, ampak povzročajo velike in dolge polemike, na primer v Italiji je omejitev nekje 20 tisoč prebivalcev. Vsi župani, ki županujejo v večjih mestih, ne smejo opravljati funkcije senatorja oziroma poslanca. Ampak tudi v tistih drugih državah Evropske unije poteka razprava o tem, ali je smiselno vztrajati pri dvojnih funkcijah, ki pravzaprav kršijo osnovno načelo demokracije, in to je delitev med zakonodajno in izvršilno oblastjo - za to gre. Ne gre za vrednostno ocenjevanje kolegov županov. Osebno menim, da vsi kolegi poslanci, ki opravljajo župansko funkcijo, so kompetentni in tudi v razpravah večkrat ponujajo dodatno vrednost, ki je tisti, ki nimamo takšnih izkušenj, vsekakor nimamo. Torej bi želel pozvati tudi vse razpravljavce k spoštljivemu odnosu do vseh kolegov županov. Mislim, da je ta razprava legitimna in vsako stališče, ki ga danes tukaj poslušamo, je legitimno. Poskušam razumeti razloge, ki jih skušajo argumentirati župani, ampak moram priznati, da me je pozitivno presenetil predvsem kolega Brulc, ko je zelo iskreno povedal, če želiš biti dober župan, kako naletiš na objektivne ovire pri opravljanju tako pomembne funkcije, kot je - po eni strani županska, po drugi strani pa funkcija poslanca Državnega zbora. Preprosto ne gre skupaj, zlasti, če poslanec deluje v številnih odborih in želi biti na teh odborih vedno prisoten in dejaven. Mi vemo, da je ena od kroničnih bolezni naših odborov, vsaj nekaterih, prav nesklepčnost. Damoklejev meč nesklepčnosti ne samo zaradi županov, tudi zaradi drugih odsotnosti, ampak dejstvo je, da tisti imajo dve tako pomembni funkciji so bolj podvrženi objektivnim okoliščinam, ki jim preprečujejo normalno delovanje v Državnem zboru. Ni res, da s tem zakonom kratimo ustavno pravico do izvolitve, kot je bilo prej rečeno, ta zakon omogoča tudi županom, da kandidirajo, ampak če so izvoljeni v Državni zbor za poslanca, se morajo točno opredeliti, ali bodo poslanci oziroma župani naprej. Torej, njihova pravica do kandidiranja in do izvolitve je obdržana, je upoštevana in spoštovana, nato pa vsakdo in tudi ustava pričakuje, da se nekdo opredeli, ali bo deloval znotraj zakonodajne oblasti ali znotraj izvršilne oblasti. In županova funkcija je eminentna izvršilna funkcija. Pri tem je razprava o kvaliteti demokracije, parlamentarne demokracije, saj ne moremo sami sebe zavajati z demagoškimi ali populističnimi interpretacijami, češ, župani poslanci prinesejo v Državni zbor to dodano vrednost, o kateri sem prej govoril, in s tem obogatijo razprave. Res je, ampak res je tudi to, kar je bilo tudi povedano s strani kolegice Cvete, da to velja za peščico županov in za peščico lokalnih skupnosti. In tukaj pridemo spet do velike diskriminacije. Res je, da tukaj je nekaj 10 občin zastopanih, da je županu in poslancu dana možnost - in to je začaran krog, ki bi ga radi prekinili s tem zakonom - da izkoristi svoj privilegiran položaj. Ko je župan in ko nastopa na volitvah, ima prednostni položaj zaradi vidnosti, zaradi svojega dela, zaradi možnosti, ki jih ima, in ko je poslanec, prav tako ima privilegiran položaj, če bo kandidiral za župana. Skratka, ta začarani krog ima nekaj nefunkcionalnega v smislu kvalitetne demokracije. In tega se moramo zavedati, nič drugega. Ne gre za to, ali bomo ugotavljali, ali je gospod Bogovič, ali je gospod Brulc dober župan in dober poslanec. Jaz trdim, da vsi poslanci, ki jih poznam, so po svoje dobri, tudi gospod iz Slovenske nacionalne stranke, gospod Barovič je dober župan, vem, da je dober župan, je dober poslanec z vidika interesov lastne stranke seveda, z vidika mojih pogledov sva si večkrat, skoraj vsakič na nasprotnih stališčih. Ampak to ni pomembno, dejstvo je, da ko je diskusija, ni diskusija o kvaliteti županovega oziroma poslanskega dela, diskusija je o tem, ali želimo doseči tisto kvaliteto parlamentarne demokracije, kjer bo jasna razmejitev med izvršilno in zakonodajno oblastjo. Samo za to gre. Prihajam iz okolja, kjer bi lahko povedal bistveno več tudi v zvezi z vodenjem lokalne skupnosti, ampak nima nobene zveze s to razpravo. Seveda sem malo začuden, malo obžalujem, da razprava poteka na tak način, da ločnica ni strankarska, ni niti ločnica med koalicijo in opozicijo, ampak je interesna ločnica, ki združuje nekatere poslance, ki se vidijo v tej dvojni funkciji, in tiste, ki menijo, da ta dvojna funkcija nima pozitivnega učinka za kvaliteto tega parlamenta in tudi za kvaliteto politike splošno. Torej, nasprotujem amandmaju in seveda odločno podpiram zakon.
Hvala. Gospod Kek, izvolite.
Hvala za besedo. Amandmaja ne bom podprl, ker menim, da je prav, da govorimo o nezdružljivosti vseh županov, tako velikih kot malih občin in tudi sam nimam problemov, težav, da bi še širše zaobjeli tudi druge funkcije s tem zakonom, kar pa ne pomeni, da nisem pripravljen podpreti tega zakona, ki je predlagan. Tudi res je, da so stvari, ki so pomembnejše od tega zakona, kar pa spet ne pomeni, da ni treba teh stvari rešiti. Mnogo let nazaj se je v vsakem mandatu poskušalo razrešiti ti dve funkciji, v koalicijski pogodbi imamo to zapisano, stroka je tega mnenja, javnost je tega mnenja, vendar ko pride ta zakon na dnevni red, se začne po parlamentu lobiranje; lobiranje, ki bo rezultiralo nocoj zvečer in pokazalo, kakšno poslanico bo ta parlament glede ugleda dal javnosti. Želel bi si, da bomo to nezdružljivost končno podprli.
Hvala. Besedo ima gospod Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik, spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi. Do neke mere sem v dobrem in pa lažjem položaju, ker nisem obremenjen niti strankarsko in niti, kar se funkcij tiče. Pa kljub temu menim, da je teža kljub temu enaka kot pri slehernem poslancu. Glede na tisto, kar samo danes slišali, je nedvomno, da so argumenti, in to objektivni argumenti, na obeh straneh. Zelo težko bi rekel, da je kdor koli "mimo streljal" v zelo veliki možni meri. Ampak kljub temu mislim, da predvsem danes mora biti tukaj v interesu uspešnost Državnega zbora kot takšnega, in gledam na vprašanje z vidika nekega celotnega državnega interesa. Če se s tega vidika približujem svoji odločitvi, potem za primerjavo, kar je danes zelo aktualno, lahko navajam primer športa. Marsikdaj so se potožile določene športne panoge, da so v okviru neke športne zveze izgubili podporo predvsem zato, ker so bili tam zastopani prvenstveno interesi neke druge panoge. Kakor koli, v temu trenutku je nedvomno dejstvo, da je neka prednost na strani tistih županov, ki ste danes tukaj prisotni v temu parlamentu, v primerjavi s tistimi, ki jih danes ni. Torej, to je, mislim, lahko neka objektivna ocena. To zato poudarjam, ker sem imel razgovore na to temo z nekaterimi župani iz Prekmurja, ki niso v tem parlamentu in v pretežni meri so za delitev funkcij. Seveda niso vsi in tudi to je tudi samo en vidik oziroma en segment tega konteksta. Kakorkoli, nam vsem je jasno, da bo na koncu odločitev politične narave, tudi v tem primeru. Ali bo dobra ali bo slaba in za koga je kaj dobra in kaj slaba odločitev, je pa tudi spet drugo vprašanje. Ampak z mojega vidika sta pomembni predvsem dve zadevi: da je konflikt interesov pri tem vprašanju prisoten, mislim, da to ne more biti vprašljivo. In to ne govori v to smer, da župani, ki ste tukaj danes prisotni ali pa niste prisotni, niste postorili, kar se da največ, tudi v interesu države pa tudi v interesu svoje lokalne skupnosti. Pa kljub temu je ta konflikt interesov nedvomno prisoten, saj tistih 190 županov, ki jih danes ni tukaj, so nedvomno, v narekovaju, "v slabšem položaju" pri nekaterih - in poudarjam pri nekaterih odločitvah. In druga stvar, o tem bi se lahko dolgo prepirali, če je ta zakon, tako predlagan kot je, res pravilen, če je res v celoti popoln. Verjetno ni in ima verjetno veliko pomanjkljivosti. Ampak, kar se osnovne ideje tiče, torej ločitve izvršne in zakonodajne oblasti, je po moji oceni nedvomno primeren in podpore vreden. Tukaj bi se v celoti strinjam z gospodom kolegom Barovičem, ki je najboljše ilustriral vprašanje zakonodajne in izvršne oblasti na primeru ministrov in županov. Lahko bi še navajali primere. In še eno vprašanje bi navedel, ki je bilo večkrat omenjeno v okviru razprave na matičnem delovnem telesu, in sicer, da bi se naj v celoti očistila poslanska funkcija. Jaz sem tukaj nekoliko drugačnega mnenja. Menim, da je ena struktura tista, o katerem govorimo danes, to je delitev izvršne in pa zakonodajne oblasti. In je ena čisto druga struktura neka znanstvena dejavnost, neka zdravniška dejavnost ali kakršnakoli drugi dejavnost. Mislim, da to vprašanje kar dobro ureja naš poslovnik v smislu, da se petina časa lahko nameni tej dejavnosti. Tukaj ne gre za isto kvaliteto in ne gre za isti kontekst, tu gre za dve čisto drugačni vprašanji, seveda ni pa rečno, da pa tega vprašanja ni treba odpirati, lahko se to odpira, ampak ni neposredno povezan s tem kontekstom. Na koncu bi poudaril še to, da - sicer ni v celoti primerljivo, pa kljub temu. Mi v madžarski narodni skupnosti smo to vprašanje že rešili. Madžarska narodna skupnost in vodenje tega je lahko primerljivo z neko majhno občino, nikakor ne z mestno ali pa z večjo, pa kljub temu smo že na začetku devetdesetih let v našemu statutu izrekli, da tisti, ki je predsednik omenjene skupnosti, ne more biti hkrati tudi narodnostni poslanec. In na koncu: o samem amandmaju, da ne bom kršil poslovnika. S tega vidika, kar sem povedal, da se nagibam dosti bolj k delitvi funkcije, tega amandmaja ne bom podprl. Sicer pa bi pri tem poudaril samo eno težavo, če bi ta amandma bil tudi vzdržen, se postavlja vprašanje, kje je meja. Namreč, nam vsem je jasno, da mestna občina je zgolj neka formalnopravna meja, nikakor pa ni dejanska meja med dejavnostjo župana, ki opravlja dejavnost v mestni občini in pa v neki večji občini. Namreč, tukaj neke točne meje ni in zato bi lahko bila narejena tudi tovrstna krivica. Skratka, amandmaja ne bom podprl, zaradi povedanih argumentov pa bom glasoval za sprejetje tega zakona.
Hvala. Besedo ima gospod Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa ministrica, spoštovane poslanke in poslanci. Veliko stvari bi morali še postoriti v Državnemu zboru prej, predvsem pa najprej sprejeti zakonodajo o pokrajinah, prenesti pristojnosti na njih in se šele takrat pogovarjati o združljivosti funkcije županov in pa poslancev. Poslanci, ki so obenem tudi župani, so odlična povezava med rešitvami v zakonodaji in udejanjanjem teh rešitev v praksi. Povezanost poslancev z ljudmi preko županov je najlepša oblika, kako prenesti težave iz okolja v parlament, da se pripravljajo in sprejemajo užitni zakoni. Res je, da je včasih težko usklajevati županske in poslanske obveznosti, a se da. In dokaz smo tudi aktualni poslanci in župani. Slovenija ima srečo, da ima veliko predanih, zelo predanih županov. Tudi zato je bil dosežen takšen napredek. Menim, da s temi koraki koalicija dela vse v smeri centralizacije, kajti župani - poslanci so še edina vez, ki trka na to državo z izkušnjami, argumenti. Sprašujem vas, kje se dela škoda državi. Prosim povejte, dajte dokaze, potem pa predlagajte spremembo zakonodaje o tej nezdružljivosti. Za poslanca sploh ne bi smel po mojem prej kandidirati, da že nisi prej župan ali vsaj si kdaj že to bil. Saj župan je preverjen od ljudi, od volivcev, ali je vreden zaupanja ali ne. Ne pa, da so nekateri izvoljeni za poslance, ker so pač njihovi vodje, lepi in simpatični. Imaš pa tudi takšne, ki so nesramni, pokvarjeni in s svojimi všečnimi, velikokrat brutalnimi, izjavami, ki so ljudem blizu, kupujejo simpatije, da so lahko na državni plači. Dokler ne bo prišlo do decentralizacije in vzpostavitve regij, tako dolgo sem zagovornik, da sta ti dve funkciji nujno združljivi. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Kres. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Lahko se pogovarjamo o tej temi zelo na široko in visoko. Stališče Slovenske ljudske stranke ste že slišali, in to je tudi moje mnenje. Nezdružljivost županov in podžupanov poslancev bi bilo potrebno pogledati tudi z drugega zornega kota. Kot župan, podžupan ali občinski svetnik sem prepričan, da lahko kvalitetno predstavljaš in rešuješ probleme lokalne ravni in tudi državne v Državnem zboru, v skladu s parlamentarno demokracijo. Ti ljudje so se zaradi specifike svojega dela primorani srečevati oziroma se srečujejo z ljudmi na terenu, in to na vseh ravneh. Prepričan sem, da imajo ti ljudje širok pogled na življenje na lokalni ravni in tudi na državni. Seveda bi bilo tudi dobrodošlo, kot smo že slišali, da bi bilo več pravnikov v Državnem zboru. Ja, ampak morajo iti na volitve, morajo biti izvoljeni in potem bodo lahko zasedli to delovno mesto. Ampak veste, kaj morajo še ti ljudje? Morajo nastaviti svoj obraz in morajo sprejeti vse privilegije nas poslancev. Jaz mislim, da jih zaradi tega ni tukaj notri. Ker so naši privilegiji preveliki in imajo oni tako veliko moralno distanco, da si teh privilegijev ne želijo. In zato tudi ne gredo na volitve in zato jih tukaj notri ni in zato tudi kvalitetno ne prispevajo k razvoju demokracije v našem Državnem zboru. Menim pa, da lahko vsak sam pri sebi odloči, ali lahko opravlja obe funkciji. Jaz sem prepričan, da je v tem primeru ta dvojna funkcija resnično veliko breme. Ampak mi moramo temu prilagoditi svoj čas in zaradi tega se moramo nečemu tudi odpovedati. Če hočemo kvalitetno in odgovorno izvrševati to delo, ki ga imamo tukaj, mora tako biti. In sem prepričan in tudi primeri so, ko so poslanci zapustili Državni zbor, ker so ocenili da imajo doma preveč dela oziroma veliko dela, zato ne bodo mogli enako kvalitetno opravljati obeh funkcij. In to sta na primer dva iz naših vrst - župan Maribora Franc Kangler in župan Litije Franci Rokavec, ki je zapustil sekretarsko mesto, ker je ocenil, da bo imel preveč dela, da bi lahko oboje kvalitetno opravljal, ali pa ni bilo možno dobiti kadra, ki bi šel zraven in bi mu pomagal ter sprejemal vse te privilegije, ki so nam očitani. Ampak veste, kaj me še moti? Moti me tudi to, da se danes tako trudimo zapreti vrata županom, ne županom, da pridejo v Državni zbor, ampak županom, da bi bili na obeh funkcijah, da bi prišli v Državni zbor. Veste, v tem času, od kar sem v tem domu, sem že nekajkrat zasledil in videl, da nekateri gredo na volitve, se eventualno prebijejo v Državni zbor, če jim to ne uspe, se prebijejo v vladno službo, potem pa komaj čakajo, da to zapustijo in gredo na svetovni ali evropski parket. Meni se to zdi poniževanje Državnega zbora, poniževanje poslanske funkcije. Če si bil pripravljen iti na volitve, če si bil izvoljen ali če si se prebil v Vlado, to naredi do konca, potem pa naj ti bodo vrata odprta tudi v ta "glamur" svetovne politike. To je tudi ena izmed, po mojem mišljenju, zadev moralnega premisleka. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Urh, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Tega amandmaja in zakona ne bom podprl. Veliko ali skoraj vse je bilo rečeno o tem predlogu zakona, pa vendar. Ko sem predstavljal stališče Poslanske skupine DeSUS sem se na koncu vprašal: Kdo se v tej državi boji županov? Zdaj bom poskušal to odgovoriti. Županov in poslancev v tem domu, mislim, da se ta trenutek ne boji nobeden. Večja skrb nekaterih pa je sigurno za aktualne župana, ki so doma. In z zakonodajo bi jim radi preprečili, da naslednji volitev ne bodo mogli opravljati oziroma da ne bodo mogli kandidirati za poslance. Predvsem zaradi tega, ker so župani cenjeni in spoštovani ljudje v svojem okolju, volivci jih volijo, volivci jih poznajo in volivci jih spoštujejo. Tu pa je mogoče tudi srž tega predloga, češ, kaj bo dober, spoštovan človek delal v parlamentu, če imam mesto rezervirano jaz tukaj ali kdo drug. Ta zakon ne rešuje celovitosti problemov, če ti problemi so. Dal bom en primer. Če je sporno biti župan in poslanec, potem dajem primer občinski svetnik in ravnatelj šole ali ravnatelj zavoda. Če to ni konflikt interesov, potem tudi poslanec - župan ne more biti. Če je sporno v vseh mandatih, odkar obstaja Slovenija, biti župan in poslanec, potem se sprašujem, vse vlade do sedaj in vsi ministrski predsedniki nikdar za to govornico niso dejali: naj me volijo ali potrjujejo moj mandat samo poslanci, ki niso župani. Zakaj do tega ni prišlo? V debati sem prej slišal, da imamo župani, podžupani večji vpliv na lokalne skupnosti oziroma da se bolj zavzemamo za svoje skupnosti od koder prihajamo. Če je res tako, se sprašujem, zadnja seja mesec dni nazaj smo za lokalno skupnost Pomurje sprejeli zakon vsi poslanci tu v Državnem zboru. To pomeni, da se ne zavzemamo za svoje lokalne skupnosti, ampak za celovitost Slovenije za ves slovenski živelj. Moj poslanski kolega Rezman je dejal, da ste že v prejšnjem zboru nekateri podpisovali izjavo,da ni združljivost poslanec in župan. V redu, se strinjam. Zakaj isti ljudje sedijo tudi sedaj tukaj? Zakaj so kandidirali, če ni združljivo? Tu nekaj ni v redu. V DeSUS-u je bilo prej rečeno, da moramo glasovati tako, kot nam ukažejo. Ni res. Desusovi poslanci glasujemo po svoji vesti in tako bo tudi vnaprej. Na koncu moram povedati, da mi je župan, od koder prihajam, to je župan Bohinja, naročil, ne podprite tega zakona, kajti hočem biti enak vsem državljanom, da lahko tudi kandidiram. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Posedel. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavko, kolegice, kolegi. Na začetku nekaj lepšega, kot je ta razprava. Dvakrat danes je bilo posredno omenjeno nogometno moštvo in pa posredno tudi rezultat včerajšnje tekme, in to iz ženskih ust, ministrice in pa vodje naše poslanske skupine. Mislim pa, da je prav, da v imenu vseh, ki smo tu v parlamentu, čestitamo našim fantom za včerajšnjo zmago, da je majhna reprezentanca iz majhne Slovenije premagala visoko, veliko ekipo iz velike Rusije. To ne govorim zato, da bi želel še enkrat čestitati, ker sem prepričan, da jim je predsednik parlamenta že snoči čestital v imenu vseh nas, ampak zato, ker tisti, ki ste gledali to tekmo, ste lahko videli in se prepričali, da so to zmago izbojevali z enotnim pristopom, s timskim delom, z medsebojnim spoštovanjem, z medsebojno pomočjo, z vsem tistim, kar je potrebno spraviti dobrega iz množice v eno ekipo. To, kar se dogaja pogosto tu v parlamentu, je ravno nasprotno. Če eden želi naprej, želi drugi nazaj. Ali obratno. In tudi današnja razprava pelje v to, da ne zagotavlja, da bi bilo bolje. Zato govorim o tej problematiki kot župan in poslanec. Ne govorim pa v osebnem, v svojem imenu, ker govorimo o nekih županih in nekih poslancih leta 2012. Nihče ne ve, ali bomo tisti, ki smo danes župani, še takrat župani. Vmes so lokalne volitve. Niti ne vemo, ali nas bodo stranke dale na liste, da bomo lahko sploh kandidirali za poslance leta 2012. Zato so te razprave zelo nekako imaginarne, ker govorimo o nekih ljudeh, ko pa se ta tema odpre, kot se je danes odprla, se pa govori o teh, ki smo tukaj, in se govori na način, ki je lahko ocenjen, vsaj z moje strani, za hudo dvolično: da smo dobri, da smo pridni, da smo delavni, da prinašamo veliko iz lokalnega nivoja, da pa je treba to funkcijo spraviti iz parlamenta. Takšna razprava odpre potem tudi vse tiste strasti, ki se kažejo v populistih, ki jim je ta tema dobrodošla za osebne diskvalifikacije, za žalitve, tudi laži, za natolcevanja, kar sigurno ni dobro za medsebojno spoštovanje, medsebojno skupno delo. In tega je v tem parlamentu premalo. Strinjam se, na kar sta že dva predgovornika opozorila: da primerne, ustrezne strokovne razprave o tem predlogu na žalost ni bilo. Tudi sam sem bil presenečen, ko sem prvič prebral v medijih, da je ta zakon prišel zato, da se bo počistil parlament. In ker smo samo župani bili navedeni kot tisti, sem tudi logično sklepal, da smo očitno mi največje, bom rekel, smeti, katerih je treba počistiti ta parlament. Presenetilo me je tudi to, da ta predlog zakona ni predlagala Vlada. Pričakoval bi in prav bi bilo, da bi takšen kvaliteten, dober predlog pripravila Vlada in ga naredila takšnega, da bi upošteva vse tisto, kar se je danes dalo razbrati iz razprav. Da nismo samo župani tisti in da bi bilo vse, kar je povezano s to funkcijo, nujno treba urediti v zakonu o lokalni samoupravi in postaviti stvari na svoja mesta, ker tako, kot so danes, zagotovo niso pravilna. Preveč je teh izjem, preveč je takšnih in drugačnih oblik. Danes se pogovarjamo samo, ali je župan mestne občine lahko poslanec in župan. Po drugi strani imamo neprofesionalne župane mestne občine, ki so odvetniki in podobne stvari. Veliko je teh zadev, ki bi jih bilo treba in jih je nujno treba urediti, da bi te zadeve bile urejene. Enako kot med kolegi in kolegicami, tudi ostali poklici, zdravniki, predavatelji, da ne naštevam, so profili, ki bi jih bilo treba urediti in zapisati po neki želji v zakon. Pa vendar se sprašujem, kaj bi ostalo od takšnega poslanca, ki bi moral za to, da bi opravljal nalogo poslanca vseh državljank in državljanov, pozabiti svoje korenine, svoj kraj, od koder prihaja, tudi konjičke, svoj poklic, da bi lahko stoprocentno opravljal funkcijo in to je iluzija iskati takšnega poslanca, takšno poslanko. Zato je težko, prepričan sem, napisati tak zakon. Ravno zaradi tega smo ravno župani in poslanci tisti, ki vsake štiri leta imamo preverko. Tisti, ki slabo opravlja župansko funkcijo, na lokalnih volitvah ne dobi novega mandata. Tisti, ki slabo opravlja poslansko funkcijo, ni izbran na naslednjih državnozborskih volitvah. Zato se osredotočiti in na pranger postaviti samo župane, mislim, da ni bilo primerno. Govorim zaradi tega, ker se je tudi v razpravi videlo in se lahko razbere, da je marsikdo iz tega izpeljal tudi nezaupnico slovenskim županom, vsaj tistim, ki sedimo v parlamentu. Ne govorim za predlagatelje, govorim za razpravljavce. Preveč se poudarja in ustvarja vtis županskega lobija. Sam nikoli v nobeni zadevi ne poznam, da bi se župani povezali in enotno nastopili. Ne nazadnje sem prepričan, da bi marsikateremu to tudi strankarska politika prepovedala, da bi takšno povezavo ali takšen županski lobi lahko deloval. Enako kot lahko trdim, kot že nekateri moji predhodniki, da v tem mandatu celo nekateri projekti, ki so v preteklem mandatu, ko sem bil opozicijski poslanec, so bili v državnem proračunu, sedaj so se zamaknili na leti 2012 in 2013, kar tudi spoštujem in verjamem, da je to posledica krize in težav, ki jih ima Vlada s proračunom, tako da ne govorim obtožujoče, ampak z dejstvi. Za to je ta velika prednost naš županov bolj iz trte zvita. Nenazadnje pa, če je župan toliko nasilen in pritiska na ministra, je vedno od ministra odvisno, ali popusti takemu poslancu - županu, pa mogoče bi lahko tudi vprašal, naj dvigne roko tisti poslanec ali poslanka, ki ni župan in ne lobira za svoj kraj, za svojo pokrajino, za svojo dejavnost, za svojo bolnico ali podobno. Te razprave, bolj kot se odpirajo na neprimeren način ali takole na hitro, kot je bilo to odprto, osebno ocenjujem, da niso dobre za skupno nadaljevanje. Prepričan sem, da je treba zadeve urediti, s tem se popolnoma strinjam, zato tudi v načelu nimam nič proti temu, da se to uredi. Da pa so samo župani tisti, ki jih je treba razdružiti v tej funkciji, pa sem jasno že povedal, in tudi danes bom glasoval proti temu predlogu. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, želite besedo? Prosim.
Hvala lepa. Jaz bom v imenu Vlade na tem mestu sporočila sledeče. Neprimernost časa, ki se očita predlagateljem, to je predstavnikom štirih poslanskih skupin, ni na mestu. Rešitev, ki jo danes predlagajo koalicijske poslanske skupine, je bila vsebovana v zakonu o integriteti. Zakon o integriteti je bil že v pomladanskih mesecih pripravljen kot odgovor na protiustavno stanje na področju, in sicer zakona o preprečevanju korupcije. Izvedbeno točko nezdružljivosti funkcij, ki jih zasedajo nosilci izvršilne funkcije lokalne samouprave, in poslancev, ki so predstavniki zakonodajne veje oblasti, vsebuje resolucija o preprečevanju korupcije v Republiki Sloveniji iz leta 2004. Stavek, ki je danes na plenarnem zasedanju, ste vložili poslanke in poslanci iz razloga, ker ste želeli sami urediti svoj položaj, ker so veje oblasti neodvisne: zakonodajna, izvršilna in sodna. Vlada je absolutno sprejela na znanje to vašo zavezo in ambicijo, da svoj položaj uredite v Zakonu o poslancih, ki tudi ureja nezdružljivost poslanske funkcije. In zato v celoti z vsemi strokovnimi argumenti zaveza iz koalicijske pogodbe stoji tudi za vašim predlogom. Ampak kot ste opazili, zakona o integriteti še ni v vladni proceduri, in to iz razloga, ker bomo nezdružljivost, če enostavno poslanci ne boste zmogli potrebnih moči za podporo lastnemu predpisu, strokovno predlagali v okviru zakona o integriteti. Ne samo zaradi strokovnih argumentov, argumentov iz koalicijske pogodbe, ampak mislim, da je prav, da poslanke in poslanci to slišite, tudi zaradi pomembne podpore javnosti. Zakon o integriteti, ki je določal nezdružljivost funkcij, torej izvršilne veje oblasti v lokalni skupnosti in funkcije poslanca, je bil v javni razpravi. Odzivi javnosti so ne omalovažujoči do županov, ne v tej smeri, kot ste želeli nekateri demonizirati župane, ampak enostavno želijo imeti župana, ki polno opravlja funkcijo, in poslanca, ki polno opravlja svojo funkcijo. Veliko pisem, pripomb, pozdravov, da končno se je neka koalicija odločila, da bo to vprašanje rešila, je s strani javnosti. In če se poslanke in poslanci sklicujete na Ustavo in na vašo ustavno pravico, da danes tu predstavljate vse ljudstvo, je prav, da slišite tudi njihov glas. Njihov glas je, da končno pričakujejo odločitev, ki je pravilna. Odločitev pa je taka, kot jo nosi v sebi novela, ki jo predlagajo štiri poslanske skupine koalicije. Te funkcije niso združljive. Poslanka SD je danes rekla: "Vredno je ponovno in ponovno poskušati." Volivci obupujejo nad tem, da neke koalicije nismo sposobne, take ali drugačne. In nezaupanje v politike, sami dobro vemo na kakšni stopnji je, in to iz razloga. Ker enostavnih stvari, ki so vsakemu človeku jasne, ne postorimo, samo govorimo, ko se je treba odločati, pa tega ne storimo. Jaz kot resorna ministrica ne bom odnehala, ker je veliko argumentov ustavnega značaja, ki govorijo v prid ločitve teh dveh funkcij na lokalni in državni ravni. Amandma Poslanske skupine SDS je problematičen ravno zaradi tega, ker ne zagotavlja te dosledne ločitve in gre za neenako obravnavanje enakih položajev. Tu veliko prostora za argumente, v nasprotju z argumenti stroke, ki so bili danes že resnično predstavljeni, zato jih ne želim ponavljati, ni. Vlada bo v zakonu o integriteti ponovno določila nezdružljivost teh dveh funkcij. Žal mi je, da zamujam. Zavezala sem se. Protiustavno stanje, to je stanje na področju preprečevanja korupcije zaradi ravnanj prejšnje večine še zdaj ni urejeno, ampak čakam na odločitev cenjenega zbora, ali bodo poslanci skozi svoj lasten premislek izvršili to spremembo. Če ne, bo ta predpis izpolnil strokovno argumentacijo, ta člen bo vnesen v zakon o integriteti, tam, kjer je uvodoma že bil v mesecu marcu. In ker je tam bil in ker je bil v javni razpravi in je bil v pomembnem delu podprt od strokovne javnosti, predvsem pa od volivk in volivcev, ki so se odzvali v procesih javne razprave o tem vprašanju. Bile so narejen tudi ankete preko različnih medijev. Oglejte si jih. Mislim, da vaš mandat, ko ste predstavniki vsega ljudstva, je vezan tudi na večinsko mnenje, ki ga izražajo ljudje v času, ko jih zastopate v tem parlamentu. Tu strah o necelovitosti ureditve, ki ste ga posamezniki izražali, ni na mestu. V zakonu o integriteti je ta del sledil, kot že rečeno, resoluciji. V tem parlamentu si želimo izkušenih ljudi, z izkušnjami županov, ljudi, ki bodo lahko kandidirali za obe funkciji, tako župansko kot poslansko, vendarle ko bodo na neki točki zaupanje volivcev dobili, se bodo morali odločiti, katero funkcijo bodo opravljali, da ne bi prihajalo do konflikta interesov, da bi jo zmogli upravljati tako, kot volivke in volivci pričakujejo: s polnim delovnim časom. To je tisto, kar smo ljudem pravzaprav dolžni dati. Rešitve, ki so ustavno skladne in ne nazadnje primerne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Gospod Vito Rožej imate besedo, prosim.
Hvala lepa za besedo. Gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! To, da je demokracija slab sistem in da boljšega ne poznamo, je že dolgo znano. Jasno pa je tudi, da ga vedno poskušamo izboljševati. Po dobri polnoletnosti naše države je očitno, da vse v tem sistemu še ni takšno, kot bi moralo biti, in so se neke anomalije pokazale. In to je tudi tisto, o čemer je govorila gospa ministrica, po glasu ljudi, ki podpirajo spremembe, ki jih današnja novela prinaša. Na začetku moram reči, da ne bo kakšnih nesporazumov, da v Sloveniji imamo proporcionalni sistem, kar dejansko pomeni, da volimo stranke, ne ljudi. Nihče ne voli župana za poslanca, vsi volijo stranko, ki jo njegovemu kraju predstavlja, če je temu tako, župan. Imamo proporcionalni sistem, kar pomeni, da volimo stranke. Če kdo to razume drugače, to razume narobe, vsaj po mojem mnenju. In razlog, zaradi katerega mogoče tudi narobe razumemo svojo vlogo, je ta, da župani pa dejansko so izvoljeni po večinskem sistemu. Oni pa so v svojih lokalnih okoljih voljeni osebno in je tudi njihova odgovornost takšna in so tudi njihove zaobljube takšne, osebne. Podobno, kot so zaobljube prvega med ministri in ministrov. Težko si predstavljam, da poslanec, ki je obenem tudi župan, in je kot tak zavezan dobrobiti svojega lokalnega okolja, lahko dobro uveljavlja, izpolnjuje tudi tisti člen ustave, ki govori o tem, da mora biti pač poslanec vseh državljank in državljanov. Jasno je, da je državni proračun vreča, ki ni neomejena. In da več za določeno lokalno okolje pomeni manj za vsa ostala okolja. Gospod Bogovič najbrž sam ve in zna oceniti, zakaj je bil že tolikokrat izvoljen za župana in ali imajo njegove poslanske aktivnosti v zvezi z vodnim skladom, s skladom za razgradnjo nuklearne elektrarne in še čem kakšno zvezo pri tem, koliko je bil kasneje proračun občine in kaj je on s tem denarjem lahko naredil. Te stvari so povezane, tako da verjamem, da župan, ki kandidira za poslanca, večina njih si želi takrat narediti nekaj boljšega za svoje ljudi. Kdo pa so ti njegovi ljudi? To so v prvi vrsti, predvidevam, občanke in občani njegove občine ali pa njegovega okraja. Čeprav nihče od nas ni v resnici izvoljen v svojem okraju, izvoljeni smo v svojih volilnih enotah. Če stranka v naši volilni enoti ne bi dosegla dobrega rezultata, nam tudi dober rezultat v kraju ne bi nič pomagal. Takšna so pravila naše volilne zakonodaje. Lahko, da se bodo v bodoče ali pa še celo kmalu kaj spreminjala, za enkrat je pač tako. Mislim pa, da bodo ta načela volilne zakonodaje ostala takšna, kakršna so. Jaz se strinjam, da so izkušnje iz lokalne samouprave zelo dobrodošle tudi pri delu v Državnem zboru. Večina od nas jih ima, če nič drugega kot občinskih svetnikov. Se strinjam seveda tudi, da je na lokalnem nivoju podobnih anomalij, kot je ta, o kateri danes govorimo, veliko. In se strinjam tudi, da se odpravijo. Jasno pa je, da moramo poslanci biti zgled in začeti sami pri sebi. Tudi ko smo na začetku našega mandata ob nastopu finančne krize zmanjšali plače oziroma upočasnili usklajevanje plač uslužbencem v javnem sektorju, smo kaj naredili najprej. Najprej smo znižali plače sebi. S kakšno legitimnostjo bi pa, če ne bi tega naredili to naredili javnih uslužbencih. Zato je logično, da nekje to pot začnemo s korakom, ki je naš osebni in prvi, skratka, tukaj pri nas, poslancih. Strinjam se tudi sam, da je neresno obravnavanje funkcij tudi rak rana, skratka to, o čemer je gospod Kres govoril, da nekdo zamenja kasneje to ali ono funkcijo poslansko, sekretarsko, pa tudi župansko, s kakšno drugo na evropskem ali svetovnem parketu. Jaz se kot prve take res velike spomnim odstopa župana Ljubljane, ki je odšel za veleposlanika v New York. In temu primerno so sledili še vsi ostali, po mojem zgrešeni, koraki v njegovi karieri. Ampak jaz nisem ta, ki bi o tem smel soditi, lahko pa imam pač svoje mnenje. Ne strinjam se s tem, da bi izključna razvojna možnost različnih okrajev temeljila zgolj na tem, da ima okraj v Državnem zboru svojega predstavnika ali pa ga nima. Dejstvo, ki ga je kolega Bukovnik navedel, da je v tem mandatu 27 okrajev, iz katerih ni poslancev v Državnem zboru, je resnično. Dvomim pa, da dejstvo, da je recimo gospod Bukovnik iz okraja, kjer dva mandata ni bilo poslanca, zdaj poslanec, da to kaj pripomore tem 27 okrajem. Sem prepričan, da gospod Bukovnik nič več ali pa nič manj kot mi vsi ostali pripomore k temu, da je stanje v teh 27 okrajih boljše ali pa slabše. Tisto, kar je pomembno za funkcioniranje demokracije, je to, da je sistem pravičen, pregleden, enak za vse, da sofinanciranje s strani države za določene občinske projekte ni odvisno od lobiranja, ampak je odvisno od izpolnjevanja pogojev, podobno kot recimo vključevanje določene države v Evropsko unijo. Če izpolnjuje država standarde, potem se jo sprejme. Mi smo to pričakovali, ko smo se sami vključevali, in najbrž moramo tudi tako postopati tudi pri vseh ostalih, ki želijo vstopati v Evropsko unijo. Enako bi moralo veljati za vse okraje in za vse občine, da bodo imeli zaupanje v državne organe, da stvari počno transparentno. In na nas kot na zakonodajalcu je, da sistem uredimo tako, da neke zlorabe niti ne bodo možne, na ministrici za javno upravo in na vseh javnih uslužbencih pa je, da te predpise izvajajo tako, da bo črka zakona spoštovana. Še vedno, kot je bilo že rečeno s strani ministrice, sem mnenja, da lahko na vseh volitvah kandidira vsak. Logično pa je, da vsak ne bo mogel imeti tudi dveh funkcij. Vsi od nas, ki smo tukaj polno zaposleni, smo pred tem opravljali kakšno drugo službo, ki je zdaj seveda nimamo več. In nam je to samo po sebi umevno. V primeru funkcij pa očitno temu ni tako. Zato še enkrat pravim, da moramo biti poslanci za zgled pri odpravljanju teh pomanjkljivosti v našem demokratičnem sistemu in da moramo zato začeti sami pri sebi. Kasnejši koraki bodo sledili, nekatere je gospa ministrica že omenila, in verjamem, da bo tudi na lokalnem nivoju prišlo do kakšnih sprememb glede pravil, kdo sme in kako biti član lokalnih zakonodajalskih teles občinskih in mestnih svetov. Očitno je, da si javnost tega želi in slej ko prej bo ta rešitev, če ne skozi ta ali kateri drug zakon, pa na pobudo tistega zakonodajalca, ki je nad nami, prišla v to državo. Če ne drugače, pač z edinim, ki ima še, da rečem tako, šibo božjo nad nami, to so volivke in volivci. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Silven Majhenič, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica! Amandmaja ne podpiram. Zakaj? Nezdružljivost poslanske in županske funkcije ni nekaj novega, vsi prejšnji poskusi so padli v vodo iz enega preprostega razloga, ker gre tu za močan lobi županov, ki imajo vpliv v parlamentu na svoje kolege iz poslanskih vrst. Zakon naj bi prinesel nekatere novosti in bil bi modernejši oziroma primerljiv s podobnimi zakoni v tujini, pa tudi zakonsko bi bil usklajen v državi. Kot vidimo, je naletel na odpor predvsem županov - poslancev, ki so proti nezdružljivosti funkcij poslanca in župana. To pa je še dodaten dokaz, da gre tu za močan lobi županov, ki imajo vpliv v parlamentu na svoje kolege iz poslanskih vrst, saj število 53 v parlamentu nekaj tudi pomeni. Poslanec je predstavnik vsega ljudstva, medtem je župan predstavnik svoje lokalne skupnosti in mora zastopati interese ljudi v lastni občini. Takšna dvojnost pa zanesljivo ni združljiva. In če povzamem, ko so govorili o denarju. Sigurno je eden od interesov župana tudi zaslužek, saj še nisem slišal,da bi se kdo odpovedal denarju, ki mu ga ponuja občina. V vsakem primeru so privilegirani. Če bi bilo tako, kot govorijo župani, bi morali upokojenci dobivati tudi pokojnino v času, ko so poslanci, pa je ne dobijo. Župan ima že danes deset funkcij na državni in bodoči pokrajinski ravni. Te funkcije so izvršilna in tudi zakonodajna, je lahko hkrati župan in poslanec, predstavniško funkcijo, predstavlja občino in občinski svet, sklicuje in vodi sejo občinskega sveta, ima predlagalno funkcijo, je edini predlagatelj proračuna in zaključnega računa; imenuje in razrešuje direktorja občinske uprave in podžupana, ima predstojniško funkcijo, je predstojnik občinske uprave, je varuh zakonitosti v občinskem delovanju. Druga stopnja v pravnem odločanju v občinski in izvirni pristojnosti, protokolarne naloge ima, predstavlja občino v Združenju občin, Zvezi občin, svetih upravljanja lokalnih javnih služb, je član KOS pri načelniku upravne enote, ima pooblastila v izrednih razmerah, v bodoče naj bi bil še član sveta občin v pokrajinah. Poleg tega je že sedaj v nadzornih organih javnih zavodov, katerih solastnica je občina. Kot vidimo, ima kup funkcij, kup dela. Če se temu vsemu posveti, ima z občino kar zadosti dela. Kdaj bodo župani ugotovili, da ti dve funkciji nista združljivi? Takrat, ko bomo sprejeli poslovnik, ko se bo uvedlo sprotno glasovanje v Državnem zboru in ko ne bo več na odborih in komisijah nadomeščanja kolegov iz poslanskih skupin. Takrat ne bo več časa za Državni zbor. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsedujoči. Še enkrat bom skušal utemeljiti, zakaj bom nasprotoval temu amandmaju in zakaj bom podprl zakon. Večkrat je bilo poudarjeno, da posegamo v ustavne pravice. Še enkrat smo slišali prej v razpravi kolege Bogoviča, da ima vsakdo pravico biti izvoljen. Dejstvo je, da bo ta pravica obstajala tudi v prihodnosti, ne glede na to, ali bomo sprejeli ali ne bomo sprejeli tega zakona. Ta zakon ne posega v pravico, vsakdo bo lahko kandidiral in bo lahko postal ali poslanec ali župan. Preden sem postal župan, sem bil svobodni novinar oziroma poslanec. Preden sem postal poslanec, sem bil svobodni novinar. Ampak danes nisem več novinar. Kodeks novinarju tega ne bi omogočil. Ne bi bilo higiensko, da bi opravljal obe funkciji. In točno vemo, zakaj. Vsaka profesija, vsak poklic ima svoj pomen v družbi. Še posebej, ko govorimo o političnih funkcijah. In prav pri političnih funkcijah so ločnice med izvršilno in zakonodajno oblastjo zelo jasne oziroma bi morale biti zelo jasne. Mi smo po osemnajstih letih demokracije očitno še v tranziciji. Tranzicija pomeni tudi to, da skušamo metabolizirati bistvene vrednote parlamentarne demokracije. V ta proces metabolizacije sodi tudi poskus, da bi končno uredili vprašanje, ki tako, kot je zapisano, obljubljamo v koalicijski pogodbi. Zato me čudijo s strani koalicijskih kolegov argumenti, ki sodijo k opoziciji. Pa razumem, da je opozicija zelo zainteresirana za to, da bi tak zakon ustavili, to je njen posel oziroma večina v opoziciji verjetno ni zainteresirana za uspeh takega zakona. Predvsem pa me čudi, da v koalicijskih klopeh slišimo take argumente, ki se oddaljujejo od tistega načelnega dogovora te koalicije, ki prisluhne večinski volji javnosti državljank in državljanov, ki pričakujejo od nas konkretne odgovore. Vlada si je zadala cilj, da bo neko nezdružljivost preprečila v nadaljevanju, da bo postavila ločnico med političnimi oblastmi v tej državi. In ta zakon je korak v tej smeri. Če gremo še enkrat k vsebinskim utemeljitvam, zakaj je treba tak zakon podpreti. Slišali smo že veliko podatkov o tem, kako s položaja župana v Državnem zboru lahko lobiraš boljše, kot lahko lobirajo drugi državljani in državljanke. In to je zelo koristno za specifično lokalno skupnost. Ni pa vedno koristno z vidika splošnega, družbenega in državnega interesa. O tem me je prepričala včerajšnja razprava. Mi smo tukaj nekaj ur debatirali o pomenu Nature 2000. In je bilo zelo otipljivo, kako različne perspektive navdihujejo župane in nekatere ostale poslance. Županom je Natura 2000 skoraj odvečna zadeva, je nekaj, kar bi bilo treba spreminjati, v kar bi bilo treba posegati, ker v svojih lokalnih prostorih nimajo prostih rok za lokalni razvoj. Ampak gledano širše, gledano v kontekstu interesu celotne Slovenije in celotne družbe, je spoštovanje in implementacija tistega programa in tiste mreže varovanja narave še kako pomembna stvar. Prav ta kolizija interesov je bila občutna v včerajšnji razpravi in je bila utemeljena, je bila legitimna. Župani legitimno plasirajo svoje interese, tudi v proračunu, o katerem bomo v kratkem glasovali, koliko postavk je takšnih, kjer imamo v Poslanski skupini Zares resne dileme, ali bi podprli ali ne bi, ker so postavke, ki izhajajo izključno zaradi lobiranja lokalnih interesov. In tega se zavedamo, to je neizbežno, zlati neizbežno, če imamo skoraj tretjino poslancev, ki opravljajo tudi župansko funkcijo. Ampak bomo prišli do situacije, kjer bo diskriminacija 24 privilegiranih občin, ki imajo župana v tem parlamentu, odsevala tudi v strukturi proračuna. In za mir v družini in da bi dosegli čim večji konsenz, bomo za tak proračun glasovali. Ali pa ne. Če bi želeli ostati dosledni, etični in protidiskriminatorni, bi lahko problematizirali marsikatero postavko. In to je tisto, kar v bistvu nas prepričuje o tem, da je treba sistemsko rešiti problem diskriminacije, ki nastaja z lobiranjem enega dela občin, tistih občin, ki lahko pridejo do Državnega zbora, ki imajo v lastnem okolju zelo ugodne možnosti, da izvolijo poslanca, ki je tudi župan. In ta župan bo v svoji stranki, v koaliciji, v Državnem zboru vizavi same Vlade učinkovito lobiral in to legitimno lobiral. Če bi bil jaz župan, bi se za interese svoje lokalne skupnosti in svoje občine še kako angažiral. In tukaj ne obsojam početja poslancev, ki so tudi župani. To je logično in hvala bogu, da se obnašajo tako. Ampak da bi prav to preprečili v prihodnjih mandatih je prav, da to sistemsko tudi rešimo. Bomo razbremenili župane, bomo razbremenili poslance, bomo omogočili poslancem in županom, da opravijo boljše in kvalitetnejše svoje delo in bomo razbremenili državo utemeljenega suma, da prihaja sistematično do mešanja, do kolizije med interesi iz lokalnih izvršilnih oblasti in državne zakonodajne oblasti. Še enkrat, zakaj ministrov ni v tem Državnem zboru? Pa smo imeli v Evropski uniji, v nekaterih državah so imeli tudi te primere, da so ministri bili hkrati poslanci, da so bili državni sekretarji hkrati poslanci. Ampak to se je nehalo. Vse države so razumele, da to ni funkcionalno za demokracijo. Po istem vzorcu bi se morali obnašati tudi do drugih oblasti, do lokalnih oblasti. Zavedati se je treba, da je legitimen lokalni interes tudi v Državnem zboru oziroma v Državnem svetu, da bo treba urediti in v nadaljevanju bo treba končno spremeniti zakonodajo in z regionalizacijo Slovenije, s preoblikovanjem morda Državnega sveta, z oblikovanjem telesa, ki naj bi bil podobno senatu, kjer je možnost izražanja volje in interesov lokalnih skupnosti, mislim, da bomo počasi dejansko definirali in profilirali sistem, ki ne bo diskriminiral nobenega. Ampak potreben je korak naprej in ta zakon je pravi korak. Zato jaz pozivam vse kolege, zlasti iz koalicije, da ne zamudijo te priložnosti, da dokažejo, da je njihov status, tako kot je kolega Brulc dobro dokazal, da njihov status ne pogojuje tiste odločitve, ki jo sprejme v imenu javnega interesa. In za javni interes gre tukaj. Dajmo tej javnosti in javnemu interesu omogočiti, da bo verjela v transparentnost tega parlamenta. Hvala.
Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala, spoštovani podpredsednik za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Zakaj besede zavijati v celofan, če se pa lahko preprosto pove? Zakaj župan ne more biti poslanec ali obratno? Dveh konjev hkrati se pač ne da jahati. Če delamo eno delo uspešno, trpi drugo. In obratno. Jaz sem prepričan, da je tukaj prisoten zgolj oseben interes, kajti tudi županska nagrada poleg poslanske plače ni zanemarljiva. Je kar nekaj denarja, konec koncev predstavlja to štiri povprečne plače v gospodarstvu oziroma zajamčene ali dve povprečni plači v gospodarstvu. To je dejstvo. Če govorimo o tem, zakaj je toliko županov v Državnem zboru, je zopet treba biti iskren. Tisti, ki so tukaj, imajo možnost vsaj enkrat na mesec "cukati" ministre za rokav, ker imamo seje. Ministri ponavadi odreagirajo tako, da če želja ni prevelika, da se želji tudi ustreže. Lobiranje je seveda v ospredju bolj prisotno pri tistih, ki imajo možnost in dostop do ministrov. Zaradi tega tudi dejansko so v neenakem položaju tisti župani, ki v Državnem zboru niso. T to je res. Vsaj enkrat na mesec trpi tudi delo. Jaz sem svetnik v Občini Sežana in lahko povem, da ravno takrat, ko je seja v Državnem zboru, ponavadi midva z gospodom Kljunom ne moreva na sejo občinskega sveta, ali pa obratno, ker je tukaj seja. Vsaj v tem mandatu je bilo tako. Ali zapustim tukaj, pa plačam potem 100 evrov za to, ker me ni na glasovanju, ali pa me ni na seji občinskega sveta, kjer se tudi odloča o pomembnih zadevah. Nezdružljivost je stoprocentno prisotna. Časovno ne zmoremo. Kar se tiče gradiva. Tako na občinskem nivoju kot tudi na državnozborskem nivoju so matična delovna telesa, ki obravnavajo problematiko. Ena na lokalnem nivoju, druga na državnem nivoju. Biti prisoten na vseh teh odborih, kajti če si svetnik ali župan se moraš udeleževati tudi tega, je praktično nemogoče. Če strnem. Časovno ni možno opravljati ene in druge funkcije korektno. Če pa govorimo o tem, da nekateri želijo biti to [[..]] [[Opozorilni znak.]] [[..]]in poleg tega opravljati še župansko funkcijo in še nekatere druge funkcije, potem lahko zaključimo, da je to verjetno želja po dodatnem zaslužku in v bistvu osebni interes in nič drugega. Mi imamo tudi župana gospoda Bogdana Baroviča in smo bili predlagatelji prvi, da se v bistvu ta nezdružljivost opredeli zakonsko. Zakaj? Ker je naš župan povedal, da ni možno opravljati hkrati eno in drugo. Dejstvo je, da resnično ti dve zadeve nista združljivi in da nekje mora trpeti delo. Tisti, ki govorijo, da so to zmožni narediti, so pač vsemogočni.
Hvala lepa. Gospod Franc Bogovič.
Še enkrat se oglašam, tudi glede na to, da sem bil citiran. Jaz nisem govoril o ustavnih kategorijah, ampak o praksah po Evropi, ki jih običajno pri uveljavitvi takšnih zakonov tudi pogledamo, navedemo. In sem govoril o tem, kako so na Bavarskem te polfunkcije združljive, v Nemčiji, Avstriji, Belgiji in podobno. Sicer pa mogoče samo en stavek, ministrica vam, ki ste odgovorili, da boste vztrajali pri tem prizadevanju. Moram reči, ko ste omenjali, zakaj boste vztrajali - ker ste ugotovili, da je anketa javnega mnenja takšna. Dva dni nazaj sem slišal eno kritiko priznane gospe Marte Kos, ki je ocenjevala delo predsednika Vlade in je dejala, da je to lepo oblečen dirigent, ki pa je naredil eno osnovno napako, da se je obrnil proti publiki, ne proti svojemu orkestru, ki je totalno "razštelan" in ne opravlja svoje funkcije, sicer pa lepo izgleda. S tem mislim, da ste danes samo še potrdili, da je videz važen, izgled je važen, kaj se sliši, kaj ljudje mislijo in v proceduro in v izjave prenesti takšne predloge, takšne zakone, ki imajo javnomnenjsko podporo. Jaz mislim, da imate kot ministrica za javno upravo v času, ko bruto družbeni prihodek pada, ko javna poraba dosega že skoraj 50% bruto družbenega prihodka, ko razpada zdravstveni sistem, ko razpada pokojninska blagajna, ko imamo v proračunu, naj tudi to naša javnost ve, 5%, 6% primanjkljaja, ampak to pomeni, da imamo mi v proračunu več kot 20% primanjkljaj glede na velikost proračuna. Mi porabimo 770, 780 evrov na mesec, tisoč evrov pa zapravimo, če parafraziram ne neka razmerja, ki so na nivoju plač. V tej državi imamo vrtce, kjer je cena vrtcev enaka minimalni plači. Imamo domove starejših, kjer je oskrba za dve minimalni plači. Imamo pričakovanja upokojencev, da bo plača tako velika, imamo veliko revščino, že danes imamo blizu 100 tisoč brezposelnih, najbolj črnoglede napovedi so, da se v pol leta lahko še polovico pridobi zraven. In ob takšnih problemih, ob takšnih stvareh je glavna prioriteta forsiranje takšnih zakonov. Še enkrat ponavljam, krepko, najprej v Vladi v koaliciji, se preštejte in pridite s takšnim zakonom takrat, ko ga bo moč izglasovati. V tem trenutku, mislim, da imate zelo razdvojeno mnenje. In če je ta dragoceni čas danes treba porabiti za to, mislim, da delate zelo napačno. Tudi drug minister, ki je odgovoren za gospodarstvo, ima visoki rating. Ugotovljeno je bilo, da je treba napasti menedžerje, da je treba napasti lastnike podjetij, mislim pa, da bi bilo potrebno narediti kaj na davčni zakonodaji, narediti na spodbujanju gospodarstva, na tem delu. Bojim se, če bo merilo za uspešnost zgolj javno mnenje in predvsem javno mnenje, pa ugotavljanje javnomnenjskih anket in pa javnega mnenja, kar je tudi sestavni del našega dela, in bo to merilo, za kar se bo porabilo celo dneve, kakor je bilo danes v parlamentu za to razpravo, za katero pravite, da je misija nemogoče. Mislim, da se dela niste lotili dela na pravi način.
Besedo ima še gospod Franc Pukšič. Prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi. Če se še enkrat oglasim pri tej točki. Govoriti o tem, kako so tisti lokalni deli oziroma tiste lokalne skupnosti privilegirane, iz katerih prihajajo župani -poslanci, enostavno ni res. Res pa tudi ni, da tudi drugi deli, iz katerih prihajajo poslanci, da se ne bi potrudili in pobrigali za tisto območje, iz katerega prihajajo. Jaz sicer še nisem srečal poslanca iz Primorske, da bi prišel v Slovenske gorice ali Haloze se pozanimati kako in kaj. Niti takrat, ko so bile elementarne nesreče resnično hude in so stvari šle v "maloro". Govoriti o tem, da to ni združljivo, da je to v nasprotju z ustavo, itd. Mislim, da se smešite, predvsem pa tisti, ki ste še po poklicu pravniki. 15 let, 16. leto teče, od kar imamo lokalne skupnosti župane in poslance. Vsa zakonodaja, ki je bila sprejeta tudi s takimi poslanci - župani, je potem neregularna, je neveljavna, itd., je protiustavna. Ni res. Tudi v Evropi je drugače, ko se sklicujete na evropske direktive, vendar, nimate prav. Res pa je, kolegice in kolegi, in seveda "razštelani" vladni orkester, vprašanje je, kako dolgo še bo cvilil vsak za sebe. Res pa je, da smo edina država v tej Evropi prav zaradi tega "razštelanega" orkestra, ker imamo samo dve stopnji, ker imamo samo lokalno in državno. Bivši orkester, ki mu nekateri očitajo, češ, da je deloval pod trdo roko. Delal je, vladal je in ustvaril je, res je prinesel 6 zakonov tako pol metra visokih. Res je najprej usklajeval z opozicijo, šele nato je prišel minister Žagar tudi v koalicijo in smo se strinjali tudi zaradi tega z nekaterimi rešitvami, ker jih je tudi opozicija podpirala. Ena izmed takšnih rešitev s strani opozicije pri regionalizaciji je bila, da je zahtevala in hotela enotirni sistem. Veste, da je prejšnji minister dr. Virant želel v zakonodajo vnesti tako imenovani dvotirni sistem. In ker je to bila podpora opozicije, tudi nekaterih poslancev v koaliciji, smo to podpirali in smo našli skupno točko. In to je sedaj tista kvaliteta, ki je pa "razštelani" orkester nima, da bi nekatere stvari, preden pride s tako pomembnimi zadevami, usklajeval ne samo v koaliciji, ampak tudi z opozicijo. Tega v tem letu ni bilo. Ne bom rekel, da je to najpomembnejša zadeva. Kje pa, daleč od tega! Ampak govoriti, kolegice in kolegi, o tem, da so neke ankete in da je nekaj tako pomembnega. Poslanci - župani, poglejte si te ankete! Ne, ministrica, Vlada, poglejte si vi rezultate izvoljivosti, poglejte si volitve, volitve so najpomembnejše ankete. Meni je bilo mimogrede tudi tam nekaj očitano, ampak jaz sem poslanec v sedmih občinah in v dveh primestnih četrtih, preko 26 tisoč prebivalcev je, v sedmih občinah kandidiran, pa sem dobil, ne zaradi vas, zaradi kakšnih ljubljanskih centralistov in tako dalje, ne bi dobil 25 glasov, sem pa dobil 47%. Pa ne prvič. Drugič, že po osmih letih. Zakaj? Očitno zato, da ne delam samo ceste in pločnike ali, kaj jaz vem, za občino Destrnik. Ne. Sprejeli in naredili, analizirali smo Zakon o vračanju v javne telekomunikacije, za katerega so se tudi v prejšnjem mandatu resnično najbolj zavzeli tudi župani iz opozicije. In zaradi tega je slovenski narod nekaj dobil nazaj. Ministrica, dobro bi bilo, res bi bilo dobro, da bi prihajali, bom rekel, z bolj pripravljeno zakonodajo in seveda tudi usklajeno z opozicijo, ne pa tako kot sporazum s Hrvaško, ko nam hočete še to ljubo državo zapraviti. Pa ne bo vam uspelo.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Res mi je žal, ko zmanjka argumentov, se običajno začne neke vrste diskvalifikacija in še to neargumentirana, s strani obeh spoštovanih poslancev, gospod Bogovič, gospod Pukšič. Nisem govorila o anketi javnega mnenja, govorila sem o načinu delovanja Ministrstva za javno upravo, ki je zaradi odprave protiustavnega stanja na področju Zakona o preprečevanju korupcije, ki sega v vaš mandat, pripravilo Zakon o integriteti. Sestavni del tega zakona je bila tudi določba, ki je definirala enako ureditev, kot je sedaj pred nami, na podlagi novele, ki so jo predlagale štiri koalicijske poslanske skupine. Ker so ocenile, da ta člen o nezdružljivosti ne sodi v Zakon o intergriteti, ampak sistemsko bolj sodi v ureditev nezdružljivosti poslanske funkcije z ostalimi v Zakonu o poslancih. Vaše sporočilo je bilo, da naj se raje ukvarjam kot ministrica za javno upravo z vprašanjem krize na tem področju. Ves čas sem imela slabo vest oziroma javno mnenje, to vam želim sporočiti, in ko je bil zakon v javni razpravi mesec dni in še več, so se ljudje odzivali na spletnem naslovu. Mi smo se jim zahvalili za pripombe. Ampak v pomembnem delu so sporočali, da je nujno, da se ti dve funkciji ločita. In še enkrat, niso žaljivo govorili o županih, to sem hotela prej sporočiti spoštovanim županom, ki ste tudi poslanci. Ampak njihova pričakovanja so, da zaradi zahtevnosti obeh funkcij, ko volijo župana, želijo župana, ki jim je ves čas na razpolago. O poslancih ocenjujejo, da je ta funkcije izjemno pomembna, da tudi tu zagotovimo, da opravljajo samo to funkcijo. V tej smeri sem želela sporočiti to večinsko podporo ljudi, ki so se oglašali v postopku javne razprave ob tej noveli. V drugem delu, ko ste želeli sporočiti, da kot resorna ministrica prihajam z nekimi čudnimi predlogi. Veliko predlogov, ki ste jih v parlamentu obravnavali, je posledica odprave protiustavnega stanja. Novela zakona o sistemu plač v javnem sektorju glede sodniških plač. Šest mesecev je bil rok. Ste mi očitali ravno tako s tega mesta, zakaj se ukvarjam z vprašanjem, ki ob krizi ne sodi v ta parlament. Zakon o integriteti ravno tako ureja protiustavno stanje na področju Zakona o preprečevanju korupcije in bo zaradi tega na dnevnem redu. Hkrati pa je bilo seveda ogromno ukrepov, ki se seveda dotikajo ravno javno-finančnega položaja, kjer se seveda strinjam z vašo oceno, da je bilo treba porabo v javnem sektorju prilagoditi zmanjšanim prelivom v državni proračun. In to smo od meseca januarja s prvimi pogajanji sindikati javnega sektorja, ko smo dosegli prihranek sto milijonov, z drugimi pogajanji v mesecu septembru, kjer smo dosegli prihranek na področju politike stroškov dela javnih uslužbencev dodatnih tristo 354 milijonov. Torej prvi rebalans, drugi rebalans, ob drugem rebalansu prihranek na področju stroškov, materialnih stroškov, zmanjšanje javnih naročil v javnem sektorju za 200 do 300 milijonov. Vse to so bili ukrepi, ki niso bili enostavni. Nikoli v preteklosti niso pravzaprav uradniki pripravljali varčevalnih programov zmanjševanja obsega javne porabe, ker enostavno ni bilo mogoče drugače preusmeriti sredstev ravno tja, kamor ste rekli, da so jih morali - na področje aktivne politike zaposlovanja in vsaj v pomembnem delu v razvoj in pomoč gospodarstvu in za spodbujanje napredka na področju tehnološkega razvoja, znanosti in raziskovanja. To niso bile enostavne naloge, opravljali smo jih vsi v Vladi. Seveda je imelo Ministrstvo za javno upravo tukaj koordinativno vlogo in vlogo predlagatelja predpisov na področju politike plač v javnem sektorju. Vsi ostali ukrepi, ki jih na ministrstvu ravno tako intenzivno izvajamo, gredo v smeri izboljšanja konkurenčnosti gospodarstva. Odprava administrativnih ovir poteka intenzivno, izvajanje vsega tega, tako da očitki [[...]] [[Oglašanje s klopi.]] [[...]]Potem pa, spoštovani kolegi poslanci, prosim, da seveda poveste, ker je vsak v svoji desetminutni razpravi očital, točno nanizal ukrepe, ki jih nismo izvedli, in se torej ukvarjamo z nepomembnimi temami. Demokracija, pričakovanja volivk in volivcev seveda so bila na področju odzvati se na krizo tudi v javnem sektorju velika, ocenjujem, da je bil odziv javnega sektorja ustrezen. Nezadovoljstvo javnih uslužbencev s politiko plač v letih 2009 in 2010 je velik, izjemno velik. Anekse, ki so jih imeli pripravljene in bi pomenili dodatne obremenitve v letu 2010, zaradi zaveze vaše vlade, če hočete, da bi dobili višje plače, smo jim odvzeli. In to pomeni zamrznitev in zaustavitev plačne reforme. Govoriti, da javni sektor pač ne deli usode realnega, ni korektno. Javni uslužbenci tudi z visokim nezadovoljstvom to izkazujejo. Jaz bi res želela, da je novela, ki so jo poslanske skupine predlagale, sprejeta tudi zaradi večinske izjemne podpore volivk in volivcev, ki so jo izražali ne samo v postopku javne razprave, tudi v anketah javnega mnenja, ki so jih pa izvajali mediji, ne mi na ministrstvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prijava teče. Gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi. Nisem se nameraval oglasit, ampak bilo je izrečenih nekaj stvari pa mislim, da bom v par stavkih obrazložil, da zadeve ne stojijo tako. Najprej bi želel povedati, da nimam nobenih problemov glede združevanja funkcij župan - poslanec. Nisem niti občinski svetnik, tudi krajevne skupnosti nisem, kar bi nekateri radi ukinili s tem zakonom, zato lahko govorim zelo prosto. Najprej bi se želel navezati na to, o čemer je bilo veliko govora, na diskriminacijo do občin, katerih župani niso poslanci. To je res. Ampak spoštovani, dovolite, da vas vprašam, kar je že en spoštovani kolega pred mano govoril, in to iz nasprotne strani. Nenazadnje saj tudi vsaka občina nima poslanca pa nenazadnje tudi vsak volilni okraj nima poslanca. Slišali smo podatke, kako to zgleda. A to pa ni diskriminacija, da vsak volilni okraj nima poslanca? Ampak kdo je to onemogočil? To so onemogočili tisti, ki so referendum o večinskem volilnem sistemu izigrali tako, da smo potem vgradili v Ustavo volilni sistem. Oprostite gospodje, tisti, ki so danes najbolj glasni, da je to nezdružljivo, pa kako je diskriminacija do občin, ki nimajo župana poslanca, ste onemogočili celo to, da nima vsak volilni okraj svojega poslanca. Tisti, ki ste bili proti večinskemu volilnemu sistemu ste to naredili. Danes ste pa obrnili ploščo in kažete nek angelski obraz. Najprej se naj prosim, pomete pod lastnim pragom. Naslednje, kar bi želel povedati. Predlagateljica, žal mi je, da je ni tu, je rekla, ta zakon oziroma predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, bo padel zaradi tega, ker je opozicija proti. Pri tem je kazala na nas. Oprostite, tisti, ki je danes sledil tej razpravi je videl, da so se v vsaki stranki našle skupine, ali so to bili župani tega ne vem, ne bom se opredeljeval, ki imajo pomisleke, tudi s strani predlagateljev. Zato ne govorite, spoštovana predlagateljica, ki je sedaj ni tu, da bo zaradi opozicije ta zakon padel. Če bo padel, bo padel zaradi tega, ker je splošno razpoloženje v vseh strankah približno enako, ker je povsod nekaj ljudi, ki se pač čutijo pri tem prizadete. Upravičeno, ker se je zlilo kar nekaj žolča in to neupravičeno. Po eni strani se je županja hvalila. Po drugi strani, ja, pa ne morete biti zraven. To je dvolično. Dejstvo je, če ta zakon danes pade, ne bo padel zaradi opozicije. Potem bomo pregledali glasovanje, pa bomo videli, kako je. Tisto, kar je najbolj pomembno in zaradi česar se nisem mislil oglasiti, je pa to, ker je ta zakon eden od tistih, še poleg zakona za volilni sistem, pa ne vem kaj še, še kakšne ustavne spremembe, zato, da zameglimo situacijo in da ne bi videli sedanjega stanja, ki je najbolj pereče na področju brezposelnosti in stečajev. To je tema, ki je v tem trenutku najbolj pomembna v Sloveniji. Mi pa se ukvarjamo, zato ker se moramo, ker je nekdo vložil zakon, in ga moramo mi obravnavati, o nezdružljivosti župana in poslanca, pa še kakšen volilni sistem. To je tisto, kar je bistveno. Bistveno je tudi to, da v tem obdobju Slovenija po GDP-ju zaostaja dvakrat ali trikrat bolj kot EU, še eno leto prej smo bili pa dvakrat boljši, dvakrat hitreje smo napredovali kot EU. To je bistvo in zato imamo danes takšen zakon, s katerim zamegljujemo dejansko situacijo. Sedaj pa še malo ne preveč resno, ampak drži pa, kar se tiče varčevanja, glede na to, da smo danes slišali tudi nekaj o varčevanju. Oprostite, to je "žleht", ampak drži. Poglejte, dve funkciji župan in poslanec, ker je poslanec profesionalna funkcija dobi 100% plačo za funkcijo poslanca in 40% še za župana. Sedaj pa vas sprašujem, ali bi bilo boljše, če bi bili to dve funkciji, pa bi imeli na vsaki stoprocentno izplačilo. Če govorimo o varčevanju, potem priznajmo, da je to verjetno varčevanje. Pa to ne pomeni, da bom jaz za ali proti. V tem se sploh nisem opredeljeval, kako bom glasoval. Dejstvo je, če že govorimo o eni stvari, potem bodimo dosledni in poglejmo, kakšno je dejansko stanje. Še enkrat, če zakon pade, ne bo padel zaradi opozicije. Poglejte vsak v svoji stranki glasovanje in kdo bo tisti ali zaradi česar bo padlo, če je sploh treba odgovarjati, zakaj pade. Verjetno smo poslanci zato, da glasujemo in nam verjetno ni treba posebej obračunati dela, zakaj smo tako glasovali. Verjetno za to ni kazenske odgovornosti, če glasuješ za, pa verjetno tudi ni kazenske odgovornosti, če glasuješ proti. Mislim, da nam je to vsem jasno. Ampak, če že govorite o tem, zaradi česa bo kakšen zakon padel, potem naj vsak pomete pred svojim pragom, pa naj pogleda, kako je v njegovi lastni hiši. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ne želi nihče več razpravljati. Zato zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA RESOLUCIJE O NORMATIVNI DEJAVNOSTI. Predlog resolucije je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga resolucije. Gospa Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo.
Hvala lepa. Naslednja resolucija je dokaz, da delamo tudi kaj drugega in delamo pomembne sistemske stvari. Vsaj upam, da boste tukaj enotni. Predlog resolucije, ki je danes pred vami, resolucije o normativni dejavnosti je pravno političen akt, vsebuje oceno stanja na področju priprave politik in priprave predpisov. Ocena ni dobra, ne cilja na ravnanje prejšnje vlade, ampak na ravnanje pravzaprav vseh vlad od osamosvojitve naprej. Nesporno pa se je država že leta 2000 z Lizbonsko strategijo zavezala, da bomo v državi uvedli in izvajali principe boljše zakonodaje. To so principi, štirje principi, izvajali naj bi presoje učinkov predpisov, na vse plasti življenja, socialni položaj posameznika, položaj malih podjetij, okolje in tako naprej. Drugi princip je poenostavljanje zakonodaje. Tretji, odpravljanje administrativnih ovir, ki povzročajo nepotrebne stroške podjetjem in državljanom, in predvsem sodelovanje z javnostjo pri pripravi predpisov. Več dokumentov zunanjih javnosti pričajo o tem, da teh principov ne izvajamo na sistematičen in ustrezen način in v uvodu resolucije to dejansko stanje ugotavljamo. Gre tako za poročilo Računskega sodišča, varuhinje človekovih pravic, poročilo sigma iz leta 2007, potem poročilo o izvajanju Lizbonske strategije iz leta 2007, ni dobro. Mi želimo odgovoriti s to resolucijo in odpraviti te pomanjkljivosti. V besedilo resolucije smo postavili zavezujoč okvir vsakokratni aktualni vladi, da bo vse štiri principe v postopku pripravljanja politik dosledno spoštovala, in sicer smo zapisali, da povzamem, sledeče: Vsak predpis bo v postopku priprave moral biti najmanj 30 do 60 dni v javni razpravi, to bo procesni standard. Javnosti, ki bo vključena in bo podala mnenje in bo povabljena k sodelovanju, bo na to mnenje uprava morala argumentirano odgovoriti. Izvajali bomo presojo učinkov predpisov dosledno na vsa področja, ki se dotikajo našega življenja, hkrati ob predpisu bodo morali biti pripravljeni podzakonski akti, dejstvo, da imamo danes predpis in na ta predpis v nadaljevanju od 60 in več podzakonskih aktov tako zamegljujejo pravne situacije in politike, ki jih je želel posamezni predpis doseči, povzročajo pravno nevarnost, različne odločitve upravnih in sodnih organov in potiskanje naših državljanov in podjetij v tako pravno negotovo situacijo. Sistemi delujejo tako neusklajeno, da je situacija zelo, zelo zaskrbljujoča. Izjema. Ko te presoje učinkov predpisov, ki je izjemno pomembna, bodo nujni postopki, vendarle tudi v teh primerih bo morala vsaka aktualna vlada po dveh letih opraviti evalvacijo in oceno učinka tega predpisa na področje, kamor je ta politika ciljala. Zakaj smo prinesli to resolucijo v Državni zbor? Vse aktualne oblasti do zdaj so v obstoječih poslovnikih ta ravnanja že zapisale, pa jih ne izvajamo, nobena, niti aktualna vlada ne v procesih svojega vladanja v tem letu. Ta predpis, tudi po priporočilu OECD predvideva, da bodo vse aktualne vlade najvišjemu zakonodajnemu telesu, kar poslanke in poslanci Državnega zbora ste, dvakrat v času svojega mandata poročale, kako se teh principov iz te resolucije držijo. Tudi civilne javnost, nevladne organizacije bodo ta procesni standard nesodelovanja minimalno 30 do 60 dni sporočale vam in s tem upam, da bomo zagotovili v nadaljevanju, veliko bo tudi predpisov, ki jih bomo sprejeli na Vladi in bodo operacionalizirali to resolucijo, mimogrede sprememba Poslovnika in navodila vam je bila že priložena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog resolucije je obravnaval Odbor za politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku gospodu dr. Vinku Gorenaku za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na svoji 9. seji 2. oktobra 2009 in na 10. seji 29. oktobra 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog resolucije o normativni dejavnosti. Predlog je v postopek predložila Vlada. Članice in člani odbora so imeli na razpolago, poleg tega dokumenta, še mnenje Komisije Državnega sveta, mnenje Zakonodajno-pravne službe ter dopis Ministrstva za javno upravo in Službe Vlade za zakonodajo s predlogi za amandmaje odbora. Ministrica je odbor seznanila z nekaterimi dejstvi, ki smo jih pravkar slišali. Predstavnica Zakonodajne-pravne službe pa je opozorila, da so nekatera opozorila Zakonodajno-pravne službe upoštevana v predlogih za amandmaje odbora, ponovno pa je podala opozorilo k poglavju številka 7, to je Uresničevanje resolucije, ki je v nekaterih delih preveč zavezujoče oblikovano. To je bilo njeno mnenje. V razpravi so opozicijski poslanci izrazili bojazen, da se predlagane resolucije zaradi njene politične in nepravne narave v praksi ne bo dalo izvajati. Predlagali so, da se poudari načelo ciljne usmerjenosti in naj se predpis osredotoči samo na en cilj, s tem pa se minimalizirajo njegovi stranski učinki. Koalicijski poslanci so se s predlagano resolucijo strinjali, saj je dosedanja praksa o proceduri in vsebini sprejemanj odločitev v Državnem zboru takšna. Odbor ni sprejel amandmajev Poslanske skupine SDS k 4. in 6. poglavju, sprejel pa je svoje amandmaje, torej amandmaje odbora k 4. in 6. poglavju. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika glasoval o vseh delih predloga resolucije skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje, je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga resolucije, ki je sestavni del poročila, ki ste ga dobili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Tadej Slapnik v imenu Poslanske skupine Zares.
Spoštovani predsedujoči, ministrica, kolegi in kolegice. Resolucija o normativni dejavnosti je sicer poimenovana tako, da njeno ime odvrača pozornost zainteresirane javnosti od njene vsebine. Ravno nasprotno od njenega imena pa je vsebina resolucije še kako zanimiva in pomembna, saj v postopke priprav, sprejemanja in vrednotenja zakonodaje prinaša izredno pomembne novosti, ki bodo vplivale na obsežen krog zainteresirane javnosti. Resolucija o normativni dejavnosti namreč prinaša orodja, s katerimi bomo v Sloveniji lahko zagotavljali sprejemanje boljše zakonodaje. Resolucija odgovarja na vprašanja, kako zmanjšati število predpisov, kako povišati njihovo razumljivost, kako zmanjšati obseg podzakonskih predpisov in predvsem kako zagotoviti, da bodo sistemske politike, ki jih z zakoni sprejemamo, dosegale njihove cilje in namene. V Poslanski skupini Zares pozdravljamo iskrenost resornega ministrstva in Vlade, ki v obrazložitvi resolucije priznava, da bo v nujne korake samoomejevanja pri sprejemanju zakonodaje zakorakala odločneje in učinkoviteje, če jo bo s sprejemom resolucije o normativne dejavnosti k temu zavezal Državni zbor. Ker resolucija sega tudi preko mandata delovanja sedanje vlade, saj zavezuje tudi prihodnje, da bodo pri pripravi zakonodaje upoštevale principe sodobne participativne demokracije. V poslanski skupini pričakujemo, da jo bodo podprle tudi opozicijske poslanske skupine. Priporočila OECD-ja in varuhinje človekovih pravic usmerjena k izboljšanju sistemov na področju presoje učinkov predpisov in vključevanja zainteresirane javnosti v pripravo predpisov v Poslanski skupini Zares ocenjujemo za pomembne motive pri pripravi resolucije. Poleg tega pa v Poslanski skupini Zares izpostavljamo tudi pomembna pričakovanja in ustavno pravico državljank in državljanov, tako v formalnih in neformalnih strokovnih ali interesnih združenjih, da se jim v postopkih koncipiranja predpisov omogoči pravočasno in enakopravno sodelovanje in upoštevanje njihovih mnenj in stališč. V skladu z Lizbonsko strategijo in načeli Lizbonske pogodbe resolucija o normativni dejavnosti omogoča, da bomo v sodelovanju z javnostjo vzpostavili učinkovito izvajanje presoje učinkov predpisov, omogočili poenostavljene zakonodaje in odpravili številne administrativne ovire pri tem. Resolucija v slovenski prostor prinaša sodobne principe nove politike, saj omogoča, da se bodo pri sprejemanju predpisov stalno presojali učinki predpisov tako na državljane, na gospodarstvo in tudi na lokalno okolje. Pri svojem učinku bodo ažurno predstavljeni Državnemu zboru in preko tega tudi zainteresirani javnosti. V Poslanski skupini Zares bomo predlagano resolucijo podprli, ob tem pa izražamo odkrito pričakovanje, da bo že aktualna vlada dokazala, da je resolucijo o normativni dejavnosti mogoče spoštovati in uporabljati, čeprav ne predstavlja zakonske norme. V kolikor pa za dosego ciljev in namenov resolucije le-ta ne bo dovolj, na ministrstvo že danes naslavljamo poziv, da tudi v skladu z zavezo v koalicijskem sporazumu pripravi zakonsko ureditev normativnih dejavnosti.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica s sodelavci. Vsebina predlagane resolucije se nanaša na širše področje normativne dejavnosti, katere nosilci so Vlada, ministrstva in tudi drugi organi, ki so nosilci javnih pooblastil, in organi lokalnih skupnosti. Gre sicer za zavezujoči akt, vendar zavezujoč zgolj v političnem smislu, zato v bistvu ne vidimo nekih drastičnih pozitivnih premikov v tej smeri. Poslanci DeSUS-a ocenjujemo, da je oblikovanje besedila zakonskih in podzakonskih aktov in tudi način sprejemanja le-teh danes ustrezno urejeno. Na podlagi veljavnih predpisov pa se je tudi izoblikovala stalna praksa, ki se večinoma upošteva. Predpisi, ki se nanašajo na normativno dejavnost, so tako predpisi izvršne kot zakonodajne veje oblasti. V Državnem zboru pa pri sprejemanju aktov poleg Poslovnika Državnega zbora upoštevamo tudi nomotehnične smernice. Iz zgolj bežnega pregleda tega akta lahko sklepamo, da se ta resolucija v obsežnem delu nanaša tudi na postopkovno delo samega Državnega zbora, vendar iz dodatne obrazložitve pristojne ministrice izhaja, da je namenjena predvsem oblikovanju enotnih okvirjev in meril izvršne veje oblasti, s ciljem vzpostaviti boljšo zakonodajo v naši državi. Določene opredelitve, vključene v tem predlogu resolucije, so praktično identične s sedaj veljavnim načelom in smernicam, ki pa se vedno na žalost ne upoštevajo, zato prihaja do hitrega spreminjanja predpisov brez analiziranja nekega področja, brez strokovne javnosti, posledično pa to vsekakor vpliva na samo izvajanje predpisa v praksi kot tudi na učinkovitost predpisanih ravnanj. Tudi po sedaj veljavnih merilih naj bi se na primer skupaj z nekim predlogom zakona vložili tudi vsi podzakonski akti, na katere se predpis nanaša, vendar danes temu ni tako. Zakaj je temu tako, naj odgovorijo predlagatelji predpisov. Obravnavana resolucija seveda vključuje tudi takšno postopanje in le upamo lahko, da se bo to v prihodnje na podlagi sprejete resolucije tudi dejansko upoštevalo. Resolucija opredeljuje še vrsto drugih dejanj in ravnanj, ki naj bi bili podlaga za oblikovanje in sprejemanje kakovostnih in preglednih aktov in poslanci DeSUS-a temu ne bomo nasprotovali. Več kot veseli pa nas vključitev v delu Obrazložitve posledic zakona oziroma akta, kjer se predlaga ocena finančnih posledic posameznih skupin oziroma kategorij prebivalcev. Takšna ocena je po našem mnenju nujna, saj se je v preteklosti prevečkrat sprejemalo akte, ki so sicer imeli pozitivne finančne učinke na javna finančna sredstva, bodisi na državni bodisi na lokalni občinski proračun, dejansko pa so imeli negativne učinke na finančni položaj državljank in državljanov Republike Slovenije. Kljub temu, da se je na to opozarjalo in da v tem smislu akti včasih niso bili ustrezno pripravljeni, oziroma je šlo za nesorazmerje določenih rešitev z oziroma na finančno obremenjenost, ki je zajela posameznike, se je v preteklosti sprejemalo tudi takšne akte. Poslanci DeSUS-a torej ocenjujemo, da je vključitev tovrstne ocene v predlog akta nujna, zato bo vsekakor deležna podpore z naše strani. Z naše strani pa bo deležno podpore tudi celotno dopolnjeno besedilo resolucije za normativno dejavnost v upanju, da se bodo smernice in napotila, kako pristopiti k oblikovanju besedila, v bodoče tudi konkretno upoštevala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gvido Kres, v imenu poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica s sodelavkama, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke verjamemo v dobronamernost predlagane resolucije, saj gre za pomemben dokument, ki naj bi temeljito spremenil način priprave naših predpisov. Podpiramo to, da se uredi resnejši pristop k pripravi predpisov in da se ne bi več dogajalo, recimo, da ima nek predlog zakona več amandmajev kot samih členov. Po našem mnenju bi se morali predpisi, sploh pa zahtevnejše kodifikacije, pripravljati tudi po več let. Potem pa ostati tako kot v drugih državah cela desetletja, ne pa, da se ves čas spreminjajo. Pomena kvalitetnih predpisov se je zavedala že prejšnja vlada, sedanja prizadevanja pa razumemo kot nadaljevanje že začetega dela. Pričakujemo, da bo resoluciji o normativni dejavnosti sledila tudi sprememba Poslovnika Vlade Republike Slovenije in če bo sprejeta tudi Poslovnika Državnega zbora, ki bo predvidela drugačno strukturo vladnih gradiv in enotno predlogo, na kateri se vladna gradiva pripravljajo, kar bo prispevalo k večji poenotenosti vladnih gradiv. Pomembno in nujno bi bilo tudi,da se vzpostavi nek mehanizem, ki bo omogočal spremljanje predpisa in njegov vpliv skozi ves čas, da takoj opazimo, denimo, če nam nek predpis povzroča preveliko število sodnih sporov, če se prime ali ne, če se slabo ali sploh ne izvaja. Med vrsto drugih zahtev v resoluciji velja posebej omeniti tako imenovano paketno obravnavo zakonov, ki pomeni, da se z enim zakonom ne bo smelo več spreminjati drugega zakona, da na koncu niti pravniki ne vedo, v katerem zakonu je nekaj urejeno, ampak bo v takšnem primeru treba predložiti paket zakonov, ki bo kot celota prinesel neko sistemsko spremembo v našem pravnem redu. Ta zahteva se nam sicer zdi dobra, vendar žal dvomimo, da se bo v celoti izvajala. Odpirajo se tudi nekatera vprašanja, povezana z glasovanjem o takšnem paketu oziroma posameznih zakonih iz njega na Državnem svetu ali na referendumu. Vendar smo prepričani, da so ti problemi rešljivi in da je cilj, ki ga zasleduje paketna obravnava, torej pravna pravilnost in preglednost zakonskih sprememb, vsekakor vredna truda. Na koncu naj v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke povem le še to, da upamo, da prizadevanje za boljše predpise ne bo ostalo zgolj na ravni normativnih okvirov in metodologij, temveč da bo podprta z ustreznimi organizacijskimi ukrepi, izobraževanjem, motiviranjem in navsezadnje tudi družbenim priznanjem delu ljudi, ki opravljajo in izvajajo naše predpise. Verjamemo torej, da je resolucija korak v pravi smeri in jo bomo zato tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana ministrica. Predlog resolucije o normativni dejavnosti v Slovenski nacionalni stranki seveda podpiramo. Podpiramo iz enega preprostega razloga, saj je namen te resolucije spremeniti dosedanjo prakso nenehnih spreminjanj predpisov, kar pa povzroča nepreglednost in nestabilnost pravnega reda. Slediti je treba izboljšanju stanja in večji skladnosti pravnega reda ter usklajenosti zakonov, ki so vsebinsko povezani. Oblikovanje predpisov in zagotavljanje pravne varnosti mora biti cilj prav vsake vlade ne glede, kakšne barve je, ter ne sme biti predmet interesa poslanca, posameznikov in strank. Predpisi morajo biti jasni in nedvoumni ter morajo minimirati stranske učinke predpisa, kajti le takšni zagotavljajo pravni red in enakost pred zakonom. Slediti je treba poenostavitvam in odpraviti prakso dosedanjih vlad, ki so se pokazale kot neprimerne in z jasnostjo onemogočiti podvajanje predpisov. Večja skladnost pravnega reda je nujna in prav je, da ji sledi sprememba zakonodajnih predpisov. Kot sem že povedal, bomo v Slovenski nacionalni stranki predlog resolucije o normativni dejavnosti tudi podprli.
Hvala.
Proceduralno!
Ja, izvolite gospod Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi. Kot član Odbora za zunanjo politiko in kot bivši predsednik in tudi v imenu mojih kolegov, članov zunanjepolitičnega odbora, vam gospod predsedujoči predlagam, da malo pred tretjo uro za pol ure prekinete zasedanje Državnega zbora, da se bodo poslanci lahko udeležili pozdrava v čast našim nogometašem, ki je ob tretji uri. Namreč redkokdaj se zgodi, da je Slovenija v globalni zadevi boljša od svetovne velesile. Včeraj se je zgodilo to in naši nogometaši so ob briljantni igri, kjer so se pokazali za najboljše ambasadorje ugleda Slovenije v svetu, nadigrali nasprotnika in se uvrstili na svetovno prvenstvo. Mislim, da je to dejanje, ko mora tudi Državni zbor na nek način, simbolni način pokazati, da se veselimo z njimi. Tisti, ki smo bili včeraj na tekmi, smo se že. Vsi te priložnosti niso imeli ali pa se niso udeležili in moramo doživeti to spontano slovensko veselje, ki se je s tem zasluženo porodilo. Gospod predsednik, jaz upam, da boste takšno odločitev sprejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Jaz se strinjam z vsem, kar ste povedali, vendar dovolite mi, da malo razmislim in da tudi povprašam, kaj v tem primeru, ko gre za redno zasedanje Državnega zbora, lahko storimo, da bi zadostili temu, kar ste predlagali. Zato nadaljujemo s točko dnevnega reda, besedo ima gospod Milan Gumzar, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, ministrica s sodelavci, kolegice in kolegi. Z resolucijo normativne dejavnosti želimo v nadaljevanju izpostaviti boljšo zakonodajo v Republiki Sloveniji predvsem v delu, kjer gre za pripravljanje spisov, v delu, ki se dotika dela Vlade, torej v tistem delu, kjer mora Vlada na posameznem področju pripraviti politiko in jo predstaviti Državnemu zboru v nadaljevanju v sprejem. V Sloveniji večkrat ugotavljamo, da imamo preveč predpisov, da imamo preveč podzakonskih predpisov, da politike, ki so se želele udejanjiti skozi predpise, ne dosegajo svojih ciljev, da so slabo izvršene ali slabo nadzirane. Ocenjujemo, da se moramo ustaviti in to področje izboljšati. Ravno temu je namenjena ta resolucija, kar pomeni zavezo vsaki aktualni politični oblasti oziroma vladi, da pri pripravi predpisov upošteva principe, ki so prepoznavni kot tisti, ki prispevajo k boljši zakonodaji. Leta 2007 je OECD podalo poročilo o sposobnosti regulativnega vodenja v Sloveniji. Ta obsežen dokument jasno priporoča Sloveniji, da mora izboljšati sisteme na področju presoje učinkov, predpisov in vključevanja zainteresirane javnosti v pripravo predpisov. Priporočali so, da Vlada natančno predpiše postopek oziroma metodologijo za izvajanje presoj in posvetovanj z zainteresirano javnostjo. Lizbonska strategija določa principe priprave dobre zakonodaje, to so nadaljevanje izvajanja presoje učinkov predpisov, poenostavitev zakonodaje, odpravo administrativnih ovir in sodelovanje z javnostjo. Pri poročilih, ki jih prejemajo tudi v tem delu Evropske unije, ugotavlja, da pri izvajanju teh ukrepov priporočil v Sloveniji na nekih področjih pešamo. Revizijsko poročilo Računskega sodišča iz marca 2007 z naslovom Ali v Sloveniji preverjamo učinke predlaganih predpisov na družbo? ugotavlja, da sicer obstajajo določene pravne podlage, ki nalagajo obveznosti za izvajanje analize učinkov v postopku priprave predpisov, ampak se v praksi ne izvajajo dosledno, ker Vlada k problematiki ni pristopila dovolj sistematično. Ta resolucija je zaveza, ki bo bistveno bolj natančno definirala zakonodajni postopek in upamo, da bo ta resolucija že v naslednjem letu obrodila sadove. Zato bomo v Poslanskem klubu Liberalnih demokratov resolucijo o normativni dejavnosti tudi podprli.
Hvala lepa. Gospod Miran Potrč bo podal stališče Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala lepa. Redko kdaj je takšna enotnost med koalicijo, opozicijo in tudi Vlado. Mislim, da je to dobro, vprašanje pa je, ali bo takšna enotnost tudi takrat, ko bomo čez leto, dve ocenjevali ali smo uspeli idealno zamišljeno resolucijo in idealno zamišljene zakonodajne postopke res bolj dosledno kot doslej uveljavljati. V naši poslanski skupini podpiramo pripravljen predlog resolucije, mislimo, da je nujna, dobra, želimo pa Vladi in konec koncev tudi nam v Državnem zboru pri njeni realizaciji veliko uspeha. Ne bo enostavno spremeniti prakse, ki smo jo imeli doslej, ko smo sprejemali preveč zakonov, med sabo neusklajene zakone, po postopkih, ki so bili v glavnem nujni in skrajšani, in kot je rekla ministrica, v tem mandatu nismo bili v tem na boljšem čisto nič kot v prejšnjih mandatih, ko se ni v zadosti meri sodelovalo s civilno družbo in ko smo mnogokrat, tudi s sprejemom zakonodaje, povzročali nejasnosti in zmanjševali pravno varnost ljudi, saj so se stvari spreminjale tudi nekajkrat v mandatu. Upajmo, takšne so obljube in cilji te resolucije, da to v bodoče ne bo več res. Želimo vsi in pomagajmo, da bi se to v čim večji meri zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Branko Grims, v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovani. Tudi v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, SDS torej, vsem prav lep pozdrav. Vsaka resolucija ima svoj smisel v tem, da odraža določene vrednote in da je seveda sprejeto besedilo skladno z dejanskim ravnanjem, tudi za to resolucijo to velja. Toda, kako je s tem v praksi, si poglejmo konkretno na nekaj primerih, pa bo bolj jasno, zakaj pri tej resoluciji v resnici gre. Namreč, med temeljnimi načeli same resolucije boste našli tudi načelo poenostavitve. Ena od njenih alinej preprečuje spreminjanje enega predpisa z določbami v drugem predpisu, ki ga je gospa ministrica Krebsova na seji odbora opredelila kot nekaj, kar povzroča, citiram: "Nestabilnost pravnega sistema." Tako v besedah. V praksi je to predlog točno iste koalicije, ki je posegla v referendumsko sprejet Zakon o RTV Slovenija in dvignila višino plačila RTV prispevka kar s spremembo Zakona o uresničevanju proračuna, zaradi tega, ker je vedela, da se na ta način izogne morebitnemu referendumu pa še prikrila je to pred javnostjo v poplavi drugih informacij, ki so pač pri proračunu prisotne. To se pravi, koalicija v besedah zagovarja to, da se naj ne spreminja enega predpisa z določbami v drugem predpisu. V praksi pa sama točno to počne, kadar ji seveda to ustreza, celo kadar je to izrazito nedemokratično, nelegitimno, kar posega v referendumsko potrjeno besedilo zakona in s tem, kot je povedala sama ministrica, torej obstoječa koalicija povzroča nestabilnost pravnega sistema. Čemu je torej namenjena resolucija? Poglejmo še drug primer. V isti alineji, isto načelo, najdemo naslednjo formulacijo, da to predpostavlja jasne, določne in splošno razumljive predpise, pravilno in enotno uporabo strokovnih pojmov, kodifikacijo posameznih področij, itd. Kako je s tem v praksi? Točno iz iste vlade smo prejeli na področju visokega šolstva novelo. Besedilo, ki ga je predložila ta ista vlada, ki zagovarja v besedah to načelo, s strani iste koalicije popravljali tako, da smo na koncu glasovali o popravljenem amandmaju na amandma, s katerim je bil nadomeščen napačen amandma na osnovno besedilo. In potem govorite o strokovno pripravljenih besedilih. Vse to, o čemer sem govoril, popravek, amandma na amandma, amandma sam in še osnovni amandma, s katerim je bil tisti napačni amandma nadomeščen, je vložila vladajoča koalicija sama. In govorite o strokovni pripravi besedil in to za tako področje, kot je področje znanosti in visokega šolstva, ko gre za temeljna vprašanja razvoja države Slovenije. To se pravi, je v besedah spet eno, v dejanjih nekaj popolnoma drugega. Dejansko je pač treba ugotoviti naslednje. Resolucija sama po sebi je dobrodošla, ker bo predstavljala referenco, ki bo mnogo bolje razgaljala velikansko razliko, diametralno nasprotje med besedami in dejanji Vlade in vladajoče koalicije v praksi. Po drugi strani si pa lahko samo želimo, da bo v celoti zaživela. Toda obenem izražamo bojazen, da je pravzaprav edina pot do tega, da bi ta resolucija v praksi opravičila svoj obstoj, da bi jo torej izvajali ljudje, katerih dejanja bodo skladna z besedami, za razliko od, kot sem prej v dveh primerih navedel za sedaj vladajočo koalicijo, da so torej edina pot, da do tega pridemo, predčasne volitve. S tem bo SDS seveda to resolucijo tudi podprl.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o poglavju in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev, z dne 18. 11. 2009. K četrtemu poglavju imamo dva amandmaja Poslanske skupine SDS. Kdo želi razpravljati? Gospod mag. Grims, prosim.
Hvala. Naš amandma je v tem, da poskuša vsaj preprečiti, da bi se Državni zbor, če se že želi sama koalicija, osmešil s tem, da bi bila dejanja v popolnem diametralnem nasprotju z besednimi opredelitvami, ki so sicer zapisane v tej resoluciji in ki jih v SDS podpiramo. Namreč predlagamo, da se z drugim amandmajem črta sedma alineja in da se s prvim amandmajem uvede dodatna alineja, to je načelo ciljne usmerjenosti. Načelo ciljne usmerjenosti pomeni, da naj se vsak predpis osredotoča na cilj, na problem, ki ga je treba rešit, in minimizira kakršne koli stranske učinke. To na nek način vsebuje vse tiste opredelitve, ki ste jih sami sicer zapisali v nekatera poglavja te resolucije, vendar obenem vsaj dopolnjuje in deloma odpravlja tiste pomanjkljivosti, o katerih sem prej govoril. Dejansko se postavlja temeljno vprašanje, zakaj je pravzaprav resolucija v taki obliki predložena, če se v praksi v ravnanju koalicije vidi diametralno nasprotje z njenimi lastnimi besedami. Dva, tri primera sem navedel, naj jih ponovim. Ko je v načelu resolucij koalicija zagovarja, da se ne sme z enim predpisom posegati v nek drug predpis, v praksi je sama v referendumsko potrjen Zakon o RTV Slovenija posegla kar z zakonodajo ob sprejemanju proračuna. Pa kako je to? To je čisto diametralno nasprotno. Eno so besede, popolnoma drugačna so dejanja in kakšen smisel ima potem resolucija? In žal se v SDS bojimo, da imamo zelo enostaven odgovor. Da ima pravzaprav isto rdečo nit kot tisti zakon, ki mu je bil danes posvečen en precej duhamoren dopoldan v Državnem zboru, ko se je na veliko razpravljalo o nezdružljivosti različnih funkcij s poslansko funkcijo, gre pa seveda za funkcijo na lokalnem nivoju, kjer ste zajeli kar vse organe občin, kar mimogrede ni primerljivo z ničemer, kar bi poznali v razviti Evropi. No, ampak za kaj gre v resnici? Gre za rdečo nit celotnega dogajanja, ki smo mu priča v tem trenutku. To je pa preusmerjanje pozornosti. Skratka mi delamo eno, govorimo popolnoma drugo. Računamo pa, da bodo vsi gledali tisto kaj koalicija govori, da ne bi slučajno opazili, kaj koalicija v praksi dela. To ste kar nekajkrat pripeljali skoraj do perfekcije. Ne samo s tem primerom, ko ste v nasprotju z opredeljenim načelom v resoluciji v referendumsko potrjen zakon posegli s spremembo zakonodaje ob sprejemanju proračuna, se pravi v popolnem nasprotju, niti ne samo s totalno nestrokovno pripravljeno zakonodajo s področja visokega šolstva, kjer smo potem sprejemali dopolnjen oziroma popravljen amandma na amandma na amandma, ki je bil napačno vložen, in na osnovno besedilo. Vse skupaj je bilo pa, vsak predlog posebej in vsi skupaj, predlagano s strani iste koalicije in govorite o pravilni uporabi pravnih pojmov in določnosti ter jasnosti besedila. Spet v teoriji eno, v resoluciji eno, v praksi, dejanjih nekaj povsem drugega. Ampak ta rdeča nit, o kateri govorim, je preusmerjanje pozornosti in če rečem, da ste to pripeljali do perfekcije, mislim, da ste to pripeljali do perfekcije takrat, ko ste za deset dni na Vladi prepovedali objavo katastrofalnih ugotovitev Umarja v zvezi z gospodarskim nazadovanjem Slovenije. In ko so bili končno vendarle objavljeni, kar se je s tovrstnim zaostankom zgodilo, kolikor je meni znano, prvič v samostojni Sloveniji, so se samo nekaj ur zatem zgodile neke aretacije in vsi so vedeli, kdo je bil aretiran in njihovo življenjsko zgodbo. Kako zanič rezultate s področja gospodarskega razvoja dosega trenutna koalicija, pa ni vedel nihče. Še direktorji, s katerimi sem govoril, niso vedeli, kakšni so rezultati. Skratka, preusmerjanje pozornosti je očitno edina taktika, ki jo poznate. Žal mi je samo, da ste se v zvezi s to resolucijo zatekli k nečemu, kar je tako očitno v nasprotju z vašimi lastnimi dejanji, da pravzaprav s tem na nek način smešite tudi Državni zbor kot celoto in to osebno zelo obžalujem. V SDS za to, da bi se vsaj delu tega izognili predlagamo to izboljšavo in pričakujemo, da jo bo koalicija na čelu ciljne usmerjenosti, ki izhaja iz samih načel in ki tudi ni v ničemer oddaljena od duha same resolucije, tudi podprla. Toliko v tem delu. Sam osebno moram povedati, da bi bil z veseljem potrdil resolucijo tudi v osnovnem besedilu, če bi seveda bila to resolucija, ki bi odražala dejanja trenutno vladajoče koalicije. Žal, odraža neka načela, ki jih sam osebno podpiram, vendar bomo s to resolucijo pridobili predvsem preferenčni model in potem bomo lahko še mnogo jasneje, še mnogo očitneje obrazložili javnosti, kako velike razlike so v besednih opredelitvah vladajoče koalicije in v njenih dejanjih. Toliko bo pa ostalo za naslednji mandat in takrat upam, da bodo dobili priložnost tisti, ki bodo tudi v besedah in dejanjih lahko v celoti uresničili to resolucijo.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci, na prejšnje opozorilo oziroma prošnjo poslanca gospoda Jerovška se sicer nisem mogel posvetovati s predsednikom, ker ga ni v hiši, vendar smo se odločili in sem se odločil kot predsedujoči, da prekinem sejo ob 14.45, to se pravi zdaj, in nadaljujemo s sejo ob 15.45. Želi še kdo morda, ker imamo par minut, še razpravljati o tem amandmaju ali pustimo to za potem? Pustimo za potem in nadaljujemo s to točko. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo Državnega zbora. Nadaljevanje seje je ob 15.45.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Kot je bilo najavljeno, nadaljujemo sejo Državnega zbora. In sicer [[...]]Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Čeprav ni kolega Jerovška, jaz bi se mu zahvalil za to idejo, da smo si lahko ogledali sprejem nogometne reprezentance v tem prelepem glavnem mestu, v Ljubljani, kjer cela Slovenija pleše in skače, pojejo Avanti popolo in upam, da ga ni zato, ker on še vedno tam prepeva. Hvala lepa. Se opravičujem, ker ni proceduralno. Zahvala pa velja, res.
Hvala, da ste tudi sami opazili svojo gesto. Smo pri četrtem poglavju, in sicer odpiramo prijavo za razpravo k četrtemu poglavju in dveh amandmajih k temu poglavju. Prijava teče. Gospa ministrica, ste želeli govoriti prej ali [[...]]Boste potem. Gospod Anderlič, izvolite, imate besedo.
S to resolucijo je verjetno tako kot z mnogimi drugimi. Lepo je spisana in tudi amandmaji jo lahko popravijo ali pa ne. Mene tako pri tej kot pri nekaterih drugih resolucijah muči to, da stvari, ki bi jih morali presoditi z vidika funkcioniranja različnih vej oblasti in znotraj tega bi moral Državni zbor najti svojo vlogo, kajti če kaj, potem je seveda Državni zbor tisti, ki mora opraviti temeljito diskusijo o tem, kako sprejema določene akte v proceduro, kako jih sprejema, s kakšno ambicijo jih sprejema in kaj je na koncu tudi praktični izplen za njega samega, zato da bo lahko kasneje tudi kontroliral, kaj je sprejel, kakor na drugi strani seveda tudi tisti, ki v tem procesu sodelujejo in ki imajo po Ustavi in po drugih predpisih pravico, da v tem procesu sodelujejo. Ta resolucija in ta dva amandmaja, mislim, da ne moreta popraviti tega temeljnega manka, je pravzaprav namenjena ali pa narejena zato, ker pač je tak trend, ker so take splošne usmeritve in bi bilo prav, da tudi mi nekaj naredimo. Jaz preprosto pogrešam vlogo Državnega zbora in ta resolucija bi morala nastajati v sodelovanju, v praktičnem dognanju med tema dvema vejama oblasti, zakonodajno in izvršno. Jasno je, da je to tako prepleteno, delamo isto stvar, da se razumemo, samo imamo ločeni vlogi. Ampak delamo vsi za to državo, sprejemamo predpise, jih izvajamo in na koncu tudi merimo učinke ali neučinke teh zadev. Meni je znotraj tega, ko pravim, ali podpreti ali ne podpreti te amandmaje, pravzaprav na nek način težko, ker ne vidim tega bistva. Bistvo pa je, kje bo znotraj tega in kako se bodo vse stvari prilagodile, da bodo poslovnik Vlade, Zakon o sodelovanju med Državnim zborom in Vlado v pogojih Evropske unije, kot tudi Poslovnik Državnega zbora in vsa notranja organizacija prispevali k temu, da bomo pravzaprav te cilje iz četrtega poglavja tudi udejanjili. Seveda se ni mogoče se ne strinjati z načelom odgovornosti, z načelom določnosti in tako naprej. So seveda stvari, ki so zapisane tako, kot so. Mene ne zadovoljijo odgovori, ja, sledili bodo praktični dogovori, ukrepi, kako naprej. Jaz verjamem, da je veliko resolucij, ki jih je Državni zbor sprejel, pa še kakšna bo zelo hitro, pa že danes neko deklaracijo, ki v svojem bistvu pomenijo nek napredek ali pa željo, da bi se kaj spremenilo. Ampak, če ne sledi in tukaj ne morem mimo tega, da se pač ozrem na celotno resolucijo, kajti tukaj je težko razpravljati samo o poglavjih ali o členih, ki je, je ta manko neke ocene, kje smo, kaj ta resolucija dejansko prinaša v smeri sprememb kot rečeno tega, da bo [[...]]Jaz recimo moram reči, da glede načela odgovornosti recimo, ko je danes že bilo nekaj govora o tem. Mi smo si samoomejili ali pa določili neka pravila igre tako z zkonom o sodelovanju Vlade s parlamentom ali obratno, v teh pogojih, kakor tudi s poslovnikom, kako naj poteka postopek sprejemanja nekega akta. Ampak če pogledate praktično, je to nekaj čisto drugega. Recimo, sprejemanje proračuna. V proračunu se sprejme neka zadeva, ki je drugačna, kot si jo predstavlja vlada - katerakoli, tukaj ni kakšne razlike - in poslanci odločijo, da bi neko prioriteto bolj poudarili, drugi dali manjšo težo in s tem prerazporedili tudi denar. Potem pa pride na koncu tega postopka do uskladitvenega amandmaja, ki to ni, ki celotno zadevo vrača na osnovno izhodišče, kar po mojem v tej delitvi odgovornosti in tako naprej, s temi načeli, ki jih tukaj v tem oddelku opisujete, nimajo nobene zveze. Zato me pravzaprav zanima, ali je mogoče pričakovati, ne da bomo sedeli skupaj - parlament in vlada in bomo rekli, zdaj bomo pa to delali skupaj in bo to šlo spet nazaj proti izvršnemu svetu, da bomo mi tukaj nekaj sprejemali, vlada bo izvajala ali karkoli, ampak da si dejansko razložimo in zapišemo v, ne vem ali bomo sprejemali nov zakon, ali bomo popravljali zakon - v tistem, o katerem sem prej govoril -, ali bo to šlo na to, da si Državni zbor sam naredi spremembo poslovnika in zaostri po teh elementih, ki jih navajate v tem oddelku, svojo odgovornost. Ker tukaj so pravzaprav vsa ta načela, s katerimi se v principu strinjam, ker tako menim, da bi morali že vseskozi delovati. To načelo poenostavitve; odkar je bil napisan prvi zakon, ne vem, pred tisoč leti ali koliko nazaj, od takrat naprej poteka bitka proti birokraciji in bitka za poenostavitev postopkov. In čisto v vseh sistemih od takrat naprej to traja, verjemite mi, gospod direktor. Čisto v vseh sistemih zadnjih 20 let, odkar sedimo tukaj, smo sprejemali vse zakone zato, da bomo poenostavili, zato da bomo naredili bližnjice. Recimo, Zakon o graditvi objektov, 100-krat smo ga spremenili, 100-krat! Pretiravam, vsaj 5-krat pa zagotovo. Ampak, če danes vprašate tiste, ki se znajdejo v situaciji, da morajo ta zakon uporabljati, pravijo, da je stvar do onemoglosti zakomplicirana. Torej načelo poenostavitve je tukaj, krasno, jaz se s tem strinjam, ampak mi moramo narediti nek izvedbeni akt. Ne vem, saj pravim, ali bo zakon ali karkoli že pač bo, dobro je, da to ob resoluciji že vemo, da rečemo to in to s tem načelom mislimo narediti na ta in ta način. Kajti drugače bo to ena od resolucij, ki bo lepa, ki bo na papirju, ki bo v predalu, delali bomo pa po starem. Z razočaranjem moram ugotoviti, da nekatere razlage poslovnika, celo našega internega akta, izhajajo iz razlag starega poslovnika, ki že ne velja od leta 2002 naprej. Ampak, ne morete verjeti, jaz se dnevno srečujem s tem, da nekatere stvari se ne morejo premakniti, ker so - ne vem, ali smo tukaj ljudje tisti, ali so neki drugi mehanizmi, ali je to od zunaj ali ne vem kaj; ampak dokler teh stvari na praktični ravni ne bomo usmerili tja, kamor to mora iti, ni rešitev. Seveda, zdaj se opredeliti do amandmajev, jaz verjamem, da lahko kaj izboljšamo, ampak odgovoriti na temeljno vprašanje bi bilo pa prav - če v tej razpravi pojasnite. Sam sem tudi že dal nekaj iniciativ, da bi bilo dobro, da se usedemo, sploh, ko bo, če bo, a jaz mislim, da bo lizbonska pogodba tudi še kaj prinesla parlamentu kot parlamentu, če govorim zdaj iz te vloge, v kateri sem. In to, da bomo morali sami pri sebi to vlogo, ki nam jo zdaj ta pogodba daje, tudi znati udejanjiti, to pa skozi vse te kriterije in z nekim [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]aktom na koncu treba narediti.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Razpravi obeh razpravljavcev ob amandmaju sta bili relevantni mestoma. Gospod Grims, želim v nadaljevanju pojasniti nerazumevanje - mogoče najprej k vsebini obeh amandmajev. Mi smo že na odboru ob istih amandmajih povedali, da besedilo amandmaja, torej ciljna usmerjenost kot načelo - absolutno ga podpiramo, vendar je to načelo vsebovano jasno v načelu potrebnosti pravnega urejanja, načelu samoomejevanja in načelu sorazmernosti. Če bi to načelo samo obstajalo, bi prišlo do nepotrebnega podvajanja. Drugi amandma, ki ste ga obrazložili z aktualno prakso sedanje vlade, pa morate priznati tudi, da sem na odboru in tudi danes ob uvodni 5-minutni predstavitvi povedala, da je način dela do sedaj vseh aktualnih vlad vključno z letom dni te vlade, enak. Torej je kritika iz poročil posledica praks, ki so veljale in veljajo tudi danes. In ni prav, da so takšne. Naša želja je, da to odpravimo. Bistveno vprašanje, s katerim smo se soočili ob pripravi politike na tem področju, torej kako izboljšati stanje, je torej bilo: ali obstoječi akti Vlade - ker tu v prvenstvenem delu določamo politiko Vlade, v postopku priprave predpisov oziroma oblikovanja politik -, ali je poslovnik Vlade, ki to opredeljuje, zadosten? Naša ocena je, da poslovnik Vlade danes to vsebuje - nespremenjen, tak kot je. Govori, da javnost mora biti v postopek vključevana, sicer ni rokov in tako naprej, ampak to v poslovniku Vlade piše. Govori se o razumnem roku za pripravo pripomb. Presoja posledic učinkov predpisov tako v besedilu predpisa mora biti. Ko pa se vprašamo, ali to dejansko izvajamo, lahko sami ugotovimo, da ne zadosti dobro. Ogledalo so nam pa postavile institucije, ki so našo normativno oziroma vladno delovanje spremljale. Gospod Grims, ko ste na koncu zaključili, da ta vlada tega ne dela, naj prenehamo biti na oblasti, da se vrnete vi - vsa ta poročila so iz leta 2007. Želim povedati, da je napaka delala tudi vaša vlada in delamo jih tudi mi. Zato smo glede samoomejevanja vlade same kot take, glede na prakso, ki je zakoreninjena, ocenili, da rabimo zunanji nadzor. In ta resolucija definira zunanji nadzor, nadzor najvišjega organa, izvoljenega od ljudstva, to je Državnega zbora. Vlada si s tem aktom, ki je pravnopolitični akt, pravzaprav postavlja palice v kolesje, ki je do sedaj zelo lepo teklo, po naši oceni, po nedopustnih praksah. Kateri organi so nam postavili ogledalo in na kaj so opozorili. "Sigma report", ga imamo na spletni strani, je iz marca 2007, je zelo kritično - strokovnjaki držav članic OECD, ko so v letu 2007 definirali naše regulatorne sposobnosti in transparentnost politike vlade, priprave politik, priprave predpisov, so dejansko priporočali, da mora Vlada predpisati natančen postopek, priročnike, metodologije uradnikom, ko pripravljajo predpise. Ker to manjka - in gospod Anderlič, ki imate absolutno prav, ta resolucija sama po sebi bo povzročila to - to je na koncu zapisano -, da bosta Državni zbor in Vlada s spremembami in dopolnitvami poslovnikov in sprejemanjem drugih aktov ter z doslednim izvajanjem zagotovila uresničevanje teh ciljev, načel in smernic. Državni zbor in Vlada bomo spremljali skupaj uresničevanje te resolucije. Dvakrat za časa mandata vsake aktualne vlade bo ta po enem letu svojega dela in na koncu mandata Državnemu zboru poročala o uresničevanju te resolucije na podlagi predloga delovnega telesa Državnega zbora in mnenja Vlade, torej na koncu prvega leta in na začetku zadnjega leta mandatne dobe in Državni zbor bo sprejel stališča o njenem uresničevanju oziroma potrebne spremembe in dopolnitve te resolucije. Tako dolgo zakoreninjenih slabih praks po oceni aktualne vlade brez takega ravnanja ne bomo spremenili. Ga ni prejšnja vlada, kljub zapisom v poslovniku, in tudi aktualna vlada je po starih praksah pričela s svojim mandatom. Vsi vemo, kako težko je navade spreminjati. In mimogrede, ugotovili smo ob nastopu te vlade, mandatu te vlade, da se je v preteklem mandatu večina predpisov delalo zunaj ministrstev. Sprejeli smo sklep, s tako prakso smo taka ravnanja prepovedali, vse s ciljem, da bomo vendar oblikovali politike na resornih ministrstvih, ki so jih, mimogrede, dolžna po sprejetju v parlamentu tudi izvrševati, ne samo izvrševati preko upravnih enot in drugih izpostav, dolžna tudi nadzirati izvrševanje z inšpekcijami in vsaka - če ne pripraviš predpisa, se ne identificirajo z njim, ga težko izvršuješ, nadziraš in zato imamo take probleme v postopkih, naj gre za različne prakse in tako naprej. Evalvacije predpisov, presoja učinkov, kako deluje kak predpis, je pa pozabljena praksa. Zaradi tega ne samo, da bomo poslovnik Vlade dopolnili. Mi smo pripravili tudi za pomoč državnim uradnikom jedro gradiva, ki je zdaj pripravljeno na tak način in ga bomo sprejeli na Vladi, in potem še navodila takoj, ko bo ta resolucija sprejeta. Izvajamo že izobraževanje visokih državnih uradnikov, ne samo, da jih seznanjamo s temi novimi praksami, ki jih bodo morali spoštovati, ampak smo povabili tudi strokovnjake iz Anglije in Nizozemske. To sta državi, ki presoje učinkov predpisov izvajata že skozi leta in sta skozi delavnice pač skušali pokazati visokim državnim uradnikom, kakšne prakse uporabljajo konkretno pri pripravi predpisov v teh državah, da pač pripravijo dokumente za politike. Ni mogoče dobro vladati, če odločevalci, to je tako vlada in tako vi, parlamentarci, ne dobimo jasne strokovne ocene o vplivu posamezne predlagane politike na vse segmente družbenega in ostalega življenja. In te strokovne podlage, torej ocene vplivov, posledic posamezne politike ali predpisa, morajo biti kvalitetno pripravljene za pomoč uradnikom, ko jih bodo pripravljali za nas, odločevalce in - mimogrede - bodo tudi sestavni deli predpisa, da bomo lažje presojali odločevalci, katerega izmed ukrepov izbrati, da bomo znali izmed različnih strokovnih rešitev, ki jih je zagotovo več na voljo. In je nujno, da gre za spremembo zakona. Treba bo razmisliti, ali je sploh treba spremeniti zakon ali mogoče samo prakso in tako naprej. Zdaj pač imam občutek, da bomo problem, ki se nam pojavi, rešili tako, da spremenimo obstoječi zakon. Imate prav, gospod Anderlič; Zakon o graditvi objektov se tako pogosto spreminja, ni pa izboljšanja stanja. Ali smo naredili analizo učinkov teh sprememb - mislim, da ne! Pride nova oblast, ve se, da so problemi na tem področju, zahteva se hitro ukrepanje in rešitev vidi vsak v nekem novem zakonu, sporoči javnosti, da z novim zakonom spreminjamo prakso na tem področju in upajmo, da bo boljše. Ugotavljamo, da to ne deluje in je nepomembno, katera izmed vlad je to naredila. Dejstvo pa je, da je pravni red na podlagi tovrstnega ravnanja dosedanjega tako nepregleden in tudi politike uresničevanja, tako kot je zakonodajalec mislil, kot je neka aktualna vlada mislila, da se moramo ustaviti. Enostavno se je treba ustaviti, ker ni mogoče pričakovati, da lahko dobro in kvalitetno sprocesiramo 700 predpisov na leto. To je bilo pričakovano in nujno v procesu vstopanja v Evropsko unijo, od leta 2000 do 2004 je bila to praksa, zdaj se pa ta praksa nadaljuje, zdaj ni potrebno. Mislim, da se je treba ustaviti, pogledati vse dosedanje predpise, ali smo tudi v postopku, ko smo se pridruževali, ko smo v slovenski pravni red dejansko prevzemali predpise z direktnim učinkom direktive, na primer, ali niso mogoče pogoji za naše podjetnike bolj zahtevni, kot jih sama direktiva zahteva. Ugotavljajo izvrševalci predpisov sami deležniki, da nekatere države članice Evropske unije nimajo tako zahtevnih pogojev, kot smo jih mi v procesu približevanja zapisali v našo zakonodajo ob predpisovanju direktiv. To moramo pregledati. Zdaj je čas, da zakonodajno okolje, pravno okolje očistimo. Ta resolucija je prošnja aktualne vlade za sodelovanje civilnih in strokovnih javnosti v postopku priprave predpisov, prošnja civilni javnosti in Državnemu zboru, da nas pri doslednem uresničevanju teh načel, ki so v tej resoluciji, podpre in nadzira, tudi kritizira, pomaga s spremembo poslovnika v delu, kjer upravičeno oboji težimo k istim ciljem, navedenim v tej resoluciji. Upanje, da bo pa jutri stvar stekla gladko, da ne bo več teh problemov, ki jih uvodoma opisujemo kot probleme, je pa iluzija. Ocenjujemo pa, da če s tem ne bomo začeli ta trenutek - in Vlada si zelo otežuje svoje delo s temi predpisi - ne bomo dosegli ciljev, ki so pa cilji lizbonske strategije in s tem tudi naši cilji. Z nepotrebno regulacijo, s prezahtevnimi pogoji, ugotavlja Evropa in ugotavljamo mi, preprečujemo večjo konkurenčno sposobnost našega gospodarstva in povzročamo nepotrebne stroške državljanom. Proces odprave teh obremenjujočih stroškov teče že od leta 2000 in bo tekel tudi naprej. S programom odprave administrativnih ovir - to ni program samo naše države, ampak program Evropske unije, ker predpisi Evropske unije, ki veljajo neposredno v vseh državah članicah, so enako nedopustno prezahtevni, nedoločni, netransparentni in Evropska unija je to spoznala in čisti to regulacijo na enak način, kot jo čistimo mi v programu odprave administrativnih ovir za 25%. Ocena je, če ta program do leta 2012 izpeljemo, da bomo našemu gospodarstvu prihranili stroške v višini 2 do 3,5 bruto družbenega proizvoda. To so ogromni denarji, zato imamo v okviru tega načrta roke, akcijski načrt, ampak to ministrstva počnemo sama. Poskušali bomo, ko bodo rezultati - rezultati bodo takrat, ko bomo prosili Državni zbor, da sprejme predpise, s katerimi bomo te ovire odpravili. Tako je ta resolucija dejansko klic v sili. Nismo našli druge rešitve za samoomejevanje vsakokratne aktualne vlade v postopku priprave predpisa. Ni mogoče - in varuhinja človekovih pravic je že leta 2007 začela opozarjati, leta 2008 je zahtevala od aktualne vlade, že takrat, da sprejme zakon in obveže aktualno vlado v postopku priprave politik oziroma predpisov, da zagotovi sodelovanje javnosti - civilne, zainteresirane, strokovne. Neposredno sodelovanje ljudi je zelo pomembno tudi za aktualne vlade, ni se mogoče izogniti, takrat tudi vidi aktualna vlada, če pri obstoječi politiki lahko povzroči konflikt, lahko uravnoteži interese v družbi in hkrati dejansko aktivira državljane, da sodelujejo v tem pomembnem procesu, ne z referendumi, ampak v času, ko se pripravljajo politike. To je bistveno bolj zahtevno, ampak hkrati ne zmanjša tudi odgovornosti vlade, da na neki točki odloči. To ni vprašanje. Zmotno je razmišljanje, da se tu zmanjšuje odgovornost vlade odločiti in na koncu seveda predlog predpisa posredovati s polno odgovornostjo Državnemu zboru v sprejetje. Nedopustno pa je, pravi varuhinja, in seveda vse te institucije, da se v razumnem roku, ko je osnutek predpisa prestavljen - mi smo v priporočilu dali rok minimalno 30 do 60 dni - ne omogoči javnosti, da da svoje pripombe. In ne samo, da da pripombe, politična higiena terja, da se na pripombe, ki ne bodo upoštevane, argumentirano odgovori. "American procedure act" je procesni predpis, ki že od leta 1945 naprej v Ameriki definira obveznosti sodelovanja javnosti v postopku priprave predpisov. Če ministrstvo krši najmanj enomesečni rok, imajo tam zagotovljeno v okviru tega zakona, tega akta: ljudje, posamezne nevladne organizacije, sodno varstvo. In tak predpis ne more biti sprejet v parlamentu. Moja ocena je bila, da bomo skušali s to resolucijo in s prakso, gospod Grims, jaz upam, da bodo dopolnitve vseh teh predpisov, poslovnika, nova oblika jedra gradiva, navodilo, priročnik in metodologije, izobraževanje, usposabljanje uslužbencev in tudi informacijsko podporo temu postopku začeli v začetku tega leta uporabljati resorna ministrstva, enotna praksa bo tu vzpostavljena. In tudi državljani in zainteresirane javnosti bodo lahko na enoten pregleden način v postopek vstopali ves čas. Tu bomo transparentnost zagotovili na največji možni ravni, da jim to omogočimo. Ocenjujem, da ni treba zakona, čeprav ga varuhinja predlaga, da bo nadzor parlamenta in civilnih organizacij, ali spoštujemo to procesno zavezo s te strani, ko bomo poročali parlamentu, ali to počnemo, zadostna varovalka, da ne bomo jutri prinesli predpisa spet brez sodelovanja zainteresirano javnostjo. Saj ni nujno, da se sprejmejo predlogi zainteresirane javnosti. Tu ne gre za omejevanje in vsebinskega odločanja, tu gre za procesno pravico vstopiti v proces in pravico do argumentiranega odgovora, zakaj neka pobuda ni bila sprejemljiva; do argumentiranega. Drugače ljudje pač ne pošiljajo predlogov, če oblast molči in ne odgovori. Presoja posledic predpisov po njegovem učinkovanju bo pomembna tudi za predpise, ki bodo sprejeti po nujnem postopku. Zaradi narave in načina sprejemanja in pripravljanja predpisov, ki se sprejemajo v Državnem zboru po nujnem postopku, seveda, presoje posledic učinkov predpisov niti sodelovanja zainteresirane javnosti ni mogoče izvesti. To je izjema. Resolucija predvideva, da bo v primeru teh predpisov po dveh letih treba pripraviti presojo učinkov tega predpisa in ga predstaviti javnosti in Državnemu zboru po dveh letih, ker bo ta del umanjkal v postopku pri pripravi predpisov. Mislim, da bo poslancem in poslankam Državnega zbora, ko bo sestavni del predpisa, tudi analiza presoj, učinkov predpisov taka ali drugačna, širša, ožja, bistveno pomagala odločiti in razumeti tudi Vlado ali resornega ministra, zakaj se je odločil in izbral neko pot. Mi upamo, da bomo s tem predpise, ki jih bomo predlagali, naredili boljše. Hkrati je pomemben sestavni del tega procesa tudi analiza obstoječega stanja in tukaj računamo, da bo veliko predpisov ocenjenih za nepotrebne, ker več niso potrebni in bomo s tem naredili tudi pravno normativno polje v Sloveniji bolj pregledno. Tudi to je vzporeden proces, ki ga vršimo. Gospod Grims - vaši amandmaji. Intenca obeh oziroma tega amandmaja je vsebovana v obstoječih načelih, ker so v resoluciji, jih ne bom ponovno brala, če želite, ampak iz vseh teh treh načel in njihovih intenc je nesporno razviden cilj, ki ga vi ciljate s svojem amandmajem. Mi se z njim v celoti strinjamo na vsebinski ravni.
Hvala. Želite repliko? Izvolite, gospod Grims. Želite razpravo? Potem ponovno odpiram prijavo za razpravo. Gospod Grims izvolite, imate besedo.
Hvala. Vendar naj to razpravo začnem s preprostim pojasnilom. Upam, da je ena točka, kjer se vendarle s spoštovano gospo ministrico v celoti strinjava, kajti za strinjanje tukaj govorijo povsem neizpodbitna dejstva. To pa je, da je ena točka, o kateri pa se ravnanje sedanje koalicije in sedanje vlade bistveno razlikuje od ravnanja vseh dosedanjih vlad oziroma koalicij. Kajti poglejte, ne Peterletova, ne Drnovškova, ne Ropova in seveda tudi ne Janševa Vlada ni [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]ali pa Bajukova [[Hvala, da ste me spomnili, da sem še eno izpustil.]] Nobena od teh vlad, gospe in gospodje, ni sama predlagala resolucije, v kateri bi napisala, da nasprotuje spreminjanju enega predpisa z določbami v drugem predpisu in to opredelila celo kot povzročanje nestabilnosti pravnega sistema. Hkrati je ta ista vlada s spreminjanjem zakonodaje ob sprejemanju proračuna posegla v referendumsko potrjen drug zakon, kot je storila točno ta vlada in koalicija s spremembo Zakona o RTV, s katerim je seveda bistveno povečala naročnino. Nobena druga vlada! Samo sedanja vlada in sedanja koalicija, gospa ministrica. Ni zapisala, da je treba imeti, če citiram, "pravilno in enotno uporabo strokovnih pojmov, jasne, določene in splošno razumne predpise" in hkrati točno v istem obdobju predlagala zakon, kot je ta vlada in ta koalicija predlagala Zakon o visokem šolstvu, kjer bi na koncu odločali o dopolnjenih amandmajih na amandma k amandmaju, s katerim je bil zamenjan amandma osnovnega besedila zakona. Pri tem je pa od prvega do zadnjega vse to predlagala koalicija sama, ker je popravljala svoje lastne napake in slabo pripravljeno in nestrokovno pripravljeno besedilo. To se pravi, nobena druga vlada ni tako ravnala v eklatantnem, očitnem nasprotju med svojimi besedami in dejanji. Zato sem na to opozarjal; pa še huje je, gospa ministrica, ker ta vlada je celo na isti seji, kjer smo obravnavali to resolucijo, predlagala določeno zakonodajo s strani področja pravosodja, kjer smo lahko zelo hitro opazili, da krši načelo samoomejevanja, načelo sorazmernosti pa še načelo odgovornosti, ki je tudi zapisano v tej isti resoluciji, ki smo jo obravnavali na isti seji tik pred tem. In še več. Ta vlada celo dokazuje z dejanji, da ne namerava tudi v prihodnje spoštovati te resolucije, saj je poslala v parlament predlog zakona o izbrisanih po hitrem postopku, obenem pa v načelu transparentnosti, ki ga citiram, "zagovarja sprejemanje predpisov po rednih zakonodajnih postopkih, ki omogočajo kakovostno seznanjanje ter odzive in vplive zainteresirane javnosti." Pa lepo vas prosim! Zato je ta resolucija dragocena le kot referenca in v to smer gredo tudi naši amandmaji, s katero bomo še lažje in bolj učinkovito razgalili, kako velika je razlika med besedami in dejanji [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Ne bom, gospod Grims, ker ni intenca neke resolucije, ne mojega današnjega napovedovanja, argumentiranja, obračunavanje z ravnanjem prejšnje vlade. Lahko bi našteli tisoč predpisov in ravnanj, ki niso v skladu s priporočili dobre zakonodajne politike. To vemo vsi. Ampak ni namen. Namen je, v nadaljevanju, da vsaka nova aktualna vlada, katerakoli že, pa kdorkoli bo že vodil to vlado, je omejena s pravnopolitičnim aktom, sprejetim v najvišjem zakonodajnem telesu v tej državi, v Državnem zboru. Imenuje se Resolucija o normativni dejavnosti. Smisel resolucije je, da definira stanje in definira politiko za naprej na posameznem področju, to je na področju priprave predpisov, in bo to zanka za vse aktualne vlade, sedanjo, naslednjo in prihodnjo, dokler naslednja večina v parlamentu ne bo sprejela zakona, s katerim bo to resolucijo črtala z dnevnega reda te države, s tem pa tudi pohodila pomembne demokratične principe. To je mlinski kamen na vrat aktualne vlade, imate prav. Poročanje Državnemu zboru, da ne spoštujemo resolucije, ki smo jo sami predlagali in sprejeli - ne bo lahko, če jo bomo v pomembne delu kršili, če ne bomo teh načel spoštovali. Povedala sem tudi, da nimam upanja zaradi zakoreninjene prakse uradnikov in politikov, da samo s spremembo predpisa lahko kar izboljšamo kakšno stvar, da bomo to lahko naredili čez noč in riskiramo slabe ocene našega dela v prihodnje. Zato se čudim vašemu - imam občutek, da pravzaprav ne razumete, kaj hočem s tem aktom, ker ste rekli, da bi ga sprejeli, da bi pravzaprav ga podprli, če bi odražal dejanja te vlade. Od dneva, ko bo ta resolucija sprejeta, se bodo dejanja te vlade morala čim bolj približati tej resoluciji in vaša nadzorna funkcija bo od tega trenutka naprej lahko še bolj izostrena v okviru vseh načel, ki jih tu pripisujemo. Cilj je pa seveda izjemno legitimen in ga pozdravljajo vse javnosti. Mi smo to resolucijo pripravljali v povezavi s kolegi iz Službe Vlade za zakonodajo, ki so ves čas pomagali oziroma so pripravili vse te aktivnosti, vse s ciljem izboljšati naše aktivnosti, vladne, v postopku priprave politik. Resno se zavedamo, da si postavljamo veliko in zahtevno nalogo glede na poročila, ki - še enkrat - niso samo poročila zunanjih institucij, ampak so tudi glas javnosti. Hočem povedati, da smo pripravili razpravo o tej resoluciji. Povabili in poslali smo vsem nevladnim organizacijam, gospodarski, obrtni zbornici in tako naprej. Vsi pozdravljajo in so seznanjeni in vedo, da bo to polje njihove participacije sodelovanja zdaj odprto. Tudi njih smo prosili, da naj budno spremljajo naše aktivnosti, da se te stare prakse čim prej znebimo. Tudi v okviru našega postopka, ki ga bo definiral poslovnik, bomo, Služba Vlade za zakonodajo, naše ministrstvo, nad temi principi, ki jih bomo zapisali v poslovnik, budno bdeli. Vendar, gospod Grims, vi točno veste, da ni sankcij. Mi ne moremo sankcionirati ravnanja resornega ministra, resornih ministrstev, ker smo vsi enakopravni. Zato smo to nadzorno funkcijo dali na višjo raven: javnosti, civilni, ostali in Državnemu zboru, ker sami nimamo več upanja, da lahko to naredimo, ne da imamo neko prisilo nad sabo. Prakse so do zdaj tako kazale. In prosila bi za vašo podporo, ker je to dokument, ki ne bo ne naš, ne vaš, od nikogar ne bo. Bo pa dolgoročno trasiral pot vsem aktualnim vladam - jim otežuje pot, če hočete; ampak konkurenčnosti našega gospodarstva, zadovoljstva državljanov, boljše javne uprave, boljše sodne uprave, boljšega sojenja ne bo, če ne bo boljši predpisov. Ne bo! Ko se pogovarjam z uslužbenci na upravnih enotah, skozi vse modele odličnosti so šli, svoje procese imajo izoblikovane, "doterane", ljudje so prijazni, ustrežljivi. Vsi elementi poslovne odličnosti so prisotni pri delu delavcev upravnih enot. Veste, kaj piše v knjigi pritožb? Ravnanje javne uslužbenke te in te je bilo prijazno, izjemno korektno, ampak ta država je pa nemogoča, ker je takim zahtevam, ki jih postavlja, nemogoče zadostiti. In da ne boste mislili, da uslužbenci seveda ob teh neposrednih stikih ne opozarjajo aktualnih oblasti, naj vendar na posameznih področjih hitro odreagira, se odzove in izboljša pravno okolje. Tu smo pa vsi, aktualni, prejšnji in predprejšnji v smislu hitre odzivnosti še vedno bistveno prepočasni. Zdaj, ko bomo ocenjevali posledice učinkov predpisov, vsaj upam, bolj poglobljeno, bolj aktivno v sodelovanju z izvrševalci predpisov, z deležniki, z nadzorniki teh predpisov, upam, da bo skozi leta se ta praksa izboljšala do ravni, da bomo rekli: dobro, naše sistemsko okolje se je malo izboljšalo. Regulacije je manj, predpisi so bolj jasni, so bolj določni, prakse odločanj različnih upravnih sodnih organov so bistveno bolj enotne, kot so bile prej, ampak brez upoštevanja vseh teh načel, ki so v tej resoluciji, se bojimo, da tega ne bo. Tako bi bila ta resolucija za boljše normativno okolje, za boljše delovanje vseh sistemov v Republiki Sloveniji nujna in bi bilo zelo dobro, da jo podpremo, da jo podprete vse poslanke in poslanci, ker resnično predstavlja samoomejevanje vsake aktualne vlade v procesu regulacije in predstavlja garancijo, da bo predpis dosegel zastavljene cilje, da bo bolj uravnotežena, boljša odločitev in da bo ne nazadnje upravljanje družbe malo bližnje ljudem, da ne bodo imeli občutek, da je tako odtujeno, da bodo družbeni sistemi, ki so danes preveč neusklajeni, delovali malo bolj usklajeno, kajti taka neusklajenost hromi učinkovitost vsakega sistema samega za sebe, in da bodo politike, ki jih tukaj sprejemamo s pozdravljanjem, vendar na koncu tudi dosegale svoje cilje: da bomo seznanjeni z evalvacijo, z oceno učinkov posameznih politik in z njo zadovoljni ali pa, če ne bo dosežen nek cilj, manj zadovoljni in bomo spremenili ali prakso ali v končni posledici tudi predpis. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Seveda, poglejte, kot podpredsednik Državnega zbora ste tudi član Kolegija in moram reči, da sem z velikim veseljem poslušal besede ministrice o zavezi, načelu samoomejevanja in spoštovanja te resolucije in vas torej prosim, da čim prej obvestite Kolegij, da očitno Vlada ne bo več zlorabljala poslovnika in da bo dopustila, da se zakon o izbrisanih, skladno z načelom transparentnosti, obravnava po rednem postopku, tako da bo mogoče o tem informirati javnost in izvesti postopek skladno s to resolucijo. Bila bi pa res prehuda, da bi že na prvem preizkusnem kamnu potem Vlada ravnala v nasprotju z resolucijo, ki bo danes očitno sprejeta, saj jo bomo tako ali tako vsi podprli. Tako upam, da boste lahko to čim prej opravili. Hvala.
Hvala, gospod Grims. O postopku odloča vedno Kolegij in vodje poslanskih skupin so seznanjeni z vsem tem in jih ni treba posebej obveščati. Želi še kdo razpravljati? Gospa ministrica, želite? Izvolite.
Samo eno pojasnilo, gospod Grims. Povedala sem že, da posamezni postopki in v tem delu, kolikor se spomnim, je pristojna ministrica na Vladi predlagala skrajšani postopek, ker v skladu s Poslovnikom Državnega zbora gre za uskladitev predpisa z odločbo Ustavnega sodišča in je tu zamujanje tudi aktualne vlade za rešitev tega vprašanja na tem področju utemeljeno in tak postopek utemeljen z neskladnostjo obstoječega predpisa z ustavo.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o resoluciji oziroma četrtem poglavju in amandmajih k tej resoluciji? Ne. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.40. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O MEDICINSKIH PRIPOMOČKIH. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Dr. Ivan Eržen, državni sekretar, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o medicinskih pripomočkih ima kot temeljni cilj ureditev področja medicinskih pripomočkov v skladu z evropskim pravnim redom in implementacijo novih direktiv Evropske unije, pri čemer je treba zlasti izpostaviti prenos Direktive 2007/47 Evropskega sveta. Določila Predloga zakona o medicinskih pripomočkih urejajo medicinske pripomočke za uporabo pri ljudeh. Določajo organ, ki je pristojen za medicinske pripomočke, to je Javna agencija Republike Slovenije za zdravila in medinske pripomočke. Predlog zakona tudi opredeljuje sodelovanje držav članic med seboj in z Evropsko komisijo ter določa vzpostavitev evropske baze podatkov medicinskih pripomočkov. Bolj jasno so tudi razmejeni medicinski pripomočki od drugih izdelkov, kot so na primer zdravila, osebna varovana sredstva in druga oprema. Natančneje so v tem predlogu zakona določene bistvene zahteve za medicinske pripomočke, ki upoštevajo najnovejša spoznanja na področju razvoja in tehnologije. Še posebej pa bi želel izpostaviti postopke ugotavljanja skladnosti medicinskih pripomočkov, izdajo certifikata Evropske skupnosti in izjave Evropske skupnosti o skladnosti, potrditev oznake CE, obvezno spremljanje označevanja medicinskih pripomočkov - v vsakem mora namreč biti priloženo uporabniku razumljivo navodilo za uporabo v slovenskem jeziku, izjeme v izrednih razmerah, možnost umika in omejitve dajanja na trg, če medicinski pripomočki škodljivo vplivajo na zdravje ali varnost bolnikov, uporabnikov ali pa tretjih oseb, ki so na kakršen koli način izpostavljene. Predlog zakona nadalje določa pogoje za imenovanje in priglasitev ter spremljanje organa, ki ugotavlja skladnost medicinskega pripomočka - mi to imenujemo priglašeni organ - in ureja področje kliničnih raziskav medicinskih pripomočkov. Izraz "klinična raziskava" nadomešča doslej uveljavljen izraz "klinično preizkušanje", in v primeru, ko gre za "in vitro" diagnostične medicinske pripomočke, uvaja zakon izraz "študija ovrednotenja delovanja". Posebej je izpostavljeno spremljanje nezaželenih učinkov medicinskih pripomočkov in opredeljeni sistem ugotavljanja, zbiranja in vrednotenja vseh zapletov, ki so posledica uporabe teh medicinskih pripomočkov. Kot center za zbiranje in vrednotenje teh poročil o zapletih pa je določena Agencija Republike Slovenije za zdravila in medicinske pripomočke. Predlog zakona ureja tudi proizvodnjo in promet z medicinskimi pripomočki na debelo in drobno ter v zvezi s tem obveznost priglasitve dejavnosti proizvodnje in prometa z medicinskimi pripomočki, obveznost proizvajalcev medicinskih pripomočkov oziroma predstavnikov proizvajalcev s sedežem v Republiki Sloveniji, da priglasijo medicinske pripomočke za vpis v register in ureja promet z medicinskimi pripomočki v lekarnah, specializiranih prodajalnah in drugih prodajaln ter, seveda, opredeljuje še pogoje in način oglaševanja ter določa nadzor nad celotnim področjem medicinskih pripomočkov. S sprejetjem tega zakona bo prebivalcev Republike Slovenije zagotovljen dostop do medicinskih pripomočkov, ki ustrezajo najvišjim standardom kakovosti na evropskem trgu in omogočajo dostop do izdelkov, ki se sicer tržijo kot medicinski pripomočki, ob tem pa ne izpolnjujejo zahtev v zvezi z varnostjo, zmogljivostjo in kakovostjo. S sprejetjem tega zakona bo povečana tudi varnost državljanov drugih držav članic, kajti zaenkrat je še vedno Slovenija, ker pač tega pravnega reda še ni uveljavila, šibka točka v Evropski uniji, saj je omogočen uvoz in distribucija medicinskih pripomočkov, ki ne ustrezajo osnovnim zahtevam, ki jih predpisujemo za državljane Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku Ivanu Grillu za predstavitev poročila odbora.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo je na svoji 4. redni seji dne 29. oktobra 2009 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o medicinskih pripomočkih v drugi obravnavi, ki ga je v zakonodajni postopek predložila Vlada Republike Slovenije. Predlagatelj zakona je poudaril, da je zakon o medicinskih pripomočkih treba sprejeti zaradi uskladitve s številnimi spremembami, ki so od leta 2000 nastajale v evropski zakonodaji. S predloženim zakonom se bo torej področje medicinskih pripomočkov na novo sistemsko uredilo in uskladilo. Predlagani zakon je izrazito tehnične narave. Zakonodajno-pravna služba je Odboru za zdravstvo na zakonsko besedilo, ki ima skupaj 73 členov, svoje pripombe predložila v pisni obliki in je imela pripombe na 30 členov tega zakona. V poslovniškem roku je k predlogu zakona edino Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke vložila amandmaje k 12 členom. Drugih amandmajev kvalificiranih predlagateljev ni bilo predloženih. Glede na številne pripombe Zakonodajno-pravne službe na posamezne člene, ki so bili predvsem nomotehnične narave, je potem skozi obravnavo zakona sam Odbor za zdravstvo upošteval vse pripombe Zakonodajno-pravne službe in jih kot amandmaje odbora tudi sprejel. Skupno je bilo potem sprejetih 35 amandmajev. Člani odbora so podprli amandmaje Poslanske skupine SDS k 12. členu, 23., 26., 51., 67. in 68. členu tega zakona. Niso pa podprli amandmajev Poslanske skupine SDS k 9., 24., 33., 52. in 53. členu. Skozi razpravo pa se je ugotovilo, da k dvema členoma, ki so bili s strani SDS predlaganih amandmajev, niso v skladu z evropskimi direktivami, zato jih je poslanska skupina SDS tudi umaknila. Odbor je na koncu po obravnavi vseh členov, ki so imeli amandma, opravil tudi glasovanje in razpravo o vseh ostalih členih in jih na koncu tudi sprejel. Sprejel tudi zakon in predlaga Državnemu zboru, da ga v svoji obravnavi tudi v nadaljevanju sprejme. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Vasja Klavora bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, spoštovane poslanke in poslanci! Pregledali smo Predlog zakona o medicinskih pripomočkih in morda je prvi vtis ta, da gre bolj za tehnični zakon, ki pa uvaja številne spremembe evropskega pravnega reda, ki urejajo to problematiko medicinskih pripomočkov. Kar bom sedaj navedel, je že lepo povedal vse v svojem uvodu gospod državni sekretar, da ta zakon posodablja opredelitve posameznih pojmov, bolj jasno razmejuje medicinske pripomočke od drugih izdelkov, zdravil, varovane opreme osebne opredeljuje sodelovanje držav članic med seboj in z Evropsko komisijo. Natančneje določa bistvene zahteve za medicinske pripomočke, ki upoštevajo tudi najnovejša spoznanja razvoja in tehnologije in v zvezi s tem postopke ocenjevanja in njihove skladnost. Predlog zakona vzpostavlja tudi organ, ki ugotavlja skladnost medicinskega pripomočka, to je bilo že omenjeno - priglašeni organi. Posebej je izpostavljeno spremljanje zapletov z medicinskimi pripomočki in določitev tudi enega centra za zbiranje in vrednotenje poročil o zapletih, kar dela Javna agencija Republike Slovenija za zdravila in medicinske pripomočke. Morda smo ob vsem tem kratkem navajanju, kar prinaša pravzaprav predlog tega zakona, pogrešali tudi to, da ta predlog zakona ne ureja vprašanja dostopnosti do medicinskih pripomočkov. Zelo pomembno vprašanje. Upali smo, da se v tem predlogu zakona bo uredila tudi ta problematika, saj vemo, da mnoge kategorije, ki rabijo medicinske pripomočke - gluhi, naglušni ali pa uporabniki invalidskih vozičkov - se srečujejo s hudimi težavami, tudi finančnimi, pri dostopu do teh pripomočkov, ki naj bi jim sicer omogočili lažje življenje. Že prejšnja vlada je sicer obljubila, da se bodo te zadeve uredile s sprejetjem Zakona o izenačevanju možnosti invalidov, vendar, kot kaže, tega zakona očitno še nekaj časa ne bomo dočakali. Podpiramo v naši poslanski skupini ta predlog zakona, saj bi po navedbah predlagatelja zagotavljal visok standard, kakovost in tudi varnost medicinskih pripomočkov. Hvala.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavkami, spoštovane kolegice in kolegi! Zakon je pomemben, saj mora zagotavljati ustreznost in varnost uporabe ustreznih medicinskih pripomočkov, zagotoviti njihovo dostopnost za vse državljane in po primerni ceni. Sam predlagatelj, to je Vlada, je posebej izpostavil vprašanje dostopnosti do medicinskih pripomočkov, ki ga ta predlog zakona ne razrešuje. Na odboru smo dobili zagotovilo, da bo, če se bo pri implementaciji zakona pokazalo potrebno, Ministrstvo za zdravje s tem v zvezi pripravilo novelo zakona. Vprašanje dostopnosti do zdravstvenih storitev, do zdravil in tudi do medicinskih pripomočkov mora biti rešeno takoj in zagotovljeno vsem enako. Enaka dostopnost v zdravstvu mora biti po mnenju Poslanske skupine SLS osnovno načelo zdravstvene zakonodaje. Pomembno je tudi, da zakon pravilno uskladi nadzor in strokovno prodajo medicinskih pripomočkov in svobodno gospodarsko pobudo oziroma konkurenco na trgu, ki pripomore do ugodnejših cen izdelkov. Največ polemike v razpravi se je odvijalo okoli pripombe Trgovinske zbornice Slovenije na 7. točko 53. člena, kjer bi bilo treba na koncu besedila dodati nov odstavek, da mora minister za zdravje določiti seznam medicinskih pripomočkov, ki se lahko prodajajo v drugih prodajalnah. Predlagatelj, Vlada, se s tem dopolnilom ne strinja, ker država noče prevzeti odgovornosti glede varnosti izdelkov. Mi pa menimo, da mora država urediti prodajo pripomočkov tako, da bo varnost zagotovljena, zato pa sprejemamo zakone. S tem zakonom moramo določiti pogoje za prodajo medicinskih pripomočkov. Po našem mnenju so tehtne tudi pripombe Državnega sveta, ki bi jih morali upoštevati, in pa Nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije, kjer bi morali poleg terapevtske dodati še rehabilitacijske namene, ter tehtno opozorilo na problem, ki ga imajo slepi s prebiranjem vladnih in parlamentarnih gradiv. Zakon bomo podprli, saj gre za pomembno tematiko in za uskladitev s številnimi spremembami, ki so nastajale od leta 2000 v evropski zakonodaji. Rok za začetek uporabe evropske direktive pa je marec prihodnje leto. Pri tem opozarjamo, da je nujno urediti enako dostopnost do potrebnih medicinskih pripomočkov. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Andreja Rihter bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Zakon o zdravstvenih pripomočkih govori in je bil vzpostavljen predvsem zaradi uskladitve z evropskim redom oziroma direktivami Evropske unije, prav tako se drži tudi prejšnjega oziroma včeraj sprejetega zakona o uporabi slovenskega jezika, seveda tudi uporabi razumljivega slovenskega jezika pri vzpostavitvi le-tega. Razvoj tehnologije v zadnjem času pa seveda omogoča prav tako tudi večjo varnost, zaščito bolnikov. Zakon uvaja marsikatere podrobnosti in novosti, ki je Vlada s to uskladitvijo ne nazadnje tudi vnesla v zakon in o katerem smo na široko opravili razpravo na našem odboru. Tako določa poseben priglašeni organ, ki bo spremljal vse aktivnosti v zvezi z odobravanjem novih pripomočkov in tudi s spremljanjem škodljivih oziroma neugodnih posledic, ki so povezane z uporabo pripomočkov. V ta namen pa je posebej vzpostavljen tudi sistem nadzora. Zakon pa tudi dobro opredeljuje pogoje in ukrepe, ki morajo biti vpostavljeni v zvezi s kakovostjo in varnostjo, pa tudi zmogljivostjo in zagotavljanjem teh pripomočkov. Poleg tega gre za pomembno vsebino, kot je z zakonom urejeno spremljanje stranskih učinkov, ki se pojavijo ob uporabi le-teh. In vzpostavlja se enotna baza, ki bo tudi enotna za celo Evropsko unijo in jo bodo vodili v okviru Evropske agencije za zdravila. Zaradi tega v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona, kakor tudi vse amandmaje, ki jih je sprejel odbor, podpiramo. Posebej tudi zaradi argumenta širokega usklajevanja z nevladnimi organizacijami, kar so potrdili tudi sami ob svoji prisotnosti na seji odbora. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Štefan Tisel bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Prav lepo pozdravljeni. Gospod podpredsednik, spoštovani gospod sekretar s sodelavkami. Poslanke in poslanci. Dopolnjeni Predlog zakona o medicinskih pripomočkih pomeni uskladitev slovenske zakonodaje z novosprejetimi direktivami Evropske unije in njihova implementacija v slovenski pravni red. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je zakon ustrezen in ga bomo podprli. Na matičnem odboru smo predlagali več amandmajev, ki nekatera določila bolje opredeljujejo. Večino amandmajev je odbor sprejel in so vključeni v besedilo zakona. Zakon ureja opredelitev pojmov, kot so medicinski pripomoček, aktivni medicinski pripomoček za vsaditev, "in vitro" diagnostični pripomoček, medicinski pripomoček, izdelan za posameznega uporabnika, in drugih izrazov. Medicinski pripomočki so razvrščeni glede na stopnjo tveganja za uporabnika, glede na mesto in način uporabe, vezanost na vir energije ter posebnosti pri razvrščanju določenih vsadkov in protez. Klinične raziskave medicinskih pripomočkov ureja postopek priglasitve klinične raziskave, pogoje za njen začetek in izvajanje, postopek pri spremembi ali prekinitvi klinične raziskave ter obveznost obveščanja o njenem zaključku. Zakon ureja tudi proizvodnjo in promet z medicinskimi pripomočki, predpisuje zahteve, ki jih morajo izpolnjevati proizvajalci, postopek za vnos v register, spremembo podatkov ter izbris iz registra proizvajalcev. Ureja tudi zahtevo za pooblaščene predstavnike proizvajalcev in obveznosti tistih, ki dajejo medicinske pripomočke na trg. Urejen je prost pretok medicinskih pripomočkov, seveda tistih, ki ustrezajo pogojem tega zakona. Promet z medicinskimi pripomočki je dopusten v lekarnah ter specializiranih in drugih prodajalnah, izjema so "in vitro" diagnostični medicinski pripomočki za samotestiranje HIV, ki se lahko izvaja le v lekarnah. Prodajo medicinskih pripomočkov v specializiranih prodajalnah mora spremljati strokovno svetovanje osebja z ustrezno poklicno kvalifikacijo. V drugih prodajalnah se lahko prodajajo le medicinski pripomočki, katerim po tem zakonu v prodajno embalažo ni treba vključiti navodila za uporabo, in medicinski pripomočki, ki so namenjeni zaščiti pred prenosom nalezljivih bolezni. Zakon obravnava tudi spremljanje nezaželenih učinkov medicinskih pripomočkov, vrednotenje teh nezaželenih učinkov in izmenjavo podatkov. O tem mora biti obveščen tudi organ, postavljen za medicinske pripomočke, ki po potrebi tudi ukrepa. Zakon vsebuje tudi kazenske določbe za kršitelje, ki se ne držijo vsebin členov tega zakona oziroma poslujejo nezakonito. Postopki, ki so se začeli pred začetkom tega zakona, se dokončajo po določbah tega zakona. Kot sem že na začetku povedal. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo glasovala za sprejem tega zakona. Hvala.
Hvala. Gospa Cvetka Zalokar Oražem bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi in kolegice, predstavniki ministrstva. Vlada je v parlamentarno proceduro vložila nov zakon o medicinskih pripomočkih. Kot je povedal predstavnik predlagatelja, gre v tehničnem smislu za izredno zahteven zakon, kar se je odrazilo tudi v razpravi na matičnem delovnem telesu, kjer smo z ustreznimi dopolnili pripravili takšno vsebino, ki bo razumljiva, uporabna, predvsem pa jasna oziroma nedvoumna za uporabnike in za proizvajalce, distributerje, predpisovalce. Pri tem upamo, da so dileme v zvezi z nekaterimi definicijami, na katere sta nas na odboru opozarjala gospod Šuštaršič in gospod Vraber, res tako nedvoumne, da ne bo prihajalo do težav pri njihovi vsebini oziroma implementaciji zakona. Gre za vsebino, s katero Slovenija žal zamuja. Zakon mora biti sprejet predvsem zaradi implementacije evropske direktive, katere začetek uveljavitve bi moral biti že v decembru leta 2008, začetek uporabe njenih določb pa je marec 2010. Gre za ureditev tega področja za območje celotne Evropske unije. Zakon podrobno in na novo ureja bistvene zahteve za medicinske pripomočke, nastale na podlagi novih dognanj in spoznanj, novih tehnologij, varnosti in zaščite bolnikov na tem področju. Vsebina je sestavljena iz ponovnih opredelitev pojmov, jasnejše razmejitve medicinskih pripomočkov, drugih izdelkov, medsebojnega sodelovanja članic, natančnejših ureditev, kliničnih raziskav medicinskih pripomočkov, varovanja zaupnosti podatkov s strani udeležencev v sistemu, natančnejšega določanja bistvenih zahtev o skladnosti medicinskih pripomočkov in postopkov, ocenjevanja njihove skladnosti. Kot nam je bilo predstavljeno, je izrednega pomena tudi določitev novega priglašenega organa, ki bo spremljal vse aktivnosti v zvezi z odobravanjem novih pripomočkov, v zvezi s spremljanjem številnih škodljivih ali pa neugodnih posledic, ki bi bile povezane z uporabo posameznih pripomočkov. Za ustrezno izvajanje je zato potreben tudi poseben sistem nadzora, ki vsem, ki te pripomočke uporabljajo oziroma jih predpisujejo, omogoča oziroma jih zavezuje k poročanju o morebitnih škodljivih oziroma nezaželenih učinkih. Prepričani smo, da vsebina tega zakona daje temelj in možnost izvajanja načel evropskega in s tem tudi slovenskega pravnega reda o varovanju zdravja bolnikov in uporabnikov, določa ustrezno varstvo in varnost okolja ter omogoča prost pretok medicinskih pripomočkov v evropskem notranjem trgu. Ker gre za vsebino, ki je nujno potrebna, bomo v Poslanski skupini Zares zakon podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 11. 2009. V razpravo dajem 22. člen ter amandma poslanskih skupin LDS, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o tem členu in dajem v razpravo 23. člen ter amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem prehajamo na 53. člen, ki ga dajem v razpravo. Tu je tudi en amandma poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? [[Da.]] Gospod Tisel, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. K 53. členu je amandma, sedmi odstavek 53. člena se spremeni tako, da se glasi v celoti: "V drugih prodajalnah se lahko opravlja promet na drobno le s tistimi medicinskimi pripomočki, katerim v skladu s četrtim odstavkom 33. člena tega zakona v prodajno embalažo ni potrebno priložiti navodil za uporabo in se lahko varno uporabljajo brez strokovnega svetovanja ter medicinskimi pripomočki, ki so namenjeni zaščiti pred prenosom nalezljivih bolezni." To obrazlagamo s tem, dopolnitev sedmega odstavka, da se še posebej opredeljuje promet z medicinskimi pripomočki na drobno v teh drugih prodajalnah, in sicer menimo, da je treba zaradi upoštevanja načela pravne varnosti in varnosti pacientov ter potrošnikov jasno in nedvoumno opredeliti, kateri medicinski pripomočki se smejo prodajati v drugih prodajalnah. Zato predlagamo, da se sedmi odstavek dopolni z delom, da se lahko varno uporabljajo brez strokovnega svetovanja. To je dodano. S tem se jasneje opredeljuje, da se lahko v drugih prodajalnah prodajajo le tisti medicinski pripomočki, ki v skladu s četrtim odstavkom 33. člena tega zakona v prodajno embalažo ni treba priložiti navodil za uporabo in se lahko varno uporabljajo brez strokovnega svetovanja ter medicinskimi pripomočki, ki so namenjeni zaščiti pred prenosom nalezljivih bolezni. Hvala.
Hvala lepa. Želi k 53. členu še kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajam k 61. členu in amandmaju k 61. členu, ki sta ga vložile poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi o 61. členu kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo k 67. členu in amandmaju k 67. členu poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo k 68. členu in amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 68. členu. Želi kdo razpravljati? Ne želi. Zaključujem razpravo. Ker ne želi nihče več razpravljati o zakonu, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 15. točki dnevnega reda, predvidoma ob 21.40. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOGA DEKLARACIJE O AKTIVNI VLOGI SLOVENIJE PRI OBLIKOVANJU NOVE SVETOVNE POLITIKE PODNEBNIH SPREMEMB. Predlog deklaracije je v obravnavo zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Bojanom Kontičem. Besedo dajem predstavniku predlagateljev deklaracije Matevžu Frangežu za dopolnilno obrazložitev predloga deklaracije. Gospod Frangež, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, najlepša hvala. Spoštovane in spoštovani. Ključni zaveznik vzpona človeške vrste je narava, ki nas je obdarila z rokami, da spreminjamo svet in idejami, da poganjamo razvoj. Danes vemo, da je človeštvo s svojim načinom življenja preseglo sposobnosti Zemlje in njenih naravnih virov. Narava nam pošilja jasna sporočila, da smo zlorabili njeno radodarnost. Izzivi pred nami zato še nikoli niso bili tako jasni, naloge pa tako odgovorne. Potrebujemo odločno ukrepanje v Sloveniji, Evropi in v svetu, da omilimo posledice podnebnih sprememb. Če tega ne bomo storili utegnemo ogroziti ne le kakovosti življenja, ampak sam obstoj človeške vrste, civilizacije in planeta, kot ga poznamo danes. Naše generacije so morda soočene z največjimi izzivi v zgodovini človeštva. Vse bolj postaja jasno, da ni pomembnejše politike od politike podnebnih sprememb. Te nimajo meja, njihove posledice pa utegnejo biti usodne, s korenitimi spremembami za vse nas. Predlog deklaracije postavlja Državni zbor kot najvišji organ demokratične oblasti na vodilno mesto v zavzemanju Slovenije, da dosežemo, prvič, učinkovit in ambiciozen globalni dogovor za boj proti podnebnim spremembam in nujno prilagajanje na njihove nezaustavljive posledice. In drugič, opredeljuje poziv k oblikovanju učinkovite politike za prehod Slovenije v nizko oglično družbo in družbo trajnostnega razvoja. To so izzivi, ki morajo združevati Slovenijo. Podnebne spremembe in nujno potrebne družbene in tehnološka transformacija morata postati nov strateški kompas Slovenije. To mora postati tretje razvojno soglasje. Brez širokega političnega zavezništva tega ni mogoče doseči. Naj na tem mestu povem, da me veseli, da je deklaracija tudi na matičnem delovnem telesu doživela visoko stopnjo soglasja. Deklaracija je nastala v tesnem sodelovanju s slovenskimi nevladnimi organizacijami, ki se jim za njihov pomemben prispevek v imenu predlagateljev najlepše zahvaljujem. Veliko bolj kot politika so sposobni videti izzive izza današnjega trenutka, ker so sposobni videti resnične nevarnosti pred nami. Predstavljajo tisto dobro vest človeštva in silijo politiko, da naredi tisto, kar je prav. Mednarodna energetska agencija je v svojem lanskem poročilu ugotovila, da se tempo rasti CO2 v ozračju bistveno pospešuje in je že presegel najslabše, najbolj črne napovedi medvladnega panela za podnebne spremembe. Glede na trenutni tempo svetovne rasti in porabe energije ter posledičnih izpustov toplogrednih plinov, drvimo proti dvigu povprečne svetovne temperature za 6şC glede na predindustrijsko obdobje. Spoštovani in spoštovane, za 6şC! Vemo, da se je v zgodovini to enkrat že zgodilo - pred 254 milijoni let. Posledica je bila zastrašujoča. Izgubili smo 90% vseh dotlej znanih živalskih in rastlinskih vrst. Takrat je zemlja za to, da se je segrela za 6şC, potrebovala 20 tisoč let. Mi utegnemo isto rast doseči v zgolj 200 letih. To je samo ena od zastrašujočih ilustracij velikih sprememb. Praktično vsi scenariji pa govorijo o veliki spremembi podnebja, Slovenija, denimo, v subtropskem pasu, spremenil se bo izgled naše krajine, podnebje pa bo izrazito nestabilno. Pod vodo bo Tartinijev trg v Piranu, ob njem velik del slovenske obale. Že leta 2035 naj bi izginili veliki alpski ledeniki, ponekod bo vode preveč, ponekod odločno premalo. Povsod po svetu, še najbolj pa v nerazvitih predelih sveta se bo odvijal srdit boj za naravne vire, začenši s hrano in vodo. To bo vodilo v nove vojne, nove spopade, revščino in lakoto. Tudi mi v lepi in majhni Sloveniji ne bomo imuni pred temi vplivi in temi uničujočimi posledicami. Še nekaj tednov nas loči od podnebnega vrha v Kopenhagnu. Napredna in odgovorna svetovna javnost ima visoka pričakovanja, da v Kopenhagnu dosežemo ambiciozen, zavezujoč, učinkovit in pošten globalni dogovor, ki bo zagotovil omejitev rasti povprečne globalne temperature pod 2şC, glede na predindustrijsko obdobje. Glede tega pričakovanja, žal, ne moremo biti optimisti, saj se globalne razmere spreminjajo in lahko pri velikih igralcih, ki so hkrati tudi največji onesnaževalci, opazimo premalo ambiciozna in premalo odgovorna stališča. Obstaja pa upanje, kot je bilo v Riu in v Kjotu, da bo sam vrh prinesel ambicioznejše rezultate od teh, ki jih lahko pričakujemo danes. Toliko bolj je zato pomembno, da danes Državni zbor, kot najvišji organ demokratične oblasti, pošlje svoje sporočilo slovenski in mednarodni javnosti, da pričakujemo dogovor z jasnimi, ambicioznimi zavezami za 80% globalno zmanjšanje emisij toplogrednih plinov do leta 2050, zmanjšanje koncentracije toplogrednih plinov v ozračju na 350 delcev na milijon C02, zmanjšanje emisij toplogrednih plinov razvitih držav za 40% do leta 2020, glede na leto 1990, zavezo razvitih držav za nova in dodatna javna sredstva za ukrepe blaženja in prilagajanja v državah v razvoju z novim in učinkovitim finančnim mehanizmom, da bodo tudi države v razvoju sposobne prilagajanja in prispevanja k zmanjšanju globalnih izpustov. Cilj: ustavitev bruto kršenja tropskih gozdov do leta 2020 in s tem zmanjšanje 20% prispevka globalnim emisijam, ki ga povzročata krčenje in degradacija tropskih gozdov. Ob teh pričakovanjih, usmerjenih v Kopenhagen, za učinkovit globalni spopad s podnebnimi spremembami, Državni zbor s to deklaracijo postavlja tudi pričakovanje, da s svežnjem zakonodaje in ukrepov pospešimo prehod Slovenijo v nizkoogljično družbo. Pri tem potrebujemo ob že napovedanem zakonu o podnebnih spremembah tudi učinkovit, celovit in dobro koordiniran nacionalni program za hiter prehod Slovenije v družbo trajnostnega razvoja. Drugače povedano, potrebujemo slovenski "green deal". Vsi vemo, da nismo in da verjetno ne bomo dosegli zavez, ki smo jih prevzeli v Kjotu. To za nas ne sme biti izgovor, treba pa je kritično presoditi, zakaj smo bili pri tem neuspešni in vzpostaviti učinkovit model spoprijemanja s podnebnimi spremembami. Proces prilagajanja zahteva veliko denarja, tako v Sloveniji kot tudi v svetu, toda odlašanje z ukrepi bi pomenilo življenje na zelo drag kredit. Obstajajo relevantne ocene o tem, da nas bo prilagajanje v svetovnem merilu stalo do 1,5% svetovnega BDP. Neukrepanje pa bo rezultiralo v 20% upadu svetovnega BDP in vprašajmo se, kaj je dražje in kaj je modro storiti danes na prelomu v novo desetletje. Pri tem smo trdno prepričani, da je nujno potrebna energetska transformacija tudi velika priložnost za naše gospodarstvo. Na tem področju imamo tudi v Sloveniji dovolj znanja in dovolj vizije, da prilagodljivo slovensko gospodarstvo usmerimo v področje, ki bo nedvoumno največja in najhitreje rastoča gospodarska panoga v naslednjih desetletjih, ki bo ustvarjala velike priložnosti tudi za izvoz slovenskega znanja in podnebnih tehnologij. Slovensko gospodarstvo je na tem področju nekaj pomembnih korakov pred politiko in je s prilagoditvami že začelo. Naši ljudje so zavezniki odločnega ukrepanja. Po raziskavi Eurobarometra kar 80% Slovenk in Slovencev izraža veliko zaskrbljenost zaradi podnebnih sprememb in poziva k odločnemu ukrepanju za zmanjšanje emisij in učinkovito prilagajanje na neizbežne posledice podnebnih sprememb. Po najnovejši raziskavi Mediani, ki jo je le-ta pro bono opravila za nevladne organizacije, združene v akcijo Ukrepaj zdaj, so podnebne spremembe na visokem prvem mestu med problemi 21. stoletja, ki skrbijo slovensko javnost. 76% naših ljudi meni, da je treba ukrepati takoj, ker nam časa že zmanjkuje. Ta zaskrbljenost ljudi naj bo politična spodbuda in odgovornost za vse nas, da ukrepamo. Ko se ozremo v prihodnost, pripremo oči, vidimo največkrat otroke, kako se igrajo na zeleni trati, pod zelenimi drevesi, mimo njih teče potok čiste pitne vode. Sonce pa jih nežno greje na širokem modrem nebu. To je podoba iz mojega otroštva. In ni večjih sanj od teh, da bi bili tega obilja tega čudovitega planeta deležni tudi naši otroci, skupaj z vrstniki in generacijami povsod po svetu. Te sanje pa od nas terjajo zavezo. Delo in sodelovanje za uresničenje te zaveze nas mora združiti, ker ni večjega in plemenitejšega cilja od te odgovornosti. To je obljuba, ki jo moramo dati otrokom naše prihodnosti. Če ne damo te obljube, tvegamo, da nas prihodnji rodovi ne bodo mogli nikoli pozabiti, ker jih bo na nas in na naše napake opominjala beda sveta, v katerem bodo živeli. Spoštovane in spoštovani, vabim vas, da danes skupaj naredimo nekaj dobrega kot eno od prvih dejanj, ki jih moramo storiti na poti do visokega cilja, da generacijam naših otrok in vnukov to skupnost in ta planet zapustimo kot dobro dediščino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog deklaracije je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici odbora gospe Bredi Pečan za predstavitev poročila odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Odbor za okolje in prostor je na 5. nujni seji 6. novembra obravnaval Predlog deklaracije o aktivni vlogi Slovenije pri oblikovanju nove svetovne politike podnebnih sprememb, ki ga je Državnemu zboru poslala v obravnavo skupina poslancev, s prvopodpisanim Bojanom Kontičem. V uvodni predstavitvi predloga deklaracije je predstavnik predlagateljev, kolega Matevž Frangež, povedal to, kar smo ravnokar slišali, tako da ne bi ponavljala. Bi pa dopolnila njegovo predstavitev samo s svojim osebnim vložkom. Današnja ena ura odmora, ko smo zapravljali denar in čas državljanov in energijo za sedanje [[...]] [[Nerazumljivo]] [[...]]te dvorane, ne kaže [[...]]
Gospa Breda Pečan, vsaj čim krajše, ker gre za poročilo matičnega delovnega telesa.
[[...]]k našemu prispevku k zmanjševanju podnebnih sprememb. Zato bi bilo zelo dobro, da bi to deklaracijo tudi zares sprejeli. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je predlog deklaracije preučila z vidika njegove skladnosti z ustavo in s pravnim sistemom naše države in z zakonodajno-tehničnega vidika. Na osnovi mnenja Zakonodajno-pravne službe je bilo vloženih nekaj amandmajev, ki jih je odbor potrdil kot svoje amandmaje. Vlada je deklaracijo podprla. V okviru splošne razprave je bila dana enotna podpora predlogu deklaracije, v kateri je opredeljena aktivna vloga Slovenije pri oblikovanju nove svetovne politike in do podnebnih sprememb. Deklaracija, skupaj z že sprejetimi stališči Slovenije za decembrsko konferenco o podnebnih spremembah, daje podporo Vladi, da gre na konferenco z ambicioznimi stališči, vendar pa so lahko na konferenci sprejete tudi drugačne rešitve. V tem smislu je bilo tudi rečeno, da bi bilo v luči te deklaracije smiselno ugotoviti, kakšni so naši razvojni načrti glede na bližnjo in dolgoročno situacijo. Državni zbor bi se moral zavezati, da bo Slovenija ne glede na rezultate podnebne konference v Kopenhagnu uresničevala cilje, ki so opredeljeni v predloženi deklaraciji. Cilji so namreč zastavljeni na nivoju, za katerega ni možno verjeti, da bodo glede na odločitev Združenih držav Amerike, največjega onesnaževalca na svetu, na Zemlji, sprejeti taki cilji, kakršni so sicer v okviru Evropske unije bili zastavljeni. Povedati moram, da je odbor sprejel amandmaje kot svoje amandmaje, trije amandmaji k prvemu delu deklaracije in k naslovu na predlog Zakonodajno-pravne službe. Vložena pa sta bila tudi dva amandmaja k tretjemu poglavju deklaracije, ki so jih predlagale poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares, Demokratske stranke upokojencev in Poslanskega kluba LDS. Oba amandmaja je odbor tudi sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima državni sekretar Ministrstva za okolje in prostor mag. Zoran Kus.
Najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Danes Državni zbor prvič v svoji zgodovini razpravlja o podnebnih spremembah. In že samo to dejstvo je pravzaprav zgodovinsko. Vlada je sprejela mnenje k deklaraciji, in sicer je deklaracijo ocenila kot dober dokument, kot pravi dokument ob pravem trenutku. Dokument vsebuje skrb, vsebuje poziv, vsebuje zavezo in podporo ciljem in prizadevanjem Slovenije v okviru EU za sprejem ambicioznega, učinkovitega in poštenega podnebnega sporazuma v Kopenhagnu. Je obenem napotilo Vladi za izvedbo prednostnih nalog na področju podnebnih sprememb, obenem z njo Državni zbor zavzema ustrezno politično držo v okviru EU, politično držo Slovenije na področju podnebnih sprememb. Globalni podnebni sporazum naj bi omejil temperaturo v okviru dveh stopinj Celzija. Kaj pomenita dve stopinji Celzija? To je približno razlika med dolgoletno povprečno temperaturo Portoroža in Ljubljane. Če bo temperatura narasla za dve stopinji Celzija, pomeni, da bo Ljubljana postala podnebno Portorož. Brez ustreznih podnebnih ukrepov pa bo globalna temperatura narasla tudi za 5, 6 in več stopinj Celzija. O teh posledicah je že govoril gospod Frangež, zato jih seveda ni treba ponavljati. Dodal bi še en sam podatek. Takšna koncentracija CO2-ja, kot je danes v zraku, je za 35% večja, kot je bila kdaj koli v zadnjih 650.000 letih. Kaj to pomeni za Slovenijo? Če bo temperatura narasla, globalna povprečna temperatura za 3 stopinje Celzija, bo v Sloveniji narasla za 4. Če bo povprečna globalna temperatura narasla za 4 stopinje Celzija, bo v Sloveniji narasla za 6. To pomeni, da bodo podnebne spremembe bolj prizadele Slovenijo, kot pa nekatere druge kraje in tudi na ozemlju Slovenije bodo razlike. Najbolj naj bi bile prizadete Alpe, obala, Kras. Predvsem bodo daljša sušna obdobja in le-ta bodo bolj ekstremna, intenzivna bodo vremenska neurja, kot so toče, viharni veter, močni nalivi, velike poplave, plazovi. Če karikiram. Komisija za ocenjevanje škode po vremenskih neurjih bo zelo pogosto na terenu. Naj zaključim. Deklaracija vsebuje pravzaprav vse elemente, ki izhajajo iz vladnih dokumentov in iz dokumentov Evropske unije na področju podnebnih sprememb, zato Vlada v celoti podpira predmetno deklaracijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke mag. Radovan Žerjav. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Zavedati se moramo, da je deklaracija sama po sebi najbolj splošen dokument, ki ga Državni zbor sprejema na določeno temo. In o podnebnih spremembah, globalnem segrevanju, trajnostnem razvoju, alternativnih virih energije in podobno se danes, žal, še vedno govori preveč splošno. Nimamo nobenih konkretnih rešitev. Imamo le visoko leteče ambiciozne načrte o omejevanju podnebnih sprememb, zmanjševanju globalnih emisij, omejevanju krčenja gozdov in podobno. Znanstveniki, okoljevarstveniki sicer res svarijo s konkretnimi podatki in številkami, vendar na drugi strani tukaj, kjer naj bi se sprejemali konkretni predpisi o tem, kako ravnati z našim okoljem, tukaj pa ni neke prave učinkovitosti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zavedamo, da gre za globalni problem. Vendar ne globalni zgolj v svetovnem merilu, ampak globalni tudi v smislu nereševanja. Vsi vemo, da problem je, da se onesnaženost veča, da se izpusti CO2, žal, ne manjšajo, da se alternativni viri energije, obnovljivi viri energije uvajajo mnogo mnogo prepočasi. Zadeve pa se rešujejo, žal, z deklaracijami, sporazumi, protokoli in tako naprej. Pa seveda to ni absolutno kritika te deklaracije, da se razumemo. Že prav, saj tudi to podpiramo, tudi takšna načelna stališča absolutno morajo biti. Pa konkretne rešitve? Zakaj jih ni in ni? Je vse skupaj le politika? Je vse skupaj samo velik denar? Ali pa je to tudi kakšen boj velikih lobijev. Žal bo verjetno tudi vsemu temu treba prikimati. Seveda bomo tudi poslanci Slovenske ljudske stranke podprli predlagano deklaracijo, že zaradi podpore vsem prizadevanjem za izboljšanje okolja, v katerem živimo. Prepričani pa smo, da zavezanost Slovenije trajnostnemu razvoju zaradi tega ne bo nič večja. Tudi ozaveščenost slovenske družbe zaradi tega ne bo, žal, nič večja. Lahko pa je to pomemben signal ali pomembna gesta tako Slovenkam in Slovencem kot tudi vsej Evropi. V deklaraciji je zapisano tudi, da Državni zbor pričakuje, da si bo Slovenija v sklopu pogajanj za sklenitev novega globalnega dogovora o politiki podnebnih sprememb po letu 2012 skupaj z drugimi prizadevala storiti vse kar je v njeni moči, da bo na podnebni konferenci v Kopenhagnu sprejet ambiciozen, pošten in učinkovit globalni podzemni sporazum, ki bo zagotovil omejitev rasti povprečne globalne temperature pod 2 stopinji Celzija, v primerjavi s predindustrijsko dobo. Vsi skupaj si najbrž želimo, da bi to tudi bilo v Kopenhagnu uresničeno. Rečem lahko le to, da v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke to enostavno in preprosto pričakujemo, ne glede na to, ali bi ta deklaracija danes bila tukaj sprejeta ali ne. Želimo pa si tudi, kot sem že omenil, da bi se končno te deklaracije, resolucije, protokoli in vse ostalo, sporazumi, začeli pospešeno izvajati. Premalo je govoriti, potrebna je akcija. Tudi vseh nas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Lep dober večer. Deklaracija je potrebna in sploh ni dvoma, da je v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ne bi podprli. Vendar pa bi bilo dobro, če bi naredili kaj več od deklaracije. Marsikaj je bilo predlagano in Slovenska nacionalna stranka je v svojih mandatih od leta 1992 naprej predlagala obilico ukrepov, pa niti eden ni bil sprejet. Zanimivo je, kako se je vedno govorilo o tem, da je treba čuvati ekologijo, da je treba spoštovati naravo in ohranjati naravne dobrine, pa vendar se na tem področju skoraj nič ni naredilo. Zato je nesmiselno sedaj govoriti o tem, kako je deklaracija pomembna, kako je premalo, ampak upamo, da bo Vlada naredila kaj več, da bo Vlada začela ukrepati. V prvi vrsti je treba vedeti, da 2 stopinji Celzija znižanja temperature v Sloveniji ni mogoče doseči z nobenim ukrepom, če se to ne zgodi na globalni ravni. Slovenija nima meja zazidanih in da bi bila klima drugačna, kot je v okolici. Zadeva se pretaka kot vezna posoda in zato to ni mogoče. Zato je treba narediti čim več, da bomo v tej skupni vezni posodi pomagali preživeti in ne dovoliti prevelikih mešanj teh naravnih vplivov. Zato je v prvi vrsti treba že pri fitofarmacevtskih sredstvih upoštevati, da je nujno treba omejiti njihovo uporabo, prepovedati, ne zgolj omejiti, uporabo pesticidov, še posebej nekaterih posebnih fungicidov, repelentov in pa tudi ostalih substanc, ki so zelo škodljive za okolje, ampak ne prinašajo dobička nikomur drugemu kot zgolj kmetom. Ampak še to na kratek čas. Na daljši čas škodijo celotni naciji s pojavom bolezenskih stanj, raznih rakastih obolenj, tumorjev in vsega mogočega podobnega. Tukaj država ni naredila še nič. Nujno je treba uporabljati obnovljive vire energije. V prvi vrsti sončno energijo. Imeli smo nekaj primerov, ko so hoteli na vsak način gospodje iz prejšnjih mandatov pripeljati v Slovenijo vetrno energijo. In je takrat gospod Kopač celo iztrgal iz Nature 2000 določeno območje, da naj bi tam gradili vetrne centrale. Danes država to še vedno počne, čeprav je dokazano, da se to ne izplača, da je izkoristek premajhen, pa vendar nekateri gospodje, žal je eden že pokojni, so prejeli takrat določene denarje v žep in zadeva gre še vedno naprej. Ne vem, zakaj, pa vendar je nekaterim v drugi vrsti dobrobit države in predvsem naravno okolje, ampak jih zanima predvsem lastna korist. Mislim, da je treba nujno izvesti in uporabljati čim več fotovoltaičnih elektrarn. Dejstvo je, da ima Španija, recimo, in še katere druge države - Portugalska, zakon, kjer je več kot 400 kvadratnih metrov površine na določeni stavbi, je nujno treba imeti fotovoltaično elektrarno. Pri nas se to ne dela in izgubljamo energijo. Danes so izkoristki teh fotovoltaičnih elektrarn že tako veliki, da se ta investicija izplača, in to v manj kot 10-ih letih, kar ne moremo reči za klasične hidrocentrale. Država bi morala tukaj izvajati subvencije, da tisti, ki bi to naredil, bi dobil neko finančno nadomestilo, kar Evropa že počne, obenem pa počnejo tudi posamezne države. Vendar pri nas ni posluha. Ko je Slovenska nacionalna stranka v prejšnjem mandatu vložila amandma k temu zakonu, ste ga, spoštovane gospe in gospodje, enostavno brisali. Ravno tako je treba izvesti tudi gradnjo pretočnih električnih central na Muri. Okoljevarstveniki lahko govorijo, da je to slabo - pa ni slabo! V celotnem Pomurju je nivo talnice padel tako zelo, da je ogroženo ne le kmetijstvo, ampak tudi oskrba s pitno vodo. S pretočnimi hidrocentralami, se nivo talnice dvigne do te mere, da se te zadeve rešimo, obenem pridobimo še energijo. Zavedati se je treba, da s tem ne uničujemo biotopa, biotop se celo razraste, je večji, kajti z rahlim dvigom gladine Mure se rokavi povečajo, napolnijo z vodo in ta biotop, ki je tako pomemben, da se ohrani, ostane. V nasprotnem primeru biotop izginja, kajti teren se suši in zadeva je neponovljiva pravzaprav. Naprej je treba nujno povedati nekaj o prometu. Še vedno se valijo po slovenskih cestah kolone in kolone in kolone kamionov. Slovenska nacionalna stranka je že v treh mandatih poskušala spraviti te kamione na železnico, pa vendar to ni mogoče. Ni mogoče zaradi močnih prevozniških lobijev, ki imajo zaslombo v določenih političnih strukturah in sem prepričan, da določeni gospodje iz teh političnih struktur dobivajo mastne denarce v žep. Ni važno, da kamioni uničujejo avtoceste, ni važno, da onesnažujejo okolje in Slovenija je pripravljena raje plačati 80 milijonov kazni v evropski sklad, kot pa da bi omejila tem kamionarjem prevoze čez Slovenijo. Seveda nekateri preferirajo lastno korist pred koristjo države, pred koristjo našega naroda in konec koncev, če rečemo, kar človeštva. Enostavna je zadeva, da se kamioni morajo dati na vlake, pa vendar je to za nekatere pretežko, prehudo in enostavno nočejo iz tistega kroga, ki nosi denar, nočejo ven. Ravno tako je treba izvesti tudi gradnjo verige elektrarn na Savi. Ravno včeraj smo razglabljali o tem, kakšna neumnost je, da se tam ne dovoli gradnja še ene hidrocentrale, kajti naj bi bilo neko ozko območje tam ob Savi zaščiteno z Naturo 2000. Tudi tukaj sem prepričan, da gre za kakšne denarje, ni rečeno, da niso tukaj zadaj tudi kakšni hrvaški interesi, ki namerno rušijo to našo možnost izgradnje. Velika neumnost je govoriti o biotopu na kilometru in pol ob Savi, ko pa vendar vemo, da je tok Save bistveno daljši. In če vzamemo ves tok Save od Zidanega mosta navzdol, kakšnih posebnih razlik ne vidimo, to se pravi, je tisti biotop zelo sporen in morajo biti kakšne druge zadeve za bregom, da ga tako silno ohranjajo. Ravno tako je naša stranka dala že tudi nekajkrat pobudo za gradnjo tako imenovanih zelenih mostov. V odsekih avtocest se zgradijo enostavni pokrovi, če tako rečem, betonski pokrovi in se na te pokrove lahko odvažajo odpadki, smeti, po domače, se po določeni kubaturi teh smeti ali pa recimo, ko je teh smeti en meter ali pa dva metra na debelo posuto, se jih prekrije s pol metra zemlje in posadi na njih zelenje. In ko se to razrase, se zopet ena plast smeti in na ta način pridobivamo tako imenovani zeleni most, ki, prvič, omogoča živalskim vrstam prehajanje iz enega konca na drugega, kar je zelo pomembno. Po drugi strani pa dobimo kvadratne metre, kvadratne desetmetre, are, hektare in še več zelenih površin, kar nam zopet pri tistih točkah, ko jih plačujemo za izpuste CO2, zelo pomaga. Ne bi mislili, koliko je teh površin, ki se lahko tako naberejo. V parlamentu imamo neke, kako je že, za znanje neke zadeve, ko nam pridejo predavat, ne vem kako se reče, jaz še nisem poslušal, ker [[...]] [[Oglašanje iz ozadja.]] [[...]]Mene že zanima, samo jaz rajši kakšne zadeve poslušam na drugačnem nivoju, ne pa tukaj notri, ko hočejo povedati tako, da bi razumeli tudi tisti na najnižjem skupnem imenovalcu. Zato mislim, da bi bilo dobro, če bi se Vlada povezala s kakšnimi fakultetami, recimo, biologijo, farmacijo, kajti bistveno pri določenih zadevah je tudi, kakšna vrsta flore se nasaja na površinah. Če greste pogledat v New York, boste po New Yorku videli eno vrsto dreves, mislim, da je to ginko biloba, in to iz enega enostavnega razloga. Ta drevesna vrsta čisti zrak. Tega pri nas kot kaže še niso vzeli. Na fakultetah že to vedo, pa to ne pomaga, ker ni posluha v vladnih vrstah. Mislim, da bi bilo smiselno tudi, da se dajo diplomske naloge, pa magistrske naloge, pa doktorati, naj delajo na tem področju, naj iščejo rešitve. Naj iščejo rastlinske vrste, ki vsrkavajo CO2 in v večji meri proizvajajo kisik kot je to običajno za vse zelenoliste rastline. Mislim, da bi morali še marsikaj narediti. Ravno tako, če vzamemo kmetijstvo. Zakaj ne izvajamo sonaravnega gospodarjenja na slovenskih kmetijah? Zakaj dopuščamo, da kmetje trosijo svinjarijo naokrog, pesticide, insekticide, vsega mogočega hudiča, zastrupljajo vodo, zastrupljajo okolje, zato da predelajo 50 kilogramov koruze več. Že sama po sebi je koruza vprašljiva. In če vzamemo, kakšno škodo dela koruza na Ljubljanskem barju, je grozljivo pa se nihče ne zgane. Spoštovana koalicija, pričakujem zakon o Ljubljanskem barju, da boste popravili to svinjarijo, ki jo prejšnje Vlade niso popravile. Dajte narediti to. Naša stranka vam bo z veseljem pomagala pri teh zadevah. In še enkrat, deklaracijo bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Anton Anderlič.
Spoštovani! Drugače kot podpreti deklaracijo ni mogoče. Danes ni ene konference, ni enega politika, ki ne bi vsaj enkrat na dan rekel, kako so podnebne spremembe eden od največjih problemov in kako jih moramo vsi reševati. Deklaracijo razumem kot brezčasovni okvir zavzemanja za nekatere stvari, zato je v tem delu, ko govori o Kopenhagnu, prekratka. Jaz verjamem, da se jo da razumeti, kot jo razumemo v Poslanskem klubu LDS, da gre za časovno neomejeno. In ker moramo biti tudi realni, bo Kopenhagen bistveno nižje zastavil, če sploh bo prišlo do novega dogovora, kot so pa te ambicije v deklaraciji. Še celo tisto, kar smo mi že sprejeli kot Državni zbor kot stališče Evropske unije do podnebne konference v Kopenhagnu. Vsekakor je problem. Tako ali tako je jasno, da je predsednik Združenih držav Amerike in tudi kitajski voditelji so rekli pred enim tednom, da se ne mislijo zavezati za nič. Zanimivo, Rusi so včeraj rekli, da se bodo celo za 25% ali koliko, kar je po mojem isto kot je seveda tista druga obljuba. Ampak ob razumevanju tega, kaj pravzaprav želimo, se je potrebno obrniti nazaj, torej na Kjoto. Kjoto je bil prvi medsebojno dogovorjen, zakonsko zavezujoč dokument za vse akterje. Kje smo? Po ocenah nekaterih se bo v naslednjih dvajsetih letih se poraba nafte zvišala za 40%. Število avtomobilov se bo povečalo za 50%. Torej gremo seveda stran od tega, resni problemi pa nas čakajo. Še toliko bolj, če poslušam ministra za okolje, ki po prvem letu opravljanja funkcije pravi: "Imamo konflikt interesov. V Državnem zboru sprejmejo zahtevne cilje," mislil je na Odbor za okolje, "ampak vendarle mi zaostajamo in teh ciljev ne uresničujemo." Pa kot rečeno, Kjoto je bil prvi medsebojno dogovorjen in zakonsko zavezujoč sporazum. In tukaj je vrsta vprašanj, ki se postavljajo. Že vsak dan slišimo in nam je vsem jasno, da moramo na vsakem koraku vsak pri sebi in vsi skupaj misliti in ukrepati glede tega temeljnega vprašanja za svet v prihodnje. Ampak najbrž je to postalo tako domače in samo po sebi razumljivo, da ko je treba to dejansko upoštevati, tega ne počnemo. Mi imamo vprašanje čisto praktično. Ni dolgo nazaj, ko smo se tukaj notri prepirali v tej dvorani, ali bomo investirali v spodnjo Savo in nuklearko ali bomo investirali v šesti blok v Šoštanj. Čez prst lahko ugotovimo, da gre tukaj, kot bi rekel minister, za konflikt interesov. Ampak je investicija odobrena, požegnana in bo šla naprej. Problemi šele nastajajo. Ni zadosten odgovor, da je pod sedaj določenimi standardi ta investicija, kar se tiče onesnaževanja. To ni ustrezen odgovor, kajti ta "pod tem določenim nivojem" na dolgi rok pomeni, če hočemo iti proti ciljem, ki so plemeniti in jih v LDS-u podpiramo, da bi dosegli znižanje. Povsem praktičen primer. Druga zadeva. Pred kratkim smo dobili na mizo neko brošuro, ki so jo skupaj z nekaterimi inštituti sponzorirali Nemci, kako se boriti proti podnebnim spremembam. Oni pravijo: z lesom. In navajajo celo študijo, bom potem v razpravi kaj več o tem povedal. In če pogledamo praktično, kje smo mi z lesom, kaj z njim počnemo. Ali ga vgrajujemo v stavbe ali ga skladiščimo in kopičimo pozitivne potenciale v tem lesu in tako naprej? Praktično ukrepanje zahteva od nas tukaj in zdaj tudi konkretne zadeve. Če je resolucija neka konkretna politika na nekem področju za neko obdobje in tako naprej, potem mi razumemo deklaracijo kot vseobsežen brezčasovni dokument, ki mora biti vgrajen v sleherno ravnanje slehernika, predvsem tistih, ki smo odgovorni, najsi bo to v vladi, v parlamentu ali v drugih institucijah, da tem ciljem sledimo. Upamo, da bo ta dokument segel čez Kopenhagen in da to ne bo nekaj, kar smo odložili na polico. Treba se je zavedati, tudi od predsednika Vlade ni mogoče pričakovati, da bo te cilje do te mere zagovarjal, da bo ta pečat tako globok, kot bi mi želeli, ker smo ga že opremili s stališči za Kopenhagen, ki so enaki stališčem EU. In tam nastopa EU z enim glasom tako rekoč. Mi smo to soglasje kot država, Državni zbor, dali. Bom pa zelo vesel, če bom ob tem slišal, da ne glede na dosežen ali nedosežen sporazum, jaz se celo bojim, da bo zaradi specifične situacije, v kateri se ta Kopenhagen odvija. Če bi se pred enim letom, sem prepričan, da bi bil ta dokument bistveno drugačen. Po priporočilih mednarodne organizacije IPC-ja in podobnih, ki so strokovno delali podlage, bi zagotovo dobili bolj zavezujoč in bolj ambiciozen dokument. Sedaj moramo biti realni. Prepričani pa smo, da je treba gledati naprej in da tudi od nas marsikaj zavisi. Predvsem pa to, da ne bomo po 15. decembru, ko bo konec Kopenhagna, rekli, saj smo naredili neko plemenito dejanje. Mi želimo ne vem kaj, ampak sledila bodo dejanja. Podprli bomo deklaracijo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Luka Juri.
Odštevamo dneve do zgodovinsko pomembnega dogodka. Decembra letos se bodo svetovni voditelji zbrali v Kopenhagnu z namenom, da sklenejo globalni podnebni dogovor. Posledice podnebnih sprememb so iz dneva v dan bolj očitne, vendar še imamo čas, da preprečimo katastrofo. Tudi Slovenija se mora odzvati na podnebno krizo. To niso naše besede. To je uvod na spletni strani Ukrepaj zdaj, kjer se zbirajo podpisi v podporo peticiji, naj politika, torej mi, hitro in odločno ukrepa v boju proti podnebnim spremembam. Imamo zelo malo časa. Medtem ko mi tu sedimo, se vsak dan kopičijo tone odvečnega ogljikovega dioksida. Temperatura našega planeta pa se počasi, a neizprosno dviga. Podnebne spremembe so največji izziv našega stoletja, v bistvu bomo pa o usodi teh sprememb in posledično o naši usodi odločali v naslednjih nekaj letih. Potem bo prepozno. Prepozno bo zato, ker vsi simulirani modeli podnebnih sprememb napovedujejo, da če se temperatura na našem planetu dvigne za 2 stopinji Celzija, bomo sprožili neustavljive procese, ki bodo pospešili segrevanje planeta, segrevanje v takšni meri, da bo pod vprašajem obstoj naše civilizacije, kot jo poznamo danes. To pa ni le zastraševanje kakšnih okoljskih radikalcev, gre za ugotovitve celotne znanstvene skupnosti. Podnebne spremembe so največji izziv našega stoletja. V naslednjih letih začenši z danes in včeraj, se bomo odločali, ali bomo problem rešili ali bomo pustili, da se problem reši nas. Ne gre za to, ali smo sposobni rešiti planet, ta bo v vsakem primeru obstal, gre za to ali smo sposobni rešiti sami sebe. In glej, kako biblijsko! Podnebne spremembe bodo povzročile prav tisto kar je napovedalo, da naj bi prinesli štirje jezdeci Apokalipse: kugo oziroma pandemije. Kako je ena od teh k sreči še ne tako huda, napovedujejo pa druge. Že kroži po našem planetu, vidimo. Vojno. Vse napovedi pri podnebnih spremembah omenjajo nevarnost vojn zaradi vode, vojn zaradi masovne selitve narodov, zaradi poplav, suš in drugih posledic povišanja globalne temperature. Lakoto. podnebne spremembe bodo povzročile zmanjšanje možnosti za poljedelstvo, posledično za proizvodnjo hrane. In štiri. Smrt. Smrt ne nazadnje naše civilizacije, kot jo poznamo danes, in z njo izbris velikega dela znanja, tehnološkega napredka in elementov lagodne sodobne družbe. Žal na tem področju z mednarodnega političnega odra ne dobivamo dobrih novic. Dogovor med največjima svetovnima onesnaževalcema CO2, ZDA in Kitajsko, ki je bil sklenjen v Singapurju pretekli teden, da na svetovnem vrhu v Kopenhagnu ne bo nobenih zavezujočih odločitev, je močno omajal svetovni vrh, ki se bo začel čez 17 dni in upanja vseh ljudi, ki zremo v ta dogodek. Zato je toliko bolj pomembno, da Evropa, in kot aktiven napreden člen Slovenija, na tem področju stopimo še bolj odločno kot doslej. Če želimo v tem izzivu biti zmagovalci, se moramo soočiti z dejstvom, da je pred nami kar nekaj težkih odločitev, ki bi se jim najraje izognili, a vsako odlašanje bo tako kot pri odlašanju vračila dragega kredita pomenilo, da bo jutri cena, ki jo bomo morali prej ali slej tako ali tako plačati, še višja. Sicer nam pri kreditu odnesejo hišo, pri tem vprašanju pa bo odneslo kar vse skupaj nas. Številne pogumne odločitve bomo morali sprejemati v tem Državnem zboru. In te odločitve so že pred nami. Ena je celo na tej seji Državnega zbora. Novela zakona o davku na motorna vozila je mali kanček v mozaiku potrebnih ukrepov. Socialni demokrati pričakujemo, da bomo ta zakon podprli in da bomo temu pogumnemu ukrepu sledili še z drugimi. Socialni demokrati se zavedamo, da smo mali narod v veliki Evropi, Evropa pa majhen polotok evro azijske celine. Ta pa je le ena od petih na tem planetu. A prav zato se zavedamo, da če želimo rešiti sami sebe in Slovenijo, imamo le eno možnost. Da smo na tem področju ne na repu, niti nekje v povprečju, ampak na vrhu sveta glede naprednih nizkoogljičnih ukrepov. Zato z vsem srcem podpiramo deklaracijo. Je le prvi začetni dokument na dolgi, strmi in težki poti. A vsaka pot, tudi tista dolga 1.000 milj, se začne z enim samim korakom. Že jutri pri davku na motorna vozila bo sledil drugi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Milenko Ziherl.
Hvala lepa. Deklaracija je še en poizkus preusmeritve pozornosti od vsakodnevnih problemov s tako imenovano všečno temo. Na deklarativni ravni smo vsi Slovenci zelo okoljsko osveščeni, žal pa se pri aplikaciji okoljskih rešitev ta množica skrči pod 20%. Takšen delež namreč že uporablja energetsko varčne naprave: od varčnih žarnic, do uporabe biomase in solarne energije. Okoliščine še nekaj časa ne bodo omogočale prevzeti vodilne vloge Slovenije na področju boja proti klimatskim spremembam. Slabo izpolnjevanje zavez iz Kjota, pa opomini s strani Evropske unije v zvezi s prašnimi delci PM10 in PM2,5 pa penali 20 milijonov evrov na leto so slaba popotnica za ambiciozne zaveze o znižanju emisij za 40% do leta 2020 in 80% do leta 2050. Odločitev Vlade, da zaradi varčevanja zapre center za obnovljive vire in varstvo okolja v Pivki, je v nasprotju z načeli in zavezami iz deklaracije. Slovenija porabi po ocenah strokovnjakov okoli 13 megavatnih ur energije letno. Z biomaso, kamor sodijo tudi organski odpadki, bi lahko pokrili 10% potreb. Zaradi neustreznih rešitev v zvezi z organskimi odpadki visi v zraku opomin Evropske unije. Kljub boljši oskrbi s plinom v prihodnosti pa bo padel največji delež kritja energetskih potreb na blok 6 termoelektrarne Šoštanj in blok 2 nuklearke. Blok 6 bo res emitiral nižje specifične količine CO2, torej količine na proizvedeno enoto energije na kilovatno uro, vendar bodo celotne emisije najmanj enake ali pa večje, saj bo proizvodnja do 25% višja. Zamujajo programi izgradnje vodnih elektrarn. Alternativni viri pa zaradi birokratskih ovir niso niti v fazi poizkusne proizvodnje. Morda nam grozi celo energetski mrk, saj je tudi uvoz vprašljiv, ker so bila vlaganja v prenosna omrežja preskromna. Napravili nismo niti kakšnih odločnih korakov v razvoju novih virov. Vodik, gorilne celice, fuzijsko fizijski reaktor nam v večji meri ne bodo na razpolago vsaj nekaj desetletij, saj smo z raziskavami na začetku. Odvisni bomo torej od manj prijaznih energetskih virov glede na emisije toplogrednih plinov. Omeniti velja, da v svetu oziroma v Evropi, ki je vodilna na tem področju, da so že države, ki uvajajo konkretne rešitve, osveščajo in svetujejo. Velika Britanija s svojim zakonom o klimatskih spremembah ali Climate Change Bill, potem z urejanjem prometa v Londonu ima že te prve konkretne ukrepe, prve rezultate. Razvijajo jedrske generatorje nove generacije in so vodilni in so zelo aktivni v informiranju in svetovanju. Kar spomnimo se aktivnosti prejšnjega veleposlanika, ki jih sedanji nadaljuje. V sklop teh aktivnih držav vsekakor sodi Danska, ki je naredila ogromno na področju vetrnih elektrarn, čiščenje odpadne vode in še nekaterih področjih in zato Kopenhagen ni slučajno izbran. Je v vodilni državi s področja boja proti klimatskim spremembam. Na Švedskem je četrt v Stockholmu, ki je energetsko samozadostno. Oskrbuje se večino iz lastnih virov iz lastnih smeti in odpadkov. Vsekakor je pa Nemčija vodilna v novih tehnologijah. Ambiciozni načrti za proizvodnjo vodika v Afriki, velike vetrne elektrarne za " off shore", torej za odprto morje, pilotski projekti zajemanja in hranjenja ogljikovega dioksida in še podobni. Tako imenovane zelene tehnologije pri njih zaposlujejo že poldrugi milijon ljudi in sedaj že prispevajo 8% v bruto družbeni proizvod, do leta 2020 pa načrtujejo do 14% povečanje. Iz države, ki prejema opomine, se je bilo težko postaviti ob bok omenjenim državam, ki že izvajajo konkretne ukrepe v boju proti klimatskim sprememba. Domnevam, da so na pot uspeha krenile s konkretnimi načrti, ter ne samo z lepimi, vendar težko uresničljivimi besedami iz raznih deklaracij. Za všečno, vendar hkrati zelo neživljenjsko deklaracijo po vsem navedenem nima smisla glasovati, zaradi česar se bomo v Poslanski skupini SDS pri glasovanju vzdržali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil dr. Pavel Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Kar takoj na začetku naj povem, da smo v Poslanski skupini Zares veseli, da je do tega predloga deklaracije prišlo, da jo danes obravnavamo na zboru in jo bomo tudi podprli. Res je, da gre samo za deklaracijo, to je nekakšen načelen in splošen akt, ki ne določa in konkretizira podrobnosti klimatske politike, vendar ima, po našem mnenju, takšen dokument pomemben simbolen in političen značaj. Prvič, izraža opredelitev Državnega zbora in tudi njegovo zavedanje o pomenu klimatskih sprememb in njihovemu vplivu na življenje. In drugič, spodbuja Vlado Republike Slovenije, da tudi na področju klimatske politike postavil bolj ambiciozne cilje, kar nam bo omogočilo, da bomo probleme, s katerimi se bomo šele srečevali v prihodnosti, lahko tudi lažje in učinkovitejše reševali. Kot je znano, je pripravo in obravnavo te deklaracije vodila skrb nad usodo vrha v Kopenhagnu, kjer bo zasedanje članice pogodbenic Konvencije Združenih narodov o klimatskih spremembah in na katerem bi se morali dogovoriti o nadaljevanju spoprijemanja s klimatskimi spremembami, potem ko iztečejo zaveze iz Kjotskega protokola, to je leta 2012. Tri tedne pred vrhom v Kopenhagnu še vedno velja velika negotovost v zvezi z zavezujočim dogovorim in celo to, kakšna naj bo, recimo temu, arhitektura novega postkjotskega zavezujočega sporazuma. Nekaj optimizma je seveda vnesla novica, da naj bi se Ruska federacija zavezala zmanjšati emisije toplogrednih plinov do leta 2020 za 25%. Obljube in nakazovanja s strani Združenih držav Amerike so bile dokaj optimistična, danes so že manj. Še vedno ne vemo, kakšna bo vloga in na kaj vse bodo pristali na Kitajskem, v razvijajočih se državah, kot je Indija, Latinska Amerika, Brazilija. Še vedno je usoda tega in njegova arhitektura v veliki meri negotova. Zato se seveda legitimno postavlja tudi vprašanje, ali je Slovenija s svojimi silami tu kakršenkoli pomemben faktor. Ali naj Slovenija omejuje svoje emisije, si nalaga stroške, če vsi drugi, najbolj potratni emitenti tega ne delajo ali govorijo, da ne delajo. Tu je odgovor zelo jasen, namreč omejevanje emisij toplogrednih plinov ni povezano samo z vprašanjem, kakšna bo in koliko bo narasla temperatura, in vse to, kar je že bilo rečeno, ampak je povezano predvsem s tem, ali se države in gospodarstva želijo vključiti, lahko bi rekli. V tekmo za prehod na nizkoogljično družbo in za razvoj nizkoogljičnih tehnologij. Nekateri primeri nekaterih držav so točno pokazali, da so poleg teh problemov s klimatskimi spremembami prav zaveze za zmanjševanje toplogrednih plinov povezane z njihovimi načrti, da bi v tej tekmi za nove nizkoogljične ali neogljične tehnologije prevzeli vodilni položaj. Za Slovenijo je to jasna odločitev - je zraven ali je ni. Če nič ne naredimo, smo izgubili eno razvojno obdobje, obdobje nizkoogljičnih tehnologij. Če smo zraven, če kaj naredimo, če zahtevamo in naredimo ukrepe, s katerimi je možno kaj narediti, smo tu in smo še v igri. To je za nas zelo pomembno vprašanje. Pomembno pri klimatskih spremembah - je bilo že nekaj rečenega o tem, kaj pomeni zvišanje temperature. Jaz tega zdaj ne bom govoril, ker je bilo povedano. Rad bi povedal predvsem to, da klimatske spremembe ne pomenijo kar tako zviševanja temperatur, ampak pomenijo najprej, da naraščajo in se stopnjujejo vremenski ekstremi, da je to najbolj pogost izraz in odraz klimatskih sprememb in da se s tem že srečujemo. Žal, po enem, po drugi strani pa moramo vendarle povedati tudi to, da ni treba vsakega močnejšega dežja, vsakega malo toplejšega dneva pozimi že kar predpisati klimatskim spremembam, da se to lahko dogaja tudi brez takšnih sprememb, da se je dogajalo, pa vendar pogostost dogajanja takšnih nalivov, neurij, orkanov, je s temi spremembami bistveno višja. In to je treba vedeti. Pri klimatskih spremembah ne gre samo za zmanjševanje emisij, ampak gre tudi za vprašanje prilagajanja. Pri prilagajanju je vedno na mestu vprašanje, kaj se bolj izplača narediti oziroma kakšne so koristi in stroški. Mi bomo morali biti soočeni z resnimi vprašanji. Recimo, pri gradnji infrastrukture - ali je naša infrastruktura, ceste, avtoceste, mostovi, strešne kritine in strehe; ali so dovolj robustne, ali moramo graditi bolj robustno infrastrukturo? Ali to pomeni, da bi takšna bolj robustna izgradnja pomenila 20, 25% ali več višje stroške takšne izgradnje, ali pa se nam izplača graditi tako infrastrukturo in tvegamo in rečemo, vsakih pet let, nam bo 100-letna poplava uničila most. To je vprašanje, na katerega moramo znati odgovoriti. In v Sloveniji v tem trenutku na to vprašanje ne znamo odgovoriti. Zato tudi ta resolucija mora spodbuditi Vlado, da svoje strokovne, profesionalne in druge organe usmeri v iskanje takšnih odgovorov, ker jih bomo rabili. Klimatske spremembe torej niso klasični okoljski problem. Daleč od tega! Pravzaprav tudi večina plinov, ki so v tem kontekstu, niso klasični onesnaževalci. CO2 je sestavni del naše atmosfere, tako tudi metan, in omogočajo našo klimo, kot jo poznamo, in okolje, kot ga poznamo. Če ga ne bi imeli, nas ne bi bilo. Ampak, če so zadeve presežene, se zgodijo določene druge stvari. Torej, gre za problem tega, kako bomo prešli v nizkoogljično družbo, in gre za problem tega, da bomo morali popolnoma ali v celoti spremeniti naš odnos in upravljanje in ravnanje z naravnimi viri, predvsem vodo, predvsem z gozdovi, kar je bilo danes omenjeno v povezavi z lesom, in seveda tudi z vsemi drugimi naravnimi viri. Tukaj bomo rabili izjemno, precej drugačno in bolj temeljito politiko, predvsem s tega vidika. Če je količina padavin konstantno enaka približno na slovenskem teritoriju, če pa se bistveno povečuje to, da v manjšem času pade večja količina padavin in je potem suša, potem je jasno, da moramo na področju upravljanja z vodami nekaj korenitega storiti, da moramo začeti zadrževati vode. Mi pa danes z vsemi ukrepi to odtekanje voda še vedno pospešujemo. Zato ta deklaracija ni samo način, kako naj si Državni zbor opere svojo vest, bi rekel, pred javnostjo pred vrhom v Kopenhagnu, ampak mora biti neke vrste dogovora, da bomo na te stvari resno gledali in resno delali tudi naprej. Predvsem bi res poudaril, da ima ta deklaracija nekaj konkretnih priporočil, najprej za Vlado, tudi za nas, da zahtevamo in da želimo, da se postavijo strokovne podlage z analizo stroškov in koristi podnebnih ukrepov v Sloveniji, da se pripravijo vsi relevantni strateški dokumenti, da se strategije razvoja Slovenije popravi z vidika prehoda v nizkoogljično družbo, da se s tega vidika pripravi in popravi nacionalni energetski program in da se končno usposobi Službo Vlade za podnebne spremembe, afektivno, manjšo službo, ki naj ima to kreativno in kooperativno in koordinativno vlogo, ki jo mora opraviti med sektorji, kajti ta zadeva ne spada v sam sektor, najmanj pa seveda, celo lahko bi rekli, okoljskega. Bolj so problemi izraženi v kmetijstvu, prometu in tako naprej. Zato mislim, da je ta deklaracija izjemna priložnost, da v tem Državnem zboru, tako kot ste včeraj videli ob razpravi, ob Naturi, ki sicer ni bila povsem po moji volji in po naši volji cele poslanske skupine, bi si upal reči, da se naredi neko razpravo o tem, ki presega strankarske delitve pozicija-opozicija, tako kot je bilo to enkrat za spremembo tudi včeraj. Mislim, da je to priložnost, žal mi je, priložnost, da naredimo neko drugačno koalicijo v tem zboru, ki bo prečkala svoje meje drugače kot v siceršnjih političnih debatah. Mi bomo, kot sem rekel, v Poslanski skupini Zares ta predlog deklaracije, jasno, podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Franc Jurša.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi. V poslanski skupini vsekakor podpiramo predlog deklaracije, ki je pred nami. Dejstvo je, da je ta deklaracija kot bomo danes verjetno vsi skupaj ugotovili, zares pomembna, saj problematika podnebnih in klimatskih sprememb zadeva vsa živa bitja, tudi seveda vso živo in neživo naravo. Po naši oceni se ob obravnavi problematik klimatskih sprememb ne moremo izogniti problematiki upravljanja z naravnimi viri, saj je ravno neustrezno upravljanje z naravnimi viri eden od glavnih razlogov za nastale klimatske spremembe. V poslanski skupini z zaskrbljenostjo ugotavljamo, da je Republika Slovenija v zadnjih 20-ih letih nazadovala, kar se tiče osveščenosti države glede onesnaževanja okolja, saj smo po kriterijih ogrožanja okolja, ki velja v Evropski uniji pristali na repu evropskih držav. Zato mora naša država resno pristopiti k temu, da pomembno prispevamo k izboljšanju stanja okolja. Po naši oceni imajo pri tem izjemno pomembno vlogo tudi nevladne ekološke organizacije, ki glasno opozarjajo na kritično stanje in neustrezno ravnanje na področju varovanja okolja. Eden od največjih onesnaževalcev okolja je vsekakor promet, natančneje tovorni promet. V Republiki Sloveniji se srečujemo s to problematiko predvsem zaradi tranzicijskega prometa skozi našo državo, saj se po naših cestah vsak dan vali na tisoče težkih tovornjakov. Še posebej je ta problematika pereča na področju severovzhodne Slovenije. Na primer, na območju Gornje Radgone, ki ga niti odprtje novega dela pomurske avtoceste ni rešilo težkega prometa. Tovornjaki se namreč z vožnjo skozi mesto izogibajo plačevanju cestnine. Kar pa prebivalci tega mesta še vedno obremenjuje, tako ekološko kot tudi v smislu zmanjšanja varnosti v cestnem prometu. Ena od možnih rešitev, o kateri se sicer govori že leta in leta, je preusmeritev tranzitnega prometa na odprte vlake. Žal pa se o tej rešitvi le pogovarjamo, do realizacije pa ne pride zaradi izgovorov, češ, da je osna obremenitev, ki jo prenašajo slovenske železnice, preslaba in podobno, ter da bi bilo predrago, če bi šli v prenovo železniške infrastrukture v te namene. Poleg tranzitnega prometa je zelo problematičen mestni promet. Pred meseci se je tudi ugotovilo, da v glavnem mestu, in začeli smo o tej zadevi tudi govoriti tudi za druga večja mesta, pa v tem primeru vsi državljani in prebivalci razmišljajo o tem, da jih bo ta zadeva udarila po žepu, in nobena politika si potem na nek način ne upa tega izpeljati. Naj za trenutek ostanem pri cestnem prometu, natančneje osebnih avtomobilih. Glede na to, da vemo, da 14% vsega CO2 v ozračje emitira ravno cestni promet, bi bil eden izmed možnih, četudi manjših korakov, ki bi pripomogli k zmanjševanju emisij CO2 v zrak, ta, da bi lahko država subvencionirala predelavo osebnih avtomobilov z bencinskega in dizelskega pogona na plinski pogon ali spodbujala voznike k nakupu okolju še bolj prijaznih avtomobilov na električni pogon. Naj se še dotaknem dejstva, da je Republika Slovenija v energetski učinkovitosti na repu Evropske unije. Raziskave kažejo, da je zgolj 14% Slovenk in Slovencev ekološko ozaveščanih, da kupujejo varčne gospodinjske aparate ali vsaj varčne žarnice. Tudi uporaba solarne energije je zelo nizka, prav tako uporaba alternativnih virov energije. Slednja predstavlja zelo veliko finančno investicijo, zato se zanjo redko odločajo oziroma odločamo. Še eno pomembno področje, ki žal pri nas še vedno šepa, je uporaba naravnih virov, kjer imamo v Republiki Sloveniji še vedno precej neizkoriščenih potencialov, pa naj bodo to vodni viri, solarna energija in podobno. Še več, Slovenija bo morala zaradi nedoseganja zavez kjotskega sporazuma zaradi večanja emisij, za kar je največji krivec prav tranzitni promet in prepočasne tehnološke prenove, na trgu kupiti bone za povzročitev emisij, ki bodo državo za štiri leta stali 80 milijonov evrov. Da se v naši državi na področju podnebnih in klimatskih sprememb premika na bolje, je dokaz tudi ustanovitev Službe Vlade za podnebne spremembe, s tem da se ob tem ne sme zanemarjati delo Ministrstva za okolje in prostor na tem področju. Glede na to, da je bilo v naši državi v zadnjih 20 letih sprejetih kar nekaj deklaracij na temo varovanja okolja, v Poslanski skupini DeSUS upamo, da ne bo ostalo zgolj pri pobožnih željah, zato je po naši oceni treba dodati majhne korake, da bomo prišli do velikih zastavljenih ciljev. Sicer pa v poslanski skupini pozdravljamo vsebino deklaracije, po naši oceni je tudi nujno, da Državni zbor in Vlada pristopita k oblikovanju zakona o podnebnih spremembah in nas seznaniti s strategijo za boj zoper podnebne spremembe, s katerima bomo opredelili nujne politike prilagajanja in zmanjšanja emisij na vseh ravneh svojega delovanja za celovito transformacijo slovenske družbe v nizkoogljično družbo. Prav tako se strinjamo, da naj Državni zbor pozove vse politične voditelje, na čelu s predsednikom Republike Slovenije in predsednikom Vlade Republike Slovenije, da obravnavajo politiko podnebnih sprememb kot svojo prednostno politiko in zastavljajo medsebojna sodelovanja s ciljem, da Sloveniji zagotovijo vodilno vlogo v gibanju pri tej problematiki. Pričakujemo, da bo Vlada resno vzela pozive, ki so zapisani v deklaraciji, in pravočasno pripravila prenos vse relevantne zakonodaje Evropske unije za področje podnebnih sprememb v nacionalni pravni red Republike Slovenije, še posebej podnebno energetsko zakonodajo in sveženj, in s tem v naši zakonodaji ter programskih dokumentih zagotovi, izpolnitev skupnih možnosti, stroških, koristih in potrebnih ukrepih za Slovenijo do zmanjšanja izpustov za vsaj 80% oziroma do leta 2050 in jih predstavi Državnemu zboru in javnosti ter najkasneje do leta 2011 pripravi vse relevantne stroške in programske dokumente, ki bodo zajemali izpolnjevanje zavez v cilju in v okviru novega globalnega sporazuma iz Kopenhagna. Prav tako pričakujemo, da bo Vlada najpozneje do leta 2011 pripravila nacionalni program za blaženje in prilagajanje na podnebne spremembe, ki jih bomo sledili vsi sektorji in vsi, ki naj bi delali na tem programu. Vsekakor pa od Vlade pričakujemo, da v letu 2010 in 2011 pripravi celovito strategijo komuniciranja z javnostmi za področje podnebnih sprememb in trajnostnega razvoja ter učinkovite ukrepe na področju vzgoje in izobraževanja na tem področju. Predvsem pa, da v proaktivno sodelovanje izvršitve vseh nalog na tem področju povabi strokovno in širšo javnost, še posebej gospodarstvo, strokovne in znanstvene institucije ter nevladne organizacije. Seveda pa tudi v poslanski skupini pričakujemo, da bo Vlada Republike Slovenije o uresničevanju ciljev in zavez ter o pripravi in izvajanju zakonodajnih in programskih dokumentov na področju podnebnih sprememb in trajnostnega razvoja vsaj enkrat letno celovito poročala Državnemu zboru Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Prva ima besedo gospa Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni gospod državni sekretar Kus in ostali kolegi in kolegice. Pričujočo deklaracijo bom z veseljem podprla, ker mislim, da je zelo prijazna in nenazadnje tudi prvič zelo ambiciozna deklaracija in dobra popotnica za Kopenhagen. Vse preveč je razlogov, ki jasno in nedvoumno dajejo signale, da so podnebne spremembe tiste, ki nam že desetletja krojijo usodo ali, če še bolj nedvoumno in jasno povem, da smo mi tisti, ki si tako neodgovorno krojimo usodo, saj smo ljudje s svojimi dejanji tisti, ki to našo Zemljo na mnogo načinov spreminjamo, prilagajo, preurejamo in tako posredno in neposredno onesnažujemo. Tako vsako minuto in vsako sekundo ravno mi vplivamo na podnebne spremembe, da smo ravni mi tisti, ki vplivamo na svojo, našo prihohdnost in prihodnost množic, na usodo naših otrok, vnukov, človeštva sploh. Zaradi hlastanja po čim več imeti in čim več porabiti so ali smo mnogi pozabili ali, še bolje povedano, izgubili občutek, da smo povezani z naravo in da se narava, kar je tako naravno, odziva na vsak poseg, lahko še tako droban in majhen ali pa velik, če ni dovolj premišljen. Odziva se spontano in mi to čutimo kot kruto, a vendar je to naravno in normalno. Moramo se zavedati, da danes na Zemljo in podnebje ne smemo gledati kot na skupek virov, katerih vrednost je tolikšna, kolikšna je njihova uporabna vrednost. Znanstvena revolucija in celovit tehnološki napredek nam je omogočil, da smo se organizirali, sebe in svoje znanje in delovanje, v vedno manjše segmente in si tako virualno domišljamo, da povezave med temi ločenimi segmenti niso več pomembne in potrebne, pa vendar je to lažni videz, v katerega nas je pripeljala brezskrbnost in brezobzirnost. Le skupno zmoremo več in bolje, ker je narava celota in tako tudi deluje. Tega ne smemo nikoli pozabiti in zavedati se moramo, da smo ljudje tako usodno povezani z naravo in med seboj, da bomo to iz dneva v dan vse bolj občutili, saj nam ona jasno daje signale. Razprava o pričujoči deklaraciji nam ponuja možnost, da opozorimo na nekatere srhljive podatke, ki naj bi nam nazorno pokazali zgoraj navedena dejstva in nas opozorili na nujno potrebne spremembe. V minulem letu smo bili priča, ko je za posledicama vremena in s temu tudi ujm, umrlo več kot 240.000 ljudi. Škoda, ki je bila povzročena, je druga največja škoda v zgodovini človeštva. Napovedi so takšne, da bodo prihodnja leta prinesla še več žrtev in več škode. Te bodo iz leta v leto večje, če ljudje ne bomo upoštevali Kjotskega protokola in vse ostale resolucije, deklaracije, predpise in dosledno izvajali zakone, in ne nazadnje tudi to, kar bomo sprejeli v Kopenhagnu. Združene države so tista država, ki imajo najmočnejšo tehnologijo in tudi največjo moralno dolžnost, da jo pametno in racionalno uporabljajo, to je stvar politike, da posledično skrbi za racionalno upravljanje. Prispevek Združenih držav v globalnem ogrevanju predstavlja okrog 30%. Kanada, recimo, 2,3; Evropa 27,7: Rusija 13,7; Srednja in Južna Amerika 3,8; Japonska 3,7; Bližnji vzhod 2,6; Afrika 2,5; Avstralija 1,1; jugovzhodna Azija, Indija in Kitajska skupaj 12,2 - Amerika pa 30%. To se pravi, da Združene države Amerike proizvajajo več toplogrednih plinov kot Južna Amerika, Afrika, Bližnji vzhod, Avstralija in Japonska skupaj. Če vam rečem, da samo Chicago vrže v obtok več toplogrednih plinov kot cel Bangladeš, več kot 100 milijonov ljudi, to je samo tako nazorno, da vidimo, kje smo in kako zgleda balans in tehtnica. In kaj to pomeni? Da je odgovornost večjih večja, da pa se vsak izmed nas prepogosto vede ne dovolj ogovorno, tako da porabi preveč energije. Postajamo hiperpotrošniki, kupujemo stvari, ki jih ne rabimo, med njimi tudi moram priznati, sama. Ali sploh vemo, kako neracionalno je ogrevanje, pretirano hlajenje, kako se vedemo v prometu? In vse to je tisto, ki prispeva k onesnaževanju. Ali vemo, da za proizvodnjo enega mobilnega telefona proizvedemo 75 kilogramov odpadnega materiala in še ne vem koliko toplogrednih plinov? Zaverovani smo v moč tehnologije aparatov in računalnikov, ignoriramo pa moč, ki jo ima narava in posledično vreme. Spomnimo se, gradimo na poplavnih območjih, sejemo na sušnih tleh, investiramo v takšne proizvode, ki so vse bolj potratni, in potem smo tako začudeni in zaprepadeni, ko nas ujma vedno znova preseneti in nas najde nepripravljene. Zato se moramo vprašati, ali ni to postal naš slog življenja ter gospodarjenja. Spremenimo to miselnost, izkoristimo to krizo kot priložnost in spremenimo način mišljenja, bodimo malo več entuziasti, namenimo več pozornosti ozaveščanju, izobraževanju in naučimo se, kako se ljubi narava. Samo govoriti ni dovolj. Hvala.
Hvala lepa. Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. V eni od predstavitvi stališč poslanskih skupin smo danes lahko slišali, da je resolucija samo odvrnitev pozornosti od vsakodnevnih problemov. To je zdaj neka nova mantra, ki smo jo deležni s strani ene od opozicijskih strank pravzaprav pri obravnavi katerekoli vsebine, ki ni neposredno povezana z ne vem čem, z ekonomijo, gospodarstvom. Mislim, da se je zelo težko se strinjati s tem in sama pozdravljam to, da sprejemamo v Državnem zboru resolucijo, kajti to so naši vsakodnevni problemi, še kako so naši vsakodnevni problemi in še kako so povezani tudi z gospodarsko krizo; kajti tisti, ki so to krizo povzročili na področju bančništva, ekonomije, gospodarstva, tisti jo prav gotovo tudi ne bodo znali rešiti. To je zakon, ki vlada in ki je vedno veljal. In prav tu je srž problema, prav v tem, da bo treba najti nove načine, s katerimi se bomo lotili gospodarske krize, ne samo s starimi vzorci in starimi načini, ampak tudi z mnogimi novimi izzivi in spremembami na številih področjih. In tu, upam da, bo resolucija pomenila napredek tudi v Sloveniji pri spremembi določene miselnosti, ki je silno okostenela in pri kateri še nismo naredili koraka naprej. Veseli me, da to delamo v parlamentu, kajti to je edino, kar v parlamentu lahko naredimo. Upam, da bo to pomenilo tudi napredek na strani Vlade in jaz ga opažam z več dejstvi, ne nazadnje bo naš predsednik Vlade šel v Kopenhagen in bo udeležen na tej konferenci, dal bo svoj prispevek. Sprejel je nevladne organizacije pred dnevi in se z njimi resno pogovarjal o tem problemu. In tudi to, kar se tiče stranke Zares, mi smo veseli drobnega koraka, ki ga je Vlada zmogla pri ustanovitvi službe za podnebne spremembe. Pravim, da je to majhen korak, mi smo si jih želeli več in tudi smo se zavzemali znotraj Vlade za več. Želeli bi si, da bi imeli morda službo, ki bi jo vodila minister ali ministrica brez listnice in bi imela večji pomen kot sama služba znotraj Ministrstva za okolje, kajti to je neka takšna rešitev, za katero rečemo bolje nekaj kot nič - vsaj kar se tiče mene osebno. Pri tem moram reči, da ne gre samo za podnebne spremembe, gre za trajnostni razvoj in če gledamo resorje, ki jih pokriva Vlada, potem ni resorja, ki se ga ta problematika ne dotika od promet do šolstva, od znanosti in tehnologije do kmetijstva in še bi lahko naštevali, na vseh področjih nas čaka ogromno nalog. Upam, da bomo to krizo, ki ni samo kriza financ, gospodarstva in neke gospodarske rasti, o kateri v tem parlamentu neprestano poslušamo vse skozi oči gospodarske rasti, padca bruto družbenega proizvoda - daleč od tega! O tem sem že enkrat govorila, meni to ne pomeni nič, kajti gospodarska rast ni vedno odraz tudi pravilne politike na področju trajnostnega razvoja in ni edini indikator, da gre družba ali neka država v pravo smer. Upam, da se bo ta senzibilnost povečala, kajti naloge, ki nas čakajo, so velike. In takrat, ko smo imeli veliko denarja, nismo naredili nič. Poglejmo samo, kje smo samo na segmentu prometa: vlaganja v železnico - nič, javni promet - nič. Naša mesta se dušijo in so tik pred tem, da so že dobila določena opozorila - Ljubljana, Nova Gorica, Celje in tako naprej - v zvezi s tem. In mi v to nismo nič vlagali. To je kritika in samokritika nas vseh. Upam, da nas bo to streznilo in da bomo tisto, kar lahko tu naredimo v lastni državi, da bomo naredili, čeprav seveda, naš prispevek bo en majhen majhen prispevek k temu, o čemer ste mnogi govorili v tem globalnem smislu. Enako kritična sem do tega, kar se dogaja na področju kmetijstva. Hrana bo in je strateška dobrina. Hrana in zemlja. In globoko se strinjam s kolegom Jelinčičem, ki je na to opozoril. Ampak, mi smo zelo nesenzibilni, kadar govorimo o varnostnem pridržku na področju gensko spremenjenih organizmov, ohranjanju avtohtonih semen, o gozdovih v Sloveniji, o pesticidih, o herbicidih in podobnih zadevah, o vodi in o vsem. In upam, da se bomo v Sloveniji ozavestili in nehali razvijati z živinorejo in koruzo, bom rekla, prepredeno slovensko kmetijstvo. Lobistično, interesno - upam, da se bomo usmerili tja, kjer je res. Padec je enormen, Slovenija se ne samooskrbuje več in stalno padamo navzdol. Samom še 30% hrane pridelamo sami, pa smo jo že 70% in več! In veste kaj si je zastavila Velika Britanija za svoj cilj - to, da bodo skušali doseči 100% samooskrbo s hrano. To je strategija, o katerih razmišljajo države. Kaj delajo velike korporacije, kaj dela Hyundai - kupuje zemljo po svetu. Mi pa ne vemo, ali bi sprejeli zakon, s katerim bi zaščitili svoja kmetijska zemljišča, ali bi začeli z omejevanjem pesticidov in podobno. upam, da bo takšna resolucija vendarle kaj premaknila tu pri nas, na Vladi, pri posameznih ministrih in to ni samo resolucija, ki odvrača pozornost od vsakodnevnih problemov, kot naj bi bila zdaj nova mantra, ki jo slišimo s strani največje opozicijske stranke. In dovolite, jaz moram reči tudi nekaj. Težko poslušam, ko pravzaprav stalno slišimo tudi kritike v zvezi z gradnjo bloka 6 termoelektrarne Šoštanj. V isti poslanski skupini, kjer sedi župan Šoštanja, neprestano slišimo kritiko. Enkrat bi rada slišala tudi stališče predstavnika lokalne skupnosti, kaj meni. Je to res taka groza za Slovenijo? Jaz mislim, da ni. Mislim, da je zadeva premišljena. Vi se morate zavedati, da bodo s tem emisije manjše, da bodo zaprti bloki, ki povzročajo velike emisije, in da ima seveda zadeva tudi neke socialne in ekonomske vzvode. Mene moti in rada bi enkrat slišala, kaj menite, ali je to stališče celotne poslanske skupine, kajti te kritike, te napade - tudi danes smo ga slišali v zvezi s tem, kako pravzaprav smo dvolični, ker na eni strani govorimo o resoluciji, po drugi strani pa podpiramo gradnjo bloka 6. Jaz ga podpiram. Mislim, da je prava rešitev in imam tudi argumente za to. Rada bi slišala tudi vaše. Se je pa treba v zadevo poglobiti še s kakšnega drugega vidika kot zgolj s tistega, ki je usmerjen v to, da ima nekdo drug interes energetska sredstva in denar morda usmeriti nekam drugam in gre izključno za prerivanje na prizorišču tega, kdo bo prišel do akumulacije na tem področju. Seveda bom to resolucijo z veseljem podprla in sem vesela, da smo danes to razpravo odprli. Sem prepričana, da bomo imeli še zanimive diskusije do konca, nam je še nekaj časa za to tudi ostalo.
Hvala lepa. Mag. Franc Žnidaršič ne bo razpravljal. Dr. Luka Juri.
Hvala lepa. V prejšnji predstavitvi mnenj je bilo rečeno, da je pred nami kar nekaj težkih in neprijetnih odločitev. Omenil sem prvo, in to je nova določila glede davka na motorna vozila. Upam, da bodo v kratkem sledila druga. Tu imamo na primer zelo pereč problem, zelo pereč problem glede povratne embalaže, ker imamo v Sloveniji zelo slabo razvit sistem reciklaže. Vsaj doslej. Vsaj doslej, recikliramo zelo malo in zelo slabo. Upam, da bomo znali tudi v relativno kratkem času omejiti danes razpaseno uporabo plastičnih in drugih, ampak predvsem plastičnih nakupovalnih vrečk, ki simbolizirajo enega od tistih trenutkov te lahkotnosti sodobne družbe, kjer zaradi samega dejstva, da se človeku enostavno ne da vzeti s seboj vrečke, trajne vrečke, s katero bomo nakupovali, seveda nabiramo in nabiramo takšno embalažo na blagajnah, ta embalaža pa potem "leti" po našem okolju, konča v naravi in poleg sicer majhne vrednosti glede mase ima pa večji negativni učinek na naravo in na živali in tako naprej. Nekaj na tem področju lahko naredimo - in sem vesel, da je tu z nami predsednik Državnega zbora - tudi v Državnem zboru Republike Slovenije. Tu sem malo več kot leto dni in moram reči, da sem presenečen na nekatere potratne prakse tega Državnega zbora. Zato bom eno predstavil. Mi dnevno spijemo na stotine plastenk, pollitrskih plastenk vode. Čemu? Čemu mora Državni zbor nabavljati takšne plastenke vode, kjer mečemo v zrak kilograme in kilograme Co2 brez zveze? Predsednik Državnega zbora, spoštovani predsednik, predlagamo vam, dajem pobudo in vem, da za menoj bodo tudi drugi kolegi, ki vam bodo dali podobne pobude, da čim prej, po možnosti pa s 1. januarjem oziroma 3. januarjem 2010, Državni zbor preneha uporabljati takšne plastenke. Lahko pijemo vodo tudi drugače. Dober primer je Ministrstvo za okolje in prostor, kjer imajo vrče za vodo iz pipe in so vsi lepi in zdravi, vsaj toliko lepi kot mi. Tako vam resno predlagam, da poskusite vidite, kakšne so možnosti za uresničitev tega, ni težko, enostavno nehamo z dobavo in zadeva bo rešena. Ostale pobude pa vem, da bodo predstavili moji kolegi za menoj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod predsednik dr. Gantar bi se rad odzval na pobudo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Zahvaljujem za pobudo, to ni prva, moja poslanska kolegica Cveta Zalokar Oražem je takšno poslansko pobudo že tudi pisno poslala in na nekaterih srečanjih že testiramo uporabo starih praks, se pravi vrčka z vodo. Jaz v tem trenutku delim določene zadeve okoli plastenk, verjetno ne vseh, ampak mogoče je to že bolj tehnična in logistična razprava - ne vseh, veliko pa. Zato pravim, da bomo pobudo pregledali, preučili in vas tudi seznanili z njo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Ne strinjam se s tistimi ocenami, da je ta resolucija zgolj način, poskus preusmeritve pozornosti z realnih problemov k namišljenim. To smo, žal, slišali danes, kot da se ne bi vsi zavedali, kaj pravzaprav pomenijo podnebne spremembe, kaj pomeni nadaljevanje izpustov CO2, če ne bomo s kopenhagensko konferenco ali brez nje ukrepali in omejili tak način nadaljnjega razvoja. Dejstvo je, da v zadnjem letu bi lahko celo obetavno ugotovili, da se izpusti CO2 znižujejo. Iz nekaterih virov sem slišal, da so dejansko v zadnjem letu izpusti CO2 nekoliko nižji, vsaj trendi povečanja teh izpustov se znižujejo v primerjavi s prejšnjimi leti. Zakaj? Nekateri analitiki povezujejo ta ugodnejši trend z gospodarsko krizo. Gospodarska kriza, torej padec storilnosti, padec proizvodnje, kriza tržišč, kar nas seveda spodbuja k razmišljanju o tem, ali je tak razvoj ali je takšna usmeritev, ki smo jo ubrali kot visokotehnološka in industrializirana družba, pravilna. Dejstvo je, da nam gospodarska kriza svetuje nove modele razvoja, ki jih bo treba uveljaviti, če ne želimo, da bi se taljenje ledenikov nadaljevalo zaradi podnebnih sprememb, da se ne bi zgodila katastrofa preusmeritve zalivskega toka, kar bi bilo zlasti za sredozemske države katastrofalno. To pomeni, da je treba hkrati, vzporedno s premislekom o temah, ki jih odpira ta deklaracija, razmišljati tudi o smeri razvoja, če si lahko sposodim naslov neke stare knjige, če se ne motim dr. Huberta Požarnika, ki je bil v 70-ih letih vodilo za razmišljanje o naši industrializirani prihodnosti. Ampak, dejstvo je, da politiki so dolžni sprejeti nov vrednostni sistem tudi v odnosu do okolja, kjer živimo. Mi, ki živimo v Sloveniji, morda znamo še bolje ceniti okoljske danosti dežele, ki kljub majhnosti predstavlja v Evropi nek unikum. Včeraj prav med razpravo o Naturi 2000 je bilo večkrat povedano, da je Slovenija zgledna država prav zato, ker skrbi za bogatost in za raznolikost, za biološko raznolikost, ki jo v bistvu opredeljuje. In prav zaradi tega ne bo odveč, če bo izražena politična volja s tako resolucijo vse bolj glasna tudi v tistih forumih, kjer bodo veliki skupaj z nami odločali o prihodnosti našega razvoja in tudi našega življenjskega okolja. Zato je treba to resolucijo podpreti samozavestno in se zavedati, da tudi Kitajska in Združene države Amerike, ki sedaj skušata ovirati, seveda iz lastnih interesov, katero koli maksimalizacijo zahtev, ki prihajajo iz ozaveščanja mednarodne javnosti - tudi Slovenija s to resolucijo bo prispevala k utrjevanju te skupne zavesti o tem, da je treba preprečiti ali vsaj omejiti podnebne spremembe. Pridružujem se tudi oceni kolega Gantarja, ko pravi, da kljub temu da smo bogata država, dežela, bogata z vodami in vodnimi viri, še vedno en mesec suše ostane za nas katastrofa. V Španiji, ki je sušna država, bistveno bolj sušna kot je Slovenija, po enem mesecu suše ni nobene katastrofe. Zakaj? So lepo uredili že zdavnaj z zajetji, s posegi, ki dejansko optimalizirajo uporabo vodnih virov. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vili Rezman ne bo razpravljal. Gospa Breda Pečan ima besedo.
Hvala za besedo. Ne bom veliko govorila zaradi tega, ker mislim, da je bilo že zelo veliko povedanega okrog te deklaracije. Predvsem pa o razlogih, zakaj smo prišli do tega, da o deklaraciji danes razpravljamo, in upam, da jo bomo tudi pozneje sprejeli. Rada pa bi vendar pripomnila, da je zelo nenavadno, da ob resnično zgodovinskem dogodku, ki ga ta trenutek doživljamo v Državnem zboru, nimamo v dvorani ministra za okolje in prostor, ki je zagotovo najbolj pomembna oseba ta trenutek na Vladi prav zaradi priprav na konferenco v Kopenhagnu in tudi zaradi vseh nalog, ki čakajo Ministrstvo za okolje in prostor in urad - službo za podnebne spremembe v naslednjih treh letih. Želela bi, da bi skupaj z njim bili prisotni v dvorani tudi člani njegove stranke, ki so člani poslanske skupine DeSUS. To je ena stvar. Druga stvar. Rekla bi tako: mimogrede sem slišala, da kako je treba biti vzdržan pri sprejemanju te deklaracije, češ, da je nepotrebna, prazna in da je pretirano ambiciozna, da pa ne bo imela nobenih pravih posledic. To lahko govorijo samo ljudje, ki ne vedo, da je deklaracija sicer res politični dokument, ki nima konkretne teže, zato ne moremo v zvezi z njo govoriti niti o tem, kako bomo farmacevte in biologe usmerjali v to, da bodo svoje diplome, magisterije in doktorate delali na temi ginka bilobe, ki porabi največ nesnage iz ozračja in čisti ozračje, ravno tako se tudi v tej deklaraciji ne more najti nekdo, ki želi zmanjšati porabo plastične embalaže, kot tudi ni možno pričakovati, da bomo lahko z našo deklaracijo vplivali na to, kako se bo obnašala Kitajska, kot smo slišali na seji našega odbora. Zaradi tega mislim, ker vsi dozorevamo, da bomo prej ali slej, upam, dočakali to, da bodo odločitve Državnega zbora, ki se nanašajo na prihajajoče podnebne spremembe in tiste, ki jih že doživljamo - konec koncev je že res, da je tudi pred 10-mi leti novembra meseca bila temperatura v Ljubljani blizu 14 stopinj Celzija, vendar mislim, da so to vendarle spremembe, ki kažejo na to, da se dejansko povprečna temperatura v Sloveniji in v svetu neizprosno dviguje in da kaže na to, da mi bomo še lahko živeli v normalnih razmerah, naši otroci in vnuku pa zagotovo ne več. Zato je naša dolžnost, da razmišljamo o tem, da bomo pili vodo iz vrčev in da bomo morda uporabljali elektriko in gorivo bistveno bolj racionalno, kot uporabljamo sedaj. Ta deklaracija nas na to napotuje, nas vse, ne samo poslance v Državnem zboru, ampak celo Slovenijo in preko Slovenije tudi konec koncev cel svet. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic. Se odpoveduje. Gospod Dejan Levanič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Moram reči, da sem izjemno vesel, da imamo danes na dnevnem redu deklaracijo z vsebino, ki opozarja na podnebne spremembe, ki imajo na naš vsakdanjik velik negativne vpliv, ki se bo z leti samo še stopnjeval. Deklaracija je doslej najbolj ambiciozen dokument, ki ga na to temo obravnava Državni zbor Republike Slovenije. Res je, in to je danes že bilo povedano, da ni konkretizirana v smislu konkretnih ukrepov in ciljev in da ne bo sama od sebe deklaracija zmanjšala toplogrednih plinov, ampak politiki kot taki daje deklaracija jasen signal. Še več, politika ima s to deklaracijo, prvič, priložnost, da se postavi na čelo pozitivnih sprememb v današnji družbi. Še posebej je to pomembno v teh časih, ko se svet pripravlja na veliko konferenco v Kopenhagnu, ki bo sprejela, upajmo, malo višje, bolj ambiciozne skupne usmeritve držav za zmanjšanje emisijskih plinov in začrtala smernice za nadaljnji bolj ekološki razvoj. Besed Slovenske demokratske stranke, da je to odvračanje pozornosti od pravih problemov, žal, ne morem razumeti. Saj če to ni eden izmed velikih problemov današnje družbe, potem res ne vem, kaj je. Zraven tega lahko razumem vzdržanost Slovenske demokratske stranke pri tej deklaraciji kot nerazumevanje obsežnosti tega problema, kar pa je problem politike, saj če politika ne bo razumela, odločata o nekaterih ključnih odločitvah, in vi ste imeli priložnost odločati štiri leta, potem napredka ne more biti. In če gledamo globalno, ravno zaradi težav po iskanju nekega konsenza, kako doseči želeni cilj med razvitimi držvami in državami v razvoju, je ta deklaracija kot vrednostno sporočilo več kot pomembna. Razvite države so naredile okolju veliko škode, zato je tudi njihova dolžnost oziroma naša dolžnost, da vrnemo okolju tisto, kar smo leta jemali. Države v razvoju pa, po mojem mnenju, nimajo pravice do argumenta, da je sedaj njihov čas in jih onesnaževanje sploh ne zanima. Torej, da imajo pravico do razvoja. Pa ne zaradi tega, ker bi okoljevarstveniki tako hoteli ali stremeli k temu, ampak zato ker enostavno tega ne smemo dovoliti. Po doslej znanih podatkih svetovne meteorološke organizacije se je leto 2008 po povprečni temperaturi v svetovnem merilu uvrstilo na 10. mesto. Povprečna temperatura zemeljskega površja po doslej zbranih podatkih presega povprečja obdobja od 1961 do 1990 za 0,31 stopinj Celzija. Podnebni ekstremi, vključno z uničujočimi poplavami, hudimi in dolgotrajnimi sušami, snežnimi neurji, vročinskimi valovi, prodori mrzlega zraka, zaznamujejo danes že skoraj vsako leto. Ozonska luknja nad Antarktiko je bila leta 2008 večja kot v letu 2007. Nad Atlantikom so zabeležili 16 imenovanih tropskih neurij, kar je več od dolgoletnega povprečja. Osem tropskih neurij se je razvilo v orkane, od katerih jih je pet doseglo ali preseglo celo tretjo kategorijo. Najbolj uničujoč tropski ciklon v letu 2008 je bil nargijski, je v začetku maja pustošil po Mjanmaru in zahteval skoraj 78 tisoč žrtev. Povprečna mesečna temperatura je bila januarja in februarja ponekod v Skandinaviji več kot 7 stopinj celzija višje kot običajno,v delu Turčije so zabeležili najhladnejše januarske noči v zadnjih 50-ih letih. Ekstremne temperaturne razlike se pojavlja torej povsod. Na jugu Južne Amerike je bila ob zgodnjem prihodu antarktične zračne mase maja zelo hladna epizoda. Najbolj so to občutili v osrednji Argentini, kjer je minimalna temperatura padla pod rekordnih minus 6 stopinj celzija. V letu 2008 so zabeležili 123 tornadov. Tako se leto 2008 uvršča med deset let z najbolj številčnimi tornadi v obdobju od leta 1953 naprej. V južni Aziji, vključno z Indijo, Pakistanom, Vietnamom, so narasli hudourniki v močnem monsunskem deževju in nalivi zahtevali več kot 2600 življenj, preselilo se je 10 milijonov Indijcev. V letu 2008 je bil najbolj smrtonosen tropski ciklon Nargis, ki se je razvil v severnem indijskem oceanu in v zgodnjem maju dosegel Mjanmar. Zahteval je 78 tisoč življenj in uničil na tisoče domov. Ozonska luknja je bila 12. septembra velika 27 milijonov kvadratnih kilometrov, to je večja površina kot leta 2007, ko je bila 25 milijonov kvadratnih kilometrov. Jaz vem, da se vam zdi, da mogoče preveč naštevam, ampak to je bil moj ključni namen. Ker sem želel v bistvu poudariti, kot je že povedal predsednik Državnega zbora Gantar, mogoče ne vsi, ampak veliko, predvsem pa je veličina teh dogodkov posledica globalnega segrevanja. In naštel sem zgolj eno osmino dogodkov, ki so se zgodili v letu 2008. Torej, če pogledamo podatke vse skupaj, vidimo, da so uničujoči in odgovornost vseh tistih, ki sprejemamo odločitve, je, da skušamo narediti neke spremembe v današnji družbi. In samo ta podatek nas bi moral skrbeti, ne samo to, od nas bi moral terjati neko takojšnjo reakcijo in pa reagiranje. In kaj je pomembno v sami miselnosti ne samo politike, ampak tudi civilne družbe? Ne smemo misliti, da so to dogodki, ki so oddaljeni od nas, in da bodo negativne posledice prišle nekje v prihodnosti, tako da se ne rabimo s tem obremenjevati. Na žalost je to ravno napačno mišljenje, ker se je proces že zdavnaj pričel in zato je skrajni čas za akcijo. Ta podatek oziroma ta tabela nazorno prikazuje, kaj se dogaja s temperaturo v današnjem svetu. Če pogledate samo temperature od leta 1860 do 1980, vidite, da se je vedno pojavljala kakšna hladna fronta oziroma je bila hladna fronta v večini. Od leta 1980 naprej hladne fronte več ne opazimo. To je globalno segrevanje ozračja in to prinaša negativne posledice na današnjo družbo. Ta graf nazorno kaže, kaj sodobna družba dela z našim planetom v zadnjih 20-ih letih. In če to ne terja eno izmed ključnih sprememb, potem res ne vem kaj je še potrebno, da bi lahko prepričali vse tiste odločevalce in tudi tiste, ki bodo mogoče danes zadržani, da se priključijo vlaku sprememb. Rešitve obstajajo. Mnogo jih je bilo že danes povedanih, mnogo jih poznajo tudi znanstveniki. Naša podpora tem rešitvam je nujna, veliko primerov konkretnih in majhnih je bilo povedano, kar se tiče zakona o obdavčitvi motornih vozil, pa zakona o nakupovalnih vrečkah, pa o "šparanju" oziroma o drugačni uporabi vode v Državnem zboru. Vsi se moramo tudi zamisliti, poslanke in poslanci, koliko papirja na dan zmečemo stran, glede na to, da uporabljamo računalnike, ne samo tiste v pisarni, ampak tudi osebne računalnike, imamo veliko papirja, nepotrebnega papirja, katerih podatke lahko pregledamo tudi drugače. Torej, začnimo pri sebi in verjamem, da bomo lahko sprožili val pozitivnih sprememb. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Kontič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Glede na to, da sem prvopodpisani pod to deklaracijo je že prav, da izrazim zadovoljstvo, da so moji mladi kolegi ali mlajši kolegi imeli iniciativo za to deklaracijo, skupaj s civilno družbo in da v koaliciji ta deklaracija uživa podporo, bo pa ta podpora, pričakujem, tudi nekoliko širša. Prej je bilo rečeno, da bi moral biti minister v tem trenutku z nami, ko razpravljamo o tako pomembnih zadevah. No, mislim, da ga državni sekretar solidno nadomešča in da je bistvo te razprave predvsem to, da Državni zbor na koncu z glasovanjem podpre to deklaracijo. Sicer je pa včasih tako, če koga ni v prostoru lahko tudi prispeva k čistejšemu ozračju, poraba kisika je manjša, zaradi njegove odsotnosti, gledano lokalno, globalno pa ne, ker ta človek nekje pač je. Če primerjamo lokalno in globalno razmišljanje, malo tudi za šalo, čeprav se s temi zadevami prav pretirano ne gre šaliti. Mnogi ocenjujejo, da si zastavljamo v določenih primerih, in ta je takšen, previsoke cilje. Pa razmišljam tako: cilji morajo biti sicer realni pa visoko zastavljeni, kajti le na ta način bomo veliko več truda usmerili za dosego teh ciljev in tudi če ne bodo čisto v celoti izpolnjeni, bomo lahko s svojim prizadevanjem na koncu zadovoljni. Dopoldan sem slišal, da je ta koalicija, koalicija tistih, ki sanjajo. Jaz bi temu dodal, da sanje niso nič napačnega. In v tem trenutku, ko zastavljamo te cilje, lahko tudi te cilje kdo označi s sanjami, ampak jaz vas prosim, spoštovane kolegice in kolegi iz opozicije, da nam pomagate uresničit te sanje, ker bodo dobre za nas in za rodove, ki prihajajo za nami. Prihajam iz okolja, ki je plačalo visoko ceno razvoja slovenske energetike in razvoja širše, presega energetiko. Plačalo z okoljem, ki je bilo uničeno. Sami smo lahko vsak dan spremljali, kako v naši okolici umirajo gozdovi, nastajala so jezera, ki so bila mrtva, zemlja in zrak sta bila onesnažena. Zgodil se je pred dvajsetimi pa morda še kakšno leto več v dolini razmislek, da je treba na tem področju nekaj storiti. Zgodil se je največji protest. Ljudje so zahtevali spremembe na tem področju in lahko rečem, da smo bili pri izvajanju sprememb uspešni. Imamo jezera, kjer plavajo ribe, imamo zrak, ki je čist ali pa vsaj mnogo čistejši, kot je bil v tistih časih. Naloga, da ga popolnoma očistimo, je še pred nami. Uspehi na tem področju so bili doseženi in tam še vedno živimo ljudje, ki smo živeli tam pred tem. Ali si lahko mislite, da bi ti isti ljudje ali pa njihovi potomci pristali tako enostavno na vsaj en energetski objekt, ki bi pomenil dodatno onesnaževanje okolja, če se ne bi zavedali, da s tem objektom nadomeščamo dotrajane objekte, ki nam zastrupljajo okolico, predvsem pa zrak, in da bomo na ta način dejansko izboljšali stanje v dolini. Zato ni nič čudnega, če me najdete kot prvopodpisanega pod to deklaracijo, pa tudi velikega zagovornika izgradnje bloka 6. Zastavili smo si visoke cilje in opozarjamo ali pridružujemo se opozorilom, da je treba globalno spreminjati svet, če želimo preživeti na tem planetu tudi v prihodnje. In ko hkrati opozarjamo ostale, smo si zastavili konkretne cilje v tej deklaraciji, ki jih moramo uresničiti. In tako je tudi prav, ker najprej je treba poskrbeti na domačem dvorišču, potem si pa lahko zaželen za urejanje tudi preostalih dvorišč. Naj bom korekten v tem izvajanju tudi v zaključku. Na hitro sem pogledal in nisem opazil, da bi bil gospod poslanec, ki je hkrati tudi župan Šoštanja, prijavljen k razpravi, morda se bo kasneje oglasil, ampak je že prav, da povemo, da smo tudi njegovo razpravo v Državnem zboru slišali. In da je njegovo stališče v zvezi z blokom 6, čeprav prihaja iz nasprotnega političnega tabora, bilo zelo jasno in izrečena podpora izgradnji bloka 6. Žal je pač tako v političnih skupinah, da vedno ne uveljaviš svojih pogledov na posamezne predlagane rešitve in verjetno je tudi v tem primeru tako. Je pa že prav, da ohranimo korektnost in da tisto, kar je res, tudi priznamo. Seveda bom glasoval z veseljem za to deklaracijo, ker je pomembno, kakšno okolje, kakšno naravo bomo predali našim zanamcem. Hvala lepa.
Gospod Miran Jerič. [[Ga ni.]] Gospa Janja Klasinc.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi. Danes govorimo o predlogu še ene deklaracije, še enega papirja, ki jih v Državnem zboru sprejmemo veliko. A pogosto naše deklarativne želje in cilji ostanejo le mrtva črka na papirju. Če bi se to zgodilo tudi v tem primeru, predvsem pa, če ciljev, ki so zapisani v tej deklaraciji, ne bo sprejel cel svet, bodo posledice za človeštvo usodne. Naj povem, zakaj sem v to tako zelo prepričana. Na svetu sem nekaj več kot pol stoletja. V tem času sem sama in moja generacija že čutila, kaj pomenijo podnebne spremembe. Ko sem bila otrok, smo imeli v Sloveniji dolge, hladne zime z obilico snega. Pomladi so bile mile in nismo še nosili kratkih rokavov, poletja pa so le redko presegala temperaturo 28 stopinj Celzija. Kako je danes, vemo vsi. Mile zime, vroče pomladi in nemogoče vroča poletja, ki prinašajo sušo, ki prinašajo pomanjkanje vode, ki onesnažujejo to naše okolje. Kako bo jutri, lahko ugibamo samo s tesnobo v srcu. Naša priznana klimatologinja dr. Lučka Kajfež Bogataj že dolga leta opozarja, podnebne spremembe lahko povečajo širjenje prenašalcev bolezni. Pogostejše bo cvetenje morja in dvig morske gladine, spet drugod bo suša otežila preskrbo s pitno vodo, višje temperature bodo pospešile okužbe hrane in še in še bi lahko naštevali. Ali si res želimo na stara leta živeti v takšnem svetu? Ali tak svet privoščimo našim zanamcem? Naj se ozrem malo širše k največjim onesnaževalcem v svetu. To sta trenutno ZDA in Kitajska. Pa poslušamo gospoda Ala Gora, okoljevarstvenika in poslovneža, bivšega ameriškega podpredsednika, ki pravi: "V nevarnosti je človeška rasa." Njegov prijatelj, bivši predsednik Bill Clinton, meni enako. Donedavni predsednik ZDA George Bush pa je bil gluh na ta opozorila. Z izvolitvijo sedanjega predsednika ZDA Baracka Obame smo vsi mislili, da bo morda drugače. Toda, ali bo res? Pred štirimi dnevni se je predsednik Obama sešel s kitajskimi predsednikom Nujem Jintaom na vrhu Apeka v Singapuru. ZDA in Kitajska sta skupaj z drugimi udeleženci Apeka med največjimi onesnaževalci na svetu. Sem med tistimi, ki smo morda naivno, očitno naivno pričakovali konkretnejše rezultate teh pogovorov, a na žalost dobili sporočilo, da verjetno tudi v Kopenhagnu ne bo dosežen sporazum s politično zavezujočimi številkami o zmanjševanju izpustov škodljivih plinov. Še več, medna sta se svetovna voditelja pogovarjala o skupnem izkoriščanju vode, ki so jo pravkar odkrili na Luni. Torej je očitno pomembnejše in cenejše iskanje vode na Luni, kot skrbeti za čisto vodo na zemlji. Bogatim je na žalost čisto okolje še vedno drugotnega pomena. Manj razvitim pa predrago in naložbe na tem področju pričakujejo zgolj od razvitega in premožnega sveta. Čeprav se morda zdi, da pri teh odločitvah majhna država kot je Slovenija nima kaj iskati, pa sem sama drugačnega mnenja. Naš glas za prehod v nizkoogljično družbo, kot jo vidi naš premier Borut Pahor, mora biti glasen in to ne le doma, temveč tudi v tujini. Deklaracija, o kateri govorimo danes, je del tega glasu. Zato naj na koncu povem, da sem izredno razočarana, da največja opozicijska stranka meni, da ta deklaracija ni vredna njene podpore. Posledice svoje odločitve naj si pripiše sama. Hvala.
Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala za besedo. Od Kjota do Kopenhagna lahko zasledimo, da se je človeštvo začelo osveščati o problemih podnebnih sprememb in vsekakor sem za to in podpiram deklaracijo, ki jo bomo potrdili, podpisali in s katero bomo nastopali v Kopenhagnu. Bolj kot deklarativen pristop k temu problemu naše male države, ki verjetno bolj malo onesnažuje v primerjavi z velikimi, se mi zdi pa dobra ideja, dobra iztočnica za razpravo o tem, kaj lahko naša država stori tu v našem okolju za preprečevanje teh negativnih vplivov. Kako uvajati nizko ogljičnodružbo, kako uvajati nizkoogljične tehnologije, kako izrabljati vse naravne obnovljive vire? Zdi se mi, da je ta razprava bolj pomembna in bolj potrebna kot samo deklarativen pristop in deklarativna potrditev, da temu pristopamo. Pričakujemo, da bo to medresorsko usklajevanje pripomoglo k temu, da bo država Slovenija dala subvencije, dala popuste in spodbujala vse te stvari, o katerih sem govoril, da se bo lahko tudi konkretno pri nas premaknilo. Vsaj na takšen način bomo lahko tudi uspešno [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Anton Anderlič.
Vprašanja, ki se ob tej razpravi odpirajo, so seveda večplastna, vseobsegajoča in gotovo je, da gredo ekonomski interes in ta želja človeštva po hitrejšem razvoju in posegi na raznoraznih načinih in krajih, že v pretiravanje in v pohlep. Pa vendarle se moramo vrniti nazaj in ugotoviti, da je pravzaprav največje podjetje, ki je poskrbelo za življenje na svetu, narava oziroma naravni sistemi. Tukaj tudi ta poanta, o kateri sem prej nekaj uvodoma govoril. Preprosto je treba pogledati, kje so tisti viri, ki bi lahko na enostaven način pravzaprav prispevali k zmanjšanju emisij CO2. Pri nas in tudi sicer se govori predvsem o biomasi, se pravi končni zadevi z lesom, lesna industrija pa propada in iz te razprave bi bilo dobro, da potegnemo tudi neko sporočilo, da so vendarle, in to sem že prej povedal, znanstveno dokazali ali pa skozi te raziskave, ki so jih delali predvsem na zahodu, so ugotovili da je les tisti, ki ponuja na enostaven način zmanjševanje CO2, ki je tako rekoč glavni povzročitelj podnebnih sprememb, kajti gozdovi srkajo ogljik, leseni izdelki skladiščijo ogljik, les nastopa kot statut za obliko intenzivne materiale in seveda, če pogledamo, kako je z našo lesno predelovalno industrijo, tako rekoč propada in to meni iz neznanih razlogov, recimo, Savinjska dolina, tukaj gledam gospoda Podkrižnika, nekdaj najbolj cvetoča industrija z vrhunskimi končnimi izdelki, z vgradnjo lesa v stavbno pohištvo do podstrešij do konec koncev lesenih hiš, danes praktično zaradi zgodovine nič. Torej tudi za ekonomski efekt bi lahko uporabili ta prizadevanja in učinki bi bili lahko zelo hitro. In ocene so, da bi lahko, če bi na leto porabili 4% lesa več, bi ta poraba lesa v te namene zasegla dodatnih 150 milijonov ton CO2. Kar pomeni, če bi to prevedli v tržno vrednost, konec koncev na koncu vedno govorimo o denarju, tudi pri Kopenhagnu govorimo o tem, ali bo prišlo do sporazuma najprej, in seveda, če ta sporazum bo, ali bomo uspeli zbrati ta denar, da bomo na eni strani financirani pomoč manj razvitim, da se bodo razvijali hitreje in na način, ki bo ekološko sprejemljiv, in na drugi strani, da bomo vsepovsod pripravili programe nizkoogljičnih strategij, ki bi jih seveda morali predvsem inicirati tisti, ki smo razviti in seveda, na začetku, kot rečeno, so bile zelo optimistične številke. V tem trenutku ne verjamem, da bo v Kopenhagnu mogoče govoriti o tistih številkah, ki so bile zastavljene na začetku. Govori se seveda, da temu ne bo tako. Jaz upam na najboljše. Zato za našo rabo, za doma, kot bi temu lahko rekli, jaz se pridružujem vsem tistim zaskrbljenim diskusijam, ki sežejo do taljenja ledu na severnem polu in vseh drugih stvari, izumiranju belih oziroma severnih medvedov in tako naprej. Ampak, če govorim o lesu in tem segmentu prispevanja k zmanjševanju ali zaustavljanju teh hitrih podnebnih sprememb, potem imamo idealno priložnost. Jaz pravim, ko malo bolj gledam te stvari, mi ni jasno. Začel sem s Savinjsko dolino, če grem na Primorsko, če grem na Dolenjsko, če grem ne vem kam, praktično vse tisto, kar smo mi že imeli, in te resurse imamo, na koncu koncev tudi celuloza je bila dobra industrija, ki je to, kar bi lahko skozi skladiščenje in tako naprej te stvari tudi prispevala. Ampak, jaz upam, da bomo tako na deklarativni ravni in bojim se tega, kot rečeno, da vsak dan, ampak res vsak dan, kjerkoli se pogovarjamo, na katerikoli temi je vedno prisotna diskusija - nevarnost niso več, še celo tako daleč gre, niso več vojne med državami in širše, ampak so podnebne spremembe, so naravne ujme. Mi smo v preteklosti imeli gotovo že bogate izkušnje in smo se soočali z gospodarsko škodo, povzročeno predvsem zaradi izrednih vremenskih dogodkov, hudih neurij, poplav, suš in tako naprej. In zato tudi dajem to konkretno pobudo, da vendarle enkrat skupaj - v Vladi in širše - vidimo, zakaj hudiča s tem lesom v Sloveniji ne moremo početi tisto, kar bi imelo multidisciplinaren učinek, najširši, kar je mogoče. Jaz celo še, priznam, nisem bil tako podrobno seznanjen s temi stvarmi, ampak zdaj, ko to berem, kaj vse les je in kakšne učinke na koncu lahko da. Na primer Inles Ribnica je bila ena zadeva, da ne bom pozabil. Krasna, krasna tovarna, velika in seveda veliko zaledje. Ja, ampak je miniaturen. Spet nazaj? [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]No, tudi to je v redu. Kolikor jih je, je v redu. Tako, da pri vsaki stvari, kot je bilo rečeno, je prav, da je tudi kakšna konkretna pobuda. Zdi se mi, da bi neka diskusija o tem in mogoče kakšni ukrepi vendarle bili koristni, da ne bomo samo govorili na eni strani o zaraščanju, na drugi strani o oskrbi za zemljo, ki je imamo vse manj, kar se kmetijske tiče, in da poskušamo to uravnotežit. Hvala.
Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. 48 sekund. Hvala. Gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo. Da ne bi narobe izzvenelo, da smo v Slovenski demokratski stranki proti oziroma, da so naša stališča okrog boja proti klimatskih spremembam kaj drugačna kot pri ostalih kolegih. Želel bi namreč opozoriti na eno zadevo in sicer Odbor za zadeve Evropske unije je 30. oktobra, torej vsaj teden dni pred sprejetjem deklaracije na Odboru za okolje in prostor, sprejel stališča Slovenije o stališču Evropske unije za konferenco o podnebnih spremembah pred zasedanjem v Kopenhagnu od 7. do 11. decembra 2009. Sprejel je nekaj, kar je že zavezujoče ali pa bo prihajalo zavezujoče iz Bruslja. Na strani tri imamo potem cilje zmanjšanja emisij in so potem države naštete. Ja kaj pa je to drugega tu notri kot to, da je zavezujoče, pa smo sprejeli na EU-ju in v deklraciji. Na strani štiri. Opredelitev skupnega cilja EU v novem sporazumu. Že spet en konec deklaracije. To se pravi, zavezujoče dokumente smo že sprejeli in potem, "od viška sicer ne boli glava", ampak ena deklaracija gor ali dol, če imaš pa že zavezujoč dokument, ki je en teden starejši. Toliko o birokraciji pa o načinu sprejemanja deklaracij. Potem sem slišal danes, da se je ustanovila Služba za klimatske spremembe. Vsekakor pohvalno, ampak bi vsekakor želel tudi dobiti en oprijemljiv razlog, zakaj se zapira center v Pivki. Morda nič ne delajo ali pa je vzrok m samo 770.000 evrov prihranit. Torej, če smo aktivni, bodimo aktivni. Toliko o tem. Potem je bilo rečeno nekaj o bloku 6 Termoelektrarne Šoštanj. Jasno in glasno je bilo opredeljeno, da bo to eden od glavnih energentov v prihodnosti, ker Slovenija pač drugega nima. Ne prenesem zavajajočih izjav. Jasno in glasno na Energetika.NET piše, da bo specifična emisija CO2 na proizvedeno enoto manjša. Se strinjam. Nove naprave bolj učinkovite, torej na kilo CO2 bo verjetno kakšna vatna ura več. Ampak, ker bo pa vse skupaj večje, bo pa v celoti najmanj enaka emisija ali pa morda celo nekoliko večja. To so ali kruta dejstva mimo katerih ne moremo. Potem bi še nekaj o ozonski luknji. Ozonska luknja je posledica predvsem freonov in ne toliko ogljikovega dioksida oziroma interakcij, ki jih pač ti freoni sproščajo v visoki atmosferi nad 10.000 metrov in tako naprej z ultravijolično svetlobo. Freoni so že 20 let ali več prepovedani in so nadomeščeni z drugimi kemikalijami, kljub temu se ozonska luknja še ne zapira. Sedaj pa še nekaj o tem, koliko smo pri nas zainteresirani za boj proti klimatskim spremembam. Želel bi, kolegice in kolege, ki ste bili v prejšnjem mandatu pa tudi tiste, ki so novi, opozoriti na dosežke predsedovanja Slovenije Evropski uniji. Tega si ne izmišljujem. To so nam, priznanja so nam dale druge države. Namreč eden od dosežkov je bil tudi uvrstitev cilje za boj proti klimatskimi spremembami ponovno na agendo. Pri tem smo imeli veliko nemško podporo pa tudi portugalsko, saj smo vse tri države predsedovale skupaj. Mislim, da je bil tudi en posvet na osnovo učinkovite energetike v tem prostoru. Torej smo že nekoč nekje uspešno pridali svoj kamenček k tej zgodbi boja proti klimatskim spremembam. Želel bi opozoriti, da je z večjimi ali manjšimi državami deloval GLOBE Slovenije v prejšnjem in sedanjem mandatu. Bile so seje, na katerih so nastopali ljudje z enim ali več doktoratov, ugledni, tudi solastnica Nobelove nagrade gospa Bogatajeva, ki je med drugim opozorila, ne, da bomo zdaj imeli podnebje Dubrovnika, ampak za kakšen dan bomo tudi imeli podnebje Stockholma, kar se je letos potrdilo. Na veliko vročino okrog 30, je padla nočna temperatura na 8 stopinj, mislim, da enkrat junija in zdaj že spet oktobra. Klimatske spremembe vsekakor zaznavamo in vsak si želi boriti proti njim. Da se vrnem na GLOBE Slovenija. Na tematskih sejah je bil vedno izredno šibek obisk. Jaz sam, gospod Gantar in morda še kolega Petan, ostali so nezainteresirani. Pa pozivam svoje kolege in kolegice v luči te deklaracije, da bodo prišli na prvo naslednjo tematsko sejo, ki bo, mislim, enkrat decembra ali januarja skupaj s Svetom za varstvo okolja. Verjetno bo tema izraba zemlje, lahko pa tudi kaj o klimatskih spremembah rečemo. Samo deklarativno in všečno na boj s klimatskimi spremembami, tam, kjer je pa treba resnično stopiti na plan, pa nič. Deklaracija še vedno ni operativni načrt. V delu GLOBE Slovenija smo si zastavili, da bomo v naslednji fazi vsakega ministrstva zahtevali poročila, konkretne akcijske ukrepe na posamezno temo. Predvidevam oziroma ocenjujem, da je to za eno stopnjo več od deklaracije, ker že zahteva, da je treba nekaj konkretnega dati iz rok. Prihaja konferenca v Kopenhagnu. Že vnaprej so opozorila, recimo, na Energetika.net se lahko prebere, da bo sporazum dosežen šele 2010. Torej bodo lahko sprejete samo kakšne splošne smernice in morda ta deklaracija, morda bo doživela še kakšno spremembo zaradi napotil iz Evropske unije. In ravno zaradi tega, ker so bili že sprejeti bolj zavezujoči dokumenti, mislim, da deklaracija ravno toliko koristi oziroma koristi, škodi pa ne, torej je vseeno, ali se sprejme ali ne, ker je že zavezujoč dokument sprejet, skoraj z enako vsebino oziroma jo bodo na osnovi tega dokumenta, ki je že sprejet, lahko tudi nekoliko prilagajali glede na zahteve oziroma na sklepe Evropske unije. V Kopenhagnu ne bo glavnih igralcev na področju emisij toplogrednih plinov oziroma bomo prišli brez kakršnihkoli obetov ali bodo pa zaobšli obveze kot recimo Kanada, ki obljublja zmanjšanje za 20%, vendar na osnovo leta 2006, vsi se pa na predindustrijsko dobo, torej tam okoli leta 1990. Kanada se bo zavezala, da ne bo spremenila nič, kajti od 2006 do danes se ji veliko niso povečale emisije toplogrednih plinov. Fino se bo slišalo, zgodilo se ne bo nič. Kaj bi za zaključek dejal? Seveda je treba to temo še in še obravnavati, predvsem jo je pa treba preliti v široke množice. Eden od razpravljavcev je danes povedal, 14% ljudi zares izkorišča oziroma uporablja energetsko varčne naprave. Deklarativno pa je vseh 2 milijona in 50.000 Slovencev za varstvo okolja. Torej, ena od nalog je tudi osveščanje. In morda akcija Elesa, da je vsako gospodinjstvo dobilo eno energetsko varčno žarnico, bi jo kazalo še na kakšen drug način posnemati. Hvala.
Besedo ima gospa Melita Župevc.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Morda za začetek, bo tudi pomagalo mojemu predhodniku, v pravu ločijo tako imenovani soft lo in tako imenovani "hard law". Med "soft law" sodijo deklaracije, resolucije in podobno. "Hard law" so pa zakoni, mednarodne pogodbe in tako naprej. In da, strinjam se, tudi jaz pogrešam več tako imenovanega "hard law". Torej, konkretnih zakonov in konkretnih zavez od naše vlade. Se popolnoma strinjam z vami. Rekla bi pa tri stvari, zato ker je ostalo res še malo časa. Pogrešam strateško energetsko politiko. Jaz prihajam iz Zasavja, iz okolja, kjer smo živeli in bomo tudi v prihodnosti živeli od energetike, zato projekt šestega bloka Termoelektrarne Šoštanj vidimo malce drugače. Seveda mu ne nasprotujemo, podpiramo ga. Vendar menimo, da bi morala Vlada prisluhniti tudi drugim pomembnim energetskim projektom. V Sloveniji nimamo samo Šoštanja in samo šestega bloka Termoelektrarne Šoštanj, ki ga bomo imeli v prihodnosti. Zelo zanimiv je, recimo, projekt izgradnje plinsko parne elektrarne z možnostjo njene nadgradnje v tako imenovano IGCC tehnologijo, to je tako imenovani "Integrated Gasification Combined Cycle" povedano po domače, gre za uplinjanje premoga. Gre za tehnologijo, ki jo poznajo in jo zelo dobro razvijajo Japonci. V svetu je v zadnjem času zelo popularna. In tudi številne države si prizadevajo graditi takšne elektrarne. Za konec pa samo še ena stvar. Kolega Anderlič je že na kratko omenil to, zakaj Nato govori o podnebnih spremembah. Največji sovražniki danes niso tisti,ki so predvidljivi, ki jih lahko vidimo, ampak so nevidni. Torej, tudi klimatske spremembe. V razpravi o novem strateškem konceptu Nata se obeta tudi razprava o tem, kakšno vlogo ima lahko Nato kot obrambna organizacija v boju s podnebnimi spremembami. To se mi zdi pomembno vprašanje. Če ga Nato izpostavlja in izpostavlja klimatske spremembe kot varnostno grožnjo, kar pomeni, da so te varnostne grožnje povezane tako z množičnimi migracijami, z revščino, z lakoto in tako dalje, se mi zdi pomembno, da se zavedamo tudi teh stvari, ko govorimo o klimatskih spremembah. Samo še eno stvar glede bloka 6. Jaz bi rada, da mi nekdo odgovori na to vprašanje, pa to je bolj retorično vprašanje, kot ne. Leta 2015, po pričetku delovanja bloka 6 naj bi TEŠ zapolnil kvote tako za Termoelektrarno Trbovlje in za Tetol in današnje kvote, ki jih ima danes Termoelektrarna Šoštanj. Ali je to res, jaz ne vem. Po mojih podatkih je to res, pa mi bodo tisti, ki se na to spoznajo, tudi odgovorili. Hvala.
Besedo ima gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Torej, zagotovo je Deklaracija o aktivni vlogi Slovenije pri oblikovanju nove svetovne politike do podnebnih sprememb, tak je naslov, koristen dokument. Dokument, iz katerega izhaja zaveza po razmisleku pri vsakem zakonu, ki ga sprejema država, in dokument, ki daje neko zavezo, ne samo Vladi, ne samo Državnemu zboru, ampak nam vsem kot državljankam in državljanom Slovenije, da v okviru države, kot sestavnega dela celega sveta pomagamo pri trajnostnemu razvoju, da pomagamo pri preprečevanju škodljivih vplivov podnebnih sprememb. Jaz ne bom zdaj govoril o vseh podatkih, ki so bili danes že večkrat navedeni, zato bi se rad ozrl samo na nekaj problemov, oziroma nekaj premislekov. Prej je kolega Anderlič govoril o problemih pri lesni proizvodnji v Sloveniji, za katero vemo, da je ena od pomembnih elementov v zvezi z uresničevanjem sklepov ali pa smeri delovanja v okviru te aktivne vloge, v okviru te deklaracije. Seveda, zelo se strinjam s to njegovo razpravo, saj v Sloveniji nekako nimamo mehanizma za to, da bi preprečili izvoz hlodovine na tuje, ampak smo dejansko s tem izvozom, s pojavljanjem energetsko potratnih materialov, kot so plastika, aluminij in tako dalje, dobesedno uničili lesnopredelovalno industrijo. In ko sem prej rekel, na vsak način je zagotovo, Avstrija ima to urejeno, je možno z nekaterimi ukrepi, s pametnimi ukrepi, o tem smo že v prejšnjem mandatu večkrat diskutirali, pa nikakor ne pridemo s tem do konca, preprečiti dejansko izvoz hlodovine, ampak dejansko z nekaterimi ukrepi doseči to, da bo tudi lesna proizvodnja tista, ki bo rentabilna in ki bo ljudi dobesedno odvračala od tega, da bomo kot potrošniki plastike, aluminija, kot sem že prej rekel, pa naj bo to stavbno pohištvo, za primer, ali pohištvo sicer, kar je seveda treba spremeniti v nas samih, glede same potrošnje. Tudi prej sem rekel, da bo potreben razmislek pri vsakem zakonu posebej. Mi imamo v parlamentarni proceduri Zakon o Skladu kmetijskih zemljišč in gozdov. Mi smo opozarjali, in opozarjamo na to tudi v okviru javne razprave, da so koncesnine in ostala druga določila v sklopu tega zakona naravnana v to smer, da bomo imeli še več izvoza hlodovine oziroma nekoristne porabe hlodovine. Kljub temu se bodo nekateri sloji ali institucije, predvsem pa nekateri posamezniki bogatili še naprej. In tu je treba, in prosim vas, da to, mislim, da bo na naslednji seji Državnega zbora ta zakon v obravnavi, da tudi takrat razmišljamo o aktivni vlogi Slovenije pri oblikovanju nove svetovne politike do podnebnih sprememb. In še na eno konkretno zadevo bi spomnil. Zagotovo je pri borbi za čisto okolje ali bolje rečeno pri borbi za uvajanje obnovljivih virov energije, da tej borbi nasprotujejo močni in bogati lobiji. Za primer bom navedel, in gotovo se spomnimo ambicioznih politik Evropske unije na področju biogoriv. Posledično je bilo v projekte za proizvodnjo biogoriv vloženega veliko denarja, pa ne samo pri nas, tudi v najbolj razvitih zahodnih državah, članicah Evropske unije. Nedolgo tega pa smo vsi po vrsti obsodili biogoriva, kot vzrok za visoke cene hrane. Ali danes sploh še kdo verjame v biogovira? Težko je temu verjeti, pa vendarle je bilo biogorivom storjeno veliko zlo, velika krivica. V veliki meri je bil zaustavljen tudi tehnološki razvoj na tem področju in če se vprašamo, kdo stoji za to obsodbo biogoriv, zagotovo tisti, ki so jim biogoriva odžirala ne tako mali dobiček. Ampak, da ne bom navajal drugih zadev, ki so bile danes že večkrat poudarjene. Jaz sam bom seveda podprl to deklaracijo, ker je bilo pa navedenih že nekaj konkretnih primerov, kako da bolj primerno uporabljati razne snovi in pa postopke. Bom povedal še en primer iz Državnega zbora, pojdimo okoli hiše enkrat, ko ne zaseda več Državni zbor, pa bomo videli koliko luči gori v tem našem hramu. Iz mene, kot Savinjčana se včasih norca delajo, ker vedno luči ugašam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi predstavnik Vlade besedo?
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Današnja razprava je bila zelo dobra in predvsem zelo spodbudna, ki sem je kot predstavnik Vlade resnično lahko samo vesel. Danes je Vlada sprejela še ena izhodišča za udeležbo na zasedanju Sveta ministrov za okolje, ki bo 23. 11. Ministri se sestajajo na temo ene same točke, to so podnebne spremembe, in sicer bodo govorili o pogajalskih taktikah za podnebno konferenco v Kopenhagnu. In sicer zaradi tega, ker je pogajalski konj v zadnjih tednih nekoliko ob sapo. Informacije, o katerih ste tudi vi govorili, da v Združenih državah niso sprejeli ustrezne zakonodaje za podnebne spremembe in energetiko, da je ta zakonodaja še vedno v razpravi, seveda predsedniku Obami ne dajejo veliko elementov v njegovo torbo za odhod v Kopenhagen. Vlada bo do konca tega meseca, najkasneje pa do 3. 11. pripravila še zadnji dokument, to so pogajalska izhodišča za udeležbo slovenske delegacije v Kopenhagnu. Oba dokumenta, tako današnji kot pa zadnji dokument, bosta seveda obravnavala ustrezna odbora tudi v Državnem zboru. Kljub torej nekoliko zaskrbljujočim novicam ob pojemanju pogajalske sape do Kopenhagna, pa je dobra novica vsaj ta, da prihaja vse več najav o visoki udeležbi predsednikov držav in vlad na zasedanju v Kopenhagnu. To pa je dobra novica, saj je treba vsaj na politični ravni sprejeti ustrezno zavezo, če že same številke in pa finančne zaveze ne bodo tako trdne kot se je najprej pričakovalo. Današnja razprava daje tudi zelo dobro in pozitivno spodbudo za odhod našega predsednika Vlade in slovenske delegacije v Kopenhagen. Današnja razprava je tudi, o tem sem prepričan, zagotovilo in zaveza, da bo tudi v prihodnje vsebina podnebnih sprememb reden gost na dnevnem redu Državnega zbora, česar sem seveda zelo vesel. In sicer z realizacijo prioritetnih nalog iz deklaracije in vezano na deklaracijo, ki jih Vlada razume kot prioritetne naloge in jih razume kot domačo nalogov. In drugič, reden gost s celovitim poročanjem Vlade Državnemu zboru o realizaciji nalog vsaj enkrat letno, kar ste tudi zapisali v deklaracijo. Hvala lepa.
Želi besedo predlagatelj? Ja, prosim, gospod Frangež.
Spoštovane in spoštovani. Naj najprej omenim, da sem bil vesel, da se je odbor za Nobelovo nagrado letos odločil to nagrado podeliti novemu ameriškemu predsedniku Baracku Obami. Tedaj je bilo rečeno, da ne zato, ker je že storil toliko stvari, ampak zato, ker so pričakovanja do njega in do ameriške vloge v Svetu tako velika. Ko govorimo o podnebnih spremembah in govorimo, da je to okoljsko, gospodarsko, energetsko in še kakšno vprašanje, moramo na to vprašanje, predvsem pa na posledice podnebnih sprememb gledati tudi kot na varnostno vprašanje. In osebno si želim, da bi predsednik Obama v dnevih do Kopenhagna ponovno premislil pozicije, ki se kažejo iz vrha med Združenimi državami in Kitajsko, in v Kopenhagen prišel z boljšimi, odgovornejšimi stališči. Jaz sem vesel današnje razprave, mislim da je bila zelo bogata in v delu razprave, ki se je nanašala na slovenske gozdove moram reči, da se jaz strinjam z obema, ki sta o tem govorila. Sredi 19. stoletja smo v Sloveniji začeli z intenzivnim posekom hrasta in zato, da bi ga nadomestili in to na hiter način, zato da bi imeli čim prej nove zaloge lesa, ta hrast nadomestili pretežno s smreko. Danes zato slovenska smreka leži in raste tudi na nižjih predelih in ta smreka je ena od tistih, ki bo najprej prizadete zaradi podnebnih sprememb. In strinjam se, slovenska lesarska industrija ima prednost tudi zaradi ugodnega upravljanja z gozdovi v preteklosti. Kar moramo danes narediti, da slovenske gozdove pravočasno prilagodimo na posledice podnebnih sprememb, je dobra priložnost, da postane slovenska lesna industrija tako močna, kot je nekoč že bila. Seveda pa ta posek smrek, ki jim grozi izumrtje na nižjih legah, hitro nadomestimo s tistimi vrstami dreves, ki bodo na teh nižjih predelih lahko rasla tudi v prihodnosti. Zelo sem vesel široke podpore deklaraciji, nekoliko žalosten, ker se je največja opozicijska SDS odločila za to, da izostane iz tega kroga širokega političnega soglasja, ki skuša dati to pomembno sporočilo Slovenije slovenski javnosti in tudi mednarodnemu prostoru. Soglasno sprejetje te deklaracije bi imelo skoraj tako močan učinek kot deklaracija sama. Upam, da b imela deklaracija svoj učinek. Najlepša hvala.
Amandmaji k dopolnjenemu predlogu deklaracije niso bili vloženi. O predlogu deklaracije bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 11. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 20.15.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda - obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Obveščam vas, da amandmaja Poslanske skupine SLS k 1. členu ter Poslanske skupine SLS k 2. členu nista bila vložena skladno z namenom določbe tretjega odstavka 129. člena Poslovnika Državnega zbora, zato sta amandmaja brezpredmetna in zbor o njima ne odločal. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Glasujemo. Prekinitev. Proceduralno. Proceduralno, gospa Oražem.
Gospod predsednik, v imenu Poslanske skupine Zares predlagam pol ure premora pred odločanjem.
Ugotavljam, da so obrazložitve zaključena in odrejam pol ure premora. Nadaljevali bomo ob 20.46.
Spoštovani kolegice in kolegi poslanci in poslanke, nadaljujemo s prekinjeno 10. točko, in sicer smo pri glasovanju. Želi vodja Poslanske skupine Zares Cvetka Zalokar Oražem besedo? Prosim, želi.
Hvala lepa. Po posvetu v Poslanski skupini Zares želim povedati, da bo poslanska skupina podprla Predlog spremembe Zakona o poslancih, s katero bi uveljavili nezdružljivost županske in poslanske funkcije, pri čemer ima eden od članov naše poslanske skupine zadržke v zvezi s tem. Kljub temu menimo, da gre za vsebino, ki je predmet koalicijske pogodbe, v katero smo to jasno zapisali, da gre za vsebino, ki jo je podprla s svojim stališčem Vlada, ki jo je javno podprl tudi predsednik Vlade Borut Pahor in da gre tudi za vsebino zakona, ki smo ga vložili vodje poslanskih skupin koalicije. Zato menimo, da je treba pri tem imeti jasno in nedvoumno stališče in takšno je tudi stališče naše poslanske skupine.
Hvala. Če prav razumem, bo to veljalo za zakon v celoti. Zdaj glasujemo, odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Obrazložitve so končane. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 85 poslank in poslancev. Za je glasovalo 30, proti 54. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi predlagani amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 84 poslank [[....]]Prosim mir v dvorani, da ugotovim izid glasovanja. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 46. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - obravnavo Predloga resolucije o normativni dejavnosti. Prehajamo na odločanje vloženih amandmajev. Prosim mir v dvorani. Glasujemo, zato je res potrebna zbranost. Prvič, odločamo o prvemu amandmaju Poslanske skupine SDS k 4. poglavju. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev. Za je glasovalo 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o drugemu amandmaju poslanske skupine SDS k 4. poglavju. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 34, proti 47. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. Prehajamo na odločanje o Predlogu resolucije o normativni dejavnosti v celoti. Obveščam vas, da me Vlada oziroma Zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bila resolucija neusklajena. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev. Za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je resolucija v celoti sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o medicinskih pripomočkih v okviru rednega postopka. Prihajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 22. členu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 23. členu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev. Za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skuine SDS k 53 členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti 33. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 61. členu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 67. členu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 68. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predstavniku Vlade, kot predlagateljici zakona. Imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Skladno s prvim odstavkom 138. člena predlagam v imenu Vlade, da bi zakon obravnavali v tretji obravnavi še v okviru te seje. Gre za to, da smo precej v zamudi, kajti moral bi biti sprejet že v preteklem letu, se pravi v letu 2008, implementirati ga je treba v začetku 2010, zato predlagamo, da sledite našemu predlogu.
Hvala lepa. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti 1. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo zakona opravil v sredo 25. 11. 2009, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga na seji Državnega zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga deklaracije o aktivni vlogi Slovenije pri oblikovanju nove svetovne politike podnebnih sprememb. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu deklaracije niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu deklaracije. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je deklaracija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 50. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končna. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javni rabi slovenščine. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javni rabi slovenščine je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je Državni zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v drugo obravnavo Odboru za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI MEDNARODNE KONVENCIJE O ZATIRANJU DEJANJ JEDRSKEGA TERORIZMA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo, glasovanje teče. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN SVETOM MINISTROV REPUBLIKE ALBANIJE O MEDNARODNEM CESTNEM PREVOZU POTNIKOV IN BLAGA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA, to ja na obravnavo PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI DOGOVORA O PROGRAMU DELOVNIH POČITNIC MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO NOVE ZELANDIJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejel nobenega amandmaja prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O SPREMEMBI (SPREMENJENE) KONVENCIJE O VARSTVU MATERINSTVA IZ LETA 1952 (KONVENCIJA MOD ŠT. 183). Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejel nobenega amandmaja prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 32. TOČKO DNEVNEGA REDA to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O PREPREČEVANJU VEČJIH INDUSTRIJSKIH NESREČ (KONVENCIJA MOD ŠT. 174). Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 33. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O ELEKTRONSKEM POSLOVANJU NA TRGU, URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O BLAGOVNIH REZERVAH, URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O DAVKU NA TONAŽO IN URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O ZADRUGAH. Uradna prečiščena besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o elektronskem poslovanju na trgu." Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o blagovnih rezervah." Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o davku na tonažo." Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o zadrugah." Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti 4. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 34. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Zbor bo v okviru te točke obravnaval dva predloga Sodnega sveta za imenovanje na sodniško mesto vrhovne sodnice na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije s predlogoma sklepov: Predlog sklepa o spremembi Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika in podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora; seznanitev z odstopom dveh članov Programskega sveta RTV Slovenija; obvestilo Okrožnega sodišča v Ljubljani - Kazenski oddelek v zvezi z vloženo obtožnico Okrožnega državnega tožilstvoma v Ljubljani zoper poslanca Državnega zbora ter predlog predsednika Republike Slovenije za imenovanje dveh viceguvernerjev in članov Sveta Banke Slovenije. Prehajamo na obravnavo dveh predlogov Sodnega sveta za imenovanje na sodniško mesto Vrhovne sodnice na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije s predlogoma sklepov. Državni svet je Državnemu zboru predložil dva predloga o imenovanju na sodniških mestih na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predloga sklepov. Prijavljeni k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Na glasovanje dajem predlog sklepa o imenovanju dr. Mateje Končina Peternel na sodniško mesto vrhovne sodnice na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 4. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 4.]] Na glasovanje dajem predlog sklepa o imenovanju Marjane Lubinič na sodniško mesto vrhovne sodnice na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 4. Ugotavljam, da je sklep sprejet. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 4.]] Prehajamo na obravnavo predloga sklepa o spremembi sklepov o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora za ugotovitev politične odgovornosti zaradi suma klientelizma in koruptivnega ravnanja ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorja Golobiča pri pridobitvi znatnih javnih nepovratnih sredstev in poslov na javnih naročilih za gospodarske družbe v skupini Ultra, projekt mestne kartice Urbana, sistem za sledenje in nadzor avtobusov javnega podjetja Ljubljanski potniški promet d.o.o., fiktivni posel varovanja gospodarske družbe Mercator d.d., elektronizacija študentske prehrane, ki naj bi jo izvajala gospodarska družba Margento R&D, v katerih je Gregor Golobič solastnik ter pri prenosu področja elektronskih komunikacij iz Ministrstva za gospodarstvo na Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, za ugotovitev politične odgovornosti zaradi suma, da je minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregor Golobič utajil davke, neupravičeno pridobil status kmeta za nakup kmetijskih zemljišč ter pristojnim organom nepopolno prikazal svoje premoženjsko stanje ter njegov izvor, za ugotovitev politične odgovornosti ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorja Golobiča zaradi suma izogibanja plačevanja davkov Republiki Sloveniji, ob svojem aktivnem sodelovanju pri zviševanju davčnih bremen državljanom Republike Slovenije in za ugotovitev politične odgovornosti zaradi suma klientelizma in koruptivnega ravnanja ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo Gregorja Golobiča za pridobitev slabo zavarovanih posojil, ki so bila odobrena s strani banke NLB d.d., ki je v večinski državni lasti, za gospodarske družbe v skupini Ultra. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembi sklepov o sestavi in imenovanju predsednika in podpredsednika ter člane namestnikov članov navedene preiskovalne komisije, s katerim se je s funkcije namestnika člana izloči Francija Keka, poslanca Poslanske skupine Zares, za namestnika člana pa imenuje Tadeja Slapnika iz Poslanske skupine Zares. Glasujemo. Glasovanje teče. Za je glasovalo 78 poslank in poslancev. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na obravnavo seznanitve z odstopom dveh članov programskega sveta RTV Slovenija. Člana programskega sveta RTV Slovenija dr. Boris Vezjak in Jože Snoj, sta z dopisom 15. oziroma 23. oktobra 2009 obvestila predsednika Državnega zbora, da odstopata s funkcije člana programskega sveta RTV Slovenija in zaprosila Državni zbor, da začne s postopkom razrešitve z navedene funkcije. Predlog sklepov je v seznanitev zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Franco Juri, Zares.
Gospod predsednik. Glede na trenutno stanje na [[...]]
Prosim mir v dvorani!
[[...]]javni radioteleviziji, cenzura, pritiski izigravanje, delovne zakonodaje, izguba zaupanja novinarjev in drugih zaposlenih.
Prosim mir v dvorani, brez pripomb in medklicev.
[[...]]ne čudita odstopa dveh članov Programskega sveta RTV. Mogoče nekoga to zabava, nas pa ne čudi. Smo pričakovali tak odstop. Nista prva odstopa. Dr. Vezjak je nastopil mandat spomladi leta 2007, nasledil je Vlada Miheljaka, ki je iz sveta izstopil skupaj z gospo Hribarjevo in z gospo Lesničar Pučko. Trije svetniki so namreč programski svet RTV Slovenija zapustili po zapletu zaradi nestrpnega govora v oddaji Piramida. Če je bil odstop zgoraj omenjenih protest zaradi ene oddaje, bi dr. Vezjak, ki je eden najaktivnejših članov programskega sveta RTV, lahko naštel veliko razlogov. Večkrat je opozarjal, tudi javno, na spolitiziranost, na demonstracije moči, na absurdnost in na nespoštovanje delovne zakonodaje in novinarske avtonomije. Na mnoga vprašanja od vodstva RTV ni dobil odgovora. Zadnji primer pa je bilo tudi imenovanje novega odgovornega urednika multimedijskega centra RTV, imenovanje brez soglasja in brez podpore večine novinarjev. Poleg dr. Vezjaka se je za isti korak odločil tudi pesnik, pisatelj in esejist Jožef Snoj predvsem zaradi škodljive in potratne komercializacije RTV. Kot član programskega sveta je ocenil, da nima vpliva. Mislim, da sta ta dva vstopa še en dokaz, da je treba čim prej sistemsko spremeniti medijsko krajino na takšen način, da politika ne bo več posegala in vodila tako pomembne javne zavode, kot je RTV.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Mandatno-volilna komisija je v seznanitev zboru predložila naslednja sklepa: Državni zbor ugotavlja, da je dr. Boris Vezjak odstopil s funkcije člana Programskega sveta RTV Slovenija, imenovanega na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o RTV Slovenija. Zato mu na podlagi tretjega in četrtega odstavka 18. člena Zakona o RTV Slovenija preneha mandat na funkciji člana Programskega sveta RTV Slovenija, konstituiranega v letu 2006. Mandatna funkcija mu preneha z dnem, ko se z ugotovitvijo seznani Državni zbor. Državni zbor ugotavlja, da je Jože Snoj odstopil s funkcije člana Programskega sveta RTV Slovenija, imenovanega na podlagi sedme alineje šestega odstavka, 17. člena Zakona o RTV Slovenija, zato mu na podlagi tretjega in četrtega odstavka 18. člena Zakona o RTV Slovenija preneha mandat na funkciji člana Programskega sveta RTV Slovenija, konstituiranega v letu 2006. Mandat mu na funkciji preneha z dnem, ko se je z ugotovitvijo seznanil Državni zbor. Ugotavljam, da se je zbor s sklepoma seznanil. Prehajamo na obravnavo obvestila Okrožnega sodišča v Ljubljani - Kazenski oddelek, v zvezi z vloženo obtožnico Okrožnega državnega tožilstva v Ljubljani zoper poslanca Državnega zbora. Obvestilo je v obravnavo zboru posredoval Okrožno sodišče v Ljubljani - Kazenski oddelek. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru predložila predlog sklepa. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrožnega sodišča v Ljubljani - Kazenski oddelek opr. št. I K 3902/06 z dne 8. 10. 2009 v zvezi z vloženo obtožnico Okrožnega državnega tožilstva v Ljubljani zoper poslanca Državnega zbora Zmaga Jelinčiča Plemenitega, ki mu očita, da naj bi storil kaznivo dejanje razžalitve po členu 169/II Kazenskega zakonika v zvezi s členom 178/II Kazenskega zakonika ne prizna imunitete poslanca Državnega zbora Zmagu Jelinčiču Plemenitemu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi 207. člena Poslovnika Državnega zbora, Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 4. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejeta. Prehajamo na obravnavo predloga predsednika Republike Slovenije za imenovanje dveh viceguvernerjev in članov Sveta Banke Slovenije. Predsednik Republike Slovenije dr. Danilo Türk je z dopisom z dne 4. novembra 2009 predlagal Državnemu zboru, da se za dva viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije imenuje Darka Bohneca in dr. Timoteja Jagriča. Besedo dajem predstavniku predlagatelja dr. Eriku Kerševanu za dopolnilno obrazložitev predloga. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane gospe poslanke, spoštovani gospodje poslanci. Pred vami sta predloga za dva viceguvernerja člana Sveta Banke Slovenije, ki sledita prepričanju predsednika republike, da je treba krepiti institucije Republike Slovenije. Krepitev pa seveda v tem primeru pomeni dve stvari: zagotavljati njihovo stabilnost in vnašati nova znanja, nove vede, nova spoznanja v delujočo institucijo. Temu prepričanju sledi tudi predloženi predlog, ki je pred vami. Gospod Darko Bohnec je že opravljal funkcijo viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije. To funkcijo je opravljal dobro, dokazal je svojo strokovnost in s podporo Banke Slovenije tudi kandidiral za podaljšanje oziroma ponovitev mandata. Njegovo ponovno imenovanje vnaša tisti prvi del, torej stabilnost v delovanje institucije, ki dokazuje, da je dobro delo v organih tudi ustrezno nagrajeno in priznano. Predlog predsednika republike za imenovanje prof. dr. Timoteja Jagriča za drugega viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije pa zasleduje tisti drugi predlog, torej tisti drugi cilj, ki je usmerjen k temu, da se vnašajo nova znanja, nove vede in nova spoznanja v delovanje naših institucij. In prof. dr. Timotej Jagrič kot prof. Univerze v Mariboru, ki ga tudi predlaga skupina uglednih znanstvenikov, bo s svojim poznavanjem tega področja tako z vidika akademskih ved, mi tudi z vidika praktičnih izkušenj na različnih projektih lahko s svojim kreativnim in znanstveno utemeljenim delom pomembno prispeval k nadaljnjemu razvoju te institucije. Skladno z zakonom o Banki Slovenije zato predsednik republike predlaga Državnemu zboru Republike Slovenije, da navedena kandidata imenuje za viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima mag. Borut Sajovic. [[Ne.]] Končali smo s predstavitvijo teh stališč. Prehajamo na izvedbo glasovanja o predlogu predsednika Republike Slovenije za imenovanje dveh viceguvernerjev in članov Sveta Banke Slovenije. V skladu s petim odstavkom 37. člena Zakona o Banki Slovenije o imenovanju viceguvernerjev in članov Sveta Banke Slovenije Državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena Poslovnika zbora vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli Državni zbor. Poslanske skupine so mi že posredovale predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so: Anton Colarič SD, Robert Hrovat SDS, Franci Kek Zares in Gvido Kres SLS. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Pri delu komisije bo sodeloval tudi namestnik generalne sekretarke Matjaž Plevelj. Ali temu predlogu kdo nasprotuje? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje o taki sestavi komisije. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80 članov.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena Poslovnika Državnega zbora bosta poslankam in poslancem vročeni dve glasovnici, tako da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega, pove svoje ime in priimek. Prosim za malo zbranosti v dvorani! Prebrati je treba navodila, tako kot je običaj in zahteva Poslovnik. Prosim malo zbranosti v dvorani! Glasuje se tako, da se na vsaki glasovnici obkroži beseda "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena Poslovnika Državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna, neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanke oziroma poslanca ni jasno razvidna. V skladu s petim odstavkom 37. člena Zakona o Banki Slovenije, bo vsak predlagani kandidat izvoljen oziroma imenovan, če bo zanj glasovala večina poslank in poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci bodo izpolnjeni glasovnici oddali v glasovalno skrinjo, ki bo v dvorani na mizi ob kabini za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanje. Poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, prosim, da se takoj zglasite v sobi 217, kjer boste prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 21.25 in bo trajalo do 21.40. Po končanem glasovanju prosim poslance, ki mi boste pomagali pri glasovanju, da se zberete v sobi 217. Prekinjam to sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 21.55.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci. Nadaljujemo sejo. Prehajamo na obravnavo prekinjene točke, to je na predlog predsednika Republike Slovenije za imenovanje dveh viceguvernerjev in članov Sveta Banke Slovenije. Prebral bom zapisnik o glasovanju o obeh predlogih. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju predlaganega kandidata Darka Bohneca za viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora dne 19. novembra 2009. Razdeljenih je bilo 78 glasovnic, oddanih je bilo 78 glasovnic, neveljavna je bila ena glasovnica, veljavnih je bilo 77 glasovnic. Za je glasovalo 57 poslancev, proti je glasovalo 20 poslancev oziroma poslank. Na podlagi izida glasovanja je bil Darko Bohnec z večino glasov vseh poslancev imenovan za viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije. Mandat začne z dnem 5. 3. 2010. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja o imenovanju predlaganega kandidata dr. Timoteja Jagriča za viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije. Glasovanje je bilo v prostorih Državnega zbora dne 19. novembra 2009. Razdeljenih je bilo 78 glasovnic, oddanih je bilo 78 glasovnic, neveljavna je bila ena glasovnica, veljavnih je bilo 77 glasovnic. Za je glasovalo 74 poslank in poslancev, proti so glasovali 3 poslanci oziroma poslanke. Na podlagi izida glasovanja je bil dr. Timotej Jagrič z večino glasov vseh poslancev imenovan za viceguvernerja in člana Sveta Banke Slovenije. Viceguvernerjema in članoma Sveta Banke Slovenije čestitam in jima želim uspešno delo. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - to je z obravnavo Predloga zakona o alternativnem reševanju sodnih sporov. Državni zbor je v torek 17. novembra 2009 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga, je zbor na predlog predlagatelja zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 183. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 11. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč.