Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 53. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena, prvega odstavka 60. člena ter 93.a člena Poslovnika Državnega zbora in na podlagi odločitve Kolegija predsednika Državnega zbora, sprejete na 86. seji dne 4. 12. 2020. Obveščen sem, da se današnje seje ne moreta udeležiti naslednji poslanki in poslanci: mag. Karmen Furman, Nada Brinovšek, Franc Rosec, Franc Kramar in Samo Bevk do 14. ure. Do roka, ki ga je na podlagi tretjega odstavka 93.a člena Poslovnika Državnega zbora določil Kolegij, za danes sodelovanje na seji izven sedeža Državnega zbora z uporabo aplikacije za seje na daljavo ni najavila nobena poslanka ali poslanec. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja k 1. točki dnevnega reda, gospoda Sašo Gržiniča, predstavnika pet tisoč volivk in volivcev, kot predlagatelja k 7. točki dnevnega reda, predstavnika Sodnega sveta k 14. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. V skladu z drugim in četrtim odstavkom 93.a člena Poslovnika Državnega zbora dnevni red seje Državnega zbora na daljavo določi Kolegij predsednika Državnega zbora s sklicem, zato o njem ne bomo glasovali. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 40 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslanke in poslancev opozicije ter na vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa zahtevati dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. Ob tem vas še posebej opozarjam, da je treba takšen predlog izrecno podati in se pri tem osredotočiti le na njegovo obrazložitev, ne pa postopkovnega predloga uporabiti za vsebinsko razpravo, v zvezi s postavljenim vprašanjem. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko se je za danes opravičil minister za notranje zadeve Aleš Hojs. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri bo odgovarjal predsednik Vlade Janez Janša. Najprej mu bo vprašanje postavil Jani Prednik, SD.
Predsednik najlepša hvala za besedo. Spoštovani predsednik Vlade, kolegice in kolegi! V teh dneh sprejemamo že sedmi tako imenovani protikoronski paket. Predsednik, večkrat bili ste iz različnih naslovov opozorjeni, da Vlada ne vodi zadostnega dialoga s prizadetimi skupinami. Zato so se v predlogih ukrepov pojavile tudi vsebine, ki so bile popolnoma nepotrebne. Mnoge prizadete družbene skupine, ki pa dejansko pričakujejo in tudi potrebujejo pomoč, pa v teh ukrepih niso bile zajete. Izgovor, ki ga je omogočal tako imenovani paketni pristop se je s tem zadnjim PKP7 enostavno izpel. Ljudje ne morejo več čakati na naslednji paket prav tako pa ne razumejo, zakaj Vlada zapravlja energijo in tudi čas z odzivom na epidemijo in s temami, ki z epidemijo nimajo nobene zveze, odžirajo pa vsem nam dragocene vire, denar, čas in tudi našo pozornost. Spoštovani predsednik Vlade, 29. marca, ste imeli tiskovno konferenco, na kateri ste dejali: »Nikogar ne bomo pozabili.« Danes, osem, devet mesecev kasneje lahko ugotovimo, da temu ni tako. Na kakršnokoli pomoč še vedno čakajo ljudje, ki se preživljajo z avtorskimi in podjemnimi pogodbami. Tudi delavci, ki pomagajo zdravstvenemu osebju, čistilke ne dobijo nič. 2,2 milijarde vredna likvidnostna shema, ki naj bi podjetjem zagotovila kreditna sredstva in svež denar, ne deluje, ker je prekomplicirana in prepočasna, na kar smo opozarjali tudi Socialni demokrati. Na drugi strani se nam morda celo obeta, da bomo zaradi določenih lobističnih pritiskov prej odpirali vse ostalo kot pa šole. Neusklajeni, komplicirani in popolnoma zbirokratizirani in tudi neustrezno komunicirani ukrepi dodatno spodjedajo že tako načeto zaupanje tako v vas, v vašo vlado kot tudi v celotno politiko. Zaupanje pa je ključno, da bi ljudje lahko upoštevali pravila in da bi s tem posledično zajezili širjenje okužbo. Včeraj smo lahko iz medijev izvedeli, da bo za prehajanje občinskih mej potrebna aplikacija. Jaz vas tukaj sprašujem: Ali se vam ne zdi, da bo prihajalo do neke neenakopravnosti med tistimi, ki aplikacijo imajo oziroma imamo, in tistimi, ki je nimajo, in med tistimi, ki je niti ne morejo imeti? Ta aplikacija je namreč prostovoljna in bo prihajalo do neke diskriminacije. Glede na vse našteto vas tudi sprašujem: Ali sta bila po vašem mnenju dosedanji socialni dialog in usklajevanje s prizadetimi skupinami pri pripravi ukrepov za zajezitev epidemije ustrezna? Kako nameravate v prihodnje izvajati pripravo protiepidemijskih ukrepov, da bi se s tem izognili kršitvam socialnega dialoga, novim podtaknjenim vsebinam in pozabljenim skupinam? Hvala za odgovor.
Predsednik Vlade, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Imeli boste tudi možnost postaviti dodatno vprašanje v nadaljevanju, kar se vedno izkoristi, pa vas prosim, da takrat imenujete enega samega državljana Republike Slovenije, ki v dosedanjih šestih protikoronskih paketih ni bil naslovljen. Mislim, da smo sedaj, če pogledamo celoto, naslovili vsakega, prav vsakega, niti eden ni bil izpuščen, prvič v slovenski zgodovini. Ali so vsi dobili ustrezno ali so vsi dobili dovolj, je drugo vprašanje. Vendar je treba tukaj upoštevati realne materialne možnosti. To je eno. Poleg tega epidemije še ni konec. Pred nami je še tretja tretjina, ki je lahko najbolj zahtevna od celotnega poteka epidemije, in je treba misliti tudi na naslednje tri mesece. Kar se tiče socialnega dialoga. Eden od prvih ukrepov vlade po prisegi je bil ponovna vzpostavitev Ekonomsko-socialnega sveta. Veste, da v prejšnjih mandatih, v katerih ste sami sodelovali, so bila obdobja, ko Ekonomsko-socialni svet sploh ni deloval, sploh se ni sestajal, ker so ga posamični partnerji zapustili, in te institucije de facto ni bilo. V tem letu od 13. marca naprej je Ekonomsko-socialni svet, čeprav takrat ni bil ustanovljen in smo ga morali ustanoviti in zagnati delovanje, je v času epidemije imel deset sej, na stotine ur takšnih in drugačnih pogajanj in usklajevanj, ne samo da smo ukrepe usklajevali vedno v veliki časovni stiski zaradi potreb znotraj te institucije, ampak tudi s posamičnimi deležniki. Če pogledamo nazaj zadnjih 10 let statistiko, bomo videli, kolikokrat so se prejšnji predsedniki vlad sestali s socialnimi partnerji v času njihovega mandata in kolikorkrat sem se jaz v tem mandatu, koliko ur smo skupaj preživeli na različnih usklajevanjih, da ne govorim o najbolj odgovornih ministrstvih in ministrih. Vlada je spremenila tudi poslovnik in način odločanja ravno zaradi socialnega dialoga. Tako da zdaj te pakete najprej vlada sprejme v osnutku, potem ta osnutek usklajujemo s socialnimi partnerji in šele potem vlada sprejme predlog zakona in ga pošlje v Državni zbor. Zdaj govorite o sedmem paketu. Sedmi paket še ni na vaših klopeh, tudi vlada ga še ni sprejela. Sprejela ga bo v četrtek. Prejšnji teden smo sprejeli osnutek in ta osnutek je zdaj v intenzivnem socialnem dialogu znotraj Ekonomsko-socialnega sveta. To, da niso vedno vse zahteve ali pa predlogi socialni partnerjev upoštevani, ne pomeni, da ni socialnega dialoga, ker velikokrat je teh predlogov ogromno in so protislovni med sabo. Ekonomsko-socialni svet je sestavljen tripartitno ravno zato, ker obstajajo različni interesi v družbi in na koncu se je treba usklajevati in sprejemati kompromise. In to delamo že celo leto. Govoriti, da ni socialnega dialoga, zato ker neka zahteva, ki ni šla skozi, ni bila upoštevana, je to, bom rekel, zelo na pamet. Če pogledamo tudi primerjavo z drugimi državami članicami Evropske unije glede socialnega dialoga, pokažite mi eno državo, kjer je tega več v tem času. Dogovorjeno je, da je potem, ko je nek osnutek teh protikoronskih paketov narejen, najmanj 72 ur časa za socialni dialog, in to upoštevamo. Absolutno to upoštevamo. Ni pa mogoče zaradi potreb in poteka epidemije čakati mesece in mesece, da se bo nekaj uskladilo, čeprav vnaprej vemo, da se ne bo. To pa je odgovornost vlade pa tudi vas, da takšne ukrepe sprejmemo pravočasno.
Kolega Prednik, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Predsednik, hvala za odgovor. Problem, ne samo vaš, ampak tudi današnjega sveta je, da poslušamo z namenom, da bi replicirali, ne da bi razumeli to, kar nam sogovornik govori. Jaz sem omenil tiste, ki se preživljajo z avtorskimi in podjemnimi pogodbami in niso bili deležni nobene pomoči. Nisem pa rekel, da ni bilo socialnega dialoga, ampak sem vas vprašal, kako vi ocenjujete dosedanji socialni dialog. Drug problem vaših ukrepov je kompliciranost in birokracija. Ker so pravila, ki jih pišete, komplicirana, ljudje porabijo ogromno časa za iskanje pojasnil, kaj lahko, kaj ne, kaj je dovoljeno, kaj ni dovoljeno, in seveda pri tem najdejo ogromno izjem, ki jim omogočajo na žalost tudi kršenje. Ta paketni zakonski pristop, ki v sebi nepregledno meša med seboj tudi nepovezane vsebine, je v čistem nasprotju z vašimi obljubami, gospod predsednik, o debirokratizaciji države in poenostavitvi pravil. Pred volitvami ste dejali, da za vsak nov predpis naj se dva ukineta. In tega se vi sedaj ne držite. Na žalost lahko ugotovimo, da vi niste debirokratizator, ampak ste komplikator, razen za nekatere deležnike, kot so recimo verski delavci. Preden me napadete, da je to ideološko, ni ideološko. Verski delavci bodo brez dokazil o prizadetosti prejeli ta temeljni dohodek, brez da karkoli dokazujejo, drugi pa ne. In vi radi govorite o prvorazrednih in drugorazrednih državljanih. Ampak ljudje imajo občutek, da so eni, ki bodo dobili 700 evrov UTD, prvorazredni, drugi so drugorazredni. Kot drugo lahko omenim premožne kupce dragih avtomobilov, ki jim boste z debirokratizacijo omogočili, da bodo avtomobile, ki so zelo dragi, 80, 90, 100 tisoč evrov, kupili po bistveno nižji ceni. In to si lahko privoščijo samo najbogatejši. Večina nas tudi tu notri si tega ne more privoščiti. Tudi zaradi tega vas sprašujem: Ali lahko pričakujemo, da boste v prihodnje bolj upoštevali socialni dialog? Kot pozitivno lahko omenim to, da ste, kot lahko razberemo iz medijev, to upoštevali pri umiku zamrznitve minimalne plače iz PKP7, kar pa je, gospod predsednik [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo.
O minimalni plači še poteka socialni dialog znotraj Ekonomsko-socialnega sveta. Vlada bo z veseljem sledila predlogu rešitve, če bo ta usklajena. Tako da je ta tema je še odprta. Kar se tiče avtomobilov, glejte, najbogatejši, in vi jih imate zelo veliko v svojih vrstah, drage avtomobile kupujejo po Evropi kjerkoli, če imajo denar. In potem tudi davki gredo tja. V našem interesu je, da je davčna politika takšna, da se davki plačujejo v slovenski proračun. Ta cilj zasledujemo in ne neke demagoške cilje. Kar se tiče socialnega dialoga, še enkrat, doslej ni nihče pozabljen. Univerzalni temeljni dohodek so dobil vsi, ki niso bili naslovljeni preko drugih inštrumentov. Čakanje na delo, subvencioniranje dohodka, zdaj se krijejo celo fiksni stroški, v enem paketu številne rešitve. Glejte, Slovenija ni edina država, ki je v epidemiji. Podobne zakone sprejemajo povsod. Kar se tiče birokracije, ja, to je problem, ampak ni nastal v času epidemije. V času epidemije je ta problem še dodatno zaostril možnost hitrega reagiranja. Če mi ne bi šli s šestimi paketi, kjer se je naenkrat posegalo v številne zakone, in bi v vsakega od teh zakonov posegali posebej, bi vi še vedno obravnavali drugi protikoronski paket, ki smo ga sprejel aprila. Takšni so pač običajni redni postopki pri nas. Obratno je res. Mi smo ravno s tem pristopom, in nismo bili edini – glejte zakone, ki so jih sprejemale Avstrija, Nemčija, Poljska, Češka, Francija, Italija – mi smo ravno s tem pristopom uspeli reagirati pravočasno. Če ne bi, bi bila ekonomska slika bistveno slabša, tako pa smo tudi v času epidemije od bonitetnih agencij dobili bodisi potrjene pozitivne ocene ali pa so se celo izboljšale. Zaradi tega je naše zadolževanje cenejše in zaradi tega je tudi naša socialna država lahko bogatejša.
Hvala lepa. Kolega Prednik, imate besedo za postopkovni predlog.
Seveda gre vsa pohvala pripravi PKP1, 2, 3, 4, 5 in 6. Sedmega, kot rečeno, še nismo videli. Vendar smo vas opozarjali tudi na hitrost tega. Lahko bi si vzeli dan, dva, tri več, da bi določene nesmisle, ki so se notri pojavili, predvsem tu v parlamentu odpravili. Ker je to zelo pomembna tema in ker je prihajalo tudi v praksi potem do določenih nesmislov, jaz na podlagi 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se na naslednji seji opravi širša razprava o odgovoru predsednika Vlade.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. decembra 2020, v okviru glasovanj. Naslednji bo vprašanje postavil kolega Luka Mesec, Levica.
Hvala lepa. En lep pozdrav. Spoštovani predsednik Vlade, Slovenija je že 8 tednov v lockdownu, pa smo kljub temu prvi v Evropski uniji po tem, kako slabo upravljamo krizo, koliko okužb imamo, koliko smrti. Drugače povedano, imamo najdaljše zaprtje javnega življenja v regiji, pa smo kljub temu po vseh rezultatih najslabši. Celo vaši ministri, gospod Janša, recimo Zdravko Počivalšek, je prejšnji teden priznal, da se je Slovenija, citiram, »znašla v slepi ulici glede korona krize«, in da se je, citiram ponovno, »epidemija razvila v psihološko krizo zaupanja«. Skratka, ljudje vam ne zaupajo. In ni težko ugotoviti, zakaj je temu tako. Že v prvem valu, nekje vmes, je Slovenijo presekala afera z nakupovanjem ventilatorjev in mask ter s tem povezanimi koruptivnimi posli. Kar se je dogajalo zadnjih 8 tednov, odkar smo v lockdownu, pa presega vse meje razuma. Medtem ko je umiralo po 60 ljudi na dan, podjetja so propadala, ljudje so izgubljali delo, upanje in svojce, ste vi počeli – kaj? Če vam samo naštejem nekaj stvari: zablokirali ste sredstva Slovenski tiskovni agenciji, poskušali obglaviti RTV, spustili Madžarsko v drugi tir, sprejeli zakon o 780 milijonski nabavi orožja, prepovedali referendum, nekemu reperju kar tako vzeli status samozaposlenega v kulturi, kar je tako, kot da bi Furs nekomu zablokiral firmo, ker pač reče nekaj proti vladi, se prepiral s protestniki, kulturniki, tujimi diplomati. Zdaj berem na straneh Vlade, da še tuje akademike poučujete, da so padli pod vpliv, citiram, »skrajno leve Slovenske akademije«, potem podirali neke snežake pred parlamentom, nehali plačevati filmarjem in jih spravili na rob bankrota, imenovali prijateljico Roka Snežiča za direktorico Nacionalnega preiskovalnega urada, imenovali občinskega svetnika SDS iz Občine Straža za direktorja Urada za preprečevanje pranja denarja, razglasili Donalda Trumpa za zmagovalca ameriških volitev, glasovali proti resoluciji Svetovne zdravstvene organizacije, ki bi zagotovila humanitarno pomoč Palestincem v krizi, šli kupovat orožje v Izrael, tvitnili po stokrat na dan, koronaukrepe namesto preko Uradnega lista razglašali prek Twitterja, na kar vas je moralo opozoriti Ustavno sodišče, začeli izgubljati dostop na odprto morje in nekje vmes dopustili, da se v vašem strankarskem tedniku Demokracija pojavljajo članki, ki pišejo o tujcih kot o plesni in plevelu, kar bom jaz rekel, da je neka polnokrvna nacistična propaganda. Takole bom rekel, gospod Janša, pod vašo vladavino smo se res razdelili na prvo in drugorazredne. Medtem ko drugorazredni izgubljajo delo, upanje, svojce, dohodek podjetja, se vi, prvorazredni, igračkate z nekakšno revolucijo. Zato je v bistvu moje vprašanje sledeče, gospod Janša: A si vi sploh želite čim prejšnjega konca te epidemije, ker zdi se mi, da vam stanje tako, kot je, naravnost ustreza?
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo.
Poglejte, obstaja realni kruti svet z realnimi problemi, ki jih je pač treba reševati, in obstaja virtualna resničnost, ki ste jo opisovali, v katerem živijo tisti, ki nimajo nobene odgovornosti, jo pa, bom rekel, pospešeno kreirajo. V tem realnem svetu je po podatkih Ministrstva za zdravje, ki jih imam pred sabo, Slovenija imela na dan 13. marca 2020, ko je naša vlada prisegla, na voljo 120 postelj za akutno bolnišnično obravnavo, danes jih ima tisoč 391. 13. marca, ko je prisegla vlada, smo imeli na razpolago 19 postelj za intenzivno zdravljenje, danes jih imamo 219. Če tega ne bi storili, mi tukaj danes ne bi sedeli, ker bi bilo vse v kolapsu. No, pa še za primerjavo, da težave s katerimi se soočamo, niso nastale čez noč. Leta 2015 je imela Slovenija v celotnem zdravstvenem sistemu 451 postelj na 100 tisoč prebivalcev, konec leta 2019 pa 442. Se pravi, 30 manj v petih letih. Nemčija je imela leta 2015 813 postelj, se pravi še enkrat več kot Slovenija, na 100 tisoč prebivalcev, konec lanskega leta pa še nekaj več. To je pa realni svet, o katerem tisti, ki nimajo nobene odgovornosti, ne vedo nič, ali pa tudi če vedo, to enostavno zamegljujejo. Ta vlada se 95 % podvojenega časa ukvarja z epidemijo in z njenimi posledicami ter s situacijo, v kateri bo treba te posledice odpravljati. Vam bom naštel samo nekaj stvari iz prejšnjega tedna. Poleg naporov, ki smo jih vložili v to, da se je sprostilo tisoč 800 milijard evrov za naslednjih 10 let za evropsko gospodarstvo, od tega 10 milijard za Slovenijo, in ni pomembnih samo teh 10 milijard, saj tisoč 800 milijard je potrebnih, ker če evropsko gospodarstvo dobro funkcionira, potem tudi slovensko gospodarstvo dobro funkcionira, ker smo del enotnega trga, imamo izvozno naravnano gospodarstvo. In nam je uspelo. Če nam ne bi uspelo vsem skupaj prebiti te blokade, bi bila danes situacija v Evropi izjemno črna za naprej. Poleg tega smo v prejšnjem tednu podpisali strateški partnerski sporazum z Združenimi državami, ne z eno ali pa z drugo administracijo, ampak s prvo gospodarsko velesilo sveta, podpisali smo z njimi sporazum o sodelovanju na področju miroljubne oziroma civilne uporabe jedrske energije. Z Izraelom smo podpisali sporazum o inovacijah, Izrael je šesta najbolj inovativna država na svetu in druga po dosežkih umetne inteligence, kar je ena od naših prioritet. Poleg tega sta ministra za zunanje zadeve in za kmetijstvo v Vatikanu na dogodkih, ki jih je spremljala milijarda ljudi, ustrezno promovirala Slovenijo kot prijazno in turistično destinacijo. Poleg vsega tega je skozi celoten teden potekalo intenzivno delo na pripravi ukrepov za naslednje tedne in za naslednje mesece, ker pred nami so trije zahtevni meseci spopada z epidemijo. Vlada se ukvarja z epidemijo, žal se pa opozicija ne ukvarja z ničemer drugim kot z rušenjem vlade v času epidemije.
Kolega Mesec, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala. O tem, koliko se vlada ukvarja z epidemijo, govorijo podatki in sem povedal, da smo najslabši v Evropski uniji. Vprašanje vam postavljam zato, ker me skrbi, da je to samo napoved, kam boste to državo odpeljali, če vas pustimo na oblasti. Tako kot ste zavozili epidemijo, boste zavozili še marsikaj drugega. Prej sem vam povedal, kaj ste počeli v zadnjih osmih tednih, pa če sedaj to malo postavim v kontekst. Zunanja politika. Slovenija je nekoč veljala za vzornico med tranzicijskimi državami, za državo, ki je najboljše izpeljala tranzicijo in ohranila najvišji standard življenja, ker smo ohranili javno šolstvo, zdravstvo, infrastrukturo v domači lasti in ker načeloma so vlade znale postavljati državni interes pred strankarskega. Kje pa smo sedaj? V EU ste nas postavili v neko neslavno družbo Orbana in Kaczynskega. Doma nas Hrvatje in Italijani izigravajo, da bomo očitno lahko izgubili dostop na odprto morje. Interes države pa podrejate strankarskemu interesu in vse skupaj malo prodajate Madžarski, nas spreminjate v nekakšno vazalsko državo Orbanovega imperija. Če je Slovenija še nedavno veljala za svobodno in odprto družbo, nas sedaj sodijo kot, citiram, »družbo z oženim javnim prostorom«. Če smo še nedavno stremeli k temu, da bo Slovenija družba kjer vsak napreduje po svojih sposobnostih, smo sedaj – kje? Da državne institucije dajete v roke ljudem, ki nimajo druge reference, kot da so vaši dolgoletni zvesti občinski svetniki, Nacionalni preiskovalni urad pa kar v roke prijateljice Roka Snežiča, obsojenega davčnega utajevalca, ki ste ga spoznali – kje? Na Dobu. Ni čudno, da vas, gospod Janša, ljudje, ki so sposobni, zapuščajo, kot vas je recimo Fafangel oziroma da sposobnih nočete okoli sebe. Ponavljam, glede na to, da ste 8 tednov zavozili: Ali sploh nameravate [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
V realnem svetu, kjer veljajo realni podatki, ne tisti, ki jih vi lansirate ali pa ki jih berete v slovenskih medijih, Slovenija po nobenem kriteriju ni najslabša v spopadu z epidemijo v Evropi. Imajo različne države različne podatke, ker so v različnih fazah vala epidemije. Tisto, kar bo na koncu štelo, bodo pač skupni podatki. Lahko bi bili pri nas boljši, če bi enotno delali za zaustavitev virusa, ne zaradi vlade ali pa zaradi opozicije, ampak zato ker virus ogroža zdravje in življenje vseh. In to pri nas jemljete kot politični boj. In čim slabše, tem boljše za vas. S takim pristopom podatki nikoli ne bodo odlični, niso pa najslabši v Evropi, ne zdravstveno, ne socialno, ne politično in ne ekonomsko. Kar se tiče dosežkov prejšnjega tedna sem pozabil dodati še to, da sta nas dve državi, ki imata pravico za razglasitev izključne ekonomske cone v Jadranu, ravno zaradi našega ugleda povabili zraven v dialog. Poglejte, leta 2005 je Slovenija kot odgovor na Hrvaško enostransko potezo razglasila zaščitno ekološko cono. To, kar je rdeče, smo takrat naredili. Potem so prišli mojstri arbitraže, arbitražna razsodba, v kateri piše, da Slovenija nima pravice do razglasitve ekonomske ali kakršnekoli cone v mednarodnih vodah, v kateri piše, da imamo junction, nimamo pa teritorialnega stika z mednarodnimi vodami. Gre predvsem za dobro voljo sosednjih držav, da nas povabijo zraven, in to smo dosegli. Da pa smo sedaj izgubili teritorialni dostop do mednarodnih voda, poglejte, veliko neumnosti sem že slišal, ampak ta je ena največjih letos, ta je ena največjih letos. Kdo je preklical ta zakon? Kdo je spremenil pomorski zakonik na podlagi arbitražne razsodbe? Spoštovani, upoštevajte malo dejstev. Me prav zanima, koliko bi bila Slovenija vključena v te korake, če bi še vedno imeli prejšnjo vlado.
Hvala lepa. Kolega Mesec, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala lepa. Gospod Janša, s tistim prvim stavkom ste povedali vse. Lažejo slovenski mediji in govorite o virtualni realnosti. Takole vam bom povedal. Za vas očitno vsi lažejo, lažejo slovenski mediji, lažejo svetovni mediji, laže Evropska unija, laže zahod, vsi lažejo razen tega univerzuma, ki ste ga vi vzpostavili okoli Nove24 in povezanega medijskega omrežja. Težko ste vi tisti, ki se izrekate o tem, kaj je virtualna realnost, ker virtualno realnost ste vzpostavili za svoje politične potrebe, zato da lahko za del javnosti počnete, kar hočete, pa vam tega ne bodo očitali ali pa zamerili, ker bodo pač rekli, »ne, vsi ostali lažejo razen nas«. To je, kot sem vam že prejšnjič povedal, zelo nevarno, ker ste pripeljali Slovenijo v situacijo, kjer se sodržavljani ne morejo več strinjati več niti o tem, ali je nebo modro ali je rumeno. Vaši bodo rekli, da je rumeno, ker so jim pri Kdo vam laže? na Novi24 rekli, da lažejo tisti, ki pravijo, da je modro. Tukaj smo. In to je izjemno nevarna situacija. Zato ponavljam: Slovenija ne bo ne prva ne zadnja država, ki jo je uničila pač neka klika na oblasti. Če pogledate malo po soseščini bivše jugoslovanske republike, kako so se tam filmi odvrteli zadnjih 30 let, boste videli podobne zgodbe, kot jo konec koncev gledamo v Sloveniji danes. Zato predlagam, da se v Državnem zboru o tem temeljito pogovorimo, ker verjetno nočemo zdrseti med failed state, niti nočemo, da Slovenija ostane razklana na kolenih in šibka, kakršna je danes. Jaz si upam reči, da v 30 letih na tako nizki točki še nismo bili. Predvsem pa predlagam, da se o tem pogovorimo v Državnem zboru, ker je naša situacija unikatna po tem, da vse to, kar spremljamo prav nek strm padec Slovenije, drži po konci kakšen ducat poslancev, ki se imajo za sredinske, liberalne in se držijo te vlade predvsem zaradi tega, ker se bojijo predčasnih volitev. Se pravi za nekaj 15 poslanskih plač kakšnega ducata poslancev bomo Slovenijo potisnili po tem klancu navzdol. Razprava o tem je v Državnem zboru več kot potrebna.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. decembra, v okviru glasovanj. Naslednja bo vprašanje postavila Maša Kociper, SAB.
Hvala, predsednik. Lep pozdrav, spoštovani predsednik Vlade! V SAB smo prepričani, da so neodvisni in nepristranski mediji eden od ključnih temeljev vsake demokratične in pravne države, kot tako imenovana četrta veja oblasti pa opravljajo tudi pomembno nadzorno funkcijo. Po drugi strani je vaš negativen ali pa odklonilen odnos do tako imenovanih mainstream medijev, kot jih vi imenujete, vsem dobro poznan in ste ga ravno prej tudi pokazali. Kaže se skozi vaše izjave, številne tvite, tudi takšne, za katere se morate potem zagovarjati pred sodišči, pa tudi pisma, dejanja in zakone, ki jih pripravlja vaša vlada. Diskreditacije novinarjev in urednikov poskusi razgradnje RTV Slovenija tudi s pozivi k neplačevanju naročnine, imenovanje ene od oddaj POP TV za največjo opozicijsko stranko, ustavitev financiranja in s tem vzpostavitev nezakonitega položaja v zvezi s Slovensko tiskovno agencijo ter sporna medijska zakonodaja, vse to so dokazi, ki kažejo, da vam in tej vladi naša medijska krajina ne ustreza in da si medijski pluralizem razumete in predstavljate nekoliko po svoje. Hkrati se vedno bolj kaže tudi madžarski vpliv na medijskem področju. Madžari oziroma ljudje in podjetja v interesnem krogu gospoda Orbana, so že kupili Nova24 TV in Planet TV. Govori se pa tudi, da so najverjetnejši kupci portala Siol.net. Vi osebno, gospod predsednik, ste z zadovoljstvom pozdravili prodajo medijske hiše Pro Plus češkemu mogotcu Petru Kellnerju. Pro Plus pa je seveda medijska hiša, pod katero sodita POP TV in Kanal A. Z njim ste se baje želeli celo sestati in po poročanju nekaterih medijev naj bi se tudi sestali dne 3. 12. 2020. Spoštovani predsednik, opozicijo in javnost zanima: Zakaj ste se želeli sestati z novim lastnikom medijske hiše Pro Plus, ali sta se 3. 12. potem tudi dejansko sestala in o čem sta se na tem sestanku pogovarjala? Ali nas morda lahko res skrbi, da si prizadevati za konec POP TV, kot ga poznamo, in za neko verzijo Nove24? Že vnaprej hvala za vaš odgovor.
Predsednik Vlade, imate besedo.
Glejte, jaz samo lahko ponovim vaš prvi stavek. Profesionalni in neodvisni mediji so v izključnem interesu stranke, ki jo vodim, vlade, ki jo vodim, mislim da vseh državljank in državljanov. V času naše prve vlade 2004–2008 se je medijska svoboda v Sloveniji po mednarodnih kriterijih povečala za 50 %. Po kriterijih institucij, ki jih tudi vi radi citirate. Poglejte grafe in boste videli. Delamo na tem, da bi bilo tako tudi v tem mandatu.
Maša Kociper, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Imam dopolnilno, ja. Glede na vaš odgovor bi potem rekla, da veljajo besede, ki jih je izrekla gospa Spomenka Hribar, ki pravi, da to, da se je vlada spravila na STA, je pričakovala, zato ker, od tu naprej jo citiram, »ker samo izbranci vedo, kaj je res in kaj laž, torej vedo, kaj je absolutna resnica«. Se pravi, kdo je tisti potem, ki pove, kaj je neodvisno in da je pristransko. Ali ste to res samo vi, gospod predsednik? Glede na vse, kar se dogaja, jaz upam, da razumete, da nas zanima, kako vi vidite našo medijsko krajino in razvoj medijev v naši državi. Nahajamo se v situaciji, ko je kriza po vsem svetu, zdravstvena kriza, in je še posebej pomembno, da so resnične in verodostojne informacije na voljo vsem državljanom in vsem ljudem. In ko je še posebej pomembno, da se ne uporabljajo fake news. V tujini gre trend in razvoj ravno v to smer, da se krepijo neodvisni, javni mediji, ki potem prevzamejo nadzor in kontrolo nad tem, da se poroča neodvisno in nepristransko. Pri nas je trend drugačen. Niste mi odgovorili na vprašanje, ali ste se dobili z gospodom Petrom Kellnerjem, zakaj ste se dobili in o čem sta se pogovarjala. Ali nas lahko skrbi, da sta se pogovarjala o spremembi uredniške in novinarske politike na POP TV – ali o spremembi ali pa o nekih čeških investicijah, katerim boste bolj naklonjeni, če bo gospod Kellner oziroma njegova televizija bolj sodelovala z vami? Kot vemo je ravno njegov zet, kakšno naključje, lastnik podjetja, ki se pogovarja za nakup dela našega podjetja Slovenskih železnic. Lepo prosim, če mi odgovorite na vprašanja, ki zanimajo ne samo mene, ampak verjetno celo javnost. Morate vedeti, da vedno, ko gre za skrivne sestanke, se vzbuja radovednost in domišljija in potem si ljudje mislimo vse živo. Najboljše je, da vse to preženemo in da nam odgovorite, ali se je ta sestanek zgodil in kaj ste se pogovarjali. Hvala lepa.
Predsednik Vlade, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Glejte, zapisov portalov, ki nimajo nobene reklame, ki delujejo na podlagi denarja, ne madžarskega denarja, ampak denarja neznanega izvora, jaz niti ne berem niti ne komentiram. To je eno. Strinjam se z vami, da so za demokracijo v vsaki državi zelo pomembni neodvisni javni mediji. Ampak v tem, kar ste govorili, ne vem, če ste kakšnega omenili. Če je tiskovna agencija javni medij, mogoče, drugače ste pa govoril o medijih v privatni lasti. Vsi osrednji časopisi ali pa vsi dnevniki v Sloveniji so v privatni lasti, POP TV je v privatni lasti. To niso mediji v javni lasti. Tako da ne vem, o čem govorite. Kar se tiče STA. Vlada ne posega v STA. Edino, kar je ta vlada in koalicija naredila, je to, da je predlagala enega manjkajočega člana v nadzorni svet, ker ga pač ni bilo. Pogodba, za katero vladni Urad za komuniciranje želi, da je izpolnjena, je bila podpisana v času prejšnje vlade prejšnje leto. Ni je podpisala ta vlada. Gre za to, da vsak, ki je podpisal neko pogodbo, izpolni svoje obveznosti. Pogodba, ki jo bo ta vlada podpisala za naprej, bo jasna v zvezi s tem, kar zahteva zakon. V pogodbo, ki je bila pa lani podpisana, pa mi zelo težko posegamo. Vlada jo je dolžna izvajati, dolžna jo je pa izvajati tudi Slovenska tiskovna agencija.
Hvala lepa. Kolegica Maša Kociper, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala lepa. V skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora predlagam, da o tej temi, o kateri velikokrat sicer razpravlja Odbor za kulturo, opravimo širšo razpravo, pri kateri bi lahko bili prisotni vsi poslanci, in upam, da tudi predsednik Vlade. Kar se tiče vašega vprašanja, kateri so javni mediji, govorila sem zlasti o pomembnosti tega, da mediji poročajo v javnem interesu. Javna medija, o katerih sem govorila, sta pa RTV Slovenija in STA. Vsaj tako jaz to razumem. Ne gre za to, da se zdaj midva tukaj loviva, kdo je kaj rekel. Gre za to, da se je celo komisarka za človekove pravice Sveta Evrope gospa Dunja Mijatović obrnila na vas s posebnim pismom, kjer je od vas zahtevala oziroma v diplomatskem jeziku se temu reče prosila, da nemudoma razveljavite sklep, ki se nanaša na Slovensko tiskovno agencijo. In kar je še bolj zaskrbljujoče, napisala je, da je ta dogodek s Slovensko tiskovno agencijo samo eden izmed incidentov, na katere je bila opozorjena v zadnjih mesecih in ki kažejo na poslabšanje medijskega okolja v Sloveniji v zadnjih mesecih. Jaz mislim, da bi se enkrat morali usesti in se odkrito pogovorit o tem, kako si zamišljamo naše medijsko okolje. Jaz se z vami popolnoma strinjam, da mora biti v interesu celotne politike – leve, desne, spodnje, zgornje, da mediji poročajo nepristransko in v javnem interesu. Hudič z nepristranskostjo pa je to, da je to subjektivni pojem, ki ga vsak vidi po svoje. In samo strokovnjaki in neka strokovna javnost potem lahko presoja, kaj je nepristransko. Jaz upam, da ljudje ne bodo narobe razumeli tega, da mi niste želeli odgovoriti, zakaj ste se sestali z gospodom Petrom Kellnerjem. Jaz razumem, da se kot predsednik Vlade sestajate s pomembnimi ljudmi. Je najbogatejši Čeh, eden od 100 najbogatejših Zemljanov in tako naprej. Je pa tudi nekdo, ki obvladuje češki medijski trg, je blizu predsedniku češke vlade in češkemu predsedniku in je znan po svoji izjemno konservativni agendi. Lahko da se nista pogovarjala nič takega, ampak žal tega nikoli ne bomo vedeli. Glede na to da vaši poslanci verjetno ne bodo potrdili te splošne razprave, nikoli ne bomo mogli opraviti razprave o tem, kam si vi in vaša vlada želite, da gre razvoj medijev v naši državi, in kaj vi razumete pod pluralizmom medijev, ker očitno je naš pogled na to, kaj razumemo pod tem pojmom, povsem drugačen. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. decembra, v okviru glasovanj. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil Jožef Horvat, NSi.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani predsednik Vlade, s svojimi vprašanji se bom dotaknil ključnih vsebin za današnji čas in za našo bližnjo skupno prihodnost. Gospod predsednik, prejšnji teden ste na vsebinsko izjemno bogatem zasedanju Evropskega sveta med drugim potrdili kompromisni predlog instrumenta, s katerim se preko vladavine prava ščitijo evropska sredstva, skupni evropski proračun in Sklad za okrevanje in odpornost. Predsednik Evropskega sveta, gospod Charles Michel je ob tem zapisal: »Zdaj lahko začnemo izvajanje in obnavljanje naših gospodarstev.« Po razumevanju Nove Slovenije je prav to ključno sporočilo in ključna pridobitev za Evropsko unijo in za Slovenijo. Pogajanja in iskanje kompromisa so Slovenijo ponovno postavila na zemljevid Evrope in Sloveniji dala tisto specifično težo v instituciji Evropske unije, ki si jo zaslužimo. Gospod predsednik, dve vprašanji imam za vas. Prvič: Katere bodo ključne aktivnosti Vlade Republike Slovenije za okrevanje slovenskega gospodarstva po epidemiji covid-19 na področju, a, celovitega izboljšanja poslovnega okolja, ki bo bolj privlačno za domače in tuje vlagatelje, b, na področju davčne politike, c, na področju odprave birokratskih ovir? In drugo vprašanje, gospod predsednik: Katere ukrepe bo izvedla Vlada Republike Slovenije, ki jo vodite, za posodobitev javnega zdravstvenega sistema, ki bo zagotavljajo vsem državljanom, poudarjam, vsem državljanom, dostopno javno zdravstvo.? Hvala za vaše odgovore.
Predsednik Vlade, imate besedo.
Hvala lepa za vsebinsko vprašanje. Hvala tudi tistim redkim poslancem opozicije, ki jih ta tema zanima, ker večina jih je odšla iz dvorane, čim se postavi nekaj v realnem svetu. Dejansko je pred nami nek zahteven čas spopada z zadnjo tretjino epidemije, potem pa en dolg čas odpravljanja posledic. Dogovor, ki ga omenjate, je nekaj, kar močno krepi tisto luč na koncu tunela. Brez tega dogovora, brez teh skoraj dva tisoč milijard za okrevanje po epidemiji in za razvoj evropskega gospodarstva bi verjetno na mizi ne imeli dokončno niti sedmega protikorona paketa v takšnem obsegu, ker za to enostavno ne bi bilo virov, ne bi bilo sredstev, niti ne bi mogli nadaljevati s pripravo nacionalnega načrta za okrevanje, ki ga v osnutku že imamo, ampak bi ga enostavno ne mogli zaključiti in sprejeti, če teh sredstev ne bi bilo. Da si boste lažje predstavljali, kaj bi to pomenilo za prihodnja leta, si predstavljajte leta 2009, 2010 in 2011 po gospodarski in finančni krizi, ki je Slovenijo dejansko najbolj prizadela. Imeli smo najdaljšo recesijo v Evropi, z izjemo Grčije. Kljub temu se nekateri hvalijo, kar se tiče tistega časa. Takrat je bilo treba za 10 % krčiti izdatke iz javnih blagajn. Še vedno je beseda ZUJF, ki pomeni restrikcije, krčenje, brisanje nekaterih socialnih pravic, in posledice brez tega dogovora za slovensko pa tudi evropsko gospodarstvo, ekonomijo družbe, države bi bile nekaj podobnega, samo da bi še dlje časa trajale, kot so v povprečju v Evropi. Jaz verjamem, da tisoč 800 milijard za povprečnega državljana ne pomeni neke številke, ki si jo je možno predstavljati, ampak v neki relativni primerjavi desetih milijard, ki pripadajo Sloveniji, in približno enako visokem državnem letnem proračunu, si pa že lahko predstavljamo, kaj to pomeni. Še posebej če vemo, da je večina proračuna namenjenega za redno dejavnost, za obveznosti, ki so vnaprej določene, in da je investicijski del majhen in če bi še to krčili, pa ne bomo zdaj govorili o tem. Dejstvo je, da je bil dosežen zelo pomemben dogovor, da je v luči ali pa v senci tega dogovora bilo doseženo tudi okvirno soglasje o podnebnih ciljih, se pravi o tem, da Evropa postane ogljično nevtralna do leta 2050 in da zmanjšamo emisije za 55 % že do leta 2030. Zakaj je ta okvirni dogovor, ki je bil v zvezi s tem, pomemben za našo prihodnost? Zato ker so ti cilji okvirni, ker nismo vse evropske države v enakem položaju, kar se tiče doseganja teh ciljev. Če ne bi dosegli, da se tukaj upoštevajo nacionalne specifike, potem bi nekatere evropske države pri doseganju teh ciljev napredovale, druge pa drastično nazadovale. Slovenija ima recimo tretjino našega ozemlja v okviru Nature 2000 in znotraj Nature 2000 so pogoji za to, da se izkoriščajo naravni viri in vse ostalo, bistveno omejeni. Zelo smo se borili za to, da so nekatere izjeme prišle zraven in da je sedaj ta okvirni dogovor sprejemljiv tudi za države, ki nimamo vetra, plina, nafte pa vsega ostalega. Kar se tiče prioritet. Zdravstvo zagotovo je eno od teh prioritet. V okviru teh sredstev bo lahko Slovenija s pametnim investiranjem pokrila ne samo posledice epidemije, ampak tudi zanemarjanja tega sektorja v preteklih desetletij.
Hvala lepa. Kolega Horvat, imate besedo za zahtevo za dopolnitev.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa vam, gospod predsednik Vlade, za odgovore. V svojem dopolnilnem odgovoru bi se dotaknil vprašanja, kako dejansko Slovenijo narediti še bolj privlačno za domače in tuje vlagatelje. Sedaj vsi vemo, da je v petek rating agencija Standard & Poor's potrdila bonitetno oceno Republike Slovenije pri AA-, stabilni obeti. Za Slovenijo je to ponovno priznanje, da kljub zaostrenim razmeram zaradi covida-19 ostaja dolgoročno stabilna država. Agencija pozdravlja protikoronske ukrepe vlade, ki bodo po njihovem mnenju preprečili dolgotrajne negativne posledice na gospodarstvu. Lahko rečemo, da tekom letošnjega leta so praktično vse bonitetne agencije ohranjale bonitetno oceno Republike Slovenije nespremenjeno. Bonitetna agencija Moody's pa je v začetku oktobra bonitetno oceno celo zvišala. Slovenija tako še naprej ostaja za tuje investitorje zaupanje vredna država, ampak gotovo imamo tukaj še veliko rezerv. Gotovo se v tem strinjava, gospod predsednik, je pa vprašanje: Katere so tiste rezerve, ki jih bo Vlada še naprej naslavljala, da to zaupanje za investitorje, domače in tuje, še poveča? Hvala lepa.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo.
Hvala lepa. Vlada je po koalicijskem usklajevanju pred približno dvema tednoma potrdila časovnico izvajanja koalicijske pogodbe. V okviru te časovnice pa so tudi sedaj določeni roki za pripravo vseh teh aktov, ki jih omenjate, tako za izboljšanje poslovnega okolja v Sloveniji za investicije kot tudi za, bom rekel, pomemben korak k izboljšanju tega okolja za debirokratizacijo. Kar se tiče davčnega področja, ima skupina za to področje čas do konca oktobra za pripravo rešitev. Tako da bodo te rešitve na vaših klopeh še pred poletjem in, upajmo, tudi sprejete, ker za davčne spremembe je pač potreben nek čas in priprava, tako da bi bile lahko uveljavljene s 1. januarjem leta 2022. Strateški svet Vlade za debirokratizacijo je pripravil obsežen sveženj predlogov za poenostavitev postopkov, skratka za debirokratizacijo. Prvi paket, kjer so spremembe, ki ne terjajo drastičnih posegov v javne finance, proračun in tako naprej, bo na vaših klopeh v kratkem. Spremembe, ki zahtevajo prerazporeditev virov, ki zahtevajo eventualne spremembe v proračunskem načrtovanju, bomo predlagali sočasno z eventualnim rebalansom proračuna jeseni naslednje leto. Tisti, ki ste bili na predstavitvi, mislim pa, da je ta predstavitev na voljo vsem poslanskim skupinam, tega prvega predloga Sveta za debirokratizacijo, veste, za kako obsežen paket gre, in z vidika tujih vlagateljev je v bistvu to ključno. Tuj vlagatelj želi vlagati nekam, kjer so stvari predvidljive, kjer ne samo, da so ugodne, ampak da so tudi predvidljive. Da niso to samo neki enkratni trnki z nekimi olajšavami, ki jih nekdo dobi, ne ve pa, ali bo to tudi naslednje leto pa potem naslednje leto. S tega vidika je tudi važno, da te spremembe sprejmemo s čim večjim soglasjem, zato da za tem stoji večja legitimnost, da se vlagatelji ne bojijo, ko bo pa nov mandat pa nova vlada, bo pa šlo vse nazaj, bo spet govora o nacionalizaciji namesto o debirokratizaciji.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. Prihajamo na vprašanja poslank in poslancev. Aljaž Kovačič bo postavil poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec.
Hvala za besedo, predsednik, ministrica, kolegice in kolegi! V svojem poslanskem vprašanju ne bom govoril o tem, da so šole in vrtci zaprti že skoraj dva meseca, niti ne bom govoril, da smo v LMŠ že aprila sklicali nujno sejo Odbora za izobraževanje, znanost, šport in mladino, ker smo vas pozivali, da se pripravite na drugi val in da zagotovite enakopravno šolanje za vse. Niti ne bom govoril, koliko poslanskih vprašanj in pobud smo vam naslovili na to temo. tudi koliko različnih strokovnih skupin se je oglasilo in vas opozarjalo na to, kaj se dogaja. Niti ne bom govoril o učiteljih, profesorjih in tudi starših otrok s posebnimi potrebami, ki se dnevno oglašajo, kakšne stiske doživljajo, kako njihovi otroci nazadujejo. Prav tako ne bom govoril o mednarodnem fizikalnem tekmovanju, ki bi se ga udeležilo pet učencev z dvema opazovalcema, pa je Slovenija mislim da bila edina država, ki ji je bilo onemogočeno tekmovanje. Da ne govorim o tem, da je več kot 3 tisoč otrok še vedno brez računalnikov. Se pravi, še vedno niso zagotovljeni enaki pogoji za vse učence. Razlike se še večajo. Niti ne bom govoril o tem, da vam je Ustavno sodišče povedalo, da ne veste, če se tako izrazim, napisati odloka, ki bi zdržal ustavo in še posebej se je dotaknilo v svoji obrazložitvi otrok s posebnimi potrebami, ker so zapisali, če prav razumem, da ko se bodo ukvarjali z vsebinskim vprašanjem, bi bilo smiselno gledati kaj bo tem otrokom povzročilo večje posledice, ali je to epidemiološka slika oziroma zdravstvena kriza, ki jo trenutno imamo v Sloveniji, ali jim bo večje posledice delalo to, da so šole zaprte že skorajda dva meseca, da nimajo mislim da tudi fizioterapij. 16. novembra, na zadnji seji, ki smo jo imeli, sem vam postavil vprašanje glede otrok s posebnimi potrebami. Zato me danes zanima, ministrica, samo ena zadeva, samo eno vprašanje in prosim, da mi odgovorite le to: Kaj ste kot ministrica, pristojna za izobraževanje, znanost in šport, v zadnjem mesecu naredili za otroke s posebnimi potrebami?
Hvala lepa, gospa ministrica. Prosim za malo tišine v kotu! Kolega Kepa, malo tišine prosim. Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanec Kovačič! Z osnovnimi šolami oziroma ravnatelji osnovnih šol s posebnimi potrebami, zavodi, prav tako kot z ostalimi osnovnimi šolami, srednjimi šolami, tudi univerzami smo dobesedno v stalnem dnevnem kontaktu zaradi tega, ker po eni strani spremljamo tekoče izvajanje izobraževalnega procesa na daljavo, po drugi strani pa tudi odpiramo, naslavljamo odprte zadeve in nekako skupaj ocenjujemo situacijo oziroma razmere v širšem smislu, ne samo izobraževalnega sistema, ampak predvsem, kot veste, zdravstvenega na našem resorju. To je, verjamem, da sedaj že vsi skupaj dobro vemo, tisti ključni razlog in ključna pravica, ki jo moramo v našem sistemu spoštovati ta trenutek, to je zagotoviti izvajanje pravice do zdravja celo v primeru rizičnih skupin posameznic in posameznikov tudi v našem sektorju, tako učencev, učenk kot tudi učiteljev, celo zagotavljanje pravice do življenja. Tema dvema temeljnima pravicama prilagajamo potem tudi naslednjo pravico, to pa je vsekakor pravica do izobraževanja oziroma tako kot pravi 57. člen naše ustave v tretjem odstavku, ustvarjanje možnosti, da si državljani lahko pridobijo ustrezno izobrazbo. V aktualnem zdravstvenem stanju razmer lahko tako s strani zdravstvene stroke kot s strani različnih vrst pedagoške stroke, s katerimi smo, kot rečeno, v stalnem kontaktu, to pravico oziroma te možnosti država ustvarja prek izobraževanja na daljavo. Žal se tudi aktualni podatki o stanju okužb, stanju zasedenosti bolniških postelj niso toliko spremenili, da bi nam omogočili, da bi v tem smislu lahko že začeli razmišljati o varnem vračanju otrok nazaj v šolske prostore. Takoj ko se bo to zgodilo, je vračanje otrok nazaj v šole prva prioriteta ne samo našega ministrstva, ampak celotne vlade in celotne države. Zavedamo se, da izobraževanje na daljavo ta trenutek ni ustrezno primerljivo z običajnim izobraževanjem v šolah, vendar pa se je hkrati treba zavedati tudi dejstva, da je ta trenutek takšna oblika izobraževanja za vse skupaj najbolj varna, vključno in predvsem za otroke s posebnimi potrebami. Na to nas stalno opozarja tako zdravstvena stroka, na to nas opozarjajo tudi, kot rečeno, ravnatelji in pa stroka s tega polja. Tveganje, da bi otroke v sedanjih razmerah spustili nazaj v izobraževalni sistem v fizičnem smislu, je absolutno in še vedno previsoko za njihovo zdravstveno stanje. In to je tisto, čemur sledimo. To je tisto, kar smo tudi vedno priložili vsem odlokom in podaljšanju odlokov na našem resorju in so prav tako tudi dokazila strokovna, ki smo jih priložili v odgovoru Ustavnemu sodišču včeraj na dopisni seji vlade in tudi sama kot ministrica. Kar se tiče vaših vprašanj, kaj še počnemo. Vsekakor preko Zavoda za šolstvo, ki je tisti osrednji strokovni organ, sodelujemo in pomagamo pri potrebnih usmeritvah, priporočilih, ki jih te šole dobivajo in seveda smo tudi v povsem individualnem kontaktu s predstavniki teh zavodov. Prav tako kot so tudi oni preko sklopa oziroma sistema izobraževanja na daljavo v individualnih kontaktih s starši in s temi otroki, o katerih sprašujete.
Hvala lepa. Kolega Kovačič, imate besedo za dopolnitev odgovora oziroma zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala, še enkrat, za besedo, predsednik. Ministrica, jaz vas nisem namenoma spraševal o epidemiološki sliki, ker nisem hotel, da greste v odgovoru na to temo. Vprašal sem vas, kaj ste v zadnjem mesecu naredili, da bi bili otroci s posebnimi potrebami na boljšem. Ne bi se bolj ne mogel strinjati s tem, ko ste rekli, da so prioriteta vas in te vlade otroci. Prioriteta šolajočih je v Nemčiji, kjer bodo šole zaprli nazadnje, ker so rekli, da je to prioriteta, in tudi prva zadeva, ki jo bodo odpirali, so vzgojno izobraževalne ustanove. Toda vi ste se teh zadev lotili nekoliko drugače. Očitno vam je nepomembno, da lahko slovenski otroci berejo in pišejo. Je pa pomembno, da bodo imeli lepe frizure in da se bodo vozili v čistih avtomobilih, če gledam po tem, za kaj se vi zavzemate. Zato vas bom zdaj vprašal drugače, kot sem vas v prvem vprašanju: Koliko je danes en otrok, ki ima posebne potrebe, na boljšem, kot je bil en mesec nazaj, ko sem vas podobno zadevo spraševal? O epidemioloških razmerah ne bom sodil, ampak če se odločite, da nekaj zaprete, da nekaj prepoveste, še posebej, o čemer govori ustava, da je obvezno, morate zagotoviti vsaj primeren način poučevanja. Ampak glede otrok s posebnimi potrebami ste po mojem mnenju in po mnenju Liste Marjana Šarca popolnoma zavozili. Zato mi prosim povejte: Kaj ste v zadnjem mesecu naredili, da je en otrok s posebnimi potrebami vsaj za 1 % na boljšem, kot je bili en mesec nazaj, kajti sam menim, da je na slabšem?
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa. Še enkrat poudarjam, zagotavljamo potek izobraževanja na daljavo, ker je to tisti pravi način in najbolj varen način. Če mi ne verjamete, vam bom prebrala zadnji zapisnik strokovne posvetovalne skupine, ki je bil pripravljen na podlagi strokovnega mnenja različnih pediatrov iz različnih strok, predvsem pa nevrologov, ker gre večinoma za veliko otrok prav s temi boleznimi., Njihovo mnenje pravi takole: Odpiranje šol za otroke s posebnimi potrebami naj bo, ko bo to varno, individualno, glede na to, kakšne so diagnoze otrok s posebnimi potrebami v posamezni šoli – ali gre za šole, kjer so otroci v zavodu, in tudi individualno, glede pričakovanja otrok in staršev. Nujna je ustrezna priprava šol na sprejem, ki bodo lahko naredile vse za preprečitev vdora virusa in za takojšnjo zamejitev izbruha, če bo do nje prišlo. Potem pa pravijo:« Ker otroci s posebnimi potrebami ne hodijo v šolo, obenem niso deležni rehabilitacije, ki je nujno potrebna, in to predstavlja velik primanjkljaj pri teh otrocih. Vendar pa pri otrocih, ki se v času šolanja v zavodih šolajo v zavodih, obstaja ob velikem bremenu okužb v populaciji velika verjetnost, da bo prišlo do okužb s SARS-CoV-2. Hospitalizacija otrok s posebnimi potrebami lahko tako zelo poslabša njihovo stanje, prav tako so kapacitete ustrezno usposobljenih pediatričnih oddelkov zelo majhne in bi hospitalizacija več otrok s posebnimi potrebami lahko resno ogrozila kakovost njihove obravnave.« Poleg tega so potem priložena še mnenja direktorjev zavodov oziroma teh osnovnih šol s posebnimi potrebami, ki ocenjujejo, da je v danih razmerah izobraževanje na daljavo po individualnem pristopu tisto najbolj optimalno, kar je možno tem otrokom v tem trenutku zagotoviti. Hkrati opozarjam tudi na to, da so to otroci, ki se praviloma vozijo v osnovne šole bodisi preko javnega transporta bodisi preko drugih oblik organiziranega prevoza in da je to spet v zahtevnih okoliščinah in po pogojih NIJZ ta trenutek prav tako nemogoče izvesti. Hkrati pa vam želim samo še eno zadevo prenesti. Kako zelo pomembna nam je ta skupina, kako zelo mar nam je za to skupino, govori tudi dejstvo, da smo že mnogo pred tem kot običajno sprejeli za leto 2021 navodila za pripravo dela in za financiranje za prav te osnovne šole in zavode in da bomo prav jutri obravnavali zelo pričakovan zakon za otroke s čustvenimi in vedenjskimi težavami v izobraževalnem procesu.
Hvala lepa. Kolega Kovačič, imate besedo za postopkovni predlog.
Hvala, še zadnjič, predsednik za besedo. Glejte, spoštovana ministrica, sam sem imel mnogo pogovorov s starši otrok s posebnimi potrebami. To so dejansko razredi, v katerih so mogoče štirje učenci ali pet učencev. In kaj se zdaj dogaja? Dobijo navodila in starš opazuje svojega otroka, ki mu ta učitelj da nalogo, kaj mora narediti. Ampak starš pri svojem lastnem otroku ne ve, do katere meje mora vztrajati, da si roko obriše s svinčnikom, zato ker je njegov otrok avtist. Zato je tam specialni pedagog, da oceni, do kod bo šel pri tem otroku, da otrok ne bo dobil takšnega ali drugačnega napada. In to, spoštovana gospa ministrica, niso heci. Starši doživljajo take krize, da ne morem tega povedati tukaj. Mislim, da tukaj v dvorani ni poslanca, na katerega se ti starši ne bi obrnili. Da je pouk na daljavo najboljše, kar se lahko v teh razmerah zgodi, s tem se sploh ne morem strinjati. To so tako majhni razredi, da bi se dejansko lahko ena učiteljica individualno z njimi usedla za uro, dve in bi bilo dosti boljše. Ti otroci dejansko stagnirajo, če ne nazadujejo, ob tem pa so njihovi starši v hudih stiskah. Spoštovani predsednik, mislim, da je to vsekakor tema, o kateri bi moral razpravljati Državni zbor.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. decembra, v okviru glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje postavila magistrica Meira Hot, in sicer ministru za okolje in prostor magistru Andreju Vizjaku ter ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana gospoda ministra! Prejšnji teden smo v slovenski Istri ponovno doživeli izredne razmere v obliki izjemne količine padavin, ki so lokalnemu prebivalstvu in lokalni skupnosti povzročile ogromno škode. Hiše poplavljene, ceste neprevozne, kar je pomenilo, da marsikdo ni mogel do lastnega doma. Najhuje so poplave ponovno prizadele Strunjan in dolino Dragonje, kar se v bistvu dogaja že skorajda vsako leto. Bili smo celo priča zemeljskemu plazu, tako da so bila na Markovcu neposredno ogrožena človeška življenja in so morali stanovalce evakuirati. Ko se je vmes stanje nekoliko umirilo, smo bili priča še katastrofalni toči. Navedeno je nedvomno rezultat več različnih dejavnikov. Neizpodbitno dejstvo pa je, da fenomen poplav, ki smo jim priča v slovenski Istri zdaj že skorajda vsako leto, ni več posledica stoletnih voda, kakor se je navajalo, temveč gre v resnici za neko novo realnost, ki je brez dvoma tudi posledica podnebnih sprememb. Na drugi strani izjemno težavo predstavlja dejstvo, da so v resnici vodni kanali v slovenski Istri izjemno slabo čiščeni, zaradi česar voda ne odteka, kot bi morala oziroma ni pretočnosti. Vrsto let lokalne skupnosti pozivajo državnega koncesionarja, da redno in dosledno čisti rečne kanale in struge potokov, a temu vsako leto ni zadoščeno. Lokalno prebivalstvo tako opozarja, da so v slovenski Istri rečne struge in struge potokov ne vzdržujejo v takšni meri, kot bi bilo potrebno. Še več pa je tudi vprašanj, zakaj država še vedno ni pripravila hidrološkega načrta za dolino reke Dragonje, ki bi ga morala že pred leti. Prav tako se odpira vprašanje, kaj s projektom utrditve oziroma nadvišanja nasipov ob izlivnem odseku Dragonje, ki naj bi prav tako zagotovili dodatno protipoplavno varnost po mnenju stroke. Prav tako lokalno prebivalstvo opozarja, da je nujno potrebno obnoviti cestno infrastrukturo ter urediti bankine ali suhe zadrževalnike, s čimer bi vseeno zagotovili boljšo prevoznost cest, ne pa da so glavne ceste tako poplavljene, da so na koncu dobesedno neprevozne. Država bi morala pristopiti lokalni skupnosti in slovenski Istri na pomoč ter pripraviti celovit protipoplavni načrt predvsem z vidika podnebnih sprememb in nove realnosti ter zagotoviti potrebna sredstva za izgradnjo potrebnih protipoplavnih zaščit ter se tako dolgoročno prilagoditi in zaščititi lokalno prebivalstvo pred hudimi poplavami in posledično škodo za premoženje in življenje ljudi. Zato vas, spoštovana gospa ministra, sprašujem sledeče: Kaj boste storili, da se bo zagotovila zaščita slovenske Istre pred poplavami in plazovi, ki so, kot navaja doktor Kajfež, posledica podnebnih sprememb in se bo nanje potrebno prilagoditi? Ali boste zagotovili, da bo koncesionar redno in učinkovito vzdrževal in čistil kanale? Ali obstaja možnost, da bi vzdrževanje in čiščenje kanalov in strug prevzel lokalni koncesionar, ki bi promptno in celovito izvajal to javno nalogo? Kdo skrbi za nadzor nad izvajalci del, ki skrbijo za vzdrževanje in čiščenje strug na območju slovenske Istre? Kdaj bo dokončno pripravljen hidrološki načrt za dolino reke Dragonje? Ali Ministrstvo za infrastrukturo pripravlja kakšen načrt za popravilo cestne infrastrukture in ureditev bankin oziroma suhih zadrževalnikov? Hvala.
Hvala lepa. Magister Andrej Vizjak, imate besedo.
Spoštovana poslanka, hidrološka študija za navedeno območje je bila izdelana avgusta letos, in sicer za potrebe državnega prostorskega načrta za hitro cesto Koper–Dragonja. Študija je trenutno v fazi recenzije. Tako da odgovor na to, kar sprašujete, kdaj bo narejeno, je, da smo že naredili. Po potrditvi te hidrološke študije bo možno uporabiti te podatke tudi za nadaljnjo načrtovanje protipoplavnih ukrepov. Prvo je torej strokovna osnova in potem so ukrepi. Na območju Sečovelj, kjer so zadeve bolj kompleksne, se bodo ureditve izvajale skladno z izsledki hidrološko-hidravlične študije, posebej narejene za državni prostorski načrt Letališča Portorož. Glede stanja na terenu, to se pravi poplavna ogroženost naselja Sečovlje, Letališča Portorož in kmetijskih površin ter pretočnost obstoječih strug, se kot ena izmed najbolj celovitih rešitev nakazuje ureditev zadrževanja poplavnih vod na reki Dragonji. Glede na raznolikost prizadetih in problematiko umeščanja v prostor, bo pri oblikovanju končnih rešitev treba najti dogovor tudi z Ministrstvom za infrastrukturo, Ministrstvom za kmetijstvo in lokalnimi skupnostmi. Na tem področju MOP, konkretno Direkcija za vode in zanjo koncesionar, izvaja večja vzdrževalna dela na obalnih vodotokih za vzpostavitev pretočnosti v smislu košnje in odstranjevanje rečnih nanosov na Drnici, Dragonji, Strunjanski rečici, Jernejevem kanalu, potoku Fazan, potoku Vinjole, na Rižani, pravzaprav na vseh vodotokih. Obsežna vzdrževalna dela, ki so bila izvedena v letošnjem letu, so omilila posledice ekstremnih dogodkov, ki smo jim bili priča v zadnjih dneh. Zaključuje se tudi projekt sanacije visokomorskih nasipov v Strunjanskih solinah, s katerim bo zagotovljena varnost solin pred škodljivim delovanjem morja. Na območju povodja reke Dragonje in Drnice v občini Piran je v teku projekt ureditev obstoječe vodne infrastrukture v območju solin Sečovlje in na vodotokih gorvodno od solin. Projekt je namenjen izboljšanju poplavne varnosti. Ocenjena vrednost je preko 20 milijonov evrov, tako da že iz tega izhaja dimenzija ureditev. Projekt se je začel v letošnjem letu, zaključen pa bo v letu 2024. Torej, spoštovani, veliko se dela na ureditvi teh razmer na območju, za katerega sprašujete. Na koncu še odgovor glede koncesionarja. Glede koncesionarja so objavljeni razpisi. Razpis dobi tisti, ki izpolnjuje pogoje in ki je pri izvajanju teh del oddal najbolj ugodno ponudbo.
Hvala lepa. Gospod minister Vrtovec, imate besedo.
Najlepša hvala. Hvala za vprašanje. Hidrološki načrt za dolino reke Dragonje in ureditev strug rek ter potokov na območju slovenske Istre ni v pristojnosti Ministrstva za infrastrukturo. Sicer pa v sklopu priprave državnega prostorskega načrta za hitro cesto Koper–Dragonja naj vam povem, da bo v fazi izdelave predloga DPN med drugim izdelana tudi hidrološko-hidravlična študija skladno z vsemi področnimi predpisi. Na podlagi rezultatov te študije bodo podane tudi usmeritve za nadaljnje načrtovanje ustreznih rešitev hitre ceste, ki bodo upoštevane pri projektiranju. Ampak to se točno ne nanaša na vaša vprašanja. Jaz mislim, da vam je dovolj odgovoril že minister Vizjak, kajti pristojnost Ministrstva za infrastrukturo oziroma Direkcije Republike Slovenije, Darsa in tako naprej so državne ceste, hitre ceste, glavne ceste, regionalne ceste in tako nadalje.
Hvala lepa. Kolegica Meira Hot, imate zahtevo za dopolnitev.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, seveda me veseli, da je toliko sredstev vloženih in da se proaktivno ukvarjate s to problematiko. Ampak dejstvo je, da vsako leto so te poplave dana realnost lokalnega prebivalstva in da v resnici se ne čuti videti, da tako proaktivno delate. Moje mnenje je, da bi bilo nujno potrebno, da se sestanete z vsemi štirimi istrskimi župani in sprejmete proaktivni načrt, ki se bo prilagodil novim razmeram. Mi govorimo o podnebnih spremembah in govorimo o tem, da, ne vem, v Piranu bo čez 20 let morje lahko en meter višje in tako dalje. Treba je zadeve prilagoditi novi realnosti. Spoštovani, gospod Vrtovec, vem, da vi niste pristojni za hidrološke študije, zato sem konkretno vprašala: Ali pripravljate kakšen načrt za popravilo cestne infrastrukture in ureditev bankih oziroma suhih zadrževalnikov? Na to vprašanje bi prosila odgovor, kajti lokalno prebivalstvo že vrsto let na to opozarja in če se ne motim, glavna cesta proti mejnemu prehodu Sečovlje je v lasti države, upravlja ga država, ni lokalna cesta, ampak je glavna cesta. Poleg tega pa bi prosila za odgovor: Ali se boste tudi sestali z lokalnimi župani ter sprejeli nek dolgoročni načrt, kako urediti to problematiko poplav in ali morda obstaja možnost, da bo država pristopila tudi v kontekstu kakršnikoli odškodnin zaradi poplav, ki so se sedaj zgodile? Hvala.
Hvala lepa. Minister Vizjak, imate besedo.
V poplavah, ki so obalo prizadele v preteklih dneh, sta bili na območju Občine Piran najbolj prizadeti območji Strunjana in Sečovelj. Poplave so se nanašale na kombinacijo treh dogodkov, in sicer visokega plimovanja, dotoka zalednih vodotokov ter meteorne kanalizacije. Vse skupaj je povzročilo to, čemur smo bili priča. Tako ocenjujemo, da na območju Strunjana bi bilo potrebno v sodelovanju z lokalnimi skupnostmi nadaljevati z izvedbo preostalih treh faz protipoplavnih ureditev, ki so že definirane. Območje Mestne občine Koper, ki je v pretežni meri ogroženo zaradi poplavljanja Badaševice, je do poplav prišlo na območju Šalare. Kot najustreznejša rešitev se tudi na tem območju nakazuje tehnična rešitev ureditve suhega zadrževalnika Pradisiol. Spoštovana, res je, imamo načrte, imamo rešitve. Res je, da se je o delu tega potrebno, kot sem že omenil, ker gre za kompleksne rešitve, dogovoriti tudi z lokalno skupnostjo. Kar se pa tiče povrnitve stroškov zaradi naravnih nesreč, to ministrstvo sistemsko počne. Občinam jih povrne v skladu z zakonodajo, ko je določen delež presežen, in to je naša tekoča naloga. Milijone izplačujemo v Sloveniji za te namene vsako leto. Če bo prišlo zaradi poškodovane infrastrukture tudi v tem primeru do potreb, bomo to seveda tudi uredili.
Hvala lepa. Minister Vrtovec, imate besedo.
Ministrstvo za infrastrukturo tam, kjer so poškodovana cestišča, in so to državne ceste oziroma ceste v državni lasti, tam obnavlja in popravlja. Če je zdaj kot posledica zadnje poplave nastal tam problem, nisem tekoče seznanjen, kaj je problem, ampak lahko pa obljubim, da če je kje problem, da bomo tam mi cestišče popravili. Saj nihče se rad ne vozi in ima v lasti ceste, ki so poškodovane. Vemo pa, da to v Sloveniji je problem.
Hvala lepa. Dr. Matej T. Vatovec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec.
Najlepša hvala, predsednik. Spoštovana ministrica! 9. 12. sem na Vlado naslovil pobudo, v kateri apeliram na Vlado, da čimprej pripravi nek način odpiranja vzgojno-izobraževalnih zavodov in zavodov, v katerih se šolajo otroci s posebnimi potrebami. Mislim, da se vsi strinjamo in razumemo, da gre za eno od ključnih področij v tej državi, v bistvu v vseh državah, in tudi praksa iz tujine kaže, da so se šole zapirale zadnje, čim kasneje v tej epidemiji in da se tudi odpirajo prve, ko je to možno. Nekaj dni kasneje, v petek, je v intervjuju za Mladino dr. Bojana Beović glede odpiranja šol izjavila sledeče: »Ravno zaradi tega ker si kot družba res ne bi smeli privoščiti, da trgovine odpiramo pred šolami [[…]]« –govori o tem, zakaj si prizadeva za odprtje prve triade – » [[…]]seveda pa tudi s povsem praktičnega razloga, da ljudje pač ne morejo hoditi v službo, če morajo doma paziti na otroke«. Še enkrat poudarjam, da vse to pride v poštev šele ob vsaj minimalnem izboljšanju trenutnega stanja. To je seveda jasno, in jasno je tudi to, da vsi podatki, ki jih imamo, kažejo, da se to epidemiološko stanje ni izboljšalo. Ampak vseeno dva dni kasneje, 13. 12., Vlada odloči, da bo kljub vsemu odprla frizerske salone, kozmetične salone, pedikure, cvetličarne, avtopralnice, v nekaterih občinah celo trgovine z oblačili in obutvijo, avtosalone in tako naprej. Tu je jasno, da je v bistvu vlada kot kolektivni organ popustila pod pritiski Gospodarske zbornice in ostalih zbornic in da s tem v bistvu ogroža še naprej šolanje otrok v običajnih šolah in šolah za otroke s posebnimi potrebami. Tudi skladno z nekaterimi stališči epidemiologov takšno odpiranje lahko pomeni dodatne širitve virusa in dodatno zaostrovanje, kar bo potem posledično pomenilo, da še nekaj časa ne bomo odpirali šol in da bomo verjetno še dlje časa v takšnem lockdownu kot sedaj. Šole so že sedaj praktično dva meseca zaprte in posebej za otroke s posebnimi potrebami je celo Ustavno sodišče napisalo, da lahko to predstavlja nepopravljive posledice za njih. Mene v prvi vrsti zanima eno bolj splošno vprašanje: Ali ima Ministrstvo za izobraževanje pripravljeno neko strategijo, kako čim prej odpreti šole in ali tudi dela na tem, da bo zagotovilo ustrezne kadrovske popolnitve v šolah, za katere prosijo izobraževale ustanove že več kot pol leta? Drugo vprašanje: Kako je možno, da se v tem trenutku odpirajo dejavnosti, kot so trgovine, kozmetične in podobne storitve, šole pa še naprej ostajajo zaprte, predvsem [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani poslanec Tašner Vatovec, pravzaprav se zelo strinjam z vami. Prioritetno vračanje otroke nazaj v šole je tista ključna naloga te države in te vlade. Vendar pa, kot rečeno, ko bo dana predvsem zdravstvena epidemiološka strokovna ocena, da je to res varno. Sprašujete me o teh razlikah, zakaj neko delno vračanje nekih dejavnosti nekje da, nekje ne. Glejte, tam kjer gre za storitve, gre v prvi vrsti za neko zavestno odgovornost in prevzemanje lastne odgovornosti za to, ali boš ti to storitev res izpeljal ali ne, in za to, kar se ti posledično lahko zaradi tega zgodi. Ko mi vračamo otroke nazaj v šole, pa tudi zaposlene v tako velikem številu, kot ga predstavlja naš šolski sistem, je pa ta odgovornost vračanja dejansko tudi na strani države. To pomeni, da šele takrat, ko bomo mi imeli zeleno luč, da je varno z vidika varovanja njihovega zdravja, celo življenj pri teh najbolj ogroženih skupinah, kar zanesljivo so prav otroci s posebnimi potrebami, takrat bomo lahko to vrnitev postopoma in pa varno tudi izpeljali. Sprašujete me, če imamo pripravljene scenarije, če smo pripravljeni na to. Smo. Ves čas, pravzaprav že od pomladi po tisti prvi izkušnji smo pripravljali načine skupaj z NIJZ, skupaj z ostalo stroko, pri otrocih s posebnimi potrebami tudi s to dodatno stroko in pa seveda s pedagoško stroko, kako naj te procesi ponovnega vračanja in potem samega izobraževalnega procesa potekajo. Tako kot smo delali tudi scenarije in smernice za izvajanje izobraževanja na daljavo, tistega najbolj optimalnega, to, kar trenutek tudi počnemo. Sama strategija odpiranja je jasna. Vlada jo je potrdila pred 14 dnevi. Takoj ko presežemo tisto stopnjo, tisto število dnevnih okužb in pa hospitalizacij, se prioritetno vračajo nazaj v šole prav otroci s posebnimi potrebami in otroci, ki se šolajo v prvi triadi, nato pa dalje. Kako bomo kadrovsko popolnili? Eden od PKP-jev, pravzapraav dva sta nam omogočila tudi to kadrovsko popolnitev oziroma bom rekla dodatno pomoč, vendar pa moram tukaj posebej žal izpostaviti, da prav pri pedagogih na polju izobraževanja otrok s posebnimi potrebami so te kadrovske kapacitete izjemno omejene. Več ali manj pravzaprav obstaja ocena, da je večina teh pedagogov, ki so ustrezno usposobljeni za izobraževanje teh otrok, v resnici že na aktivnem trgu dela. Tako da tukaj imamo tudi zelo omejene še dodatne kadrovske kapacitete, kar se tega tiče. Ker je bilo že pri vašem sorodnem vprašanju kar nekaj stvari izpostavljenih v zvezi s temi dodatnimi specifikami izobraževanja na daljavo in kaj vse v tem času počnemo, sem tukaj pridobila še ene podatke, tako da boste videli, na kakšni točki smo zdaj trenutno glede vračanja otrok s posebnimi potrebami. Na našem ministrstvu smo pred nekimi desetimi dnevi poslali vprašalnik ravnateljem osnovnih šol s posebnimi potrebami in pa tudi zavodov in potem pridobili naslednje podatke. Prvo vprašanje je bila ocena, kakšna bi bila pravzaprav stopnja učencev, če bi ponovno odpirali te šole. Podatek, ki so nam ga potem poslali ravnatelji oziroma vodstveno osebje nazaj, pravi takole: Zaradi zdravstvenih razlogov bi bilo odsotnih približno 10 % učencev. Opozorili bi, da se po dosedanjih izkušnjah vračajo v šole tudi učenci z zdravstvenimi omejitvami, kar povečuje možnost tveganja poteka bolezni ob morebitni okužbi. Zaradi neizvajanja javnega prevoza bi bila na nekaterih šolah odstotna skoraj polovica vseh učencev. Zelo podobna ocena prisotnosti je bila tudi pri zaposlenih. Po zbranih podatkih bi bilo zaradi varstva otrok do petega razreda odstotnih povprečno med 15 do 20 % zaposlenih, kar za šole predstavlja veliko organizacijsko oviro sploh z vidika spoštovanja vseh ostalih ukrepov. Mogoče več potem še v nadaljevanju, če vas bo zanimalo glede tega in pa še nekaterih drugih odzivov.
Hvala lepa. Kolega Vatovec, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Ja, saj verjetno se lahko strinjamo, da ni trenutek – vemo, kakšne so številke – da bi sedaj odpirali. Ampak moja trditev je, da ne bi smeli odpirati ničesar. Zato me preseneča to, kar je vlada sprejela včeraj, in zato preseneča tudi v bistvu nadaljnji potek epidemije. Minister Gantar je pred nekaj dnevi trdil, da je treba za dva tedna še dodatno ohraniti trenutne razmere, se pravi lockdown, da lahko potem nekako izidemo iz te situacije. Ampak s tem, ko se bodo sedaj odpirale določene dejavnosti, od frizerskih salonov, trgovin in naprej, v času pred novoletnimi prazniki, nas lahko skrbi, da bo to povzročilo ne manjšanje števila okužb, ampak v bistvu njegovo večanje, kar bo potem na nek srednji rok povzročilo to, da še nekaj časa ne bodo otroci v šolah, tako tisti s posebnimi potrebami kot ostali šoloobvezni otroci. Mene predvsem skrbi to, da je vlada sploh šla v neko takšno odločitev. Kakšno je bilo stališče Ministrstva za izobraževanje, če upoštevamo, da smo ena od držav, ki je med prvimi zapirala šole in so naši otroci zdaj že skoraj dva mesec v pouku na daljavo, ki ima svoje omejitve, ima tudi lahko neke negativne posledice za celo generacijo otrok, ki se na tak način šolajo? Tako da mene predvsem skrbi ta dilema, zakaj odpirati določene dejavnosti in s tem ogroziti čimprejšnjo vrnitev otrok v šolo. To je ključna stvar, ki bi morala biti v bistvu stvar, s katero se prioritetno ukvarja Ministrstvo za izobraževanje, ki bi moralo tudi aktivno zagovarjati to, da vzpostavi država vse pogoje, da se lahko šoloobvezni otroci čimprej vrnejo v šole.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo.
Prav to, kar ste izpostavili, je vedno moj prvi glas, ko govorim v imenu ministrstva, pristojnega za izobraževanje, na vladi glede vračanja in glede teh zaščitnih ukrepov. Jih razumemo, vsekakor tudi razumemo, da predstavljamo en zelo velik segment slovenske družbe in da se, ker je virus pravzaprav tisti, ki kroži med ljudmi, da smo tudi zaradi tega med najbolj izpostavljenimi, bodisi kot prenašalci bodisi kot tisti, ki se okužimo. Razumemo tudi to, da ta naša ciljna skupina ni tista primarna ciljna skupina, ki ima težave s samimi okužbami in z visoko stopnjo tudi zapletov, povezanih s tem, in razumemo, da moramo s tega nekega solidarnostnega vidika vsekakor tudi pristopiti in imeti tovrstno razumevanje. Na samo srečo smo med resnično najbolje pripravljenimi evropskimi državami glede izobraževanje na daljavo in lahko na ta način v tem najbolj zahtevnem času na nek način potem odpeljemo sam izobraževalni proces tudi na ta račun. Vendar pa pričakujemo, da bodo prav takšen odnos imele tudi vse ostale dejavnosti. Če veljajo neka pravila za nas, naj veljajo tudi za vse ostale. Kot sami vidimo, glede na to, kakšni so podatki o okužbah kljub omejevalnim ukrepom, temu, da bi zmanjšali možnost stopnje okužbe, nismo sledili in tega nismo dosegli. Lahko s polno gotovostjo ta trenutek zagotovimo, da šole, vrtci, univerze niso razlog za to, ker smo eni redkih, ki se tega dosledno držimo. Žal imate prav, mi ta trenutek plačujemo previsoko ceno za vse tiste, ki se teh zaščitnih ukrepov ne držijo, tudi te situacije, ki smo jo včeraj lahko opazovali na smučiščih v Kranjski Gori, pa še marsičesa drugega, kar lahko dnevno opazujemo v odprtih trgovinah. S tega vidika res apeliram in ponovno izpostavljam, če bi se bolj odgovorno in pa z večjim zavedanjem vsi skupaj odzvali na te zaščitne ukrepe, potem verjemite, da bi lahko bili tudi že ali pa vsaj hitreje nazaj tudi v šolah in v vrtcih. Mislim, da bi bilo dobro, da tega kot družba ne pozabimo in da se tega zavedamo. Vsekakor sem pa prva tista, ki si želi, da se otroci čim prej vrnejo nazaj v šole in vrtce, saj je to njihov primarni prostor za vzgojo in izobraževanje.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo mag. Andrej Rajh, ki bo postavil vprašanje ministru za zunanje zadeve dr. Anžetu Logarju.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister za zunanje zadeve, dr. Anže Logar! Deklaracija o zunanji politiki Republike Slovenije navaja smernice zunanje politike, med katere sodijo tudi urejeni odnosi s sosednjimi državami. Ti temeljijo na medsebojnem zaupanju, spoštovanju, dobrem sodelovanju na gospodarskem področju in številnih drugih. Prav zato so odnosi s sosednjimi državami v deklaraciji o zunanji politiki opredeljeni kot primarna zunanjepolitična prioriteta Slovenije. Konkretneje deklaracija poudarja, da odnose s sosedami gradimo na iskanju obojestransko sprejemljivih rešitev. Ne moremo mimo dejstva, da ste v relativno kratkem času uspeli vzpostaviti stike s številnimi najvišjimi tujimi predstavniki sosednjih in tudi bolj oddaljenih držav, kar lahko štejemo tudi kot velik uspeh. Spoštovani minister, kljub temu pa me zanima: Kakšno zunanjo politiko oziroma kakšne konkretne aktivnosti trenutno izvajate v sosednjih državah in kako udejanjate nacionalne interese Republike Slovenije? Kaj konkretno ste v tem času vašega mandata za Slovenijo naredili dobrega, odkar ste na tem položaju? Kdo je občutil te rezultate vašega dela - predstavniki manjšin morda? Vse to sprašujem v luči zadnjega dogajanja na Jadranu, saj sta Italija in Hrvaška najavili, da bosta razglasili izključno gospodarsko cono. Predsednik vlade Janez Janša je zato že najavil srečanje z obema predsednikoma vlad, ki bo potekalo predvidoma konec tega tedna. Prav tako nas je v tem času presenetilo obvestilo Vlade, da začenja tajna pogajanja z Madžarsko o vstopu v projekt drugi tir. Ta tajnost, umirjenost nas ne bi presenetila, če se po drugi strani predsednik vlade ne bi javno in nepoklicano vpletal v štetje glasov v Združenih državah Amerike, kjer se je celo izkazalo, da je čestital napačnemu kandidatu. Tako vidimo, da vlada po eni strani molči in javnosti ne seznanja o razmerah, ko sosedje posegajo v naše ozemlje in o zadevah, ki se tičejo naše infrastrukture. Eno torej utemeljujete s tiho diplomacijo in zagovarjanjem naših vitalnih interesov, medtem pa naši najvišji predstavniki države na neprimeren način komentirajo zadeve, ki se nas sploh ne tičejo. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem, kako Vlada zagovarja naše interese napram sosedom? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Logar, imate besedo.
Hvala, predsednik. Hvala ,poslanec Rajh, za to vprašanje. Kar se tiče odnosov s sosedi, je, kot ste pravilno povedali, to ena od prioritet in strateških usmeritev v ožjem koncentričnem krogu, kot je to opredeljeno v strategiji o zunanji politiki. Zato je, če se boste pravilno spomnili, bila moja prva naloga, ko sem prevzel funkcijo ministra za zunanje zadeve, da obnovim mestoma razrahljane odnose s sosednjimi državami in zato sem tudi prvi dan nastopa ministrske funkcije takoj govoril s kolegi ministri sosednjih držav. V tem času lahko z veseljem potrdim, da nam je uspelo z vsemi sosedami vzpostaviti zelo dobre medsosedske odnose. Uspelo nam je obnoviti dialog na najvišji ravni s Hrvaško, imeli smo dve srečanji na ministrski ravni in smo tudi v rednih kontaktih s hrvaško diplomacijo. Tudi z ostalimi sosednjimi državami je bilo narejeno veliko medsebojnih stikov. Imel sem dve srečanji z zunanjim ministrom Avstrije, imel sem dve srečanji z zunanjim ministrom Madžarske in imel sem kar štiri srečanja z zunanjim ministrom Italije. V okviru tega smo tudi preko ustanovitve neformalne skupine Centralnih 5 z Avstrijo in Madžarsko vodili redni dialog. Nenazadnje pa tudi ob veliki podpori predsednika republike gospoda Pahorja vsaj dve manjšini občutita bistven napredek v medsosedskih odnosih. Kot veste, je bila 13. 7. 2020 v Trstu slovesnost v spomin na požig Narodnega doma v Trstu, kjer je Narodni dom prešel v roke slovenske manjšine. To je bilo še desetletje nazaj popolnoma nepredstavljivo, danes pa ta čudovita stavba dobiva novega lastnika in vsi postopki, ki so pri tem potrebni, se izvajajo skladno s časovnico, ki je bila sprejeta do 13. 7. 2020. Prav tako se je izboljšal materialni položaj, trudimo pa se tudi še za normativni, slovenske skupnosti v Avstriji. Tudi v zvezi s tem je 10. 10. 2020 minilo 100 let od koroškega plebiscita, in to je bila ena okrogla obletnica, ki smo jo izkoristili tudi za zelo intenzivne pogovore z avstrijsko diplomacijo, s čimer smo dosegli, da so se dotacije za slovensko manjšino povečale za 100 %, hkrati pa so v koalicijski pogodbi nove avstrijske koalicije naštete nekatere aktivnosti, ki bodo izboljšale razmere predstavnikom slovenske manjšine. Z avstrijskim ministrom za zunanje zadeve sva dogovorjena za redni dialog, kjer spremljamo napredek po teh določilih, zato da bo vse pravočasno in ustrezno podprto v dobrobit slovenske manjšine. Kar se tiče ostalih vprašanj, se zahvaljujem, da ste opazili aktivnosti zunanjega ministrstva in šteli to kot velik uspeh. Moram pa reči, da kategorično zanikam vašo trditev, da bi se karkoli dogajalo izven oči Državnega zbora. Kot veste, sem že prej napovedal, da bo po sobotnem srečanju zunanjih ministrov treh držav, Italije, Hrvaške in Slovenije, Ministrstvo za zunanje zadeve pripravilo tudi gradivo za zaprto sejo OZP, kjer bomo podrobno predstavili vso dogajanje v zvezi z izključno ekonomsko cono. Prej ste rekli, da je predsednik vlade gospod Janša, najavil srečanje predsednikov vlad, to je verjetno šlo za lapsus linguae, to bo srečanje zunanjih ministrov. Kar se pa tiče vprašanja pogajanja z Madžarsko v zvezi z drugim tirom, pa mislim, da je tudi tu bila seja OZP, kjer je minister za infrastrukturo podrobno predstavil memorandum, ki mislim da je bil podprt na seji Odbora za zunanjo politiko. Bi pa morda vrnil z vprašanjem. Rekli ste, da vlada molči, ko posegajo v naše ozemlje. Če ste lahko mogoče bolj konkretni, kje sosedje posegajo v naše ozemlje, da bom lahko odgovoril. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Rajh, imate besedo za zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Če so odnosi s sosedi resnično tako dobri, kot trdi spoštovani zunanji minister, potem razglasitev ekonomske cone ne bi bila presenečenje, ampak bi bila storjena v soglasju. Glede na to da očitno sosedje Hrvati arbitražne razsodbe ne priznavajo in v bistvu sporočajo, da nas na nek način v te pogovore niso vključili, saj nimamo tam kaj iskati, ponavljam, da očitno ti odnosi niso tako dobri, in da je to pooblastilo premiera Plenkovića prvemu ministru gospodu Janši, da ga zastopa v Bruslju, torej na samem vrhu v Bruslju, zgolj ena predstava za javnost. Zavedati se moramo, da je Madžarska znana po tem, da zelo močno zagovarja in izvaja svoje interese z različnimi dotacijami, donacijami, z vlaganjem v športno in kulturno infrastrukturo v Sloveniji, ni pa tudi nepoznano dogajanje na sosednjem Hrvaškem, ker ima Hrvaška zelo slabe izkušnje glede vstopa madžarskega Mola v Hrvaško Ino. Tam se je tudi vse dogajalo nekako tajno. Takratni predsednik vlade pa je zdaj celo v zaporu. Poudarjam, da je veliko vprašanj, ki se generirajo na tak način. Ker se investicije ne izvajajo na podlagi reprocitete, me zanima: Kako udejanjamo strateški interes Slovenije pri sosedih?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala, predsednik. Investicije so stvar prostega trga. In prosti trg se nikoli ne izvaja po načelu reprocitete. Zato težko kakorkoli v zvezi s tem oporekamo prostemu pretoku kapitala, razen če vi zagovarjate omejitve glede prostega pretoka kapitala v Evropski uniji, ki temelji na štirih oziroma zdaj petih svoboščinah, kar bi pomenilo kršitev evropske ureditve. Kvečjemu lahko investiranje drugih držav v Sloveniji spodbuja Slovenijo, da aktivneje investira v druge države. Jaz bom vesel, če bo Državni zbor pozival k temu, da Slovenija pospešeno investira. Med drugim imamo zakonodajo o investicijski politiki, ki subvencije podjetjem, ki investirajo v drugih državah, prepoveduje. Če boste to spremenili, verjamem, da bo gospodarski minister zelo vesel in bo tudi to dodatna pomoč slovenskemu gospodarstvu. Kar se tiče razglasitve izključne ekonomske cone, da je bila sprejeta v soglasju. Zdaj vas moram demantirati, izključna ekonomska cona se nikoli ne more sprejeti v soglasju, ker jo skliče in sprejme samo tista država, ki je koristnica razglasitve tega. V tem primeru gre za vprašanje odprtega morja v delu od točke T50. Lahko samo ugotovim, da številni, ki komentirajo aktualno dogajanje v zvezi z izključno ekonomsko cono sploh ne vedo, za kateri del Jadranskega morja gre. Jaz sem že večkrat rekel, da gre za strateški interes Republike Slovenije, zato je za nas pomembno, da smo vključeni v te razprave – in smo vključeni v te razprave, in smo vključeni v te razprave v pravi fazi, ne prepozno. Naj samo kolege spomnim, da je v zvezi s to izključno ekonomsko cono že v treh členih arbitražne sodbe več ali manj napovedano, da bosta dve državi razglasili tovrstno cono. Skratka, to da Slovenija pristopa v trialog z dvema državama, ki bosta to storili, kvečjemu govori o tem, kako je slovenska diplomacija proaktivna, kako je bila pravočasno obveščena in kako bo pravočasno sodelovala v teh pogovorih. Kar se tiče ostalih stvari, kot sem dejal, sam vidim sestanek oziroma srečanje OZP na temo izključne ekonomske cone kot zelo pomembno dejanje poenotenja slovenske politike na tem strateškem interesu. Pred tem sestankom tudi javno sam ne bom konkretneje komentiral tega primera. Bomo pa podrobneje predstavili to na OZP. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Rajh, imate besedo za postopkovni predlog.
Dajem postopkovni predlog, da se skladno z 246. členom Poslovnika Državnega zbora o mojem vprašanju opravi poglobljena razprava. Vprašanj je veliko, zato potrebujemo tudi veliko primernih odgovorov. Naj pojasnim, da nihče v Sloveniji nikomur ne omejuje proste svobodne pobude. Vprašanje je pa, če jo izvaja tuja država. Če se sklepajo v Sloveniji pogodbe s tujo državo in se na nek način odstopa suverenost v kakršnemkoli pomenu besede, potem bi bilo smiselno, da se po enaki reprociteti tudi primerljiva investicija zagotovi Sloveniji na tujem, bodisi na Madžarskem, bodisi v Avstriji oziroma bilo kateri drugi državi, ki na tak način svoje interese uveljavlja pri nas. Glede na to da je Madžarska znana, da svoje interese zelo močno uveljavlja, Hrvati se še dan danes tožijo na mednarodnih sodiščih glede usode hrvaške Ine, menim, da je ta razprava, ki jo želim, da jo opravimo, še kako tehtna in potrebna ravno zato, da se zavarujejo naši nacionalni interesi. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. decembra, v okviru glasovanj. Naslednja bo poslansko vprašanje postavila Mateja Udovč, in sicer ministru za zunanje zadeve, dr. Anžetu Logarju.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Spoštovani minister! Na Hrvaškem ima Republika Slovenija trenutno dve predstavništvi, Veleposlaništvo Republike Slovenije v Zagrebu in Generalni konzulat Republike Slovenije v Splitu. V javnosti pa se pojavljaj informacije, da namerava Republika Slovenija v sosednji Hrvaški, in sicer na Reki, odpreti še eno konzularno predstavništvo. Predvsem so te govorice pogostejše pred in med turistično sezono, ko so migracije slovenskih turistov na hrvaško obalo, predvsem v Istro, Kvarner in severno Dalmacijo, izrazitejše. Takšne izjave in razmišljanja sem zasledila tudi v priložnostnih pogovorih s predstavniki obeh držav. V omenjenem delu Hrvaške živi, dela in se izobražuje nekaj tisoč Slovenk in Slovencev, na Reki je sedež Zveze slovenskih društev na Hrvaškem. Odprt je bil slovenski vrtec in v osnovnih šolah kot izbirni predmet poteka tudi pouk slovenskega jezika. Po drugi strani pa obstaja tudi dejstvo, da smo Slovenci v tem delu hrvaškega primorja najštevilčnejši obiskovalci v poletni turistični sezoni. A to ne gre samo za sezonske turiste. Na območju Istre, Kvarnerja in severne Dalmacije ima več kot 100 tisoč Slovencev svoje nepremičnine v obliki počitniških objektov in stanovanjskih hiš, ki jih obiskujejo in uporabljajo skozi vse leto. Med Slovenijo in omenjeno hrvaško regijo poteka tudi vse več sodelovanja na področju gospodarstva, kulture, izobraževanja in na drugih področjih. Tako se iz leta v leto povečujejo potrebe in pozivi k odprtju uradnega predstavništva naše države v tem delu Hrvaške. Tovrstna razmišljanja se mi zdijo povsem na mestu, njihova realizacija pa bi bila zelo dobrodošla in bi koristila več sto tisoč Slovenkam in Slovencem, ki vsako leto obiščejo ta del Hrvaške. Nenazadnje tudi tistim Slovenkam in Slovencem, ki imajo tam stalno prebivališče. Zato vas v imenu vseh zainteresiranih in seveda tudi v lastnem imenu sprašujem: Ali ima Republika Slovenija resnično željo in interes, da odpre novo konzularno predstavništvo na Hrvaškem na Reki? Ali na Ministrstvu za zunanje zadeve že potekajo aktivnosti za realizacijo tega načrta? Kdaj lahko pričakujemo odprtje novega konzulata in v kateri fazi se ta projekt trenutno nahaja? Najlepša hvala za odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala za vaš prispevek, in sicer predvsem ko ste dejali, da je realizacija tovrstnega konzulata zelo dobrodošla. Naj povem, da je slovenska manjšina v tem delu Hrvaške najbolje organiziranim na Hrvaškem in je tudi najbolj delujoča v županijah, ki bi jih potencialno pokrival ta konzulat. Na tem območju so štiri osnovne šole, ki nudijo možnost učenja slovenskega jezika kot obveznega izbirnega predmeta, in v dveh srednjih šolah se je tudi možno od treh jezikov učiti slovenski jezik, na univerzi na Reki pa je oktobra 2018 začel delovati lektorat slovenskega jezika, ki je bil deležen izjemnega zanimanja. Po 36 sprejetih prijavah so morali nehati sprejemati nove prijave, kar pomeni, da ima velik potencial za v prihodnje. Omenili ste že, da je tam tudi sedež Zveze slovenskih društev. Tja se je preselil iz Zagreba, kjer deluje tudi nova predsednica zveze, ki je obenem tudi vodja pisarne Inštituta za narodnostna vprašanja Republike Slovenije na Reki. Slovenija ima konzulate odprte v treh od štirih sosed, torej na Madžarskem v Monoštru, Avstriji v Celovcu in v Italiji v Trstu. Če gledamo že iz tega strateškega pogleda zunanje politike, ta notranji ključni krog sodelovanja, koncentrični krog, bi bilo smiselno razmisliti tudi o odprtju generalnega konzulata na Hrvaškem. Prej ste omenili konzulat v Splitu, in sicer imamo tam zdaj častnega konzula. Slovenija in Hrvaška sta se pred odprtjem tega generalnega konzulata v Splitu leta 1995 dogovorili za recipročnost, ki je potem predvidevala odprtje hrvaškega konzulata v Mariboru, vendar do te recipročnosti ni prišlo. Zato smo tudi mi kasneje to spremenili v častni konzulat, tako da imamo v Splitu častnega konzula. Kar pa se same Reke tiče, ima predstavništva na Reki kar 14 držav. Konzulata Italije in Srbije vodita generalna konzula, konzulate ostalih držav pa vodijo častni oziroma generalni častni konzuli. Štiri države imajo konzulate v Istri, vse na ravni častnega konzula. O tem je sicer razpravljal tudi že Odbor za zunanjo politiko v prejšnji sestavi, ki je med drugim omenil smiselnost udejanjanja oziroma oblikovanja generalnega konzulata v Reki. V interni razpravi na MZZ in vladi bomo upoštevali tudi mnenje poslancev, ki jih izražate v poslanskem vprašanju. Vaše argumente bomo upoštevali tudi pri odločitvi o tem, ali odpremo generalni konzulat Republike Slovenije na Reki. Kot sem rekel, s strateškega vidika bi bila to neka smiselna celota, hkrati tudi zaradi argumentacije, ki ste jo podali, zaradi številnih Slovencev, ki tam letujejo in je verjetno bolj smiselno konzularne stvari opravljati na Reki, kot da se opravi pot do Zagreba. Kot sem dejal, to je odločitev Vlade Republike Slovenije. Če je splošna podpora Odbora za zunanjo politiko oziroma Državnega zbora, verjamem, da bo ta odločitev tudi na Vladi lažja.
Hvala lepa. Naslednja poslansko vprašanje bo postavila Tina Heferle, in sicer ministrici za pravosodje mag. Lilijani Kozlovič.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. Gospa ministrica! Želim si, bi bil moj povod za današnje poslansko vprašanje v nedavnem svetovnem dnevu človekovih pravic, ki smo ga obeležili prejšnji četrtek, 10. decembra, pa temu ni tako. Povod za moje poslansko vprašanje je žal grozni članek v mediju Demokracija. Zaradi njegove nesprejemljive in obsojanja vredne vsebine se bom poskušala izogniti navedbam iz tega članka, se pa žal sporočilu besedila ne morem popolnoma izogniti. Mislim, da prav vsak izmed nas ob takšnem besedilu ne bi smel molčati in bi moral na glas spregovoriti in obsoditi tovrstne besede. Povzdigovanje fašističnih idej, poveličevanje ene rase nad drugo, zaničevanje ljudi zaradi njihove rasne pripadnosti, pregovarjanja k cilju eliminacije določene vrste škodljivih ljudi in pregovarjanje k njihovemu iztrebljanju kot plevela, srce me boli, ker sem morala prebrati te besede, vse to je grozljivo, obsojanja vredno in z vidika naše demokracije, naše države v letu 2020 te besede ne bi smele ostati nekaznovane. Zato vas gospa ministrica sprašujem naslednje. Vaše ministrstvo je skrbnik kazenskopravne zakonodaje, zato me v prvi vrsti zanima: Kakšno je vaše stališče glede tega članka? Razumem, da v vaši pristojnosti ni pregon tovrstnih dejanj, je pa v vaši pristojnosti opredelitev kazenske inkriminacije v Kazenskem zakoniku. Zato vas sprašujem: Ali se vam ne zdi pri nas zakonodaja neučinkovita pri pregonu tovrstnih dejanj? Naš kazenski zakonik namreč ne opredeljuje posebnega kaznivega dejanja, ki bi samostojno preganjalo dejanje spodbujanja, nagovarjanja, prigovarjanja ali drugačnega širjenja nacističnih, fašističnih ali kakšnih drugih skrajnih idej, ki posegajo na področje temeljnih svoboščin in človekovih pravic. Tukaj se bom na tem mestu ustavila, pa bom še v nadaljevanju svoje vprašanje nadgradila.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik za besedo. Spoštovana gospa poslanka, da, moram se strinjati z vami. Izjemno težko je brati tisti članek in strinjam se z vami in upam, da bo tudi preganjan, da bosta tako tožilstvo ali policija postopek začela po uradni dolžnosti. Sedaj tega več ne moremo niti kot informacijo javnega značaja preveriti, ali so ta postopek začeli ali ne. Preveč je tega sovraštva, nestrpnega ali sovražnega govora, tako da je treba storiti še dlje korake. Če pogledamo našo zakonodajo, kako imamo urejeno, imamo tako v Zakonu o prekrških zoper javni red in mir opredeljene prekrške, imamo seveda na ravni sovražnega govora, kadar gre za kršitev predpisa tudi v zakonu o posredovanju avdio snemalnih storitev, v Kazenskem zakoniku, kadar gre za najhujšo obliko in če so podani vsi ti elementi, ki so v samem kaznivem dejanju navedeni. Leta 2011 je Republika Slovenija dopolnila Kazenski zakonik. V času predsedovanja Republike Slovenije je bil sprejet okvirni sklep Sveta zaradi boja proti ksenofobiji in rasizmu. Prav iz tega naslova je bil dopolnjen naš člen v Kazenskem zakoniku, poleg tega je bilo dodano v primeru, če se stori preko sredstev javnega obveščanja ali pa na spletnih straneh. Vprašanje je tudi, koliko se za vse te vsebine, za katere imamo državljani občutek, da so sovražne, da pomenijo neko obliko prekrška, dejansko tudi uporabi javno pooblastilo dejanskega pregona. Torej kolikokrat pravzaprav je tako policija kot tudi tožilstvo te pregone pravzaprav sprožilo. Če pogledam statistiko, za leto 2018 sta bila, govorim za Kazenski zakonik, dva primera na tožilstvu in bili sta dve obsodbi. Leta 2019 je bila dana samo ena obtožnica oziroma prijava in samo ena obsodba. Leta 2020, ko imamo občutek, da je tega res ogromno, pa so bile tri. In te tri so bile po uradni dolžnosti s strani tožilstva. Zadnje časa slišim, da je lahko pravo pametnejše od zakonodajalca. Malo priložnosti imamo, da vidimo, kako se oblikuje sodna praksa na tem področju. Mislim, da je tega v primerjavi s tem, kolikor imamo posamezniki občutek, premalo. Se pa strinjam z vami, ko ste predlagali to obliko kaznivega dejanja, določene elemente, ki so tukaj navedeni, že pokriva naš kazenski zakonik, predvsem rasizem pa ksenofobijo, ne pa, kot ste rekli, nacistične, fašistične oblike spodbujanja, napeljevanja in prigovarjanja. Tukaj naj povem, da v okviru predsedovanja Svetu Evrope je prioriteta Ministrstva za pravosodje prav obravnava sovražnega govora in kaznih dejanj, storjenih iz sovraštva. Evropska komisija je tudi sama spoznala, da ta okvirni načrt ne pokrije vseh teh elementov in je spomladi v letu 2021 predviden zakonodajni načrt na ravni Evropske unije, ki bo to enovito uredil za celotno Evropo, mi pa bomo v času predsedovanja izvedli tudi posebno konferenco na to temo. Tako da je treba storiti še več, kajti tega je resnično preveč. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovana ministrica, pozdravljam in me veseli vaše razumevanje do te tematike in tudi obsojanje, vendar pa jaz nisem toliko govorila o preganjanju sovražnega govora, pač pa sem govorila o tem, da bi kot samostojno kaznivo dejanje morali nekako vključiti v naš kazenski zakonik preganjanje dejanja spodbujanja, nagovarjanja in prigovarjanja k širjenju fašističnih in nacističnih idej, o čemer je članek, o katerem sem govorila, govoril. Omenili ste sklep Sveta EU, tudi jaz sem vas želela v nadaljevanju nanj opomniti. Sklep se namreč osredotoča na kriminaliziranje rasističnega in ksenofobičnega sovražnega govora in v bistvu spodbuja države članice, da s svojo zakonodajo poenotijo, ko gre za kazniva dejanja, ki vključujejo ksenofobijo in rasizem. Po mojem razumevanju je to malce bolj specifično, kot pa je sam sovražni govor, ki je lahko bistveno bolj mil kot pa spodbujanje k fašizmu in nacizmu. Že res, da celo v naši ustavi v 63. členu, ki prepoveduje sovražni govor, kazenska zakonodaja tej določbi sledi po mojem mnenju nekoliko medlo. Naš kazenski zakonik nima posebnega kaznivega dejanja o sovražnem govoru, imamo zgolj kaznivo dejanje, ki prepoveduje spodbujanje sovraštva, nasilja in nestrpnosti. In še to kaznivo dejanje je umeščeno v poglavje kaznivih dejanj zoper javni red in mir ne pa v poglavje zoper človekove pravice in svoboščine. Po mojem mnenju tak kazenski položaj zmanjšuje pomen in škodljivost takšnega ravnanja. Še enkrat vas sprašujem: Ali se vam zdi, da ste bili kot [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Strinjam se z vami, eno je torej sovražni govor, drugo so pa lahko druge oblike kaznivega dejanja. Tudi to je ena od prioritet znotraj našega predsedovanja in tudi Sveta Evrope. Namreč oblikovanje vseh kaznivih dejanj, ki so storjena iz sovraštva, med katere sodijo tudi ta, ki jih vi naštevate. Mi lahko kot Ministrstvo za pravosodje že prehitevamo in gremo v oblikovanje takega kaznivega dejanja, preden Evropska unija določi zakonski okvir. Mislim pa, da je bolj smiselno počakati in se poenotiti skupaj z Evropsko unijo.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Ta tema se mi zdi izjemnega pomena, zato predlagam, da Državni zbor opravi splošno razpravo in bom utemeljila zakaj, zakaj tako mislim. Zato ker pod to vlado v naši državi postajamo vse preveč nestrpni in sovražni do drugačnosti, do drugače mislečih, po drugi strani postajamo vse preveč strpni do nestrpnosti. In ne samo, da državljane nekako delimo na naše in vaše, po novem jih delimo tudi na uporabnike in neuporabnike mobilnih aplikacij. Vse to, tak način, tako dojemanje vladavine prava, če želite, nas pelje v poseganje v človekove pravice na temelju nekih osebnostnih razlik, kar je po mojem mnenju nesprejemljivo in nedopustno za demokratično in moderno državo, kakršna Slovenija želi biti. Še bolj sprevrženo pa je, da bi sledili nekim razlikam, razlikovanjem ljudi, na podlagi njihove rasne pripadnosti. Jaz verjamem, da se vsi v tej dvorani zavedamo, kako močna je povezava med največjo vladno stranko SDS in medijem Demokracija. In ravno s tega naslova bi morali vsi, ki sedimo tukaj notri, na glas spregovoriti o tem in se pomeniti, ali želimo resno preganjati takšna dejanja. In če jih želimo resno preganjati, moramo po mojem mnenju sprejeti neke spremembe v Kazenskem zakoniku, ki bodo jasno in glasno govorile, da je nagovarjanje, prigovarjanje k fašističnim in nacističnim idejam hudo kaznivo dejanje. Zato predlagam splošno razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. decembra 2020, v okviru glasovanj. Besedo ima Tadeja Šuštar, ki bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica! Šolanje na daljavo je postal nujen ukrep za preprečevanje širjenja koronavirusa. Posebno je težko za otroke, ki obiskujejo vrtec in prvo triado osnovne šole. Otroci pri pouku na daljavo niso samostojni, zato je nujno, da jim pri tem pomagajo starši. Učitelji in učiteljice se trudijo po svojih najboljših močeh, da bi jih z raznimi posnetki in predstavitvami prišli nasproti. Pojavila seje težava pri urah književnosti, kjer se po učnem načrtu obravnavajo pravljice, zgodbe, pesmi in druga književna dela. Mnogi učitelji so se znašli tako, da so prebrano besedilo posneli ter posnetek posredovali staršem oziroma otrokom, da so lahko prisluhnili obravnavanim književnim besedilom. Te posnetke mnogi tudi radodarne delijo med sodelavci, ki do določenih knjig v tem času zelo težko dostopajo oziroma do njih nimajo dostopa. Predvsem pa s tem olajšajo delo staršem in otrokom, da jim ni potrebno hoditi v knjižnice po knjige. Ti učitelji zdaj že prejemajo opozorila in kazni za kršenje avtorskih pravic. SAZAS in Društvo pisateljev ne dovolita niti skeniranja gradiva, saj se tudi s tem kršijo avtorske pravice. Pravljice bi se torej otrokom s strani učiteljev lahko brale samo v živo, preko spletnih orodij, česar pa prav tako ni dovoljeno snemati. Ker so mlajši otroci glede IKT tehnologije v večini odvisni od staršev, ne moremo pričakovati, da se bodo vedno lahko v polnem številu udeležili vseh učnih ur preko spleta. Tako bodo prikrajšani za poslušanje in obravnavo nekaterih književnih besedil. Poleg tega vse knjižnice niso tako dobro založene s knjigami, da bi si vsi učitelji določenega razreda v nekajtedenskem zamiku izposodili iste knjige. Prej so si namreč večinoma knjige za uporabo pri pouku izposojali v šolskih knjižnicah, ki seveda v trenutni situaciji niso odprte. Zanima me: Ali ima vaše ministrstvo kakšno rešitev omenjenega problema? Ali obstaja možnost, da bi v času trajanja šole na daljavo naredili sporazum z avtorji in založbami, da bi sami objavili posnetke gradiv iz učnih načrtov, pravljic, zgodb in drugih, in jih tako dovolili uporabljati učenkam in učencem v prvi triadi osnovne šole? Že vnaprej se vam zahvaljujem za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana gospa poslanka! Ja, pravzaprav tole vaše vprašanje na nek žalosten način v resnici kaže na eno od neživljenjskosti, če ne bi rekla kar rakran, v izobraževalnem sistemu. Zdi se skoraj neverjetno in nemogoče, da se kaj takšnega dogaja, pa se in je vezano seveda na spoštovanje Zakona o avtorskih in pa sorodnih pravicah, ki ga pravzaprav praktično od leta 1995 z eno majhno izjemno leta 2015 sploh nismo spreminjali. V tem času pa sami vemo, je šel prav ta, bom rekla, razrast informacijsko-komunikacijske tehnologije izjemno hitro naprej, še posebej to tudi lahko rečemo na področju vzgoje in izobraževanja in prav v tem danem trenutku, ko v resnici zaradi vsem znanih razmer dejansko celoten ta proces tudi peljemo na daljavo in prav s pomočjo tovrstnih orodij in pa pomoči, pri katerih pa smo, kot rečeno, pravno močno zamejeni in pa regulirani. Na ministrstvu se zavedamo problematike, ki ste jo izpostavili. Moram tudi povedati, da smo se je želeli že lotiti. Neka prizadevanja za razreševanje še pred obdobjem epidemije in pa šolanja na daljavo so bila že aktivirana, vendar žal neuspešno. Govorimo v bistvu o 49. členu tega našega že omenjenega Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah, ko je bila sicer potem po tisti spremembi leta 2015 z novelo razširjena zgolj 1. točka prvega odstavka 49. člena, ki od takrat naprej sicer omogoča javnosti prosto pridobitev objavljenih del v obliki neposrednega pouka. Vendar je pa ta izjema o veljavnem zakonu tako zastarela in neprilagojena na sedanje oblike poučevanja, ki, kot rečeno, zdaj posebej potekajo v digitalnih okoljih in pa izven tradicionalnih institucionalnih okvirjev, da aktivira oziroma pravzaprav tudi povzroča situacije, ki ste jih tudi sami opisovali. Leta 2019 je ministrstvo že pripravljalo spremembe omenjenega zakona, tudi zaradi prenosa Marakeške konvencije v naš pravni red, vendar pa, žal, takrat predlog ni bil upoštevan, kljub nespremenjenemu dejstvu in pa zavedanju, da je to vsebino in pa to vprašanje potrebno rešiti še prav posebej v dani situaciji. Kaj se je takrat pravzaprav po vzoru tudi izjeme iz direktive Evropskega parlamenta in pa Sveta o usklajevanju določenih vidikov avtorskih in sorodnih pravic v informacijski družbi in pa po modelu estonske implementacije predlagalo, da bi se definiralo kot izjeme za pouk in da bi bilo v tem smislu dovoljeno prav to, kar zdaj izpostavljate, za namene pouka, pravzaprav tudi knjižnih del, reprodukcije, distribucije, potem priobčitev javnosti, kamor sodi tudi dejanje gradiva na voljo in pa na predelavo. Kaj nam zdaj v tem trenutku ostane v teh razmerah, preden mogoče z veliko poguma uspemo ponovno z novelo zakona? Predvsem en tak, bom rekla, konstruktiven, razumevajoč pogovor in pa dialog z učitelji, ki bodo na nek ustrezen način potem našli tisto pot, po kateri bodo lahko naši najmlajši učenci na en tak uspešen način osvajali tudi ta literarna dela, ki jih pač v danih pravnih okvirih, žal, ne morejo.
Hvala lepa. Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Jaz bom vseeno postavil poslansko vprašanje, ker upam, da se nam bo minister vseeno pridružil. Vem, da je v hiši, in vem, da če bo le lahko, se nam bo pridružil. Sicer bom prosil, spoštovani podpredsednik, da bi pisno dobil odgovor s strani ministra, če ne bo prišel odgovarjati ustno. Moje vprašanje se dotika [[...]]A, evo ga. Moje vprašanje se dotika obnove hitre ceste H4. Včasih je veljala obnova te avtoceste za pravo sago. Kasneje, v obdobju predvsem Cerarjeve vlade, tudi Šarčeve, in danes Janševe so se naredili ključni premiki, tako da je praktično hitra cesta H4 danes tik pred dokončno obnovo, z nekaterimi vprašanji, s katerimi bi se rad obrnil na samega ministra. Namreč, spoštovani minister, pred kratkim je bila zaključen še zadnji del, zadnja faza obnove s pojasnilom, da je na območju dveh kilometrov, to je območje, kjer je območje v bližini Vogrščka, akumulacijskega jezera, bo prišlo v spomladanskem delu do dokončne obnove tudi tega dela. Moje poslansko vprašanje v prvem delu pa je, spoštovani minister: Kako je predvidena nadaljnja obnova, ne toliko v Vipavske dolini, smer Rebrnice, kajti ta vemo, da ima jasno časovnico, ampak bi vas prosil, če lahko pojasnite, kolikor slišim je zadeva tudi v obravnavi, kako se bo zaključil tisti prvi, v navednicah, zadnji del avtoceste praktično od mejnega prehoda Vrtojbe do izvoza za Šempeter, smer Ljubljana? Torej imamo dva kilometra avtoceste, to je najstarejši del avtoceste od mednarodnega mejnega prehoda Vrtojbe torej do Šempetra. Če lahko, prosim, odgovorite, kaj bo s tem delom. Vem, da mogoče se zdi to nekaterim parcialno vprašanje, ampak gre za zadnji, zaključni del, bom rekel, nižinskega dela hitre ceste, ki vodi od Nove Gorice, če želite natančneje od mejnega prehoda Vrtojbe, do Ljubljane. Kdaj bo predvideno nadaljevanja obnove tega dela ceste, minister? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Glede na stanje tega vozišča na tem odseku je Dars, zdaj to poudarim, že pristopil k naročilu projektne dokumentacije, postopek javnega naročila je tudi že v teku. Torej prva faza je pregled ponudb projektantov. Dars ocenjuje, da bo ob uspešno zaključenem postopku izbora projektanta in tudi po izdelavi projektne dokumentacije mogoče v jeseni leta 2021 začeti z javnim naročilom za izvedbo del. In če bo javno naročilo potekalo gladko, torej brez posebnosti, brez pritožb in tako naprej, potem si lahko nadejamo, da v začetku leta 2022 pride tudi do realizacije tega projekta. Torej uvedba v delo v začetku leta 2022. Naj povem, da je vrednost investicije ocenjena na skoraj 7 milijonov evrov, je pa ta odsek resnično potreben prenove. Namreč odsek med Šempetrom in Vrtojbo je bil v smeri Italije na primer obnovljen leta 2006 ter v smeri proti notranjosti države v letu 2009. Izvedena je bila sicer manjša nadgradnja voziščne konstrukcije z 10-letno plansko dobo, ampak, kot rečeno, v začetku leta 2022 lahko pričakujemo, da bo začetek del. Zavedamo se situacije, da je ta odsek problematičen oziroma da ta del med Šempetrom in Vrtojbo potrebuje obnovo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani minister. Dovolite mi samo tri podvprašanja, na splošno je pa odgovor več kot zadovoljiv. Zanima me: Ali je ob času te obnove predviden kakršenkoli poseg tudi na območju mednarodnega mejnega prehoda, kljub temu seveda, da ni to področje v pristojnosti samo vašega ministrstva, ampak Ministrstva za javno upravo? Govorim o morebitni odstranitvi nadstreškov oziroma ureditvi infrastrukture na samem maloobmejnem prehodu. To je prvo vprašanje. Drugo podvprašanje je: Kako vidite vi pobudo državnega svetnika Tomaža Horvata, ravno tako kot jaz iz goriškega konca, ki predlaga, in tukaj moram reči, da je to tudi stališče stranke Socialnih demokratov, da bi omejili tovorni promet preko Vipavske doline, torej preko avtoceste, hitre ceste H4 in ga preusmerili preko Fernetičev, zaradi tega, ker praktično vemo, da hitra cesta ni z varnostnega vidika primerljiva z avtocesto? To je drugo podvprašanje. In tretje je pa, kar se tiče meritev hrupa na območju ravno tako odseka med mejnim prehodom Vrtojba in Šempetrom. Tam, če greste v smeri proti Ljubljani, na desni strani je zaselek Laze, ki je del Vrtojbe. Vaščani oziroma krajani se nenehno pritožujejo zaradi hrupa. Dars je že izvedel meritve, ki so sicer presegle mejo, ampak še vedno Dars ne izkazuje namena, da bi se tam postavila protizvočna ograja. Zato se je tudi angažirala Občina Šempeter - Vrtojba, sama bo izvedla dodatne meritve z željo, da bi seveda prepričala Dars, da bi se ob delu, kjer gre mimo strnjenega naselja hitra cesta, kolikor se le dalo omejilo hrup v dobro občank in občanov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Glede samega nadzora mejnega prehoda ne vem, kje so zdaj postopki, ali vključujejo v obnovo tudi ta del. Se pa lahko pozanima, pa vam v roku nekaj dni odgovorim, ali Dars načrtuje tudi ta del. Res je, večkrat se vozim proti Italiji v tem delu in ta odsek potrebuje obnovo, prenovitev potrebujejo tudi sami nadstreški in bivši mejni nadzor, ta del, se strinjam. Preverimo in vam sporočim. Kar se tiče omejitve tranzita, tovornega tranzita od Razdrtega pa proti Novi Gorici, naj povem, da sem temu kot minister naklonjen in da okoli tega že vršimo določeno diskusijo tudi z Darsom, kaj bi to pomenilo. Jaz menim, da je tudi zaradi različnih dejavnikov mnogo bolj učinkovito, da gre tranzit proti Italiji čez mejni prehod Fernetiči, se pravi preko Sežane, ne pa preko Vipavske doline in potem naprej Goriške čez mejo. Tukaj naj povem, da z Darsom se okoli tega pogovarjamo in da bomo v kratkem sprejeli tudi ustrezno odločitev. Tukaj je tudi problem burje, ki potem dejansko ogroža varnost tega tranzita, večkrat so prevrnjeni tovornjaki in nastajajo zapore celotne hitre ceste. Tukaj gre za hitro cesto, ki pa ima občasno več tovornih vozil, ki gredo proti Italiji, kot sicer avtocesta, ki gre proti Italiji čez Fernetiče. Sam smatram, da bi bilo to pametno narediti zlasti zaradi varnosti in učinkovitosti. Kar se pa tiče lokalnega prometa, lokalne dostave tudi za avtoprevoznike, pa seveda mora obveljati, če nekdo želi iti v Novo Gorico iz Ljubljane, lahko gre preko Vipavske doline po hitri cesti. Kar se pa tiče samega tranzita, če že gre na primer v Staro Gorico, pa naj gre okoli. Tako mislim, da je tudi prav. Ampak dovolite, da o tem v naslednjem mesecu sprejmem odločitev. Glede protihrupne ograje, tudi tu naj povem, da bomo preverili. Prvič sem soočen s tem vprašanjem. Lahko preverimo, tudi povprašamo Ministrstvo za okolje glede študij in tako naprej, kaj to pomeni. Jaz bi rad te študije najprej videl, si jih prebral in potem bomo sprejeli ustrezne odločitve.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Spoštovani, jaz bom za kanček, če mi dovolite, zlorabil postopkovni, pa bi se rad zahvalil ministru. Dovolite mi to, kar se redko zgodi. Sam minister se je zelo angažiral tudi za obnovo ceste čez Rebrnice, zato si bom dovoli zlorabiti ta postopkovni, da se mu bom zahvalil in seveda zaželel vse dobro v prihajajočih praznikih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsakokrat kršite poslovnik, že drugič zdaj. Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju. Izvolite.
S 1. januarjem bi se morala minimalna plača povzpeti na 736 evrov neto, od tam dalje pa vsako leto ohranjati tempo višine vsaj 20 % nad minimalnimi življenjskimi stroški. To spremembo zakona je Levica izborila v sodelovanju z vlado Marjana Šarca že leta 2018, da pomaga položaju 120 tisoč delavcem. Teh 120 tisoč delavcev je prejelo povišico, nadaljnje zvišanje minimalne plače pa je očitno pod vprašajem. V zadnjem času sta namreč vedno glasnejši Gospodarska zbornica Slovenije in Združenje delodajalcev, ki zahtevata zamrznitev dvigovanja minimalne plače. Vlada bi jim seveda morala pokazati vrata in se odločno postaviti na stran zaposlenih, ki nas tudi v epidemiji preskrbujejo z nujnimi storitvami in dobrinami, a tega ni storila. Čeprav so delodajalci pod vlado Janeza Janše že prejeli več kot milijardo evrov raznoraznih protikoronskih subvencij in je v njej očitno obilo ministrov za delodajalce, je tisti eden minister za delo, ki bi moral braniti pravice delavcev, ostal tiho. Tukaj se ne pogovarjamo le o trgovkah in industrijskih delavcev, mnogo prejemnikov minimalne plače dela tudi v zdravstvu. Vam bom navedel samo nekaj profilov: laborant, pomožni laboratorijski delavec, oskrbovalka v bolnišnici, bolničar -negovalec, socialna oskrbovalka, bolničar v urgentni in operativni dejavnosti, voznik reševalec. Navsezadnje pa bi se plača morala dvigniti tudi srednjim medicinskim sestram. Gospod minister, glede na vašo tišino ob vseh napadih na dvig minimalne plače, ki si ga zaposleni v tej državi zaslužijo, me zanima: Kako se boste ob morebitnem odločanju o zamrznitvi minimalne plače na Vladi vi sami opredelili, boste stopili na stran delodajalcev ali na stran delavcev?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala lepa, spoštovani poslanec Kordiš, za to vprašanje. Novela Zakona o minimalni plači, ki jo je Državni zbor sprejel 13. decembra 2018 je določila nove zneske minimalne plače za leti 2019, 2020, izločitev dodatkov ter delovne in poslovne uspešnosti v letu 2020 ter navezavo na minimalne življenjske stroške v letu 2021. V celotnem procesu sprejemanja tiste novele, ki se ga gotovo dobro spomnite, si je Ministrstvo za delo predvsem prizadevalo za čim več socialnega dialoga. Žal je en del socialnih partnerjev nezadovoljni z ravnjo socialnega dialoga v tistem času in dejansko žal ni bila dosežena sprememba v nekem socialnem dialogu, ampak z intervencijo, ki ni doživela soglasja na Ekonomsko-socialnem svetu. Poudariti moram, da žal velja tudi v splošnem na področju minimalne plače, da do sedaj socialni partnerji v zadnjih 10 letih niso uspeli doseči soglasja o praktično nobenem vprašanju. Seveda smo seznanjeni tako z željami delodajalcev po zamrznitvi zneska minimalne plače kot na drugi strani s stališčem sindikatov po novem izračunu minimalnih življenjskih stroškov in seveda višjem povišanju minimalne plače. Vaša dilema pa je dejansko umetna, ker dejansko se vsi skupaj pogovarjamo in iščemo in smo usmerjeni v iskanje rešitve, ki bo zadostila obojim. Torej ne bomo se postavili ne na eno in ne na drugo stran, ampak sem sam kot minister in ministrstvo in Vlada Republike Slovenije na strani socialnega dialoga. Menimo, da je ta izjemni čas, v katerem se nahajamo, čas, ko lahko vsi socialni partnerji ali pa predvsem oba socialna partnerja, delodajalci pa delojemalci, pokažejo določeno mero zrelosti in občutljivosti za ta trenutek in da smo tudi vsi skupaj dovolj zreli in k temu vlada in sam spodbujam tudi v okviru Ekonomsko-socialnega sveta, in sicer spodbujam k iskanju enega novega dogovora, novega kompromisa glede minimalne plače. Dejstvo je, da je eden od socialnih partnerjev že pred nekaj tedni predlagal sklic izredne seje Ekonomsko-socialnega sveta na to temo. Sam sem v imenu Vlade Republike Slovenije podprl ta predlog, žal pa ni dobil podpore vseh treh socialnih partnerjev in ta seja ni bila izvedena. Hkrati pa lahko rečem, da smo pa vsaj začeli z dialogom v okviru Ekonomsko-socialnega sveta minuli petek, ko je bila ta točka ena izmed točk na redni seji Ekonomsko-socialnega sveta. Kot sem dejal, v zvezi z gibanjem minimalne plače menim, da zdaj ni čas za enostranske poteze na področju minimalne plače in je prava pot razprava socialnih partnerjev na Ekonomsko-socialnem svetu. Ministrstvo za delo in sam si bom prizadeval, da se dialog med ključnimi deležniki nadaljuje v prihodnjih tednih z namenom iskanja rešitve, ki bo v največji možni meri naslovila pomisleke obojih, obeh socialnih partnerjev, tako delodajalcev kot sindikatov. Socialni dialog v zvezi z sistemsko ureditvijo minimalne plače poudarja nenazadnje tudi ratificirana Konvencija Mednarodne organizacije dela št. 131, ki med drugim določa tudi obveznost izčrpnih posvetovanj s socialnimi partnerji v zvezi z določanjem in usklajevanjem minimalne plače.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Gospod Cigler Kralj, moje vprašanje je bilo zelo preprosto. Ste minister za delavce ali ste minister za delodajalce? In na to vprašanje mi niste odgovorili. Pravite, da želite socialni dialog in da v tem socialnem dialogu vidite zrelost in vidite občutljivost. Ampak zahteva Gospodarske zbornice Slovenije in Združenja delodajalcev, torej s strani kapitala, ne odraža ne zmernosti ne občutljivosti, ampak samo pohlep. Potem ko so s protikoronskimi ukrepi prejeli več kot 1 milijardo evrov denarja iz slovenskega proračuna, to je proračuna, v katerega prispevajo z davki tudi delavci na minimalni plači, še kar naprej terjajo zamrznitev te minimalne plače. Pa že sedaj minimalna plača komajda sploh omogoča preživetje. Poglejte le, kako se gibljejo cene v Ljubljani, 500 evrov za najem stanovanja, 200 evrov za stroške, pa sem rekel še malo, in minimalne plače je konec. Kje je še denarnica, s katero se nek delavec na minimalni plači odpravi po kruh in pašteto v trgovino? In kljub temu sedaj delodajalska stran stiska te, ki sredi epidemije odhajajo na delo, ogrožajo svoje zdravje, zato da vzdržujejo celotno družbo, vi, minister, ne postavite vseh teh kapitalističnih zahtev na stranski tir in se prednostno osredotočiti na pomoč in podporo najbolj ranljivim, to je delavcem na minimalni plači, ampak govorite o socialnem dialogu. Kaj si delavci v tej državi o vašem socialnem dialogu mislijo, so pa zelo jasno povedali sami, saj rožljajo s splošno stavko. Gospod minister, vaše stališče: Zamrznitev minimalne plače − ja ali ne, stran dela ali stran kapitala?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala za dopolnilno vprašanje, spoštovani poslanec Kordiš. Stran dogovora, stran socialnega dialoga in stran ravnovesja. Konflikt med delodajalci in zaposlenimi je tu umeten. Gre za to, da moramo, še posebej v teh izjemnih razmerah, iskati rešitve, ki omogočajo eno kratkoročno, srednjeročno in dolgoročno stabilnost in varnost v tej državi. Vsi do sedaj sprejeti protikorona ukrepi in v tem trenutku tudi na Ekonomsko-socialnem svetu obravnavan osnutek PKP7 so naravnani v prvi vrsti k varovanju življenja in zdravja ljudi in takoj v drugi vrsti k pomoči gospodarstvu in prebivalstvu, in sicer z največjim fokusom na ohranjanje delovnih mest. To je prva in največja prioriteta. Kajti vsi skupaj, če govoriva čisto v izrazih ali pa v terminologiji Ekonomsko-socialnega sveta, smo že spoznali, da je veliko manj zahtevno ohraniti delovno mesto, kot pa ga potem ponovno ustvariti, če ga izgubimo. Seveda pa je vprašanje glede minimalne plače kompleksno, široko in je ta čas novega izračuna po Zakonu o minimalni plači, ki sem ga prej na začetku omenil, padel v izjemno zahteven čas. V čas, s katerim se ni ne Slovenija ne Evropa in ne svet pred tem še soočil. In v tem smislu lahko vsi skupaj ugotovimo, da so neto plače v Sloveniji prenizke, da ja razlika med socialno pomočjo in neto minimalno plačo premajhna, da se delati ne splača in da je razlika med minimalno in povprečno plačo premajhna. In rešitve, ki ne upoštevajo te kompleksnosti celotne zadeve, ki bi samo parcialno enostransko lahko posegle v ta razmerja, lahko tudi porušijo dragoceno ravnovesje. Kot minister verjamem v socialni dialog in se na vseh ravneh, kjer je mora odgovornost, srčno in iskreno trudim, da bi predvsem delodajalci in delojemalci, torej sindikati, dosegli v socialnem dialogu takšno rešitev, s katero bi lahko bili vsi zadovoljni, hkrati pa bi ohranili delovna mesta in ravnotežje v družbi.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru.
Eni pobirajo milijone, drugi hodijo vsak dan na delo za minimalno plačo. To je družba, v kateri, gospod minister, ravnovesja ni več. In da vi govorite o ravnovesju na način, da se zamrzne dvig minimalne plače, in to za tisto skupino delavcev, ki nas dnevno kot družbo vzdržuje pri življenju sredi najhujše epidemije, je zavrženo. Zelo jasno sporoča, da vi, tako kot preostanek vlade Janeza Janše, ne pozna ministrov za delo, ampak zgolj ministre za delodajalce. Najprej je v protikoronskih paketih strani delodajalcev, torej strani kapitala, Vlada namenila več kot eno milijardo evrov raznoraznih subvencij, pomoči, zato da ohranjajo lastništva med lastnimi podjetji. Delavcev ni zaščitila, delavcev ni nagradila. Sedaj pa jih bo očitno še brcala s tem, da koketira z idejo Gospodarske zbornice Slovenije in Združenja delodajalcev, da se rast minimalne plače zamrzne, in to sredi hude socialne zdravstvene krize, ko so ljudje še posebej izpostavljeni raznoraznih stiskam in s temi 700 evri minimalne plače že tako ne morejo preživeti oziroma preživijo komajda. In zato želim, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Ne o tem, minimalna plača − ja ali ne, ampak o tem, da je minimalna plača, kot je izborjena, kot je v zakonu zastavljena, za kar smo si v Levici prizadevali več kot štiri leta, v tej družbi svetinja varnosti za slehernega zaposlenega. Ne pa, da očitno za njihovo požrtvovalnost v epidemiji trgovke, industrijske delavce pa tudi določene zdravstvene delavce od srednje medicinske sestre do voznika reševalca pa določenih bolničarjev, socialnih oskrbovalcev in laborantov in tako naprej nagrajuje s tem, da jim njihova krepko zaslužena povišica postane nekaj v prihodnosti oddaljenega. V času, ko očitno vlada Janeza Janše najde pripravljenost, da reže bogatim davek na njihova luksuzna vozila, ko se poigrava z idejami dodatne razbremenitve kapitala in zgornjih delov dohodninske lestvice, je le še toliko bolj nesprejemljivo, da se pritiska na običajne delavce in na njihove minimalne plače.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. decembra 2020, v okviru glasovanj. Jerca Korče bo postavila vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti Janezu Ciglerju Kralju. Izvolite.
Podpredsednik, najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav, spoštovani minister! Vemo, da ste bili kar nekaj časa na bolniški, tako da me še posebej veseli, da ste dobro in da ste ponovno med nami, verjamem, da z novo energijo. Danes bi vam jaz lahko postavila verjetno prenekatero vprašanje. O domovih za ostarele sva kar nekajkrat na vprašanjih imela že diskusijo, lahko bi vas pa vprašala v zvezi s tem, kako se socialni dialog vodi slabo oziroma ne vodi, kako je z rastjo brezposelnosti, zakaj se hitre teste uvaja tako pozno v domovih, zakaj ignoranca do mladih, nenazadnje se na tak način ustvarja neka nova družbena skupina, ki bo imela socialni problem v prihodnje, in tudi to zadeva vaše ministrstvo. Pa vendar mislim, da se o nobeni od teh tem ne moremo pogovarjat, če kot družba dopuščamo, da se razrašča nestrpnost, da prihajamo spet v polje neke diskriminacije in nestrpnosti, ki smo jo pred desetletji pokopali na nek črn seznam naše zgodovine. Vse te teme, ki bi jih lahko odpirali o sedanjosti ali o prihodnosti, kar na enkrat postanejo brezpredmetne v vsaki družbi, kjer se začne razraščati tovrsten diskurz, kajti besede, zapisi, tako nas tudi zgodovina uči, so kaj hitro prešli, če niso bili zatrti v kali, do dejanj, do sprevrženih dejanj, ki so vodila tudi v morijo nekih dotičnih skupin, ki morda nekomu niso ustrezale. In zato mislim, da se je potrebno na take stvari odzvati in jih zatreti res v sami kali, ko govorimo še o nekem sejanju semen nestrpnosti. In zato vas sprašujem, jaz namreč nisem zasledila nikakršnega odziva s strani vašega ministrstva, vaše ministrstvo v samem imenu nosi tudi besedno zvezo »enake možnosti« in mislim, da bi bili prvi, ki se bi morali na nek zelo oster način, vsaj na načelni ravni odzvati na zapise, ki smo jim bili priča v SDS-ovem tedniku in so, ne bom jih brala na glas, ker so besede tako zelo črne, da niso vredne, da jih ponovno izgovarjamo, zato me zanima: Zakaj se niste vi kot minister oziroma ministrstvo odzvali zelo ostro in v sami kali zatrli in pokazali, da take besede in taki zapisi v letu 2020 nikakor ne sodijo in da jih moramo obsojati vsak dan z vsemi možnostmi, ki jih imamo na pozicijah, na katerih smo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovana gospa poslanka Korče, hvala lepa za to vprašanje. Še preden začnem odgovarjati, hvala tudi za dobre želje, lepo je biti nazaj. Je vsekakor zanimiva izkušnja, tudi ena taka bolezen, ki nam onemogoči delo in nam da nov pogled, širši pogled na stvari, kot ste sami izpostavili. Razumem vaše vprašanje v širokem kontekstu odprave vseh oblik diskriminacije v naši državi, predvsem v odpravi vseh oblik diskriminacije na podlagi različnih osebnih okoliščin. In tukaj lahko povem, da kot minister in kot ministrstvo, ki ga vodim, je zelo jasno, da varstvo pred diskriminacijo v Sloveniji ureja Zakon o varstvu pred diskriminacijo, ki v 1. členu določa varstvo vsakega posameznika in posameznice pred diskriminacijo ne glede na spol, narodnost, raso ali etnično poreklo, jezik, vero ali prepričanje, invalidnost, starost, spolno usmerjenost, spolno identiteto in spolni izraz, družbeni položaj, premoženjsko stanje, izobrazbo ali katerokoli drugo osebno okoliščino na različnih področjih družbenega življenja pri uveljavljanju in uresničevanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin, pri uveljavljanju pravic in obveznosti ter v drugih pravnih razmerjih na političnem, gospodarskem, socialnem, kulturnem, civilnem ali drugem področju. To pomeni, da noben posameznik ne sme biti diskriminiran zaradi katerekoli v tem besedilu izrecno navedene osebne okoliščine ali katere druge, ki je zakon ne našteva, na primer zaradi državljanstva. Mislim, da ste me v preteklih devetih mesecih, ravno včeraj smo obeležili devet mesecev, kar smo prevzeli odgovornost za sodelovanje v vladi in za vodenje svojih ministrstev, spoznali, da moj osebni stil vodenja ministrstva in pa moje ekipe in ekipe, ki ji pripadam, torej Nove Slovenije, ki me je predlagala na to mesto, zelo jasno sledi tem načelom. Bistveno je, da pri svojem delu, pri vodenju ministrstva in pri vseh ukrepih, ki jih sprejemamo tako v protikorona interventnih ukrepih kot v sistemskih ukrepih, ki bodo vplivali na življenje tudi in predvsem ranljivih skupin v prihodnosti, je moje vodilo človekovo dostojanstvo, vsakega človeka in pa spoštovanje vsakega človeka. V tem kontekstu čutim zavezanost k temu, da sem sam tisti, ki nastopa spoštljivo, strpno, sočutno, in skušam na tak način tudi vplivati na ostale nosilce tako odgovornosti kot na vse druge, da bi vsak sprejel svojo odgovornost za stanje v naši družbi na svoje rame in se trudil k pomirjanju situacije. Torej, tu je velika osebna odgovornost. V svojem vprašanju ste navedli zelo konkreten tekst. Moram reči, da niti nisem seznanjen, kdo je avtor tega teksta. Gotovo pa se je ta avtor, po moje, že soočil z odzivi na svoj tekst, ki, kot ste omenili, ni bil ravno v tem smislu, kot sem sedaj povedal. Mislim, da bo tudi sam avtor tega teksta, če je prestopil mejo strpnosti in dostojnosti, tudi soočen z odgovornostjo za ta svoj zapis. Vsekakor pa lahko še enkrat rečem, da se zelo zavedam svoje osebne odgovornosti, da kot nosilec funkcije delujem tako, da širim strpnost, da pomirjam situacijo, da sem dialoški in da vsakemu človeku priznavam njegovo človekovo dostojanstvo. Mislim, da lahko vsak od nas največ stori na ta način.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Res je, vsak od nas lahko največ stori za to, da imamo strpnost v družbi, pa vendar mislim, da s funkcije ministra v tem primeru, kar je vaša vloga, mislim, da bi bilo najmanj, kar je, vaša dolžnost, da se ostro odzovete na take gnusne zapise, ki potujejo med ljudi. Kajti vsak molk, v tem primeru bom rekla molk organa pa molk vas kot ministra, ki je bil storjen, tukaj ni dober. Ker to, da sva midva strpna in poskušava vsakodnevno biti strpna do drugih ljudi, naju ne odvezuje odgovornosti, da s funkcij, ki jih imava, potegneva poteze. In v tem primeru bi bilo pričakovano, da vaše ministrstvo poda nek uraden, oster odziv. Nenazadnje tudi zaradi tega, ker če smo tiho oziroma če ste tiho, potem se naslednjič to lahko ponovno pojavi. In ta zapis, ki ga beremo, je [[…]]mislim, da nimava ne jaz ne vi besed, da se sploh lahko take zadeve prelijejo na papir. In to je nenazadnje stališče stranke. Stališče tudi, če se distancirajo, je to tednik določene stranke, v tem primeru vodilne stranke in tudi, če si vi prizadevate, tako kot ste rekli, vplivati na ostale nosilce, si je tudi predsednik vaše stranke Nove Slovenije trudil vplivati na to, da predsednik Vlade ne uporablja več toliko Twitterja, pa ni nič dosegel, tako očitno tudi vi, če ste želeli vplivati, niste dosegli nič, ampak javnega odziva z vaše strani na to pisanje ni bilo. Zato vas sprašujem: Zakaj tovrstnega odziva nismo doživeli in ali ta molk pomeni na nek način strinjanje s tem, da je čisto okej, da se taki zapisi pojavljajo v medijih? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Hvala lepa, spoštovana poslanka Korče, za dopolnilno vprašanje. Tako bom rekel, odkar sem na tem mestu ministra, sem tudi sam deležen številnih odzivov na svoje delo. Veliko je žal tudi žalitev in neprimernih odzivov na to, kar delam ali govorim, ali na to, kar sem. In seveda ni prijetno biti v tej vlogi. Sam menim, da imamo tudi v okviru mojega resorja, bi rekel, institucije, ki so po uradni dolžnosti poklicane, da se izrečejo tudi o takih posameznih konkretnih zapisih. Moram pa reči, da se do sedaj kot minister nisem in tudi ne bi zmogel verjetno opredeljevati ali pa odzivati na čisto vsak zapis, vsako zadevo, ki se pojavi v medijih. Morda to tudi na nek način ne bi bilo najbolj produktivno, saj tudi nimam pravne podlage, da kot minister sodim o tem ali onem. Lahko pa vedno kot človek, tako kot ste me zdaj izzvali, povem, kakšna so moja načela, načela moje ekipe, načela ekipe, ki vodi Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnost. Lahko povem, da ta načela, če jih ponovim, priznavanje človekovega dostojanstva vsakemu posamezniku, spoštovanje vsakega človeka in pa seveda sprejemanje osebne odgovornosti za svoja dejanja, to pa udejanjamo v polnosti. Morda dodam še, da Zakon o varstvu pred diskriminacijo, ki sem ga že prej omenil, zavezuje vse državne organe, vse organe lokalne skupnosti in nosilce javnih pooblastil ter pravne in fizične osebe, da vsak na svojem področju zagotavljamo varstvo pred diskriminacijo oziroma enako obravnavanje vseh oseb, zlasti v zvezi z nekaterimi kategorijami oziroma okoliščinami, ki sem jih že prej naštel. Tako da jaz bom svojo odgovornost in svoje delo, svojo držo na tak način nadaljeval. Vaš apel pa razumem kot skrb za še večjo pozornost in budnost pri tem, da je vsak od nas odgovoren za stanje v javnem diskurzu. In nedvomno potrebujemo pomiritev in povezovanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru, izvolite.
Ja, seveda jaz mislim, da se je o takih stvareh še kako potrebno pogovarjati tudi v hramu demokracije, zato dajem vsekakor postopkovni predlog, da o tem ta Državni zbor opravi razpravo. Je pa tako, minister. Prvič, to ni odzivanje na čisto vsak zapis. Jaz verjamem, da vsakodnevno vsak od nas prejme kakšno nečedno sporočilo na nek, bom rekla, privatni način oziroma ne elektronski naslov ali kakorkoli drugače glede našega dela. Vendar tukaj govorimo o javni objavi v enem izmed tednikov. O tem je bilo ogromno povedanega v medijih, pa je bil vaš molk tudi potem še vedno dovolj poveden. Jaz se opravičujem, danes seveda sem iz vaših besed razbrala, da ste zagovornik strpnosti, da se zavedate, kakšna je predmetna zakonodaja na tem področju, da se zavedate, kot ste sami povedali, da imamo institucije, ki se po uradni dolžnosti morajo odzvati na to, vendar kot minister je teža vaše besede lahko dovolj povedna, torej, da jasno, javno kot predstavnik ministrstva oziroma kot celotno ministrstvo obsodite take zapise in poveste, da v današnji prostor, čas in v današnjo družbo ne sodijo. Zato se gre, ne zgolj za to, kakšne so zakonske podlage, kakšni so lahko procesi, kazni, kaj vse se lahko zgodi na tem področju, ker ta del je zgolj eden izmed delov, govorim o neki kaznovalni politiki države, ki jo lahko ima ali pa jo v našem primeru, kot vidimo, nima. To, da se pa mi na deklarativni ravni oziroma da se vi kot minister odzovete in jasno poveste, da je tak zapis škodljiv, to je pa nekaj povsem drugega, in iz funkcije, ki jo imate, lahko to storite. In jaz mislim, da bi bila to vaša dolžnost. To sem pogrešala, da se nemudoma ob zapisu, katerega smo vsi prebrali, zato ker je bil objavljen v medijih, odzovete, ker to ni bil kar eden zapis, ampak zapis, ki je sprožil veliko javne polemike in na drugi strani molk vašega ministrstva. Jaz pričakujem, da ob besedah, kot je to, da so nekateri plevel, ki ga je potrebno odstraniti z naše družbe, pozovete, da se s tem preneha in da storite vse, kar je v vaši moči, da tudi vi po uradni dolžnosti sankcionirate take zadeve, govorim z javno obsodbo, na drugi strani pa, da morda razmislite, ali je potrebno kakšno zakonodajo, ki je v vaši pristojnosti, spremeniti, ker očitno smo zašli tako daleč, da nam več ni samoumevno, da se take stvari ne zapisuje, ampak bo potrebno narediti nekaj tudi na zakonskem področju. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. decembra 2020, v okviru glasovanj. Samo Bevk bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor mag. Andreju Vizjaku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V letih 1986 do 1992 je v Idriji zaradi številnih poplav v preteklosti potekal velik projekt regulacije reke Idrijce in potoka Nikove ter gradnja mehkega jezu pri tovarni Kolektor. V tistem času je bil to eden večjih vodnogospodarskih projektov v Sloveniji, ki je po dolgih stoletjih poplavljanja mesta Idrije zagotovil dolgoročno poplavno varnost. Najnovejše protipoplavne študije tega območja namreč kažejo veliko ogroženost mesta Idrije v primeru večjih poplav s 100-letno povratno dobo. Tako je bila Idrija uvrščena med 63 območij pomembnega vpliva poplav. Ker je potrebno vodnogospodarsko infrastrukturo tudi vzdrževati, kar predstavlja v Republiki Sloveniji velik problem, bi rad opozoril, da je ta pomemben objekt zaradi erozije podslapja mehkega jezu ogrožen. V primeru večjega pretoka reke Idrijce se lahko pojavi erozija prodnega materiala, na katerem je postavljen objekt, kar bo povzročilo nestabilnost jezu in ogromno nepopravljivo materialno škodo. Preko mehkega jezu je zgrajen most, v temelju jezu pa poteka zbirni kolektor fekalnih voda za celotni levi breg mesta Idrije. V primeru nestabilnosti ali celo porušitve jezu nam grozi ekološka katastrofa, saj bi se fekalne vode zlivale direktno v strugo reke Idrijce. Ogroženo in oteženo pa bi bilo tudi delo koncerna Kolektor, saj most povezuje transportne poti, v samem jezi pa so urejena črpališča za tehnološko vodo. Nenazadnje mehki jez omogoča delovanje male hidroelektrarne v zaselku Marof, ki bi v primeru poškodbe jezu ne mogla več obratovati. Zato vas, spoštovani gospod minister mag. Andrej Vizjak, sprašujem: Kaj lahko Ministrstvo za okolje in prostor naredi za sanacijo mehkega jezu in podslapja na reki Idrijci pri tovarni Kolektor ter tako posledično prepreči nastanek velike gmotne in okoljske škode ter poplave v mestu Idrija? Hvala lepa za odgovor že vnaprej.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanec gospod Samo Bevk! Zadeva je zelo preprosta. V bistvu je problem tega tako imenovanega topilniškega jezu v tem, da na Direkciji Republike Slovenije za vode ocenjujejo in s tem tudi Ministrstvo za okolje, da je vzdrževanje jezu v pristojnosti imetnika vodne pravice za izkoriščanje tega jezu, to je Soške elektrarne Nova Gorica, d. o. o., in bom to tudi podrobno obrazložil v nadaljevanju. Torej topilniški jez je bil zgrajen za potrebe Rudnika Idrija, v svoji zgodovini je bil večkrat dograjen oziroma rekonstruiran v skladu s potrebami uporabnika. Zadnja temeljita rekonstrukcija je bila izvedena pred približno 30 leti po obsežnih poplavah v 80. letih v mestu Idrija. Rekonstrukcija je obsegala znižanje kvote fiksnega dela jezu in dograditev fleksibilnega dela − mehki jez. S tem ukrepom se zagotavlja ustrezna kvote vode za namen obratovanja hidroelektrarne in hkrati se ob povišanih pretokih zniža poplavna kvota na vplivnem območju, to je na območju mesta Idrije. Soške elektrarne Nova Gorica imajo podeljeno vodno pravico za rabo vode za proizvodnjo električne energije in posledično uporabo topilniškega jezu v ta namen. Skozi jez potekajo tudi razni infrastrukturni vodi, kar je bilo omenjeno, tudi glavni kanalizacijski kolektor mesta Idrije, ki vodi na čistilno napravo, na območju je tudi speljan most čez Idrijco, ki je v interni uporabi Kolektorja. V zadnjih letih je na jezu opaziti povečevanje poškodb jezove konstrukcije in tudi podslapja, sanacija je nujna, saj lahko res v nasprotnem primeru pride do ogrožanja varnosti jezu. Direkcija Republike Slovenije za vode je že v letu 2017 pozvala imetnika vodne pravice, se pravi Soške elektrarne Nova Gorica, in uporabnika jezu k takojšnji sanaciji in k tem izpolnjevanje svojih obveznosti, ki izhajajo iz predpisov in aktov o podelitvi vodne pravice. Sprašujete me, kaj lahko naredimo. Lahko naredimo to, da še enkrat ponovno, urgentno pozovemo imetnika vodne pravice k spoštovanju obveznosti, to je k takojšnji sanaciji jezu. Lahko seveda to nadaljujemo ukrepanje v smislu prijave pristojni inšpekciji, lahko pa začnemo tudi s postopkom za odvzem vodne pravice in posledično seveda potem direkcija prevzame odgovornost nad sanacijo tega jezu.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo, ki ste mi jo ponovno dali. Hvala tudi vam, gospod minister, za vaš odgovor. Me je idrijski župan Tomaž Vencelj seveda informiral, da poteka ta pingpong med direkcijo in med občino oziroma elektrarnami. Vodstvo občine je zainteresirano, da bi se sestalo z vodstvom ministrstva, se pravi z vami, in če bodo naslovili prošnjo, da jih sprejmete, jaz predlagam gospod minister, da župana in podžupana Občine Idrija na tak pogovor tudi sprejmete. Namreč, rad bi nekaj spomnil, na ta projekt izpred 30 let, ta projekt regulacije Idrijce je sovpadal z obdobjem, ko je bila predsednica skupščine Občine Idrija Ivica Kavčič. Pred kratkim je izdala knjigo spominov, v kateri je natančno opisala ta projekt. Dovolite, da citiram kratek odstavek. Navajam. »Vsakoletna pustošenja vode so Idrijčani stoletja potrpežljivo prenašali. Povodnji so jemali kot nekaj samoumevnega, naravnega, kar pride in pač sprejmeš. Nisem zasledila, da bi jim kdo, razen tistega prefekta leta 1926, karkoli povrnil ali da bi kdo sploh pomislil na to, da bi od države ali občine lahko kaj zahteval. Stvari so se začele spreminjati na bolje, ko so bile ustanovljene vodne skupnosti s svojim virom financiranja in upravljanjem. Za večje investicije je bila pristojna Vodna skupnost Slovenije s sedežem v Ljubljani.« Spoštovani gospod minister, jaz predlagam, da, če bo prošnja, predstavnike Občine Idrija v zvezi s tem projektom sprejmete na pogovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Seveda, spoštovani poslanec, bomo sprejeli vodstvo Občine Idrija na pogovor. Kot pa pravim, ni problem pri njih, problem je pri imetniku vodne pravice in ključno je, da ta problem rešimo. Gotovo bo na tem sestanku tudi vodstvo Direkcije za vode, kjer bomo še enkrat poudaril svoje argumente. Jaz spoštujem slovensko zgodovino, to, kar je bilo pred 30. leti, je bilo pred 30. leti, to kar je danes z vsemi vodnimi pravicami vred velja in je treba tudi spoštovat.
Hvala lepa. Nataša Sukič bo postavila vprašanje ministru za kulturo dr. Vasku Simonitiju ter ministrici za pravosodje mag. Lilijani Kozlovič. Izvolite
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani minister! 3. decembra je bilo v reviji Demokracija objavljeno grozljivo besedilo z naslovom Presežki 5, avtorja Aleksandra Škorca, v katerem avtor širi ideje klasičnega rasizma s primesmi verskega rasizma. Navajam: Ker je neskončno pravičen, bo Bog dobro poskrbel, da bodo migranti iz nepojasnjenih razlogov zboleli in umrli, kajti on pozna tak mikroorganizem, ki bo poskrbel za iztrebljanje. Božji virus je selektiven, zato bo pobralo le določene ljudi, določene rase. Eliminacija bo uspešna, podobna izruvanju plevela, izkoreninjenju plesni in obravnavi naravnih škodljivcev. Ključ je v beli rasi, ki jo ima Bog pač raje, zato bo virus to najnaprednejšo raso obvaroval pred uničenjem, ker je pač dobrotljiv. Je torej Bog rasist, se sprašuje med drugim avtor, ki je s tem breme odgovornosti seveda prevalil na Boga. Nikakor, kajti tudi človek pač iztreblja in če Bog ne more biti rasist, zakaj bi bil človek in tako naprej in tako naprej. V tem zapisu naletimo na srhljivo metaforo iztrebljanja, ki nas neposredno spomni na nacistično retoriko, Endlösung in holokavst, na rabo hitlerjanskih metafor. Verski fanatik in nacistični simpatizerji bodo sicer vedno obstajali, vprašanje pa je, ali bomo v demokratični družbi 21. stoletja dopuščali, da opogumljeni zaradi normalizacije rasistične retorike v desničarskih medijih in celo v parlamentu dobivajo javni prostor. Vprašanje je, ali lahko toleriramo, da časopis, ki ga uredniško in lastniško nadzoruje stranka SDS in v katerem oglašujejo tudi slovenska podjetja v državni lasti, širi govor o tujcih kot o plesni in plevelu? In to je tudi moje prvo vprašanje za vaju, ministrica in minister: Ali je sploh dopustno, da v družbi eksistirajo mediji, ki evidentno širijo sovražni govor, prepojen z elementi rasizma in nacistične in fašistične ideologije? Ali ni čas, da enkrat za vselej v Kazenskem zakoniku zaostrimo mejo, do kje sega svoboda govora in od kje naprej gre za sovražni govor, ki mora biti brez pardona stvar kazenskega pregona in sankcioniranja, tovrstni mediji pa bi morali biti izbrisani iz razvida medijev, kaj šele, da bi prejemali finančno podporo države ali pa bi v njih oglaševala podjetja v državni lasti? Enostavno, morali bi jih prepovedati, kot bi morali prepovedati neonacistične skupine, k čemur je že leta 2018 pozval Evropski parlament, ko je v Strasbourgu z veliko večino sprejel resolucijo, s katero poziva k prepovedi neofašističnih in neonacističnih skupin v Evropski uniji [[izklop mikrofona]]
Žal je zmanjkalo časa. Minister, ministrica, kdo bo prvi? Dr. Simoniti, izvolite.
Hvala lepa. Torej za takšne medijske zadeve imamo v Sloveniji seveda medijski inšpektorat in pa zakonodajo, ki pač mora ugotoviti kršitve in kazniva dejanja, in o tem bo verjetno več povedala gospa ministrica. Jaz bi samo to rekel, da seveda tako pisanje, tak članek, četudi se sklicuje na satiro, je povsem nesprejemljiv, hujskaški, nevaren in si zasluži najostrejšo obsodbo. Od tega članka se je distancirala tudi stranka Slovenska demokratska stranka, in je to javno seveda objavila in se seveda tudi jasno distancirala od tega, in to v reviji, ki ni v lasti, v polni meri, bi človek rekel, od stranke, ki ji očitate, ampak je en skromen delež, in to je vse. Je pa jasno in nedvoumno izkazala svoj prezir do takega članka in do takega pisanja. Hkrati moram reči, da sem vam hvaležen za vaše vprašanje, kajti take stvari se že dolgo časa dogajajo brez pravega odziva tudi v drugih revijah in tednikih ali pa tedniku, ki ga pač vi nikoli ne izpostavite kot problem. Zato bom ob tem povedal tole. Zavračam in odklanjam tako in podobno pisanje in kakršnikoli izgovori ob tem so odveč. Povsem enako je z objavljanjem montaž politikov s kljukastimi križi, s primerjanem z nacisti, fašisti, primerjanje z goebbelsi, ko se lotijo takih in podobnih zlonamernih slaboumnosti v imenu razrednega boja razni aktivisti, z namenom dokončne fizične izključitve drugače mislečih. Odklanjam seveda nenehno označevanje ljudi z lažnimi očitki in oznakami, ki so seveda daleč od satire, ampak so premišljeno propagandno ščuvanje h krepitvi negativnega odnosa do ljudi. Tako pisanje in slikanje je pri nas prevladujoče v nekem tedniku, ki ga ureja človek s hibridnim znanjem, ki rad razpreda o demokraciji. Primerjal bi ga lahko z Güntherjem Dahlkom, ampak če bi to storil, bi seveda nasedel na njegove, kako bi rekel, uporabe tega jezika, ki je meni tuj in odvraten. Tako ščuvanje, ki ga označujejo seveda za satiro, tudi včasih, je seveda odvratno, nagnusno in je pomembno sooblikovalo vzdušje, ki je pripeljajo tudi do vojne 1991−1995, ko smo imeli prav tako koncentracijska taborišča in seveda vse tiste stvari, ki pravite, da so veljale za dobo nacizma. Spomnite se gesla Bit će salate, klat ćemo Hrvate. Na to, ko se dogajajo podobne stvari, čakajo razni slovenski arkani, da bodo danes kot komiki, satiriki in performerji lahko izživeli svojo nasilniško naravo. Pred leti je pri nas že kazalo v tej smeri s tolpami v Mariboru, ki so jih nekateri poimenovali za vstajnike, pa niso bili nič drugega kot žive lutke na vrvicah nekdanjih zapriseženih antidemokratov. Tako se tudi danes ne dogaja nič drugega kot ščuvanje k nasilju s postavljanjem okrvavljenih miz pred Ministrstvo za kulturo ali pa s proglašanjem zdravnikov in visokih državnih uslužbencev za morilce ali pa grozečih grafitov pred mojo hišo. Zavračam vse take članke in vse take javne demonstracije in dejanja. In ko boste vi enako ostro in nedvoumno obsodili vse takšne odklone, bom verjel v iskrenost vašega današnjega vprašanja.
Hvala lepa. Gospa ministrica, morda želite še tudi vi besedo? Izvolite.
Najlepša hvala za možnost, da se tudi sama odzovem. Svobodo govora ima absolutno svoje meje in članek, čeprav se sklicuje na satiro, presega meje dopustnega in v skladu z mojim poznavanjem kazenskega prava gre v tem primeru lahko za kaznivo dejanje. Čeprav nisem pristojna za pregon, lahko ugotovimo, da gre za spodbujanje, razpihovanje sovraštva na podlagi tako verske kot tudi drugih elementov. Tako da upam in verjamem, da so organi pregona to zaznali in tudi sprožili ustrezne postopke. Trenutno že imamo v Kazenskem zakoniku opredeljeno kaznivo dejanje, naj pa povem, da je prioriteta Ministrstva za pravosodje v času predsedovanja, da bomo posebej naslovili sovražni govor in pa kazniva dejanja iz sovraštva, torej želimo na tem področju storiti korak naprej. Tudi Evropska unija, torej Evropska komisija bo predstavila zakonodajni okvir, o katerem bomo potem razpravljali. Posebej pa bomo tudi imeli konferenco na temo sovražnega govora [[izkop mikrofona]]
Žal je zmanjkalo časa. Gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Gospa ministrica, se zahvaljujem za vaš odgovor in pozdravljam to, kar ste povedali, s čemer se boste ukvarjali. Gospod minister, vam pa samo tole, danes imamo tukaj primer skrajno rasističnega članka, ki se spogleduje z dejansko fašistično retoriko. Seveda lahko govorimo obče tudi o širših hujskaštvih in tako naprej, ampak kaj takega je precedenčno in zato danes govorimo izključno o tem. Ste pa sami ugotovili, da izgovori, da je šlo pri tem zadnjem Škorčevem ekscesu v tedniku Demokracija za gloso ali satiro, pač ne vzdržijo. Nič, prav nič namreč v tem zapisu ni ne humornega ne zabavnega, še manj je tukaj najti sled kakršnekoli kritike družbenega problema, kar satira v osnovi obravnava, zato nobeno sklicevanje na drugačno formo v tem primeru tega članka ne vzdrži. Resnica je, da gre za pritlehno, ogabno pisanje, ki dejansko spominja na najbolj temne čase dehumanizacije človeštva, na suženjstvo, na holokavst in tako naprej. V resoluciji, ki so jo evropski poslanci z veliko večino sprejeli in o kateri obsojajo tovrstne ekscese, poslanci podarjajo pomen izobraževanja in ozaveščanja mladih o zgodovini ter pozivajo k javnemu zavračanju zločina iz preteklosti. Zato vas sprašujem, minister Simoniti: Kaj menite o tem, da bi vaše ministrstvo zagnalo, recimo, kampanjo v obliki javnega razpisa za izvedbo medijskih in umetniško-kulturnih projektov, ki bi promovirali raznolikost in obsodili vsakršen rasizem? Ali menite, da so mediji, ki širijo tak rasistični govor, upravičeni do subvencij s strani države? Ministrica, vas pa: Ali menite, da je treba konkretno tega pisca in urednika preganjati skladno s Kazenskem zakonikom? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Prav mogoče sem narobe razumel ali pa smo se narobe razumeli. Jaz nisem nikoli rekel ali pa sem narobe vas razumel, da bi jaz opravičeval to pod geslom satire ali pa kaj takega. Ne, ne. Jaz tega nisem rekel. Ni nobenega opravičila za te stvari, so preresne. Tak človek naj seveda potegne določene konsekvence, da bi kar ukinili častnik, tega ne znam presoditi, zaradi enega članka ali pa morda več. Ampak sem vas isto povedal za en drug tednik, ki je tak in po mojem mnenju tudi še pravzaprav hujši iz tedna v teden. Tako da, lepo prosim, tukaj, ko bomo imeli enake vatle, bom jaz vse to podprl. Vse meriti s fašizmom pa z nacizmom pa tele floskule, lepo vas prosim, spomnite se na 80. leta in spomnite se na 90. leta pa pravilno poimenujte stvari, ki smo jih živeli, doživeli in videli, tudi osebno smo bili kakšni na kakšen mestu tam. Tretja stvar. Torej absolutno, vse neonacistične ali podobne skupine je treba sankcionirati, prepovedati njihovo delovanje, enako tudi vsa antifa gibanja, ki so enaki primitivni nasilneži, ki so se kazali tudi na Kotnikovi v Ljubljani, nenazadnje je bil z njimi pravzaprav še bivši predsednik naše države, kar je do skrajnosti neprimerno, in bili so oboroženi črnosrajčniki, ki jih je treba pravzaprav ravno tako kot vse ostale skupine, ki se zavzemajo za totalitarne sisteme, prepovedati in sankcionirati. Tukaj ne vidim nobenega problema in tukaj bi bil do skrajnosti strog in nepopustljiv.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Kot sem že v prvem delu povedala, glede na moje vedenje in poznavanje kazenskega prava so podani elementi kaznivega dejanja. Tako da upam, da so tako policija kot tudi tožilstva sprožili postopke. Vedno pa moramo biti previdni, ko rečemo, kajti moramo spoštovati domnevo nedolžnosti, dokler se postopek ne zaključi na sodišču, ne moremo o nikomur govoriti, da je kriv. V vsakem primeru pa, če se postopki ne začnejo, potem tudi ni možnosti, da do take ugotovitve pridemo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, seveda imam. Predlagam, da se o problemu rasizma in sovražnega govora resno pogovorimo v Državnem zboru. Kajti politika je tista, ki mora ostro odreagirati. Mislim, da tokrat kar imenujem stvari s pravim imenom. V tem članku gre res za čisto rasistični in res fašistoidni pamflet. Tako da rasističnih ekscesov, iztrebljanje migrantskega plevela, ki da je po volji boga in skladno z nadvlado belega človeka, pa na žalost ni prvi tak izpad na straneh revije Demokracija, je pa povod, da se kot družba resno odzovemo, da se resno pogovorimo o rasizmu, sovražnemu govoru in nestrpnosti, da bi lahko na ta način preprečili zločine, ki jih tako hujskaštvo rojeva, bi bil seveda za to skrajni čas, da se zapisi, kakršen je bil objavljen v političnem tedniku Demokracija, ne ukvarjajo več zgolj medijski kritiki, ampak dejansko organi pregona, kot smo to že danes tukaj rekli. V Levici torej pričakujemo, da bodo pristojni organi širjenje nacifašističnih idej začeli preganjati in sankcionirati po uradni dolžnosti. Skrb in opozorila evroposlancev so ob skokovitem porastu neonacističnih idej v Evropski uniji več kot upravičena. Tudi opozarjanje na dogovarjanja med političnimi voditelji in strankami ter neofašisti in neonacisti v nekaterih državah članicah, kar je še posebej zaskrbljujoče, kot je zaskrbljujoča rasistična retorika nekaterih poslank in poslancev v parlamentih članic Evropske unije. Zato evroposlanci države pozivajo, to so namreč naredili že leta 2018, naj jasno obsodijo in kaznujejo zločine iz sovraštva in sovražni govor pa tudi politike in uradnike, ki koga izpostavijo kot grešnega kozla. Poslanci namreč ocenjujejo, da ta dejanja dejansko neposredno krepijo sovraštvo in nasilje. In po mnenju Evropskega parlamenta bi morali skupaj z družbenimi mediji sprejeti tudi ukrepe za širjenje rasizma, fašizma in sovraštva do tujcev v vseh sferah javnega življenja. Zato resnično mislim, da ob tem zadnjem ekscesu, ki smo mu bili priča, je pa dejansko skrajni čas. Že večkrat smo opozarjali na sovražni govor, ki se na žalost kar krepi in se dostikrat skriva pod krinko svobode govora. Tokrat je pa dejansko skrajni čas. Mislim pa, da je sodu izbilo dno, da takšnega manifesta sovraštva v tej državi, mislim, da v taki srhljivi obliki, še nismo brali. Zato res ponovno še enkrat predlagam, da tokrat podprete, tudi poslanci koalicije, da opravimo enkrat en temeljit razgovor na to temo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. decembra 2020, v okviru glasovanj. Igor Peček bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku ter ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, spoštovani gospod minister! Vlada Republike Slovenije je pred dnevi javnosti predstavila načrt sproščanja ukrepov zajezitve okužb z virusom, ki ga je pripravila strokovna skupina Ministrstva za zdravje. Športne aktivnosti na prostem se v skladu s sprejetim načrtom ponovno dovoljujejo v tretji, to je oranžni fazi, pod pogojem, ko bo v sedemdnevnem povprečju manj kot tisoč okuženih oziroma bo hospitaliziranih manj kot tisoč bolnikov z virusom. Vsled temu je tako težko napovedati, kdaj se bodo ukrepi, ki jih predvideva oranžna faza sprostili. V evropskih državah, kjer smučarski turizem predstavlja eno pomembnejših gospodarskih panog, so se na prometno problematiko že odzvali, in to precej pred nami. Ponekod smučišča že obratujejo, ponekod so odpreta. V sosednji Avstriji bodo smučišča začela obratovati s 24. decembrom. Žičničarji to vedo že kar nekaj časa. Do včeraj zvečer je v Sloveniji v okviru zajezitvenih ukrepov veljalo, da lahko obratujejo le tista smučišča, do katerih je neposreden dostop možen z vozili in jih lahko uporabljajo le prebivalci tiste občine, v kateri se smučišče nahaja. Primer Krvavca, v soboto je bilo na smučišču 100, v nedeljo 400 smučarjev. Za kolikor toliko rentabilno delovanje pa bi moralo v povprečju smučati okrog tisoč 500 do tisoč 800 smučarjev dnevno. Včeraj zvečer smo lahko prebrali tvit predsednika Vlade, ki je govoril o tem, da se bo za uporabnike aplikacije odpravila omejitev gibanja v določenih regijah do 23. decembra, malo kasneje pa še tvit ministra za infrastrukturo, da bo možen, sicer z omejitvami, tudi prevoz v kabinskih žičnicah. Verjamem, da se vsi zavedamo, da gospodarski subjekti za to, da poslujejo uspešno, potrebujejo predvsem, kolikor je to možno, predvidljivo okolje za to, da se ustrezno pripravijo. Tviti predstavnikov Vlade tega vsekakor ne zagotavljajo. V soboto smo zagovarjali nekaj, v nedeljo nekaj drugega. Tako me, spoštovana ministrica in spoštovani minister, zanima: Kakšna je pravzaprav strategija in na podlagi katerih analiz se ukrepi uvajajo in sproščajo? Centri in uporabniki pričakujejo dodatna pojasnila. Kdaj jih lahko pričakujejo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, ministrica, imate besedo za odgovor. Gospod Počivalšek, boste vi prej? Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod poslanec Igor Peček, spoštovani Državni zbor! Hvala za vprašanje. Odločitev o smučiščih zadeva več resornih ministrstev, ministrstvo za infrastrukturo, šolstvo in gospodarstvo. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo nima neposredne pristojnosti nad zakonskih reguliranjem področja športno rekreativne dejavnosti. Iz tega dela bo odgovorila kolegica. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo pa preko Odloka o začasni prepovedi ponujanja in prodajanja blaga in storitev potrošnikov v Republiki Sloveniji v to področje ne posega. Športni objekti, v tem primeru smučišča in žičnice, so neločljivo povezani s športno-rekreativno dejavnostjo. Omejujemo pa s prej omenjenim odlokom na našem ministrstvu dejavnosti, ki smučanje neizogibno spremljajo in so še vedno začasno prepovedane. Področje turizma je v tej epidemiji zelo prizadeto, zato si seveda želim, da bi bile dejavnosti čimprej sproščene v celoti, sploh pa v delu, ki je izrazito sezonske narave in se sezona šteje v dnevih, ko so razmere ugodne tudi z vidika snega in vremena. Ampak, kot sem v zadnjih dneh že pogosto poudaril, samo pod pogojem, da je to vzdržno glede na stanje v zdravstvenem sistemu in da je mogoče ustrezno in v celoti upoštevati priporočila zdravstvene stroke in Nacionalnega inštituta za javno zdravje. Odlok o začasni omejitvi pri izvajanju športne dejavnosti pod določenimi pogoji dovoljuje izvajanje športno rekreativne dejavnosti, ki pa je seveda, še enkrat povem, neločljivo povezano z ustrezno infrastrukturo. Pričakujemo, da bodo ponudniki in potrošniki strogo spoštovali pravila in usmeritve zdravstvenih institucij. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod Peček. Smučišča so na podlagi Zakona o športu del športnih objektov, na katerih je pa sedaj na podlagi aktualnega Odloka o začasnih omejitvah pri izvajanju športne dejavnosti dovoljeno omejeno izvajanje športne vadbe, in sicer za športnike tega najvišjega vrhunskega razreda tekmovalnega in pa poklicne športnike za bodisi njihove treninge ali pa tekmovanja. Dovoljeno je tudi seveda za športno-rekreativno vadbo pod pogojem, da to športno rekreacijo na smučišču izvaja bodisi posameznik ali pa posameznik v skupini s člani iz istega gospodinjstva. To so tisti pogoji v okviru izvajanja športne dejavnosti, pod katerimi se lahko v teh časih smuča na slovenskih smučiščih z vidika naših pristojnosti, torej pristojnega Ministrstva za šport. Morajo pa seveda vsi udeleženci športne dejavnosti upoštevati ne samo naša navodila, ampak tudi navodila ministrstva, pristojnega za zdravje. Tukaj govorimo predvsem o vseh protokolih NIJZ za preprečevanje okužb z virusom SARS-COV-2, ki so ves čas tudi objavljena spletni strani ministrstva, pristojnega za zdravje. Kaj bi še lahko povedala? Vsekakor je to vaše vprašanje širše narave. Sprašujete tudi o potrebni infrastrukturi za to, da se na smučišča sploh pride. To je zgodba odloka ministrstva, pristojnega za infrastrukturo, za katero ste pravilno tudi povedali, da je prav včeraj pripravilo v tej luči spremembo odloka in navedlo zelo jasne pogoje, pod katerimi se ta infrastrukturna prevozna sredstva za na smučišča smejo uporabljati. Potem je seveda tukaj tudi potrebno spoštovati aktualni odlok Ministrstva za notranje zadeve v zvezi s prehajanjem meja. In vsekakor moram izpostaviti tudi, da so vse pristojne inšpekcijske službe tudi aktivno na delu. Tudi v luči vsega, kar ste izpostavili, se je dogajalo v tem tednu oziroma ta vikend, je očitno več kot potrebno, da so tudi one zelo aktivno na delu.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Moje vprašanje je šlo sicer v drugačni smeri, kot so bili posredovani vaši odgovori. Jaz sem vas spraševal, velja eno, potem priti do spremembe od danes na jutri, ni pa dovolj potrebnih pojasnil, zato da se uporabniki in pa centri znajo pravilno obnašati in da vedo, katere ukrepe bodo morali dodatno še uvesti. Vsem je jasno, da je potrebno upoštevati navodila in jaz sem prepričan, da se uporabniki tako kot žičničarji teh navodil držijo. Ampak ne glede na to smo tik pred sprejetjem zakona, ki predvideva delno sofinanciranje stroškov vzdrževanja žičniških naprav s strani države. Omejitveni ukrepi bodo ustvarili še dodatni finančni primanjkljaj. Vemo, da je smučanje relativno varna oblika rekreacije tudi z vidika širjenja okužb, imamo zaščitena tako usta kot nos in roke. V pomladanskih oziroma v poletnih mesecih so to, da se ob pravilnem spoštovanju ukrepov da izvajati to vrsto rekreacije, dokazali že na Kaninu, kjer so samo recimo med poletjem pripeljali več kot 23 tisoč uporabnikov, turistov in niso zabeležili nobenih okužb. Imam pa še vprašanje: Kakšno je vaše stališče glede napovedi Združenja slovenskih žičničarjev, napovedovali so namreč, da bodo v primeru, da ne bodo mogli zagotoviti dovolj velikega števila smučarskih dni, zahtevali odškodnino? Kakšno strategijo je pripravila Vlada za tiste kraje, ki so najbolj odvisni od zimskega turizma? Prosim tudi za pojasnilo glede obratovanja nihalnih žičnic. Hvala lepa še enkrat obema.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo. Izvolite.
Glejte, turizmu, kamor spada s svojega gospodarskega vidika tudi ta dejavnost smučanja oziroma smučišč, smo že do sedaj na nek način pomagali, in sicer s turističnimi boni. Z javnim pozivom za obratovalne stroške pomagamo preko SPIRIT v skupni vrednosti 10 milijonov evrov, z razpisom pomagamo prevoznikom, da bodo lahko to svojo osnovno dejavnost opravljali. Vsa podjetja, tudi ta, imajo možnost koristiti ukrepe inštrumente čakanja na delo. V tem zadnjem PKP posebej zaradi turistične dejavnosti predlagamo dvig limita pri delnem pokrivanju fiksnih stroškov na 2 tisoč evrov. Ta dejavnost je tista, ki je zelo prizadeta, seveda pa je treba upoštevati tudi to, da živimo obkroženi s sosedi, ki imajo do tega vprašanja diametralno različno stališče. Na zahodu naši sosedi zagovarjajo oziroma izvajajo popolno zaprtje, na severu so zadeve odprte. To ne pomeni, da zdaj moramo tehtati eno in drugo zgodbo, mi smo želeli in želimo, da smučiščem pod pogoji maksimalnega spoštovanja teh zdravstvenih antikorona standardov omogočimo, da delujejo. Odgovor na vprašanje, kaj bomo storili, če bo dejavnost onemogočena − definitivno bomo morali poleg teh splošnih ukrepov za take posebne dejavnosti pripraviti ukrepe, s katerimi bomo podjetjem iz te branže omogočili, da preživijo.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa. Tako kot vam je že minister povedal, vlada se trudi za to, da v danih razmerah, seveda z določenimi omejitvami, zagotavlja delovanje smučišč in pa smučanje na njih, vendar pa, kot rečeno, je potrebno tudi vse te omejitvene ukrepe spoštovati na vseh straneh. Nenazadnje bi želela te zadnje sekunde izkoristiti prav za to, da vse skupaj nas spomnim, da se je največji razrast v Evropi prvih covid-19 okužb zgodil v začetku letošnjega leta prav na smučiščih. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite besedo? Ne želite. Gremo naprej. Vojko Starović bo postavil ministru za notranje zadeve Alešu Hojsu, ki je odsoten. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Gospodu ministru za notranje zadeve, čeprav ga ni tukaj, želim postaviti vprašanje in želim ustni odgovor od njega na naslednji seji. Ponavljam vprašanje, ki sem ga postavil pred mesecem dni v Državnem zboru: Ali nam lahko profesionalno ne pa politično-navijaško pojasni, kdo je dejansko organiziral nasilne dogodke novembra letos? Kdo je nanje povabil razbijaške skupine? Kdo je poškodoval novinarje in kdo je obrcal policaja? Nerazumljivo in nesprejemljivo se mi zdi, da policija preganja mirne protestnike, jih popisuje in ima točne podatke o njih, medtem ko o nasilnih nastopih izpred dobrega meseca dni, ne vemo skoraj nič, čeprav je bila policija nanje pripravljena. Po besedah ministra pri odgovoru na moje vprašanje zadnjič je policija bila pripravljena na te dogodke, saj je to zasledila na družabnih omrežjih in tudi na osebnih razgovorih z ljudmi. Torej, policija je imela že vnaprej vrsto podatkov, na podlagi katerih je vedela, da se pripravljajo nasilni dogodki. Sedaj, po dobrem mesecu, ko so se dejansko zgodili, pa nobenih dodatnih pojasnil. Kako to? Na drugi strani pa spremljamo preganjanje in kaznovanje udeležencev mirnih protestov, drugače mislečih ljudi pa tudi ljudi, ki si privoščijo jesti krof ali sendvič na prostem. Zasledujemo pa lahko tudi druge oblike preganjanja drugače mislečih, kot je tožba proti dr. Rudiju Rizmanu, odpuščanje žvižgačev, sledenje Jaši Jenullu, grožnja Mirovnemu inštitutu in novinarkam in tako naprej. Vse to daje vtis, da se tudi policija uporablja za preganjanje drugače mislečih. To kaže na neko sprevrženo uporabo policije. Policija kot represivni aparat mora prvenstveno varovati ljudi in njihovo premoženje, v demokraciji pa tudi dostojanstvo in spoštovanje svobode državljanov Slovenije, tudi svobodo izražanja drugačnega mišljenja in nestrinjanja z vlado. Ponavljam vprašanje: Kdo je organiziral nasilne dogodke in kdo je nanje povabil razbijaške skupine? Kdo je poškodoval novinarje in kdo obrcal policaje? Notranji minister mora znati na to odgovoriti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odgovore boste prejeli ustno na naslednji seji, tako kot ste želeli. Janja Sluga bo postavila vprašanje ministru za zdravje Tomažu Gantarju. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Zakon o lekarniški dejavnosti v drugem odstavku 9. člena določa, da se vsaki od območnih enot Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije organizira vsaj ena lekarna, ki zagotavlja 24-urno preskrbo prebivalstva z zdravili, tako imenovana dežurna lekarna. Lekarniška zbornica se je, po mojih informacijah, obrnila na pristojno ministrstvo in vas seznanila s tem, da ima zaradi epidemije težave s kadrom. Imam v rokah tudi dopis oziroma neko priporočila ministrstva iz dne 26. oktober 2020, pod katerega je podpisala mag. Marija Magajne, ki pa daje navodila, da se priporoča začasna omejitev odpiralnega časa v lekarniških enotah s 24-urno preskrbo z zdravili, torej v dežurnih lekarnah, do 21. ure. Potem pa še nadaljuje, »v drugih lekarniških enotah na primarni ravni v primeru skrajševanja odpiralnega časa Ministrstvo za zdravje v sodelovanju z Lekarniško zbornico Slovenije priporoča skrajšanje odpiralnega časa lekarn na šest ur in skrajšanje odpiralnega časa podružniških lekarn na dve uri.« Na podlagi tega in na ta dopis, se sklicuje tudi direktorica Celjskih lekarn, saj se je v Celju kot tretjem največjem mestu v Sloveniji zgodilo, da imamo dežurno lekarno odprto samo dve uri. Kot rečeno, se direktorica Celjskih lekarn sklicuje na ta priporočila. Ta priporočila so po mojem laičnem mnenju v nasprotju s tem, kar pravi Zakon o lekarniški dejavnosti, katerega sem prej prečitala, kaj piše v 9. členu, drugem odstavku. Zato se seveda po eni strani lahko strinjam, da so ukrepi za zajezitev širjenja virusa potrebni, nujni, lahko tudi razumem kadrovsko stisko lekarn, vendarle pa menim, da kljub vsemu temu nikakor ne smemo zmanjševati dostopnosti ljudi do zdravil in drugih izdelkov, ki jih potrebuje za zdravljenje, še posebej v času epidemije, ko je vendarle potreba po teh zdravilih ali pa tudi tistih brez recepta še toliko večja, ker si marsikdo pomaga sam in je potreba po dežurni, 24-urni lekarniški službi zelo zelo pereča.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanci! Poslanka, hvala za to vprašanje. Drži, epidemija je podobno kot druge segmente prizadela seveda tudi to dejavnost. In če ves čas izpostavljamo relativno majhno število delavcev, zaposlenih na področju zdravstva in tudi v domovih, nismo zelo veliko govorili tudi o samih lekarnah, kjer pa so tudi posebej izpostavljeni zaposleni. Namreč dobivamo kar nekaj informacij o tem, da ljudje, ki so bili bodisi testirani, bolni, bodisi v kontaktu, ki še lahko seveda pridejo v lekarno, pač tudi pridejo ne glede na bolezen. Temu primerno seveda prihaja tudi do vseh teh okužb zaposlenih v lekarnah. In res smo bili pozvani s strani Lekarniške zbornice Slovenije, ki organizira in skrbi za to dejavnost, da jim skušamo pomagati. Odločili smo se za priporočilo, ki mislim, da po drugi strani ni v nasprotju z zakonom. Namreč vedeti moramo, eno so izredne razmere in ponujenih je bilo kar nekaj možnosti. Dejstvo je, da v tem trenutku nekatere lekarne, predvsem zdaj Ptuj, Celje in Gorenjske lekarne, od 12. imajo težavo zagotavljati seveda ponekod 24-urno oskrbo. S tem, da moramo vedeti, da večina oskrbe, 99 %, kljub vsemu poteka med 8. uro zjutraj in 20. uro zvečer. In poleg tega so bile ponujene nekatere druge možnosti, tudi da bi z najnujnejšimi zdravili oskrbeli zdravnike, ki bi neposredno bolnikom zdravila dali. Vendar pravijo zdravniki, da to ni potrebno, da lekarne kljub temu v takšni meri delujejo, da se da tudi brez tega ukrepa. Nadaljnja težava, ki je prisotna pri lekarnah, je, da ena lekarna, centralna lekarna, običajno na nekem območju pokriva številne enote. In seveda poskušajo zagotavljati do neke mere dostopnost v vseh enotah, ne samo v eni. Te enote so tudi dostikrat med seboj še kar oddaljene. In zato lahko prihaja do motnje v urniku tudi preko dneva, če kadra ni dovolj na razpolago. In glede na naše priporočilo natančno piše, da glede začasnih sprememb organiziranja lekarniške dejavnosti v drugih lekarniških enotah na primarni ravni v primeru skrajševanja odpiralnega časa, kadar je to glede na situacijo v določeni lekarniški enoti neobhodno potrebno MZ v sodelovanju z Lekarniško zbornico priporoča skrajšanje odpiralnega časa. Ampak je pogoj, kadar je to neobhodno potrebno. Se pravi ne željo, ne ker kdo ne bi želel delati v nekem terminu, ampak dejansko, če ni na razpolago kadra in seveda, če ni, potem mi verjetno bistveno drugačne rešitve v tem primeru ne moremo najti. Namreč kar nekaj lekarniških delavcev je, ki so bodisi v karanteni bodisi na bolniški zaradi same bolezni covid, natančnega števila tukaj nimam. Meni zagotavljajo seveda, da se tudi v Celju razmere umirjajo in da bodo kmalu uspeli vzpostaviti normalno dejavnost. V tem trenutku pa, saj pravim, kot rečeno, poskušajo zagotavljati na več lokacijah in razporejati zaposlene, ki lahko delajo, da bi ljudje pač prišli do zdravil, kar pa seveda sigurno omejuje dostopnost v posamezni enoti na nekem mestu. Jaz seveda tukaj nekih pomembno drugačnih rešitev skoraj ne vidim, kot to, da se ta čas omeji, predvsem pa nočni čas, in da se da kljub vsemu do dežurne lekarne običajno priti in dobiti ta zdravila, ki so potrebna.
Hvala lepa. Izvolite, gospa poslanka, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Kot rečeno, saj vsi razumemo situacijo, kakršna je, razumemo tudi, da so zaposleni na bolniški, okuženi ali v karanteni ali kakorkoli že. Vendarle pa je vsekakor treba razumeti tudi potrebo ljudi ravno v tem času. Po nekaterih analizah in raziskavah se ljudje ravno zdaj v času epidemije ne odločajo za obisk zdravnika, tudi če bi ga sicer v nekih normalnih časih obiskali, niti se ne odločajo, da pokličejo. In posledično seveda se toliko bolj, bom rekla, samozdravijo. To pomeni, da toliko bolj potrebujejo dostop do zdravil, kot sem rekla, tudi tistih brez recepta. Tu je treba vedno dati obe strani na vago. Razumem to navodilo, vendarle pa še vseeno mislim, da zakon je zakon in zakon nekaj govori, ne predvideva take situacije. Vsekakor pa tisto, kar je moja poanta − komunikacija Celjskih lekarn z ljudmi, ki so se nanje obračali, je bila za moje pojme neprimerna. Bistveno bolje bi bilo pojasniti celotno situacijo, ne sklicevati se zgolj na ministrstvo in na njihov dopis. V nobenem primeru pa neka odločitev o začasnem nepremeščanju kadra iz ene lekarne v drugo, po mojem mnenju, ne sme biti tisti dejavnik, ki bo vplival na to, koliko časa bodo ljudje lahko v lekarno prišli po zdravila. Kaj se da narediti, ne vem, ampak zelo dobro bi bilo, da bi v neki smeri poskrbeli za to, da bi bila ta 24-urna dostopnost seveda v tako velikem mestu, kot je Celje, za tako široko področje, kot ga pokrivajo, čimprej zopet dostopna.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo, izvolite.
Hvala lepa. Glejte, dilema seveda je. Zdaj dilema je v tem, da prvič je treba vedeti, da če ljudi ni, jih nimaš kje vzeti. To jih ne ministrstvo ne noben zakon ne more pričarati ljudi, ki so oboleli in ne morejo delati. Na drugi strani je pa sigurno dilema v tem, lahko bi seveda na določenem mestu zagotavljali recimo 24-urno lekarno oziroma delo, kar pa pomeni, da bi vzporedno bilo nekaj mest zaprtih, ker bi pač morali preusmeriti kader. In glede na to, da gre za pokrivanje enega širšega področja, se mi zdi korektno razporediti, da imajo tudi na tistem področju vsaj nek določen čas dostopno lekarno, kot pa nekaterim reči, vi se boste pa peljali, ne vem, toliko kilometrov stran in prišli do lekarne, zato da bo na tisti lokaciji nonstop. Stvar odločitve. Tukaj smo poskušali, res, Lekarniška zbornica je zagotovila, da ima pod nadzorom, da ljudje dobijo zdravila, ki jih potrebujejo, in drugič, da gre res v primerih, kadar so odstotni zaradi bolezni in ne zaradi dopustov ali kaj podobnega, da se dela ne da na drugačen način organizirati. In glejte, to je pač samo še en razlog več, da je treba epidemijo umiriti, se ukrepov držati in poskušati doseči, da bo število okuženih čim manjše.
Hvala lepa. Robert Pavšič bo postavil vprašanje ministru za zdravje Tomažu Gantarju. Izvolite.
Dober dan vsem skupaj! Gospod Gantar, vi ste zdravnik, ampak danes ste minister. Kot minister sprejemate politične odločitve. V tem prostoru, torej v Državnem zboru, in preko medijev lahko v zadnjem obdobju sploh, ampak v celotni zgodovini, spremljamo različne podatke in ti podatki se časovno zelo spreminjajo. O tem, se verjetno strinjate z mano. In zato je ob teh spremembah teh podatkov zelo pomembno, da so ti podatki kredibilni, sploh če so osnova za neko politično odločanje. Danes smo na začetku, ko je na vprašanje odgovarjal predsednik Vlade Janez Janša slišali, bom prebral magnetogram: »V tem realnem svetu je po podatkih Ministrstva za zdravje, ki jih imam pred sabo, Slovenija imela na dan 13. marca 2020, ko je naša vlada prisegla, na voljo 120 postelj za akutno bolnišnično obravnavo. Danes jih ima tisoč 391. 13. marca, ko je prisegla vlada, smo imeli na razpolago 19 postelj za intenzivno zdravljenje, danes jih imamo 219.« Moj spomin je še dober, veste, gospod Gantar. 5. maja smo dobili tole vladno poročilo. In številke, ki jih je danes navajal predsednik Vlade Janez Janša, se ne skladajo s tem poročilom. Tam piše 60 postelj za intenzivno terapijo, 486 maksimalno število razpoložljivih postelj za lažje paciente. Že 25. marca se je številka spreminjala, tudi iz vaših ust ste vi povedali na seji v Državnem zboru, da imamo 257 intenzivnih postelj. In 18. junija se je številka spet naprej spreminjala in se nenehno spreminja. Že nekajkrat sva imela dialoge o teh številkah. Ampak zdaj mi pa vi povejte: Ali laže vaše ministrstvo ali pa laže predsednik Vlade Janez Janša? Ker če so ti podatki osnova, na kateri potem vi sprejemate politične odločitve, sem jaz, že tako ali tako sem resno zaskrbljen, ampak da se to nenehno in javno izpostavlja, pazite, 120 postelj za akutno bolnišnično obravnavo in 19 postelj za intenzivno nego je danes rekel predsednik Vlade, to ni kdorkoli, gospod minister, in se je skliceval na podatke iz vašega ministrstva. Prosim, povejte mi: Kako se lahko na osnovi takšnih podatkov sploh odločate kot politik in kot strokovnjak, predvsem pa kot človek? In kdo nas je danes tukaj, ne samo mene, ampak celotno Slovenijo, zavajal?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Hvala za vprašanje. Jaz res vidim, da je tukaj kar nekaj zmede pri teh vprašanjih. Številke, ki ste jih zdajle navajali, jaz mislim, da se v veliki meri tukaj meša, ker vem, da sem nekatere številke tudi jaz dajal, ko ste me vi spraševali, midva sva govorila o ventilatorjih. Ventilator ne pomeni intenzivne postelje, ampak vi ste zdajle navajali številke predvsem v zvezi z ventilatorji. Glejte, podatki, ki jih imam tukaj, jaz imam tukaj dnevno vse tabele, številke o vseh bolnišnicah po vrsti, koliko postelj, navadnih, akutnih, intenzivnih, koliko je prostih, koliko je zasedenih, ker so pač podatki, ki jih pri planiranju našega dela dnevno zbiramo od izvajalcev in jih tudi dnevno seveda potem uporabljamo. Zato, kar se tega tiče, odločitve niso težke, če gledam z moje strani. Jaz se kljub vsemu trudim, da, ne glede na funkcijo, ki jo opravljam, odločam v skladu s stroko, z navodili stroke in glede na zmogljivosti zdravstvenega sistema. Kar se tiče intenzivnih postelj, če govoriva o njih – ne bom zdaj govoril o ventilatorjih, ker tudi nisem teh podatkov zdaj zbiral. Ventilatorjev imamo v glavnem dovolj. Problem seveda so niti ne same postelje toliko, kot je problem seveda usposobljen kader. In Slovenija je vstopila v to krizo z najmanjšim številom intenzivnih postelj v Evropi na določeno število prebivalcev. Slovenija jih ima pač, po podatkih, kot sem jih jaz dobil takrat od prof. Noča, smo imeli na razpolago – intenzivnih postelj govorim, še enkrat, da ne bo pomote – 157. In s tem so mišljene vse intenzivne postelje, ki so bile v bolnišnicah za akutne obravnave vseh bolnikov, ki so na razpolago bile, ne vem, po operacijah, infarkti in tako naprej, pač vsi, ki potrebujejo bodisi internistično ali pa kirurško intenzivno zdravljenje. In to število, če danes gledamo, mi imamo zdajle že kar nekaj časa po teh podatkih, recimo vsaj zadnjih 10 dni najmanj, zasedenih, če gledam recimo 10 dni, tam od 195 pa do 206 intenzivnih postelj samo za covid bolnike. Govorim o zasedenih posteljah, ki so vsak dan sproti evidentirane. Ne vem v tem trenutku, koliko intenzivnih postelj je zasedenih z ostalimi bolniki, ki potrebujejo intenzivno zdravljenje, glede na to, da mi v teh tabelah pač gledamo na zagotavljanje zadostnega števila možnosti intenzivnega zdravljenja za covid bolnike, medtem ko so seveda deležni intenzivnega zdravljenja tudi vsi ostali bolniki, ki ga potrebujejo. Ne vem pa, koliko jih je v tem trenutku, ker tega podatka, tekočega, sproti iz bolnišnic ne sprejemamo. In če zdaj pogledam, kako planiramo. Jaz bom dal samo, recimo, presečni datum, ki ga imam na tej tabeli, 16. 10 smo imeli hospitaliziranih z covidom na akutnih posteljah 195 bolnikov, na intenzivnih 32, covid. Danes, na današnji dan, čakajte, 14., ne, 9. imam tukaj, sem vzel ene stare papirje, ampak saj je vseeno, 9. 12. je bilo na akutnih posteljah tisoč 69 in intenzivnih 189. In to spremljamo dnevno, glede na to, da vemo, do katere mere je še možno povečati zmogljivosti v zdravstvenem sistemu. Imeli smo v soboto sestanek z direktorji, ponovno za preverjanje zmogljivosti, s predsednikom Vlade in tam so pač jasno povedali, da pričakovati bistveno povečanje nad temi številkami seveda ni realno. Vedno se da še kakšno posteljo dobiti, zgornja meja možnosti za intenzivo, pravijo, da je okrog 250 postelj glede na razpoložljivost osebja.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednica. Nisem se skliceval, gospod Gantar, na število ventilatorjev, ker nisem tega niti predvideval v današnjem vprašanju vam. Je pa zadevo izzval dejansko predsednik Vlade, je danes to povedal in se skliceval na presečni datum 13. marec in na podatke Ministrstva za zdravje. Torej ministrstva, ki ga vodite vi. 120 postelj za akutno obravnavo, 19 postelj za intenzivno nego. To je danes premier povedal, no, pa saj si ne izmišljujem podatkov. Obstaja magnetogram njegovega odgovora že javno objavljen. In poročilo, ki sem ga dal zraven, je samo za ilustracijo, da se ti podatki nenehno spreminjajo, torej, po devetih mesecih, ravno včeraj so minili, je to število postelj 13. marca vsak dan manjše. Jaz ne vem, gospod Gantar, komu mi lahko sploh še verjamemo v tej državi. Jaz verjamem vam, pa mi niste odgovorili, kdo se je zlagal – ali vaše ministrstvo ali danes predsednik Vlade? Pa ne mi govoriti o nekem razumevanju podatkov. To so numerični podatki, ena je ena, dva je dva. Komu naj zaupamo? Jaz nisem danes tukaj, da bi obsojal vas. Od vas pričakujemo pa enkrat končno, da se v tej stavbi spregovori resnica, resnica zato, da vam lahko pomagamo, ker vidimo, kakšno je stanje. Stanje je daleč od tega, da bi bilo rožnato. Vsi vemo, da je zelo resno stanje in zdajle vam ponujamo roko. Vse, kar želimo v zameno, pa je resnica, nič drugega. Numerična resnica. Kdo nas je danes zavajal? To ni bila pomota. Vsi poznamo predsednika Vlade. Janez Janša se ne zmoti. On je tako ali tako nezmotljiv. In če je danes navajal 120 postelj za akutno obravnavo, 19 za intenzivo, potem se je nekdo zlagal.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo. Izvolite.
Ja, glejte, tu gre kvečjemu lahko seveda za pomoto. Mi dnevno poročamo, koliko postelj je zasedenih in koliko bolnikov je v intenzivni. Akutne obravnave mi ne smatramo kot intenzivno posteljo, to je pač bolnik, ki potrebuje bolnišnično zdravljenje v neki fazi poslabšanja bolezni in je sprejet. In teh je v zadnjem času sprejetih, to število se giblje zadnjih 10, 14 dni, okrog tisoč. Imamo natančne podatke, še enkrat, vsak dan. Poleg tega jih je pa v intenzivnih posteljah, dnevno, okrog 200 plus, minus 10, 15, tudi 20. Ampak dnevno sporočamo te podatke in zato se ves čas giblje število zasedenih postelj, obojih skupaj, okrog tisoč 300 za covid bolnike v tem delu. To je potem, ko so ukrepi krivuljo prevesili v nek plato. Samo podatek akutne obravnave, 120 postelj, je seveda nesmiseln, glede na to, da imamo v Sloveniji za sprejeme, se pravi, lahko rečemo akutne obravnave, 7 tisoč 500 postelj, približno, v vseh bolnišnicah. 120 postelj seveda ne more biti niti pod razno številka, s katero bolnišnice razpolagajo, glede na to, da mislim, da ima še najmanjša bolnišnica bistveno več postelj kot 120. Bilo pa je res in ta podatek, jaz upam, da se ga prav spomnim, ko smo začeli pomladi s strani prof. Noča, ki je šel, ki je bil zadolžen za postelje v intenzivnih enotah, da je takrat 157 postelj v intenzivnih enotah, ki smo jih mi pač zdajle dodajali, povečevali in poskušali reorganizirati zato, da smo danes na tem, da imamo samo za covid bolnike zasedenih v povprečju, recimo, 200. To so podatki, ki jih dnevno na tiskovnih konferencah javljamo. Iz tega naslova seveda tudi v bistvu jaz poskušam prepričati in ljudi in seveda tudi na vladi, da eno je problem sproščanja ukrepov, glede na to, da zdravstvo nekih pomembnih rezerv nima, in seveda na drugi strani ljudi, da se poskušamo ukrepov držati, namreč še vedno moramo vedeti, da enaki ukrepi, praktično enaki, so v Sloveniji zaustavili rast okužb, v Avstriji pa znižali število dnevnih okužb za polovico. Pa pustiva, zdajle nimava časa za razloge, ker jih je veliko. Ampak to je ta skrb in to je skrb praktično vseh držav, ki opozarjajo, da ne pride do zloma zdravstvenega sistema. In zato moja opozorila in še enkrat, ti podatki, jaz vam lahko te tabele dam za vsak dan posebej, sproti, tudi tukaj so pač točno, ker so na podlagi dnevnih poročil bolnišnic.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Pavšič, imate postopkovni predlog, izvolite.
Najlepša, hvala podpredsednica. Saj dejansko sem lahko prebral odgovor med vrsticami. Očitno je, da je nekaterim v tej vladi nekaj do tega, da se sistem ne zlomi, drugim pa je samo do tega, da se manipulira s podatki iz preteklosti, s tem, da obstaja ne samo nek zgodovinski spomin, ampak tudi dokumentacija, ki kaže na časovno spreminjanje podatkov o tem, kaj dejansko je ta država imela na razpolago, kaj ima in kaj bo imela na razpolago. Ni problem v številu postelj za obravnavo bolnikov pa intenzivnih postelj danes. Premier Janša je kot predsednik aktualne vlade izpostavil dva podatka namenoma, da je pokazal na to, kako naj bi to bilo v preteklosti in kako je danes to neprimerno boljše, pa preprosto to ni bilo res. In če rečem še bolj preprosto, zlagal se je. Ni bilo 120 postelj, jih je bilo 7 tisoč 500, če jemljemo vse po vaših podatkih, približno. In ni bilo 19 intenzivnih postelj, ampak 157. Danes pa vidimo sami, koliko jih je, ker dejansko lahko spremljamo statistiko, koliko ljudi je v bolnišnicah in koliko jih je na intenzivni oskrbi. In glede tega me, gospod Gantar, ne skrbi, skrbi me kot občana, da bo na koncu možnost, da se sistem zlomi, obstajala. Ampak še vedno zaupam v sistem in v to, da bomo vsi kot državljani, če bo do tega prišlo, dobili popolno oskrbo. V to pa še vedno zaupam. Tega pa mi ne morete vzeti. Tudi ne z manipulacijo in z lažnivim navajanjem podatkov. To zdaj pa presega vsako mero dobrega okusa − pred slovensko javnostjo v imenu ministrskega zbora se sklicevati na podatke enega ministrstva, za katere se potem izkaže, ne da niso resnični, ampak da so lažnivi. To je pa tisto, kar je danes tej državi zelo zelo nevarno. Zato predlagam, da skladno s poslovnikom na naslednji seji opravimo temeljito razpravo o tem vprašanju. In če ima koalicijska stran še trohico spoštovanja do te države in do te ustanove, bo to tudi podprla, ker v razpravi, sploh o tako pomembnem vprašanju, nimamo kaj izgubiti, ampak lahko samo pridobimo.
Hvala lepa. O vašem vprašanju bo Državni zbor odločal v okviru glasovanja v četrtek, 17. decembra. Nadaljujemo. Mag. Bojana Muršič bo postavila vprašanje ministru za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospodu Janezu Ciglerju Kralju. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Spoštovani minister! Od prvega vala epidemije z boleznijo covid-19 pa vse do decembra se je okužilo več kot 8 tisoč varovancev oziroma skoraj polovica vseh varovancev v domovih za starejše in tudi nekje okoli 3 tisoč zaposlenih. Torej glede na ta podatek števila okuženih starostnikov in zaposlenih v slovenskih domovih za starejše se je izkazalo, da popolne zaprtje domov za obiske sorodnikov ni ustavilo širjenja virusa. Izkušnje drugih držav so pokazale, da sta bila pri omejevanju širjenja virusa v DSO-jih ključna predvsem vzpostavitev zunanjih rdečih con, kamor so lokacijsko ločili okužene varovance od neokuženih, in redno preventivno testiranje zaposlenih. Na vzpostavitev zunanjih rdečih con sem vas opozarjala že v svojem pisnem poslanskem vprašanju. Predvsem sem videla rešitve v namestitve v zaprte hotelske komplekse, ki so zaprti, ne boste verjeli že od prvega vala epidemije in so primerni tudi za namestitev starostnikov. Žal je bil takrat vaš odgovor in tudi odgovor ministra za zdravje negativen. Srebrna nit −združenje za dostojno starost pa je 30. novembra 2020 na Vlado Republike Slovenije naslovilo pismo z pozivom, da se sorodnikom omočijo obiski v domovih za starejše in tudi priporočilo za varno izvedbo teh obiskov tako za stanovalce kot tudi obiskovalce. Omejevanje obiskov v domovih za starejše ima namreč izjemno dolgoročne posledice na fizično in tudi psihično stanje starostnikov, saj socialni stiki pomembno prispevajo k vitalnosti, kognitivnih sposobnosti starostnika. Torej je za preprečevanje širjenja virusa s strani obiskovalcev v DSO-jih nujno potrebno zagotoviti ustrezno zaščitno opremo in redno izvajanje preventivnega testiranja obiskovalcev. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali boste upoštevali predlog Srebrne niti − združenja za dostojno starost, ki predlaga, da se v sedmi protikoronski paket uvrsti pokrivanje stroškov zaščitne opreme in hitrih testov za sorodnike, ki si res želijo obiskati svoje svojce v domovih za starejše občane? Hvala za vaš odgovor.
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Hvala lepa, spoštovana gospa poslanka Muršič, za tole vprašanje, ki zadeva skrb za starejše, področje, ki mu že od začetka mandata namenjamo posebno pozornost. 2. decembra letošnjega leta, torej pred enajstimi, dvanajstimi dnevi, so bila s strani Ministrstva za zdravje, Nacionalnega inštituta za javno zdravje in Zbornice zdravstvene in babiške nege Slovenije izdana posodobljena priporočila za preprečevanje in zajezitev okužb z virusom SARC-CoV-2 v socialno varstvenih zavodih, v katerih je opredeljeno, da prepoved obiskov v domovih za starejše ni ustrezen javnozdravstveni ukrep. Kot veste in kot ste sami navedli, tudi nekatere izkušnje nam bližnjih ali pa ne tako teritorialno bližnjih držav, ampak držav iz EU kažejo na to, da so se ob morebitnem popolnem zaprtju domov za obiske pojavile druge psihosocialne stiske in seveda tudi posledično, žal, smrti zaradi osamljenosti in občutkov zapuščenosti. Zaradi tega smo na Ministrstvu za delo skupaj s stroko, ki sem jo omenil, vseskozi skrbeli za to, da se domove predvsem podpre v tem, da omogočijo, kolikor se le da, varne in v najtežjih situacijah, ko so, recimo, imeli večji izbruh virusa, vsaj najnujnejše stike. Obenem smo domove in ekipe podpirali tudi z ostalimi tehničnimi sredstvi, ki so bile v podporo za videokonferenčne, telefonske stike, ko pač neposredni stiki niso bili mogoči. Ampak v osnovi se zavedamo tega, kar ste izpostavili, da je stik s svojci bistven za psihosocialno zdravje in stanje starostnikov v domovih za starejše. V skladu s priporočili zdravstvene stroke pa se svetuje načrtovano in spremljano izvajanje obiskov ob uporabi osebne varovalne opreme ter ob spremljanju zdravstvenega stanja obiskovalcev. Bistveno je, da so tu – in to vseskozi poudarjamo – svojci, ki prihajajo ali pa ki želijo priti na obisk tudi izjemno pozorni na svoje zdravstveno stanje in odgovorni, da se v primerih, ko imajo kakršenkoli potencialni simptom okužbe z virusom SARS-CoV-2, da ostanejo doma in ne hodijo na obisk k svojim starejšim svojcem ali prijateljem. Obenem razumemo vodstva tistih domov, ki so začasno, ampak res poudarjam začasno, omejila obiske v primeru pojava izbruha virusa, ko se je bilo treba pač reorganizirati, ekipe na novo razporediti in se prostorsko organizirati ob pojavu virusa. Seveda pa lahko rečem tudi glede na vse videokonference, s katerimi smo redno v stiku z vodstvi, z direktorji socialnovarstvenih zavodov, lahko rečem, da ta obdobja niso bila dolgotrajna in da se je vedno tehtalo med hkrati zaščito življenja in zdravja stanovalcev in na drugi strani med omogočanjem čim bolj normalnih stikov in življenja. Seveda so te videokonference in siceršnji stiki tudi vloga socialnovarstvenih zavodov in njihovega stika znotraj zbornice in Skupnosti socialno varstvenih zavodov, da so si prenesli tudi primere dobre prakse za opravljanje stikov tudi v živo na način, ko pač ni bilo ogroženo zdravje stanovalcev. Sam sem se prepričal v številnih domovih, kako zadeve potekajo, in lahko sem se prepričal, da se zavedajo ekipe domov vsega tega, kar ste vi izpostavili v svojem vprašanju, in da omogočajo čim bolj normalne stike starostnikom v domovih s svojimi svojci.
Hvalalepa, gospod minister. Gospa Muršič, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, minister. Zelo ste mi nazorno prikazali, kako deluje vaš pogled na obiske v domih za starejše, za kar se vam iskreno zahvaljujem. Seveda videokonference, telefonski klici, to vse zelo pozdravljam, vendar vi mi niste odgovorili na ključno vprašanje, ki sem vam ga postavila; in postavila sem zgolj in samo eno vprašanje: Ali boste upoštevali predlog Srebrne niti, ki predlaga, da se v sedmi protikoronski zakon uvrsti pokrivanje stroškov zaščitne opreme in hitrih testov za svojce oziroma sorodnike, ki želijo obiskati svoje svojce v domovih za starejše? To je bilo moje ključno vprašanje. Samo z da ali ne je bil potreben odgovor. Vsekakor se vam zahvaljujem, da ste zelo na obširno in jasno prikazali, za kar res gre iskrena hvala, da v bistvu ste tudi posodobili ta navodila za obiske v domih za starejše, kajti starejši oziroma svojci se obračajo tudi na nas, poslance, da enostavno so v nekem začaranem krogu. To zaščitno opremo – to osnovno masko, rokavice – to še gre nekako, da si priskrbijo, ampak da bi pa potem te hitre teste si še sami priskrbeli, to je pa že kar nek strošek. Zato apeliram na vas, da nekako slišite predlog Srebrne niti in poskušate ta, za državo skoraj minimalen strošek vključiti v ta sedmi protikoronski paket. Kajti s tem boste omogočili in tudi razbremenili zaposlene v domovih za starejše, ki moram reči, da so izjemno obremenjeni in jim gre na tem mestu res en velik globok poklon, da opravljajo to res dobro delo in dejansko ohranjajo te starostnike pri dobrem življenju v teh domovih. Samo na eno vprašanje želim odgovor: da ali ne. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Hvala lepa, spoštovana poslanka Muršič, za to dodatno vprašanje, dopolnilno vprašanje. Kot sem že prej omenil, smo pravzaprav v dosedanjih PKP-jih prevzeli na breme proračuna veliko stroškov. Med drugim tudi osebno varovalno opremo, kjer smo prevzeli strošek enomesečne strateške rezerve osebne varovalne opreme in povrnitev stroškov za osebno varovalno opremo in sredstev za dezinfekcijo za delo zaposlenih v rdečih in sivih conah. Namenili smo 26 milijonov evrov za kadrovske okrepitve, ki tudi že delujejo oziroma so že v efekti, in sicer je bilo sklenjenih v obdobju od 22. avgusta do 31. oktobra 367 novih pogodb o zaposlitvi, 134 udeležencev so bili mesečno povprečno udeleženi v programu javnih del. Preko 5 tisoč delovnih ur je bilo opravljenih iz naslova začasnega in občasnega dela in preko 72 tisoč delovnih ur so opravili študentje in dijaki zdravstvenih smeri. Da omenim še zagotovljena dodatna plačila zaposlenim za dodatke za delo v sivih in rdečih conah, za delo v rizičnih razmerah in za premeščene delavce. Prav tako pa to, kar ste omenili, kar je zelo pomembno, organizacijo in povračilo stroškov najema in materialnih stroškov za zunanje rdeče cone, in tudi bele cone, smo zagotovili iz proračuna. Glede zdravilišč moram omeniti, da se med vsemi zdravilišči posebej zahvaljujem Termam Topolšica, ki so zelo velikodušno dale na razpolago svoje kapacitete. Poleg njih še nekateri drugi, in sicer Center šolskih in obšolskih dejavnosti; Dom paraplegikov, Pacug; Dom na Vidmu, Ilirska Bistrica; Kulturni dom Slavina pri Postojni, še nekateri športni objekti in drugi. Glede ostalih hotelskih kapacitet: strokovna skupina Ministrstva za obrambo oziroma Civilne zaščite, Ministrstva za zdravje in Ministrstva za delo je vse te kapacitete pregledala in ker Ministrstvo za zdravje oziroma medicinska stroka prevzema odgovornost za odločitev o ustreznosti teh namestitev, se je ugotovilo iz različnih razlogov, med drugim tudi, morda se zdi banalno, da je v večini teh kapacitet itison, ki se ga ne da razkužiti in ni primeren tudi za starostnike, ki imajo, recimo, dihalne težave. Glede zaračunavanja osebne varovalne opreme svojcem je Ministrstvo za delo, moje ministrstvo, pozvalo vse domove za starejše, da le-te svojcem in obiskovalcem ne zaračunavajo. V PKP5 smo zagotovili sofinanciranje strateške zaloge, prevzeli smo veliko finančnih bremen in zaradi navedenega od domov pričakujemo, da se ta osebna varovalna oprema [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospa Muršič, želite postopkovni predlog? Ne. Nadaljujemo. Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Violeta Tomić. Postavila bo vprašanje ministru za infrastrukturo gospodu Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Lep pozdrav vsem prisotnim in tudi vam, gospod minister! Sprašujem vas glede prodaje Luke Koper, kajti naj vas spomnim, da sta minili šele dve leti, odkar smo si oddahnili od sprva tajnega sporazuma Mira Cerarja z Madžari, po katerem naj bi lep kos območja koprskega pristanišča, kot je opredeljen v državnem prostorskem načrtu, in del lastništva v podjetju 2TDK, drugi tir, podarili sosednji državi Madžarski kljub dejstvu, da Luki vedno primanjkuje površin in da se bori za vsak meter, kar še bolj izpostavlja absurd predvidenega podarjanja luške zemlje Orbanu. Več kot jasno je, da se pod retoriko meddržavnega gospodarskega sodelovanja skrivajo Orbanovi ozemeljski apetiti in pohod po slovenski zemlji, predvsem v ekskluzivnem dostopu do slovenskega morja, kar bi dosegel z razpolaganjem z drugim tirom Luke Koper. Vemo tudi, da kar riše zemljevid Velike Madžarske in to nikogar ne moti. Takšne kravje kupčije imajo tako dramatične posledice lahko ne le za Luko Koper in za regijo, temveč tudi za celotno državo. Posojilo Madžarov, kapital podjetja 2TDK, bi po taki sprevrženi logiki plačali kar Luka Koper, Slovenske železnice, avtoprevoznik in drugi preko takse za izgradnjo drugega tira, ki jo že danes plačujejo. Naj vas spomnim, da so glavne konkurenčne prednosti našega edinega tovornega pristanišča prost dostop do morja, edinstven geostrateški položaj koprskega pristanišča in interesno nevtralen položaj Luke Koper, kar omogoča enakovredno obravnavo vseh poslovnih partnerjev. Zato so v Sindikatu žerjavistov pomorskih dejavnosti nedavno ostro obsodili trgovanje s slovenskim morjem in osrednjo javno železniško infrastrukturo, od katere je odvisno na tisoče delovnih mest v Luki Koper, Slovenskih železnicah in v številnih drugih podjetjih, ki delujejo v trgovinski in logistično-transportni panogi. Zato vas, minister, sprašujem: Kaj boste kot resorni minister storili za zaščito državnega interesa in delovnih mest v Luki Koper? Ali boste spoštovali že sprejeto in potrjeno finančno konstrukcijo, ki ne predvideva madžarskega vložka? Ali se boste zavzemali za čimprejšnjo izgradnjo prepotrebnega drugega tira brez finančnih vložkov tujih držav in zasebnega kapitala ter posodobitev celotnega železniškega omrežja? Zanima me tudi: Kaj to pomeni v luči prodaje precejšnjega dela tovornega prometa Slovenskih železnic? Hvala za odgovore.
Hvala, gospa poslanka. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala. Luka Koper in drugi tir sta neločljivo povezana in če je naša Luka Koper zagotovo okno v svet, potem je drugi tir v funkciji le- te. Tega se zavedamo. Drugi tir in Luka Koper nista le strateško pomembna za Slovenijo. Moja želja kot pristojnega ministra je, da je Luka Koper strateška luka tudi za zaledne države. Mi naredimo kontejnerski pretovor iz Luke Koper v več kot 60 odstotkih za zaledne države. Če se temu odpovedujemo, zalednim državam, to pomeni, da imamo dovolj Marine Izola, kar pa mislim, da tudi vam, gospa poslanka, ni v interesu. Luka Koper zmore mnogo več in nihče ne govori o tem, da bi katerikoli del ozemlja Luke Koper dali katerikoli zaledni državi, prodali. Nihče tega ne govori. Naj povem, da smo pred 14 dnevi sklenili zelo dober dogovor, nakup zemljišč s strani države od občine Ankaran za nekaj 10 tisoč metrov novih kvadratnih metrov, novih površin, ki bodo lahko bile v uporabo pristanišča. Tudi ta pogajanja okrog tega so potekala več kot 10 let. Končno smo jih sedaj, ko sem jaz minister, tudi realizirali. Finančna konstrukcija se v nobenem primeru ne ogroža. Ta je bila sprejeta in ta predvideva tudi zaledne države. Nihče ne ogroža nič in ničesar, kar že do zdaj stoji. Tudi kar se tiče drugega tira, to je ta novi tir, naj povem, da v roku 14 dni boste imeli poslanci na voljo – najprej seveda Vlada, potem pa poslanci – zakon, ki bo opredeljeval, se pravi dopolnitve zakona, ki bodo dopolnjevale in opredeljevale drugi tir, ki smo ga sklenili takrat leta 2018. Sklenili smo, da gremo v to zgodbo in tudi sedaj to pripravljamo. Torej ničesar se ne ogroža. Želimo pa narediti Luko Koper še večjo v tej zaostreni konkurenci. Naj vas samo spomnim, da tekmovanje severnojadranskih luk je zelo, zelo veliko. Na eni strani imamo Luko Trst. Naj spomnim, dva meseca nazaj je hamburška luka Hamburg Hafen kupila kontejnerski terminal Luke Trst. Ta trenutek se oddaja tudi kontejnerski terminal Luke Rijeka. Ta tehnobitka je zelo aktivna in mi moramo imeti zaledne države za svoje partnerske države. Vi govorite tukaj in izpostavljate samo eno zaledno državo; jaz, kot pristojni in odgovorni minister in kot odgovoren državljan, pa jih imam pred očmi več in ne želim izpostavljati samo ene kot vi in iz tega igrati neko politiko, ampak gledati v širšo sliko, da bo Luka Koper še naprej prednjačila pred konkurenco v severnem Jadranu. Če pa vi mislite, da lahko Slovenija temu zadosti, naše kapacitete, je pa to mnogo premalo. Zaradi tega razvijamo ne le ta primarni del, luka kot taka, ampak, resnično smo na voljo in investitorjem in vsem drugim za organizacijo in izvajanje logističnih dejavnosti, zlasti logističnih skladišč, multimodalnih logističnih centrov, ki bi lahko bili v Sežani – v Sežani že imamo enega izmed investitorjev –, lahko bi bili v Mariboru okrog letališča Maribor, v Beltincih, kjer je tudi že koncesijsko območje Luke Koper in tako naprej. Tako pa imamo mi v Avstriji dve veliki zaledni skladišči; eno je v Beljaku, se gradi, še dodatno gradi, drugo pa v Gradcu, ki bo kmalu prišlo do Šentilja. Tukaj se moramo vprašati, kaj smo mi zgrešili, da logistični tokovi grejo okrog nas. Naj spomnim, ta ista država, ki jo večkrat omenjate, je pred dvema letoma kupila za 100 milijonov evrov obale v Trstu, ampak tam ne kričijo, da na Slovenskem smo mi gospodar, ampak govorijo o tem, da želijo dobiti logistične tokove. Kaj je meni v interesu? Meni je v interesu, da je Luka Koper naš ponos, naše okno v svet in to je to. In da se razvija in da je to primarna in strateška luka za več držav, ne samo za Slovenijo; da je to strateška luka za Avstrijo, Češko, Slovaško, Poljsko, tudi Madžarsko, Ukrajino, če želite, Bavarsko [[…]]In te priložnosti imamo in drugi tir je v funkciji tega, nikomur pa nič ne zastonj dajemo, ne prodajamo, ampak imamo v cilju to, da Luko Koper razvijamo.
Hvala lepa, gospod minister. Gospa Tomić, želite besedo za dopolnitev odgovora? Da. Izvolite.
Seveda minister, to je vse lepo in prav, ampak midva govoriva o popolnoma dveh različnih stvareh. Jaz govorim o lastništvu Luke Koper in ali nam je potrebno solastništvo Madžarov, vi pa govorite o tem, da je Luka Koper okno v svet in seveda ni samo za Slovenijo, mora biti tudi za druge zaledne države. Toda, ali je to vzrok, da razprodamo, kar imamo, se pa lahko tukaj pogovarjamo in tu me zanima vaša odločitev. Kajti veste, Luka Koper je ena redkih panog, ki je preživela privatizacijski pohod, ki so ga v prejšnjem desetletju v tej regiji izvajali Časar, Lovšin, Bavčar in drugi politični menedžerji, ki so bili zaslužni za razprodajo družbenega premoženja, ki je naredila pogorišče. Vemo, da smo izgubili ogromno delovnih mest in tako naprej. To povzemam po Sindikatu žerjavistov, ki pravijo, da je to pač povzročilo grozno brezposelnost in da je Luko obranila predvsem enotnost zaposlenih upokojencev, lokalnih prebivalcev in tudi mi, v Levici, smo ves prejšnji mandat se trudili in se borili proti prizadevanjem vašega predhodnika, ministra Gašperšiča, da se Luka Koper razkosa in sprivatizira. Skratka, zato je Luka Koper danes tradicionalno res spoštovano podjetje med poslovnimi partnerji s celega sveta, še posebej v državah srednje in vzhodne Evrope, saj tu najdejo zanesljivo in kakovostno vstopno točko do njihovih tržišč. In že 60 let deluje kot v bistvu najboljše pristanišče v severnem Jadranu. Zato vas sprašujem: Ali si bo država kot največji lastnik prizadevala, da se Luki Koper omogoči čimbolj nemoten nadaljnji razvoj, skladen z okoljskimi omejitvami, ali pa bo država razvoj Luke blokirala račun interesov orbanovske Madžarske? Hvala za vaše odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister.
Ne vem, kje ste to prebrali, ampak lastništvo Luke Koper je takšno, kot je. Nikjer tega v zadnjih 14 dneh ni bilo omenjeno, da bi kdo kupoval, zlasti ne Madžari – katerekoli deleže Luke Koper. Torej vse ostaja tako, kot je, ne bom govoril o žerjavistih. Mislim, da imamo upravljanje zelo jasno razmejeno, kdo upravlja s podjetjem, ki je v državni lasti, kdo je skupščina, imamo SDH in imamo seveda sindikate, ki morajo odgovarjati za svoje delo in opravljati svoje delo, ne pa menedžmenta podjetja. Ampak okej, to je diskusija za kdaj drugič. Torej glede prodaje, da mi želimo prodati Luko Koper Madžarom in tako naprej, to je popolnoma brezvezen spin, ki je korak stran od tega, da bi se lahko pogovorili o resnih problemih, ki so pred Luko Koper in so problemi v luči tega, da je, na primer, ena največjih evropskih luk kupila tri mesece nazaj, Hamburg Hafen, terminal v Trstu, in da gre, recimo, Rijeka terminal sedaj v koncesijo. Ampak še enkrat povem, da se ne sprašuje tako kot naši žerjavisti, na Slovensko smo mi gospodar, kajti sprašuje se, kako narediti ta obvod – kaj? Ta trenutek, ko pride do Jadranskega morja neka ladja, ladja preko Sueza, in zavije proti Trstu ali pa Kopru, ali pa gre naprej proti Hamburgu, ima krajšo pot tukaj približno 5 dni pa pol. O tem razmišljajo severnoatlantske luke, ko iščemo svoje partnerje v severnem Jadranu. Samo eno vprašanje je, ali bi lahko mi kaj naredili, da bi čim več bavarskega tovora ali pa nemškega tovora prevzeli v Luko Koper, ne pa, da te ladje hodijo okrog v Hamburg pa potem vlakovne kompozicije proti Bavarski. Kaj lahko tukaj naredimo – to je ključno vprašanje –, da zajamemo logistične tokove? To je ključen izziv, ko se je konkurenca v severnem Jadranu začela res zaostrovati tudi zaradi trenj in geopolitičnega položaja napram Kitajski, Združenih držav Amerike in tako naprej. Ti izzivi so res nekatere [[…]]Recimo, da res opravimo eno diskusijo v parlamentu o tem, kaj je pred nami. Ne samo napram Luki Koper, ampak sploh o logističnih tokovih. Še enkrat vam povem in s tem zaključujem. Poglejte, tudi pod to vlado je Luka Koper strateška luka in jaz si želim, da to ni le strateška luka za našo državo, ampak za zaledne države, ta trenutek. Omenili ste Madžare, da vstopajo v lastniški delež Luke Koper, to je fake news, to ne drži. V redu? Konec.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Predlagam, da se o tem na naslednji seji pogovorimo, ker če pravite, da Madžarska nikakor ne vstopa lastniško v Luko Koper – me veseli. Ampak poglejte, v času epidemije smo slišali in v medijih zasledili, pa mi recite, da to je fake news, da je država prodala kar velik del tovornega prometa, ki pa je, kot veste, zelo donosen. Se pravi, kako mi razpolagamo z našim premoženjem, je veliko vprašanje. Postavljali ste retorična vprašanja, niste mi pa dali odgovora na prav nobeno od mojih zastavljenih vprašanj. Zato predlagam, da se o tem pogovorimo, kajti šla sva kot dva mačka okrog vrele kaše, nisva pa prijela to in medias res, da bi mi konkretno povedali: Ali boste spoštovali že sprejeto in potrjeno finančno konstrukcijo, ki ne predvideva madžarskega vložka? Prikimavate in upam, da je to ja. Ali se boste zavzemali za čimprejšnjo izgradnjo prepotrebnega drugega tire brez finančnih vložkov tujih držav in zasebnega kapitala ter posodobitev celotnega železniškega omrežja? Kajti vemo, da to lahko izpeljemo brez finančnega vložka drugih in da to lahko sami tržimo. In to ne pomeni, da z njimi ne sodelujemo, vendar je vitalni interes naše države in za čuvanje delovnih mest in za logistiko, ki naj ostane naša, je to, da sami financiramo in sami razpolagamo svojo mrežo. Tudi sem vas vprašala: Kaj to pomeni v luči te prodaje tovornega železniškega prometa? Kam to pelje? Kaj bomo še razprodali? Kaj bo še sploh naše? V to smer je šlo moje vprašanje. Nikakor pa ne, ali bomo sodelovali ali bomo konkurenčni. Tako prosim za razpravo po poslovniku. Hvala.
Hvala lepa, gospa poslanka. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Gospod Marko Bandelli ima besedo, postavil bo vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju. Izvolite.
Hvala, predsednica, predsedujoča. Spoštovani minister, ena izmed nalog, če bi tako rekli, strokovne skupine za zajezitev in obvladovanje te epidemije covid-19 je tudi priprava strokovnih podlag, mnenj in predlogov za ukrepe za potrebe Ministrstva za zdravje in Vlade Republike Slovenije. Mene zanima: Na katerih strokovnih podlagah temeljijo omejevalni ukrepi oziroma ali so te strokovne podlage dokumentirane? Druga zadeva. Zanima me še: Kaj je po vašem mnenju vzrok za nedelovanje ukrepov in tako visoko smrtnost? Hvala, minister, za odgovor.
Hvala lepa, gospod Bandelli. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Hvala za vprašanje. Še enkrat vsem lep pozdrav! Seveda, strokovne podlage so dokumentirane in temeljijo na več dejavnikih. Namreč, verjetno se vsi strinjamo, da brez ukrepov in brez teh kriterijev ne bi mogli v najmanjši meri obvladovati takšne epidemije. Namreč, v kratkem bi bilo polovico populacije okužene. V tem primeru si lahko predstavljate, recimo, da od milijona Slovencev bi jih približno 5 do 7 odstotkov potrebovalo hospitalizacijo in seveda se zadeva v nobenem primeru ne bi izšla. Se pravi, o ukrepih tu ni dvoma, so potrebni. In države, ki so poskusile brez, so se pač obrnile nazaj v smer ukrepov. Na kakšni osnovi se ukrepi sprejemajo oziroma kaj je? Vedeti moramo, da je covid danes, seveda po tem začetku pred enim letom oziroma pri nas pred 9 meseci, nekoliko bolj poznana bolezen, kot je bila v samem startu. Veljali so pač kriteriji za nalezljive bolezni in pridružujejo se nekatera nova spoznanja in na podlagi njih eventualno modificira tudi ukrepe. Seveda v prvi vrsti, kar Slovenija in tudi strokovna skupina spremlja, so mednarodna priporočila. Tu mislim na Evropsko komisijo, ne nazadnje Svetovno zdravstveno organizacijo in to, kar je nam še bližje in tudi znotraj Evrope nekje določa merila in kriterije, je Evropski center za nalezljive bolezni, ki pač obvešča in sporoča, kateri ukrepi so primerni. Potem je tu tudi strokovna literatura, recimo podatek za maske ali pa oddaljenost, recimo, narejena je bila študija v ameriški reviji Lancet. To je priznana strokovna revija, kjer je bila distanca preučevana na 18 tisoč udeležencih in uporaba mask na 12 tisoč in pač ugotovljeni učinki, koliko prispevajo in pripomorejo k izboljšanju razmer ali pa preprečevanju epidemije. Podatki seveda so takšni, da govorijo v prid vsemu temu. Potem spremljamo tudi enako dogajanje v ostalih državah, se pravi na eni strani epidemiološko situacijo, sprejete ukrepe in rezultate. Kar samo na sebi ni nujno vedno v popolni korelaciji, ker je odvisno le od spoštovanja ukrepov – med drugim tudi –, ampak kljub vsemu tu v bistvu ne gre za izmišljevanje nekih stvari, ki jih bi vsaka država nekaj po svoje ali pa drugače delala. In seveda strokovna skupina, lahko rečem, imamo pač strokovnjake, ki so znotraj Slovenije tisti vrhunski in s katerimi se posvetujemo in ki delajo v tem delu. Seveda zbirajo tudi informacije in iz tujine in iz strokovne literature in na podlagi tega predlagajo pač vse ustrezne predloge, kar je zabeleženo, kar je dokumentirano in kar seveda je ne nazadnje na večini koncev tudi dovolj učinkovito. V nadaljevanju ste me vprašali glede nedelovanja ukrepov. Težko bi rekel, da govorimo o nedelovanju, govorimo pa seveda o slabšem delovanju kot morda v nekaterih drugih državah. Recimo, če gledam, praktično enake ukrepe smo mi pred Avstrijo, 16. novembra, sprejeli in v Avstriji so z njimi dosegli, tako kot smo mi pričakovali v dveh do treh tednih bistveno znižanje števila okuženih. Praktično se je s tisoč in nekaj številka znižala na 600, pri nas žal je ta številka – sicer krivulja se je sploščila, ni več nekega naraščanja ali pa smo blizu temu, ker če ukrepi ne bi prijeli, danes ne bi potrebovali tisoč 300 postelj v bolnišnicah, ampak tri tisoč. In bi že prišli v zdravstvenem sistemu do zgornje meje. Potem kje so še drugi razlogi. En razlog, ki se mi zdi pomemben, je napačen način komunikacije, se pravi do ljudi, napačno prikazovanje, ne znamo ljudi motivirati, prepričati v zadostni meri, da je to smiselno. Na drugi strani pa kljub vsemu seveda je nespoštovanje ukrepov. Mi smo tu delali tudi dodatno ankete, iz kakšnih razlogov, zakaj, v kakšni meri. Glede na te ankete seveda ni presenetljivo, da pri nas niso bili do te mere učinkoviti [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospo minister, čas se vam je iztekel. Gospod Bandelli imate zahtevo za dopolnitev. Izvolite.
Ja, hvala. Saj sem pričakoval tak odgovor, ampak bolj konkretno. Mislim, vedeti moramo nekaj, da smo res resnično ena najbolj prizadetih držav s to epidemijo. Danes smo slišali predsednika Vlade, je zanikal to zadevo, da ni res. Smo ga vsi slišali, da je to. Ampak glejte, po podatkih tudi Coronavirus pa Pandemic Data Explorer, ta podatek je z dne 1. decembra, se pravi zdaj, malo časa nazaj je, ki dnevne podatke pridobijo od Univerze Johnsa Hopkinsa, to število umrlih v Sloveniji v sedemdnevnem povprečju znaša 23 na milijon ljudi. To se pravi, mi imamo izredno visoko povprečje. Mene zanima tudi glede nedelovanje ukrepov. Morda da ti ukrepi tudi delujejo, ampak mi imamo napačen sistem testiranja ali pa vodenja evidence kot take. Ne bom postavil drugega vprašanje, ker mi ni dovoljeno, ampak samo da razložim poanto. Se pravi, po moje testiramo verjetno v DSO iste ljudi večkrat. In potem isti ti, ki so pozitivni, ki niso še negativni, padejo lahko v to statistko. Verjetno je številčenje teh ljudi nepravilno in zato nam kaže vedno toliko ogromno, ker je včeraj kazalo ali predvčerajšnjem 30 procentov, kar je spet skoraj nemogoče, kar se tega tiče. Tak poseg tukaj v svobodo posameznika, minister; glejte, zdaj bo še obvezna uporaba prostovoljne aplikacije. Ma kje smo videli to reč tukaj? Mislim, kako razumete, da nekaj ne more biti tukaj [[…]]Jasno vemo, da je prostovoljna aplikacija – pa mislim, kdo si je to zmislil?! Tudi ta visoka smrtnost, če bi rekli, zaradi tega ker smo [[…]]Po moje smo edini, ki beležimo smrti za covidom-19 tudi ljudi, ki niso resnično umrli od covida-19, je bilo lahko samo zraven tega, kar je bilo treba. Ampak mi jih potem dajemo vse v en koš in nam dajete številke, ki nas kažejo potem v tujini na drugačen način – nepravilen mislim. Jaz samo tako razmišljam, ker ljudje se sprašujejo, kako je to možno. Smo dva meseca že v lockdownu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Mislim, da ravnamo pravilno. Seveda razlogov, da je situacija drugačna, je več. Žal je malo časa za tako razpravo, ampak kljub vsemu. Na eni strani imamo starostno strukturo družbe. Namreč, Slovenija je med najstarejšimi populacijami v Evropi in seveda sta covid direktno, pa tudi smrtnost vezana na starost. Potem domovi. V Sloveniji so mnogi iz prejšnjega stoletja – po načinu delovanja in po kadrovskih zmogljivosti, so prenatrpani – in na drugi strani je premalo strokovnega osebja, ki ga ne moreš na hitro dobiti. Potem razširjenost okužbe. Vsak 25. Slovenec je po današnjih podatkih okužen, kar pomeni, da seveda tudi visoko stopnjo okužbe znotraj domov, znotraj zaposlenih predvsem, pa naj to velja za zdravstvo, naj velja to tudi za domove, torej bistveno več vdorov iz tega naslova, ker je zelo težko preprečiti vsaj tiste asimptomatske, ki širijo okužbo. In pa kot ste sami omenili, tudi napačne evidentirane. Seveda je velika razlika, ali umre nekdo zaradi covida ali vzporedno s covidom in glede na to, da je v domovih starostna struktura okoli 85 let je seveda veliko bolnikov s številnimi obolenji. Podatki, ki jih mi dajemo, jih dajemo na osnovi dnevne umrljivosti samo števila v bolnišnicah, ker mi delamo zaradi zagotavljanja zadostnega števila postelj, medtem ko pravi podatki prihajajo z zamudo; to, kar dela Nacionalni inštitut za javno zdravje na osnovi seveda izpolnjenih mrliških listov, kjer pa je diagnoza zapisana in tudi vzporedne diagnoze in vzrok za smrt tudi neposreden. Tako v tem delu smo mi verjetno preveč dosledno šli na dnevne podatke, ki se jih je zahtevalo, ne pa na podatke NIJZ z zamikom, ki so edini točni v bistvu glede razloga umrljivosti. V tem trenutku smo mi res v vrhu, če gledamo zadnja dva, tri mesece, medtem ko letno povprečje smo nekje na sredini, kar je sicer slaba tolažba. Definitivno umre preveč ljudi. Tema je res kompleksna iz tega naslova, da bi lahko zdaj vse dorekli. Je pa razlogov veliko in še enkrat vedno poudarjam: ta epidemija je zajela in prizadela dva sistema, ki sta bila najbolj zapostavljena; domovi in ne nazadnje tudi zdravstvo.
Hvalalepa, gospod minister. Gospod Bandelli, izvolite.
Hvala minister. Saj ste sami tudi ugotovili. Res tema je toliko kompleksna, da v par minutah se ne da tudi to takoj odgovoriti. Mislim, da je res ta tema zelo pomembna, da bi se enkrat resnično ljudem povedalo, kaj se sploh dogaja. Veste, vam bom povedal še eno zadevo, en primer, zaradi spoštovanja podatkov ne morem povedati po imenu. Ampak govorim o enem domu za ostarele, kjer en mesec ni bilo niti enega primera. In so ljudje umirali, pač umrejo, kot vsi v domovih za ostarele, so pač stari ljudje, kar je, ampak je prišel en pacient, če bi rekel en degente s covidom noter. So to ugotovili! Od tistega dneva naprej vsi, ki so umrli, so jim pisali, da so umrli od covida-19. Tu povem, res, ker imam primer v sorodstvu, tako da bolj kot tako ne more biti resna ta zadeva. Tukaj se potem sprašujem, koliko so realni ti evidentirani podatki. Tukaj ste tudi meni lepo odgovorili, ste rekli, da pač so napake v vodenju teh evidenc. Ampak to je škoda, ker tujina nas kaže na drugačen način, kar je evidentirano tudi po drugačnih podatkih, ki gredo v tujino, kot tisti, ki jih mi knjižimo tukaj v Sloveniji. To je bilo pa moje poslansko vprašanje pisno, na katerega ste mi tudi odgovorili, da je res na tak način. Veste, potem se sprašujemo, če so vsi ti ukrepi sploh na tak način potrebni, da jih vodimo na tak način. Zdaj bomo sprostili neke dejavnosti, v tem trenutku je en znan, Novica Mihajlović, novinar iz Dela, ki se sprašuje – danes sem ga prav bral – je rekel, zdaj bomo odprli lokacije, kjer bomo praktično stiskali mozolje, po domače povedano, ampak ne bomo odprli gradbene trgovine, kjer kupi človek dve vreči cementa, kjer pa ni ljudi notri; razumete, ni. Ne vem, zakaj toliko odpora do takih trgovin, ki so nujno potrebne, tudi za tiste, ki bodo doma čez cele praznike, kar se pripravlja k temu. Tako vidim kakšenkrat tudi nelogičnost v teh odločitvah, ker ne vem, kdo odloča. In vse tukaj potem pride do tega, da beležimo to, kar sem v začetku dal to vprašanje bazno, se pravi, vzrok za nedelovanje ukrepov. To je tisto, kar je bilo temeljno vprašanje tukaj, kar ste mi delno tudi odgovorili. V luči tega mislim, da je tudi prav, tako kot ste sami omenili, da je bilo tukaj premalo napravljeno, mislim, da je prav, da opravimo eno razpravo po 246. členu. Upam, da bi bila ta sprejeta z obeh strani, da enkrat razčistimo zadeve, da vidimo resnično – nisem tisti, veste, ki ščitim kao sisteme zarote s Facebooka. Me ne zanima tisto, jaz vidim realno, ker problemi so realni in se moramo držati ukrepov, ker mislim, da je to edina varianta, da lahko počasi iztrebimo to bolezen, če tako rečemo. Ampak so določena vprašanja, ki si jih postavljamo, in so potrebni odgovori, ne na televiziji v dveh minutah, minuti in pol, ampak resnično ena odprta debata v Državnem zboru za vse Slovence. Hvala lepa, minister.
Hvala lepa, gospod poslanec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Gospod Edvard Paulič bo prav tako postavil vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Svetovna zdravstvena organizacija je pred dobrim tednom izrazila nasprotovanje uveljavitvi obveznega cepljenja proti covid-19, hkrati pa se zaveda, da ne bo preprosto prepričati splošne javnosti, naj se cepi, ko bo cepivo na voljo. To je vsekakor težja pot k precepljenosti prebivalstva, temeljni predpogoj pa je zaupanje javnosti. In v Sloveniji imamo očitno problem komunikacije. Verjetno se vsi spomnimo nasprotujočih se izjav predstavnikov Vlade o isti tematiki, včasih celo v istem dnevu. Verjetno se spomnimo kršitev predpisov, ki jih je sprejela Vlada sama, pa so jih taisti predstavniki Vlade kršili. Če dam še en svež primer, Vlada je 3. 12. sprejela časovnico sproščanja ukrepov in jo tudi javno objavila, pa se zopet govori o tem, da bodo določeni ukrepi sproščeni mimo te časovnice in mimo postavljenih pogojev. Lahko na primer beremo izjavo gospe Beović, ki pravi, da bi morale trgovine biti odprte hkrati z odprtjem šol. To je zopet v nasprotju s sprejeto časovnico sproščanja ukrepov. Torej, ni čudno, da so ljudje izgubili zaupanje. To je pred kratkim ugotovil tudi minister Počivalšek, če citiram del njegove izjave: »Enostavno si moramo priznati, da smo na strateški ravni v slepi ulici. Epidemija se je sedaj razvila predvsem v psihološko krizo zaupanja. Ni dovolj, da imamo dobre ukrepe v teoriji in na papirju, temveč jih morajo ljudje spoštovati tudi v praksi. Da bi to dosegli, moramo pridobiti zaupanje ljudi.« In to nezaupanje se kaže tudi v anketah, povezanih s cepljenjem. Po nekaterih anketah naj bi se namreč cepljenja udeležilo bistveno manj kot polovica prebivalcev. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Na kakšen način boste dosegli večje zaupanje ljudi? Vemo, da je za pozitiven učinek cepljenja potrebna vsaj 60-odstotna precepljenost. Sprašujem: Kaj bomo storili v primeru, da ustrezne precepljenosti ne bomo dosegli? Kateri ukrepi bodo v tem primeru še naprej ostali v veljavi? Govorim o nošenju mask, omejitvi gibanja. Ali imate že pripravljene morebitne scenarije ukrepov v odvisnosti od odstotka precepljenosti, ko bo cepivo seveda na voljo?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa še enkrat, gospa podpredsednica. Hvala za vprašanje. Dejstvo je, da je osnova, pa naj bo to za cepljenje, naj bo to za sprejemanje ukrepov, naj bo to za karkoli, ne nazadnje tudi samo zdravljenje, je seveda zaupanje. Zaupanje in prepričanje seveda, da zadeva poteka na nek primeren, varen, zanesljiv način in da se ve, kaj se počne. Se pravi, da se ve, kdo zadevo vodi, in da poteka pač v skladu z nekimi strokovnimi smernicami. Na drugi strani moramo vedeti, da Slovenija tu ni noben otok, nobena posebnost, predvsem še, kar se tiče cepljenja. V večini evropskih držav so pomisleki, so gibanja, ki so organizirana in ki so prepričana, da cepljenje ni potrebno. Medtem ko na drugi strani vemo na podlagi tudi dolgoletnih izkušenj pred nami še, da je bilo v preteklosti seveda veliko izbruhov nalezljivih bolezni in ravno cepljenja so bila tista, ki so zadevo sanirala in umirila in družba je lahko normalno zaživela. Premajhno je zavedanje, da lahko nekateri necepljeni nemoteno hodijo okoli in zdravi, ker to počnejo na račun tistih, ki so cepljeni v večji meri. Kakorkoli je to, tudi če pogledam izkušnjo teh ukrepov, seveda, prava izkušnja za to, da bo potrebno dejansko tudi vključiti prave strokovnjake in pravo strategijo, da ljudi prepričamo, da je cepljenje smiselno. Zaenkrat, seveda glede na to, da se nekateri prijavljajo in tako naprej, interes seveda je izkazan in tudi mi, preden smo zagotavljali in se dogovarjali za skupen evropski razpis, v katerem sodelujemo in v katerem smo nekje rezervirali za 60 procentov populacije, in smo tudi preverjali takrat že med populacijo, kakšen je interes za ta cepiva. Mi smo pa izbrali seveda tisto pot, ki se nam je zdela varna, to je Evropska komisija. In Evropska agencija za zdravila je tista, ki brez dvoma zagotavlja, da bodo ta cepiva kakovostna, da bodo varna, da jih bodo ljudje lahko uporabljali in da gredo preko vseh normalnih faz in se zato namerno nismo odločali za kakšne druge poti, kjer je nezaupanje še relativno večje pri tem cepljenju. Tako če gledam s stališča Ministrstva za zdravje, da prvo, kar je, seveda zagotavljanje zadostnih količin varnih cepiv in pa vseh postopkov, ki so za to potrebni. Zato smo sprejeli na podlagi strategije Evropske komisije tudi našo nacionalno, ki vključuje ne nazadnje tudi spremljanje varnosti in kakovost in tako naprej poleg samega izvedbenega dela. In na drugi strani, kot rečeno, mislim, da brez sodelovanja ljudi, ki jih bomo morali pritegniti, bodo, vsaj v določenem segmentu, težave. Mislim, da ne toliko na področju kritičnega dela prebivalstva, se pravi starejših, zdravstvenih delavcev, obolelih kroničnih bolnikov in tako naprej, ampak pri tistih, ki pač tudi zdaj covid doživljajo kot, dajmo reči, nenevarno bolezen, nekateri ne verjamejo vanjo. Če se pri tem pridruži še strah ali pa nezaupanje v cepljenje, določen odstotek gotovo tega ne bo upošteval. Kljub vsemu mislim, da imamo še na razpolago nekaj časa, da s temi akcijami začnemo, in smo začeli. Prva cepiva, sicer v zelo majhnih količinah, bodo verjetno že konec leta na razpolago. Računam, da bomo z njimi cepili predvsem starejše v domovih, najbolj ogrožene, in na ta način zmanjšali smrtnost na tistem mestu, nato pa sledi ostala populacija. Treba je pa vedeti, da v kolikor ne bo zadostna populacija cepljena, bodo pač ukrepi na daljši rok potrebni. In da tukaj škodimo sami sebi s tem.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Paulič, želite besedo? Izvolite.
Hvala še enkrat. Se strinjam, zaupanje je ključno oziroma je eden od ključnih pogojev. Drugi ključni pogoj pa je zagotovo ustrezna logistika in pa sama priprava na cepljenje. Vi ste prej omenili strategijo cepljenja proti covid-19. Jaz sem si to strategijo pogledal in vsaj po mojem mnenju je zelo splošno napisana. Predvideva tri faze cepljenja. Se pravi, kar se tiče cepilnih mest, in pa tudi prednostni red, kar ste vi že omenili, se pravi, najprej se bodo cepili ostareli v domovih za starejše, zaposleni v zdravstvenih ustanovah, nato kronični bolniki, starejši od 60 let, in tako naprej. Ampak definitivno bo to terjalo veliko usklajevanj, veliko logistike in moram reči, da strategija je le en del te celotne zgodbe. Tako močno upam, da imamo zadaj tudi že izvedbeni oziroma neke vrste akcijski načrt, kako bo to cepljenje potekalo. Vemo, recimo, da bo potrebno določeno vrsto cepiv shranjevati na izjemno nizkih temperaturah in ga potem tudi porabiti v ustrezno kratkem času. Tako vam želim v teh pripravah na samo izvedbo cepljenja vse dobro.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Strategija, splošna ali premalo splošna, glejte, narejena je sigurno po smernicah in točno po navodilih evropske strategije. Mislim, da je dovolj natančno opredeljeno na vseh kritičnih mestih, predvsem kdo bo delal, kaj bo delal, na kakšen način, tudi postopki, kje se bo cepilo, vsaj v prvih vrstah, in odvisno tudi ne nazadnje od samega cepiva. Dogovorjeno je in shranjevanje, se pravi predvsem to prvo cepivo, ki naj bi bilo na razpolago, Pfizerjevo je potrebno shranjevanje do -80 stopinj. Tudi za to vemo, kje, na kakšen način, v katerih hladilnikih se bo to hranilo in kako bo potekalo. Objavili smo razpis, ne nazadnje tudi javni poziv za mobilne enote, ki bodo to izvajale, prilagodili informacijski sistem, da bo to ažurno in evidentirano, tako kot mora biti za vsako cepljenje, in potem seveda tudi spremljanje podatkov o morebitnih stranskih učinkih in tako naprej. Tako mislim, da smo v tem delu pripravljeni, da bi lahko tudi pričeli s cepljenjem, seveda čim bo cepivo na razpolago. Mene bolj kot ta izvedbeni del sigurno skrbi, ali bomo uspeli prepričati dovolj veliko prebivalcev, da je to res potrebno. Pripravili smo že tudi infografiko v tem kontekstu začetka neke kampanje, ki bo objavljena. Upam, da bomo razumeli, da je to edina pot za normalizacijo družbe, za normalizacijo razmer v državi, tudi zdravstvenega sistema v izogib gospodarski škodi. Ponovno vidim ravno v zdravstvu tisti problem, ki je izredno velik, namreč v tem trenutku res preveč zmogljivosti namenjamo covid bolnikom, čakajo vsi ostali in dokler ne bomo uspeli sprostiti tega deleža, imamo enostavno pred sabo res eno težko premostljivo težavo. In res, vsaj jaz osebno vem, da se bom cepil. Vem, da bom poskušal narediti, kar je v moji moči, da bi ljudje v to verjeli in prepričan sem seveda, da je to edina prava pot. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate postopkovni predlog? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospod minister, vseeno se bom še vrnil na strategijo, ki ste jo sprejeli. Kot sem že prej omenil, se predvideva različne faze cepljenja in različne skupine, ki se bodo cepile. Kar sem jaz – ali pa bom rekel, morda nisem prav pogledal, ampak ugotovil, da je v prvi fazi predvideno, da se cepljenje izvaja v bolnišnicah, na dvajsetih cepilnih mestih v bolnišnicah. Hkrati je pa predvideno, da se bodo najprej cepili oskrbovanci v domovih za starejše. Kar pomeni, da zdaj sta dve možnosti; ena možnost, ki jo razberem iz strategije je ta, da bo potrebno oskrbovance prevažati iz domov v bolnišnice. Druga možnost pa je ta, da bodo vzpostavljene mobilne enote, ki sicer v strategiji so zapisane, ampak šele v tretji fazi. V tisti fazi, ko bodo cepili izbrani zdravniki in da bodo cepilna mesta organizirana tudi v mobilnih enotah. Zato sem prej rekel, da je zelo pomembna, prvič, ta dobro oddelana izvedbena strategija in pa morda tudi ta komunikacija. Ker ko sem šel to prebrat, sem si razlagal na način, da se bo oskrbovance vozilo v bolnišnice, kar bi bilo slabo. To vsi vemo, da so to ostareli ljudje, ki pač težko prenašajo prevoz. In kot je tudi prej kolega Bandelli omenil, to je ena zelo pomembna tematika, ki nas še čaka. Zato v skladu s poslovnikom res predlagam, da se opravi splošna razprava na naslednji seji Državnega zbora.
Hvala lepa. Tudi o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Gospod Andrej Černigoj bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Jožetu Podgoršku. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Slovenija nima veliko žlahtnih kovin, ima pa po mojem mnenju količinsko in zelo tudi kakovostno zelo dober les. To lahko tudi imenujem zeleno zlato. Obenem bi rad poudaril, da ima tudi Slovenija zelo kakovostno pitno vodo, katero pa moramo zelo čuvati. Slovenija, kot sem že prej omenil, je zelo gozdnata država. V Evropi smo po gozdnatosti na tretjem mestu, takoj za Švedsko in Finsko. Približno milijon 200 tisoč hektarjev gozdov prekriva preko 58 procentov celotne površine naše ljube države, kar predstavlja, če se malo igramo s številkami, malo več kot pol hektarja na prebivalca. Če še gremo malo pogledat, je največ od vseh sosednjih držav okoli Republike Slovenije. Največji odstotek med gozdovi predstavljajo predvsem bukovi, jelovo-bukovi in bukovo-hrastovi gozdovi, ki so zelo primerni predvsem za proizvodnjo. Moram reči, da si zelo želim, da bi mogoče tudi kakšen korak naprej naredili, da bi čim več lesa proizvedli doma. Vrednost gozdarske proizvodnje v Sloveniji v letu 2019 znašala nekaj manj kot 550 milijonov evrov, vendar pa je naš gozd v zadnjih letih prizadelo kar nekaj naravnih nesreč; žled v okolici Postojne in tako naprej, lubadar po celi Sloveniji in tudi suša so poškodovali gozdove, da so bile potrebne velike sanacije, predvsem pa tudi sanitarne sečnje. Zanima me, gospod minister: Kakšna je zaloga lesa po regijah v Sloveniji? Kakšna je zaloga lesa glede na površino v primerjavi z drugimi državami? Za koliko je zaloga lesa padla približno od leta 2014 do danes, do leta 2020? Seveda nimamo vseh podatkov. Z vidika dobrega gospodarjenja me glede na predstavljene podatke zanima: Ali so kvote za sečnjo v slovenskih gozdovih po regijah ustrezne? Bi jih bilo po vašem mnenju potrebno zvišati ali znižati? Hvala vam za vaše odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Lep pozdrav, spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanke in poslanci! Slovenija je res z lesom bogata država in tudi v primerjavi z ostalimi državami v Evropski uniji je ena tistih, ki ima največjo lesno zalogo na enoto površine. Ravno tako tudi glede samega deleža, kar je gospod poslanec že omenil, smo tretja država v Evropi po deležu gozdov glede na celotno površino države – dobrih 58 procentov naše države pokrivajo gozdovi in imamo lesne zaloge okoli 356 milijonov kubikov v vseh teh gozdovih. Na hektar, ker bo verjetno lažje razumet te številke, na enoto površine, torej na en hektar, imamo okoli 303 kubike lesne zaloge. Vprašanje glede lesne zaloge po regije – mi oprostite, ker bom te številke prebral, ker so številke – so ravno tako vezane na posamezna gozdnogospodarska območja. Moram poudariti, da njihova teritorialna organiziranost ni enaka, kot je teritorialna organiziranost regij in zato imamo zbrane podatke po teh gozdnogospodarskih območjih. Največja lesna zaloga je v gozdnogospodarskem območju Slovenj Gradec, kjer govorimo kar o 390 kubikih na hektar. Torej imamo najbolj bogate gozdove. Sledi Nazarje – 373, Kranj – 369 kubikov na hektar, Maribor – 368 kubikov na hektar, Bled – 335 kubikov na hektar, Kočevje – 330 kubikov na hektar, Celje – 316 kubikov, gozdnogospodarsko območje Novo mesto – 313 kubikov na hektar, Postojna – 302 kubika na hektar, Murska Sobota – 283 kubikov na hektar, Brežice – 282 kubikov na hektar, Ljubljana – 279 kubikov na hektar, Tolmin – 248 kubikov na hektar in Sežana – 166 kubikov na hektar. V kolikor vas zanimajo tudi skupne količine, lahko tudi to še preberem, te podatke, ampak mislim, da je ta enota na hektar najbolj razumljiva, da se tudi najbolje primerja, ker tudi vsa gozdnogospodarska območja niso enako velika. Če se primerjamo z drugimi državami, lahko rečemo, da je, uvodoma sem že omenil, Slovenija ena od najbolj bogatih, ko govorimo o kubikih gozdno lesne zaloge na hektar, in sicer znotraj držav Evropske unije najbolj bogata, znotraj vseh držav Evrope kot kontinenta pa takoj za Švico. Švica ima letne zaloge okoli 348 kubikov na hektar, Slovenija 303 kubike na hektar, torej, druge države imajo manj, na primer Avstrija – 298 kubikov, Slovaška – 274 kubikov in Grčija so zgolj in samo 47 kubikov na hektar. Povprečna lesna zaloga v evropskih gozdovih pa znaša 163 kubikov na hektar. Zdaj moram ugotoviti, da ravno v teh kubikih na hektar je zelo pomembno, da vse lastnike gozdov motiviramo za to, da vlagajo tudi v gozdnogojitvena dela, kajti slovenskemu gozdu je čisto vseeno, ali v njem raste povprečno 303 kubike na hektar drv ali pa kvalitetnih gozdno lesnih sortimentov. Mi si želimo slednjega, da bi bilo čim več kvalitetnih gozdno lesnih sortimentov in zato tudi z veseljem vsi gremo vsako leto pogledat tudi borzo lesa tudi v duhu motivacije naših lastnikov, zakaj je potrebno delati v gozdu ne samo takrat, ko gremo sekat. V zadnjih letih od 2014 se je lesna zaloga v gozdovih povečala kljub ujmam, kljub žledu, podlubnikom, vetrolomu, in sicer za okoli 10 milijonov kubikov. Res je, da se je pa v teh letih rast lesne zaloge upočasnila. Glede kvote za sečnjo v slovenskih državnih gozdovih pa moram reči, da se kvote oziroma količine, ki jih lahko posekamo, vedno določijo na podlagi načrta za gospodarjenje z gozdovi in ravno v tem trenutku so odprti in bodo še nekaj mesecev v novem letu gozdnogospodarski načrti gozdnogospodarskih območij. Torej, desetletni načrti so sedaj odprti in bomo na podlagi tega presodili, ali je možen poseg v prihodnjem desetletju povečati ali zmanjšati. Imamo pa še eno omejitev, ki ji rečemo LULUCF, ki za našo državo določa nekje 6,3 milijone sečnje na leto.
Hvala lepa, gospod minister. Nadaljujemo z vprašanji. Gospa Lidija Divjak Mirnik bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport doktorici Simoni Kustec. Imamo težave s tehniko. Zdaj pa bo. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Lep pozdrav spoštovana gospa ministrica, kolegice, kolegi! Ja, tehnična težava je očitno, pa nič zato. Spoštovana gospa ministrica, moje vprašanje se glasi takole. Od začetka epidemije in vašega nastopa funkcije ministrice sem na vas naslovila več vprašanj, pobud, tudi prošenj, v katerih sem vas spraševala o stanju šolah, o izvedbi mature, o poteku izobraževanja na daljavo, o modelih izobraževanja v šolah, o enaki obravnavi učencev, o organiziranju šolske prehrane, o vračanju študentov v študentske domove, vnovičnem odpiranju šol, o izvedbi tekmovanj v času epidemije; skratka, kar nekaj vprašanj sem vam postavila. Na vse še sicer niste odgovorili, pa upam, da boste, ogromno je bilo tega. Vi ste še pred jesenskimi počitnicami zatrjevali, da bodo šole, vrtci, fakultete ostale odprte, dokler bodo to omogočale epidemiološke razmere. In kaj se je potem kljub temu zgodilo? Šole in vse ostalo ste seveda zaprli. Tega ni storila velika večina držav, ki je imela pravzaprav v tistem času podobno oziroma še mogoče slabšo to epidemiološko sliko, ampak okej. Vi ste se takrat odločili, da je šole treba zapreti in ste to storili. Razumem, da pri sprejemanju teh ukrepov seveda sledite epidemiološki sliki v državi, vendar kljub temu vas moram opozoriti, da ste vi ministrica za izobraževanje, znanost in šport. In vaša naloga seveda v skladu s tem je, da skrbite za vsa tri področja: izobraževanje, znanost in šport. In seveda tudi to je vaša naloga, da tudi v teh časih to izobraževanje poteka nemoteno, kvalitetno in enakopravno za vse. Ne glede na to pa ste se vi takrat odločili, da boste vse skupaj zaprli, tudi v tistih občinah, kjer pravzaprav še ni bilo niti okužb oziroma so bile te zelo nizke. Potem se je zgodila tista oddaja Tarča, kjer ste z nekimi grafi dokazovali, češ kako se okužbe med učitelji bolj širijo kot med preostalo populacijo. Kasneje se je seveda izkazalo, da tiste vaše trditve niso najbolj stale. Pa kljub temu. Stanje danes imamo, da imamo še zmeraj ogromno težav pri izvedbi izobraževanja na daljavo, preobremenjenost učiteljev, učencev, staršev, tehnične težave, tudi nepokritost z internetom, kar nekaj je pravzaprav teh težav. Zato moje prvo vprašanje: Kako torej zagovarjate, da zagotavljate enake možnosti oziroma primerljivo izobraževanje za vse učence in dijake?
Hvala lepa, gospa poslanka. Gospa ministrica, izvolite imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa poslanka Divjak Mirnik, hvala za vprašanje. Nekaj pojasnil bi vam želela predati v zvezi z vašimi vprašanji in pa tudi zahvalo za to res stalno skrb, ki jo izražate v odnosu do dela na našem resorju. Poglejte, zakaj sploh zaprtje, to je zelo pogosto vprašanje. Zakaj tako hitro in zakaj smo šli v takšno odločitev zapiranja šol in prehoda na izobraževanje na daljavo? Zdravstvena slika, epidemiološka slika pri nas res je bila zahtevna. Še dodatno je pa to zahtevnost pravzaprav potrjevalo samo dejstvo zmožnosti in usposobljenosti aktualnega zdravstvenega sistema, koliko pravzaprav pacientov je sploh možno uspešno predvsem bolnišnično oskrbeti. Temu dejstvu smo potem seveda morali na nek način prisluhniti tudi na našem resorju, na resorju, ki je v prvi vrsti resor, ki je najprej odgovoren za ljudi, ne samo za njihovo znanje, še pred tem tudi za njihovo zdravje. In glede na to, da smo in da še vedno imamo eno od najboljših evropskih izobraževalnih slik usposobljenosti za izobraževanje na daljavo, je tudi temu na nek način botrovala potem lažja odločitev, da je to v danih razmerah tisti najbolj optimalen način zato, da lahko zagotavljamo izobraževanje v celotni državi, v vseh regijah, v vsakem mestu, vsaki najmanjši vasi pod enakimi pogoji za vse. Vaše vprašanje: Kako ti enaki pogoji za vse potekajo? Povedala oziroma prenesla vam bom nekaj statističnih podatkov in pa tudi samih dejstev, iz katerih se da nekako sklepati najprej glede same opremljenosti z informacijsko-komunikacijsko tehnologijo za izobraževanje na daljavo sploh in pa tega, kaj smo v tem vsem vmesnem času od pomladi pa do tega trenutka in še naprej zagotovili za te namene. Potem seveda veliko govorimo, pa bom spet spomnila, tudi o stalni pripravljenosti in pa dodelavi strokovnih smernic, priporočil za izvedbo pouka na daljavo. Potem moram ponovno spet spomniti, da so v vsem tem vmesnem času potekala tudi številna izobraževanja, predvsem na ravni zaposlenih glede samega izobraževanja na daljavo. Skratka, izpostavljam tiste aktivnosti, tiste ukrepe, ki jih ves čas močno podpiramo, spodbujamo in pa tudi izvajamo, zato da res to izobraževanje na daljavo lahko teče na najboljši možni način in seveda pod enakimi pogoji za vse. Vsekakor se strinjam z vami, da prav vsi nimajo enakih pogojev za izobraževanje, tudi nikoli jih v resnici niso imeli. Tisto, kar pa je pravzaprav zdaj tudi na strani vseh nas, začenši s samo šolo, s posameznim učiteljem, ki prepozna tovrstne težave pri posameznem učencu glede izobraževanja na daljavo, pa je seveda, da je pri tem pozoren in da nekako se v tem smislu tudi odzove. Če ne gre drugače, tudi do točke na tej tako imenovani ravni države, ko preko predvsem Arnesa, kot rečeno, zagotavljamo tudi še vso potrebno dodatno pomoč glede opreme in stalih smernic, kadar je to potrebno. Nekaj podatkov, samo da spomnim; spomladi leta 2020 smo preko evropskega projekta SIO-2020 in preko našega javnega zavoda Arnes dobavili 9 tisoč 583 kosov IKT opreme, osebni računalniki so bili to, monitorji, prenosni računalniki, tablice, projektorji, potem z dodatnimi covid sredstvi, tudi evropskimi, šolam še dodatno 4 tisoč 193 računalnikov septembra letos, pa potem dodali še en milijon evrov spomladi Arnesu za infrastrukturo in za podporo elektronskim storitvam. Potem v septembru, oktobru smo uspeli iz integralnih sredstev vsem šolam za nakup IKT opreme dodanih še 3,2 milijona evrov zagotoviti, ta nakup izvajajo šole same. V septembru, oktobru smo potem tudi javnim univerzam iz integralnih sredstev namenili 0,6 milijonov evrov za IKT opremo, pa potem preko Arnesa skupaj s ponudniki telefonskih, torej mobilnih operaterjev [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospa ministrica. Časa vam je zmanjkalo. Gospa Lidija Divjak Mirnik, zahteva za dopolnitev. Izvolite.
Hvala lepa. Saj nič ne rečem, saj je pohvalno, da ste vso to IKT opremo in vse to, kar ste zagotovili. Sploh ni vprašanje, saj to je nujno, ker bi naj nudili vsem enake pogoje, pa seveda temu ni tako. Kar se mene tiče, je bolj ključno naslednje moje vprašanje: Ali ste se kdaj osebno vprašali, kakšne bodo posledice za generacije otrok in dijakov, tudi za tiste študente, ki ste jih čez noč vrgli iz študentskih domov, ne glede na to, kakšno socialno sliko imajo doma, in ne glede na to, kakšne možnosti izobraževanja imajo doma? Menim, da bodo te posledice škodljive in nepopravljive. Zato me zanima, prvič: Kako boste sanirali to škodo, ki je otrokom in dijakom že storjena? Drugič: Ali ste na ministrstvu pripravili modele, načrte, scenarije, kako se bodo stvari na področju izobraževanja pravzaprav vrnile v normalno takrat, ko bo to možno oziroma takrat, ko boste vi ocenili, da učenci spet lahko gredo v šole? Kar se mene tiče včeraj, ne jutri, ampak okej, to je samo moje skromno osebno mnenje. Še tretje moje vprašanje: Kaj ste naredili v zadnjem mesecu za boljšo izvedbo vzgojno-izobraževalnega procesa? Katere od modelov, ki jih je ministrstvo že predstavilo, predvidevate za naprej? Ker se namreč ministrstvo, ki je predstavilo nekatere modele, le-teh ni držalo, ampak je vse skupaj čez noč zaprlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Posledice te epidemije zanesljivo bodo vsekakor na polju vzgoje in izobraževanja tako kot prav v vseh ostalih podsistemih naše družbe. Predvsem jih bomo in jih že nosimo mi, kot ljudje, kot posamezniki, kot družba, kot skupnost, na koncu koncev pravzaprav tudi na nek način kot država. Zanesljivo na polju vzgoje in izobraževanja te posledice že zaznavamo in so logične na nek način. Izobraževanje na daljavo ni isto, kot je izobraževanje v šolah. Tudi izobraževanje v šolah, kadar to ne poteka pod optimalnimi pogoji, kadar imate veliko bolnih, recimo učiteljev, veliko bolnih otrok, ne poteka pod takšnimi pogoji kot sicer ob običajnih dnevih in pa tednih, mesecih, ko teh bolezni ni. Naj tukaj še enkrat ponovno spomnim na informacijo iz začetka letošnjega leta – januarja in februarja, so bili tedni, ko beležimo informacijo, da je 30 odstotkov vseh učencev oziroma učenk bilo doma zaradi tedaj tako imenovane bolezni gripe, ki tudi vprašanje, kaj je to že bilo takrat. Skratka, želim povedati, da vsekakor, ja, skrb mora biti in vsekakor je predvsem ta strokovno-pedagoški del tisti, ki posveča izjemno, izjemno veliko pozornost že sedaj temu, kje so ti manki, kaj je tisto, kar bo potrebno na dodaten način, ko se vrnejo otroci v šole, še doizobraziti oziroma utrditi tovrstna znanja. V tej luči tudi smernice, ki jih Zavod za šolstvo pripravlja skupaj z ostalimi strokovnjaki, katera snov in na kakšne načine se zdaj v času izobraževanja na daljavo osvaja, zato da bo to čim bolj uspešno. Skratka v tem smislu pravzaprav se ves čas neka stalna strokovna skrb namenja temu, tudi ocene, in iz tega ven tudi potem tako tekoče sprotne dodatne smernice, priporočila, kot seveda potem, ko se bomo vrnili nazaj na izobraževanje na daljavo, tudi malo boljše, trdnejše in pa bolj dodelane usmeritve te same vrnitve in pa osvajanja znanja. V luči tega sem sama tudi na predlog Strokovnega sveta za splošno izobraževanje podpisala tri sklepe: za osnovne šole, srednje šole in pa za glasbene šole glede enega samega ocenjevalnega obdobja. Danes so bile smernice, kako naj se v tem času to znanje na nek način preverja, zato da bo čim bolj, bom rekla, odraz teh nekih zahtevnih okoliščin in pa časa, v katerem se sedaj znanje osvaja. Kar se tiče modelov – ja, imate prav. Zdaj smo na modelu D. Ta vmesna stopnja, iti na model C, žal pač ni bila možna v danih razmerah.
Hvala, gospa ministrica. Gospa poslanka, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Seveda imam postopkovni predlog. Spoštovana gospa ministrica, verjamem, da vam ni prijetno poslušati teh vprašanj, ampak žal mi niste odgovorili na moje vprašanje niti na eno zelo konkretno, ker so bila vprašanja pravzaprav zelo konkretna. Ampak okej. O tem, kdaj se bodo šole odprle in kdaj se bo uveljavilo tisti model C ali kakšen drug mogoče, bo seveda treba spregovoriti na eni od naslednjih sej, seveda zato moj predlog, da o tem spregovorimo. Kar se pa tiče tega, kar ste dejali v mesecu januarju oziroma februarju; na začetku leta je bilo v razredu mojega mlajšega sina od 28 učencev v razredu 9 učencev in je izobraževanje potekalo normalno. Zdaj vprašanje, kaj je takrat že bilo, ne vem, ne morem soditi. Definitivno bi pa bilo smiselno o tem tudi sedaj razmisliti, ker škoda, ki se jo dela otrokom, je nepopisna. Pa ne govorim samo o tistih otrocih s posebnimi potrebami, govorim tudi o tistih otrocih, ki imajo, da rečem, odločbe, tudi vseh ostalih pravzaprav, tudi o nadarjenih. Otroci v tem trenutku stagnirajo, cele dneve so pred računalniki, kar je za njih slabo. Kako delajo – nekateri malo boljše, nekateri malo slabše, ker je to seveda tudi odvisno od učiteljev, odvisno je od tega, kako so se izobrazili na tem področju, in seveda tudi odvisno je od tega, koliko energije vlagajo v to izobraževanje na daljavo. Nečakinja je na gimnaziji dela cele dneve od jutra do večera, zato ker je pač na gimnaziji, ki je zelo zahtevna. Tako pač je. Če je to dobro, da ali ne, za njo, o tem seveda lahko razpravljamo. Kljub bi temu želela odgovor na to, kakšen načrt imate, kaj bomo storili s temi otroci, da ne bodo generacije tiste, ki bodo pravzaprav zelo – in že so zelo – oškodovane, ker namreč to pomeni, da jih izgubljamo in to zelo dosti. Ne bom tudi šla na to, da še zdaj ne vemo, kaj bo z maturo. Že lani sem vam to predlagala, letos še tudi nimam odgovora, kaj bo s to ljubo maturo, na kak način bo prilagojena, ker ko se pogovarja s profesorji, ki učijo dijake, se pravi maturante, ki bodo šli na maturo, jih polovica pove, da je polovica dijakov depresivnih, druga polovica pa je prepričanih, da bo maturo padla. Mogoče bi bilo smiselno razmisliti o tem, da se otrokom omogoči normalno izobraževanje, ki lahko poteka samo in izključno v šolah. Tu je namreč tudi socializacija, tu so stiki, tu so vse stvari, ki razvoj otrok kot takšen podpirajo. Ampak okej. Tega mi niste povedali. Upam, da mi boste to vsaj v pisnem odgovoru dali. Spoštovana podpredsednica, predlagam pa, da o mojem vprašanju seveda odločamo na eni od naslednjih sej. Hvala.
Hvala lepa. O vašem vprašanju bomo odločali v okviru glasovanj v četrtek. Nadaljujemo. Gospod Jože Lenart ima besedo. Postavil bo vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala, predsedujoča. Veliko vprašanj naslavljamo v teh dneh na vas, spoštovani minister, kar je seveda razumljivo glede na zatečeno stanje, ki se nanaša na zdravje. Glejte, zaposleni v zdravstvu in tudi v domovih za starejše osebe so v času epidemije v nezavidljivem položaju. Že pred epidemijo je v teh dejavnostih primanjkovalo kadra za zagotavljanje normalnega dela. Sedaj poteka delo v izrednih razmerah, saj je Vlada med poletjem zaspala oziroma se ukvarjala tudi z drugimi stvarmi. Niste pa pristopili k pripravi na drugi val, ki je bil napovedan, kljub vašim zagotovilom, da boste to storili. V Listi Marjana Šarca smo vas tudi večkrat opozorili, da morate pripraviti načrt za nemoteno delovanje zdravstva, tudi v primeru ponovnega vala epidemije. Pa vendar, je situacija vladi Janeza Janša ušla izpod nadzora. Ne samo utrujeni, izčrpani, ponižani, sedaj že na robu potrpežljivosti, to se v zadnjem času sliši iz vrst zaposlenih v zdravstvenih domovih in za starejše. Še več, ne gre, če ne gre drugače, bomo ustavili delo, pravijo v Sindikatu zdravstva in socialnega varstva. Opozarjajo, da kljub prekomernemu delu v izrednih razmerah niso izpolnjene obveznosti vodstva zavodu oziroma Vlade po sprejetih ukrepih PKP-jev. Vlada ni našla načina, kako poplačati nesebičnost in ves trud teh zaposlenih. Veliko od teh zaposlenih namreč še vedno ni dobilo ne dodatka za delo v rizičnih razmerah, ne covid dodatka za delo v drugem valu, čeprav že skoraj 9 mesecev, še intenzivneje pa vsekakor zadnja dva meseca, delajo in so na robu zmogljivosti. Če bi v poletnih mesecih pripravili regijske bolnišnice za zdravljenje covid bolnikov, bi bili tako bolje pripravljeni, če bi se tri mesece pripravljali in usposabljali zdravstvene delavce in dodatne pomožne kadre. Zdaj pa imamo zdravstveni sistem, ki je na kolenih, zdravstveno nego, ki ne zdrži pritiska, in tempirano bombo v DSO, kjer je kader prav tako na robu zmogljivosti, opozarja stroka iz vseh strani. Na drugi strani pa smo priča opozorilom stroke, da je odkritega bistveno manj raka, odpadajo ključni preventivni programi za zgodnejše odkrivanje te nevarne bolezni. Čakalne vrste za specialistične obravnave se bodo podaljšale in tako dalje. Spoštovani minister: Kako se izvajajo in kako so učinkoviti kratkoročni ukrepi na kadrovskem področju v zdravstvu? Ali vidite izhod za izboljšanje? Kakšne ukrepe pripravljate za dolgoročne rešitve na tem področju? Zaposleni v zdravstvu in domovih za starejše pričakujejo jasen odgovor, saj ste jih v tej situaciji postavili v nezavidljiv položaj in morajo videti luč v tunelu, drugače bodo izgubili upanje [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Vaš čas se je iztekel, gospod poslanec. Gospod minister, izvolite.
Ponovno hvala za besedo in seveda tudi za vprašanje. Pozdrav vsem prisotnim! Že večkrat sem poudaril, seveda, mi smo z epidemijo pač naleteli na nepripravljeno zdravstvo in tudi domove. Že vrsto let čakamo na Zakon o dolgotrajni oskrbi, že vrsto let opozarjamo na kadrovsko problematiko izven epidemije in če kdo misli, da lahko kadrovsko problematiko rešimo v dveh treh mesecih, preko poletja, se pač žal zelo moti. Gre za visoko specializirano delo, ki potrebuje dolgotrajno šolanje, potrebuje ljudi, seveda, ki se za to tudi odločajo in želijo na tem področju delati in tu kratkoročno, seveda, se ne da bistvenih premikov narediti in v tem lahko takoj rečem, da lahko na to pozabimo. Smo sprejeli nekaj ukrepov, ki naj bi k temu stanju pripomogli, prispevali k izboljšanju, delno tudi so. Namreč, treba je vedeti, da problem covida in epidemije je zelo trd oreh tudi za bistveno bolj učinkovite in bolj sodobne zdravstvene sisteme. Pred kratkim so 200 bolnišnic v Združenih državah zaprli. Že v spomladanskem delu je kar nekaj zdravstvenih sistemov v celoti počepnilo in če danes gledam na to, da imamo izredno zahtevno epidemiološko situacijo in da zdravstveni sistem še vedno deluje in sprejema bolnike – ja, sem pač hvaležen vsem, ki delajo na tem področju in ki so zaslužni za to, da ni prišlo do zloma zdravstva tudi v tej situaciji, do zdaj. Tudi pri domovih, že Računsko sodišče je opozarjalo v svojem poročilu, da se ne zaposluje ljudi na socialnem delu, na osnovni oskrbi, ampak so tam izrabljali ali pa uporabljali zdravstvene delavce za vsa dela in delali z mankom delovne sile. Zakaj je velik problem predvsem tudi pri zdravstveni negi, pa naj bo to v domovih ali bolnišnicah? Se pravi, zaradi odnosa družbe do teh delovnih mest, pa naj bo to za plačilo, ali na katerem koli drugem področju. Zato ukrepi, se pravi, kaj je možno, kratkoročno. Kratkoročno je sigurno spoštovanje ukrepov in zmanjševanje epidemije oziroma obvladovanje, da bodo in domovi in seveda tudi zdravstveni delavci bistveno manj obremenjeni s temi bolniki, ki so zdaj dodani poleg vseh ostalih, ki potrebujejo zdravljenje. To je prvo. Drugič. Seveda vedeti moramo, da tudi ob močno razširjeni okužbi – vsak 25. prebivalec naj bi bil okužen –, so številne okužbe tudi znotraj zdravstva in med zdravstvenimi delavci. Samo v zadnjem tednu mislim, da je bilo tisoč 238 okužb med njimi, kar pomeni bolniške, kar pomeni izolacije, karantene in seveda tudi manjše število zaposlenih. Se pravi, kratkoročno obvladovanje epidemije- Potem ukrepi, ki smo jih že sprejeli v domovih, so bila zagotovljena dodatna sredstva za dodaten kader. Žal ga ni kje vzeti. Potem v bolnišnicah. Prerazporejali smo specializante, vključevali koncesionarje, zapirali manj nujne dejavnosti, recimo, nenujno preventivo na primarnem nivoju, da bi lahko na osnovi tudi predlaganega paketa zakonodaje v PKP te ljudi premeščali na zahtevnejša delovna mesta in razbremenjevali vse ostale. Je pa seveda nekje meja, do kje se to da delati in početi in rešiti problema pomanjkanja kadra tudi na ta način seveda v celoti ni možno. Dolgoročno je izboljšanje pogojev, da bodo ti poklici postali tudi za mlajše ljudi zanimivi. Vemo, da za družinsko medicino se pač specializanti oziroma mladi zdravniki v bistveno manjši meri odločajo, kot je na razpolago mest za specializacijo, zato ker so preobremenjeni, ker so preslabo plačani, ker ne morejo napredovati i tako naprej. Potem seveda nujne reforme in še nekaj, ker mi časa manjka. Vedeti moramo, da smo vzpostavili tudi nek mehanizem nagrajevanja bolj obremenjenih. Ne bom zdaj o tem, ali je vedno pravičen ali nepravičen tudi na mikro nivoju, kjer se odloča, kdo in na kakšen način bo to prejel. Je pa moje mnenje, da na določeni točki tudi finančna kompenzacija preutrujenosti ne more nadomestiti in če tam ljudi ni, seveda trpijo redni programi, ki so pa trpeli že pred obdobjem epidemije.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Seveda, kratkoročno drugega kot obvladovanje epidemije in s tem zmanjšanje pritiska na bolnišnice verjetno v tem trenutku ni izbire in zato držimo pesti. Za dolgoročno pa sem le pričakoval neke bolj konkretne odgovore, ki jih tudi prejšnje vlade niso znale reševati. Vemo, da Slovenija daje v tej porazdelitvi BDP le cirka 8 procentov za zdravstvo. Naše sosednje države, Avstrija in Nemčija, nad 10 oziroma nad 11 procentov, seveda pri enkrat višjem BDP, doseženem tudi na prebivalca. To so strašno velike razlike. Iz tega si želim, da le tukaj podate dodatno pojasnilo: Kaj na tem področju razmišljate v tej porazdelitvi, ali se da kaj napraviti? Ker drugače vemo, da za investicije in to opremo bistveno zmanjkuje. Seveda pa razmišljam tudi v tej smeri oziroma pričakujem od vas, da verjetno tudi ob taki porazdelitvi, samo 8 procentov BDP, to, kar v Sloveniji dosegamo, da je samo javno zdravstvo tisto, s katerim smo lahko to dosegali oziroma zdaj dosegamo to obvladovanje. Druge države, če bi imele samo toliko na razpolago sredstev – vprašanje, če bi to zmogle z drugimi sistemi. Zato tudi želim vaše mnenje: Ali boste naprej varovali to javno zdravstvo glede na to, in da se lahko tudi v bodoče pričakuje ponovno takšne razmere? V zdravstvu nihče ne more zagotavljati, da tega ne bi bilo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Mislim, da se je izkazal kot učinkovit v tem primeru tudi javni zdravstveni sistem kljub vsem pomanjkljivostim, na katere opozarjamo že vrsto let znotraj zdravstva. Mi smo v letošnje letu, si upam reči, v veliki meri in odpravljali anomalije prejšnjih let, vsaj kar se tiče upoštevanja plač v cenah storitev, z aneksom k splošnemu dogovoru in zagotavljali boljše materialne pogoje. In bi si upal trditi, da bo v začetku drugega leta več bolnišnic uspešno poslovalo kot v lanskem letu brez epidemije na osnovi vseh ukrepov, ki smo jih v letošnjem letu dali in zagotovili sredstva za javne zavode. Na drugi strani je pa to dejstvo, da države, s katerimi se primerjamo, dajejo tudi po dvakrat več denarja na prebivalca. Tudi recimo sosednja Avstrija. Pa verjemite, tudi v Avstriji so še malo nazaj zdravniki in vsi zaposleni v zdravstvu opozarjali pred sproščanjem ukrepov, da ne bi prišlo do zloma zdravstvenega sistema. Tudi tam ni večjih rezerv. Razlika pa je v tem, da je potrebno res vložiti več denarja v zdravstvo, ne samo v plače, ne samo v to, ampak prvič v več delovnih mest, v boljše pogoje dela, v možnosti razvoja. Namreč, vedeti moramo, da mladi zdravnik, ki se je šolal 15 let, želi napredovati na tem mestu in če nima teh pogojev, se odloča za odhod, medtem ko nekateri na nižjih nivojih odhajajo iz poklica. Zato je reforma potrebna, o kateri že 20 let ne najdemo konsenza. Drugič, seveda tudi boljše financiranje. Jaz bi bil sila vesel, da bi predlogi, kot so povišanje, ne vem, prispevne stopnje za zdravstvo, kjer smo podpovprečni napram EU, bilo prava pot glede na to, da je to tudi najbolj solidaren način zbiranja denarja. Žal seveda smo bili večkrat neuspešni. Poglejte, če ne bi verjel, da bomo uspeli vsaj kakšen korak naprej narediti, se verjetno ne bi odločil in tudi danes ne bi na tole vaše vprašanje odgovarjal, ker me tu ne bi bilo. Tako žal se res zdravstvo sooča že predolgo z razpravami, z različnimi pogledi in na drugi strani, to, kar sem že večkrat rekel, da imamo javnega zdravstva iz tega naslova vsak dan manj. Upam, da se to ne bo zgodilo.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Lenart, imate postopkovni predlog? Izvolite.
Nekako razbiram, da model nekega uspešnega sistema, kot omenjate Avstrijo, imamo in se je treba zgledovati po tem, tako nekako tudi razumem ta vaš odgovor. Verjetno ne samo Avstrija, tudi kakšna druga država. Glede na aktualnost tega področja, kjer lahko pričakujemo, da se že dalj časa ne bo umirjalo, in tudi s temi zamudami reform predlagam potem tudi splošno razpravo na eni od naslednjih sej oziroma na naslednji seji. Kajti, mislim, da bo tudi že takrat ta tema aktualna. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek v okviru glasovanj. Nadaljujemo. Primož Siter ima besedo. Postavil bo vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi, minister, pozdravljeni! Od prvega začetka oziroma od prvega zaprtja družbe zaradi preprečevanja širjenja okužbe s covid-19 do danes je od vseh gospodarskih panog bržkone najbolj prizadeta ravno uprizoritvena. Podjetja, ki se ukvarjajo z uprizoritveno dejavnostjo – in zelo pomembno! – z njimi povezani mnogi samozaposleni, so s protikoronskim ukrepom prepovedi javnega zbiranja prvi ustavili svoje dejavnosti. Sedaj v tem času, ko je panoga zaprta, poročajo tudi o 98-odstotni izgubi sploh priložnosti za opravljanje dejavnosti in bodo bržkone zadnji, ki bodo svoje kolesje lahko zagnali. S podjetji, ki izvajajo uprizoritveno dejavnost, to je pa naslednji križ pri tej zgodbi, pa najbrž sodeluje tudi največji delež samozaposlenih ali drugače prekarno zaposlenih delavcev. Kolaps sektorja se je tako v njihovem primeru zelo brezsramno prevaja v neposredno grožnjo njihovemu socialnemu položaju, preživetju, ponoven zagon delovnega procesa pa je popolnoma odvisen od teh uprizoritvenih podjetij, s katerimi sodelujejo, panoga je pa še vedno in cel čas na kolenih. Po nekih najbolj optimističnih napovedih epidemiološke stroke bi javne prireditve in z njimi vštric uprizoritveni sektor lahko znova zaživele, pa to je sedaj res zelo optimistična napoved, normalno zaživele poleti 2021, to je optimistična napoved, realna je lahko še slabša in se ta tišina v uprizoritvenem sektorju podaljša še naprej. Zato v zvezi s tem zatečenim stanjem minister vas sprašujem, najprej: S katerimi ukrepi je MGRT doslej zagotovil preživetje v uprizoritveni dejavnosti oziroma blažitev posledic pri podjetjih v uprizoritvenem sektorju? Kako zdaj ko lahko gledate za devet mesecev nazaj, ocenjujete uspešnost ukrepov – katerikoli so že bili? Drugič isto vprašanje za naprej: S katerimi ukrepi bo ministrstvo zagotavljalo preživetje podjetij in panoge uprizoritvene dejavnosti v prihodnje glede na predvideno epidemiološko sliko? Vprašanje o samozaposlenih, ki so pravnoformalno tudi nekako podjetja in zato spadajo tudi pod vaš dežnik: S katerimi ukrepi je MGRT doslej zagotovil preživetje samozaposlenim v uprizoritvenim sektorju in s katerimi ukrepi bo ministrstvo zagotavljalo preživetje teh samozaposlenih v uprizoritvenih dejavnostih v prihodnje glede na predvideno epidemiološko sliko? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani gospod poslanec Primož Siter, spoštovani Državni zbor! Hvala za vprašanje. Do sedaj sprejeti interventni zakoni so bili usmerjeni predvsem na – splošno govorim, ne samo za to vrsto industrije – ohranitev delovnih mest in zagotavljanje likvidnosti gospodarstva. Ključni ukrep za ohranitev delovnih mest je bil na tem področju subvencioniranje skrajšanega delovnega časa, povračila nadomestila za čakanje na delo, za samozaposlene izredna pomoč v obliki univerzalnega mesečnega temeljnega dohodka. Ta zadeva se nanaša in smo posebej naredili za tiste samozaposlene, ki niso zajeti v instrumentu čakanja na delo. Ta instrument traja in ga ima vlada možnost podaljšati in bomo to tudi naredili, če bo potrebno, do poletja naslednjega leta. Za zagotavljanje likvidnosti pa so bila omogočena državna poroštva SID banke za kredite, možnost odloga davkov in odplačila kreditov ter brezobrestni likvidnostni krediti iz Slovenskega podjetniškega sklada in Slovenskega regionalnega razvojnega sklada iz Ribnice. V šestem protikoronskem paketu, ki je bil sprejet konec novembra 2020, pa je bilo omogočeno tudi delno kritje fiksnih stroškov. Kombinacija vseh teh ukrepov, ki so primerljivi z ukrepi po drugih državah članicah Evropske unije, omogočajo preživetje podjetij ter ohranitev delovnih mest. PKP7 – zadevamo se, da je še vedno kje kakšna črna lisa oziroma da je kdo izpadel. V pripravi je ta sedmi paket, katerega glavni cilj je omiliti in zmanjšati posledice epidemije na področjih gospodarstva, dela in delovnih razmerij iz socialnega varstva ter zdravstvenega varstva. Osnutek predloga zakona je minuli vikend obravnaval tudi Ekonomsko-socialni svet. Predviden je sprejem do konca leta 2020. Z vidika pomoči dejavnosti industrije srečanj pa je v osnutku predloga tega zakona predvidena sprememba oziroma dopolnitev za dejavnosti, ki so jim upadli prihodki od prodaje, in to za več kot 70 odstotkov. To se nanaša, če prevedem, na dejavnosti, ki so bile zaprte, in v tej industriji srečaj je to podobno, če rečem, kot v gostinstvu, turizem enako. Takšen visok upad prihodkov imajo, se pravi še enkrat, dejavnosti, ki jim je bilo z odlokom prepovedano delo oziroma ponujanje blaga in storitev potrošnikom, se pravi turizem, gostinstvo, industrija srečanj, trgovina – v enih delih. S predlagano spremembo se določa, da je višina nekritih fiksnih stroškov do dva tisoč evrov mesečno na zaposlenega ali na samozaposlenega oziroma družbenika, delničarja, ustanovitelja zadruge ali zavoda v upravičenem obdobju, torej zadnji kvartal 2020. Kot zaposleni se štejejo tako zaposleni s pogodbo o zaposlitvi za nedoločen čas in zaposleni za določen čas. Se pravi, uporabljamo sedaj v novem zakonu termin zaposleni. Ne ločujemo tega, ampak ugotavljamo samo povprečno število zaposlenih. Prav ta ukrep je še posebej namenjen z vaše strani omenjenemu področju, saj gre za del gospodarstva, ki je poleg turizma in gostinstva najbolj prizadet, tako kot ste povedali. Še naprej si bomo prizadevali, da pripravimo prilagojene ukrepe za posamezne dele gospodarstva, predvsem pa tudi, da zagotovimo čimprejšnji zagon dejavnosti za vse sfere na ustrezen in varen način. Hvala.
Hvala lepa. Primož Siter ima besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala lepa. Moram vas, minister, v bistvu dopolniti. To ni panoga, ki je izgubila največ, to je v bistvu panoga, ki je izgubila vse, in to je tudi glavna karakteristika tega uprizoritvenega sektorja oziroma industrije srečanj, kot ji sami rečete. Za razliko od večine drugih dejavnosti je ta popolnoma na kolenih. V tem času so se, se pravi v teh zadnjih osmih, devetih mesecih, so se na ministrstvo obrnili tako predstavniki podjetij, ki delujejo znotraj tega sektorja, kot tudi samozaposleni in so klicali po takšni ali drugačni pozornosti in pomoči. Najbolj zaskrbljujoče je seveda stanje samozaposlenih, ki so, da rečem, na dnu te prehranjevalne verige. Tehnično so to podjetja. Od pomladi so bili izključeni iz PKP paketov, za jesen pa izenačeni z drugimi branžami, ki niso utrpele toliko škode. Tako je moje vprašanje: Ali dejansko razumete specifiko te panoge in problematiko tega, da se vseeno enači samozaposlene v tej panogi s samozaposlenimi v drugih panogah, ki niso toliko utrpele, in pomembnost tega, da se jih dejansko obravnava posebej, z vsemi značilnostmi? Dejstvo je, da je ta panoga v celoti na kolenih, v celoti je ugasnila, da so to ljudje, ki so v celoti na cesti, da so to podjetja, ki so v celoti na kolenih. Dvomim, da bi redkokatero podjetje v tej branži ali pa posamezni samozaposleni imel toliko na računu, da bi lahko celo leto ali pa leto in pol te krize preživel brez posebnih dodatnih pretresov. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala. Nekaj panog je, ki so popolnoma zaprte, in ta panoga je ena od njih. Kakorkoli temu rečemo, je situacija težka. Če ne smeš delati, ne moreš ničesar pridobiti. Vendar smo za to panogo, ki pa ni sestavljena samo iz samozaposlenih – s tem se morava oba strinjati. Se pravi, gre v tej industriji srečanj tudi za podjetja, ki imajo več zaposlenih, ampak so najbolj prizadeti spet zato, ker so najbolj ranljivi ti, ki so samozaposleni. Ta ukrep univerzalnega temeljnega dohodka pokriva to zgodbo socialne varnosti. Traja do konca letošnjega leta in Vlada ga ima možnost podaljšati za 6 mesecev. To bomo tudi naredili. Se pravi, da krijemo hrbet in omogočamo preživetje samozaposlenim. Je pa v PKP7 še nekaj idej, ki jih želimo narediti. Ne gre se zdaj samo za to, da panogi omogočimo preživetje, mi moramo ustvariti pogoje, da bomo že v tem vmesnem času panogi omogočili, da bo začela aktivno tudi izvajati svojo dejavnost. Ena od idej je sofinanciranje hitrih covid testov, da se ta dejavnost lahko na nek drugačen način tudi izvaja. Povedati moram še, da smo tukaj posebno aktivni in sodelujemo z vsemi deležniki s področja preko Sveta za turizem, v katerem je tudi predstavnik industrije srečanj. Tukaj skupaj iščemo rešitve zato, ker so inovativni, ker iščejo možnost, na kakšen način bi v teh oteženih pogojih delali. In na tej strani bo s strani države definitivno pomoč, da zagotovimo sredstva za to, da se bodo aktivnosti, ki se bodo izvajale, izvajale na varen način. V vsakem primeru lahko rečem to, da bomo nadaljevali s tem varovanjem delovnih mest v tej panogi, ob tem da bomo iskali tudi rešitve za pomoč podjetjem in tudi samozaposlenim. Ampak še enkrat, gremo po vrsti: imamo samozaposlene espeje, imamo espeje, ki imajo več zaposlenih, imama mala, srednja in pa tudi malo večja podjetja, ki pa imajo mešano zgodbo dejavnosti in ena od teh je v tem delu. Sam sem se večkrat srečal s predstavniki industrije srečanj, ne rečem, da smo rešili vse probleme, ampak lahko pa zagotovim, da smo naredili vse, da bo ta panoga vsaj preživela in tako bo tudi v bodoče. Še naprej jih bomo poslušali in poskušali sugestije upoštevati v ukrepih, ki jih pripravljamo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Kolega Siter, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Državni zbor bom seveda prosil, da opravi razširjeno razpravo na to temo in utemeljim, zakaj. Prireditvena panoga, kot sem že rekel, je – kot se bržkone oba strinjava, minister – ključni del slovenskega gospodarstva, je pomemben dejavnik tako v turizmu kot ima svoj izjemen prispevek v kulturi. Tukaj govorim od majhnih lokalnih prireditev pa do nekih največjih svetovnih festivalov. Slišim, da ste, minister, celo sami MetalDays v Tolminu obiskali – recimo, ena taka prireditev, ki živi celotno regijo. Pa od majhnih gasilskih veselic v neki vasi, pa do nekih avantgardnih umetniških performansov, vse to pokriva ta uprizoritveni sektor. Ta panoga je na kolenih, izvajalci, tehnično osebje, podjetniki, ki stvari organizirajo; skratka panoga je v kolapsu ravno zaradi te specifike, ker tako zaposleni, samozaposleni in podjetniki poročajo o 90 plus procentov upada dejavnosti in prihodkov. Dodatni udarec tukaj pa je tudi dejstvo, da je ta panoga prekomerno ali pa bolj kot katerakoli druga prekarizirana, v njej je malo, nekaj ste rekli, da ja, ampak vseeno malo število proporcionalno zaposlenih ljudi, ki bi jih skozi krizo reševalo, recimo, nadomestilo za čakanje na delo ali pa neki drugi ukrepi iz tega naslova. Tukaj so glasbeniki, igralci, tonski tehniki, lučkarji, producenti, podjetniki, ki to organizirajo in tako naprej in tako naprej. Vsi v bistvu štejejo drobiž za preživetje, zalog je pa zmanjkalo in je kriza za njih v bistvu najdaljša. Kot družba, kot država bomo potrebovali jasno strategijo, kako specifično obravnavati to panogo, kako jim pomagati, ne samo preživeti zdaj te mesece, ko nimajo prihodkov, ampak kako se pobrati v času čim prej, mogoče že v času, ko se od epidemije šele poslavljamo, da ne bodo čakali čisto do konca. Moj poziv je, če je to PKP7 ali katerikoli drug ukrep, ki bi tukaj prišel tej panogi nasproti, takšne rešitve pozdravljam, ampak treba jih je slišati. Vem, da se in samozaposleni in ti podjetniki iz industrije srečanj obračajo na vas. Moj poziv je, da jih slišite, poziv Državnemu zboru pa, da na to temo opravi širšo razpravo in poskuša prispevati k rešitvi torej uprizoritvene dejavnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek v okviru glasovanj. Poslanec Boštjan Koražija bo predstavil ustno vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. V razpravi je Predlog sprememb in dopolnitev Resolucije o nacionalnem programu razvoja prometa v Republiki Sloveniji za obdobje do leta 2030. V tem predlogu sprememb se spreminja čas izvedbe hitre ceste Ptuj–Markovci, torej v bistvu ptujske obvoznice. V sedanji resoluciji je izvedba predvidena po letu 2025, v predlogu sprememb, o katerem pa se tudi razpravlja, pa je za ta odsek ceste zabeležena izvedba po letu 2028. Pripombo s tem v zvezi smo posredovali tudi županom Spodnjega Podravja – ne vem, če ste dobili, upam, da ste dobili, minister, 11. 12. – , da je namreč za nas, ki tam živimo, takšna sprememba povsem nesprejemljiva, še zlasti za ljudi, ki bivajo neposredno ob Ormoški cesti, ki nosi vso težo prometa proti Ormožu. Če se torej hitra cesta zgradi do Markovcev, potem bodo navezovalne ceste ozko grlo, kar bo pomenilo še več prometa in še bolj obremenjeno okolje. Zato vas kot ministra za infrastrukturo sprašujem: Zakaj je v predlogu sprememb prišlo do tega zamika oziroma do spremembe tega datuma izvedbe po letu 2028 za odsek Ptuj–Markovci? Ali to pomeni, da bomo na obvoznico čakali še dodatnih 10 ali več let? Tak zamik zavestno krši dogovor, ki ga je vaše ministrstvo, skupaj z Darsom, DRSI in prizadetimi občinami podpisalo leta 2018, 11. julija, da bo cesta Ptuj–Markovci končana najkasneje v 30 mesecih po izgradnji ceste Ormož–Markovci. V tem novem obdobju pa bosta odseka cest Ptuj–Spuhlja in Spuhlja–Markovci v uporabi tudi za tovorni promet. Ker je za cesto Ormož–Markovci predvidena izgradnja do konca 2024, je torej najpoznejši možni datum zaključka izgradnje ceste Ptuj–Markovci leta 2027. Zanima me: Ali nameravate enostransko odstopiti od podpisanega dogovora? V tem primeru me zanima: Ali ste seznanjeni s tem skupnim predlogom in ali ga podpirate? Izhajajoč iz tega: Ali bo država sledila predlogu poenotenja lokalne skupnosti iz južnega Podravja o izločitvi variante S4, kot ji delavno rečemo v tem gradivu? Lokalna skupnost in tudi župani so se poenotili za varianto S5 – ne vem, če ste seznanjeni, mislim, da ste bili seznanjeni s tem. Pa me zanima: Kakšno je vaše mnenje glede tega? Toliko zaenkrat. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Hvala gospodu poslancu za zastavljeno vprašanje. Končno smo pripeljali pod to vlado situacijo tako daleč, da smo se nekje junija meseca sestali v Ormožu z vsemi župani in z vsemi poslanci in rekli, da hitra cesta Ormož–Ptuj potrebuje takojšen zakon oziroma vsa problematika je odveč in gremo naprej. Ta trenutek naj vam povem, da je v postopku že druga faza razpisa za odsek Ormož–Gorišnica, Gorišnica–Markovci. O tem, kar se je prej pogovarjalo 15 let, smo zdaj končno to realizirali in končno bomo kmalu začeli z deli. Torej, v začetku naslednjega leta računam, da bo Dars zaključil postopek javnega naročanja, da ne bo posebnih pritožb. Tukaj gre za odsek, ki je vreden preko 30 milijonov evrov. Torej druga faza razpisa pa pomeni samo še cena, kdo je najboljši ponudnik. Potrebujemo pa še seveda gradbeno dovoljenje, ampak ne čakamo vedno na gradbeno dovoljenje in potem šele začnemo z razpisom, ampak to delamo vzporedno, zaradi tega ker privarčujemo na času. Vi zdaj sprašujete v bistvu o tem zadnjem odseku Markovci–Ptuj. Tukaj naj vam povem, da sem seznanjen s problematiko, kaj to pomeni, če pride do tega zamaška na Puhovem mostu. Obljubim vam eno stvar, da do tega zamaška tam ne bo prišlo, da Puhov most ne bo glavno izhodišče potem v nadaljevanju, ampak da je potrebno dobiti ustrezno varianto. Variant je bilo več, obravnavanih je bilo pet potencialno izvedljivih variantnih rešitev nove cestne povezave. Varianta je bila SS sever Zlatoličje, varianta F4 in varianta, ki se začne v razcepu Draženci in tako naprej, varianta S5, ki se začne v AC razcepu Draženci, varianta J2 jug, ta varianta se začne s premo v AC priključku Lancova vas. Seznanjen sem tudi s tem pismom županov, smo ga prejeli, smo ga dobili. Naj povem, da v tej komisiji aktivno sodelujemo z vsemi župani, trenutno pa naj povem, da se pridobivajo smernice nosilcev urejanja prostora, na podlagi katerih bo pridobljeno več informacij, da bo mogoče določiti predvidoma tri različne variante – sprva, kajne – poteka trase, ki bojo potem tudi vključene v samo študijo variant. Najustreznejša varianta trase bo torej določena na podlagi preveritev in predlogov v okviru študije variant. V usklajevanje rešitev v postopku priprave DPN je vključena tudi medresorska delovna skupina. Član te medresorske delovne skupine je tudi moj državni sekretar Aleš Mihelič. Aktivno sodeluje tudi noter Ministrstvo za okolje in prostor, tudi Dars in verjamem, da bomo v doglednem času dobili pravilno oziroma ustrezno varianto. Ne bom trdil, da je najboljša varianta ta, ki so jo predstavili župani. Seznanjen pa sem s problemom, če je to varianta po Naturi, se pravi J2, to je ta južna varianta. Seznanjen sem s finančnimi sredstvi, ki pomenijo, da gremo v vkop, in tudi problematiko, če gremo v S5, se pravi okrog. Verjamem, da bomo dobili ustrezno varianto in potem zakoličili hitro cesto tam, kjer je to najbolj potrebno oziroma najbolj ustrezno in tudi najhitreje izvedljivo. Od nobenega sporazuma ta vlada ne odstopa in trdim, da bomo v roku 30 mesecev po izgradnji Gorišnice začeli drugo zgodbo in tukaj dobili ustrezno rešitev. Tega, kar je v sporazumu, se bomo pač držali. Teh 30 mesecev je bilo obljubljeno že v preteklosti, s tem sem seznanjen že od junija meseca, ko sem bil pri županih, in to bomo izvedli, gospod poslanec. Tu sploh še ni nobene težave. Vsekakor Puhov most ne sme postati zamašek na oni strani Ptuja in potem širiti težavo naprej, ampak moramo ustrezno to zgodbo rešiti. Zagotovo se bo zgodba ustrezneje rešila, če bomo mi čimprej začeli in potem tudi civilne iniciative ne bodo imele v uvidu le parcialnih rešitev, ampak bomo mi to zgodbo ustrezno rešili, če bomo čim prej začeli z gradnjo Ormož–Markovci, Markovci–Gorišnice.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, še enkrat hvala za besedo. To ste zdaj dobro izpostavili zadevo, ko ste bili v Ormožu, so tudi mediji poročali v tej smeri, kot da ste bili bolj naklonjeni tej južni varianti. Zdaj ne vem, če sem prav razumel celo situacijo. Ko ste pa prej omenjali ta odsek Ormož–Markovci, ki naj bi bil končan v teh letih 2021–2024. Prav zaradi tega potem ni logično, zakaj bi bil po 2028 potem končan prav ta odsek. Tudi zaradi tega so to župani predlagali. Upam, želim si, da boste tudi potem sledili temu predlogu oziroma temu, ker v tem primeru so se tudi lokalna skupnost in predstavnik oziroma župani iz Spodnjega Podravja poenotili tudi glede te S5 variante ptujske obvoznice. Vem pa, da to, kar ste rekli, da bo treba prediskutirati oziroma se o zadevah tudi pogovoriti, ker se tega najbolj na Ptuju bojimo, da bi res prišlo do tega zamaška v primeru, da bi se končalo tam, da bi se izvedbena dela za Ormož–Markovci končala, recimo, leta 2024 ali pa 2025. Potem bi pa lahko trajalo več kot 3 leta, da bi se zadeva uredila oziroma da bi se še ta odsek uredil. Ljudje že zdaj ob tej Ormoški cesti res doživljajo cele travme in tudi ogromno zdravstvenih primerov je bilo zadnje čase, ki so zelo zaskrbljujoči. Zato tudi še enkrat apeliram na vas, da se še enkrat usedete, pa saj vem, da se še boste usedli s to delovno skupino, in da poskušate najti res najboljšo varianto in da res poslušate lokalno skupnost, ki ima predlog v tej smeri, ki bi bil tudi najbolj ugoden za lokalno skupnost in za Naturo 2000 v tem primeru.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Jaz ne favoriziram nobene variante, niti ne te južne variante. Takrat, ko sem pa bil z župani v Ormožu, so pa bili v bistvu večinoma za to južno varianto, razen treh, štirih oziroma dveh, treh, tam nekje je bilo, ki so predlagali eno drugo varianto. Ampak okej, treba se bo tukaj poenotiti in verjamem, da bomo dosegli soglasje. Ta dopis županov – jaz sem seznanjen z njim, z župani se bomo še enkrat sestali, srečali in se nekako uskladili. 2028. To je takšna varovalka – a razumete? Ampak, če mi dobimo varianto takoj in se z njo strinja lokalna skupnost, dobimo vsa soglasja, potem ni nobene težave. Zagotovo pa, če bi šli po Naturi, to traja dalj časa, da pridobimo vsa soglasja. Naj spomnim eno zgodbo glede Nature in to je obvoznica Škofljice. Veste, to traja pa traja. Mi smo samo za daljnovod Draženci oziroma Cirkovce–Pince, ki gre po tem istem odseku, o katerem zdaj govorimo, o južni varianti, potrebovali nekaj let. Mislim da 7 let. Zaradi tega je ta varovalka, če se bi nekdo odločil za leto [[…]]oziroma za južno varianto in bi bila lokalna skupnost temu naklonjena, je potem to problem zaradi drugih dejavnikov, ne zaradi nas. Če mi to umestimo v prostor in če mi takoj dobimo okoljevarstvena dovoljenja, potem ni težave, Dars ima za ta del gradnje rezerviran denar. Tudi če začnemo Ormož–Markovci–Gorišnica, to je 40 milijonov evrov, malce manj kot 40 milijonov evrov, torej tudi za ta ostali del verjamem, da bo zagotovljen denar. Želimo pa res z gradnjo začeti čim prej, 2028 je nekakšna varovalka. Če pa dobimo mi ustrezno traso, takoj potem lahko začnemo graditi. Ni nobene težave zaradi tega, ker namen in volja te vlade, spoštovani gospod Boštjan, je ta, da ta odsek povežemo, da bodo ljudje iz Ormoža čim prej prišli do Ptuja in iz Ptuja potem naprej proti Ljubljani, ne pa po nevarni tisti cesti proti Kidričevemu, iz Kidričevega naprej proti Slovenski Bistrici.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, še zadnjič hvala. Zadeva je taka. Saj ravno prej, ko ste govorili – da zaključim in povem, da predlagam, da se na to temo opravi širša razprava v Državnem zboru. Bi samo zaključni govor v tej smeri povedal. Tu imam tudi en članek, ki je zelo dober, da je najboljša podzemna rešitev. Se pravi, župani Spodnjega Podravja in lokalna skupnost so se poenotili, da pač S5 – se pravi severna varianta, delovno ime – najbolj primerna in za župane in za lokalno skupnost. Tudi zaradi tega želim, da se na to temo opravi širša razprava v Državnem zboru. Kakorkoli, res je, v osnovi smo prvo predstavniki vseh državljanov, ko pa gre za lokalno okolje, pa je tudi prav, da od nas državljani oziroma tudi občanke in občani zahtevajo, da naredimo vse, kar lahko, kar je v naši moči, da pomagamo reševati tudi lokalne oziroma občinske probleme. In v tem primeru vem, da še bo kar nekaj sestankov šlo skozi, in upam in želim si, da bi na to temo v Državnem zboru res opravili širšo razpravo. Kot že rečeno, ljudje, ki živijo ob Ormoški cesti, res doživljajo cele travme in želim si oziroma želimo si na Ptuju in okolici, da bi se te zadeve čim prej popravile oziroma tudi naredile v pravo smer. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek v okviru glasovanj. Poslanka Iva Dimic bo postavila vprašanje ministrici za pravosodje mag. Lilijani Kozlovič. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica! Veljavni Zakon o kazenskem postopku je bil sprejet v letu 1994 in je v poznejših letih prestal številne novelacije tudi zaradi implementacije evropske zakonodaje. Tak primer je tudi aktualni predlog novele Zakona o kazenskem postopku, ki je trenutno v postopku sprejemanja. O ustavnosti in zakonitosti posamičnih določb tega zakona je večkrat presojalo tudi Ustavno sodišče, ki je v zadnjih letih sprejelo nekaj odločitev o neustavnosti posamičnih členov tega zakona. Z zadnjo objavljeno sodbo Ustavnega sodišča z dne 9. decembra 2020, se pravi nekaj dni nazaj, pa je ugotovljena neustavnost celotnega Zakona o kazenskem postopku. V enem letu mora Državni zbor neustavnost odpraviti. Skratka, veljavni Zakon o kazenskem postopku je zastarel, o čemer se strinjata tako stroka kot politika. Potrebne so nove sistemske rešitve na več področjih. Med njimi bi izpostavila prenos pristojnosti področja kazenske preiskave s sodišč na državno tožilstvo, ki je ena od možnosti za doseganje hitrejšega teka kazenskih postopkov in preprečitve podvajanj preiskovalnih dejanj. Spoštovana gospa ministrica, sprašujem vas: Ali je že v pripravi nov sistemski zakon s področja prenove kazenske procesne zakonodaje in kakšen je terminski plan sprejemanja takega novega zakona? Za vaš odgovor se vam že vnaprej zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovana gospa poslanka, najlepša hvala za to vprašanje. Absolutno se z vami strinjam, da je novelacij bilo že tako veliko, se pravi, črko o že zasledujemo v sredo. To pomeni, da je to petnajsta novelacija, kar pomeni, da je zakon lahko v sebi nekonsistenten in nesistematičen. Gre pa za enega najzahtevnejših predpisov, kajti vemo, da je kazensko pravo tisto, ki zelo globoko poseže v človeka; in mora biti in je strukturiran tako, da na eni strani varuje tistega, ki bi bil lahko po nedolžnem obsojen, na drugi strani pa mora biti učinkovit zato, da tistega, ki je kriv, tudi ustrezno sankcionira. In vemo, da so tukaj interesi izjemno različni, mora pa biti zagotovljena enakost orožij, tako da je tak predpis izjemno težko uskladiti. Glede poseganj, kot ste rekli, zelo pogosto se posega zaradi usklajevanja z zakonodajo Evropske unije, pogosto pa tudi zaradi ugotovitev Ustavnega sodišča. Tudi v zadnji noveli, ki jo bomo sprejemali, uresničujemo evropsko zakonodajo z vidika Evropskega javnega tožilca in sočasno tudi dve odločbi Ustavnega sodišča. Glede te odločbe, kot ste rekli, ki je ugotovila celotno neustavnost Zakona o kazenskem postopku, naj povem, da so ugotovili pravno praznino. Kadar tako pravno praznino ugotovijo, potem ugotovijo, da je cel zakon neustaven; so pa povedali, na kakšen način se lahko to določbo izvaja in da se lahko to spremembo naredi tudi v drugem predpisu, ni nujno v ZKP. Torej kako načrtujemo? Naš mandat je izjemno kratek. Začeli smo ga pred devetimi meseci. Pred seboj imamo tudi predsedovanje in kot sem uvodoma rekla, pripraviti tak predpis terja cel mandat. Zato si v tem trenutku prizadevamo, da ta postopek naredimo čim bolj učinkovit, kajti vemo, da nas je tudi Evropska komisija v poročilu o vladavini prava opozorila, da tukaj imamo še veliko izzivov. Na tem področju, kar trenutno počnemo, je predvsem to, želimo si ustanoviti institucijo ARO-AMO, ki bo omogočala hitrejše zbiranje dokazov; prav tako bomo na predsedovanju Svetu Evropske unije delovali na sprejetju dokumenta e-dokazi, ki bo pravzaprav hitreje omogočil pridobivanje dokazov, ki so skriti v tujini. Čeprav se na Ministrstvu za pravosodje nekako temu upiramo, bo treba dati Policiji večja pooblastila, primerljiva, kot jih imajo v drugih državah. Seveda si z digitalizacijo lahko naredimo hitrejše in učinkovitejše, vemo, da imamo tudi v ZKP večjo urejenost spisa pa tudi zamejenost vračanja v ponovno odločanje. Tisto, kar me pa sprašujete v strategiji pravosodja 2030, ki jo pripravljamo, določamo pripravo novega Kazenskega zakonika, kajti treba bo razmisliti tudi o novih konceptih. Tako kot ste vi rekli, za razmislek o kazenski preiskavi, treba je tudi razmisliti o morebitnem kabinetnem sojenju, o koncentriranih postopkih. Včasih se zgodi, da imamo tudi po 50 glavnih obravnav, želimo pa si, da bi imeli eno, dve obravnavi in da bi hitreje prišli do odločitve. Kar se pa tiče preiskave, naj povem, da smo ravno zdaj pri evropskem tožilcu zelo omejeno vnesli tožilsko preiskavo in ohranili sodnika kot garanta pravic, tako da nam bo nedvomno tudi to pokazalo, ali je to prava pot.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa za odgovor, spoštovana ministrica. Naj povem tako, da leto za letom berem poročila o delovanju sodišč in tudi tožilstva. In moram reči, da se vsako leto vedno zatakne na eni in isti stvari, to so zaostanki na področju kazenskega pregona – bančni kriminal, gospodarski kriminal. Zato tudi stroka pritrjuje temu, da bi s prenosom kazenske preiskave s sodišč na državno tožilstvo zagotovo presekali ta gordijski vozel in v bistvu razrešili na nek način odgovornost ali pa dodelili odgovornost, ki se sedaj praktično po vseh poročilih ali pa tudi, ko imamo seje, prelaga s sodišč na tožilstvo in s tožilstva na sodišče. Venomer se to dogaja, leta pa tečejo. Po vseh kazalnikih smo tukaj ne najslabši, ampak med slabšimi. Zato sem želela odgovor: Ali lahko pričakujemo v prihodnosti? Iz vašega vprašanja nisem razbrala, da bi bilo to v prihodnjih mesecih, pa vendarle. Ali bo to mogoče v strategiji, čeprav govorimo o strategiji za 10 let? Se mi zdi to kar neka oddaljena stvar, sploh z vidika tega, da govorimo o pravni državi. Pravna država se pa tudi po tem pozna, kako so kateri procesi speljani tudi pred sodišči. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala. Ja, temu vprašanju se posebej posvečamo v okviru te delovne skupine za vladavino prava, v kateri smo naslovili vse izzive, ki jih je Evropska komisija navedla, med drugim tudi pregon bančnega in finančnega kriminala. To, kar pravite, imamo kar štiri inštitucije v verigi. Najprej je policija, potem je tožilstvo, potem je preiskava, sodišče, pa se ponovno vrne na tožilstvo in potem je ponovno sodnik. Med njimi je sodelovanje, ampak nihče od njih nima teh pospeševalnih orodij, da bi od samega začetka do konca skrbeli, da so ti postopki kratki. Vsak gleda v bistvu, da zasleduje tisti svoj cilj in na nek način tudi svojo statistiko, ne pogledamo pa v celoti. Strinjam se z vami, da v primeru sodne preiskave celo imamo sodnika, ki dvakrat; se pravi, da imamo sodno preiskavo, smiselno bi bilo, da ta sodnik na koncu tudi odloči ali pa da se en del prenese na tožilstvo. Jaz se seveda še vedno zavzemam, da ostane to varstvo človekovih pravic, da torej je ta varovalna garancija preiskovalnega sodnika, vendar naj posamezna preiskovalna dejanja opravlja tožilec. Mi pa, kot sem rekla, na delovni skupini sprejemamo vrsto tistih ukrepov, ki jih lahko v tem trenutku sprejmemo, ker – kot sem rekla – ta mandat je prekratek. V naslednjem mandatu pa nov ZKP, kajti tudi sam zakon ne poda vseh rešitev. Vsaj to mi kaže zdaj, ko se zelo podobno seznanjam, velikokrat je tudi u-faktor sam človek – kako pravzaprav ravna, kakšen odnos ima do svojih zadev.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Jože Lenart bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister, bi kar prešla h konkretnemu vprašanju: Kje so prioritetne usmeritve slovenskega gospodarstva iz obstoječe krize? Kje so poti za prestrukturiranje gospodarstva kot priložnost Slovenije? Če pa to nekoliko razvijeva. Slovensko gospodarstvo in številna združenja so že precej obupana, ko nenehno opozarjajo vlado na nevzdržno stanje ob stalno spreminjajočih se ukrepih in nejasni viziji Slovenije za izhod iz krize. Ugotavljamo, da drastični ukrepi in zapiranje gospodarstva povzročajo škodo gospodarskim subjektom, ki so v dobaviteljski verigi dolžni izpolnjevati pogodbene zaveze. Če naša podjetja ne bodo mogla izpolnjevati naročil in zavez do kupcev, bo prišlo do izgube zaupanja in seveda izgube poslov. Drugi problem vidim v tistih dejavnostih gospodarstva, na primer turizma in storitev, ki so v tem obdobju praktično zastala in ne delujejo. Podjetniško pričakuje od vlade in pristojnih ministrstev bolj jasno sliko – kje so v izhodu iz krize priložnosti Slovenije, ki naj bi v tej situaciji omogočale prihodnjo rast in konkurenčno prednost. Gospodarstvo se zaveda, da so sedanji ukrepi namenjeni preživetju in ohranjanju delovnih mest, vendar to ni dovolj. Za dolgoročni razvoj je bistveno bolj pomembno, kje so razvojni preboji Slovenije na skupnih trgih glede na našo lego, glede na naše naravne danosti. Smo mala država, mala ekonomija, ki mora biti še toliko bolj odprta v svet. MGRT je v septembru pripravil osnutek Slovenske industrijske strategije 2021–2030. Združenje Manager v istem času je pripravilo akcijski načrt za višjo rast produktivnosti. Predstavniki različnih sektorjev so poslali poziv Vladi Republike Slovenije za digitalizacijo Slovenije, ki še najbolj zaostaja na področju državnih resorjev zdravstva, šolstva, kmetijstva. Ali so ti dokumenti usklajeni s skupno strategijo Vlade Republike Slovenije? Ali je gospodarstvo, javnost seznanjena z osnutki strategij? Prepričan sem, da sedanjo krizo lahko izkoristimo tudi kot prednost, da se v tem času prestrukturiramo tam, kjer smo dolgoročno nekonkurenčni, in izrabimo priložnosti tam, kjer imamo naravne danosti, ki nam jih omogoča strateška lega. Posamezne dejavnosti nas k temu že kar nagovarjajo in ponujajo svoj kapital. Ali bomo torej vzeli določena področja v svoje roke; ali bomo dovolili tujemu kapitalu, da vstopa na ta strateška področja? So to dejavnosti morda tudi na področju turizma, kot so dopolnilne dejavnosti na kmetijah, na podeželju, obmestni turizem zelenih in dostopnih slovenskih mest, ki je določenim trgom že prepoznan kot skriti biser Slovenije? So morda to neizkoriščen potencial in vrnitev izgubljenih delovnih mest v lesnopredelovalni industriji? Sedanja vlada Janeza Janše pravi, da denarja je dovolj. Kam bomo torej vlagali? Katere so prioritetne usmeritve slovenskega gospodarstva iz obstoječe krize? Prosim, minister.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod poslanec Jože Lenart, spoštovani Državni zbor! Hvala za vprašanje. Vlada je do sedaj naredila ogromno, da bi olajšala situacijo in pomagala vsem segmentom v državi. Sprejeti so bili ključni ukrepi za omejevanje epidemije in soočanje z njenimi posledicami. Vlada nadaljuje svoje delo. Ključne aktivnosti vlade za okrevanje slovenskega gospodarstva po epidemiji covida-19 bodo vezane na novo finančno perspektivo. V Sloveniji že pripravljamo programske dokumente za pridobitev sredstev v okviru NextGenerationEU in večletni finančni okvir 2021–2027. Okvirna vrednost za Slovenijo je 12,2 milijardi evrov ali 1,2 milijarde na leto v obdobju 2020 do 2029. Od tega bo novih sredstev celotnega instrumenta NextGenerationEU 10,3 milijarde evrov. 1,9 milijarde evrov pa bo starih sredstev, to pomeni neporabljenih sredstev v tekočem kohezijskem obdobju. Nova sredstva za Slovenijo so zajeta v petih različnih fondih. Pričakujemo, da bomo za področje gospodarstva pridobili vsaj tretjino teh sredstev, ki jih bomo namenili za razvoj in inovacije, digitalizacijo, krožno gospodarstvo, mala in srednje velika podjetja, internacionalizacijo ter za turizem. Želimo si, da bi s kombinacijo nepovratne in povratne pomoči lahko pomagali pri razvoju in implementaciji reformno naravnanih, predvsem pa investicijskih projektov, ki gredo v smeri digitalizacije, zelenega in odpornejšega gospodarstva. S sredstvi iz načrta za obnovo in razvoj bomo za razliko od kohezije, kjer lahko podpiramo le mikro, mala in srednje velika podjetja, naslavljali tudi velika podjetja; krepili bomo verige vrednosti in sodelovanje velikih podjetij z mikro, malimi in srednje velikimi podjetji. Posebej pa naj poudarim, da imamo s sredstvi NextGenerationEU v prihodnjih letih priložnost realno doseči strukturo gospodarstva z višjo dodano vrednostjo. Tukaj moram povedati, da ta akcijski načrt, ki ste ga omenili, ni naročilo Združenje Manager, to je naročilo našega ministrstva v sodelovanju z Združenjem Manager, se pravi, da je usklajen z našo razvojno politiko, izdelala pa ga je skupina strokovnjakov z Ekonomske fakultete v Ljubljani. Predvidena vrednost novo objavljenih razpisov za leto 2021 bo okvirno znašala 194 milijonov evrov in v okviru načrtovanih razpisov bomo spodbujali naslednja področja: podjetništvo, socialno podjetništvo, regionalni razvoj, turizem, digitalizacijo, raziskave in razvoj, internacionalizacijo in področje lesa. Naš dolgoročni cilj pa je dvigniti dodano vrednost na zaposlenega, privabiti v Slovenijo investitorje, ki bodo vlagali v zeleni, trajnostni in digitaliziran pristop k delu. Ko govorimo o dvigu dodane vrednosti na zaposlenega, imamo v tem prej omenjenem akcijskem načrtu zastavljen cilj, da v petih letih prepolovimo zaostanek za našo severno sosedo. Če smo zdaj na 43, 44 tisoč, so oni na 80 tisoč; in v naslednjih petih letih želimo ta naš zaostanek prepoloviti. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Predsedujoči, če dovolite, bi kar prešel k predlogu za širšo razpravo? Je to dovoljeno?
Najprej imate dopolnitev vprašanja, če bo minister še odgovoril.
Ja, zelo kompleksno vprašanje je. Saj zato hočem predlagati, ker v tem kratkem času je težje odgovoriti na vsa ta vprašanja, zato je moj predlog, da opravimo eno splošno razpravo. Mislim, da je situacija zelo aktualna za nas in za podjetništvo. In ker so javne seje, predlagam, da se opravi splošna razprava na to temo.
Dobro, če ne želite dodatnih vprašanj. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek v okviru glasovanj. Mag. Bojana Muršič bo postavila vprašanje ministru za zdravje Tomažu Gantarju ter ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovana ministra, kolegice in kolegi! V nacionalni strategiji cepljenja, ki je bila objavljena v začetku decembra 2020, so navedena priporočila glede prednostnih skupin cepljenja proti covidu-19. Moram pozdraviti, da končno smo to strategijo sprejeli pravočasno, kajti pri posameznih skupinah gre za težek postopek bolezni in smrti, ki se eksponentno povečuje s starostjo. Tveganje je pa tudi večje pri posameznih skupinah z določenimi kroničnimi obolenji. Nacionalna strategija določa štiri prednostne skupine. Prva skupina so zdravstveni delavci, zaposleni in oskrbovanci v DSO. Druga skupina so potem starejši od 60 let in več. Seveda se bodo ti cepili glede na dostopnost cepiva, najprej tisti starejši nad 80 in več. Potem imamo tretjo skupino, to so kronični bolniki, mlajši do 60 let. In potem imamo še četrto skupino – druge nujne službe, kot so zaposleni v vzgojno-izobraževalnih zavodih, Policija, civilna zaščita, vojska, delavci v kmetijskem in živilskem sektorju. Šele v peto skupino spadamo vsi ostali. V nobeno od teh štirih prednostnih skupin pa niso vključeni zaposleni, ki so zaposleni na ključnih delovnih mestih v energetiki, in sicer na področjih, ki zagotavljajo nemoteno dobavo elektrike, zemeljskega plina, daljinskega ogrevanja in tudi ravnanja z radioaktivnimi odpadki. Na navedenih področjih so zaposleni strokovnjaki s specialnimi znanji in se jih v primeru večjega števila obolelih s covidom-19 ne more kar tako zamenjati, kar po vsej verjetnosti vemo vsi. Zato vas, spoštovana ministra, sprašujem: Kdaj boste z vodstvi teh podjetij stopili v stik in skupaj z njimi, vsaj za prvi krog cepljenja, pripravili prednostni načrt cepljenja zaposlenih na teh ključnih mestih v energetiki? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Najprej gospod Vrtovec. Izvolite, minister.
Najlepša hvala za vprašanje. Hvala bogu imamo končno zelo resne plane o tem, kdaj cepivo dobimo in kako bo tudi šel postopek. Najlepša hvala vsem, ki si za to prizadevajo. Mi smo vsakodnevno v stiku z vsemi direktorji – nosilci kritične infrastrukture, energetskih podjetij in tako naprej. V strategiji najdemo tudi skupino številka 4, torej druge nujne službe. Menimo, da pod to skupino spadajo tudi delavci nosilci kritične infrastrukture, tudi v energetiki. Kritična infrastruktura je širšega pomena, med drugim tudi energetika. V skupini številka 4 so tudi nekateri zaposleni v družbah, ki zagotavljajo oskrbo z električno energijo, zemeljskim plinom in tudi toploto. Te družbe imajo tudi svoje lastne načrte za neprekinjeno delovanje. In jaz ne dvomim, da vedo znotraj njih samih, kateri so tisti, ki bi jih prednostno cepili, torej katera je ta prednostna lista. Ni pa število teh zaposlenih tolikšno, gospa, kot na primer pri policiji ali pa zdravstvu, da bi bil to velik problem. Jaz se spomnim meseca marca, aprila, ko smo se pogovarjali o tem, na kakšen način te ljudi takrat tudi testirati, v začetku, da bi imeli nemoteno oskrbo z električno energijo. In smo to zelo hitro uredili skupaj z Ministrstvom za zdravje in tudi Nacionalnim inštitutom za javno zdravje. Naj poudarim, da te družbe so ves čas v stiku z NIJZ, tudi z Ministrstvom za zdravje. Jaz nisem zaznal posebne potrebe, da bi posredovali, kakšen bi bil vrstni red oziroma seznam znotraj njih samih, spadajo pa – v to sem prepričan – v skupino številka 4 kot nujne službe. In vem, da bodo tudi tako obravnavani.
Hvala lepa. Še minister Gantar. Izvolite.
Hvala lepa. Brez dvoma, da sodi tudi to področje med kritično infrastrukturo, kot je bilo rečeno; je pa dejstvo, če gledamo danes na razmah epidemije, v resnici imamo res veliko število okuženih, vsak 25. Slovenec. Dobivamo predloge in želje ter tudi na podlagi današnjih vprašanj v Državnem zboru dejansko vemo, kje so najhujši problemi, ki so bili večkrat izpostavljeni. V vsem tem času nisem dobil posebej kakršnekoli večje pritožbe oziroma nobene s tega področja, pa to ne pomeni, sem prepričan, da se isto soočajo tudi oni s problemom okužb med zaposlenimi. Verjamem pa, da lahko delo opravljajo na način, kjer so bolj zavarovani, se pravi delno tudi od doma, v večji meri, in da uspešno rešujejo. Verjetno je tudi kadrovska zasedba na tem področju – pa naj mi ne zamerijo, če se motim – verjetno boljša kot na nekaterih, ki smo jih prej omenjali, glede na pogoje, glede na plače in glede na vse ostalo. Verjetno je tudi s tega naslova kakšna rezerva več, kar pa ne pomeni, še enkrat, da podcenjujemo kogarkoli. In pod to kategorijo sodi brez dvoma tudi še več drugih, na pamet bom rekel, preiskovalni sodniki, tožilci, pazniki v zaporih in tako naprej. Praktično gre za številne dejavnosti, brez katerih družba na daljši rok ne more shajati. Jaz sem prepričan, da v začetku seveda ne bodo med prvimi, ki bodo dobili cepivo. Nenazadnje je obljubljeno ob koncu letošnjega leta okrog 5 tisoč doz; pa mogoče potem v nadaljevanju, ker je časa zmanjkalo.
Hvala lepa. Poslanka, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala lepa za prvi del odgovora. Minister Gantar še želi malce nadaljevati, kar je vsekakor dobro. Jaz moram reči, da me veseli, da prepoznavate, da je kritično infrastrukturo treba vključiti v ta priporočila, ki jih imate; me je pa sicer zmotilo, da je minister Vrtovec omenil, da je prepričan, da spada v četrto skupino. Če bi za to četrto skupino eksplicitno navedli, da spada energetika v to zgodbo oziroma v to priporočilo, potem danes ne bi govorili o prepričanosti, ampak bi ta skupina spadala noter. Če želimo imeti več kot 60-odstotno precepljenost in zdrave ljudi, bomo morali res narediti vse, da bomo dobili dovolj ustrezno količino tega cepiva. Interes s strani državljank in državljanov – jaz mislim, da je bil, to boste tudi, minister, lahko povedali – je bil neverjeten, kdo vse se želi cepiti. Po mojem mnenju vsi državljani in državljanke želimo biti zdravi, živeti v normalnih življenjskih pogojih, kajti to, kar živimo sedaj, je daleč od normalnega. Ampak kljub temu moram reči, da smo potrpežljivi, vztrajamo, duševne stiske posameznikov so pa neizmerne. Zato me veseli, da prepoznavate, kajti brez kritične infrastrukture, brez pokritosti v tem segmentu si sploh ne znam predstavljati, kajti energetika, zemeljski plin, daljinsko ogrevanje, radioaktivni odpadki so ključni. Brez elektrike danes ne bi sedeli tukaj, se ne bi pogovarjali, brez zemeljskega plina ali pa tudi daljinskega ogrevanja nekateri sploh ne moremo imeti toplega doma, o radioaktivnih odpadkih pa raje sploh ne govorim. Ampak na omenjenih delovnih mestih je delo od doma izjemno izjemno težko, zato je ključno, da se jih vključi v ta priporočila za oblikovanje prednostnih skupin. Hvala lepa za nadaljevanje odgovora.
Hvala lepa. Najprej dajem besedo ministru Gantarju. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Tudi hvala gospe Muršič za to dodatno vprašanje. Jaz bi rekel, kar se tiče same želje po cepljenju, seveda iz vaših ust v ušesa nekoga nad nami. Ampak večina držav ima in se boji, vsaj zahodnoevropskih, velikega problema pri prepričevanju ljudi v smiselnost cepljenja. To začetno zanimanje ob odprti aplikaciji za prijave je pričakovano, tako kot vedno. Na začetku je seveda rast, potem se zadeve umirijo in videli bomo čez določen čas, kaj to pomeni. Predvsem je to nek način evidentiranja in zagotavljanja tudi enega zaporedja na daljši rok, ob čemer bo seveda kritična infrastruktura imela prednost, in sem sodi energetika. Je pa tako, da rešitev seveda bo, ko bo na razpolago dovolj cepiva. V začetku nobena država ne bo dobila dovolj. Zato tudi strategija Evropske komisije, ki je predlagala to postopnost oziroma po teh rizičnih skupinah, kako naj bi cepljenje potekalo; in tudi mi se bomo na podlagi tega v startu odločali. Se pravi ranljive skupine, verjetno najprej bodo teh nekaj doz, če jih bomo dobili že letos, dobili v domovih za starejše, ki še niso bili okuženi oziroma preboleli, potem pa naprej zdravstvene delavce, kjer je v zadnjem tednu več kot tisoč 200 okuženih. In to dejansko lahko predstavlja veliko nevarnost za funkcioniranje sistema. Če se bo pa pojavila potreba ali pa nek poseben izpad na določenem področju, verjamem, da znamo biti toliko fleksibilni, da bomo zagotovili tudi tam, da skušamo razmere urediti. Moja skrb na daljši rok je predvsem, da ne bi dosegli te 60-odstotne precepljenosti. Gibanja proti cepljenju so močna ne samo zunaj Slovenije, ampak tudi znotraj naše države; in tudi to je eden od razlogov, da smo šli po najbolj varni poti v nabavo preko Evropske komisije in preko Evropske agencije za zdravila, da bi bilo zaupanje v varnost cepiva na višjem nivoju. Jaz upam, da bomo to dosegli.
Hvala lepa. Minister Vrtovec, izvolite.
Hvala. Nujna služba oziroma nujne službe zagotovo so tudi elektrodistributerji, dispečerji in tako naprej. In čeprav niso tukaj v priporočilu navedeni pod rubriko – Na primer [[…]]; ampak zagotovo so v tem delu; ker si ne moremo predstavljati, da bi na primer zlasti pri dispečerjih plina in električne energije prišlo do motenega obratovanja ali pa da bi nekdo zbolel in bi bilo potem vsega konec. Verjemite, da se že sedaj res trudimo, da zagotavljamo tukaj nemoteno oskrbo.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Ja, vidim, da sem odprla kar zanimivo temo. Za začetku se mi niti ni zdela tako zanimiva, ampak zdajle vse bolj razmišljam, ugotavljam, da je to izjemno pomembno, kajti brez tega področja si enostavno, kot sem že povedala, sploh ne moremo predstavljati življenja. Zato se mi zdi pomembno, da bi o tem razpravljali na naslednji seji, kajti lahko se nam zgodi, da bomo v mesecu januarju imeli pa več okužb in še vedno ta kritična infrastruktura ne bo spadala v višjo prednostno skupino. In takrat jaz pričakujem od obeh ministrov, da se bosta z direktorji tudi temeljito pogovorila in da bodo naredili neko strategijo, da bodo ti, ki delajo, ki so te podporne službe, da smo mi danes lahko tudi tukaj, tudi prednostno cepljeni, da bomo imeli vso to potrebno strukturo, ki jo nujno potrebujemo za naše delovanje. Zato se mi zdi, da bi bilo smiselno, da se o tem opravi širša razprava eni izmed naslednjih sej oziroma na naslednji seji, da ne bomo prepozni. Sicer pa upam, ministra, da bosta sledila in se pogovarjala z direktorji, kajti tega vprašanja vam nisem postavila zato, ker bi imela odgovor na to vprašanje, oziroma da bi se z direktorji že pogovarjali. Kot kaže, je po vsej verjetnosti komunikacija nekje zaškripala in ni tako stekla, kot bi si jo direktorji s področja energetike tudi želeli. Zato še enkrat apeliram na oba ministra, da se pogovorita, vidita, kje smo, koliko je teh, ki bi jih bilo treba prednostno cepiti; in po potrebi jih potem tudi vključite, če bomo dobili v mesecu januarju to cepivo, da bodo cepljeni prej kot recimo mi, ki tukaj sedimo. Tudi za nas je zelo potrebno, da se cepimo, ampak brez njih enostavno tudi nas ne bi bilo tukaj. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek v okviru glasovanj. Gospod Primož Siter bo postavil vprašanje ministru za kulturo dr. Vasku Simonitiju. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Kolegice in kolegi, minister, lep dober večer! Ministrstvo za kulturo, pristojno tudi za vprašanja s področja verskih skupnosti in zagotavljanja verske svobode, je po pričevanjih medijev zamenjalo vodstvo Urada za verske skupnosti in načrtuje njegovo zaprtje oziroma preoblikovanje. Zapiranje oziroma preoblikovanje te edine državne institucije, ki se dejansko ukvarja z zagotavljanjem verske svobode in enakopravne obravnave vseh verskih skupnosti in verujočih, pomeni neposreden zdrs v neenakopravno obravnavo predvsem manjših verskih skupnosti oziroma verskih manjšin; seveda na drugi strani pa s privilegiranim položajem največje verske skupnosti v Republiki Sloveniji, torej Rimokatoliške cerkve, za katero seveda ni skrivnost, da ji delovanje urada oziroma pluralnost nekega religijskega prostora, ki ga prinaša, načeloma ni pogodu. V Republiki Sloveniji je vsega skupaj registriranih 56 verskih skupnosti. Svoboda do svobodne verske opredelitve je ustavna kategorija, naloga države pa je prebivalkam in prebivalcem zagotoviti enakopravne priložnosti na področju te človekove pravice svobodne izbire veroizpovedi. Država človekove pravice zagotavlja preko svojih institucij, mora zagotoviti enako možnost vsem državljanom za uveljavljanje le-teh, v tem primeru s pomočjo Urada za verske skupnosti. Če ga ni, imamo problem na področju človekovih pravic in imamo zopet problem, v tem času pogostokrat, v primeru Ustave. V zvezi s tem vas, minister, sprašujem: Na kakšen način bo Ministrstvo za kulturo preoblikovalo Urad za verske skupnosti? Zakaj ministrstvo meni, da sta preoblikovanje oziroma ukinitev potrebna? Na kakšen način bo Ministrstvo za kulturo po preoblikovanju urada zagotavljalo boljše pogoje za delovanje vseh, torej tudi in še posebej manjših verskih skupnosti, ter enakopravnost med vsemi verskimi skupnostmi in verniki? Kako bo ministrstvo odpravilo družbeno in politično privilegiran položaj največje verske skupnosti v Republiki Sloveniji, torej Rimokatoliške cerkve? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Postavljena je bila celo vrsto trditev in seveda tudi vprašanj, ki jih je gospod poslanec naslovil in postavil. In pravi, da bo Ministrstvo za kulturo zamenjalo vodstvo urada; to je že storilo. Da ta urad ni pogodu Katoliški cerkvi; tega jaz ne vem. Rečeno je bilo celo, da če ni tega urada, imamo težave z Ustavo in s človekovimi pravicami, kar ne drži. In da ima Katoliška cerkev politično privilegiran položaj, tega pa tudi ne vem. Rekel bi takole glede vprašanja enakopravnosti verskih skupnosti. Ni bilo nikoli prej in seveda tudi v prihodnje ne bo to vprašanje enakopravnosti pod vprašajem. To dejstvo ni odvisno od notranje organizacije na Ministrstvu za kulturo, ki je po veljavni zakonski ureditvi pristojno za področje verske svobode. Glede na vse, kar je bilo povedano, kot da se pravzaprav dogaja ena velika sprememba, mi dovolite, da vendarle podam neko kronologijo. Urad za verske skupnosti je bil zaradi reorganizacije in ekonomičnosti delovanja vlade v času finančne krize leta 2012 na podlagi spremembe Zakona o državni upravi in Zakona o Vladi Republike Slovenije v letu 2012 ukinjen kot samostojna vladna služba oziroma kot samostojen organ. Področje verske svobode je leta 2012 prešlo v pristojnost takrat združenega ministrstva za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, od leta 2013 naprej pa je v pristojnosti Ministrstva za kulturo. Sklep o ustanovitvi Urada za verske skupnosti ne velja več od leta 2012. Urad za verske skupnosti, ki je imel samo še nominalno tako imenovanje, je bil naprej organiziran zgolj kot notranja organizacijska enota najprej na ministrstvu za šolstvo in nato od leta 2013 na Ministrstvu za kulturo; torej le kot strokovna podpora ministru pri odločanju v zadevah s področja verske svobode. Niti strokovnost niti enakopravna obravnava verskih skupnosti zaradi reorganizacije ni bila nikoli od leta 2012 pod vprašajem in vse zakonske naloge na področju verske svobode so se kontinuirano izvajale naprej ter se izvajajo še danes. Od leta 2013 do leta 2020, do mandata te vlade, nobena od levih vlad ni dala prav nobene večje samostojnosti Uradu za verske skupnosti, temveč je ostal ta urad ves čas notranja organizacijska enota Ministrstva za kulturo, njen direktor pa je od ukinitve samostojne vladne službe naprej javni uslužbenec, podrejen ministru. Odločitve v upravnih postopkih in glede drugih zakonskih podlag v tem času je vedno sprejemal vsakokratni minister. V okviru dosedanjih reorganizacij Ministrstva za kulturo od leta 2012 naprej je bilo na Uradu za verske skupnosti sedem javnih uslužbencev, to se je nižalo do štirih javnih uslužbencev in v tem mandatu je prišlo na tri javne uslužbence. Odločitve v upravnih postopkih in glede drugih zakonskih nalog Ministrstva za kulturo na področju verske svobode so v tem času sprejemali, kot sem že rekel, vsakokratni ministri. Glede na statistične podatke ter opis del in nalog uslužbencev na Uradu za verske skupnosti je mogoče ugotoviti, da ni bilo ogromno delovnih nalog, v petih letih je bilo izdanih 429 potrdil, 35 izpisov iz Registra cerkva in drugih verskih skupnosti, izvedenih je bilo zgolj 9 registracijskih postopkov in 34 postopkov sprememb registracije. Urad za verske skupnosti je podal zgolj dve normativni rešitvi zakonskih, podzakonskih aktov, pri čemer nobena od slednjih sploh ni bila sprejeta na Vladi. In v obdobju zadnjih petih let je bilo vsega skupaj sedem posvetov teh srečanj z verskimi skupnostmi. [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod minister. Kolega poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja.
Hvala lepa. Ključno vprašanje ostaja odprto: Ali načrtujete preoblikovanje zdaj? Kopica argumentov, zakaj bi bilo to smiselno; ne pa odgovora na vprašanje, ali to načrtujete narediti. Tudi kako država obravnava druge verske skupnosti v različnih organizacijskih modelih v primerjavi z RKC, je stvar, ki je treba vprašati druge verske skupnosti. Ampak polnopraven urad s pooblastili, Urad za verske skupnosti je ustanova, ki, prvič, zagotavlja komunikacijo med verskimi skupnostmi in državo, ampak to je na neki formalnopravni ravni. Je pa tudi institucija, ki je v slovenskem upravnem sistemu edina, ki se ukvarja z religijo in pluralnostjo na tem področju. Ukinjanje ali pa zaviranje takšne institucije je korak nazaj. Večina naprednih demokracij gre v drugo smer, v odprtost, v zagotavljanje svoboščin na tem področju; Slovenija gre tukaj nazaj, če je temu tako. Tudi če se načeloma vsebinska vprašanja prenašajo, kot pravijo podatki, na Službo za kulturne raznolikosti in človekove pravice, kot je v načrtu, če prav razumem, je to vseeno zelo negativno simbolno dejanje, če degradiramo nek urad samo na službo, ki pa se ga da brati – in bržkone upravičeno zaradi tesne povezanosti med vlado in RKC – kot desant tega bratstva na svoboščine verskih manjšin. In zato z gledišča človekovih pravic, ki so tukaj pod vprašajem, sprašujem: Kje imamo zagotovilo, da temu ne bo tako, torej kršenju človekovih pravic z naslova svobodne verske izbire? In kje imamo zagotovilo, da bo po preoblikovanju urada na področju človekovih pravic do verske svobode dejansko za verske manjšine bolje? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. To, kar govorite, to je enostavno vaše mnenje, da je to korak nazaj in da to ni neka odprtost in tako naprej, da so kršene človekove pravice. To je vaše mnenje, s katerim se jaz ne strinjam in ne drži. Urad za verske skupnosti je kot tak pravzaprav razformiran. Ljudje, ki so se s tem ukvarjali, so bili trije, ki seveda ohranjajo popolnoma isto delo, kot so ga do sedaj, vendar so razporejeni. Ker ta služba ni imela dovolj dela ali preobilico dela, so razporejeni na druge delovne službe, na primer za finance. Recimo ena ženska je delala samo odločbe, nekdo je bil pravnik, glavna oseba, ki je seveda kompetentna ter vsekakor odgovorna in poznavalska, da tako rečem, ta je pa ohranila isto delovno mesto in isto službo, ki je neposredno podrejena Sekretariatu na ministrstvu, torej ministru. V zvezi s tem ni nobenih takih stvari, ki bi onemogočale to delo in naj bi bile v zvezi s tem kakorkoli verske skupnosti prikrajšane in da bi umanjkal kakršenkoli dialog z verskimi skupnostmi. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanec Siter, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Ja, hvala lepa. Minister, najprej vam v razlago, ker ste omenili zaposlene. V resnici so zaposleni tisti, ki so se v preteklih letih na Uradu za verske skupnosti najbolj trudili, da bi nastal iz tega en samostojnejši organ, en direktorat za versko svobodo. Trudili so se, da bi dosegli vsaj preimenovanje v urad za versko svobodo. Ampak v zaključek in poziv Državnemu zboru, da opravimo širšo razpravo na to temo. Razslojenost v družbi se razrašča. Žalostno, da je temu tako v 21. stoletju in da se v tem prostoru in času to še vedno dogaja zaradi nekih verskih razlik. In žalostno je, da država tukaj ne igra konkretnega agenta napredka. Evidentno je, da imamo eno versko skupnost, ki je v očeh države, posebej trenutne oblasti, jasno privilegirana, ima svojega predstavnika na vladnih tiskovnih konferencah, ki nagovarja svoje vernike, njeni uslužbenci dobivajo brezpogojen UTD. Kakšna je situacija med kulturniki, samozaposlenimi, minister, sami veste vizavi tega. O davkariji v Cerkvi niti ne bom zgubljal časa. Rimokatoliška cerkev – glavna verska skupnost je največja, najbolj številčna verska skupnost v državi in nevladna organizacija in multinacionalka in verska skupnost. In zdaj ni problem v tem, da imajo pripadniki, člani, verniki v Rimokatoliški cerkvi pravico ali pa dostop do te cerkvene infrastrukture; to je pohvalno. Ni problem, da ima večina možnost tega dostopa, informiranja in tako naprej; problem je, ker druge manjšine tega nimajo. Na tiskovnih konferencah Vlade ne vidimo predstavnikov budistov, zombi cerkve, harekrišnovcev, muslimanov ali kakorkoli. In o tej človekovi pravici govorimo oziroma njenem kršenju. Kršena je, če država favorizira eno cerkveno ustanovo, druge pa pozablja. In taista organizacija ne more meni nič, tebi nič biti glavni faktor v državi, v zadnjih dneh celo diktirati neke epidemiološke ukrepe in se bratiti z vlado na takšen način. Država in cerkev sta ustavno ločeni. Država je, mora biti in ostati sekularna. In toliko prijazna do vseh verujočih, da vsem zagotavlja enakovredno obravnavo. Tukaj smo na polju zagotavljanja človekovih pravic s strani države in to je minimum civilizirane demokratične družbe. Aktiven Urad za verske skupnosti s polnimi pooblastili je predpogoj na tem področju za zagotavljanje teh človekovih pravic, torej svobodne izbire veroizpovedi. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek v okviru glasovanj. Poslanka Maša Kociper bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Spoštovana ministrica! V Poslanski skupini SAB in vsi člani naše stranke ves čas pozivamo ljudi, da spoštujejo ukrepe, in jih ne problematiziramo, četudi se morda s katerim ne strinjamo popolnoma. Edino en ukrep je, pri katerem pa večkrat opozarjamo, da bi bilo treba pri njem še posebej pazljivo tehtati zdravstvene razloge in tudi ostale razloge za njegovo uvedbo; in to je šolanje na daljavo. Ocenjujemo namreč, da le izobraževanje v šoli omogoča doseganje vseh vzgojno-izobraževalnih ciljev, da ne omenjamo kognitivnega, čustvenega in siceršnjega razvoja otrok. Virtualna interakcija nikakor ne more nadomestiti človeških stikov in slabo vpliva na počutje otrok, ki nimajo teh socialnih stikov kje izživeti, nimajo tudi kje izživeti svoje prekomerne energije; zato bi moralo biti zaprtje šol zadnji izhod v sili. Da otrokom nastajajo škodljive posledice, je opozorilo tudi več strokovnjakov s tega področja, na koncu pa je na nepopravljive posledice, ki nastajajo v primeru šolanja s prilagojenim programom, opozorilo tudi Ustavno sodišče. Mi smo ob tej odločbi Ustavnega sodišča, ki je celo ugotovilo, da ob tako pomembnem posegu v človekove pravice, kot je ustavitev šolanja za otroke, ki tega nikoli ne bodo mogli nadomestiti, upali, da bo prišlo še do enega premisleka o tem, kdaj in kako šole odpreti. Pred sabo imam načrt sproščanja ukrepov ob pojenjanju pandemije covida-19. Iz tega načrta, ki ima zapisano – črn, rdeč, oranžen in rumen scenarij, vidimo, da nam do tega, da se bi osnovne šole in srednje šole odprle za vse otroke, manjka še zelo zelo veliko časa. Število okužb, da bi do tega prišlo, bi se naj zmanjšalo pod 600 in število hospitaliziranih pod 500, pri čemer je število hospitaliziranih trenutno čez tisoč 300 ljudi. Spoštovana ministrica, v SAB se nam zdi, da premalokrat slišimo vaš glas, da bi se šole čim prej odprle; in da se premalo zavzemate za to, da bi se ta ukrep čim prej zaključil. Tako kot se minister Počivalšek bori za gospodarstvenike in podjetnike, tako bi se morali tudi vi. Zato me predvsem zanima: Ali se namerava na tem zelo občutljivem področju dosledno spoštovati ta načrt sproščanja, ker vidimo, da na nekaterih področjih se ne? Kdaj konkretno lahko – glede na to, kar poznate informacije strokovne skupine – računamo, da se bodo šole odprle? Ali bo to vsaj takoj po novem letu; ali se bo ta lockdown tudi po novem letu nadaljeval? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana poslanka Kociper, hvala za vprašanje. Kar nekaj podobnih poslanskih vprašanj je danes že bilo, da se ne bi ponavljala, mogoče svetujem še pogled na magnetogram. Zdaj mi pa dovolite, da kljub vsemu dam eno še malo širše pojasnilo glede spoštovanja prioritet, spoštovanja pravic prav v tem trenutku, v tem obdobju te epidemije, ki pravzaprav je še ne znamo ozdraviti oziroma najti tistega pravega odgovora nanjo, dokler očitno ne bo cepiva, ker zgolj z našim doslednim ravnanjem ali pa malo manj doslednim ravnanjem tega ne bomo uspeli. V številnih deklaracijah in tudi znanstvenih delih, ki se nanašajo na vprašanje človekovih pravic, so pravice in svoboščine klasificirane v različne skupine, v različne rede oziroma različne generacije glede na prioritetnost teh pravic, ki naj jih tudi država zagotavlja do svojih državljanov. V tej prvi skupini temeljnih pravic, tako imenovanih državljanskih in političnih pravic, v tem sklopu, najprej kot temeljne pravice, je prva pravica do življenja. Jaz upam, da se vsi zavedamo, da dejansko v tej situaciji najprej govorimo o tem. Potem je tule še niz ostalih temeljnih pravic, v tem prvem paketu pravic sledijo potem državljanske, politične pravice, tukaj so recimo svoboda zbiranja, združevanja, volilna pravica, pravica do poštenega sojenja in tako dalje. Potem sledi tako imenovana tretja generacija pravic, to so pa solidarnostne in kolektivne pravice; in v teh imate potem notri tudi še štiri podskupine. Prva podskupina so tako imenovane postindustrijske pravice in prva ta pravica je pravica do zdravja. Torej spet ta, ki jo moramo zdajle naslavljati. In potem v drugem sklopu teh generacij pravic so pravice ranljivih in občutljivih skupin, torej pravice hendikepiranih oseb, posebnih obravnav žensk, pravice otrok. Se pravi, da smo že pri izobraževanju in pri izobraževanju teh najbolj ranljivih skupin. Vendar pa ko govorimo o pravici do izobraževanja v takšnem kontekstu, ta pride potem v tretji paket omenjenih pravic, to je kulturnih pravic; in med njimi je tudi pravica do izobraževanja. Zakaj to razlagam? Zato, da boste ponovno razumeli, v kakšni situaciji ta trenutek smo. Naša država je podekipirana z vidika zmožnosti zagotavljanja temeljnega zdravstvenega varstva, za obolele, za epidemijo, ki je še ne znamo pozdraviti in ki ima evidentno strašljive rezultate tudi v smislu jemanja življenja. Resor, ki ga mi pokrivamo, resor izobraževanja v posrednem smislu zadeva več kot polovico vseh prebivalcev. Niso to samo tisti, ki neposredno hodijo v proces vzgoje in izobraževanja, ampak se potem oni družijo naprej s svojimi sorodniki, predvsem s starimi starši, z obolelimi; in je to tudi način, kako lahko zamejujemo te pravice. Istočasno pa imamo to srečo, da imamo vzpostavljene mehanizme, ki uspešno funkcionirajo, in smo lahko v tem obdobju prešli v eno drugo alternativno obliko, varno obliko izobraževanja, ki se imenuje izobraževanje na daljavo. In ko se postavimo v tem smislu in v tem pogledu v neko primerljivo evropsko sliko, smo med tistimi najboljšimi možnimi primeri in zgledi. Na račun tega smo bili recimo prav prejšnji teden kot edina država povabljeni s strani ministrov na en velik evropski posvet, ki ga je koordinirala z eminentno akademsko skupino pristojna komisarka. Želim povedati, da se absolutno strinjam z vašo oceno in, verjamem da, z oceno vseh, da je prvo mesto izobraževanja v šolah. Vendar pa ko upoštevamo razmere, v katerih smo ta trenutek, je to najbolj optimalna rešitev, ki jo moramo zdajle razumeti, jo moramo oddelati in potem iti naprej, takoj ko nam bodo razmere to omogočile.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala, spoštovana ministrica. Jaz vem, da ste na kar nekaj takih vprašanj danes že odgovarjali, zato sem poudarek dala na splošno bolj na to izobraževanje na daljavo. Veste pa kot bivša poslanka, da poslanci, ko prijavimo vprašanja, ne moremo vedeti, kaj bodo vprašali drugi poslanci. Zahvaljujem se vam tudi za to predavanje iz prioritetnega vrstnega reda pravic. To zadevo poznam, to je moja specializacija mojega izobraževanja v 4. letniku. Vendar če se malo poglobimo, pa ne bomo zdaj imeli te pravne debate, vemo, da je treba poseg v človekove pravice in svoboščine presojati subjektivno, se pravi od primera do primera. In kar se tiče otrok, prav gotovo ni ogrožena njihova pravica do življenja in zdravja. Vemo, da otroci kar dobro prenašajo ta virus in da ne zbolevajo zelo hudo. Mene predvsem skrbi, da bi iz teh razlogov teh vrstnih redov pravic v našem sistemu, ki ste jih našteli, to šolanje na daljavo še kar potekalo in potekalo. Vemo, da smo bili med prvimi evropskimi državami, ki je uvedlo šolanje na daljavo; upam, da ne bomo med zadnjimi, ki ga bo zaključilo. Jaz osebno sem prepričana, da šolanje na daljavo, za katerega ste vi rekli, da uspešno funkcionira, ne funkcionira uspešno. Jaz imam dva šoloobvezna otroka doma, družimo se z drugimi starši in moram vam povedati, da smo vsi obupani. To, da imajo otroci zdaj govorilne ure, na katerih učitelj preverja, kaj so naredili in kaj morajo narediti za jutri ter kdo je prisoten in kdo ne, se ne more primerjati z normalnim šolanjem. Da ne omenjam absurdov, o katerih je bilo danes tudi že govora, da se vrhunski otroci ne morejo udeležiti fizikalne olimpijade, ker bodo tam sedeli z ne vem kolikimi v sobi. Jaz pa sedim vsak dan s stotimi tukaj in še mnogi drugi ob primernih zaščitnih ukrepih ne zbolimo. Jaz bi vendar prosila, da poveste: Kakšni so plani? Ali se bodo spoštovali po mojem mnenju za to področje prestrogi načrti sproščanja? In da se vsi skupaj zavedamo, da so tudi drugi načini, ki bi otrokom lahko omogočili [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala. Mogoče še pojasnilo, zakaj tak pristop k odgovoru; ker na nek način posredno odgovarja še na vaše začetno vprašanje našega odgovora Ustavnemu sodišču. Tudi ko smo zdajle naslovili še dodatno vsebinsko pojasnilo na Ustavno sodišče, smo ravno s tega vidika pristopili, hkrati pa priložili številna strokovna mnenja in ocene, predvsem pediatričnega dela stroke in tega dela pedagoške stroke, kako lahko je predvsem za otroke, ki imajo zdravstvene težave, ta trenutek zelo nevarna vrnitev v šolske prostore. Ja, imamo večinoma na srečo zdrave otroke. Res je, kar pravite, podatki zaenkrat kažejo, da otroci niso najbolj občutljivi na koronavirus, nikakor pa niso imuni. Vsekakor pa nam podatki kažejo, da so pa zelo uspešni prenašalci virusa na starejše in predvsem na bolne, kar je bilo tudi dejstvo, ki smo ga lahko zasledovali v našem šolskem prostoru še v tistem času, ko je izobraževanje potekalo v šolah. Kar se tiče izobraževanja na daljavo, še enkrat – vsekakor ni primerljivo in se v tem smislu strinjam z vami. Vendar pa v teh danih razmerah, tudi ko poslušam in sem v pogovorih s svojimi kolegicami in kolegi iz drugih držav po Evropski uniji, se mi zdi takole. Kvalitetno izobraževanje na daljavo z vso opremo, z vso to podporo in pravim pristopom učiteljev je na koncu bolje kot pa izobraževanje v šoli pod zelo zelo neobvladljivimi razmerami. Mi imamo kar nekaj držav, kjer otroci so na papirju v šoli, dejansko pa niso v šoli zaradi tega, ker se jim dnevno prestavlja pouk, sploh niso povabljeni v šole, pridejo v šole, so tam uro, dve in potem odidejo. V nekaterih državah imamo zaradi teh epidemioloških varnostnih ukrepov recimo pravila oziroma smernice, ki pravijo, da morajo biti otroci pri odprtih oknih zdajle pozimi v šolah, so tam z bundami, z dekicami in tako naprej. Hočem reči, da vedno je nekako treba pretehtati, kaj je tista najboljša odločitev v danem trenutku, ki že sam po sebi ni dober. In ko bo te epidemije konec, si bo celoten šolski prostor zaslužil prvo nagrado v solidarnosti, ki jo ta trenutek prenaša in nosi za celoten sistem naše države.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Ja, podpredsednik, jaz bi izkoristila možnost tega postopkovnega predloga v skladu s poslovnikom, da se opravi širša razprava. Nisem dobila čisto odgovora o tem, kako dolgo bodo predvidoma ti ukrepi še trajali. Zelo me skrbi, če se bo spoštoval ta načrt ukrepov, bo to trajalo še mesec ali dva po novem letu. In mislim, da bo s tem nastala nenadomestljiva škoda našim otrokom. Jaz sem prepričana, da bi morali na tem podestu v Državnem zboru opraviti splošno razpravo, kjer bi soočili mnenja ne samo poslancev in Vlade, ampak tudi stroke. In se seveda pogovarjali točno o tem, o čemer vi govorite, o tehtanju plusov in minusov, o tehtanju pravic v posameznih primerih. Ker dejstvo je, s tem se strinjam, da smo pred samimi neoptimalnimi rešitvami. Ampak prej sem rekla, zmanjkalo mi je časa, ponavljam za morebitne poslušalce, seveda so otroci zdravstveno manj podvrženi tej bolezni, so pa prenašalci. Ampak meni osebno bi se zdela boljša rešitev, da otroci gredo v šolo, imajo čim bolj normalen pouk, hkrati pa se omeji stike s starejšimi in bolnimi. Tudi mi nismo šli k našemu dedku in babici že nekaj časa, že samo zato, ker sem jaz toliko izpostavljena. Otroci res veliko izgubljajo v tem procesu in če namerava ta ukrep trajati še veliko časa, bo škoda nenadomestljiva. Tudi kar se tiče ostalih primerov, o katerih sem danes želela govoriti, pričakujem od ministrstva, prvič, da je to prioriteto, da se otroci vrnejo v šolo ne glede na vrsti red pravic. In drugič, da se preprečijo vsaj tiste škode, ki jih je mogoče preprečiti. Če se lahko pet otrok, ki so se leta in leta pripravljali na to olimpijado, tega udeleži, sedi v nekem prostoru z ustrezno razdaljo, potem so praktično v isti situaciji kot vi in jaz danes in vsak dan. In še veliko veliko je takih primerov. In vedeti je treba in upoštevati – in upam, da bo ministrstvo upoštevalo –, da bodo ti otroci na zelo veliki izgubi, kar se tiče pridobivanja znanja. Kot rečeno, te neke govorilne ure, kjer se pol časa kličejo, preštevajo, kdo je, koga ni, kdo ima kamero vključeno, kdo ne, potem pove učiteljica, kaj naj naredijo do naslednjič, in otroci sami gledajo powerpointe in študirajo snovi. Upam, da učitelji ne bodo čez pol leta pozabili, da so bili za veliko prikrajšani, in uporabljali pri njihovem nadaljnjem šolanju neke standarde, ki so veljali v nekih drugih časih, ko so imeli otroci normalne šole. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek v okviru glasovanj. Gospod Boštjan Koražija bo postavil vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Simoni Kustec. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Bom kar nadaljeval, kjer je gospa Kociper končala, s tem tekmovanjem, ki bi moralo potekati v bistvu doma, kar je bilo tudi dostikrat narobe interpretirano v medijih. Veliko ljudje je mislilo, da bi morali dijaki oziroma učenci potovati v Moskvo na to fizikalno olimpijado oziroma na to nadomestno tekmovanje. Ampak v resnici je bilo tako organizirano oziroma tako določeno, da bi se lahko tekmovanje organiziralo v Sloveniji pod pogoji, ki jih je že prej tudi gospa Kociper omenila, se pravi varnostna razdalja. Dejstvo je, ko govorimo o otrocih, da so otroci poleg ostarelih, ki so najranljivejši, žal v tem primeru, ko ne morejo obiskovati šol, tudi zelo izpostavljena ranljiva skupina. Direktno sprašujem ministrico, ker vem, ko je prišlo to v medije, ko se je diskutiralo o tem, zakaj ja, zakaj ne, se je tudi Društvo matematikov, fizikov in astronomov Slovenije ponudilo, da bi bili kot nek arbiter oziroma da bi tudi ponudili prostore. In kot je že prej tudi gospa poslanka rekla, v resnici bi to bilo v telovadnicah, prišel bi gospod, kot sem razumel, iz Rusije, ki bi bil neke vrste nadzornik, pa preko kamer bi še bila, če sem prav razumel, dva nadzornika, ki bi nadzorovala sam potek tega tekmovanja. Moram priznati, ko sem prvič slišal, sem tudi jaz najprej mislil, da morajo dijaki oziroma učenci potovati v Rusijo; in potem se je izkazalo, da to sploh ni res, ampak da bi lahko to opravili v domači državi ali pa v sosednji državi, ki bi jim to lahko omogočila. In zdaj imam vprašanje za vas, gospa ministrica: Zakaj tem slovenskim dijakom ni bilo omogočeno takšno tekmovanje, čeprav je že prej omenjeni slovenski partner tega tekmovanja zagotovil prostore, ki večkrat presegajo minimalna priporočila varne razdalje v javnem prostoru? Ali so se na vas osebno ali na ministrstvo iz Društva matematikov, fizikov in astronomov Slovenije obrnili po pomoč pri pridobivanju dovoljenj za organizacijo mednarodnega tekmovanja? Pa če so se, kdaj so se obrnili na vas in kaj ste jim vi kot ministrica priporočili? Pa ker ste kot ministrica pristojna za izobraževanje in raziskovalno dejavnost, kaj ste vi dejansko storili, da bi se lahko ti izbrani učenci udeležili tega mednarodnega tekmovanja pri nas doma? In zanima me tudi: Ali se zavedate, kakšno sporočilo pošiljate s tem o izobraževanju, o trdem študijskem in raziskovalnem delu ne le prihodnjim, pač pa tudi aktualnim študentom in študentkam? Že danes je bila dostikrat ta zadeva prediskutirana, predebatirana. V resnici je bilo vse omogočeno – varnostna razdalja, velik prostor – in res je nerazumljivo, zakaj se niso smeli udeležiti na tak način tega tekmovanja. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec Koražija, hvala za vaše vprašanje. Prav ta konkreten primer je imel kar močen medijski odmev. Pravzaprav tako močen, da vam moram kar iskreno priznati, da smo tudi sami na ministrstvu šele skozi objave v javnih občilih pridobili informacije o tem, kaj se dogaja s strani organizatorja tekmovanja v Sloveniji, to je Društva matematikov, fizikov in astronomov (DMFA). Ko smo se vključili v ta proces pridobivanja še dodatnih informacij, smo izvedeli, da se je ta slovenski organizator glede prilagojene oblike izvedbe olimpijade po nam znanih informacijah potem obrnil na NIJZ, vendar pri teh pogovorih zelene luči na strani NIJZ niso prejeli. Naj še majčkeno širše sliko predstavim, zato da boste razumeli. Gre za eno od mednarodnih tekmovanj na področju fizike in gre za takšen tip mednarodnega tekmovanja, ki ni del formalnega šolskega sistema. V tem smislu ni razlog – kot recimo organizacija mature, tudi v tako zahtevnih in izjemnih okoliščinah –, da prilagodimo in da tudi naredimo izjemo od siceršnjega sprejetega odloka o prepovedi zbiranja v vzgojno-izobraževalnih zavodih pa tudi splošnega odloka o prepovedi zbiranja v javnih prostorih. Tule je nekaj preddejstev, ki nobeno od tekmovanj in nobenega od preverjanj znanj ta trenutek v naši državi ne omogočajo v vzgojno-izobraževalnih ali pa katerihkoli drugih zavodih oziroma ustanovah. In to velja v prvi vrsti tudi za tista tekmovanja na ravni šolskih tekmovanj, na ravni nacionalnih tekmovanj na kateremkoli področju, ki je v neposredni pristojnosti samega pristojnega ministrstva. Imamo pa, kot rečeno, še niz mednarodnih tekmovanj, ki jih organizirajo znotraj mednarodnih društev, ki so organizirana na en sistem, ki izstopa iz formalnega sistema izobraževanja v naši državi. Mi vsa ta tekmovanja vsekakor podpiramo in jih tudi spodbujamo, tako kot smo tudi v tem konkretnem primeru pa še v nekaterih, ki so tudi bila. O njih se ni toliko pisalo, ampak naj jih omenim, zato da boste vedeli, recimo izpit iz angleškega jezika za Oxford, za Cambridge, pred kratkim smo imeli izvedbo izpita iz nemškega jezika, ki ga tudi nismo uspeli omogočiti zaradi vseh teh omejitev, smo pa nekako pristopili v neko mediacijsko vlogo v tem smislu, da smo zaprosili ustrezne organizacije oziroma institucije, katere smo lahko, da bi se ta rok za preverjanje znanja prestavil v tisto obdobje, ko tako zahtevnih omejitev ne bo več. Recimo pri nemškem jeziku smo podali na koncu pobudo v Berlin na konferenco ministrov za izobraževanje, da bi se omogočil še en dodaten termin za izvedbo, računamo zgodaj spomladi leta 2021. Potem smo recimo ponudili tudi možnost pomoči, če bi prišlo do odločitve za spletno izpolnjevanje testov. Nekako smo pristopili v pomoč, čeprav formalno te obvezne niti nimamo, ampak smo želeli pomagati z oblikami, za katere vemo, da jih ta trenutek lahko glede na vse omejitve in vse sprejete ter veljavne odloke lahko tudi izvedemo. Toliko kot pojasnilo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala za besedo. Da gospo ministrico popravim, to društvo se je obrnilo na NIJZ, ampak so dobili odgovor, da takih prošenj v teh časih ne obravnavajo oziroma celo ne obstaja oseba, na katero bi se lahko obrnili z vprašanji glede izvedbe takega izrednega dogodka. So se obrnili na NIJZ. Pa tudi če vzamemo celo situacijo malo bolj globalno oziroma v tem primeru srednješolsko oziroma dijaško. Poglejte, 35 sodelujočih držav je uspelo zagotoviti v svojih državah prostor, da so se dijaki držali te varnostne razdalje in vseh teh zapovedanih zdravstvenih ukrepov. Če sem zdaj prav razumel, vi ste kljub temu bili kontaktirani s strani tega društva oziroma s strani Moskve? Ste bili? Aha, okej. Zadeva je zdaj taka. Pa se ne bom zdaj vtikal v to, kaj NIJZ predlaga, ker so vseeno strokovnjaki na svojem področju, in prav je, da se jih posluša; oziroma so oni tisti, ki svetujejo v teh zadevah, ki jih drugi ne vemo. Prej je gospa Kociper razlagala, da kljub varnostni razdalji nas je v Državnem zboru kar nekaj v tem prostoru, pa tudi delavci za trakom so dostikrat na teh minimalnih varnostnih razdaljah. Pa me kljub temu zanima: Ali ste bili v kakšnem kontaktu z NIJZ, ste kaj z njimi tudi to prediskutirali oziroma si tudi pustili svetovati z njihove strani? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Če sem mogoče še bolj jasna. Če bi organizirali kakršnakoli preverjanja znanj, teste ali pa tekmovanja iz znanj zdajle v teh razmerah, ko imamo zaprte vzgojno-izobraževalne zavode za dejavnosti, ki jih izvajajo, potem bi zanesljivo najprej prednostno omogočili, da bi te izpite, teste prišli delat učenke, učenci, dijakinje in dijaki, ki bi to morali zaradi obveznega dela izobraževanja početi, pa – kot rečeno – niti tega ta trenutek ni možno varno zagotoviti. Kaj pomeni varno zagotoviti, nam prav NIJZ daje v tem smislu to končno oceno. Zelo je logično, da v primeru organiziranja različnih tovrstnih tekmovanj pa tudi kakšnih drugih oblik preverjanja znanja – sicer ni na našem resorju, ampak zelo podobno, ta trenutek se recimo tudi ne izvajajo izpiti iz cestnoprometnih predpisov –, se vedno mora v tem času pridobiti dovoljenje NIJZ, zaradi tega ga izpostavljam. NIJZ takrat, ko obstaja takšna situacija, kot obstaja ta trenutek, ko je popolno zaprtje vzgojno-izobraževalnih zavodov in tudi prepovedano druženje nasploh, se pravi ta odlok o zbiranju ljudi, takrat NIJZ že samo na podlagi tega pove, da to ni izvedljivo in da je to treba spoštovati. Jaz lahko zagotovim, da smo dali vsem tem društvom, torej tudi vsem tem skupinam, ki ne predstavljajo neposredne odgovornosti našega resorja, jih pa vsekakor podpiramo pri njihovem delovanju in organizaciji tekmovanj, vsekakor zavezo, da ko se bo epidemiološka slika izboljšala in ko bomo ponovno spet začeli izvajati pouk po modelu B, da bomo v sodelovanju z NIJZ oblikovali tudi smernice za izvedbo takšnih tekmovanj v naših prostorih, torej v prostorih šol. Je pa res, da bomo z izvajalci tekmovanj skupaj potem poiskali neke kombinirane rešitve za kombinirane izvedbe, če bi bilo recimo možno, da to naredijo že sedaj v okviru spletnih izvedb, potem bi bilo to zelo priporočljivo. Verjamem, da bi bilo tudi potem manj zagat; ali pa če prestavijo te termine na kakšen kasnejši datum. Pa naj še povem, ni samo naša država oaza v tem smislu številne velike države povsod po svetu se soočajo z zelo podobnimi problemi ta trenutek.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Spoštovani, še enkrat hvala za besedo. Kot že prej rečeno pa tudi sam se popolnoma s tem strinjam. Otroci oziroma naši mladostniki so naša prihodnost in oni bodo tisti, ki bodo potem skrbeli za nas in tudi za našo boljšo starost oziroma ko bomo enkrat v ta leta prišli, upamo vsaj. In je prav, da se jim primarno posvetimo, poskušamo najti vse rešitve, kar se pač da, da jim pomagamo v teh težkih časih. Dejstvo je, dijaki, osnovnošolci, v vrtcih in študenti so pokazali eno večjih mer solidarnosti v tem primeru, ko se šolajo na daljavo, ko se odpovedujejo tudi socialnim kontaktom, ko se dejansko tudi nehote odpovedujejo delu znanja, ki bi jim pripadal. Ker pač tako je. Vsi si želijo več vedeti in več znati, tako kot tudi mi tukaj, vsaj določeni. In zato predlagam, da se na to temo opravi širša razprava. Pa tudi prav je, ko se dotikamo takšnih tem, kot je šola in učenci, da bi se o tem večkrat razpravljalo v Državnem zboru, ker se bojim oziroma se mi večkrat zdi, da se premalo, sploh v teh časih. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek v okviru glasovanj. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministru za finance mag. Andreju Širclju. Izvolite.
Hvala za besedo. Moje vprašanje za finančnega ministra in desno roko Janeza Janše je zelo preprosto: Zakaj, gospod minister, vlada, v kateri sodelujete, počne vse, da osiromaši državni proračun? Ne, ne govorim o odhodkih, ki so odšli v zrak zaradi epidemije covida-19, ti so razumljivi. Milijardni minus, ki se najavlja že v aktualnem proračunu in v proračunu za naslednji dve leti, je v resnici investicija v solidarni javni zdravstveni sistem, v temeljno razvojno infrastrukturo, če so seveda to sredstva, ki se jih vzame na kredit pa nato smiselno investira. Razmere epidemije covida-19 vlada Janeza Janše očitno izrablja za stopnjevanje kaosa, v tem kaosu pa še naprej siromaši državni proračun, recimo za tako nepotrebne reze, kot je rez v davek na luksuzna vozila. Govorim o zakonodaji, ki se je sprejemala na delovnem telesu Državnega zbora nekaj dni nazaj in bo proračun Republike Slovenije osiromašila za 29 milijonov evrov. Zakaj? Samo zato, da bodo kupci luksuznih vozil, se pravi bogataši, prihranili nekaj evrov, tudi nekaj deset tisoč evrov. Recimo za luksuzna vozila, ki spadajo v kategorijo 150 tisoč evrov – kdo pa ima zares denar v tej družbi za avtomobil, vreden 150 tisoč evrov –, se bo davek znižal za več kot 40 tisoč evrov. Na drugi strani lestvice pa najdemo tudi take primere, ko bo nekdo kupil clia, običajen delavski avto, pa bo plačal več davka, kakor ga plača v tem trenutku. Skratka, v državi huda socialna kriza, zdravstvena kriza, gospodarska kriza, pri tem da se bosta socialna in gospodarska kriza šele zares pokazali, trenutno ju vlada umetno delno drži nazaj; vlada Janeza Janše pa išče načine, kako bo davčno nagradila bogate. Ta izpad iz proračuna pa je seveda na škodo delavskega razreda oziroma velike večine v tej državi, ki hodi v službo, ki koristi javne storitve. Za te javne storitve, za to podporo delavcem bo sedaj na voljo 29 milijonov na leto manj, samo zato, da se bo nagradilo bogataše. Moje vprašanje je: Kako je tovrstna davčna politika kakorkoli smiselna, kaj šele upravičena?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Hvala lepa, spoštovani poslanec, za vprašanje. Jaz moram najprej tukaj zavrniti tezo, ki ste jo postavili, spoštovani poslanec, da ta vlada na račun revnih krepi bogate, da zaradi tega, ker spreminja Zakon o davku na motorna vozila oziroma enega celo ukinja, siromaši državni proračun na ta račun in tako naprej. Zadeva je naslednja. Avtomobil je eden izmed mnogih izdelkov ali proizvodov, produktov. In navadno je tako, da naj ne bi imel nekega posebnega statusa glede obdavčitve, to ne prinese nič dobrega. Po sedanji zakonodaji, ki pa izhaja nekaj let nazaj, tudi takrat, ko je bila finančna kriza, imamo nek poseben davek na kubike. Poseben davek na neko značilnost avtomobilov, da tisti avto, ki ima več kubikov, plača tudi več davka. Takšna ureditev je preživeta povsod, v Evropi še posebej, tudi v drugih državah. Avto ni nek izdelek, ki bi moral zaradi tega imeti nek poseben status. Če gledate neko davčno zgodovino, potem lahko ugotovite, da so imeli v zgodovini različni izdelki nek poseben status. V prejšnji državi so recimo imele poseben status z visoko obdavčitvijo na primer igralne karte ali pa damske šminke in podobno. S tega zornega kota danes ne gre več davčna stroka v smer posebnega statusa. Gre pa v nekaj drugega, gre v to, da se z obdavčitvijo avtomobilov želi ohraniti čim boljše okolje, zeleno. In Evropa se je odločila tukaj za zeleno. Zaradi tega smo spremenili merila, na podlagi katerih se obdavčujejo avtomobili. In ta merila se v največji meri upošteva predvsem v tem, koliko posamezen avto ogroža okolje oziroma to okolje osmraja oziroma pušča neke delce, ki škodujejo okolju. In zaradi tega je v skladu s priporočili in tudi direktivo Evropske unije obdavčitev avtomobilov spremenjena oziroma naj bi bila spremenjena od 1. 1. 2020. O teh avtomobilih, o katerih vi govorite, mislim, da jih je po nekaterih ocenah okoli 10 v Sloveniji. In do tega, da jih je tako malo registriranih v Sloveniji, saj vozi se jih več, je pripeljala ravno enormno visoka obdavčitev, tudi v primerjavi z drugimi državami. S tega zornega kota prihajamo tudi na področju ohranjanja narave, zelenega in seveda tudi na področju davčne politike v neko normalnost. Normalnost, ki je znana po Evropi in po drugih razvitih državah, ne pa v neko nenormalnost, kjer se določen izdelek prikazuje, kot da je davčno sovražen, in zaradi tega ga je treba fino obdavčiti. S tega zornega kota računamo, ker je manjše povpraševanje v tem letu na področju kupovanja vozil, da se bo tudi s tega zornega kota trg tukaj uravnovesil oziroma prišel na neko stanje, ki je bilo v letu 2019, 2018, se pravi pred krizo. Ne gledamo pa na ta davek ideološko, kot gledate vi, spoštovani poslanec, ko seveda omenjate bogati, revni in tako naprej. Jaz mislim, da je prav, da si vsak prebivalec Slovenije kupi oziroma ima avto, kakršnega si pač zaželi, preference ljudi so pač različne. S tega zornega kota jaz daleč od tega, da bi šel v neke preference ljudi, v kaj kdo svoje dohodke namenja.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za dopolnitev vprašanja. Izvolite.
Hvala. Poglejmo to neideološkost pri vladi Janeza Janše, češ kako ne gre za revne in ne gre za bogate. Po eni strani ravnokar vlada Janeza Janše koketira s kapitalom in delodajalci pri poskusu zamrznitve minimalne plače za najslabše plačane delavce; na drugi strani pa je v dosedanjem vladanju delodajalcem podarila že več kot eno milijardo evrov subvencij, pretovorjenega javnega denarja v zasebne žepe pod krinko epidemije koronavirusa. Davek na motorna vozila, nekdo, ki pelje clia, ga bo kupil za 10 tisoč evrov, če bo kupil novega, nekdo z BMW-jem za 150 tisoč evrov pa bo po novem ta avto lahko kupil, ne da bi plačal več kot 40 tisoč evrov davka. Se pravi, da gre za izrazit ukrep, ki je na strani bogatega, in na ta račun se seveda osiromaši državni proračun za 29 milijonov evrov. To niti ni edini primer. Po eni strani vlada Janeza Janše nagrajuje največjo versko inštitucijo v tej državi – RKC, subvencionira njene klerike in njene funkcionarje; po drugi strani pa lastnih samozaposlenih v tej državi ne zaščiti pred izpadom dohodka in epidemijo covida-19, kot bi jih morala, ob strani recimo pušča tudi študente in tako naprej. Seveda, če si prijatelj Janeza Janše, takrat ti je dovoljeno vse. Ukrep razdavčitve luksuznih vozil ni zeleni ukrep. Že v zdajšnji zakonodaji so vsi ključni okoljski indikatorji upoštevani, niti v to zakonodajo ne posega zares. Vsekakor pa ne posega toliko, kolikor posega v razdavčitev bogatih. Gospod minister, dejali ste, da davek ni namenjen razdavčevanju bogatih in da ni res, da siromašite proračun; ampak vaša davčna sprememba pomeni 30-milijonski minus v proračun v kontekstu zdravstvene, socialne in gospodarske krize, ki bo šel na škodo delavskega razreda.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi za dopolnitev vprašanja. Sedanji davek na motorna vozila, še enkrat, zavisi predvsem od kubikov, konjev, kilovatov; in veliko manj od zelenega. Tendence pri avtomobilih kažejo, da so tisti avtomobili z več kubiki tudi relativno bolj zeleni, okoljsko sprejemljivi. Drugo, omenili ste zamrznitev minimalne plače. To so neke zadeve, ki jih jaz ne bi komentiral, ker sploh še niso na Vladi, kjer se o tem sploh še ne sprejema ničesar. O tem se govori, morda se o tem piše, ampak tega ravno tako ne bom komentiral, kaj se piše. To so tudi neke predpostavke, za katere ni rečeno, da bodo držale. Kako ta vlada podpira kapital, na drugi strani pa je vlada za zamrznitev plače, o tem ne morem nič govoriti. Morda o tem pišejo neki mediji, ampak jaz mislim, da je daleč od tega. Res pa je, da se že tri dni dogovarjamo s socialni partnerji. To je pa res, da se že tri dni dogovarjamo s socialnimi partnerji o PKP7, o tem davku. Drugo, omenili ste, da je ta vlada delodajalcem dala subvencije, na drugi strani pa obdavčuje te avtomobile in tako naprej. Ta vlada nadomešča nadomestila plače za delavce, nadomestila plače. To se pravi, da ta vlada plačuje plače delavcem. Seveda to naredi tako, da delodajalcem da denar, nato pa dobijo ti delavci nadomestilo iz tega denarja. To, da se podpira v tem primeru delodajalce; ne, tukaj se podpira delavce, in sicer tako, da obdržijo delovna mesta. Tako, da obdržijo delovna mesta in da ne gredo med brezposelne. In to je zdaj ravno obratno, da se s tem podpira delodajalce. Ne, s tem je v interesu vsem, da obstajajo delodajalci in da obstajajo delavci, zato da ne izgubijo služb in zato, da bodo ta podjetja po končani krizi lahko začela čim prej normalno poslovati in seveda tudi normalno pridobivati dohodke za plače in tako naprej. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Davek na motorna vozila oziroma davčni rez Janeza Janše v luksuz za najbogatejše, kjer se bo nekomu, ki bo kupil avto za 150 tisoč evrov, zrezalo za 40 tisoč evrov davka, je zgolj uvertura, zgolj napoved tega, kakšna prihodnost nas še čaka. Tragično, pa vendarle bi lahko rekli, če mislite, da je vlada Janeza Janše zavozila epidemijo s težkim davkom za ljudi, pazite, kaj vse nas še čaka. Kot lahko slišimo iz raznih kvaziinštitucij, kot je to vladni Strateški svet za debirokratizacijo, se najavlja po kopitu davka na motorna vozila še kakšna druga davčna reforma oziroma natančneje davčni rezi za bogate. Seveda bodo s temi rezi za najboljše plače, za kapital in tako naprej najkrajšo potegnili običajni ljudje v tej državi, ki koristijo zdravstvene storitve, ki potrebujejo socialno pomoč, ki hodijo na delo, ki uporabljajo ceste in železnice, saj denarja za vzdrževanje vsega tega ne bo. Zakaj ga ne bo? Ker ga je vlada Janeza Janše delno že zakockala, prihodnje dohodke pa bo omejila s tem, da bo dodatno nagradila bogate. 29 milijonov evrov, kolikor proračun siromaši vladni rez v obdavčitev luksuznih vozil, je morda z vidika proračuna res nizka številka. Pa vendar je to 29 milijonov evrov, ki bo zmanjkalo na tistih točkah, ki jih ljudje najbolj čutijo, ki jih najbolj potrebujejo. Seveda nihče ne misli, da bo vlada samemu sebi rezala luksuz ali pa da bo zrezala subvencije svojim kapitalističnim prijateljem. Ne, seveda ne. Ampak pod to vlado, glede na to, kaj počne, glede na to, kaj napoveduje, lahko pričakujemo stopnjevanje teh 29 milijonov. Zelo kmalu bomo prišli z 29 milijonov na 290 milijonov in še kak korak naprej. Glede na tempo, po katerem se je Janez Janša odločil uničiti državo in vse, kar je v njej socialnega in dobrega, to pravzaprav ne bi bilo prav nič nepričakovanega. Že v zadnjih osmih mesecih, odkar vlado Janeza Janše imamo, je ta spumpala iz državnega proračuna kot subvencijo kapitalu več kot milijardo evrov, to je našega, skupnega denarja. Niti ne denarja, ki bi ga imela kje na zalogi. Ne, to je denar, za katerega se je zadolžila. Kar 600 milijonov evrov niti ni končalo v ohranjanju in varovanju delovnih mest, ampak v kapitalskih rezervah podjetij. Skratka, gre za transfer bogastva od revnih, od delavskega razreda, tudi od malega biznisa družinskih podjetij k tistim, ki imajo že sedaj polno rit vsega – k bogatašem in h kapitalistom. Zato v Levici zahtevamo splošno razpravo o davčnih politikah Janeza Janše.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. decembra 2020, v okviru glasovanj. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo Jerneju Vrtovcu. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani minister Jernej Vrtovec! Moje vprašanje je povezano z dogajanji na projektu drugi tir. In vemo, da je s tem projektom tudi neločljivo povezana usoda Luke Koper ter številnih spremljajočih dejavnosti, med njimi tudi zelo pomembne logistične panoge. Kot vemo, je od prvih ugotovitev, da je treba modernizirati in zgraditi progo med Koprom in Divačo oziroma proti Ljubljani, minilo že 25 let. Projekt je prestal številne prepreke, podtikanja in tudi referendumske presoje. In prav referendumski presoji sta projekt zamaknili nekako za dve leti. Danes smo priča ponovnim zapletom. Pred slabim mesecem dni smo bili seznanjeni, da Vlada namerava z Madžarsko skleniti, začeti tajna pogajanja o njihovem pristopu k izgradnji drugega tira. Danes pa smo bili seznanjeni tudi z novico, da eden od ponudnikov na tem projektu zahtevanih referenc preprosto nima, čeprav mu jih je najprej 2TDK priznal, potem pa je tudi revizijski zahtevek pokazal, da teh referenc preprosto nima. Na tem projektu se odvijajo določene spremembe, ki pravzaprav niso jasne. Vemo, da je vaša predhodnica mag. Alenka Bratušek zaključila finančno konstrukcijo, našla cenejšo rešitev z lastnim financiranjem, torej na tak način prihranila 300 milijonov evrov, in v samem projektu našla prihranke v znesku 100 milijonov evrov. Celotna investicija je bila ocenjena na dobro milijardo evrov, milijardo in 50 milijonov evrov po stalnih cenah, zato nas v stranki SAB zelo skrbijo dogajanja, ki smo jim priča te dni. Rušenje finančne konstrukcije in zapleti pri razpisu, potem ko je vaša predhodnica začela gradnjo na terenu in so v bistvu ti rezultati tudi vidni. O tej problematiki smo razpravljali kar na dveh odborih in na nobenem nismo dobili odgovorov, zakaj te spremembe uvajate. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Gospod Rajh, jaz nisem zaznal vašega vprašanja. Kaj vi mene sprašujete, o kakšnih zapletih? Nikjer se nič ne zapleta. V čem se zapleta? Nikjer. Zdaj ste pa že kot lajna, razen tega, da hvalospev pojete, eno in isto ponavljate iz poslanskega vprašanja v vprašanje. Nobena finančna konstrukcija se ne ruši, nič se ne ruši. Postopki javnega naročanja, pa kot sami veste iz enega postopka v preteklosti, veste, da so problem, na katerega minister za infrastrukturo nima nobenega vpliva, ampak so postopki javnega naročanja takšni, da prihaja od pritožbe na pritožbo. Veste sami, kakšne so bile tovrstne pritožbe v primeru Karavank, ko je trajal postopek javnega naročanja več kot leto dni, ko so z avstrijske strani že začeli vrtati, pri nas pa smo še vedno bili v samem postopku. Na postopke javnega naročanja, pritožbe in revizijske zahtevke pač ne morem vplivati. Tudi sami veste, 2TDK ima svoj nadzorni svet, ki vpliva; oziroma nadzorni svet gleda na samo upravo 2TDK, drži, skupščina, Vlada; po vseh dostopnih podatkih pa kljub temu, da bi lahko prišlo do zapletov v zvezi s postopki javnega naročanja, pa verjamem, da lahko pride do podpisa pogodbe v mesecu aprilu in potem sama gradnja. Bi lahko prišlo že prej, če ne bi bilo podobnih problemov pri postopkih javnega naročanja na enem drugem primeru. Drži? Kje se zapleta, to veste vi. Ne vem, koliko se vam to politično splača, ampak biti kot ena lajna ter eno in isto ponavljati na vsakem poslanskem vprašanju, kot na seji Komisije za nadzor javnih financ in odborih. Lahko, ni problema, jaz sem z veseljem na voljo, povem pa vam to, da drugega tira tudi skozi vaša vprašanja ni več mogoče ustaviti. Čeprav morda je ravno to namen, ampak ga ni več mogoče ustaviti, drugi tir se bo začel graditi v tem letu oziroma v letu, ki prihaja, da bo vse šlo naprej glede zalednih držav. Zaledne države so ključne pri razvoju Luke Koper in pri tem bom vztrajal. Če se Luka Koper se ne bo ozirala na zaledne države, Luka Koper, ki je neločljivo povezana z drugim tirom, še enkrat vam povem, potem je dovolj Marina v Izoli. Mi potrebujemo Luko Koper zaradi tega, ker je to strateška luka za zaledne države. Če pa mi vi bolj konkretno poveste, kje se zapleta, pa vam bom jaz z veseljem odgovoril, kajti zapleta se nikjer. Nikjer se ne zapleta, vse poteka tako, kot je bilo začrtano. Zapletalo se je v preteklosti mnogo bolj, kot se zdaj. Zdaj vse poteka tako, kot je prav. Ne bom govoril, kaj se je zapletalo eno leto in pol nazaj, dve leti nazaj, da ne bomo kot pri Karavankah, ampak postopke javnega naročanja je pa res treba poenostaviti in pohitriti, kajti tukaj nastajajo težave.
Hvala lepa. Imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Strinjam se, da če ne bi bilo politično motiviranih referendumov, se projekt ne bi prestavil za dve leti. Če v preteklosti kakšno podjetje ne bi zavajalo z referencami, se tudi zadeva ne bi odvijala za pol leta; ali pa če bi takrat revizijska komisija zahtevala oziroma kar sprejela odločitev, da lahko nekdo, ki trdi, da ima referenco, in zavestno laže, da lahko da drugo referenco, verjetno do teh zastojev ne bi prišlo. Nisem dobil odgovora na ključno vprašanje, ko govorite o zalednih državah: Koliko tovora bodo zaledne države zagotovile? Zaledne države ne zagotavljajo tovora. Tovor zagotavljajo podjetja v zalednih državah in ladjarji, ki prihajajo v Luko Koper. Lastništvo železniške proge ni pogoj, da kdorkoli v Sloveniji ali pa po slovenskem teritoriju prevaža tovor. Železniška infrastruktura mora biti vsem prevoznikom dostopna pod enakimi pogoji in podjetja, ki prevažajo preko Slovenije, zasledujejo svoj ekonomski interes. To pomeni, da mora biti ta infrastruktura njim dostopna po konkurenčnih pogojih v časovnem in denarnem smislu. In še enkrat poudarjam, niti na teh odborih niti danes niste povedali, koliko tovora bodo te zaledne države zagotovile. Jaz lahko povem, da ne bodo zagotovile nobenega tovora, ker je to v izključni pristojnosti podjetij v zalednih državah in ladjarjev, ki hodijo v Luko Koper.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ne morem napovedati, koliko bo tovora, kajti nisem čarovnik, da bi vedel, kaj bo naprej. Lahko pa povem, kaj je trenutno, in sicer več kot 60 % kontejnerskega pretovora v Luki Koper gre v zaledne države. Vem, kaj vi želite mene vprašati, ampak za menoj je finančni minister, ki se je leta 2007, 2008 zelo boril za prihod oziroma za to, da bi imeli na železnicah malce večjo konkurenco z Luko Koper. Deutsche Bahn, prihod v Slovenijo, verjetno ste o tem takrat kaj slišali, čeprav se niste s politiko ukvarjali. In zamudili smo veliko priložnost, rekoč, da na Slovenskem smo mi gospodar. In tale krilatica nas je zelo veliko stala, vložka okoli 10 milijard evrov. Ne vem, kolikokrat moram še to ponoviti, da ta krilatica nas stane tega, da nabiramo sicer politične točke, imamo simpatije uslužbencev dotičnih državnih podjetij, politične točke; kaj veliko, da bi izboljšali naš logistični položaj, pa ne. In še enkrat povem, italijanska država je prodala svojo lastno obalo v vrednosti 100 milijonov evrov eni zaledni državi. Dogajajo se logistični tokovi, ki nas bodo zaobšli, gospod Rajh, okoli Avstrije. Dva pomembna logistična terminala se dograjujeta, eno je Beljak, drugi je v Gradcu, ki bo kmalu prišel v vaš rodni Maribor, če bo šlo tako naprej. Mi moramo graditi Luko Koper skozi svoje logistične zmogljivosti v fazi s povezovanjem z zalednimi in drugimi srednjeevropskimi državami. Če mislite graditi na krilatici – na Slovenskem smo mi gospodar, potem boste zaprisežen politikant, ne pa takšen posameznik, ki boste rekli, želimo graditi Luko Koper in slovensko logistiko. Sedaj se pa odločite, ampak enkrat bo treba reči bobu bob. Katero podjetje, vas sprašujem, je bilo v preteklosti tisto, ker jaz tega ne vem, ki je botrovalo določenim zaostankom in prirejalo reference. To je zelo pomemben podatek. Kajti če je kakšno podjetje to počelo, potem ga morate sedaj povedati, ker to je kaznivo dejanje. Državna revizijska komisija, vsaj jaz tako gledam, je zadnja instanca v postopkih javnega naročanja. Vi ste inženir in veste, kako to gre, večkrat se pohvalite. In zadaj za tem ni nič več. Še enkrat pa povem, vem, kaj mislite reči, in sicer da so podjetja tista, ki usmerjajo logistične tokove. Ampak ne zanemarite pa vloge držav. Ali veste, v čigavi lasti je Deutsche Bahn? Ali veste, v čigavi lasti je Hamburg Hafen, tudi Lufthansa in tako naprej? To so pomembni dejavniki in države, ki s temi podjetji sodelujejo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru. Izvolite.
Tako, res je, imam postopkovni predlog, da zaradi številnih neodgovorov na moja vprašanja skladno s poslovnikom opravimo razpravo. Jaz bi še enkrat rad ponovil, da nobena država ne prodaja svoje infrastrukture sosednjim državam, še najmanj pa, da na enem odseku, ki je dolg 400 kilometrov, z vložkom, ki omogoča izgradnjo petih kilometrov železniške proge, v sistem vnaša motnjo. In kot da ne bi imeli dovolj slabih izkušenj s sosednjo Hrvaško pri upravljanju Jedrske elektrarne Krško in kot da ne bi videli, kakšne probleme imajo Hrvati z Madžari v Molu, kjer se še danes tožarijo in kjer je bivši predsednik vlade celo v zaporu zaradi poslov, ki jih je v tajnosti sklepal z madžarskimi partnerji. Še enkrat, nobena država ne prodaja svoje infrastrukture sosednji državi ali pa ne predaja lastniških funkcij, še najmanj pa, da bi to počela brez reprocitete. Če delamo nekaj, potem delajmo to v vzajemnosti, da v primeru, če pride do težav, imamo orodje braniti svoje interese. In še enkrat, bom zaključil svojo misel, kmet, ki razproda ali pa zapije svoje premoženje, postane dninar. In to se z Luko Koper in drugim tirom ne sme zgoditi. In še enkrat poudarjam, nismo dobili nobenega podatka, koliko tovora bodo zaledne države zagotovile državi. Ne bom govoril, kaj je v memorandumu, ki smo ga na zaprti seji obravnavali, ampak o tem ni bilo nikoli nikjer govora, ne razpravljamo. In veliko dvomov se poraja s takim početjem, veliko vprašanj in menim, da je prav, da o tem razpravljamo za dobrobit slovenske logistike, za dobrobit Luke Koper in za dobrobit slovenske infrastrukture. In kar se tiče dogodkov iz leta 2008, govorite o 10-milijardnem vložku takratnih nemških partnerjev, to je legitimna odločitev Vlade. In kot ste sami ugotovili, ko takrat država ni imela denarja, je rekla – dajmo nekaj rešiti sami. In če iščemo tujega partnerja, potem ga konkretno iščimo, ne pa z eno napako v sistemu za 200 milijonov evrov. In o tem govorimo. To ni strateška rešitev, to je strateška katastrofa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 17. decembra 2020, v okviru glasovanj. Vojko Starović bo postavil vprašanje ministru za finance mag. Andreju Širclju. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav ministru in vsem prisotnim! Moje vprašanje se glasi: Kako je z zahtevo na vrnitev deleža javnega dolga na raven 60 % bruto družbenega produkta, kot jo zapoveduje pakt stabilnosti in rasti? Ali ima vlada za vodenja fiskalne politike v ozadju ustrezen načrt celovitega nabora politik za zagotavljanje dolgoročne vzdržnosti javnih financ? Iz mojega vprašanja veje skrb in strah, da bo Slovenija padla v dolžniško past. Dolžniška past pa je nekaj, kar je v moderni dobi nadomestilo nekdanjo kolonizacijo in okupacijo. Države, ki padejo v to past, padejo pod diktat upnikov, kar pomeni, da potem drugi, kot so institucije MDS ali trojka, odrejajo, kaj moraš delati, kaj lahko delaš, kaj moraš prodati in tako dalje. Skratka, izgubiš suverenost, kot so jo nekdaj izgubljale kolonialne države. Zato menim, da je nujno, da začrtamo nek izhod, da oblikujemo izhodno strategijo. V oktobru se je naša država zadolžila še za milijardo evrov. Po načrtih ministrstva bo javni dolg države konec leta znašal okoli 82,5 % letošnjega BDP. To je blizu našega celoletnega dela vseh skupaj. Javni dolg Slovenije se v tem trenutku v primerjavami z drugimi evropskimi državami povišuje. Po stopnji zadolževanja je Slovenija na samem vrhu med državami članicami Evrope, po uspehu v borbi s pandemijo pa na samem dnu. Izdatki državnega proračuna so se od konca oktobra povečali skoraj za 25 %, torej za četrtino; prihodki pa padli za več kot desetino. Izhod je v zadolževanju, ni druge. Kam to pelje? Od tod moj strah in zaskrbljenost. Vaš kolega Tonin pa pravi, da je to čas za zadolževanje, saj so obresti nizke. Midva oba veva, minister, da so nizke zato, ker smo imeli zadnje čase rezultate in ker je prejšnja vlada pozitivno zaključila za leto 2018 in 2019. To je bila prva vlada, ki je zaključila pozitivno po samem začetku samostojnosti Slovenije. Za reprogram dolgov čez nekaj časa bo pa treba plačevati višje obresti, kajti zdaj bomo padli v slabšo situacijo; in to je to. In bomo zopet plačevali milijardo, in to večletno, kar pomeni več, kot znaša večletni program za opremljanje [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, vaše napovedi so precej negativne in kažejo tudi to, da vi uporabljate nekatere številke in nekatere teze, ki so nekoliko tendenciozne. Res je, da se je zadolžitev v zadnjem času, v času epidemije covida-19 povečala; točno se ve, zakaj se je povečala. Povečala se je zato, da državni proračun plačuje odhodke, ki so povezani s covidom-19, plačuje vse zdravstvene storitve v povezavi s covidom-19, plačuje tudi nekatere gradnje, dograditve bolnišničnih kapacitet, opremo in tako naprej. In v ta namen ali pa zaradi tega, ker se odhodki tukaj povečujejo, se država tudi zadolžuje. In več se je zadolžila v letu 2020 kot v letu 2019, če lahko že kar omenim, da je leto pri koncu. S tega zornega kota imate popolnoma prav, vendar Slovenija je v prvi polovici držav Evropske unije z najmanjšo zadolžitvijo glede na bruto družbeni proizvod. Seveda to ni neka uteha, da bi se zdaj toliko zadolževali; gre pa seveda za to, da mi se zadolžujemo na eni strani tudi zato, da odplačujejo anuitete. To se pravi, da mi odplačujemo že sedaj tiste anuitete, ki so nastale na podlagi zadolževanja po veliko večji obrestni meri. In ti stroški zadolževanja oziroma cena zadolževanja je iz leta v leto nižja. Zakaj? Ker spreminjamo kredite iz tistih, ki so imeli višjo obrestno mero, v kredite, ki imajo danes nižjo obrestno mero. O ekonomski in finančni politiki med drugim odločajo tudi bonitetne agencije. In v petek oziroma v soboto je ena izmed vodilnih bonitetnih agencij Standard & Poor's potrdila oceno izpred pol leta za Slovenijo. Pred tem je Moody's povečal bonitetno oceno za Slovenijo. Nobena bonitetna agencija ni v zadnjem letu zmanjšala ocene za Slovenijo. Govorim o zadnjih, navadno so te ocene enkrat na leto ali celo dvakrat na leto, kar z drugimi besedami pomeni, da te bonitetne ocene ocenjujejo tekočo politiko, tekočo ekonomsko in finančno politiko države, vlade. In imajo zaupanje, kot kažejo te ocene, v to politiko, ki jo vodi ta vlada, v to ekonomsko in to finančno politiko, ki jo vodi ta vlada. To nam kažejo tudi nekatere napovedi Evropske komisije, Evropske banke za obnovo in razvoj, IMF – Mednarodnega denarnega sklada, tudi Banke Slovenije, Umarja, ki za Slovenijo napovedujejo relativno hiter odboj iz krize, kar pomeni, da gospodarska rast pada in bo padla v tem letu, vendar ravno zaradi te politike, ki jo vodimo, kjer ohranjamo čim več delovnih mest, bo hiter odboj. To pomeni, da ko bo kriza minila, ko je ne bo več, bomo hitro začeli z gospodarsko rastjo. In to nam seveda tudi zagotavlja to, da bomo hitreje odplačevali dolgove. V zvezi s tem bi rad povedal, da načrt obstaja oziroma bo narejen takrat, ko bo fiskalno pravilo veljalo brez 12. člena, ki sedaj dopušča večje odhodke, kot so prihodki.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Dobro. Mislim, da ta 12. člen ne pomeni, da se lahko zadolžujemo ne vem kam. Na to opozarjam. In opozarjam v tej izhodni strategiji oziroma načrtu, to vas sprašujem. Lani maja ste na Odboru za finance v zvezi s pobudo za ustavno presojo proračuna dejali: Predpisi, ki jih določa Ustava v 148. členu, in posledično Zakon o fiskalnem pravilu dejansko omogočajo, da delujejo javne finance v vseh treh temeljnih funkcijah, to jev prerazdelitveni, stabilizacijski in alokacijski funkciji. To je dejansko treba zagotoviti in v okviru tega voditi vzdržno vodeno proračunsko politiko. To so vaše besede in vam dam prav. Ob tem pa je prav, da pogledamo še sestavo dolga državnega proračuna, ki je konec leta 2019 znašal blizu 29 milijard. Ne vem, koliko je zdaj, zdaj je že blizu 34, kolikor sem gledal podatke. Od tega so se pametne vlade – pametne v narekovajih – zadolževale, razen naše prejšnje vlade, ki ni bila pametna, ki je v obeh letih vladanja 2018 in 2019 ustvarila plus. Na račun zadolževanja so te vlade radodarno delile volilne bombončke in tako skupaj pridelale 20 milijard dolga. Bojim se, da se nam to dogaja naprej tudi sedaj. Pri tem je treba povedati, da je od skupnega dolga, govorim za nazaj, šlo le 1,8 milijarde za razvojna vlaganja in le 1,7 milijarde, za razliko od splošnega mnenja, pa smo podedovali od prejšnje države. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Ja, zdaj bo šlo za raziskave in razvoj več. To je vsekakor. Drugo, kar bi rad povedal, je to, kar ste tudi vi nekako omenili in povezali, vendar jaz bi tukaj ločil. Ločil bi na eni strani primanjkljaj ali pa presežek proračuna in na drugi strani zadolževanje. To sta dve stvari. Glede 12. člena Zakona o fiskalnem pravilu, tukaj velja odmik od tega oziroma omogoča na podlagi tega zakona, da država, po domače povedano ali pa enostavno povedano, več troši, kot ima dejansko prihodkov. Povedal sem, zakaj. Zaradi covid krize in kritja covid odhodkov. Na drugi strani je na podlagi Zakona o fiskalnem pravilu Vlada dolžna Fiskalnemu svetu narediti izhodno strategijo glede tega, kako bo krila ta primanjkljaj, ki bo tudi v letu 2020, 2021; in je napovedan in v kolikih letih. Mi moramo tukaj določiti leta, predlagati leta, potem to odobri tudi Državni zbor. V okviru tega čakamo tudi na stališče Evropske komisije, stališče Evrope, kajti cela Evropa se je odločila, da fiskalna pravila ne veljajo več v času epidemije. To je glede primanjkljaja oziroma presežka. Na drugi strani imamo javni dolg. Javni dolg glede na zneske, ki ste jih omenili, jaz bom uporabljal relativno v okviru bruto družbenega proizvoda; ocenjujem, da bo letos 82,4 % bruto družbenega proizvoda. To je tudi napovedano v vseh proračunskih dokumentih. Drugo leto se bo znižal ta odstotek pod 80 odstotkov in potem v letu 2022 se bo nadalje zniževal, kar pomeni, da gre tukaj za tendenco zniževanja. Moramo pa seveda upoštevati, da tukaj gre za relativen odnos do bruto družbenega proizvoda. Če bruto družbeni proizvod rase, je potem odstotek tega dolga dejansko manjši. Tukaj bomo šli spet pod tistimi 66 % oziroma 60 %. Z vami se pa tukaj ne morem strinjati, da ta dolg pomeni neko odvisnost, trojko in tako naprej, to, kar je bilo tudi povedano z vaše strani. Jaz tukaj mislim, da je glavno glede tega, da država Slovenija lahko vodi popolnoma suvereno ekonomsko in finančno politiko, predvsem zaupanje tujih vlagateljev oziroma mednarodnih vlagateljev. In to zaupanje je na podlagi ocen, ki nam jo finančni trgi dajejo, visoko.
Hvala lepa. Gospod poslanec, želite besedo za postopkovni predlog? Izvolite.
Hvala, minister, za odgovore, vendar moram povedati, da se ne strinjam z vami. Smo doživeli to, ko smo se morali zadolževati res po visokih obrestih, da smo reševali situacijo prezadolženosti cele naše Slovenije. Bojim se, da se nam to ponovno zgodi. Ne trdim, da se bo. In mislim, da je prav, da o tem Državni zbor razpravlja, opravi širšo razpravo, kako bomo ravnali v zvezi s tem zadolževanjem države, da ne zagreznemo. Gre za resno nevarnost, zato ne smemo govoriti, da bomo od Evrope dobili 10 milijard. Kakšnih 10 milijard? Danes je to predsednik Vlade zopet ponovil. Dobili bomo neto nekaj čez 2 milijardi nepovratnih sredstev. Mislim, da gre za neko zavajanje, ki nas lahko pelje na napačno pot. Bodimo odgovorni, lepo prosim, tudi za naslednje rodove. O tem se moramo resno pogovoriti v Državnem zboru. Hvala lepa.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 17. decembra 2020, v okviru glasovanj. To je bilo zadnje poslansko vprašanje na današnji seji. Ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore! S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v četrtek, 17. 12. 2020, ko bo Državni zbor v okviru [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Lepo prosim, spoštujte poslovnik! Ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 53. izredno sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Hvala lepa. (SEJA JE BILA PREKINJENA 14. DECEMBRA 2020 OB 20.33.)