Gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Konačni prijedlog Zakona o zaštiti životinja. Taj smo zakon nastojali uskladiti sukladno provedenoj raspravi na prvom čitanju i poboljšati pojedine odredbe. Ono što je sigurno ovaj zakon pred nas posebice u nekim segmentima kao što je npr. uzgoj životinja u svrhu proizvodnje krzna ili npr. kolinje u domaćinstvima stavlja nas s jedne strane u procjep između svih onih najviših normi i standarda veznih uz zaštitu i dobrobit životinja. S druge strane ekonomskog i egzistencijalnog interesa našeg proizvođač i s te će strane namjere da Republika Hrvatska u narednom razdoblju zaštiti svoje specifičnosti kao dio nacionalnog identiteta i tradicije. To su dvojbe koje se posebno nameću i pojačavaju kada imamo spoznaju da te najviše standarde i da te najviše norme ne primjenjuju sve zemlje Europske unije niti zapadnoga razvijenoga svijeta već samo neke. Mi smo u prvom čitanju zakona predložili da nema zabrane uzgoja činčila. Međutim, rukovodeći se raspravom u Saboru u ovom prijedlogu stavili smo zabranu, ali da ona stupa na snagu nakon 10 godina. Smatrali smo da je to određeni kompromis gdje s jedne strane želimo zaštiti naše proizvođače, točnije tristotinjak ljudi koji živi od ove proizvodnje i koji su uložili i sredstva, podigli kredite i specijalizirali se za tu proizvodnju. A s druge strane željeli smo ostvariti ovaj drugi interes dakle da smo spremni slijediti određene međunarodne trendove kada je u pitanju zaštita životinja. Vezano uz kolinja u domaćinstvima kao Ministarstvo poljoprivrede zastupamo stajališta da Hrvatska posebice u ovom predpristupnom razdoblju i razdoblju pregovora s Europskom uniju treba koliko je god moguće štiti svoje autohtone proizvode kao dio nacionalnog identiteta, ali isto tako i štiti svoje specifičnosti i način života na selu. U tom smislu u ovom prijedlogu zakona izbačene su odredbe kojima se dodatnim veterinarskim nametima, osiguranjem stručnih kadrova i omamljivanjem ta tradicija kolinja i domaćinstvima dovodi u pitanje. S time da ostaju odredbe da se kod obavljanja kolinja mora, odnosno da se obavljanje ne može ići bez i nanošenja boli, patnje, ozljede itd. Što se tiče konkretnih primjedbi koje su bile izrečene u raspravi na prvom čitanju zakona evo možemo spomenuti da smo dakle u članku 23. gdje se govori o istraživanju i razvoju sastojaka, odnosno kombinaciji sastojaka i gotovih kozmetičkih proizvoda da smo tu brisali osim u slučaju kada ne postoje druge znanstvene metode kojima se zamjenjuje korištenje životinja. Isto tako u članku 35. gdje se definira Povjerenstvo za zaštitu životinja i propisuje povjerenstvo išli smo i sa predstavnicima Medicinskog fakulteta. Također u člancima kojima se uređuje držanje kućnih ljubimaca dodali smo novi stavak gdje se kaže zabranjeno je držanje i postupanje s kućnim ljubimcima te njihovo kretanje na način koji ugrožava zdravlje i sigurnost drugih životinja i ljudi, a posebice djece. Isto tako rok držanja životinja u skloništima produžili smo sa 30 dana iz prvog čitanja na 60 dana. Isto tako ja moram kazati da na raspravi koja je bila na Odboru za poljoprivredu da je predložen amandman na članak 32. da se briše stavak 4. kojim se uređuje da voditelj nastambe za životinje koje se koriste u pokusima te za proizvodnju bioloških pripravaka i njegov zamjenik moraju biti veterinari. I tu prihvaćamo apsolutno da se taj stavak briše, dakle da i druge struke posebice one najkompetentnije kao što je stočarska, dakle diplomirani inžinjeri stočarstva itd. dakle da oni mogu obavljati taj posao uzgoja, dakle u nastambama za životinje koje se koriste u pokusima. Međutim, evo, tu bih ili zamolio da odbor da još jedan amandman na članak 70. gdje je ista stvar u pitanju pa bi se morao brisati stavak 2. ili će to Vlada ići svojim amandmanom. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Za zakonodavstvo? Poljoprivredu i šumarstvo, predsjednik odbora, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu i šumarstvo raspravio je na 45. sjednici održanoj 14. studenoga Konačni prijedlog Zakona o zaštiti životinja. Odbor je raspravio ovaj zakon u svojstvu matičnog tijela. Nakon uvodnog obrazloženja predstavnika predlagatelja, odbor je u sveobuhvatnoj raspravi u kojoj su sudjelovali i predstavnici Udruge prijatelji životinja, te Hrvatske krznarske udruge podržao donošenje navedenog zakona. Predstavnik Udruge prijatelj životinja istaknuo je da iako je predlagatelj u konačni prijedlog zakona ugradio veliki dio primjedaba udruge, neke odredbe su ipak ostale nedorečene te zbog toga otvaraju mogućnost različitih interpretacija. To se u prvom redu odnosi na brisanje odredbe kojom je bilo propisano da omamljivanje i klanje životinja u domaćinstvu obavljaju osposobljene osobe. Na sjednici nazočni predstavnici Hrvatske krznarske udruge su pak izrazili nezadovoljstvo sa pojedinim rješenjima navedena u zakonu. Naime upozorili su da će zabrana uzgoja životinja zbog proizvodnje krzna, pa i odgoda primjene te odredbe do 2017. godine ugroziti poduzetnike i njihove obitelji koje se s tim poslom bave egzistencijalno, tim više što takvu zabranu imaju jedino Velika Britanija i Austrija u Europskoj uniji. U daljnjoj raspravi članovi odbora su ukazali na neka otvorena pitanja koja se ovim zakonom nisu do kraja riješena. Tako je skrenuta pozornost da poduzetnike koji se bave uzgojem životinje za proizvodnju krzna u slučaju zakona i propisane zabrane obavljanja te djelatnosti treba na odgovarajući način obeštetiti. Većina članova odbora drži neutemeljenom odredbu članka 32. stavak 4. prema kojoj voditelj nastambe za životinje pa i njihovi zamjenici mogu biti jedino veterinari. Ovi tim više što jest stavak 1. istog članka određeno da se pokuse na životinjama mogu obavljati osobe drugih struka. S tim iznesenog prijedlog je odbora da podnese amandman kojim bi se brisao stavak 4. članak 32. Predstavnik je prihvatio taj amandman. Također je izneseno mišljenje da je dvojbena odredba o zabrani i držanje i korištenja samih divljih životinja u cirkusima, a da se istovremeno ta zabrana ne protegne na druge životinje koje se koriste u cirkusima. U raspravi je iznesen i podatak da se veliki broj obiteljskih poljoprivrednih gospodarstva koja se bave stočarstvom drži stoku na vezu te da tako držane muzne krave daju najbolje rezultate. Ako se sagleda ukupna stočarska proizvodnja obveza o kretanju životinju koja proizlazi iz članka 39. stavak 3. isto tako je odgoda primjene te odgoda za muzne krave do 2012. godine, za neke članove odbora vrlo upitno. U raspravi je izneseno i to kako je primjena odredbe prema kojoj se životinje izvan nastambi moraju zaštititi od vremenskih nepogoda, grabljivca i drugih opasnosti, teško provediva. Zakon se naime primjenjuje i na držanju životinja u tradicionalnom uzgoju ne samo na farmama i to kad se u konkretnom slučaju stoka nalazi na ispaši. Na temelju provedenog odbor je podržao Zakon o zaštiti životinja zajedno sa sljedećim amandmanom. Amandman glasi: "U članku 32. stavak 4. briše se. Dosadašnji stavci 5. i 6. postaju stavci 4. i 5.". Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu? Europske integracije? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovana zastupnica Jagoda Majska Martinčević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, gospodine pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Ja bih započela ovo izlaganje u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice sa dva primjera. Čuli smo ovih dana kako je u Nizozemskoj u parlament ušla nova stranka za zaštitu životinja prvi puta u povijesti. S druge strane, također ovih dana, u Hrvatskoj se umjetničkim performansom u Klovićevim dvorima zaklao jedan pijetao, a jedna od posljedica bila je zapaljen kombi Klovićevih dvora te daljnja prijetnja terorističkim akcijama jedne radikalne organizacije koja brani životinje. Tome bismo još možda mogli donijeti i prošlogodišnju aferu sa biglima, a možda i pojavu svinjske kuge ove godine. Što nam govore ova dva primjera, ponajprije iz Nizozemske i iz Klovićevih dvora, a moglo bi ih biti i više, osim da je zaštita životinja danas u žiži pozornosti, da izaziva sve veću pažnju javnosti i postaje jedna od vrlo važnih tema svakodnevice društva, a tako i politike. Dakle najširoj javnosti koja eto na različite načine želi djelovati, ova su dva primjera dakako ekstremna no upravo zato valja nam ovom zakonu koji je pred nama posvetiti punu pozornost jer on mora u sebi nositi nužnu crtu humanosti, civilizacijskog koda, etičnost i konačno svijest o tome koliko su životinje u našim životima važne. Jednima emocionalno, drugima gospodarski, trećima tržišno itd. itd. I stoga treba istaknuti da je Konačni prijedlog Zakona o zaštiti životinja prihvatljiv, usklađen s temeljnim civilizacijskim normama, ali i legislativom Europske unije na tom području pa će ga zbog toga i klub Hrvatske demokratske zajednice prihvatiti. Prije svega ovaj je konačni prijedlog zakona uvelike poboljšan u odnosu na nacrt i na prvo čitanje i to u smislu osnovne zaštite što jest jedan od etičkih imperativa našeg vremena. Zakon i tematika ovoga zakona vrlo su široki. Kućni ljubimci, životinje u stočarstvu, životinje u obredu, odnosno u ritualu, životinje u cirkusu, životinje u zoološkom vrtu, divlje životinje, uzgojne životinje i još mnogo toga. Posebno možda treba istaknuti ove članke zakona koje dakako pozdravljamo. U članku 57. stavku 4. navodi se da je, da napuštena i pronađena životinja treba boraviti u azilu 60 umjesto dosadašnjih 30 dana kako je do sada bilo propisano čime se naravno uvelike može stvoriti šansa da se ta izgubljena ili bačena na ulicu životinja, što je vrlo čest primjer, udomi. Nadalje, kada je riječ o uzgoju životinja zbog proizvodnje krzna, o tome smo sada čuli i od državnoga tajnika, o čemu članak 4. točka 23. kaže da je taj uzgoj zabranjen, ali člankom 72. ta zabrana stupa na snagu tek 2017. godine to jest daleko. Ali ipak pruža nadu da ćemo se pridružiti onim civilizacijskim zemljama poput Austrije i Velike Britanije za sad koje to već danas zabranjuju. U članku 52. koji govori o zabrani životinja koje se koriste za cirkuske i druge predstave sa životinjama, stavak 1. govori o zabrani divljih životinja te njihovo korištenje u cirkusu, ali se ne govori o drugim životinjama. Konkretno psima i konjima koji upozoravamo također podliježu dresuri u koje metode imamo pravo sumnjati i s te nam je strane primjedba društava za zaštitu životinja razumljiva. Napokon, valjda reći i nekoliko riječi o članku 17. koji propisuje zaštitu pri klanju i usmrćivanju životinja koje se drže zbog proizvodnje. Predstavnici Udruge prijatelja životinja upozoravaju da je s nepravom brisana odredba kojom je bilo propisano da omamljivanje i klanje u domaćinstvima obavljaju stručne osobe. Možda bi trebali porazmisliti o povratku te iste odredbe jer ona možda ne bi utjecala toliko na sam tradicijski običaj kolinja, kako se to moglo čuti u javnosti već dosta dugo, već bi stavila pod kontrolu usmrćivanje životinja. Pogotovo i s toga jer smo svjedoci eto i te svinjske kuge nedavne što također govori o potrebi pojačanja stručnog nadzora pa tako i klanja životinja koje se drže zbog proizvodnje, a iz koje su izuzeti samo perad i kunići. Ovaj je članak djelomično usklađen s Europskim zakonodavstvom i biti će potpuno usklađen danom stupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju, možda bi trebalo porazmisliti o tome da se i prije vrati navedena odredba. Što se tiče Etičkog povjerenstva i Povjerenstva za zaštitu životinja treba reći da Klub Hrvatske demokratske zajednice apsolutno pozdravlja uspostavljanje takvih tijela naprosto zato jer će njihovim djelovanjem ta zaštita životinja biti sveobuhvatnija, bit će u njoj sve zainteresirane strukture i veterinarske, i medicinske i farmaceutsko-biokemijske, biološke, agronomske struke. I mislim da ćemo ovim Zakonom na određeni način napraviti jedan iskorak to više jer mnogo toga razgovarano i uneseno u ovaj Zakon u razgovorima, plodnim razgovorima sa udrugama prijatelja životinja i za zaštitu životinja koje dakako nisu možda mogle biti njihove primjedbe u cijelosti prihvaćene, ali u onome dijelu koji nam se činio da poboljšava Zakon u odnosu na prvo čitanje svakako jest. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegica je navela da bi bilo dobro da osposobljene osobe budu te kao što je to bilo i navedeno u prethodnom dijelu u Zakonu i dalje navedene jer to doprinosi time da budu određene stvari suzbijene oko toga. Mislimo da to nije točno jer osposobljene osobe bi samo opteretile na određeni način onu tradicijsku, ja bih rekao našu … [[Govornik se ne razumije.]] vezano uz klanje jer bojim se da bi to i poskupilo sami proces. Znamo kako se to provodi u našim domaćinstvima, a kada bi morali imati takve osobe koje bi bile prisutne, da su one osposobljene, znači da bi i one na određeni način ukinule onu tradiciju koja je postojala do sada.
Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine pomoćniče, kolegice i kolege. Dozvolite evo nekoliko rečenica vezano uz ovaj Zakon. Dozvolite da na početku naglasim da je ovaj Zakon o zaštiti životinja u svakom slučaju zakon koji regulira jedno, rekao bih, vrlo bitno područje ukupnog življenja svih nas i definira određene činjenice koje su posebno važne za poljoprivredu, a posebice za naš ruralni prostor, tj., selo. Na početku želim istaknuti da je ovo dakako jedan iskorak vezan uz sve ono što je do sada bilo u našoj regulativi vezano uz zaštitu životinja i ja bih na početku napravio jednu jasnu razdiobu između onoga gdje se u Zakonu govori vezano uz kućne ljubimce, a drugi dio gdje se govori o uzgoju domaćih životinja. Što se tiče ovog dijela vezanih uz kućne ljubimce, mislim da u svakom slučaju ovaj Zakon ima niz dobrih prijedloga. Zakon definira određene stvari i mislim da smo tu napravili dobar iskorak i mislim da će ga i ukupna javnost podržati. Na Odboru kada smo razgovarali o njemu i različite udruge dale su mu svakojaku podršku. Ono o čemu želim govoriti zasigurno je onaj drugi dio koji se odnosi na domaće životinje za uzgoj gdje u svakom slučaju ima dosta pojedinosti koje bih rekao da su preregulirane, koje ja bih rekao malo idu iznad naših mogućnosti gdje će i Klub dati vrlo konkretne primjedbe. Ali da krenem redom. U članku 4. imamo u stavku 2. stavak 23. gdje zabranjujemo uzgajanje životinja u vrhu proizvodnje krzna. Bila je jedna velika rasprava i na samom Odboru gdje smo čuli, ja bih rekao, obadvije suprotstavljene strane od uzgajivača koji se tim poslom bave do zaštitara. Mislim da treba vrlo jasno naglasiti da u tom dijelu i prihvaćajući ovaj iskorak gdje se stavljamo u sami vrh onih koji se brinu o zaštiti životinja, ovdje o krznašima i gdje zabranjujemo taj uzgoj, da kod ove prijelazne 2017. godine. Postavlja se samo jedno načelno pitanje koje je bilo i posebice istaknuto u samoj raspravi, a to je ako nekome određenim zakonskim prijedlogom ukidamo njegovu gospodarsku djelatnost koja obveza proizlazi iz toga. Mi smatramo da proizlazi obveza da se na određeni način ti ljudi trebaju obeštetiti. Mi smo imali niz slučajeva kada smo bilo koju gospodarsku djelatnost ograničavali, primjerice tako je bilo slučajeva u ribarstvu, onda smo vrlo jasno rekli da zbog na neki način prevelikog izlova ribe ili smo zabranjivali određene alate, ali imali smo tzv. otkup povlastice i na neki način obeštetili te ljude. Prema tome, smatramo da treba napraviti iskorak, vremensko razdoblje je ovdje definirano, ali smatramo i da ti ljudi trebaju na neki način se početi s nečim drugim baviti, mislim da je i ovdje naš zadatak svih nas da brinemo o gospodarskoj djelatnosti svakoga čime se god on bavio, čime ga ograničavamo, moramo mu omogućiti da se on počne baviti nekom drugom djelatnošću i da na taj način se omogućuje svoju egzistenciju. U članku 11. govori se o zaštiti životinja prijevozu, moram reći vrlo ristriktivno u tom dijelu potpuno ja bih rekao jedna novost u ukupnom ovom dijelu gdje se vrlo ristriktivno ograničava mogućnost prijevoza životinja i u stavku 5. gdje se govori da udaljenost ne smije biti od mjesta polaska do mjesta odredišta više od 65 kilometara. Mi smatrao da je to preristriktivna odredba i smatramo da to treba povećati na 100 kilometara s obzirom da je to nekih cirka, s obzirom na naše i relativno dobre ceste sat vremena, mislimo da u tim uvjetima nije potrebno tako ristriktivno odrediti naročito iz razloga što vrlo jasno i u članku 12., a i u ostalim odredbama se govori što se mora osigurati za prijevoz, što moraju raditi određeni prijevoznici, kako moraju biti registrirani, da ako da to znači da onda i na ovako ja bih rekao kraćim udaljenostima, sa takvim kamionima, sa takvim prijevoznim sredstvima bi znatno i poskupio prijevoz i sigurno bi to utjecalo i na cijenu hrane i svega onoga što uključuje u tom dijelu pa predlažemo da se tu ta kilometraža sa 65 kilometara poveća na 100. Bilo je već ovdje riječi oko klanja i usmrćivanja životinja. Smatramo da je ona odredba koja je stavljena i koja je stavljena van snage i nemamo ovdje, a odnosi se na osposobljavanje ljudi koji bi trebali sudjelovati u klanju i domaćinstava, dobro je što je više nema, no međutim uvijek se stavlja ovdje pitanje oko ovih nekih načelnih odredbi koji npr., ja ću pročitati članak 19. stavak 3.: "Klanje životinja u domaćinstvu mora se obavljati bez nepotrebnog nanošenja boli, patnje, ozljeda ili straha u skladu s odredbama ovog Zakona." Načelno ako pogledamo to možda i nije tako odredba, no međutim kada bi išli u njezinu detaljnu ja bih rekao i provedbu ponekad se bojimo što će se dogoditi sa takvim načelnim odredbama s obzirom da su vrlo jasno propisane određene sankcije pa ću vam samo pročitati što znači ova sankcija u dijelu ako se ne pridržavamo ovakvih stvari što bi to moglo značiti. To bi moglo značiti da će se novčanom kaznom kazniti fizička osoba od 500 do 5 tisuća kuna ako u kom slučaju npr. se ne poštiva ovaj stavak 3., a da se klanje ne obavlja u domaćinstvu bez nepotrebnog nanošenja boli, patnje, ozljeda, straha u skladu s odredbama ovog Zakona. Vrlo diskutabilno ja bih rekao što se može dogoditi ako netko to interpretira pa mi znamo kakva je tradicija naših kolinja, pa baš ako zacvili naša svinja pa da li je baš to nepotrebno nanošenje itd., pa susjedu se to ne sviđa pa on odmah to prijavi inspektorima. Bojim se da bi možda mogli malo jasnije to probati definirati da nam se ne bi događale takve malo čudne stvari pa onda ne daj Bože naši poljoprivrednici morali plaćati neke visoke kazne koje su ovdje vrlo jasno propisane. Ovdje smo definirali ovaj i ispravak koji se odnosi na ispit za rad s pokusnim životinjama da se briše ovaj članak, u članku 32. stavak 4. gdje voditelji nastambe za životinje koji se koriste u pokusima te za proizvodnju bioloških pripadaka za ... [[Govornik se ne razumije.]] moraju biti veterinari, znači da se može, da mogu to biti i liječnici, farmaceut i medicinski biokemičar i stomatolozi, agronomi, stočari itd., tu smo se usaglasili i slažem se da ako Vlada prihvaća da se to promijeni čini mi se u članku 72. … [[Upadica se ne čuje.]] 70. stavak 2., mislim da to nije upitno, kada ćemo predložiti u ovom dijelu mislim da se oko toga možemo složiti. Držanje životinja koje se koriste u svrhu proizvodnje. Mislim da je to nešto što u stvari će izazvati najviše mislim svima nama probleme u onom dijelu kada se to zove sprovedba. Imamo članak 36. stavak 1. kaže ovako: "Životinje se mogu držati samo ako se može udovoljiti njihovim biološkim potrebama na način da se ne ometaju njihove fiziološke funkcije i ponašanje." I sada dodatak: "I da se pred njih ne postavljaju zahtjevi koji nadmašuju njihovu sposobnost prilagodbe." Smatramo da je ovaj nastavak znači suvišan u ovom dijelu jer tko će procijeniti koje životinje i tko stavlja pred njih takve zahtjeve koji nadmašuju njihovu sposobnost prilagodbe. Mislim da tu neke stvari, govorimo znači o uzgoju domaćih životinja ipak smo nedefinirali. Svatko onda opet može doći u ovom dijelu do zlouporabe ovoga pa svaki inspektor koji će doći ovdje će reći evo vidite ova životinja, postavljeni su pred nju takvi uvjeti koje ona ne može savladati i vi ne može se tome prilagoditi itd., mislim da tu ima previše nedefiniranosti i da je ovaj prvi dio koji jasno govori što treba udovoljiti njihovim biološkim potrebama na način da ne ometa njihove fiziološke funkcije dovoljan, fiziološke funkcije i ponašanje, dovoljan da ovaj nastavak možemo brisati. Također imamo članak 37., a to je: "Za životinje se mora brinuti dovoljan broj osposobljenih osoba ili one koje posjeduju jednako vrijedno iskustvo, odnosno znanje." Mislim da je dovoljno da u tom članku ostane ovaj prvi dio, a to je da za životinje se mora brinuti dovoljan broj osposobljenih osoba, naročito iz razloga jer u stavku 2. vrlo jasno se kaže da način osposobljavanja iz 1. stavka članka propisuje ministar. Ako to propisuje ministar onda će ministar i propisati u tom dijelu da ne treba posebno osposobljavanje, nego je dovoljno određeno iskustvo, određeno znanje itd., a ne to navoditi u ovom dijelu jer može kažem biti krivo protumačeno. Ono što je vrlo upitno, vrlo upitno je stavak 3. u istom članku je to da fizičke i pravne osobe koje drže životinje u svrhu proizvodnje moraju biti registrirane. Nitko ne spori, mi znamo koje su naše obveze, moraju biti registrirane, no međutim u prijelaznim i završnim odredbama ovog Zakona nigdje se ne govori da to moraju biti one registrirane da imamo neko prijelazno razdoblje jer imamo samo neka prijelazna razdoblja o kojima smo već govorili, znači što definitivno znači da nakon stupanja na snagu ovog Zakona to fizičke i pravne osobe moraju biti registrirane. Smatramo da tu mora biti određeno prijelazno razdoblje, da si moramo staviti rok jer bi se po tumačenju ovog zakona definitivno 70, 80% proizvodnih naših farmi, objekata bilo van sustava jer nisu zasigurno registrirane. Ja mislim da to svi znamo. I naš je prijedlog da tu stavljamo u prijelaznim i završnim odredbama da te farme sve budu registrirane, da se to odmah počinje od primjene ovog zakona. Oni koji to budu mogli dobiti odmah, neka budu odmah, ali krajnji rok da bude 01.01.2010. godine. Znači, da damo tri godine vremena da se može taj cjelokupni proces sprovesti jer mi znamo da bi neka farma bila registrirana, a o tome smo evo prošli tjedan govorili vezano uz neke druge stvari a posebice o Zakonu o stočarstvu moraju biti ispunjeni određeni uvjeti. Naši ljudi moraju imati pod broj 1. građevinske dozvole. Jasno vam je da će to biti jedan dugačak proces, koji neće biti ni jeftin, pa u svakom slučaju trebamo si ovdje zadati malo duži rok. Sporan članak je sigurno članak 39. u kojemu ja bih rekao je sada definirano da životinje dnevno mora biti osigurano razdoblje tijekom kojeg neće biti privezane radi mogućnosti kretanja u skladu s njihovim fiziološkim, etološkim potrebama. Privezane životinje moraju imati mogućnost kretanja te ne smiju biti izložene boli, patnji, ozljedama i strahu. Mislim da smo na to skrenuli vrlo jasnu pozornost kod prvog čitanja. Bilo je jasno da se neće moći u selima osigurati te šetnjice za krave, da nećemo moći učiniti to što definitivno je nešto što bi pomalo bilo i smiješno. No međutim, u prijelaznim i završnim odredbama je rečeno da za muzne krave ovo stupa na snagu 01. siječnja 2012. godine. Bojim se da taj rok nije primjeran roku u tom dijelu i da mi moramo se zadržati u ovom dijelu na stavku 2. koji jasno govori da životinje moraju imati na raspolaganju prostor koji je u skladu s njihovim fiziološkim i etološkim potrebama. Vjerujem da sve već moderne farme idu na proizvodnju koja je u slobodnom uzgoju. Znači, nema više životinja na vezu. A onaj dio koji će njih ostati, u kojem će oni broju biti mislim da bi bilo prvo neprovedivo propisivanje da će netko tko ima 15 krava, njih sada vodit svaki dan po selu gore-dolje da bi se one prošetale. Mislim da to ne može biti i da to u svakom slučaju treba brisati a da ova odgoda do 01.01.2012. je nepotrebna, jer ako se mijenja u ovom dijelu, ako idemo u drugačijem smjeru onda će sigurno to biti i promijenjeno. Također članak 42. životinje koje su privremeno ili trajno smještene izvan nastambi moraju prema potrebi biti zaštićene od nepovoljnih vremenskih klimatskih uvjeta, grabežljivica i drugih opasnosti za njihovo zdravlje i dobrobit. Mislim članak je fin, krasan, divan. No, međutim neprovediv. Mi sve više idemo u smjeru da imamo primjerice u jednom dijelu a to je sustav krava, tele da imamo uzgoj u slobodnom dijelu kaj se tiče i ovaca i koza itd., u određenom dijelu kako ćete vi njih zaštititi? Mi smo svi svjesni da u takvim uzgojima dolazi do određenih šteta ali da se to može zaštititi, da to netko mora propisat mislim da u ovom dijelu je to nepotrebno. Također imamo članak 44. koji govori o evidencijama i gdje. U stavku 2. se pripisuje da posjednik životinje mora posjedovati evidenciju o liječenju životinja te voditi evidenciju o broju uginulih i usmrćenih životinja. Dakako da je to jasno da on to mora voditi. Ali smatramo da to ne treba kao što je to pripisano u članku 2. čuvati 3 godine. Smatramo da je čuvanje od godinu dana dovoljan rok čuvanja takve evidencije. 3 godine mislim da je to nepotrebno u tom dijelu. Dobro je da se u članku 48. vrlo jasno oko zaštite kućnih ljubimaca propisalo da u stavku 7. uvjeti i način držanja opasnih i moguće opasnih pasa. Mislimo da ovo što nam se događa i što su pogodile mnoge ljude, posebice djecu ovi opasni psi sigurno treba vrlo jasno propisati u zakonu. Pitanje oko vezano uz cirkus gdje se zabranjuje držanje divljih životinja. Upitno se stavlja što je sa domaćim životinjama, da li one mogu bit? Možda još načelno vezano uz ove kazne u članku 68. nisam siguran da tako visoke kazne trebaju biti tako propisane ako to nije obveza po drugim propisima ali mislim da bi one mogle biti umanjene u ovom dijelu. Hvala lijepo.
Dobro. Hvala. Za klub PGS-a, SBHS-a, MBS-a, poštovani zastupnik Ivo Banac. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege! Klub regionalnih stranaka podržat će ovaj zakonski prijedlog. Ja ovdje neću ponavljati argumente koje sam već podastrao u raspravi pri prvom čitanju. Ukratko, zakon je dobar ali nastavlja se tendencija razvodnjavanja niza odredbi. I tu ću govoriti ne znam srećom ili nažalost suprotno onom što je govorio kolega Pankretić. Naime, idemo na članak 1., područje primjene. Zapravo članak 2. u području primjene. Prva točka glasi: "Ovaj se zakon primjenjuje na sve životinje kralježnjake." Mislim da je ovo nedovoljno jer bi se zakon morao primjenjivati na sve životinje koje imaju razvijena osjetila podražaja. Bol naravno nije monopol kralježnjaka, posebno kad govorimo o kralježnjacima iz vrste čovjeka. 4. točka istog članka 2. glasi: "Ovaj se zakon ne primjenjuje na gospodarenje lovištem i divljači pri čemu se isključuje 1) uzgoj i držanje životinja koje se koriste kao pomoć u lovu i 2) uzgoj i držanje izvan lovišta životinja za potrebe lova." To je golema rupa u ovom prijedlogu. Izuzimlju se divlje životinje i kućne životinje koje sudjeluju u lovu. A znamo da je prostor lovišta u našoj zemlji vrlo, vrlo velik. Također u 5. točki ovog članka imamo i izuzetak što se tiče ribolova. Ovaj se zakon ne primjenjuje na ribolov. Treba postaviti pitanje zašto? Zakon štiti ribe u drugim točkama ali nema zaštite kod ribolova. Zakon govori o farmama svinja. Nema nikakvog govora o farmama riba. Ja mislim da to treba proširiti i na ovo područje. U članku 4. koji govori o zabranjenim postupcima u svrhu zaštite životinja imamo točku 8. gdje imate sljedeću zabranu. Zabranjeno je organizirati utrke pasa na tvrdim podlogama. Ja mislim da ovu zadnju stavku treba izbaciti. Mislim da treba zabraniti utrke pasa na svim podlogama i to je sve više i više tendencija u svijetu. U čitavom nizu zemalja došlo je upravo do ovih rješenja. Vratit ću se na točku 23. ovog članka 4., dakle uzgajanje životinja u svrhu proizvodnje krzna kada budemo govorili o primjeni. Članak 9. zaštita životinja pri usmrćivanju. Kolega Pankretić je vrlo dobro primijetio da je izbačena odredba koja nalaže da se životinje u seoskim domaćinstvima moraju usmrtiti od strane stručne osobe s prethodnim omamljivanjem. Ja mislim da to nije dobro. Ja mislim da je takva odredba suprotna standardima Europske uniji, posebno direktivi 119 Europske zajednice. I ovo što sada imamo u točku 5. životinju može usmrtiti samo veterinar ili stručno osposobljen veterinarski tehničar pod nadzorom veterinara osim u slučajevima, i onda imamo točku 1. usmrćivanje životinja koje se uzgajaju i drže u svrhu proizvodnje da je to vrlo veliko razvodnjavanje prvotnih intencija ovog zakona. U članku 72. u prijelaznim i završnim odredbama imamo odgodu primjene zabrane uzgajanja životinja u svrhu proizvodnje krzna i to jednu nevjerojatno dugu odgodu. Do 1. siječnja 2017. godine deset godina odgode u koje vrijeme ćemo moći proizvoditi odnosno usmrćivati, uzgajati i usmrćivati činčile i druge životinje koje se koriste za proizvodnju krzna. Svi ste ili većina ste, pretpostavljam dobili pismo Hrvatske krznarske udruge koju je potpisao predsjednik te udruge gospodin Vladimir Deskar. Moram reći da imam neke simpatije za problem ljudi koji su u toj industriji što se tiče zapošljavanja, što se tiče raznih drugih stvari koje idu u zaštitu njihovih radnih mjesta ali nema apsolutno nikakvih simpatija za čitav niz njegovih izjava kojima on ovdje zapravo negira najosnovnije tendencije u zaštiti životinja našeg vremena, ne nekog drugog nego upravo ovog našeg. Na primjer, nije točno da je javnost na strani Hrvatske krznarske udruge jer imamo razne ankete. Jedna koja je upravo sprovedena u listopadu ove godine koja pokazuje da čak 52,6% anketiranih nisu za uzgoj životinja za krzno. Ali mnogo važnije od toga, u njegovim pismima imamo i slijedeće odrednice. Citiram, "Upotreba prirodnog krzna u svijetu neće se smanjiti zabranom uzgoja životinja za krzno u Hrvatskoj". Možda ali naravno ne želimo to respektirati samo na Hrvatsku nego u cijelom svijetu. Modni su trendovi, kaže on, takovi da je prirodno krzno sve više u modi, cijene su u porastu, tržište se širi. Mislim da je to krajnje upitno. Razne udruge za zaštitu životinja suzbile su tendenciju širenja krzna i budući da postoje razne alternative koje nisu na nikakav način inferiorne nema nikakvog razloga vjerovati da se ovo tržište širi i da mi moramo podržati nešto što zapravo ide u korist luksuza i prestiža. Tako dugo dok je velika većina potrošača na strani ljubitelja prirodnog krzna, nastavlja gospodin Deskar, što se pokazuje kupovanjem tih proizvoda smatramo da nije vrijeme a da Hrvatska nije ni mjesto gdje bi trebalo na račun naše egzistencije prednjačiti u svijetu. Ja mislim da je upravo pravo mjesto gdje možemo pokazati stanovite inicijative posebno zbog toga što je ova industrija predimenzionirana u iskazima udruge o kojoj je riječ. Dodao bih da ima i čitav niz drugih pitanja koja ovim zakonom nisu pokrivena. Mogli bismo govoriti o raznim točkama koje bi se morale pojaviti u nekom boljem zakonu, na primjer što se tiče pokusa na divljim životinjama sa liste ugroženih vrsta, pokusa na primatima o čemu nešto znam iz iskustva nekih mojih kolega koji upravo prave eksperimente na primatima što je bez ikakve sumnje jedan vrlo bolan i u konačnici ne pretjerano koristan postupak. Dakle, ovaj zakon bi trebalo pojačati a ne činiti sve da se on što je moguće više razvodnjava. I na kraju, u referenci na neke incidente koji su se dogodili zadnjih tjedana mislim da moramo što je moguće više senzibilizirati naše građanstvo da je zaštita životinja jedan trajan trend gdje možemo itekako pokazati neke inicijative. Zaklati pijetla na sceni nije vangardna umjetnost, to je jednostavno pseudoliturgija smrti i ja mislim da je to nešto što svi moramo zdušno suditi podržavajući ovaj zakon premda bi jedan bolji bio korisniji. Hvala vam.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite!
Govorio je gospodin Banac o ovom klanju pijetla u muzejskom prostoru kao po nečemu što apsolutno nije umjetničko djelo. I to je djelomično točna tvrdnja jer ako se ide tom logikom i paljenje onog kombija je umjetničko djelo na tragu iste konceptualne umjetnosti. I ako se ide tom logikom onda krajevi konceptualnosti sežu do ubojstva ljudi.
Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Kada čovjek čita ovaj članak 4. ispada da od nas bolje prolaze ili da bi trebale bolje prolaziti životinje nego ljudi, a kada tome pridodati one podatke koje smo čuli prilikom prvog čitanja ovog zakona da u Velikoj Gorici kao što nam je rekao gospodin Picula u prihvatištima psa na dan na psa Velika Gorica troši 60 kuna ili na mjesec znači negdje 1800, 1900 kuna. Onda ispada da bolje prolaze napušteni psi nego 700 tisuća naših umirovljenika koji žive sa manje od 1800 kuna penzije na mjesec. Što želim reći? Kada se pišu zakoni treba imati mjeru. Kada se pišu zakoni treba znati i što se hoće i konačno kada se pišu zakoni treba znati kako živi nam prosječna Hrvatska, što nas je održalo u životu? Kako živi naše selo? I zasigurno treba … [[Govornik se ne razumije.]] što nosi zakon koji se predlaže? Prvo, ono što je dobro da se je odbacio prijedlog, neće mi zamjeriti gospodin Banac gospodina Banca i Vlade u prvom čitanju koji je između ostalog branio i svinjokolju pa čak gospodin Banac je predlagao da se ribe mogu loviti samo na udicu. Propisivao je omamljivanje i tako dalje. Jednom riječju propisivao ono što je možda normalno za nekog tko živi na Manhatanu ali Hrvatska kao uostalom i gro Amerike je ipak nešto drugo. Pa i Nizozemska koja je tradicionalna stočarska zemlja, spominju ovdje zastupnici Nizozemsku je nešto drugo, a koju će platformu zastupati ova stranka životinja, koja, ne znam kako se zove, koja je ušla u parlament to ćemo vidjeti. Mi jednom riječju moramo znati znači od kud potječemo i isto tako što nas je othranilo. Mi moramo isto tako gospodo znati u kakvoj je poziciji u ovom trenutku selo i kako nam živi to selo? Hrvatska stočarska proizvodnja je gotovo uništena. Ako želimo znači uništiti i ono malo preostale proizvodnje na selu Hrvatski će sabor prihvatiti ovakav zakon. Imali smo znači u petak na prvom čitanju Zakon o stočarskoj proizvodnji pa se je tamo spominjalo da 2006. znači zemlja ima 485 tisuća grla goveda, 273 tisuće grla krava i steonih junica, svega 768 tisuća ovaca, milijun 230 tisuća svinja, 9 tisuća konja, ne više od 9 tisuća konja i da ne nabrajam perad i sve ostalo. Što se tiče cirkusa mene to previše ne zanima iako ne znam kako je moguće zamisliti cirkus bez životinjskih točaka, ali ajde ako to želimo to je u redu. Ja sam isto za. Za sam, za sam i stoga što je zadnji cirkus koji je gostovao u Buzetu pustio iz cirkusa iz njihovih kaveza krokodila i udava i onda smo ih nakon jedno 7 dana pronašli smrznute na svu sreću. Međutim to nije bit. Bit je što taj, što taj zakon gospodo znači za našeg seljaka i bit je što taj zakon znači za naše selo? Više puta sam rekao, ja ću evo i ponoviti: u ovoj zemlji se sve isplati samo raditi ne. I konačno što više radiš imaš manje. Na nikoga se ta jedna, takva sintaksa, takva postavka ne može bolje primijeniti nego na hrvatskog seljaka. Ti ljudi doslovce što više rade to manje imaju. I mi umjesto da progovorimo znači u poziciji velikih trgovačkih lanaca umjesto da progovaramo o tome šta se tamo nudi mi naprosto nudimo mjere i zakone koji će upropastiti selo. Članak 9. mislim da je bit ovog Zakona, znači zaštite životinja pri usmrćivanju pa se onda u stavku 3. govori: «Usmrćivanje može se provesti samo ako bi liječenje životinja bilo dugotrajno, povezano s patnjom. Ako je životinja dostigla visoku starost» i tako dalje «suzbijanje štetnika» dok u stavku 5. govori se da usmrćivanje životinje koje se uzgajaju i drže u svrhu proizvodnje znači to je sada moguće ali u prisustvu veterinara ili stručno osposobljenih veterinarskih tehničara pod nadzorom veterinara osim u slučajevima i sada imamo tih nekoliko momenata. Ja mislim da bi najprije poštovana gospodo trebalo definirati da se životinje, ne mislim ja ovdje na pse, na mačke, na papagaje i druge kućne ljubimce drže u svrhu ishrane i jasno rada. Međutim ja ću se dotaknuti i klanja životinja točnije usmrćivanja kako zakon veli, a u smislu kada se životinje drže zbog vlastite i ishrane ili zbog tržišta. I ovako u članku 17. doslovce se kaže: «Životinje se smiju zaklati samo ako su prije klanja bile omamljene osim ako se radi o klanju peradi i kunića u domaćinstvu za vlastite potrebe. Dva iznimno od stavka 1. ovog članka: «Životinje se smiju zaklati bez prethodnog omamljivanja samo u slučaju prisilnog klanja ili pri obrednom klanju». I 3: «Zabranjeno je omamljivanje i klanje, usmrćivanje ili ubijanje životinja u ritualne svrhe». Ovo treće je zasigurno u redu. E sad tu dolazimo do biti. Klanje, ne mislim ja ovdje na ovu svinjokolju, to smo izgleda riješili. Kada se više to ne pojavljuje već telad može se izvesti samo u klaonicama. Znači za vlastitu upotrebu ja držim da bi trebalo ljudima omogućiti da se to obavlja u vlastitom dvorištu ili kako bismo mi Istrijani rekli u vlastitoj korti. Zašto? Netko će reći šta? Ako ti to tražiš pa nisi normalan. Ali čekajte, stanite malo! Mislim da znam kako živi taj mali hrvatski seljak. Nije bitno da li je riječ o Istri, da li je riječ o Lici, da li je riječ o Slavoniji ili dole o Dalmaciji? Ako on to svoje tele sada vodi u klaonicu, znači za prijevoz, za klanje, za veterinara, za povrat mesa ako uopće dobije svoje platit će točnije morati će dati pola klaonici, prijevozniku veterinaru da bi mogao zadržati preostalu polovicu. I to jednostavno gospodo ne smije biti tako. Naši ljudi koji uzgajaju te životinje, ma toga ste vi svjesni jednako kao i ja, ne da taj zakon neće prihvatiti nego jednostavno taj zakon ne mogu prihvatiti kao što se nikada u ovoj zemlji neće nitko odreći svinjokolje što god eto mislio o tome neki zastupnik. Zato treba seljaku dopustiti da za svoje potrebe zakolje svinju, dvije, tri, koliko ih ima, koliko hoće, ali bogami i tele i janje ili kozliće. Bez toga uništit ćete i selo i bez toga uništit ćete seljaka. Ali bez toga nećete jednostavno uspjeti gospodo demonstrirati ni autoritet svoje vlasti ili svog ministarstva. Ja bih prvi bio jasno da se telad vodi klati u klaonici, klaonice, ali što ćete ako njih jednostavno nema. Pa trebate sada voziti tele 40, 50 kilometara od svoje štale. Iz Buzeta do Buja ili iz Buzeta recimo do Pazina. Ako vam se to dogodi ponavljam vi «de facto» gubite pola telca a to onda znači da vam je uzalud otišlo 3, 4, 5 ili 6 mjeseci rada. I to je naprosto bit. Vi više nemate u ovoj zemlji kome prodati svoju robu. Vi više ne možete naći kupca da vam kupi pola ili četvrt ili šestinu teleta kada vam s druge strane Plodine, Lidl, Mercatone kilogram buta prodaju za 28 kuna. Istina, to meso vrijedi malo ili da ne kažem ništa. To meso nije ni sjena onoga koje je doma uzgojeno. Ali u ovoj besparici ljudi jasno biraju i lošije samo da bi mogli nahraniti sebe i svoju familiju. No, što će biti gospodo sutra. Što ćemo mi sa ovim kaznenim odredbama? Kaznene odredbe su drakonske. Kazne su za fizičku osobu od 10 do 15000, 5000, 10000 i ja mislim to treba shvatiti. Nisu bitni kada govorim o tom zakonu ni cirkusi, ni trke pasa, ni davanje životinja u tim igrama za sreću. Problem su znači ove egzistencijalne norme, norme koje idu protiv tradicije i koje na neki način idu protiv opstojnosti našega sela. Članak 35. govori o povjerenstvu za životinje, u daljnjem tekstu povjerenstvo vidimo osniva ministar i članovi povjerenstva su: predstavnici tijela državne uprave nadležnog za znanost, obrazovanje, tijela državne uprave nadležno za zaštitu prirode, Veterinarski fakultet, Medicinski fakultet je također zastupljen, Agronomski fakultet, Hrvatska veterinarska komora, Hrvatska gospodarska komora, Hrvatska obrtnička komora i devet Udruga za zaštitu životinja. To je sve dobro gospodine državni tajniče, ali znate tko ovdje fali. Fale oni ljudi koji rade, fale naši seljaci. Ako mogu biti zastupljene pod devet Udruge za zaštitu životinja, nemam apsolutno ništa protiv njih, onda bi valjda trebali biti zastupljeni i naši seljaci. Konačno tvrdim da bi oni od devet članova trebali imati natpolovičnu većinu od pet članova ili od petnaest članova trebali bi imati osam članova. Pa nisu naši seljaci sadisti poput možda nekih umjetnika koji ne znam neću reći u ritualne, nego u funkciju svojih performansa da bi šokirali javnost bolju kolju na pozornici pijetlove i tome slično. Oni ljudi koji u štali provedu pola dana, pa ti su ljudi zaslužni što selo, što grad još uvijek nisu propali. Ti se ljudi itekako brinu o svojoj stoci i ti ljudi na neki način trebaju pisati pravila. Jer ljudi, koji pojma nemaju što znači pola dana provesti u štali mogu našemu seljaku samo štetu nanijeti. Ako želite znači regulirati postupanje sa domaćim životinjama, onda to učinimo. Ali onda naprosto razdvojimo životinju za ishranu s jedne strane i kućne ljubimce s druge strane o čemu je nešto govorio i gospodin Pankretić. Mi jednostavno miješamo ono što se miješati ne da. Ovaj zakon koji je ovdje pred nama trebao bi nositi naziv Zakon o kućnim ljubimcima, a brigu o životinjama za ishranu onda regulirajmo drugim zakonima i povjerimo to ljudima koji žive od prodaje ponekog ne znam teleta, junca, kozlića ili ovce. To vrijedi isto tako i za krznaše. Netko je spomenuo da smo svi dobili njihove dopise. Pa mi te ljude jednostavno ne smijemo upropastiti. Pa preko 3 stotine obitelji je tih ljudi koji se time bave u Republici Hrvatskoj i od toga žive. Tim novcima prehranjuju sebe i prehranjuju svoje obitelji. Tim novcima koje prikupe plaćaju državi obaveze. Tim novcima razvijaju tu neku svoju pod navodnicima proizvodnju i pokušavaju se preorijentirati možda na sutradan na neku drugu djelatnost. Znači, jednom riječju budimo konačno dosljedni, pa onda po toj logici kako ovdje predlažemo trebali bi i svi mi koji imamo kožne cipele izgleda svući ih i ne više staviti na noge. Članak 39. stavak 3. na neki način je apsurdan. On doslovce glasi: “Životinjama dnevno mora biti osigurano razdoblje tijekom kojeg neće biti privezane radi mogućnosti kretanja u skladu s njihovim fiziološkim i etološkim potrebama. Privezane životinje moraju imati mogućnost kretanja, te ne smiju biti izložene boli, patnji, ozljedama i strahu. Ali gospodo, što ćete vi sa muznim kravama. Što ćete vi sa telcima za uzgoj. Ma koja šetnja? Jednostavno to ne dolazi u obzir. Ne možete to tako organizirati. Skloništa za životinje članak 56. vidim da idu na teret lokalne samouprave. Ja se nadam da između domova umirovljenika i tih skloništa ako bi nas udomljavanje jednoga psa koštalo 1800 kuna u ovoj zemlji ćemo se najprije opredijeliti za jednu daleko ugroženiju kategoriju od pasa, a to su naši umirovljenici. Onaj koji to predlaže naprosto to je bezobrazluk. Konačno, kada biste dali 1800 kuna našemu seljaku onda kada biste dali 1800 kuna našem seljaku pola njih više ne bi radilo, nego bi živjelo od tih 1800 kuna. O čemu pričaš? Sramite se vi koji niste u stanju osigurati našemu seljaku više od 500 kuna u prosjeku. To je problem. To je problem. A za jednoga psa spremni smo dati 1800 kuna. Ja jesam za, ali postoji naprosto neki red vrijednosti kojega treba poštivati. Šuti dole! Članak 59. I za kraj, od ovog Zakona o zaštiti životinja koji bi po mom sudu trebao nositi naslov Zakon o zaštiti kućnih ljubimaca neće biti ništa osim što će biti još jedan možda nepopravljivi udar na hrvatsko selo. Ovaj zakon možda promatran sa tvoje pozicije, sa možda pozicije akreditiranih diplomata koji imaju kućne ljubimce ovdje spada u vrh europske legislative. Ja se slažem, ali gledano sa pozicije našeg seljaka ovaj zakon je sve samo ne sprovediv. Ako zaživi ja mislim da će na kraju biti i kraj hrvatskog sela. A vi ćete mi znati za godinu dana reći koliko će se ljudi tog zakona u Republici Hrvatskoj pridržavati. Nitko, pa ni oni koji prodaju ovce, koze, janjce … [[Govornik se ne razumije.]] i negdje drugdje gdje ti redovito staješ, kušaš i tome slično.
Hvala. Imamo ispravaka jedno šest. Prvi je gospodin zastupnik Ivo Banac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, populistički cirkus kolege Kajina kao što vidite je vrlo dobro uvježbana umjetnička točka u kojoj srećom ne sudjeluju, sudjeluju samo više vrste. Ali za njegovu informaciju na otoku Manhatanu gdje je on mene u svojoj ksenofobnoj maniri redovito šalje lovljenje ribe udicom pa i mrežom i na druge načine je vrlo dobro poznato. Hvala vam.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa doista nakon ovog cirkuskog istupa kolege Kajina teško je pobrojati sve netočne navode, ali evo jedan koji mi se čini značajan. On kaže nudimo zakon koji će uništiti selo. To naprosto nije točno. Zakon koji je pred nama se odnosi na zaštitu životinja. A gospodine Kajin o onome što se vi govorili i na način na koji ste se obraćali doista je ispod svih razina za ovaj Dom. I uspoređivati umirovljenike sa nekakvim psima iz vaše mašte, iz vaše bujne mašte doista je neprimjereno i doista vam ne pristoji da na taj način govorite u ovom Visokom domu.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo, kolega Kajin, ja ispravljam vaš vjerojatno radi neznanja netočan navod. Uslužno klane tako zvano za june kaj ste vi rekli za tele je besplatno u ovlaštenim klaonicama. Inače to se zove za petu četvrt i mislim da je to najveći civilizacijski doseg koji smo dostigli. Za vašu informaciju prilikom održavanja vaših velikih fešti, mojih, uslužno klanje vas niš ne košta ako june nije starije od 18 ili 20 mjeseci, kad se mora stavljati, provjeravati mozak je li od BSE-a bolesno ili nije. Ali morati imate sreće da imate ovlaštenu klaonicu na dohvat ruke i onda seljak ne šteti. Inače se apsolutno slažem ne tradicijsko, to je sasvim nekaj drugo, ali ovo govorimo o uslužnom klanju. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak, gospođa zastupnica Jagoda Martinčević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa gledajte, ja bih morala ispraviti kompletan istup kolege Kajina, ali ću se samo ograničiti na to da je rekao da je ovo Zakon o kućnim ljubimcima. Gospodine Kajin, ovo nije Zakon o kućnim ljubimcima. A vaša tirada nije bila cirkuska kako su kolege rekle, nego je bila demagoška, bila je možda za vaše birače koji su vas slušali kako biste vi možda hranili novcem od pasa umirovljenike, što je uvredljivo. Ovaj zakon nas sve skupa ući civilizaciji ponašanja, što bi svakako nemate u svom istupu gotovo nikad, a pogotovo ne sada kada smo razgovarali o jednom zakonu koji će nas obvezivati kad uđemo u Europsku uniju, pa tako i seljake.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Želio bih ispraviti navod kolege Kajina da se uzgojem krznaša bavi 300 obitelji u Hrvatskoj, možda direktno. Ali tu gospodarsko do danas legalnu djelatnost pa čak i poželjno zbog izvoza prati i proizvodnja prane u tvornicama stočne hrane. Prati veterinarska služba, štavljenje i šivanje. I mi ćemo morati donijeti političku odluku kolega Kajin da nešto što je do sad bilo gospodarski poželjno zaboravimo. I dobro je da je Vlada prihvatila Prijedlog o prijelaznom razdoblju od 10 godina, jer ti ljudi moraju početi živjeti od nečeg drugog. Ali ono što nije dobro, što u obrazloženju nema ni naznake da će njihova preorijentacija pomagati državnim sredstvima. Zamislite da predložite zabranu uzgoja svinja za proizvodnju pršuta ili kulena iz Drniša ili Imotskog, tako je kolegice Babić. Ja zato bi vas molio, zato bi vas molio da ubuduće kada od Sabora tražite zabranu jedne gospodarske aktivnosti dolazite sa cjelovitim rješenjima kako će oni dalje biti na gospodarskom tržištu bez onoga što im mi zabranjujemo. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Branimir Pasecky. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, toga toliko ima, ali sam toliko obuzet stvarima koje je rekao pa bih najprije zamjerio vama što jednog neodgojenog zastupnika niste opomenuli zbog vrijeđanja umirovljenika.
Hvala. Hvala lijepa. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Hvala lijepa. Ima riječ gospodin Tonino Picula u ime kluba SDP-a.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege, gospodine državni tajniče, gospodine pomoćniče ministra. Evo govoreći o ovome dokumentu koji je izazvao i povišene tonove u sabornici, ja bih prije svega želio pohvaliti nadležna tijela državne uprave, stručne službe kao i saborske odbore na jednoj razmjernoj otvorenosti prema prijedlozima koji su dolazili od strane udruga zainteresiranih da Hrvatska konačno dobije suvremeni Zakon o zaštiti životinja. Radi se o znatno cjelovitijem dokumentu od ranijih koji je usmjeren na probleme zaštite životinja i pri držanju i uzgoju, njihove zdravstvene zaštite i pri obavljaju zootehničkih zahvata, usmrćivanja, zaštite pri prijevozu u gospodarskom uzgoju ili pri uzgoju radi daljnje prodaje. Ovaj konačni prijedlog govori o zaštiti divljih životinja u zoološkim vrtovima, na izložbama i u svrhu zabave. On bolje nego ranije uređuje sve ozbiljniji problem zaštite napuštenih izgubljenih životinja dok je pozornost poklonio i zaštiti životinja za pokuse i druga znanstvena istraživanja. U raspravi o prijedlogu zakona otvarala su se temeljna pitanja, kakav zakon donijeti, koje standarde poštivati, kakav opseg zaštite ustanoviti, koliko sredstava naravno predvidjeti i kako ta sredstva osigurati. Kao i zadnji put u saborskoj raspravi kada smo imali prvo čitanje o Konačnom prijedlogu i ovog zakona može se i mora i kritički govoriti. Namjera da se ovaj zakon učini još efikasnijim kako bi pokrio što širi dijapazon primjene jedini je motiv 4 amandmana koje sam podnio. U svakom slučaju neupitna je potreba da se na suvremeniji način regulira područje od jedne osobite važnosti ne samo za nacionalnu ekonomiju nego i za jačanje kulture nenasilja i obzirnosti prema živim bićima koja pate, a nisu u stanju pomoć ni zatražiti. Jedna od dragocjenih novina u konačnom prijedlogu je uvrštavanje točke o zabrani uzgoja životinja u svrhu proizvodnje krzna. Premda ta dopuna omogućuje da predloženi zakon u većoj mjeri doživimo kao zakon koji zaista štiti životinje ipak odlaganje njene primjene na 10 godina u mnogome je devalvira. Predloženo razdoblje po mom mišljenju je predugačko. tako dugo prijelazno razdoblje u samoj odredbi zabrane uzgoja životinja za krzno oduzima na ozbiljnosti. Razdoblje od 7 godina koje predlažem je realnije, a jednako ostvarivo te ostavlja više nego dovoljno vremena za prilagodbu. Mislim da je dobro ponoviti da se prema neovisnim istraživanjima javnog mijenja gotovo 3/4 naših sugrađana izjasnilo za zabranu uzgoja životinja za krzno kao i da za zabranu postoje vrlo važni etički i ekološki argumenti. Prijelazno razdoblje mora biti što kraće kako bi zabrana doista dobila na značaju. Sedam godina je također dugo prijelazno razdoblje s obzirom na stalni i nezaustavljivi pad uzgoja životinja za krzno u Hrvatskoj, no s usporedbi s 10 godina ipak se radi o nešto realnijoj opciji. Deset godina je razdoblje u kojem će se u Europi i svijetu dogoditi znatno veći etički pomaci i promjene u zakonodavstvu pa stoga treba smanjiti prijelazni rok zbog učinkovitosti zakona kao i ozbiljnijeg shvaćanja prijelaznog razdoblja. Hrvatska evo ima veliku priliku zaustaviti ovakav oblik okrutnosti nad životinjama budući da nema gospodarskih ograničenja za takvu zabranu dok s druge strane ima golemu potporu javnosti te jasne etičke i ekološke argumente koji joj idu u prilog. Svakako na ovom mjestu plediram i da se ljudi koji se bave krznarstvom obeštete i to na način koji će biti sasvim primjeren njihovim uloženim sredstvima. Pored ovoga kolegice i kolege, nema razloga zašto bi utrke pasa bile dozvoljene na bilo kakvim, a ne samo na tzv. tvrdim podlogama, budući da se najveća okrutnost nad životinjama krije iza same organizacije takvih natjecanja, u uzgoju pasa za takva natjecanja, držanju životinja, a koja se organiziraju isključivo i samo zbog klađenja. Utrke pasa nisu usporedive sa utrkama konja, jer psi koji su odabrani da postanu trkaći obično žive u kavezima i zbog ozljeda i bolesti nastalih u uzgoju, pripremama za utrke, transportu i na samim utrkama, malo pasa uspije doživjeti četiri ili pet godina. U Sjedinjenim Američkim Državama gdje je problem utrka pasa najizraženiji, one su zabranjene na svim podlogama u 34 države. Ovakva okrutnost prema životinjama i to prema vrsti za koju su građani najviše senzibilni treba u potpunosti zabraniti. S obzirom da su činjenice postupanja prema trkaćim psima već prepoznate od zakonodavstava, država u kojima se takve utrke dugo održavaju i u Hrvatskoj, smatram da je razumno spriječiti takvu vrstu okrutnosti samo zbog zarade na okladama. Psi koji se utrkuju tretiraju se kao strojevi za trčanje, uzgajaju se u tolikom broju da dolazi do rješavanja tzv. suvišnih pasa i onih koji su ozlijeđeni, stari, prespori ili jednostavno više nisu profitabilni. Na tisuće pasa se ubije svake godine u pokušaju da se industrija utrka pasa ostavi na životu. Neki se psi ubijaju u ime selektivnog uzgoja prije nego što ikad stanu na trkaću stazu. Psi koji su odabrani da postanu trkaći do perioda između 14. i 17. mjeseca života, obično žive u kavezima i nose brnjice. Mnogima od brnjica nastanu rane i tako dobiju infekciju od unutarnjih i vanjskih prazita. Premda su neke pasmine poput hrtova vrlo osjetljive na temperaturu zbog toga što u tijelu imaju malo masnih naslaga i tanko krzno, prisiljeni su utrkivati se u ekstremnim uvjetima od temperatura ispod nule do jakih vrućina. Ozljede i bolesti, slomljene noge, toplinski i srčani udari efikasno ih ubijaju. Kada je riječ o psima zalažem se za još jednu dopunu koja bi omogućila držanje, onemogućila držanje stalno vezanih pasa na lancima. Izuzetak bi mogli dopustiti ukoliko bi bili vezani za produženu žičanu vodilicu čime bi im se ipak osiguralo dovoljno prostora za kretanje. Usvajanje ovog amandmana je potrebno jer veterinarski inspektori ne mogu zabraniti stalno držanje vezanih pasa na lancu ako to nije izričito zabranjeno zakonom. S druge strane pozdravljamo promjenu članka 57. u stavku 4. koji nešto razumnije određuje period potreban za udomljavanje životinja iz skloništa. Novo razdoblje od 60 dana bolje odgovara stajalištu da napuštene životinje ne bi smjele automatski biti kažnjene smrću zbog neodgovornosti svojih bivših vlasnika. I sada nešto o tih famoznih 56 kuna na koje se uvaženi zastupnik Damir Kajin već u nekoliko navrata u sabornici i javnosti poziva. Riječ je o tome ponavljam radi preciznosti. Da je prvo prijedlog zakona, zatim i konačni prijedlog zakona vrlo ozbiljno naglasio pitanje financiranja skloništa za životinje. Već izračun dat u obrazloženju prijedloga zakona, procjenjuje da bi za osnivanje jednog skloništa za životinje kapaciteta sto pasa trebalo osigurati oko 4 milijuna kuna, a za dnevni trošak po jednom psu 26 kuna dnevno ili milijun kuna godišnje. Govorim o obvezama, o zakonskim obvezama. Ako želimo živjeti u pravnoj državi i poštovati zakone neovisno o čemu oni govore i što reguliraju, tada doista ako želimo poštovati troškovi boravka jednog psa u higijenskom servisu već danas iznose 58 kuna. Što u to spada? Kod smještaja u servis obvezno je svakog psa cijepiti protiv bjesnoće, dehemenitizirati, te čipirati ako nije označen. Gospodo civilizacija košta. Ja sam doista uvjeren da između ostaloga i ovaj prijedlog zakona, odnosno konačni prijedlog tendira da neke stvari precizno regulira, ali onda moramo pošteno znati i kakav je izračun za pojedine stavke koje ćemo primijeniti. Naravno, oni koji ta sredstva moraju osigurati i govorim iz pozicije gradonačelnika ne samo saborskog zastupnika, morati će prije svega za to se pobrinuti jedinice lokalne samouprave i ta sredstva ćemo morati planirati u daleko većim iznosima. Jer problem napuštenih i izgubljenih životinja ne samo da opterećuje proračune lokalne samouprave nego moramo pogledati i drugu stranu medalje, on predstavlja sve veći sigurnosni rizik i za građane. Pretpostavlja se da broj registriranih pasa treba uvećati za najmanje 35% da bi se otprilike dobila stvarna brojka napuštenih životinja koji lutaju. Nije više dovoljno da u pojedinim slučajevima intervenira gradska higijeničarska služba, sve više posla ima i za policiju pogotovo kada se radi o opasnijim vrstama napuštenih pasa od strane neodgovornih vlasnika. Taj problem se naravno sam uvećava kada se životinje nađu na prometnicama gdje izazivaju nesreće i stradavanja ljudi. Suočavanje sa ovim sve ozbiljnijim problemom traži ponajprije bolju međusobnu povezanost gradova i općina te značajniju uključenost i županija. Pored toga, svaka jedinica lokalne samouprave, pogotovo veći gradovi mogu reducirati broj pasa lutalica na svom području ukoliko posebnim odlukama o držanju pasa, ali i kontinuiranim medijskim akcijama utječu na savjest vlasnika životinja. Pri samom kraju izražavam žaljenje što je iz konačnog prijedloga zakona ispuštena odredba koja je nalagala da se životinje u seoskim domaćinstvima moraju usmrtiti od strane stručne osobe s prethodnim omamljivanjem. Nije dobro da se u trenutku kada se u Hrvatskoj doista borimo sa prijetnjom različitih bolesti životinjskog podrijetla, izbacuje odredba koja zahtijeva stručnu osobu kod klanja životinja i time dovodi u opasnost i sigurnost ljudi. Koliko sam je razumio, ta odredba nije imala za cilj zabraniti sam običaj kolinja i tako ugroziti tradiciju, već je smjerala zaoštriti kontrolu usmrćivanja životinja. Čini mi se zbog ove izmjene, budući zakon i neće biti posve u skladu sa odredbama Europske unije. Dakle, mnogo je još tema o kojima će još biti riječi prije svega u okviru novoosnovanog Etičkog povjerenstva kojeg također predviđa ovaj Zakon što je za pozdraviti. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, Klub zastupnika Socijaldemokratske partije Hrvatske uz izrečene rezerve prema određenim rješenjima s 4 amandmana želi poboljšati kvalitetu ovoga dokumenta. Držeći se načela da ako ne možemo zaustaviti svu patnju to ne znači da ne bismo trebali zaustaviti onu koju možemo. Vidimo Konačni prijedlog kao izraz ozbiljne namjere predlagatelja da se hrvatska javnost dodatno zainteresira za prava životinja, a njihova zaštita osuvremeni na ovom Zakonu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U 13 i 16 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Imamo povreda Poslovnika, gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Poslovnik je povrijeđen, član 214. utoliko što sam i prije dizao pločicu ali mi niste dali riječ. Gospodin Pasecky me vrijeđa, imputira, podmeće da ja vrijeđam umirovljenike. Ja sam samo rekao da jedan pas u skloništu lokalnu samoupravu košta tisuću 800 kuna, a da 700 tisuća umirovljenika živi sa manje od tisuću 800 kuna. Tisuću 800 kuna gospodine Pasecky je minimalna plaća koju u ovoj zemlji prima oko 700 tisuća radnika. Konačno, gospodin Picula je sada rekao da jedno sklonište košta 4 milijuna kuna za 100 pasa, a u Buzetu smo za Dom umirovljenika za 60 osoba dali 12 milijuna kuna. Civilizacija košta ali prije nego dostignemo neke civilizacijske standarde, da budem ciničan, onda zbrinimo one koji su nas zadužili. To su ovi umirovljenici o kojima bi isto tako žučno trebali raspravljati kao i u Zakonu o životinjama. Tako sam rekao i iza toga stojim.
Gospodine zastupniče, govorili ste o nečemu što nije ovdje u zadnjih 10 minuta nitko ništa govorio. Pozvali ste se na članak 214. nekorektno pa zbog svega toga vam neću dijeliti opomenu, ali sljedeći put hoću. Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Kolega Picula je rekao da uzgoj životinja za krzno je neetičan i da nas Europa tjera da se pridržavamo nekakve etike u uzgoju životinja za krzno. Ma vidite, to je netočno. Ja ću vam najprije reći jednu stvar. Mi se moramo opravdavati kad govorimo o ovako malo, o škakljivim temama da mi nismo protiv Europe, da mi volimo životinje, itd. Ja ću vam jasno i glasno reći, u Europi samo Austrija i Velika Britanija imaju zakon o zabrani uzgoja krznaša. Samo te dvije zemlje. To vam je otprilike kao da Hrvatska donese zakon o zabrani uzgoja banana. Pa molim vas lijepo, mi ne možemo o tome govoriti nego stalno se pozivamo na nekakvu Europu. Znate, to me podsjeća na onu kada je žaba prolazila i vidjela kako potkivaju konje pa onda i ona digla nogu da i nju potkuju. Pa nije sve u Europi tek tako. Ja bih mogao jako puno o ovome govoriti jer znam ovu problematiku, a znadete li vi kolika je gospodarska korist u Hrvatskoj od uzgoja krznaša? Nevjerojatno velika, tu je Hrvatska velesila. Ako polazimo od one civilizacijske pretpostavke da je najveća civilizacijska vrijednost čovjek, gledajući sa svjetovne i sa religijske strane onda sve mora biti podređeno čovjeku. Ja sam protiv mučenja životinja, ali je čovjek najveća civilizacijska vrijednost.
Hvala. Ovo bi se moglo više kao replika shvatiti. I gospodin zastupnik Josip Đakić, ispravak.
Gospodine potpredsjedniče, također ispravljam netočan navoda gospodina Tonina Picule gdje je ustvrdio da postoje etički i ekološki razlozi zbog kojih bi trebalo smanjiti rok na 7 godina za uzgoj krznaša. Naime, to je apsolutno netočno i nikakvih podataka ne postoji da 75% javnosti Hrvatske ne odobrava uzgoj krznaša kada znamo da 300 udruženih, 300 udruženih uzgajivača plus onih još njihovih kooperanata kao i tvornice stočje hrane i svi ostali žive od toga, od te gospodarske grane koja se zove izvoz. Ja apsolutno sam za ukidanje zabrane od 10 godina i da se krznaši proizvode i dalje i da budu jedna od izvoznih grana hrvatske poljoprivredne proizvodnje.
Hvala. I ovo je bila replika, ali evo, sada je 13 i 29. Prekinut ćemo ovu raspravu. Nastavljamo u 15 sati. Prvi je na redu klub HNS-a i gospodin zastupnik Miljenko Dorić, a potom gospodine Miroslav Rožić. Hvala, prijatno.
Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o zaštiti životinja. Za Klub zastupnika HNS-a poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Evo, ima nas koliko četvero, možemo jednu partiju trešete odigrati. Da, i zapisničar. Ja bih volio dodati ovoj raspravi ali na jedan možda malo drugačiji način sa drugačijom intonacijom onoga što smo danas prije podne čuli. Naime, svi moramo priznati da je 99. godine napravljen zaista veliki iskorak u ovom području kada je ovaj Sabor prihvatio Zakon o dobrobiti životinja. Dakako, ovo je jedno vrlo dinamično područje i u ovih proteklih šest, sedam godina bilo je niz novih inicijativa, prijedloga, otkrića i jasno da je naš zadatak da ugradimo upravo te inicijative i koje dolaze iz Europske unije, iz Vijeća Europe, strukovnih organizacija, iz Međunarodnog ureda za zarazne bolesti itd. i to je dobro. Ovo dakako nije i zadnje ja bih rekao čitanje, mi ćemo trajno čitati u sljedećim desetljećima ovaj zakon, redovno ćemo ga imati i redovno ćemo ga mijenjati. Meni je jedino žao da u biti je rasprava krenula tako široko, nepotrebno široko jer ja mislim da oko 95% sadržaja ovog zakona možemo se svi složiti i šteta da se nismo koncentrirali na onih svega tri ili četiri momenta koja zaslužuju našu pažnju, oko kojih smo trebali u biti pokušati postići nekakav dogovor ako ne konsenzus a barem većinu stvari smo zaista mogli riješiti kroz stručne argumente. Zato bih želio pohvaliti predlagatelja vezano uz ono što je učinio jasno u segmentu ja bih rekao unapređenja zakona glede prijevoza životinja, usmrćivanja životinja, uzgoja životinja koje se koriste u svrhu proizvodnje, zatim korištenje životinja za pokuse. Tu je niz ja bih rekao oštrih mjera uvedeno znamo sada u koja područja. Uopće ne možemo rabiti životinje u testiranju odnosno u pokusima. Zatim, potpuno podržavamo ispred kluba HNS-a sve ono što je rečeno uz držanje kućnih ljubimaca sa posebnim osvrtom na uzgoj i prodaju ljubimaca, zatim na držanje životinja u zoološkim vrtovima i njihova uporaba, korištenje zapravo u raznim predstavama. To je sve pomalo nesporno i mislim da je dobro da su svi klubovi više-manje podržali te izmjene odnosno zakon u ovom obliku u tom dijelu. Ja čak bih posebno želio istaknuti nešto što nije bilo dovoljno podvučeno a mislim da je jako dobro, a to je osposobljavanje osoba koje se brinu za životinje. Imat ćemo od sada prema članku 32. ispit za rad sa životinjama, ministar je tu odgovoran, ministar će jasno moći iz godine u godinu taj ispit činiti, prilagođavati potrebama tog vremena i svim tehnološkim i drugim potrebama. Prema tome, mislim da je to također jako dobro. Ono što bi također želio pohvaliti i mislim da smo se svi više-manje složili oko toga to su promjene koje je predlagatelj uveo u odnosu na prvo čitanje teksta, promjene u članku 23. Mislim da se svi možemo složiti glede tih znanstvenih istraživanja koja se u tom članku spominju. Također, svi se slažemo više-manje sa člankom 35. tako da se Povjerenstvo za zaštitu životinja proširi i još sa nekim znanstveno-istraživačkom, … [[Govornik se ne razumije.]] mislim na Medicinski fakultet i također ima svog predstavnika u tom povjerenstvu. Zatim, članak 48. također se svi možemo složiti vezano uz te izmjene u tom članku a odnose se na kućne ljubimce i mislim da je vrlo razumno produžiti rok sa 30 na 60 dana držanja životinja u skloništu prije nego što ih se usmrti jer se na taj način daje više prostora da se udome te životinje i mislim da je to do sada nešto oko čega smo se svi više-manje složili i to mi u klubu Hrvatske narodne stranke također podržavamo. Međutim, sad su tu tri članka oko kojih bi zaista trebali se dogovoriti. Ja mislim da smo više-manje svi na istom tragu ali se oko nekih sitnih pojedinosti ne slažemo. Gledajte, u članku 19. koji se mijenja, mijenja se na nazad tako da se više ne traži omamljivanje životinja koje se koriste za vlastitu uporabu i nije potrebno pozvati mesara dakle stručnu osobu da obavi klanje kada se radi o klanju u domaćinstvu za vlastite potrebe. Ja sam pitao na odboru kad smo o tome raspravljali a jako mi je drago da su bili i predstavnici nekih nevladinih organizacija za zaštitu životinja prisutni i rečeno je tada da u biti i u domaćinstvu je došlo do velikih promjena u zadnjih dvadeset godina, da to kolinje, to klanje životinja uopće više ne liči na ono što smo imali prije dvadeset godina, cviljenje, mrcvarenje životinja. I svi smo se složili da su podaci koje smo tamo dobili točni, da više-manje u 90% slučajeva se kod klanja životinja u domaćinstvu poziva mesar. On omamljuje životinju i on to stručno napravi. Međutim, kolegice i kolege radi se o onih 10% slučajeva kada se to ne čini, kada nestručna osoba obavlja klanje životinje, kada se životinja nažalost ne omamljuje. Oko toga bi morali se pogledati u lice i vidjeti što učiniti. Da li zbog tih 10% ljudi koji ne žele pozvati mesara odrađuju to sami na nestručan način želimo u biti zbog njih evo izbaciti tu rečenicu i omogućiti njima da rade po starom. Ja mislim ako već 90% ljudi je shvatilo da to kolinje također mora biti odrađeno na jedan stručan način da životinja ne pati, da joj se ne nanosi bol, mislim da zbog tih 10% naših građana na selu ne bi morali u biti ići korak nazad već da bi morali inzistirati da i oni kao i većina ostalih pozovu mesara da on omami životinju i da ju zakolje na način kako to u biti treba odraditi u skladu sa svim direktivama i uputama koje dobivamo i iz europskih institucija ali na koje nas upozoravaju i naše nevladine organizacije. Mislimo da je to korak naprijed i da nismo morali se povući na temelju rasprave pojedinaca koje smo imali kod prvog čitanja. Zatim, zabrana uzgoja životinja u svrhu proizvodnje krzna. Vidimo da smo treća zemlja u Europskoj uniji, pardon uz dvije zemlje u Europskoj uniji mi bi bili treća zemalja koja bi išla sa tako strogim prijedlogom. Mi u klubu ćemo podržati. Međutim, želimo upozoriti da ponekad zaista trčimo pred europskom rudom. Veći smo katolici od Pape. Prije nekoliko dana imali smo Stockholmsku konvenciju koja je upozorila na veliku štetnost organskih spojeva koji se teško razgrađuju. I tu smo vidjeli da smo mi tek 60. zemlja koja prihvaća tu Konvenciju, potpisuje, ratificira Konvenciju, pardon potpisali smo ju ranije, ratificirali smo ju. Prema tome, tamo smo 60. izrazito štetnih organskih spojeva, ovdje smo ispred svih. Ponavljam još jednom. HNS ovdje ne inzistira da postupimo drugačije. Ali nama je svejedno da li ćemo taj rok staviti na 10, 7 godina ili na 2 godine. Ono što je najvažnije ovdje, budimo korektni prema tim ljudima, mi njih moramo obeštetiti. Radi se o ljudima koji su se sami zaposlili, investirali veliki novac, našli u svijetu tržište, uspješno izvozili, zaposlili 30, 300, pardon, ljudi. Dakle 300 obitelji se time, od toga živi. Prema tome, minimum je obveze nas da zahtijevamo od predlagatelja da u biti u razgovoru sa nadležnim ministarstvima predvidimo na koji ćemo način te ljude obeštetiti, pomoći im da u biti promijene svoju djelatnost i da na taj način rješavamo i u buduće slične zahtjeve prema određenim proizvođačima. Posebno čovjeku smeta kada se radi o jednoj proizvodnoj grani, o jednoj izvoznoj grani. Vrlo smo rijetko kada restriktivni i strogi prema uvoznicima i trgovcima, to čovjeka po malo smeta. Dakle, barem da smo išli korektno te ljude obeštetiti. I treće, i tu ću završiti, to su ova dva povjerenstva Etičko povjerenstvo i Povjerenstvo za zaštitu životinja. Čini mi se da bi mogli tu biti i malo detaljniji vezano uz broj članova, način predlaganja sastava povjerenstava, način imenovanja sastava povjerenstava jer u biti nismo dobili odgovore na to i svakako da ne bi voljeli da nakon što prihvatimo zakon bude više pitanja nego što ih je bilo do sada glede tog segmenta. Tako da ili ja nisam uočio to, moguće, ali čini mi se da nije riješeno pitanje broja članova tih povjerenstava. Ponavljam, njihovo predlaganje i njihovo imenovanje u ta povjerenstva jer je ključno da zaista tamo rade i budu ljudi od struke. Iako je za pohvalo ono što ste predložili da tamo budu i nevladine organizacije, njihovi predstavnici, jer na taj način u biti izbjegavamo jako puno prigovora dakle njih vezano uz budući rad. Ono što bih i ovdje jako volio vidjeti, a to je kad se napreduje i kada se ta povjerenstava budu formirala i vidimo da jedno od tih povjerenstava, Povjerenstvo za zaštitu životinja mora davati redovna izvješća, godišnja izvješća, ja bih jako volio da to izvješće, jedna kopija izvješća završi i na nadležnom odboru, saborskom odboru kako bi i mi mogli pratiti u biti što se događa u ovom segmentu. Ne moramo biti uvijek na plenarnoj sjednici, naime ne moramo na plenarnoj sjednici uvijek raspravljati o ovoj materiji, ali sigurno naša radna tijela, stručna radna tijela bi morala imati tu informaciju, pa će nam oni dati signal da li je potrebno prema plenarnoj sjednici sa nekom temom ili ne. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdravko Sočković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Htio bih ispraviti netočan navod kolege Dorića koji je rekao da se samo oko 10% stanovništva zapravo ne zovu kod sebe mesara, to stručno obave. Mislim da to je jako netočno. Sam živim u selu u Slavoniji i odakle toliko mesara da dođu svako domaćinstvo. Ne bi se obavilo to za 5 mjeseci vremenski. I druga stvar, nisu ljudi nestručni sad, i drugačije se to radi nego prije 20-ak godina, tu se slažemo. A ima i ona narodna, bolje da umre selo nego običaji.
Za klub HSP-a, poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Moram reći da bez obzira na normativno određene mnogim je naš zakonima razvidno kako se u našem tranzicijskom pretvorbenom privatizacijskom društvu je vrlo često minorna dobrobit čovjek, a kamo li životinja. Nešto o tom aspektu ovog zakon govorili su i moji prethodnici, pa između ostalog i gospodin Kajin s kojim se doista rijetko kad slažem, ali s nekim od njegovih izjava danas u današnjoj raspravi jednostavno se moram složiti. Naime, inače je poznato da je hiperinflacija propisa jako, jako karakteristična za nerazvijena društva. Obično je proizašla pod paskom utemeljenosti tih zakona na Ustavu. U novije vrijeme kod nas to se temelji na tzv. potrebama usklađivanja sa europskim smjernicama, ma šta god to značilo. Podzakonski akti dakako baziraju na zakonu te u konačnici primjena propisa dovodi do jednog i dovela je kod nas do jednog poremećaja osnovnog sustava vrijednosti. A s druge strane u normativima možemo naći i odredbe koje su na razini Zakonika 12 ploča, da se tako izrazim. U tom smislu upravo ovaj prijedlog zakona je doista idealan, ilustrativan primjer. Naime, u ovom prijedlogu zakona područje primjene, članak 2. koji je propisan člankom 2. je naime vrlo široko određuje. Ja ću vas podsjetiti da to piše da se to primjenjuje na sve životinje kralježnjake, a onda se navode pojedini izuzeci. Ne moram ni nemam namjeru vas ovdje podsjećati na to koje sve životinje pripadaju skupini kralježnjaka. Ali ima ih nekih koji su doista egzotični, a nisu navedena kao izuzeci. No u svakom slučaju već u temeljnim odredbama trebalo bi razlikovati po našem sudu temeljnu podjelu na divlje životinje i domaće životinje. Mi u klubu HSP-a čak mislimo da bi bilo puno bolje, praktičnije i pametnije donijeti dva zakona. Jedan koji bi se odnosio na zaštitu divljih životinja i drugi zakon koji bi se odnosio na zaštitu domaćih životinja i to posebno u dvije kategorije. Jer i te domaće životinje bi trebalo podijeliti na one domaće životinje koje se drže za uzgoj i na kućne ljubimce. Kada bi se tako zapravo strateški postavio ovaj zakon onda bi se izbjegle mnoge nedoumice pa ja bih čak rekao i mnoge apsurdne situacije koje mogu proisteći iz ovog zakona, a istovremeno bi se moglo puno bolje zadovoljiti sve one udruge za zaštitu životinja koje većim dijelom svoje primjedbe daju i odnose se na zaštitu kućnih ljubimaca ili divljih životinja, a ne na domaće životinje koje su namijenjene za uzgoj. Tada bi možda i mnogi stavovi ovdje koji su do sada izneseni, koji su bili prilično nepomirljivi zapravo se mogli lakše tolerirati i lakše pomiriti, jer doista ne treba uopće ovdje spominjati ono što je recimo kolega Kajin spominjao, zapravo našu kulturu uzgoja životinja i svega onoga što je zapravo stvorilo naše obitelji i selo, pa u velikom dijelu i naše društvo, što je neka tradicija itd. itd. Mnoge od tih stvari bi zapravo postale nesporne kada bi se to tako koncipiralo, da imamo zapravo dva ili čak tri zakona o zaštiti životinja, ali podijeljeno divljih, domaćih i kućnih ljubimaca. Naravno u članku 3. dano je i objašnjenje čak 26 pojmova koji se odnose na ovo o čemu govorim. Na žalost nema definicije značenja najčešćih pojmova koji se spominju u ovom zakonu, a ja ću vam samo neke nabrojati i vidjet ćete da oni imaju posve drugačiju implikaciju radili se o kućnim ljubimcima, domaćim životinjama za uzgoj ili divljim životinjama. Pa tako primjerice nema definicije pojmova kao što su bol, patnja, ozljeda i strah životinje. Ja vas upozoravam iz ovog mjesta i kao stručnjak i kao biolog da je vrlo opasno pridavati antropomorfne osobine životinjama. Da je priča o tome kako je vuk strašan, lisica lukava, medvjed jak, sova pametna i sl. stvari, zapravo uopće nemaju veze sa stvarnošću u svijetu životinja. Prema tome, čak niti onih divljih životinja, a kamoli domaćih životinja koje su namijenjene uzgoju. Prema tome niti je, je li svi oni epiteti i sve one antropomorfne osobine koje znamo pridavati životinjama od kunića do goveda, zapravo uopće nemaju nikakve veze sa stvarnošću niti sa njihovim pravim osjećajima. Vjerojatno je to dakle u skladu sa dobrim hrvatskim običajima prepušteno praksi to definiranje šta je zapravo bol, patnja, ozljeda ili strah životinje. Ta se praksa naravno neće utvrditi već će se relativizirati i obezvrijediti i po mom osobnom sudu dovesti ovaj cijeli zakon, zapravo njegovu intenciju. Također se na više mjesta u zakonu govori o tzv. biološkim pripravcima. Tu sada dižem nekakav svoj stručni glas jer ću reći da bi svakako bilo puno bolje i adekvatnije da se govori o biokemijskim pripravcima, a ne o biološkim pripravcima jer biološki pripravci su recimo klonovi. Dakako da se o njima ne radi, za sada je tu još u toj domeni samo ovčica Doly. Zanimljive su odredbe i o zabranjenim postupcima u svrhu zaštite životinja iz članka 4. predloženog zakona, pa kad vam tu nešto nabrojim odmah će vam postati jasno o čemu sam govorio malo prije, o antropomorfnim osobinama životinja. Naime, u članku 4. gdje su nabrojeni zabranjeni postupci u svrhu zaštite životinja među 23 zabranjene radnje nekoliko njih, tih zabranjenih radnji je šireg određenja i onda ne vidimo apsolutno nikakvu potrebu taksativno u istom tom rangu nabrajati neke ostale i ja bih rekao gotovo bizarne radnje. Odnosno u članku 4. stavku 2. točki 1. navodi se npr. da je zabranjeno uzgajati životinje na način da trpe bol, patnju i strah te ih namjerno ozljeđivati protivno pravilima struke, odnosno najnovijim znanstvenim dostignućima. Uz to što nije definirano šta zapravo životinje doživljavaju kao bol, patnju, strah ili namjerno ozljeđivanje, ova stipulacija bez obzira na to, dakle ova definicija da je zabranjeno uzgajati životinje na taj način da bi trpili bol, patnju, strah ili ih namjerno ozljeđivati protivno pravilima struke, odnosno najnovijim znanstvenim dostignućima je više nego dovoljna da obuhvati ono što se kasnije, gdje se kasnije nabrajaju neke posve bizarne radnje i to u istom rangu. Primjerice jedna od njih je ovdje već spomenuta, organizirati utrke pasa na tvrdim podlogama. Pa naravno da to izaziva bol, patnju ili čak i strah kod tih pasa. Nema potrebe to navoditi. Ili navoditi živim životinjama odsijecati osjetljive dijelove tijela. A pazite valjda je to sadržano u ovoj namjerno ih, zabranjeno je namjerno ih ozljeđivati. Zašto se navode takvi bizarni primjeri? Ili hraniti životinje drugim živim životinjama itd. Dakle čitav niz nekakvih bizarnih zabranjenih radnji koje su sve obuhvaćene zapravo ovom zabranom uzgajati životinje na način da trpe bol, patnju i strah te ih namjerno ozljeđivati itd. itd. U članku 17. i 19. spominje se obradno klanje, a osobito upada u oči stavak 2. članka 17. gdje se navodi da se životinje smiju zaklati bez prethodnog omamljivanja samo u slučaju prisilnog klanja i pri obrednom klanju. Pa koje je to dragovoljno klanje? I konačno postavljam pitanje: Koja su to obredna klanja uopće? Tko ih provodi u Hrvatskoj i u čemu je razlika između obrednog koje je dopušteno klanje i ritualnog koje je zabranjeno klanje. Koja je razlika? Ja ju ne vidim. Bez obzira na svu dakle skeptičnost i često iznešene kritike na stanje u Hrvatskoj, meni se ipak čini da smo mi na jednoj nižoj civilizacijskoj razini nego što to obično sami za sebe mislimo kada navodimo ovakve primjere. Zakonom se predviđa osnivanje dva povjerenstva: povjerenstvo za zaštitu životinja, članak 35. i etičko povjerenstvo, članak 34. Malo sarkastično predložit ću da se osnuje još jedno povjerenstvo, recimo za kontrolu rada Etičkog povjerenstva i Povjerenstva za zaštitu životinja tako da postupimo posve u onom pravilu ako ne želiš ništa uraditi onda osnuj povjerenstvo. Zanimljiva je odredba članka 55. stavka 5. koja glasi, citiram stavak 5. koji glasi: "Pronađena divlja životinja predaje se u utočište za divlje životinje koja osigurava njezino vraćanje u prirodu ako je to moguće, a u protivnom se životinja nudi zoološkom vrtu koji je opremljen za njezino primanje. A ukoliko ni zoološki vrt nije u mogućnosti primiti životinju ona se može usmrtiti". Umjesto bilo kojeg komentara ispričat ću vam malu pričicu. Bespravnom izgradnjom u Sesvetama, na počecima Črnec polja, inače, parka prirode Lonjskog, nikla su preko noći cijela nova naselja. Priča mi jedan moj kolega koji ima malo veći vrt u tom kvartu da su ježevi, lasice i kune bježeći od građevinskog uzleta u tom dijelu Sesveta našli utočište u njegovom vrtu. Prema ovom Zakonu postavljam pitanje. Obzirom da su mu 2, 3 lasice, nekoliko ježeva i nekoliko kuna ne smetaju prema ovom Zakonu, nije jasno da li bi prema ovom Zakonu taj moj kolega morao predati te životinju utočištu za divlje životinje, da li one mogu ostati u njegovom vrtu. Ako ih mora predati da li ih mora osobno uloviti ili će to uraditi neka služba za njega, a koja prema ovom Zakonu dakako ne postoji. Drugim riječima, u ovoj priči je naglasak na apsurdnost odredbe, odnosno propisa. Takvih primjera vam ja mogu pričati ovdje još koliko god hoćete. Naime, i osnovno pitanje gdje se to utočište nalazi, ako bih slučajno našao kakvu divlju životinju da ju odmah odvedem tamo. Odredba članka 69. kao i ostale prijelazne i završne odredbe su priča su za sebe. Njome se u stavku 1. obvezuje ministar da propise na temelju ovlaštenja iz ovog Zakona donese u roku od, pazite, 2 godine. U roku od 2 godine od njegovog stupanja na snagu. Ja mislim, ako griješim neka me ispravi netko od kolega, mislim da je to novi hrvatski rekord u zapravo, u tome, u sporosti donošenja propisa prema postojećem zakonu. Mislim da nijedan zakon nije odredio takav rok od 2 godine da se donesu propisi prema ovom zakonu. I konačno, u stavku 3. istog članka se navodi: "Ako to proizlazi iz međunarodnih ugovora u području zaštite životinja koja obvezuje Republiku Hrvatsku, pored propisa iz stavka 1. ovog članka ministar može donijeti provedbene propise koji su neophodni za implementaciju direktiva Europske unije iz područja zaštite životinja te propisa koji su potrebni za primjenu uredbi Europske unije iz navedenog područja". Držimo u klubu da ovakvom odredbom o davanju ovlasti ministru nisu, da su date ovlasti zapravo suprotne članku 17. Zakona o sustavu državne uprave i postavljamo pitanje bi li možda za izglasavanje ovog Zakona iz tog razloga onda trebalo imati dvotrećinsku većinu, ako to ministar može činiti sve što piše u ovom stavku 3. ovoga 69. članka. I zato mi dopustite samo jednu završnu rečenicu. Mi mislimo da je nužna potreba odgovarajućeg propisa kojim bi se uredilo pitanje zaštite životinja, ali je očito da se ni ovaj jednostavniji zakon o dobrobiti životinja kojeg smo imali nije primjenjivao. I zato ne bismo željeli da se loše stanje u provedbi postojećih zakona kod nas uvijek nastoji popraviti donošenjem novog propisa, a ne boljom provedbom postojećih propisa. Samo bi volio da mi još državni tajnik odgovori obzirom da 9 godina postoji na snazi u ovoj državi Zakona o dobrobiti životinja, koliko je pravomoćnih presuda doneseno do sada na temelju tog 9 godina primjenjivanja zakona o dobrobiti životinja u Hrvatskoj. Koliko pravomoćnih propisa su sudovi u cijeloj Hrvatskoj, rješenja donijeli na temelju dosada postojećeg Zakona. On postoji u ovoj državi 9 godina. Prema tome, koliko je meni poznato, to sa sigurnošću mogu reći, u prvih 5 godina postojanja ovog Zakona nije doneseno nijedno rješenje.
Hvala. Molim zaključite.
Hvala lijepo.
Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Činjenica je da donošenje ovog Zakona mi možemo razgovarati, raspravljati je li nužno ili nije nužno, ali je činjenica i da postojeći zakonski propisi koji su ovu materiju, jedni i djelomično ili u potpunosti, obrađivali nisu do sada poštivani. Upravo zbog toga ja ću reći nekoliko kritičkih primjedaba i moliti objašnjenja od predlagatelja. Kao prvo, u članku 4. kada se govori o zabrani, što je zabranjeno, pa primjerice ja bih volio tumačenje. Kaže se u članku 4. stavku 2. točki 15., da je zabranjeno prisiljavati životinje na uzimanje određene hrane ili tvari ukoliko to ne odredi veterinar u veterinarsko-zdravstvene svrhe ili ako nije znanstveno opravdano. Mi danas imamo i u Hrvatskoj i u svijetu primjerice šopanje gusaka. Udomaćene u našem narodu, zanima me je li po tome to zabranjeno i tko će to i na koji način kontrolirati. Meni se čini da će kontrola biti vrlo teška, a volio bih čuti tko će kada i kako kazniti seljake ili osobe koje se bave tim poslom. Osim toga, odmah ću reći da u istom članku, u istom stavku da je zabranjeno uzgajati životinje u svrhu proizvodnje krzna. Ja razumijem da mi trčimo pred rudu i to neprestano trčimo. U ovoj državi je još uvijek, poštovana gospodo, previše nezaposlenih da bismo ponovo i na novi način imali nove osobe koje će ostati bez posla. Udruga iz Čakovca koja se obratila nama zastupnicima dala je vrlo egzaktne pokazatelje. Ja ne vidim ovdje u ovome Zakonu, pogotovo u onom završnom obrazloženju gdje se kaže, za provođenje ovoga zakona neće biti potrebno izdvajati sredstva iz državnog proračuna Republike Hrvatske. Gospodo, ja vas pitam sada i molim vas da mi decidirano jasno i glasno odgovorite. Što će ti ljudi raditi u životu, hoćete li vi iz ministarstva vraćati njihove kredite i hoćete li im vi osigurati prvo da završe nekakve druge škole i da osiguraju egzistenciju kako sebi tako i drugim obiteljima. Ako ste mislili ozbiljno i ako su vam ozbiljne namjere, onda ste trebali nastojati da se u državnom proračunu za te svrhe izdvoje novci. Ako ne onda očito niste razmišljali. Napisali ste nešto da se dodvorite nekomu ili nečemu. Ja isto tako sam da se odmah izjasnim vrlo jasno i precizno, jer ovih dana nas zastupnike oblijeću i udruge za zaštitu životinja i ovakvi kojima je očito ili će biti jednoga dana očito vrlo brzo ugrožena osobna egzistencija. Ja sam protiv maltretiranja životinja i čini mi se da se u ovom Zakonu nedovoljno o tome govori, nedovoljno se govori o načinu kako će se provoditi i kontrolirati, da li netko napušta životinju, da li je maltretira i je okrutan prema njoj, prema tim i takvim osobama treba biti drastičan. Ali ja bih vas molio da mi kažete rješenje što ćete sa ovih 300 osoba, odnosno 300 obitelji. Čini mi se da o tome niste niti razmišljali. Druga je stvar nedovoljno danas vodimo brige i o živim ljudima u ovoj državi. Evo primjerice u objašnjenju koje ste dali napisaste, ja vjerujem da je to tako, da ste to dobili iz određenih krugova koji se bave time da za potrebe osnivanje jednog skloništa za životinje kapaciteta 100 pasa potrebno je 3 milijuna 975 tisuća kuna na jednoj strani i za potrebe rada skloništa za životinje potrebno je 26 kuna po jednom psu dnevno. Imali smo prošli tjedan raspravu o proračunu gospodo, nadam se da je netko od vas bio, čini mi se da je gospodin Kovačević neko vrijeme proveo ovdje, tada sam raspravljao o povišenju osnovica sa 400 kuna na više za obračune socijalnih pomoći i svih ostalih davanja, ispada da za jednog psa skloništu je potrebno 780 kuna, a osnovice koje nisu mijenjane za socijalna davanja od 2001. i dalje ova Vlada predlažu da ostanu na 400 kuna. A sad samo da si damo razmisliti je li nužno ovoj državi pod hitno donijeti Zakon o zaštiti živih ljudi jer čini mi se da o tome nedovoljno ili vrlo malo vodimo računa. Došao bih i do članka 17. Ako želimo biti principijelni gospodo onda se kaže u članku 17. da se životinje smiju zaklati samo ako su prije klanja omamljene, osim i tu dolazi opet do zveckanja novčića i tu vidimo kako o jednima vodimo brigu da ne izgube svoje novce jer dozvoljena su obredna klanja jer znamo da se u Hrvatskoj imamo nekoliko čini mi se nekoliko izvoznih klaonica gdje se za potrebe nekih vjera, da ne ispadnem nekorektan prema bilo kome vrše obredna klanja. Ali ako smo principijelni, onda budimo principijelni do kraja, onda zabranimo sve. Ali ne, tu ćemo ići na ustupak nekome, pa ćemo dopustiti obredna klanja, ali kad se radi o nekim drugima njima ćemo zabraniti uzgoj da ne mogu preživjeti ili da će se morati ja se nadam uz pomoć ove države isfinancirati do kraja. Posebnu pažnju bih obratio na članak 56. Ovdje se govori, znači u članku 56. govori se o osnivanju skloništa za životinje. Mislim da je on nedovoljno jasan. Kao prvo u članku 56. u stavku 4. govori se da ako nije osnovano sklonište za životinje da su ga tada dužni ili njegovo osnivanje i rast financiraju jedna ili više jedinica lokalne ili područne samouprave, odnosno Grad Zagreb u skladu sa potrebama. Ja vas pitam na koji način će se nekoliko općina i gradova dogovoriti kao prvo što su njihove potrebe jer kada dođe do plaćanja onda su te potrebe često puta jako niske. Što se dogoditi ako se ne dogovore poštovana gospodo? Tko će donijeti odluku da se mora osnovati? Toga ovdje ne piše. Tko će i u kojem omjeru i na koji način isfinancirati takva skloništa? Svima nam je jasno da takvih skloništa treba, ali vjerojatno je potrebna nekakva minimalna mreža, vjerojatno ćemo trebati da moraju imati određene higijenske uvjete o čemu se ovdje piše. I još jedna stvar ne piše se koliko takva skloništa moraju biti udaljena od najbližeg naselja jer i sad imamo često puta slučajeve tamo gdje su i sada skloništa da dolazi do buke i svega što ide uz to i građani se s pravom bune zbog toga, oni zbog toga ne vole manje životinje, ali gospodo ako pišete nešto napišite zakon do kraja kao što i u ovom obrazloženju na kraju mi donosimo zakon, a imate barem 30-tak članaka gdje pišete da … [[Govornik se ne razumije.]] usklađeno i da ćete sve usklađivati sa podzakonskim propisima. A tko u ovoj državi donosi zakone Hrvatski sabor ili Vlada preko ministarstava podzakonskim propisima? Čini mi se da se često puta Sabor trpa u treći plan, ali mi ćemo to donijeti samo nek' se donesu. Isto tako u članku 57. govori se što sve skloništa za životinje moraju imati i kaže se da u slučaju da veterinarski inspektor donese odluku da se mora smjestiti životinja u ovakvo sklonište. Ja vas pitam jer to isto ne piše, što ako u skloništu nema mjesta? Što ako nema hrane? Evo imamo primjer jednog skloništa u Varaždinu koji nisu, ne pomažu ili vrlo minimalno niti grad niti županija, imaju problema s time. Inspektor će naložiti da se životinja tamo smjesti, a tko će platiti za nju smještaj? O tome se na žalost ništa ne govori, a u isto vrijeme … [[Govornik se ne razumije.]] pišete da u državnom proračunu za to novaca ne treba. Usput budi rečeno i za ova skloništa ja vas pitam, razgovarali smo i prošlog tjedna smo razgovarali i pretprošlog tjedna smo imali raspravu i o Zakonu o financiranju jedinica lokalne i regionalne samouprave, mi stalno spuštamo i ponovno spuštamo da jedinice lokalne i regionalne samouprave imaju obveze, a ja ne vidim da je izvršena decentralizacija, to su priče za malu djecu, gdje su novci iz Vlade koji će pomoći da jedinice lokalne i regionalne samouprave to dodatno financiraju? Toga na žalost nema. Prema tome, očito se ide za tim da se donese zakon, ponovno se svaljuje teret na jedinice lokalne i regionalne samouprave, pri tome nemamo mehanizama kako ih prisiliti da nešto naprave ukoliko se ne dogovore i čini mi se da je ovo Zakon koji jednostavno idemo ga donijeti, a financirat će se kako se financiralo bude, a kad je to tako onda obično stradaju životinje, namećemo visoke standarde, a mi bismo htjeli biti u nekakvoj salonskoj cipeli, ići na ples i na bal, a jednostavno nismo svladali osnovno što trebamo za to. Upravo zbog toga čini mi se da bi trebalo dodatno doraditi zakon. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Zdravko Sočković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ispravio bih jedan netočan navod gospodina Korenike koji je rekao otprilike da zakonodavac nije vodio računa o tome što će raditi oni koji su se dosada bavili uzgojom životinja komercijalno, što nije točno jer je došlo do odgode primjene zakona 10 godina i na taj način je dato dovoljno mogućnosti i vremena da se ljudi mogu prekvalificirati i baviti nečim drugim. Pa na kraju krajeva nekad su se ljudi bavili isključivo lovom pa kad nije bilo dovoljno životinja dalje za lov onda su se počeli baviti s nečim drugim, tako će i sada. Hvala.
Replika, poštovani zastupnik Miroslav Rožić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Korenika, htio sam zapravo samo replicirati kada ste govorili o šopanju gusaka. Onda ću vas podsjetiti na činjenicu da to nije ništa karakteristično, posebno za Hrvatsku nego da je jedan od glavnih kulinarskih izvoznih proizvoda Francuske cirozna jetra sa masnom infiltracijom gusaka koju oni upravo isto proizvode na isti način. Šopajući ih prisilno. Prema tome, očito je Francuska to nekako riješila sa Europskom unijom jel'? Ali mi izgleda nemamo volju to rješavati na neki drugi način nego ćemo se odreći tog našeg uzgoja naravno u dobrobit životinja. Hvala lijepo. … [[Upadica se ne čuje.]] A uvozit ćemo jetru, paštetu jetre, jetru iz Francuske da.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Čisto da je nekome interes da se u ovu državu što je moguće više hrane uvozi, kao djelatnost se pokazuje iz dana u dan. Na kraju krajeva i kada govorimo i usput ću iskoristiti priliku i vrijeme kad se govori kolega Sočkoviću i o tome kako će se ljudi zaposlit pa ono najlakše, 'ajmo sve na burzu rada jer 10 godina ako je dovoljno …
Repliku imate na govor gospodina Rožića ne na …
Za nekoga od 55 godina je kasno da se preusmjerava i ide u novi posao ali ako je vama to teško shvatiti meni je jako žao. … [[Upadica se ne čuje.]]
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite!
Poštovani predsjedniče, poštovani državni tajniče! Dozvolite mi da ja nekoliko rečenica kažem upravo o zaštiti kućnih ljubimaca odnosno o ovome što ovaj zakon počinje preregulirati ako to tako mogu reći a to je pitanje napuštenih životinja odnosno napuštenih kućnih ljubimaca. Dakako da u jednom društvu pa kao što bi rekao kolega Picula i u civiliziranom društvu gdje treba platiti određenu cijenu civilizacije moraju biti propisana pravila o tome što će biti sa napuštenim kućnim ljubimcima. Međutim, treba vidjeti da li pak se može doista sve prepisati iz Europske unije budući da je tamo regulativa potpuno drugačija pa i tradicija potpuno drugačija pa su i uvjeti potpuno drugačiji. A moramo priznati i da je odgovornost građana prema drugim građanima, prema javnim prostorima i prema kućnim ljubimcima potpuno drugačija nego što je odgovornost građana u Hrvatskoj prema kućnim ljubimcima, prema drugim građanima i prema javnim prostorima. I možemo se složiti oko toga da ovaj zakon doista čak preregulira tu brigu i zaštitu kućnih ljubimaca. Međutim, ovdje u ovom zakonu nema nigdje odgovornosti građana, vlasnika kućnih ljubimaca prema tim kućnim ljubimcima, nema odgovornosti prema javnom prostoru i nema odgovornosti prema drugim građanima koji nemaju kućne ljubimce. Mi smo nešto o tome na odboru razgovarali i ja sam mislio da će predlagatelj do Plenarnog zasjedanja dati neke nove ideje oko toga ali za mene je potpuno neprihvatljivo da se na razini jedinica lokalne samouprave primjerice definira u koje javne prostore kućni ljubimci mogu odlaziti a u koje javne prostore ne mogu odlaziti. Primjerice kako efikasno spriječiti da psi, kućni ljubimci odlaze na dječja igrališta i rade ono što ne bi trebali raditi u pješčanicima. Da li je doista dovoljno samo da se kaže da je ovdje zabranjeno držanje i postupanje s kućnim ljubimcima te njihovo kretanje na način koji ugrožava zdravlje, sigurnost druge životinje i ljudi a posebice djece? Ako jest ok. Ali gledajte što ste predvidjeli? Onaj tko to ne radi što bi sad teoretski mogli prevesti dakle, netko tko odvede psa da izvrši nuždu u pješčaniku na dječjem igralištu možemo ga podvesti pod ovaj članak i tad je de facto ugrozio život ljudi a posebice djece. On bi prema odredbama ovog zakona bio kažnjen novčanom kaznom od 30 do 50 tisuća kuna. Očito da predlagatelj nije mislio da takav način neodgovornosti prema javnom prostoru potpada pod ovu kaznenu odredbu. Ali ako to nije tako onda predlagatelj mora predvidjeti neku primjerenu kaznu da bi odvratio vlasnike kućnih ljubimaca da to čine. Nažalost, odgovornost u Hrvatskoj vlasnika kućnih ljubimaca je takva da izvode svoje kućne ljubimce ujutro i navečer upravo na javne prostore da obavljaju nužde, jel? Koja je mogućnost da ih se u tome preveniraju i spriječi, da ih komunalni redar ulovi, zapisuje i da pokreće postupak? Koja je mogućnost komunalnog redara da ih kazni u tome? Jedno 150 do 200 kuna u prekršajnom postupku gdje obično to se sve, cijela priča odvede u zastaru. Nadalje, ovim zakonom ako se doista želi zaštititi životinje trebalo je propisati uvjete za držanje kućnih ljubimaca. Za članak 48. govori o tome da kućni ljubimci moraju biti im osigurani uvjeti za držanje u skladu s njihovim potrebama. E sad, odakle ćemo nekog tko kupi psića znati koje su potrebe psa za njegovo držanje? Iz udžbenika? Iz popularne literature, iz nečeg trećeg? Da li se u jednoj garsonijeri može držati tri psića ili šest mačaka? Ili ne može? Da li su to primjereni uvjeti za držanje kućnih ljubimaca? A onda se u istom članku stavak 7. kaže: "Uvjeti i način držanja opasnih i moguće opasnih pasa propisuje ministar." E sad znači, za opasne pse će ministar propisati koji su uvjeti držanja a za neopasne pse će vlasnik ne znam na koji način doći do toga koji su to primjereni uvjeti. Ako ne znamo koji su to uvjeti u skladu sa njihovim potrebama a kućni ljubimci imaju i fiziološke potrebe onda ne znamo kako ćemo kazniti ih, jer onda se postavlja pitanje kako će se primijeniti članak 67. gdje se dakle novčanom kaznom od 30 do 50 tisuća kuna kazni osoba koja postupa protivno članku 48 dakle, ne drži kućne ljubimce u skladu s njihovim potrebama? Ako netko izvodi doista ujutro ili navečer kućnog ljubimca na javne prostore da bi obavljao nuždu onda on nema uvjete za držanje kućnog ljubimca. I to je ono što ovaj zakon mora definirati. Dakle, on mora svakako definirati odgovornost vlasnika životinje za potpuno primjereno njegovo držanje ali ne na način da za njegovo držanje se koristi javni prostor. Ovaj zakon svakako treba propisati da primjerice to ne može biti propisano odlukama o komunalnom redu jedinica lokalne samouprave, da kad se izvodi pas u šetnju mora se imati metlica, lopatica i vrećica. Neke jedinice lokalne samouprave imaju vrećice u javnim prostorima ali vani u Europi, a ovo je P.Z.E., ne možete se pojaviti u javnom prostoru ako nemate sa sobom metlicu, lopaticu i vrećicu. Kod nas je to običaj. Šta opet imate kao mogućnost da komunalni redar ide za vama, da vas ulovi i da vas kažnjava? Gospodo, nered koji ostaje korištenjem javnog prostora na ovakav neodgovorni način utječe na kvalitetu života građana u jedinici lokalne samouprave. Ako doista želimo donijeti Zakon o zaštiti životinja onda moramo to unutra propisati. Nemoguće je da primjerice u jednom gradu je to obveza a da u drugom gradu to nije obaveza i ondje gdje se to propiše kao obaveza naprosto je neprovedivo, ponavljam vam neprovedivo je jer komunalna redarstva nemaju ovlasti da bilo što preveniraju jer njihove mogućnosti su takve da onaj tko želi kršiti komunalni red će to sasvim sigurno i moći učiniti. I to je sve u redu. Tolerantno je držati ne znam deset mačaka u garsonijeri, tolerantno je koristiti javni prostor za fiziološke potrebe kućnih ljubimaca i to ćemo sve pregledati kroz prste. Međutim, kada je vlasnik kućnog ljubimca neodgovoran i napusti tu životinju, e tu prestaje tolerancija, ali tu prestaje tolerancija ne prema tom neodgovornom vlasniku nego prema jedinici lokalne samouprave. Tu jedinica lokalne samouprave mora sagraditi, imati pravnu osobu koja će imati sklonište ili mora sama osnovati sklonište za kućne ljubimce a prema ovom zakonu to sklonište za kućne ljubimce mora imati 24 sata nadzor i brigu što znači da mora imati određeni broj zaposlenih, da mora imati određeni prostor, da mora imati veterinarsku brigu o tim kućnim ljubimcima i životinjama, i tu su drastične kazne. Odgovorna osoba ili jedinica lokalne samouprave koja ne osnuje takvo sklonište bit će kažnjena sa 30 do 50 tisuća kuna. Odgovorna osoba koja osnuje takvo sklonište ali ne udovolji ovim uvjetima odnosno uvjetima koji su propisani od strane ministra a tu su propisani uvjeti o tome kakvo mora biti to sklonište opet će biti kažnjena sa 30 do 50 tisuća kuna u jedinici lokalne samouprave. I mi ovim zakonom teoretski se dovodimo u poziciju da ćemo morati imati 550 skloništa za kućne ljubimce u Republici Hrvatskoj jer je ono što je kolega Korenika govorio vrlo teško će se nekoliko jedinica dogovoriti da imaju zajedničko sklonište jer naprosto je to još jedna nova financijska obaveza prema njima. Prema tome, ja bih molio predlagatelja da svakako intervenira i da definira odgovornost vlasnika prema kućnim ljubimcima na način da se kaže koji su to doista uvjeti i ako ministar propisuje uvjete i način i držanje opasnih i moguće opasnih pasa neka to bude dakle da on propisuje uvjete i načine držanja kućnih ljubimaca. I drugo, da sasvim sigurno propiše odredbe o tome kako kućni ljubimci mogu koegzistirati u javnom prostoru na način da vlasnici kućnih ljubimaca i kućni ljubimci ne narušavaju kvalitetu i slobodu ljudi koji nemaju kućne ljubimce. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo, kolega Mršić navodi ne može se zamisliti, pazite, u Europi šetnja, vođenje pasa u šetnju bez lopatice i vrećice. Mene sada zanima na koji dio Europe kolega misli jer imali smo priliku u Bruxelessu hodati i jako paziti … [[Govornik se ne razumije.]]
Šta je netočno u navodu?
Pa netočni navod. Jer da je to tako točno kao što kolega kaže onda bi bili čisti pločnici. I ne samo tamo nego u nizu europskih gradova ista stvar. Grozno izgleda. Gore nego u Koprivnici je tamo.
Potpredsjednik doma poštovani zastupnik Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Dozvolite da počnem od članka 52. Ustava u kojem se između ostaloga kaže da su životinjski svijet je od interesa za Republiku Hrvatsku i ima njegovu osobitu zaštitu. I isto tako, u stavku 2. se kaže da se zakonom određuje način na kojem dobra od interesa za Republiku Hrvatsku mogu upotrebljavati, iskorištavati ovlaštenici prava nad njima i vlasnici te naknade za ograničenja kojem su podvrgnute. Poštovane kolege i kolege, ja moram odmah ovdje naznačiti da neka od ograničenja koja su ovdje ovim zakonom propisana naravno ne samo da ograničavaju vlasničke i poduzetničke slobode vlasnika nego su takve naravi da zapravo stvaraju i direktnu i indirektnu štetu po vlasnika pogotovo kad se radi o proizvodnji i u tom kontekstu prije svega mislim na dvije situacije kada se člankom 4. pokušava zabraniti uzgoj životinja u svrhu proizvodnje krzna i člankom 4. u odnosu vezano za točku 11. ali zapravo u odnosu na posebni članak zakona kojim se zabranjuje korištenje divljih životinja u cirkusu i naravno drugim zabavnim sadržajima. Misli se na članak 53. Vidite, sad se postavlja jedno sasvim ozbiljno pitanje. Naravno da je pitanje humanosti, odnosa prema svemu živom sa nama, oko nas i bez nas, svakog od nas je veoma važno pitanje i u tom pogledu bi bila najbolja situacija kada bi se mogli naći takvi supstituti za ljudske potrebe koji bi omogućili da zapravo nijednu životinjsku vrstu ne moramo ugrožavati nego da stvaramo uvjete i eventualno da ih potpomognemo da se održavaju u prostoru i u vremenu u kojem se nalaze da ne izumru. Ali se isto tako otvara pitanje ako to nije moguće onda se otvara pitanje ekonomske i socijalne ravnopravnosti i opravdanosti vezano za pojedinu mjeru. Prema tome, ako mi predlažemo da treba u Hrvatskoj zabraniti uzgoj životinja u svrhu proizvodnje krzna prvo pitanje koje ja postavljam jeste da li je dovoljno samo krzna ili bi trebalo i za proizvodnju kože dodati. Drugo pitanje koje se postavlja to je prijelazno vrijeme, da li u tom prijelaznom vremenu do 2017. godine kako piše u zakonu je dovoljno vremena da ti proizvođači opstanu i mogu obavljati i eventualno sanirati moguće gubitke u svemu tome. I treće, da Republika Hrvatska ovim zakonom nije propisala kako će obeštetiti te vlasnike i proizvođače koji se bave određenim djelatnostima, i ne samo njih nego kako će sanirati i posljedice koje će zbog prestanka takve proizvodnje nastupiti gubitkom radnog mjesta i zaposlenja ljudi koji u tom segmentu rade. Prema tome, koliko god možemo podržati ideju da se ovo pitanje zaustavi, da se zabrani itd. toliko se postavlja pitanje kako Republika Hrvatska može i mora izdvojiti sredstva da to riješi. I to nije samo pitanje ekonomske, humane nego na kraju krajeva i ustavno-pravne, ustavno-pravne naravi ali i socijalne naravi vezano za pitanje ne samo oni koji su vlasnici, koji su poduzetnici nego i oni koji rade i žive na tim prostorima. Naravno u tom kontekstu se opet postavlja, … [[Govornik se ne razumije.]] se prije svega misli, misli na određene vrste životinja koje im se proizvode krzna vezano za Udrugu prijatelja životinja, vezano posebice za činčilu i tako dalje. Međutim valja, valja znati i tu činjenicu da su činčile između ostaloga uspjele preživjeti do dana današnjeg, u izdvajanjem u Južnoj Americi upravo kad se otvorila ova proizvodnja jel'? I sad se postavlja dodatno pitanje. Malo ljudi zna da se činčile mogu iskorištavati u velikom, u velikom dijelu tako da mogu iskorištavati se i iskorištava se i njihovo meso jer je jestivo. U takvoj … [[Govornik se ne razumije.]] situaciji se sad postavlja pitanje šta će biti ako netko registrira proizvodnju činčila radi proizvodnje mesa a nus proizvod mu kroz, po ovom zakonu će normalno to moći dalje raditi. Normalno će moći dalje raditi jer će jednostavno proizvoditi meso a nus proizvod će biti krzno koje će on dalje prodavati i rješavati. Odmah vam ukazujem da zapravo dajete takva rješenja koja nisu uopće, nisu uopće dobra i zbog toga mislim da bi to trebalo popraviti, trebalo bi riješiti, a osobito ako hoće se ići na radikalno rješenje onda treba riješiti zapravo da pokušamo neku vrstu zabraniti i njen uzgoj onda to treba riješiti na način da se zapravo osigura obeštećenje sukladno Ustavu i odgovarajući način. Drugo pitanje koje bih htio otvoriti jeste vezano uz članak 19., a u vezi sa člankom 18. i 19. To je pitanje omamljivanja životinja prije klanja odnosno usmrćenja da upotrijebim bolje tu riječ. Ne bih rekao klanja nego usmrćenja s obzirom da se životinja može usmrtiti na drugačiji način, ne samo klanjem, a klanjem zapravo tek otpustiti krv da se iscijedi i tako dalje i tako dalje. Sad se otvara pitanje vrlo interesantno. U članku 17. se kaže: «Životinja se ne smije zaklati ako prije klanja nije omamljena osim ako se radi o klanju peradi i tako dalje.» Onda iznimno dajemo, dopuštamo taj dio kada se radi pri klanju, obrednom klanju. Isto taj članak 17., stavku 2., a onda u članku 19. stavak 4. kažemo: «Ako pri prisilnom klanju nije moguće omamiti životinju klanje se izvodi tako da se izbjegne nanošenje nepotrebne boli, patnje, ozljede, straha životinje.» Sad meni je vrlo interesantno koja je to situacija u kojoj nije moguće omamiti životinju, a u isto vrijeme je moguće zaklati. Nešto, teško to ide, teško to ide sa logikom i u takvoj situaciji sasvim sigurno treba zapravo shvatiti da i ovom iznimkom što je pruženo čitav niz, čitav niz dodatnih mogućnosti koje same po sebi zapravo ne postižu onu svrhu koja se zakonom želi postići. Ili onaj dio posebice je vrlo interesantan da uvjete za zaštitu pri klanju i tako dalje usmrćivanju životinja, e sad omamljivanje i klanja propisuje ministar. Jer gledajte ja mislim da se radi o pravilniku. Ja mislim da bi to trebalo dati da zapravo veterinarska služba propiše koja je stručna, koja to treba raditi? Zašto ministar treba, treba propisivati uvjete omamljivanja i klanja životinja? Zatim vezano za ispite za rad pokusima životinja mislim da smo o tome raspravljali i u članak 32. i na matičnom Odboru za poljoprivredu jer smo upozorili da pokusi na životinjama mogu obavljati veterinari, liječnici, farmaceuti i tako dalje i tako dalje u stavku 1., a u stavku 4. se naznačava da oni ne bi mogli svi biti, mislim da taj amandman treba prihvatiti. Ja samo govorim o tome da taj, da želim podržati taj amandman. Međutim u članku 29. se javlja jedno vrlo interesantno, interesantna stajališta. U obrazovne svrhe se ne smiju obavljati pokusi na životinjama koji uzrokuju bol, patnju i tako dalje. E sad kaže: «iznimno moguće je na visokoškolskim i znanstveno-istraživačkim ustanovama ako su neophodni za obrazovanje.» A što ako se radi o takvim znanstvenim istraživanjima koji su zapravo doprinos znanosti ili čak sprečavanje epidemija, nekih novih bolesti i tako dalje. Zašto se ograničilo ovdje samo na obrazovanje? Naime postoje visokoškolske ustanove i naravno znanstveno-istraživačke ustanove koje se bave i drugim poslovima, ne samo obrazovanjem koje mogu i trebaju koristiti u tom pogledu ovakve pokuse tako da bi taj dio samo po meni trebalo korigirati radi, radi zakonske jasnoće i preciznosti. Dalje da ne mogu stići sve izgovoriti pa ću samo neko, neka od ovih pitanja dodatno naznačiti. Kretanje životinja. Znate ovo kretanje životinja i omogućavanja da u određenom razdoblju imaju odgovarajuću potrebu kretanja tu bi trebalo ipak voditi računa da u proizvodnji naših domaćih životinja veliki broj životinja su zapravo na vezu. I nije moguće još uvijek a da se ne osigura dobro vremensko razdoblje, prijelazno razdoblje osigurati zapravo takav, takvo ekonomsko dvorište na kojem će seljak, proizvođač moći osigurati odgovarajuće kretanje tih životinja. Zbog toga bi trebalo napraviti prijelazno razdoblje da se to riješi dok zapravo ne dobijemo i odgovarajuću pomoć ne samo države nego i Međunarodne zajednice odnosno Europske unije za osuvremenjenje našeg sela. Drugo pitanje članka 42. gdje se životinje privremeno i trajno smještene izvan nastambi moraju prema potrebi biti zaštićene od nepovoljnih vremenskih ili klimatskih uvjeta, grabežljivaca i drugih … [[Govornik se ne razumije.]] E sad pazite imate otvorene ispaše. Na … [[Govornik se ne razumije.]] , ne znam u šumama i tako dalje. Kako provesti ovu normu kad se o takvoj stvari radi? Pogotovo je to karakteristično za slavonske šume, za slavonska područja i Posavinu u kojoj se nalazi takva situacija od, ne znam autohtonih životinja koje se tamo nalaze do određenih drugih situacija u kojima je sasvim sigurno nužno voditi računa i nastojati da se omogući sklonište i takvim životinjama je dobro, ali je jednostavno u pojedinim situacijama nije moguće. Prema tome mislim da bi ovdje bilo i norma daleko važnije upučujuća ili norma koja nešto preporuča i nekoga obvezuje jer jednostavno se ova obvezujuća neće moći, neće moći provesti. Dosta interesantna su pitanja iz članka 48. vezano uz kontrolu razmnožavanja životinja. To će dosta teško biti provesti u djelo, ali još teže će biti zapravo provesti članak 53. Zakona u vezi sa ne znam, zakonskim odredbama koje se odnose na druge životinje a to je pitanje cirkusa znate? Gdje se kaže da u cirkusu praktički zabranjeno držanje divljih životinja, korištenje u cirkuskim i drugim predstavama. Domaće kao mogu. A zabranjeno je nastupanje posebno sputanih životinja i tjelesnim manama i tako dalje. E sad, naravno kad se kaže korištenje za filmove, za sve ostalo, sad sve je to što u cirkusu nije moguće moguće u filmovima, predstavama i tako dalje koristiti i sa divljim životinjama i sad se postavlja pitanje a šta ako je cirkus jedna od sekvenci, sekvenci filma? Hoće se tada koristiti? Pa naravno da će se koristiti. U takvoj situaciji treba otvoriti nešto drugo. Treba zaštititi, propisati kako zaštititi divlju životinju u cirkusu od nepotrebne boli, patnje, mučenja i svega ostaloga a nikako ne isključiti mogućnost da se tamo mogu pokazivati životinje. Nažalost ne mogu stići sve ispripovijedati, sada ima taj zakon [[Upadica: Prebrzo se govori onda]] Bi trebalo još malo doraditi. Hvala lijepa gospodine predsjedniče.
Molim. Hvala. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovana zastupnica Biserka Perman. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Prije svega želim pozdraviti ovaj Prijedlog zakona kao značajan iskorak u odnosu na važeći Zakon o dobrobiti životinja u rješavanju problema zaštite životinja. Naime, čitav je niz primjera koje svakodnevno možemo vidjeti oko sebe, a koji više nego što se riječima može izraziti govore o neosjetljivosti vlasnika životinja, na njihove biološke potrebe, da ne govorim o boli, patnji, ozljeđivanju i torturi životinja koju njihovi vlasnici svjesno provode nad njima neovisno o tome radi li se o kućnim ljubimcima, domaćim ili divljim životinjama. Sankcije protiv tako neodgovornih vlasnika praktično da i ne postoje, odnosno u praksi se gotovo ne provode, pa se sporadično sankcioniranje neodgovornih vlasnika tretira kao vijest dana. O tome je nešto rekao i kolega Rožić u svom izlaganju u ime kluba. Navest ću samo nekoliko svakodnevnih primjera. Svi smo u većoj ili manjoj mjeri svjedocima sve većeg broja pasa i mačaka lutalica koje su njihovi vlasnici izbacili iz domova i jednostavno napustili. Ta je pojava izraženija što je urbana sredina veća. O takvim životinjama osim raznih dobrovoljnih udruga i njihovih volontera koji su ujedno najčešće i jedini donatori praktično nitko ne vodi računa. Na državnoj razini kao i na razini jedinica lokalne i područne samouprave sve uglavnom ostaje na deklarativnoj potpori i samo rijetko je i nedostatnoj simboličnoj financijskoj pomoći. O prostorima za skloništa za napuštene životinje možemo uglavnom samo sanjati. Izuzeci su pojedini ljubitelji životinja koji sami dio svog posjeda urede za tu namjenu, nabavljaju hranu i organiziraju skrb, a u društvenoj zajednici često slove kao ekscentrici i čudaci. A kućni ljubimci koji djeci služe umjesto plišanih igračaka, pa mačiće ili psiće navlače za uši, repove ili udove za tobožnju kaznu ih istuku, zatvaraju u razne kutije i sanduke ili ih hrane hranom neprimjerenom za njih kao što je zrnje za ptice ili raznim komadićima plastičnih igračaka. To roditelji često gledaju blagonaklono pa čak i potiču djecu da to čine. Nije čudo da životinje uhvate prvu priliku da pobjegnu glavom bez obzira. Česti su slučajevi da se uzme mladunče nekog kućnog ljubimca, pa nakon nekoliko dana ili tjedana jednostavno izbace na cestu ili neko pusto mjesto jer su vlasnici odjednom otkrili da zahtjeva preveliki angažman ili da je hrana preskupa. I nikome ništa. Sankcija nema. Jučer sam prilikom dolaska u Zagreb na benzinskoj postaji vidjela kamion s prikolicom koji je prevozio svinje. Životinje su bile tako nagurane da nije postojala šansa da se pomaknu, a kamoli da eventualno legnu, a da se pri tome ne uguše. Možete zamisliti kako su do zraka dolazite životinje nagurane u sredini, a o fekalijama i žeđi životinja da i ne govorim. To je svakodnevna priča. I opet nikome ništa. Sankcija nema. Netko će reći da su to i onako samo šnicle, šunke i kobasice. Možda! Ali i one imaju pravo na humaniji odnos i ne treba ih još dodatno mučiti. Što se tiče divljih životinja samo vas želim podsjetiti na ne tako rijetke slučajeve gaženja divljači na auto cestama. Na primjer, poznati slučaj gaženja medvjedice prije par mjeseci na auto cesti od Bosiljeva prema Splitu i njezinog mladunca par dana kasnije. Ni tada nikome ništa. Mogla bih navoditi primjere nekoliko sati, ali mislim da je i ovo dovoljno za ilustraciju potrebe za zakonom koji će i stvarno, a ne samo deklarativno zaštititi životinje. Ovaj bi zakon bio značajan korak prema tom cilju, ali na žalost nedostaje potpora iz državnog proračuna. Čuli smo već dosta konkretnih primjedbi na odredbe ovog prijedloga, pa ih ja neću ponavljati. Ali ću se osvrnuti na drugi stavak članka 56. koji uređuje osnivanje skloništa za životinje. S obzirom na realno katastrofalno stanje na terenu, odnosno kronični nedostatak bilo kakvih skloništa, dakle bilo privatnih ili društvenih bojim se da ovaj stavak može postati dopunska administrativna prepreka što bržem osnivanju takvih skloništa. Zato sam podnijela amandman kako bi se omogućio opstanak sadašnjih, pa makar i neadekvatnih skloništa dok se ne osnuju nova u skladu sa propisima nadležnih tijela kako bi se zbog zatvaranja nepropisnih skloništa izbjeglo povećanje broja pasa i mačaka lutalica koji mogu biti i potencijalna opasnost po zdravlje i sigurnost građana. Jer bolja su i neadekvatna skloništa nego nikakva, a poznata je to smo čuli i tijekom današnje rasprave koliki su troškovi osnivanja i izgradnje jednog skloništa, odnosno dnevni troškovi po jednoj životinji u azilu. I na kraju slažem se s kritikom kolege Korenike da iz državnog proračuna nisu potrebna dodatna sredstva jer na takav način ovaj zakon deklarira državu kao velikog zaštitnika životinja ali opet na tuđi račun. U ovom slučaju na račun lokalnih zajednica, odnosno na račun jedinica lokalne i područne samouprave. Dakle, država diktira, a raja financira! Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Juraj Bitunjac. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je jedan dobar zakon, rekao bih da je odličan zakon i filozofija ovog zakona ja mislim da se vraća jednoj tradiciji, hrvatskoj tradiciji. Naime, svi oni ljudi koji su se bavili stočarstvom barem kada je riječ o Dalmatinskoj zagori, Dalmaciji onda se za dio domaćih životinja od kojih su živjeli i koje su bile ujedno i radne životinje imale su jedan termin ne stoka nego blago. Ja mislim da taj termin sam po sebi govori sve i mislim da je pristup ovog zakona, pa bih čestitao državnom tajniku i ministarstvu na rekao bih odličnom prijedlogu jednog zakonskog rješenja, jednog zakona kada je riječ o životinjama. Svakako da Slavoniju, a i Zagoru odakle i ja dolazim da veseli činjenica što kolinje ostaje i to je jedna hrvatska tradicija koja se ovim zakonskim prijedlogom uklapa u okvire europskog zakonodavstva. Obratio bih pažnju i rekao bih nekoliko riječi vezano sa držanjem životinja, kućnih ljubimaca u članku 36. Mislim da jedan problem na koji danas svi nailazimo s obzirom da životinje na neki način prate ljude, da žive skupa s njima, da s obzirom da danas je čovjek uglavnom većina ljudi žive u urbanim sredinama naravno da i životinje na neki način postaju urbanizirane živeći, postaju urbane živeći u takvim prostorima. To znači svakako ograničavanje njihove slobode i bitno je tu da se uspostavi jedan normalan odnos ja bih rekao na relaciji čovjek životinja i svakako da treba paziti na sposobnost prilagodbe svake životinje, domaće životinje novim uvjetima življenja. U članku 48. stavak 7. kaže se da uvjete i način držanja opasnih pasa, o tome želim nešto reći, i moguće opasnih pasa propisuje ministar. I mislim da bi trebalo ovoj odredbi zakona koja će kasnije biti propisima ministra uređena treba pokloniti veliku pozornost. Naime, danas smo čuli ovdje u Saboru gdje se dosta priče vezano sa ugroženosti životinja ja bih rekao da smo svi svjedoci stravičnih slika koji smo svake godine koji se ponavljaju, gdje djeca, odrasli ljudi, žene, nije to samo slučaj u Hrvatskoj, vani je to još možda češće nego kod nas da jednostavno budu, bude najtragičnijih posljedica do onih stravična slika kad je riječ o masakru itd. koji se dogodi sa određenim ljudima. Naime, smatram da nije dobro da tako opasne životinje, opasni psi ili oni koji su potentno opasni da žive u stanovima, da koriste, da jednostavno kad vlasnik ide da idu oni lift bez brnjice i tako. Smatram da tu trebaju biti dosta rigorozni propisi, rigorozne mjere, jer ako u slabijim uvjetima takve životinje obitavaju, žive, onda one postaju frustrirane pa ili se povećava njihova agresivnost po prirodi ili na neki način imaju neke druge nazovimo to psihičke smetnje. Kolega Željko Nenadić i ja smo podnijeli amandman koji se odnosi na borbe životinja. Ja sam kompetentan o tome govoriti zbog toga što moja obitelj se dugo bavila stočarstvom. Prema tome znam što to znači. I mi smo otišli sa amandmanom, kolega Nenadić i ja, a koji se odnosi na borbe bikova. Ja sam u svakom slučaju osobno protiv borbe životinja da se ne organiziraju radi klađenja, u bilo koje svrhe itd. Međutim kad je riječ o borbi bikova mislim da čak taj termin nije dobar, da je to bolje reći da je to natjecanje. To je dio jedne tradicije koja seže u daljnja vremena kad svi oni ljudi koji su se bavili stočarstvom, a nekada se bavila većina stanovništva ljudi su za vrijeme ispaše ljeti imali blago itd. onda se je uvijek gledalo čiji je bik, vol itd. jači. Prema tome to je natjecanje u snazi koje nema nikada nekih posebnih posljedica, tragičnih posljedica, niti opasnih za bilo koju životinju koja sudjeluje u tom. Tako da bi smatram, da bi iz članka 4. u stavku 2. točka 5. trebalo intervenirati upravo u smislu da one budu dopuštene, odnosno da se izuzmu iz zakona. U našem prijedlogu, u prijedlogu gospodina Nenadića i mene stoji osim znači osim tradicionalnih borbi bikova možda bi trebalo, bio prikladniji termin s obzirom na ovo što sam rekao tradicijskih natjecanja bikova. I mislim da je to prava poruka onog što smo ovom intervencijom u zakon željeli postići. A uz to moram spomenuti da je to oživljavanje i drugih tradicija, očuvanje drugih tradicija na području Dalmatinske zagore. Naime u selu Radošić, općina Lečenica već je nekoliko desetljeća održavaju se par natjecanja bikova. Zatim se to proširilo i još na neka druga mjesta. Spomenut ću općinu Prgomet, općinu Dicmo. Prema tome za te općine i uopće za taj srednji dio Dalmacije taj je dio postao i dio turističke ponude, a s druge strane takva natjecanja prate i folklor, možda davno zaboravljen pa je to prilika da se stari običaju Dalmatinske zagore, tog dijela Hrvatske da se očuvaju, sačuvaju, što može biti atrakcija u prvom redu za turiste koji dolaze iz vani, ali i za nas koji smo živili na tim prostorima, a stjecajem okolnosti živimo u nekim drugim sredinama, urbanim gradovima, urbaniziranim sredinama, većim gradovima i tako, znači van Dalmacije ili pak u Splitu, ne znam ni ja. U svakom slučaju smatram da bi, da će predlagatelj respektirati ovaj naš prijedlog i da bi, bit će mi drago ako bude koncipirano, a da ne bi bilo sankcija po organizatore, s obzirom da su zakonske kaznene odredbe u samom prijedlogu zakona dosta oštre, ja ih pozdravljam, da ne bi organizatori znači i imali nekih problema. Ponovit ću, prijedlog zakona je odličan. Prijedlog zakona je dobar. On je u okvirima europskog zakonodavstva, poštiva sve one tradicije koje smo, koje mi kao narod imamo, počevši od Slavonije do Dalmatinske zagore i smatram da je ono načelo, ponovit ću na početku što sam rekao staro načelo, znači blago, a ne stoka na neki način dobro koncipirano u ovom prijedlogu zakona i ja ću ga podržati. Ali fala Bogu da ću nastojati da ovaj amandman gospodina Nenadića i mene bude koncipiran u zakonu. Hvala lijepo. Pa i u tom pravcu očekujem potporu. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Ja se slažem sa najvećim dijelom onog što je kolega rekao. Međutim, mislim da mi ovdje u ovoj sabornici moram ipak biti ljudi koji će predvoditi jedan drugi način razmišljanja. U ovom području, u ovom području glede zaštita životinja i ovog novog zakonodavstva mi moramo ipak inzistirati na postepenoj promjeni tradicije. Znate? Mi moramo to činiti. Inače dolazimo u direktan sukob sa onim osnovnim ciljevima koje želimo postići. Zato obredna klanja, nestručno klanje, borbe životinja moraju s vremenom nestajati iz našeg svakidašnjeg života. Čak ću ići korak dalje, čak je za mene ružno vidjeti i da to bude dio naše turističke promidžbe životinja na ražnju, nabijeno na kolac kao vrhunac naše kulinarske ponude. Znate? … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, molim lijepo. Postoji peka, postoji bezbroj drugih mogućnosti. Ja tvrdim da možemo i trebamo ići i u pravcu nekih drugih. … [[Upadica se ne čuje.]] Gospodo, ja ovdje samo iznosim repliciram svoj stav. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Kolega Dorić sa, ja se s vama slažem, apsolutno. Međutim, smatram da ste vi krivo interpretirali ono što sam ja htio reći i što sam rekao. Apsolutno sam protiv borbi životinja. Međutim kad je riječ o natjecanju bikova onda trebate to vidjeti i trebate znati da nikakvih posljedica nema. S druge strane, kad je riječ o tradiciji, mi tradiciju trebamo čuvati, one vrijednosti tradicije, ali uz to, uz to idu neke druge stvari. Pa ovo je čak i poticaj razvoju stočarstva na tim prostorima. To je jedno kompleksnije pitanje nego što vi mislite. A s druge strane nije nam baš svejedno da li će u Dalmaciji ili eventualno u Hercegovini ne znam ni ja gdje takve tradicije postoje, da li će se ono očuvati jer je to dio bića tih ljudi, dio bića koji nešto znači u hrvatskoj ja bih rekao raznolikosti. Ono ima jedno svoje dublje značenje i na prvi put, na prvi pogled komparirati to sa borbom nekih pasa i ne znam ja krvoločnih životinja to je uopće noncence, a s druge strane ja smatram da ako su Španjolci mogli očuvati i uklopiti u europsko zakonodavstvo i to stvari s kojima se ja ne slažem kad je riječ o koridi. A možda one trke u Pamploni mogu proći. Smatram da ovo što ste rekli vi ne dovodi u pitanje moj prijedlog, bar sam ja tako shvatio i nadam se da ćete i vi dignuti ruku za … koji sam predložio. Ne ja, nego gospodin Nenadić i ja. Hvala.
Da, da. Poštovana zastupnica, Alenka Košiša Čičin-Šain. Nema je. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Slaven Letica. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ovo je jedan od onih zakona u kome ne postoji prevelike razlike u diskusijama klubova pa ni među samim zastupnicima na jednoj strani. Na drugoj strani postoji izuzetno veliko očekivanje od ovog zakona, možda više ukupne javnosti, čak usudio bih se to kazati nego samog predlagatelja. Naime ovo je jedan od onih zakona koji, o njemu je jako lijepo govoriti, o njemu se može lijepo govoriti, može se apsolutno kazati da je ovo iskorak u odnosu na postojeća zakonska rješenja, da on donekle se usklađuje sa vrlo širokom praksom ja bih rekao u Europskoj uniji, širokoj u smislu različitosti. No, naravno, neke naše domaće dvojbe ostaju jednako neizvjesne kao što su bile i do sada. Odgovori na neka pitanja kada su u pogledu određene simulacije koje su trebale prethoditi prije nego što su pojedini članci ovog zakona došli u ovakvom obliku, očigledno su izostali. Određena istraživanja i ispitivanja koliko je uopće realno da se članci i osnove ovog zakona mogu realno primijeniti i da li će oni naći svoju primjenu onog časa kad ga donesemo, kad on stupi na snagu. Mislim da sada napravimo neko osobno izjašnjavanje o tome bez obzira na koji način smo govorili o ovom prijedlogu zakona, vjerujem da bi istraživanja pokazala nešto drugo. Naime, jer uistinu vjerujemo da ako i donesemo ovakav prijedlog zakona da ćemo iduće godine u Hrvatskoj se svi ovako ponašati od onih ljubitelja pasa, od onih koji imaju domaće životinje, od onih koji se bave preradom životinja, od onih koji žive od kože životinja, od onih koji su do sada živjeli, od prerade bilo kože, bilo vune, bilo čega drugog. Pa naravno da nećemo. Prema tome mislim da o ovom prijedlogu zakona treba razgovarati i u tom smislu i zbog toga mislim da je kolega Pankretić u ime HSS-a kazao da neki amandmani bi naprosto ne trebali zaustaviti, nikako zaustaviti intencije ovog zakona, ne zaustaviti usklađivanje i stvaranje kvalitetnijeg odnosa prema životinjama, mislim da je to vrlo bitno i nitko razuman nije protiv toga, ali da bi jedna dinamika trebala stvoriti i upotpuniti vakuum koji će definitivno nastati ako donesemo zakon baš u ovakvom obliku, a nećemo ga poštivati. Pa ne mislite valjda da će doći do tako rigoroznog kažnjavanja kakvo je predviđeno u prijelaznim i završnim odredbama, da će se kazniti 10, 20, 15 tisuća kuna ako susjed prijavi susjeda da je njegov pajcek vikao kad ga klao. Još uvijek se oni natječu u tome čiji će jače vikati, cvili, sve jedno. … [[Upadica se ne čuje.]] Švikao. Prema tome mislim da iako ovo možda pomalo izgleda smiješno i možemo se našaliti na taj račun, mislim da zakon se ne može donositi a da se unaprijed sumnja da će se on provesti i na onakav način kakav ga zakonodavac propisuje. Bojim se da instrumenti sankcioniranja u ovakvim slučajevima ako uzmemo u obzir na što se oni odnose, na koja područja, na koje strukture ljudi, nije baš izvjesno da će te sankcije niti se primijeniti niti dati rezultata. Jer mislim imamo i daleko ozbiljnijih zakonskih prijedloga koji su pokazali u praksi da nisu se do kraja primijenili ili da se nisu mogli do kraja primijeniti unatoč želji da se to učini. Koliko je i na koji način Hrvatska kao turistička zemlja i kao zemlja koju posjeti veliki broj inozemnih putnika, turista, prolaznika, poslovnih ljudi, koliko je ona u tom suglasju da tako kažemo čovjeka i prirode. Da li postoji razlika kada putujete Hrvatskom ili kada putujete Austrijom? U Austriji istina možete vidjeti mnogo krava koje šeću ili vrše ispašu direktno uz autoceste, uz uređena dvorišta itd. Znači tamo se uistinu primjećuje da ima veći broj stoke koja se nalazi na pogledu, možete je vidjeti. U Hrvatskoj mislim da i nema baš previše takvih slučajeva. Prema tome u tom smislu treba težiti ka tome da čim veći broj uzgoja stoke bude na o tvorenom, da bude u šetnji, naprosto to je prirodno. To je prirodno stanje stvari i mislim da je ono dobro. Ono što nije dobro zalaziti u razbijanje određenih tradicionalnih poimanja i u kulinarskom smislu i u smislu načina življenja, ali i u smislu načina korištenja određenih životinja. Zašto to nije dobro? Pa nije dobro zato što se s time na jedan nasilan način bez sagledavanja postupnosti kako da se dođe do toga, razbija jedna tradicija na koju su ljudi najosjetljiviji i oni su spremni snositi sankcije ali neće odustati od te tradicije. I nemojmo se sada mi ovdje ponašati da mi to ne vidimo. Naravno da određena tradicija koja postoji u pojedinim dijelovima, krajevima Hrvatske se ne može zanemariti sada. Netko može reći, kolega da ne voli janjca na žaru. Ali bio janjac na žaru ili janjac kuhan ili janjac pod pekom, mislim što se tiče janjca i njegovih osjećaja, njemu je sve jedno znate. Kuhao se on, pekao se on, nema on različito sjećaj. Pitanje je da li je on primjereno usmrćen. Prema tome, ne možemo sada ovdje dovoditi u pitanje čitavu jednu tradicionalnu nomenklaturu i kulinarsku i kulturološku na kojima počivaju pojedini dijelovi Hrvatske da bi na taj način tražili da zakon treba biti još rigorozniji u tom smislu. Prema tome ja mislim da uz sve to što svi skupa hvalimo ovaj zakon, u smislu njegovih intencija da bi bilo dobro da se uvaže određeni amandmani koji malo otvorenije gledaju na ovu ukupnu stvar, da se uvaže oni prijedlozi zakona i za one koji se bave određenom djelatnošću koja će im biti zabranjena ili neće se moći baviti nakon određenih broja godina. Ti ljudi u gospodarskom smislu su donošenjem ovog Zakona doživjeli nemogućnost obavljanja gospodarske djelatnosti. To je ustavna kategorija. Zabranili ste nekome da radi svoj posao. Morate ga ili obeštetiti ili mu naći adekvatni drugi izvor. Ne možete ga ostaviti sada da se on radi usklađivanja sa europskom, legislativom Europske unije nađe na cesti. Mislim, to nije normalno i tu se opet postavlja pitanje, može koža, a ne može krzno. A bogati, a u čemu je razlika? Šta je životinja živa ako je kožu izgubila, a krzno je, kome će ostati? Prema tome, ne, ali pazite, imate zemlje u Europskoj uniji koje su zabranile jedan dio ali činjenicu da su najveći proizvođači krzna nimalo ne može umanjiti njihovu odgovornost, da tako kažem, za takvo stanje. Prema tome, različita je praksa. Mislim da se praksa Europske unije u ovom smislu kao i u mnogim drugim slučajevima kada je u pitanju zaštita njihovih tradicijskih vrijednosti, kulturoloških razlika, tada zemlje Europske unije vrlo dobro nalaze odgovor kao izuzeće na takvo stanje stvari. U Hrvatskoj se sve vrlo jednostavno stavlja pod jedan tepih i kaže se mi to moramo uskladiti. Pa ne moramo mi. I mi možemo naći svoje izuzetke, i mi možemo naše kolinje svesti u jednu primjerenu poziciju, ali zaštititi je i ne dozvoliti dalje rastakanje tog sustava. Ne samo kolinje, ima čitav niz na razini tradicijskih, kulturoloških i drugih obilježja koja su bitna za naše stanovnike. Za ove građane naše zemlje. Prema tome, mislim da senzibilitet treba usmjeriti jednako kako je, želimo ga usmjeriti da se uistinu odnos prema životinjama bude drukčiji, ali i da unutar sebe nađemo jednu razumnu granicu i u ekonomskom smislu i u smislu vlastitog poštivanja, ali i u smislu zaštite onih običaja, vrijednosti koje postoje u našim krajevima. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Ivo Kolar.
Hvala lijepo, uvaženi gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Pa evo, ja mislim da se moj kolega Markov bude sa mnom složil. Nije riječ u ovom Zakonu o janjcu, prascu, junetu neg je zapravo ovo ponašanje ljudi. I mislim da je najvažnije prilikom rasprave o ovom Zakonu da sami sebe preispitamo. Znači, naše ponašanje prilikom bilo kojega postupka spram životinja. Jesu to kućni ljubimci, jesu to domaće životinje ili o lovu o divljim životinjama. Tak da kad zapravo svoje raspoloženje iznašamo o bilo kojem problemu pa i ovom jer janjac na ražnju ili janjac u peki ili je kuhan, manje je to važno jer više nema osjećaja nakon usmrćivanja životinje i nakon kaj se to dogodi. Tak da prilikom rasprave važan je prvi postupak, postupak sa životinjom. Je li je napravljena ona predradnja da se zadovolje svi uvjeti za njegovo smaknuće na ovaj ili onaj način. Jer nehumano ponašanje sa životinjama se očituje u onoj staroj poslovici da je svinjama tak dobro jer su u toru i dobivaju jesti. Ja mislim kad bi se s tom poslovicom složili mi onda bi i mi morali biti ko humani stanovnici ove lijepe naše, biti u toru, dobiti jesti i biti zadovoljni s tim. To nije to. Zato ovaj Zakon govori na jedan sasvim drugi način. Naše ponašanje spram životinja gdje mi kao ljudi moramo eksponirati svoje ponašanje, a ovo je sve drugo irelevantno jer je pripremljeno na ovaj ili onaj način, jer jasno ishrana treba i još smo mi u povoljnoj poziciji naspram svih onih drugi koji konzumiraju na drugi način životinjsko meso.
I replika, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Pa eto, ja se stvarno mogu složiti skoro u potpunosti s onim što je rekao uvaženi kolega Markov. Međutim, kad je govorio o onome što je ustvari spominjao u prvom svom izlaganju gospodin Dorić, rečeno je da je jednom janjcu potpuno isto da li je on pod pekom ili je kuhan ili je na ražnju. Naravno da mu je isto. Međutim, eto kolega Markov, ja vam samo želim reći nešto. Konkretno, kod nas u Istri ja kao dijete kod mog djeda nikad nije bila užanca da se janjca peče na ražnju. Jednostavno ražanj u Istri tada postojao nije. Ja isto tako držim da možda u tim nekim stvarima negdje to može biti turistički promovirano, ali možda s druge strane negdje i ne.
Je, i odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepo. Pa kolega ja apsolutno nisam smatrao da je nužnost i da treba biti gotovo imperativ da se svugdje u Hrvatskoj trebaju tako pripremati janjci na ražnju. To je stvar običaja i pojedinih užanci koje vladaju. Ja sam govorio da i takve užance vladaju kao što su janjci na žaru. Njih smo mi naslijedili kao što će vjerojatno oni iza nas ih naslijediti i mislim da u toj tradiciji ništa nema loše. Naša je umješnost koliko mi to znamo i na koji način znamo to prikazati onima koji bi mogli biti konzumenti toga. Znači naša je umješnost na koji način to prodati tržištu. Postoji daleko, ako hoćete, nehumaniji način kulinarskog prezentiranja u razno raznim krajevima svijeta koji je daleko ispod ovog civilizacijske razine, ako baš hoćete, a koji se vrlo dobro prodaje kao turistička usluga. Prema tome, Hrvatska se ne treba sramiti toga, jer ispada da je gotovo bogohulno ako kažete da ste jeli janjca na žaru, bogati. Pa šta, mislim, šta bismo svi trebali jesti onda šta? Mislim da to je nepotrebno i da tu nećemo dobiti plus ni u Europi.
Da. Veliki dramatičar Bernard Shoe je jednom rekao u vlaku kad mu je jedan putnik koji ga je prepoznao primijetio da "vaša knjiga, gospodine Shoe, ništa ne vrijedi, ništa ne valja". A ovaj mu je odgovorio "ja volim jesti govedinu, a šta vol misli o tome mene sasvim ne smeta". Poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa. Ja tražim ispriku javno od gospodina Markova, jer ovo je da. Ja mislim da imam na to pravo. … [[Upadica se ne čuje.]] Ali evo. Uvaženi gospodine predsjedniče, državni tajniče s pomoćnikom ministra, dame i gospodo! Pa evo, nastavljam u onom tonu gdje sam rekel da ovo nije Zakon o životinjama nego je o ponašanju ljudi spram životinja. Jesu to kućni ljubimci jer su to gospodarski subjekti, znači stoka za ishranu i tov ili gospodarstvo na drugi način. Da se koristi jasno i u lovu. Ja opet se vraćam na prethodni zakon kad smo imali o stočarstvu. Radije bih govoril da to ne moramo usklađivati i da ne usklađujemo sa Europom i da ne žurimo nego da stvorimo uvjete kak da Hrvatskoj tradicija i običaji se zaštite, kak da tradicija i običaji budu naše prepoznatljivo geslo kad uđemo u Europsku uniju. Dijelom uspijevamo ovim zakonom i to napraviti. Ali moje je određenje da mi o tom moramo raspraviti u nacionalnom Parlamentu i uopće na osnovi svih onih pokazatelja koje imamo. Naime, kad govorimo o selu i seljaku u ovo vrijeme onda teško seljak more prihvatiti nove obaveze, novi trošak i gospodarskom smislu opterećenje. Naime, do sada je selo bilo dobar medij, sam seljak isto dobar medij gdje su mu se samo nametale obaveze, gdje je on moral ispunjavati određene uvjete bilo da je to prilikom gradnji farmi, tova, mužnje i da ne govorim sve ovo drugo. Evo i opet se sada nameće nova jedna obaveza i pokušaj zapravo novoga opterećenja sela i seljaka. Već je ovdje prije bilo rečeno da svi ti propisi imaju svoju težinu na način da prilikom određenog obreda i tak da ne rečem htjelo se da to budu stručne službe, veterinari, da to budu ispitani mesari i tak dalje, međutim uspjeli smo uvjeriti i resorno ministarstvo pa ja vjerujem i većinu nas da naša tradicija je nešto što smo mi naslijedili i da mi tu tradiciju moramo i dalje proslijediti mlađim generacijama. I dobro je da iako ovlaš u ovom zakonu reguliramo tradicijsko klanje tzv. svinjokolju ili neke druge obrede tak da rečem da ih ne pretpostavljamo Europskim uvjetima ali istovremeno nije sve bajno i sjajno ni u Europi. Zato kad sada propisujemo obavezu slobodnoga držanja stoke, ja sam upozoravala i na odboru, vjerujte mi nije sve ni tam lijepo ni svejedno. Naime, slobodno držanje stoke neprimjerenim uvjetima isto je opasno kao i na vezu. Međutim, kod nas tradicija, bar u našem sjeverozapadnom dijelu gdje je genetski simentalac tradicionalno govedo, gdje je vrhunska proizvodnja napravljena, napravljena je baš na stajalištu na vezu ali velikim marom držatelja. Naime, ti su ljudi praktički cijeli dan u staji i taj isto govedo i taj isti medij on je bil tol'ko mažen i pažen da je zapravo dal vrhunske rezultate. Kad ga pustimo na slobodnu ispašu, kad mu ne osiguramo takve tzv. hotelske uvjete on baš i nije do kraja dal svoje vrhunske rezultate. I u tom smislu mislim da ne moramo žuriti i da prelazna razdoblja koja sada propisujemo moraju biti što dulja, moraju biti postupna da se i goveda u jednom smislu prilagode ali i da naši držatelji stoke budu spremni za to. Jer teško je zamisliti u jednom selu koje ima 'ajde poluurbane ili urbane karakteristike da budemo imali slobodno držanje stoke a istovremeno imamo tisuću i dve tisuće komada stoke koja su na stajalištu. Znači u jednom hotelskom tzv. smještaju gdje im je sve pri ruki i gdje im se servisira na jedan posebni način. Zato apeliram da tu treba imati puno razumjevanja i ne primjenjivati zakon na … [[Govornik se ne razumije.]] nego u prelaznom razdoblju pa možda ta prelazna razdoblja produljiti da nas vrijeme ne demantira jer jedan kratki period bi mogel napraviti jedan veliki stres jer i stoka jasno doživljava stres kao i ljudi i teško bi ih mogli opet vratiti na onu proizvodnju koju oni imaju. I zato kak seljaku pomoći da se to ne prelama prek njegovih leđa? Čim manje obaveza mu nametati. Naime, lauf štale ili štale slobodnoga držanja nisu baš sveto pismo i nisu jedino ispravno držanje stoke. Vjerujte mi kad bi sada pošli i išli analizirat od servisa znači servisiranja te stoke, reproduktivne moći te stoke i svega skupa naišli bi na dvostruka mjerila. Jedni tvrde da je vanjsko držanje stoke radi kondicije, radi svega toga skupa dobro. Međutim, ako nisu uvjeti idealni opet su promašaj. Nas, mene osobno zgrozi jedna prilika da je teren gde su te krave vani, da moraju do koljena gacati po blatu, da nije sve idealno napravljeno radi ocedišta i tak dalje, da je nekad i hrana koju konzumiraju vani silaža koja treba biti a da za vrijeme dok se nema ispaše da je polusmrznuta i tak dalje a to doživljavamo na takvim farmama i vidimo kak to izgleda. Nije samo znači prepisivanje nekih uzanci vu onom smislu samo pomodarstva tak da rečem dobro. Tak da opet apeliram da to bude jedan postupni prelazak, jedna tradicija koju mi imamo a mi imamo štalsko držanje stoke na vezu. Sad je imamo i to je većina stoke takva. Moramo voditi brigu o tome. I sad još da probam samo o ovim azilima za naše kućne ljubimce. Pošto sam čelnik jedne lokalne samouprave, mi stvarno dobivamo sve veće i veće obaveze i nitko ne misli o trošku kaj to košta. Tzv. šintari da samo za pse rečem. Oni su toliko unosni posel napravili kad smo prvi zakon donesli, ovaj zakon da su počeli jednostavno kružiti selom. Kad je videl psa, lako ga onom uzicom uhvati, ode v azil i evo vam drugi dan obavijesti. Općina Molve, imate 3 konzumenta ili kak hoće i za to morate plaćati. Mi smo to imali dobre 2 godine posla kad smo to jednostavno jer zakon nije bio dorečen, bio je tek u naznakama itd. Tu moramo biti jako oprezni jer oni ne mogu ići na svoj čef, to mora biti prijava, mora biti narudžba, mora biti onda smještaj itd., tako da o tome treba, to je možda civilizacijska jedna tekovina kojoj moramo težiti da nam ne lutaju psi i mačke, ali ne na način da firme koje se počnu tim baviti budu jedan namet kojega mi nećemo moći nositi, tako da ovo zakonom treba možda razraditi taj postupak i na taj način to i regulirati. I da još samo o ovom zakonu rečem da ta sva nastojanja koja mi stvaramo su radi nas jer ponašanje nas je odraz kakva ta priroda bude jer ipak je dio ovoga zakona naslonjen i na lovce koji moraju biti sanitarci, koji moraju svojim ponašanjem u prirodi odabir onih koji su nemoćni da nam se ne događaju strvine i da nam bude sve skupa. I mislim da je dobro da se o tome i na taj način raspravlja, a ovo molim predlagatelja da razmisli o prelaznom periodu da nam se ne nameće nešto što ne budemo mogli do kraja ispoštivati i da onda imamo problema na terenu s time. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Miljenko Dorić.
Vrlo kratko. Kolega Kolar, ja evo javno povlačim sve što sam rekao vezano uz potrebu da se mijenjaju tradicije i običaju u ovom području. Čini mi se da sam malo preuranio sa nekim zahtjevima, no ima nade da se ipak neke promjene dogode. Vi ste sami spomenuli simentalku kao tradicionalno govedo u nekim dijelovima Hrvatske. Vi znate da simentalka nije hrvatska pasmina. Prema tome, netko je nekada prelomio tradiciju, nabavio govedo koje je gospodarski isplativije. U tom sam pravcu razmišljao i o ovim drugim segmentima. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepa na razumijevanju. Mislim da smo na istom poslu i zajedničkom trudu da zapravo i zakon a i primjena zakona bude stvarno na jednoj razini gdje i mi kao vrsta, rasa ili kako god rečemo budemo dostojni onoga što konzumiramo tako da se ne suprotstavljamo prirodi i da ljudi i priroda moraju živjeti skupa na dobrobit jednih i drugih.
Druga replika poštovani zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Javio sam se za repliku ne da bih se ustvari suprotstavljao određenim mišljenjima gospodina Kolara nego ajde recimo dodao neke misli a one se posebice odnose na ovo zadnje što je on govorio kako je spomenuo azil za kućne ljubimce ili skloništa za kućne ljubimce. Činjenica je dakle da ovaj zakon prije svega govori o ponašanju ljudi prema životinjama a ne o tome kako se životinje trebaju ponašati. Činjenica jeste da je problem lokalne samouprave i to prilično velik financiranje, zbrinjavanje tih pasa lutalica, ostalih kućnih ljubimaca i želim to argumentirati i potvrditi recimo na primjeru grada Karlovca koji je prilično specifičan, a specifičan iz slijedećeg razloga. On je srećom na tranzitnom putu prema moru, međutim brojni vjerojatno Zagrepčani ali vjerojatno i drugi iz kontinentalnog dijela Hrvatske odlazeći na more otvore gepek ili zadnja vrata od svog auta i Karlovac mora plaćati zbrinjavanje kućnih ljubimaca koji lutaju gradu i koji nemaju se gdje skloniti. Evo, ovo je dopuna onoga što je gospodin Kolar govorio. I dakle, samo financiranje toga je priličan problem za lokalnu zajednicu a da ne govorim o uvjetima i o iznosima koje trebaju oni koji dobiju koncesiju za taj posao ostvariti, to su prilično rigorozni uvjeti.
Što, otvore prtljažnik i janje ispuste? Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa ja mislim da nije to samo problem tranzita. Naime, obavezno cijepljenje pasa zimi ono producira uglavnom taj problem i tek onda vidimo zapravo broj koje kao kućne ljubimce ili čuvare, kako god ih nazovemo, kuća praktički ljudi plaćaju a ovo sve drugo je višak koji se u ono vrijeme pušta i jasno lokalna zajednica to mora na ovaj način zbrinjavati. Slažem se u potpunosti s vama da bi to trebala biti briga društvene zajednice kao cjeline. Ne znam koji model primijeniti, to je druga stvar. Međutim, ljut sam na sebe više puta zbog čega mi to uopće primjenjujemo više puta iako sam svjestan ne daj Bože da se to ne primjenjuje taj članak zakona radi zaraze, radi svega prenošenja, da sada ne spominjem lisice, kontakta mačka i to sve skupa. Međutim, ima krajeva koji ne razmišljaju ni sada o tome i to me brine, zbog čega neki da na vrijeme i moramo plaćati, neki nikad i nikad to ne naprave i ne plaćaju. E sada, ako se zakon dosljedno bude primjenjivao za sve onda smo dobar posao napravili, a ako ne onda je jasno da mi neki koji to plaćamo i zbrinjavamo smo u podređenom položaju i zapravo trošimo društvena sredstva recimo sada na korist … [[Govornik se ne razumije.]] a ovi drugi nam se smiju pa nek lutaju psi lutalice i dalje, mačke ili već kaj je. Hvala lijepa.
Pet minutna rasprava Klub zastupnika HSS-a poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa pomoćnikom, kolegice i kolege! Pa mislim da je na kraju ove rasprave potrebno još reći nekoliko rečenica u ime kluba Hrvatske seljačke stranke. Pa evo, ja ću pokušati to reći, možda više evo na način kako ja to osobno doživljavam, kako se to doživljava u mom rodnom selu i kako to moji mještani doživljavaju. Moram reći da prvo raščistimo jednu dilemu oko općeg promišljanja o domaćim životinjama onima koje držimo za uzgoj, one koje držimo u gospodarske svrhe i moram vam reći kod mene doma i u mom mjestu o kravicama, o govedima se govori pod nazivom blago. Mi velimo da je to naše blago. Kada govorimo o tome da je to naše blago onda podrazumijevamo ja bih rekao sve ono što znači i kako vodimo brigu o tom blagu. I ja moram reći da ne mogu niti jednu primjedbu staviti na te ljude kako brinu o toj svojoj egzistenciji i kako brinu o tom blagu i da sve ove nomenklature, svi ovi članci, sve ovo što nama propisuju neke direktive Europske unije za našeg seljaka, za našeg čovjeka puno ne znači jer nitko neće bolje brinuti o njegovom blagu nego što će on brinuti sam. I tu bih ja nažalost morao napraviti jednu jasnu razdiobu između onoga što ja držim da je pozitivno u ovom Zakonu i što maksimalno podržavam a to je ova briga o kućnim ljubimcima. Mislim da smo tu stvarno napravili jedan generalni iskorak, da tu imamo stvarno dobre članke, dobre propise koje objeručke podržavam i mislim da briga o kućnim ljubimcima na svim razinama mora biti jedan civilizacijski, kulturni doseg svih nas. No međutim moram ovdje na kraju reći da ovaj drugi dio brige, evo da tako slikovito kažem o našem blagu, nije baš na onoj razini koju smo mi očekivali i bojim se da u segmentu toga smo se prenormirali sa člancima a da nitko nije napravio jednu jasnu analizu što će svi ti članci donijeti lošega za naše obiteljsko seljačko gospodarstvo? Na koji način će oni opteretiti to obiteljsko seljačko gospodarstvo jer bojim se ono je već sada preopterećeno a naročito ako mu stavljamo sve te propise koji ipak osobno smatram da su suvišni, da su prenormirani. Stavili smo vrlo oštre kaznene odredbe koji mogu vrlo jasno i kazniti svi ti inspektori ako krenu na selo i ako oni počnu provjeravati kak taj naš seljak brine o tom svom blagu? Ako primjenjuju to sa nekim svojim osobnim doživljajem a mogu to primijeniti s obzirom da imamo vrlo slikovite članke i odredbe u tom dijelu onda se bojim da će biti i kazni. Bojim se da će se krenuti u jednom potpuno krivom smjeru. Zato bih ja ponovo apelirao na Ministarstvo, na Vladu da se prihvate naši amandmani koji rekao bih ipak održavaju nešto što je danas realnost na hrvatskom selu, ipak omogućavaju da taj naš seljak ostane u jednom odnosu sa tim svojim blagom koji je bio pozitivan, koji nikad nije bio negativistički, ali omogućava njemu da se bavi tom svojom djelatnošću od koje živi. I budite uvjerenja da je rijetko onaj osim uvijek ima izuzetaka koji će se prema onome što mu je osnovna egzistencija baviti na krivi način. Mislim da će se on sa svojom stokom, sa svojim blagom baviti na način da čim više uzajamno djeluje, da mu ostvari ono osnovno pitanje koje ga najviše muči a to je egzistencija našeg seljaka, a koja nije jednostavna ni laka. Mislim da vi svi dobro znate da danas na selu i biti seljak nije jednostavna stvar. Mislim da umjesto da ograničavamo to sa nekim suvišnim člancima omogućimo našim ljudima da ostaju na selu, da se bave stočarskom proizvodnjom jer se bojim da nas sve ono što imamo danas statistički numerirano upozorava na činjenicu da ih moramo na neki način poduprijeti da ostanu živjeti na selu jer evo nedavno sam govorio o tome selo nam je gotovo poluprazno. Ljudi odlaze sa sela. Oni koji i ostaju na poljoprivredi gotovo da više od toga niti ne mogu živjeti pa ako im stavljamo još veća ograničenja koja se odnose o ovom dijelu, ako im ukidamo njihove neke tradicijske vrijednosti kojima su se gotovo stoljećima bavili mislim da ne činimo niti državi niti sebi uslugu a mislim da to za ukupnu hrvatsku poljoprivredu nije dobro. Hvala lijepa.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnici. Mi smo pozorno pratili raspravu, bilježili i dobili smo i određeni broj amandmana. Naime ono što želim napomenuti da smo u ovom zakonu i u ovom drugom čitanju pokušali napraviti iskorak posebice kada su u pitanju zaštita ovih tradicionalnih specifičnosti i to vezano za kolinje a i vjerujem prihvaćanjem ovog amandmana gospodina Bitunjca, dakle ovog natjecanja bikova tradicionalnog jer što je? Ako su uspjeli Španjolci zaštititi kao neku specifičnost one svoje koride gdje doista na jedan bizaran način se ubijaju ti bikovi jelda? Isto tako evo imali smo prilike neki dan biti u Parmi gdje u tankovima obloženim bakrom miješaju ovaj, zgrušavaju ovaj sir što, kod nas je to gotovo nepojmljivo po svim zakonskim propisima. Međutim oni su to uspjeli kao jednu specifičnost zaštititi, kao jednu tradiciju i to je na razini Europske unije kao takvo prihvaćeno i zašto bi mi bježali od toga? Dakle tradiciju ne treba mijenjati nego je upravo treba zaštiti i to ne samo zbog zaštite nacionalnog identiteta nego iz razloga što to našim proizvođačima donosi veći dohodak, veću zaradu a posebice kroz turističku ponudu. Ono što je, žao mi je što nema gospodina Kajina, rekao je da ovim zakonom mi želimo uništiti selo. Upravo suprotno. Ovo nije nikakav zakon koji je nekakav modni trend, pomodarstvo ili ono što smo čuli potkivanje žabe. Naime ovaj zakon je nužan prije svega ne samo iz ovih humanih razloga i odnosa prema životinjama nego i iz razloga jer ulaskom u Europsku uniju akreditacijom naše Agencije za plaćanje nijedna naša farma, nijedan naš proizvođač neće moći dobiti niti kune poticaja ukoliko nije kroz ovu višestruku uvjetovanost ispunjava uvjete ekologije, zaštite životinja i kvalitete. Prema tome i iz toga razloga je iznimno važno da se ovi kriteriji dakle zaštite životinja ispoštuju kako bi naši proizvođači u određenom trenutku imali i one ključne i nužne pretpostavke da bi mogli participirati u poticajima. Isto tako u potpunosti se slažem sa ovim što je gospodin Markov govorio. Dakle zakon će stupiti na snagu međutim svijest i savjest ljudi koji će to trebati kroz određeno vrijeme prihvaćati je nešto drugo. Međutim evo ja ću spomenuti samo onaj primjer koji smo imali vezano za onu bizarnost u Šibeniku gdje je čovjek vješao onog svoga psa jelda? Dakle dobio je 4 mjeseca zatvora. Prema tome te se stvari itekako mogu sankcionirati i vjerujem da će vremenom to na sve u ovom društvu utjecati da bi se ipak ti neki i standardi i ta neka humanost prema životinjama dovela u red. Što se tiče samih amandmana, kažem razmotrit ćemo ih a vidjet ćemo iz rasprave ono što je još nužno korigirati da idemo sa amandmanima Vlade. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo možda samo kratko. Ovo što je uvaženi državni tajnik rekao u kontekstu onog što je gospodin Kajin rekao da se ovim zakonom želi uništiti selo.
Ne na taj način kolega Poropat.
Ne u tom kontekstu.
Da. Vi trebate ispravljati netočan navod [[Upadica: Da, ali]] zastupnika, ne njegov kolega na istup zastupnika Kajina.
Molim, upravo tako gospodine predsjedniče. Nije pitanje da se time želi uništiti selo nego se na taj način kako je gospodin Kajin rekao uništiti će se seljaka koji živi od toga što ustvari doma proizvede.
Kolega Poropat nemojte! Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o zaštiti životinja. Zakon o zaštiti životinja kad prođe onda ćete dobiti riječ. Ma, ima, dobit ćete riječ. Idemo dalje. Imamo tablicu. Ministre Čobanković, izvolite. Amandman 1, zastupnici Jure Bitunjac i Živko Nenadić.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio Zakona. 2. zastupnik Tonino Picula. Mir malo, molim vas. Pa mir malo! Zastupnik Tonino Picula.
Ne prihvaća se.
Tko je za taj amandman? Nitko. Nije dobio [[Upadica: Jedan, jedan.]] Tko je jedan? A je, dobro. 1 glas za. 3. zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Nije dobio potrebnu većinu. 4. Odbora za poljoprivredu i šumarstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 5. zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 6. zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Nitko. 7. istih zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Nitko. 8. istih zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Nitko. 9. zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 10. zastupnika Tonina Picule.
Ne prihvaća.
Tko je za? Nitko. 11. zastupnice Biserke Perman.
Ne prihvaća.
Tko je za? … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Nitko. Zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara 12. amandman.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Nitko. 13. zastupnika Tonina Picule.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Nije dobio potrebnu većinu, jedan zastupnik. 14. zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Nije dobio potrebnu većinu, jedan zastupnik za. 15. zastupnika Tonina Picule.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Nije dobio potrebnu većinu, jedan zastupnik da. 16. zastupnika Božidara Pankretića i Ivana Kolara.
Ne prihvaća se.
Tko je za? Postaje sastavni dio zakona. Nije, da, ne, da nije to da. Kolega Josip Đakić, izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, naime ja sam podnio zajedno sa kolegom gospodinom Lončarom amandman na ovaj Zakon no ne vidim da je uvršten s obzirom da je bio u zakašnjelom roku, ja sam ga donio kod vas u kancelariju jer ga je službenica nije htjela prihvatiti. Radi se naime o zabrani uzgoja činčila na 10 godina. S obzirom da populacija koja uzgaja činčile … [[Govornik se ne razumije.]] kredite Ministarstva hrvatskih branitelja kao i drugih ministarstava da bi si napravila obiteljske gospodarstva i farme i činčile su zapravo jedan izvozni proizvod, tražili smo da se rok od 10 godina briše iz toga Zakona i da se dalje činčile mogu proizvoditi kao krznaši jer smatramo da ako se zabranjuju činčile kao krznaši zašto se ne bi zabranile i ovce na 10 godina, pa isto tako i telad od kojih se koristi koža kao … [[Govornik se ne razumije.]] krzno, pa onda sve treba zabraniti zapravo i trebamo živjeti od zraka, a ne od proizvodnje.
Hvala lijepa. Taj amandman nije dostavljen u roku nego nakon što. Amandmani su se mogli podnositi do kraja rasprave. Vi ste amandman donijeli drugi dan nakon isteka te rasprave, donijeli ste ga tamo kod mene u tajništvo, stoga o njemu ne možemo glasovati. Izvolite gospodine Lončar. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne mogu. Nema ga, ne može se glasovati o njemu kad je dat nakon roka, vi ste ga dali drugi dan. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim vas mir.
Gospodine predsjedniče, nisam ga mogao dati u istom danu jer sam poslije rasprave morao ići na drugi sastanak.
To ja ne mogu ulaziti u to. Amandmani se i po Poslovniku i kada predsjedatelj pročita kaže amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Ne može se dobiti više riječ. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Sa 75 glasova za, 3 protiv i jednim suzdržan donesen Konačni prijedlog zakona zajedno sa prihvaćenim amandmanima. O Konačnom prijedlogu Zakona o oružju ćemo glasovati naknadno. Poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, već šest mjeseci od kad je gospodin Vice Vukov u bolnici mi Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina nema jednog člana iz redova SDP-a ja mislim da bi trebao biti, onda ja bih upozorio na tu činjenicu i molio bih vas da budući da je … [[Govornik se ne razumije.]] predsjednik morate brinuti o tome da funkcionira Sabor, da se pobrinete za to da imamo jednog člana, da dobijemo još jednog člana na Odboru. To vas molim osobno.
Dobro. Hvala lijepa. To je stvar odbora, ja mogu to prenijeti da predloži i kluba jednoga člana, ali u redu, molim to ćemo ići. Kolega Lončar, nema svrhe jer raspravljati o meritumu stvari u pogledu ovoga amandmana nema svrhe i nema smisla jer ne može se o njemu raspravljati u sadržaju, ja znam da ste vi o tome imali nakanu, ali donijeto je poslije roka, to je, u tome je problem. Izvolite recite, ali nema svrhe. Izvolite.
Ma gospodine predsjedniče, ja ne znam tko je ubacio, ja sam upozorio sve ljude i pisce ovoga Zakona na tu nakaradu da se ograničava 10-godišnji rok. Pa ja ću vam samo reći neke stvari, a vidio sam da u Saboru malo ljudi to zna. 90% ljudi koji se time bave su hrvatski branitelji, najprije su to imali kao dopunsko zanimanje, nakon toga je to postalo jedno izvanredno gospodarsko profitabilno zanimanje. I samo jedna stvar, pozivaju se na Europu. Ja vam to mogu reći. Ja sam 20 godina kao televizijski novinar o tome radio. To ima zabranu samo Velika Britanija i Austrija, a u Austriji i Velikoj Britaniji gotovo te proizvodnje nema. Da je ilustriran i to sam rekao prekjučer i u ovomu Saboru, to vam je otprilike kao da Hrvatska donese Zakon o zabrani uzgoja banana. Pa to nema nikakve veze sa zdravim razumom. To je broj jedan. Broj dva, Hrvatska je danas najveći proizvođač krzna u Europi i treća u svijetu. Pa ljudi moji mi moramo odvojiti domaće životinje i kućne ljubimce jer mi možemo, netko je vrlo dobro primijetio u ovome Saboru, mi možemo iste te činčile uzgajati za meso. Što ćemo onda sa krznom? Hoće li krzno onda biti nuspojava? Mislim pa moramo o tome voditi računa.
Hvala lijepa, ali ne možemo.
Ali ovdje je najvažnije tih 300 obitelji, to su hrvatski branitelji, to je najvažnije.
Ne možemo o tome raspravljati jer je zakon je donijet, amandman je podnijet nakon isteka roka. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavak sjednice je u srijedu sa Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru i onim ostalim predloženim zakonima koji su danas tijekom dana uvršteni u dnevni red. I molim da odbori rasprave te prijedloge zakona, posebno one koji idu po hitnom postupku i one koji su E-zakoni. Idemo na slijedeću točku - Prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 567; Predlagatelj zakona je Vlada. Prvo čitanje. Raspravu proveli Odbori za zakonodavstvo, turizam, poljoprivredu, šumarstvo i europske integracije. Državni tajnik Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Zdenko Mičić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Dakle, Zakon o turističkoj djelatnosti imao je od '96. godine kada je donesen samo dvije izmjene od kojih je jedna izvršena izmjenom Zakona o državnom inspektoratu, te jedan manji ispravak. Navedenim izmjenama tekst zakona doživio je tek manje promjene i bez obzira na navedeno zbog obima nužnih izmjena odredbi važećeg zakona ocjenjeno je primjerenim zbog pravne sigurnosti donijeti potpuno novi zakon i to izmijenjenog naziva jer teorija ne poznaje pojam turističke djelatnosti kao zatvoreni skup … [[Govornik se ne razumije.]] usluga i odnosa. Usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije, tj. u krajnje postojećih zapreka slobodnom pružanju usluga u dijelu koji se tiče pružanja turističkih usluga fizičkih osoba, građana osloboditelja poslovnice. Naime, važećim Zakonom o turističkoj djelatnosti je propisano da neke od tih usluga mogu pružati isključivo hrvatski državljani, da je stoga radi usklađenja s pravnom stečevinom Europske unije nužno brisanje uvjeta državljanstva Republike Hrvatske za pružanje turističkih usluga. Posebno dakle usklađivanje s propisima Europske unije kroz javno pravnu zaštitu, poštivanje odredbi Zakona o obveznom odnosu koji regulira ugovor o organiziranom putovanju. Također, suzbijanje sive ekonomije, rada na crno tj. stvaranja uvjeta za veću zaposlenost, zaštita tržišnog natjecanja i olakšano poslovanje pružatelja usluga, zaštita potrošača kao korisnika turističkih usluga, razvoj posebnih oblika turističke ponude i premale prekršaji i kazne. Osnovne promjene i izmjene u zakonu su dakle brisanje uvjeta hrvatskog državljanstva za pružanje turističkih usluga fizičkih osoba građana za koje je ono bilo uvjet. Građani država članica Europske unije, odnosno drugih država moći će pružati te usluge pod istim uvjetima kao i hrvatski građani. Omogućavanje organiziranja izleta školama i drugim odgojno-obrazovnim ustanovama u funkciji obavljanja njihove osnovne djelatnosti. Omogućavanje javnim ustanovama koje upravljaju zaštićenim područjima prirode, pružanje turističkih usluga za potrebe područja kojim upravljaju te lječilištima pružanje turističkih usluga zdravstvenog turizma pod uvjetima propisanim Zakonom za pružanje tih usluga. Reguliranje usluga koje uključuju športsko-rekreativne ili pustolovne aktivnosti, obvezno korištenje ovlaštenog turističkog vodiča za razgledavanje turističkih cjelina lokaliteta. Daje se definicija turističke cjeline, te se ovlašćuje ministar za turizam da propiše popis turističkih cjelina po županijama uz prethodno mišljenje ministra nadležnog za kulturu i zaštićena područja prirode. Uređuje se i institut turističkog vodiča pratitelja umjesto sadašnjeg turističkog pratitelja koji će moći polagati stručni ispit na visokom učilištu i za područje Republike Hrvatske i za inozemstvo. Propisivanje dodatnog uvjeta za voditelja poslovnice, tj. tri godine radnoga staža na odgovarajućim poslovima, te propisivanje obveze turističkoj agenciji koja organizira putovanje, tj. paket aranžman, sklapanje sa osiguravateljem ugovora o osiguranju odgovornosti za štetu koju prouzroči putniku neispunjenjem, djelomičnim ispunjenjem ili neurednim ispunjenjem obveza koji se odnose na paket aranžman. Omogućavanje udrugama turističkog vodiča da organiziraju i posreduju u pružanju usluga turističkog vodiča za svoje članove, prodaja putovanja koju organiziraju brodari bez osnivanje turističke agencije dozvoljava se i neposredno uz mjesto priveza broda. Isto vrijedi i za turističke agencije ako se prodaja vrši njihovim posredovanjem, a zabranjuje se prodaja i rezerviranje, bukiranje izvan plovnog objekta ili mjesta neposredno uz mjesto priveza broda. Fizičke osobe koje nisu obrtnici, odnosno trgovci pojedinci ne mogu više pružati usluge u nautičkom turizmu iznajmljivati brodice, usluge skipera, te ostalih turističkih usluga kao što su iznajmljivanje sandolina, jedrilica, dasaka za jedrenje, bicikala, pribora za kupanje i skijanja na vodi, suncobrana, ležaljki i slično. Pružanje turističkih usluga na skijaškim gospodarstvima ne uvjetuje se pružanjem ugostiteljskih usluga sukladno Zakonu o ugostiteljskoj djelatnosti. Također, propisuju se veće novčane kazne za prekršaje, posebice za nelegalno obavljanje djelatnosti odnosno pružanje usluga, a predviđena je i obveza usklađivanja poslovanja turističkih agencija osim glede radnog staža voditelja poslovnice u roku jedne godine, a fizičkih osoba u roku od dvije godine od stupanja na snagu ovog zakona. Posljedice koje očekujemo donošenjem novog zakona je usklađivanje zakona sa pravnom stečevinom Europske unije, olakšana primjena i razumijevanje zakona, veća profesionalnost i podizanje kvalitete u pružanju usluga, smanjenje sive ekonomije rada na crno, povećanje državnog proračuna i prihoda, olakšano poslovanje pravnih i fizičkih osoba, daljnji razvoj posebnih oblika turističke ponude, bolja zaštita korisnika usluga, veće poštivanje zakonskih odredbi i veću zaposlenost. Zahvaljujem.
Hvala. Odbori zakonodavstvo, turizam, poljoprivredu i šumarstvo, europske integracije. Otvaram raspravu. Za Klub IDS-a poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolega iz Vlade. Klub IDS-a pozdravlja donošenje Zakona o pružanju usluga u turizmu i želimo vjerovati da će diskusija po ovom prijedlogu prvog čitanja uvelike doprinijeti da se do donošenja Konačnog prijedloga zakona o pružanju usluga u turizmu ovaj prijedlog dopuni i kreira na način da isti uvelike doprinese napretku turizma u cjelini. Naime, ako su osnovna pitanja koja se trebaju urediti zakonom, određivanje usluga u turizmu, subjekti koji mogu pružati usluge u turizmu, obvezu subjekata koje pružaju usluge u turizmu, uvjeti za pružanje usluga u turizmu, postupak utvrđivanja uvjeta za pružanje turističkih usluga, posebni oblici turističke ponude, turističke usluge fizičkih osoba koji nisu trgovci pojedinci i obrtnici itd. I ako su posljedice koje će proisteći donošenjem zakona veća profesionalnost i podizanje kvalitete u pružanju usluga, usklađivanja zakona s pravnom stečevinom Europske unije, da se olakša primjena i razumijevanje zakona, da se smanji siva ekonomija i rad na crno, da se dostigne povećanje državnog proračuna, da se ovim prijedlogom olakša poslovanje pravnih i fizičkih osoba, daljnji razvoj posebnih oblika turističke ponude, bolja zaštita korisnika usluga, veće poštivanje zakonskih odredbi i na kraju naravno veća zaposlenost onda je ovaj zakon itekako dobro došao i mislim da nema dvojbe da nam je Zakon o pružanju turističkih usluga u turizmu itekako potreban. Vjerujem da ćemo u ovoj saborskoj diskusiji prvog čitanja upozoriti na nedostatke ovog prijedloga i da ćemo kvalitetnim prijedlozima upotpuniti ovaj prijedlog da bi u konačnosti dobili dobar zakon. Ja ću se osvrnuti samo na neke članke za koje možda smatram da su dosta bitni da možemo odmah par riječi reći, a naravno da će se nakon prvog čitanja i u samoj diskusiji takve stvari itekako usklađivati. Ako uzmemo članak 5. pojedini pojmovi upotrijebljeni u ovom zakonu, turistička agencija, putnik, paket aranžman, izlet, turistička cjelina, međutim čini mi se i od onog što smo konzultirale naše ljude na terenu i turističke organizacije na terenu čini mi se da nedostaje organizator putovanja koji će se uvrstiti i u izmijenjenu direktivu o paket aranžmani Europske unije. Dakle, organizator je osoba koja prodaje ili nudi na prodaju najmanje jednu od usluga koja čini paket aranžman u svoje ime ili putem posrednika pod njezinom stvarnom kontrolom i koja omogućuje pristup drugim uslugama koje čine paket aranžman. Dalje, u članku 6. stavak 1. sportski klubovi i savezi, sindikati, kulturno umjetnička društva, udruge umirovljenika, udruge planinara i sl. udruge, u daljnjem tekstu: "udruge" mogu raditi ostvarivanja, mogu radi ostvarivanja svojih ciljeva i zadataka propisanih statutom udruge organizirati putovanje, paket aranžman i izlet isključivo za svoje članove u trajanju do dva dana uključujući najviše jedno noćenje. U drugom stavku udruge mogu organizirati putovanje iz ovog prvog stavka samo povremeno i bez svrhe stjecanja dobiti. Mislim da u ovom slučaju trebamo definirati što znači povremeno, u kojem se broju putovanja godišnje radi i da li se taj broj odnosi na cijelu pravnu osobu ili na svaku pojedinu poslovnu jedinicu. Dalje, udruge se obvezuju za organizaciju putovanja koristiti samo prijevozna sredstva u kojima su putnici i prtljaga osigurani. Smatramo da ovdje još treba uz prijevozna sredstva dodati i smještajne objekte. Usluge naplaćivati putem računa za provedbu putovanja koje uključuje jedno noćenje, s osiguravateljem sklopiti ugovor o osiguranju od odgovornosti za štetu koju prouzroče putniku neispunjavanjem, djelomičnim ispunjavanjem ili neurednim ispunjavanje obveza koje se odnose na neplaćeno putovanje te osigurati povrat uplaćenih sredstava putnicima za nerealizirano putovanje. Dalje, organizacija putovanja, opet govorimo o istim udrugama, moraju prijaviti nadležnoj upravi područne jedinice Državnog inspektorata prema sjedištu udruge najkasnije tri dana prije početka putovanja. Smatramo da bi bilo dobro da za putovanja iz stavka 1. ovoga članka udruge su dužne putnicima ponuditi paket osiguranja i osigurati sredstva za povratak bolesnog putnika, odnosno osigurati sredstva za njegov povratak. Dakle da možda ne ulazim u svaki članak pojedinačno smatram još jednom da klub IDS-a u ovom smislu ima pozitivan stav, a nadam se da se pojedina zakonska rješenja moraju izmijeniti zbog stavljanja u zakonske okvire do sad nereguliranih, a prisutnih usluga, odnosno izostavljanjem onih usluga koje više ne odgovaraju razvoju hrvatskog gospodarstva. Dakle, klub IDS-a podržava donošenje ovog zakona i smatramo da ćemo do drugog čitanja itekako doprinijeti napretku prijedloga, dakle Zakona o pružanju usluga u turizmu i samim time napretku turizma u cjelini. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Nema ga. Klub gubi pravo na riječ. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Državni tajniče s kolegom i kolegice i kolege. Evo u uvodu je gospodin državni tajnik obrazložio namjeru, namjenu izrade ovog novog zakona koji je ustvari gotovo osim u nekoliko elemenata na koje je ukazano isti kao i postojeći Zakon o turističkoj djelatnosti donesen '96. godine. Na samom početku naglasio bi da klub SDP-a u načelu prihvaća ovakav zakon kao prvo čitanje. Međutim mi imamo u klubu nekoliko ozbiljnih primjedaba na neke članke ovoga zakona te bi molio da se onda do idućeg čitanja dakle do drugog čitanja te primjedbe ozbiljno razmotre kako bi zakon bio što kvalitetniji i bio primjenljiv u praksi. U članku 2. ovoga zakona naime zakonodavac definira zapravo što su to usluge u turizmu kao pružanja usluga agencija, turističkog vodiča, turističkog vodiča pratitelja itd., itd. Dalje, naročito je naglašena usluge turističke agencije. Dakle, u članku 7. tu klub SDP-a ima ozbiljne primjedbe na točku, dakle na točku 5. i 6. gdje se obvezatno uvodi institut obaveze posredničke agencije u usluge nautičkog turizma. Dakle, nemoguće je prodavati čarter usluge odnosno usluge nautičkog turizma bez posredničke agencije. To smatramo zadiranje u, dakle nametanje posrednika, ograničavanje posredništva i smatramo da treba između brodara i turističkih agencija uspostaviti jedan partnerski odnos, dakle ne obaveza već jedan partnerski odnos jer priznat ćete da je, da je nedopustivo, to možemo prošiti također na hotele, isto neke druge ugostiteljske objekte da oni ne mogu na sajmovima, odnosno da ne mogu prodavati, ugovarati svoje usluge bez posrednika agencije. Dakle to pitanje moramo do idućeg, do drugog čitanja raščistiti inače smatramo da ovaj zakon nije dobar u tom dijelu. Dalje, po nama dobro je razrađen sam postupak agencije, dakle davatelja usluga. Vrijedno je spomenuti da se korisnici usluga osiguravaju od eventualnih štetnih posljedica itd., itd. Tako da tu nemamo ozbiljnih primjedbi. Zakon u članku 26. dakle u 26. i dalje definira turističke vodiče, turističke vodiče pratitelje, turističke animatore i turističke zastupnike i tu također ima određenih dvojbi vezanih na primjedbe udruge agencija, dakle udruge agencija, putničkih agencija koje u suštini dakle i njihove primjedbe se sastoje u tome da bi trebale biti, trebala bi biti veća kontrola ustanova, dakle ustanova, društava, sportskih društava itd. koje mogu neposredno vršiti usluge u turizmu, da se spriječi eventualne zloupotrebe, znači u tom dijelu mislim da te primjedbe bi njihove trebale dobro razmotriti i bolja definicija turističkih vodiča, oni predlažu da se turistički vodiči definiraju u tri dijela, dakle turistički vodič i lokalni turistički vodič i turistički pratitelj. Dakle te primjedbe bi do drugog čitanja trebalo dobro razmotriti i eventualno uvrstiti u zakon kako ne bi, kako bi on bio kažem, što bolji. Posebno se na ovaj zakon ajmo reći oštro okomila Hrvatska udruga dakle brodara. Oni su dali dosta primjedbi na taj, na ovaj zakon pa bi ih ja pročitao. Klub SDP-a smatra da su oni većim dijelom opravdani i da ih također zakonodavac treba vrlo ozbiljno razmotriti i suština svih ovih njihovih primjedbi bi bile otprilike sljedeće: Prvo, oni zahtijevaju da bi sami brodari mogli prodavati i reklamirati svoje usluge na sajmovima i prodavati također čarter usluge putem bukera, odnosno da bi kao što je već rečeno na početku se sa agencijama uspostavio jedan partnerski odnos, a ne obvezatni odnos da brodar može isključivo putem agencije prodavati svoje usluge. Smatramo da je ta primjedba opravdana i da bi nju trebao zakonodavac ozbiljno razmotriti i uvrstiti u zakon. Dalje, da bi trebalo bolje definirati moderan način davanja usluga, prvenstveno se misli na mrežu, dakle putem Interneta, ugovaranje putem Interneta, dakle definirati jedan moderniji pristup samog prodavanja tih usluga. Zatim sljedeće, troškovi prilagodbe u novom zakonu ne bi trebali pasti na postojeće registrirane subjekte u turizmu koji posluju već u skladu sa ovim zakonom, već bi to trebalo recimo putem web stranica ministarstva da se dobiju formulari i to zapravo da ne padne na njih. I obaveza na kraju ministra, kod donošenja pravilnika, dakle pravilnika na temelju ovoga zakona, da prije donošenja pravilnika konzultira Hrvatsku gospodarsku komoru. Evo to su uglavnom osnovne primjedbe koje ima klub SDP-a. Međutim ja bih se osvrnuo na jednu primjedbu koja, na jednu činjenicu koju uvodi ovaj zakon, a to je da za bavljenje ovim uslugama, dakle bavljenjem uslugama građana, osoba, građana, dakle ne pravnih i fizičkih osoba već i građana i njihovo obavljanje uslugama u turizmu izjednačava se u potpunosti sa pravima stranaca. To je dakle potpuna liberalizacija djelatnosti u ovom segmentu. Znači stranac u Hrvatskoj kao građanin, naglašavam kao građanin, po ovom zakonu ima ista prava kao i hrvatski građanin. To nam se isto dogodilo u Zakonu o ugostiteljskoj djelatnosti, gdje građanin, dakle građanin stranac naglašavam građanin stranac ima potpuno ista prava u iznajmljivanju privatnih apartmana, soba, kao i stranac. Nisam siguran da je to najbolje rješenje u ovoj fazi ajde da se tako izrazim, razvoja društvenih odnosa u Hrvatskoj, jer na takav način mi i indirektno, a možda čak i direktno potičemo apartmanizaciju, odnosno gradnju apartmanskih naselja na našoj obali i na kraju nam se može hipotetski dogoditi da se ona upravo poticanjem ovakvih liberalnih odnosa u ovoj sferi izgradi tako da će se ona napučiti stranim građanima a naši hoteli, hrvatski hoteli onda više neće imati koga ugošćavati. To je zapravo po meni najbitnija novost ovoga zakona i ja se bojim da je zapravo on i zbog svega toga i donesen. I na kraju kod ciljeva, dakle ciljevi koje se želi, odnosno posljedice koje se želi postići donošenjem ovoga zakona, a to je usklađivanje zakona s pravnim stečevinama Europske unije. Ja bih malo tu tezu problematizirao. Postoji u Europskoj uniji i druga rješenja. Na primjer u Austriji postoje konzervativnija rješenja, dakle nije to baš tako kako ovdje piše da se to u potpunosti izjednačava. Kažem u Europskoj uniji danas postoji drugačija, konzervativnija rješenja. Cilj da će se povećati državni proračun nisam siguran da će to baš biti tako, dakle može se eventualno kroz kazne, olakšano poslovanje pravnih i fizičkih osoba ukoliko se ne usvoje ove primjedbe Udruge hrvatskih putničkih agencija, Udruge hrvatskih brodara, mislim da ta teza ne stoji, da će doći do razvoja posebnih oblika turističke ponude. Mislim da je ta teza dvojbena, a do veće zaposlenosti vrlo upitna. Do drugoga čitanja klub SDP-a smatra da je ovo dobra osnova za reguliranje ove ukupne djelatnosti. Mislim da se uz uvrštenje ovih primjedbi koje se odnose prvenstveno primjedbi Hrvatske udruge brodara i Udruge putničkih agencija može se načiniti da ovaj zakon bude bolji od onoga što je sada predloženo. Hvala lijepa.
Hvala. Ima jedan ispravak. Gospodin Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega je rekao da vlasnici plovnih objekata ne mogu sklapati ugovore bez osnivanja turističke agencije. Ne to nije točno, zato što u stavku 3. jasno stoji da iznimno od stavka 2. ovog članka pravna i fizička osoba može na plovnom objektu koji je kategoriziran kao plovni objekt nautičkog turizma, organizirati izlete, sklapati ugovore o istom te ih provoditi na tom plovnom objektu bez osnivanja turističke agencije ako je registriran za pružanje takve sluge. Dakle to je sadržano ipak, definirano. Drugo je pitanje prezentacije na sajmovima, to je već nešto drugo. Ali bez osnivanja turističke agencije on može sklapati ugovore ali na tom plovnom objektu.
Hvala. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Evo ispred Kluba Hrvatske narodne strane najprije nekoliko općih opažanja, odnosno općih ocjena. Prije svega, kad čovjek pročita Zakon vidjet će da je otprilike polovica sadržaja tog Zakona se odnosi na turističke agencije i turističke vodiče. 50% kvantuma teksta. Mislim da već to nije dobro i to već nešto govori. Moramo reći nadalje da je relativno korektno su spomenute neke hrvatske specifičnosti, neke naše komparativne prednosti kao što je nautički turizam. Dat je jedan određeni prostor nautičkom turizmu kao i seljačko-obiteljskom gospodarstvu, jednom segmentu agro-turizma. Vrlo je malo prostora dato, samo nekoliko desetaka rečenica, športsko rekreativnom, odnosno pustolovnom turizmu, a on jeste u jednom uzletu. A samo su spomenuti doslovce samo spomenuti, uopće nisu razgrađeni segmenti zdravstvenog turizma i kulturnog turizma. Tu Hrvatska, kolegice i kolege, može dati jako, jako puno. Nažalost, evo ispalo je, ako pročitate članak 3. da u prvom stavku se navode tko sve pruža usluge u turizmu, da u toj prvoj grupi dakako nisu ove navedene ni zdravstvene institucije ni kulturne ustanove što nije dobro. Nije dobro. Oni spadaju ne u drugi red, ne u treći red, oni spadaju u prvi red. Ja bih samo želio, a mislim da se svi slažemo, iznijeti promišljanje da moramo se u ovoj sabornici jako boriti protiv toga da turizam ostaje u trokutu između hotela, gostionice i plaže. To nije dovoljno, to je nešto što se je moglo tolerirati 60-ih godina, 70-ih godina, ali danas definitivno ne. U Europi većina zemalja Europske unije koje dobro zarađuju od turizma, jedno 20%, dakle otprilike 1/5 svojih prihoda dobivaju iz kategorije kulturnog turizma. A hrvatska kultura, hrvatska kulturna baština, povijesna baština apsolutno ne zaostaje ni po čemu i sigurno da je to taj nekakav postotak koji bi nama trebao biti kao krajnji cilj i zato se ovdje bunimo protiv takvog odnosa. Dapače, kolegice i kolege, ako ste malo prelistavali naše brošure o povijesti turizma u Hrvatskoj, kako je počeo hrvatski turizam? Pa počeo je kao zdravstveni turizma. Česi, Slovaci, Mađari otvarali su jasno ustanove, dovodili svoje asmatičare, svoje oboljele primarno na dišnim putevima i tako je počela priča o hrvatskom turizmu. Ja ću vam reći da, a mislim da je važno to ovdje reći, jako mi je žao da ovdje nema ministra zdravstva kao i ministra kulture, pa i ministra financija jer se vi morate sjesti zajedno i dogovoriti što spada od tih zdravstvenih usluga u zdravstveni turizam, a što ne spada. Gdje je PDV 10%, a gdje on nije 10%. To je važno početi tu priču. Mi ju moramo vrlo brzo otvoriti i vrlo brzo u toj priči napredovati. Europska unija nam neće braniti da koristimo svoje komparativne prednosti. Niti slučajno. Dapače, cijenit će to da smo napravili iskorak, da smo prepoznali te prednosti, da Europi nudimo te prednosti i da jasno ih razrađujemo. Ja ću vam reći kao liječnik, već 15-ak godina, u Primorsko-goransku županiju dolaze djeca asmatičari iz Slovačke. Njihov boravak u Hrvatskoj plaća jedan fond zdravstvenog osiguranja. To su djeca koja su dnevno na terapiji, dnevno ih bodu da bi jasno proširili dišne puteve, da bi normalno mogla djeca disati. Kad dođu na obalu treba im 3 do 5 dana da ih potpuno skinu s terapije. Potpuno skidaju s terapije. Dakle, što ta djeca u talasoterapiji dobivaju? Ništa, dobivaju more, udišu svježi zrak, morsku vodu uživaju, je li tako, a liječnik mora biti tamo u slučaju da se nešto dogodi. Prema tome, to se mora odvijati pod kontrolom specijaliste, ali je učinak upravo inhalacije morske vode i tog mikro okoliša fantastičan. Nakon što ta djeca se vrate u Slovačku oni su bez terapije do, u prosjeku, Nove godine. Tek nakon toga počinju opet dobivati medikamente. Njihovi roditelji ne dozvoljavaju ni u ludilu nekome u zdravstvenom fondu da razmišlja da ih i dogodine ne pošalju dok ne odrastu jer kad djeca odrastu onda jasno su i širi dišni putevi pa su i smetnje sve manje i manje i manje s vremenom. Prema tome, to je takav pritisak jer su rezultati evidentni i jasni, učinkoviti, a ništa ta djeca na dobivaju nego što? Ono što nam je Bog dao. Dakle, to nije terapija neki kemoterapeuticima. Ali se mora odvijati pod kontrolom specijalista u specijalnim bolnicama. Zato mi je žao da i talasoterapije nisu ovdje. Isto se odnosi, kolegice i kolege, na menadžerske kure. Menadžer ništa nego pod terapijom, pod pratnjom kardiologa se opterećuje, relaksira, određene vježbe, nikakva medikametozna terapija, ali jedna stručna kontrola oporavka tog tijela u fizičkom smislu da bi i psihički napori kasnije bili lakše savladivi za tu kategoriju građana. I bezbroj sličnih primjera. Masaža. Zašto bi masaža u lječilištu bila … [[Govornik se ne razumije.]] turizam, a u talasoterapiji to ne bio zdravstveni turizam. To ja ne mogu shvatiti. To nitko ne može shvatiti. Isto, kolegice i kolege, sa kulturnim turizmom. Ista priča. U mom kraju, Vinodolskom kraju rođeni su mnogi velikani. Klović, ovdje imamo Klovićeve dvore, u Vinodolu nemate nikakvog traga, nijedne kuće, ni njegove, ni njegove rodbine ni nikakve priče, nikakav pokušaj da se uopće nađe trag tom čovjeku. Pančić, oprostite, ministar kulture, to su po meni spomenici nulte kategorije. Josip Pančić, najveći biolog kojeg smo ikad imali, otkrio je desetke i desetke endema, kuća mu je kompletno pala, urušila se. Znate? Raste grmlje iz nje, nitko se ne brine. Baromić nije bog zna koliko bolje prošao. U mjestu Stranče u Vinodolu, u Triblju, otkriveno je najbogatije nalazište starohrvatskog nakita iz 10. stoljeća. Umjesto da kustosi svih naših muzeja rade odljevke i da naš turizam konačno dobije izvorni suvenir, sve to mi zaboravismo i sveli smo turističku ponudu i usluge između agencije i vodiča. To za nas nije dovoljno, mi bi vas stvarno molili, dajte, dogovorite se, neka se sjednu ministri turizma, kulture, zdravstva, gospodarstva, financija i neka se dogovore. Što gdje spada jer hrvatski turizam sigurno zaslužuje puno više pažnje nego li što ga je dosad dobivao. Evo, ja se nadam da će do drugog čitanja ovaj zakon bitno biti izmijenjen i dopunjen i da ćemo svi sa zadovoljstvom moći reći da Hrvatska je u stanju Europi i svijetu pružiti puno kvalitetnije turističke usluge. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na redu je klub HDZ-a, gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i gospodine državni tajniče, pomoćniče ministra, poštovana kolegice i kolege! Pa evo odmah želim reći u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice da podržavamo ovaj Zakon o pružanju usluga u turizmu iz doista puno razloga po našem mišljenju. Konkretno prijedlog zakona koji je pred nama konačno rješava neka otvorena pitanja i uvodi u red u područje turizma odnosno pružanja turističkih usluga. Osim što se ovim zakonom usklađujemo sa pravnom stečevinom Europske unije on će omogućiti veću profesionalnost i podizanje kvalitete u pružanju usluga. Jasno je precizirano tko, gdje i na koji način može pružati turističku uslugu i k tome jasno je koje uvjete mora zadovoljiti da bi dobio dopuštenje odnosno dozvolu za pružanje turističkih usluga. Provođenjem ovog zakona doći će do sasvim sigurno i do smanjenja sive ekonomije i rada na crno te posljedično tome i do povećanja prihoda u državnom proračunu. Nije zanemarivo ni to da će korisnici turističkih usluga biti bolje zaštićeni od prijevara u ovom području kojeg smo svjesni. Obveza pružatelja turističkih usluga je ispravno, iscrpno obavijestiti korisnika o sadržaju usluga koje im pružaju. Posebno ću se osvrnuti na članke koje se odnose na turističke vodiče. Naime, u članku 27. stavak 2. turistički vodič treba imati najmanje srednju stručnu spremu. Mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice smatramo da bi trebali doista promisliti ako već govorimo o većoj profesionalnosti i podizanju kvalitete u pružanju usluge da bi ipak trebalo staviti veći prag za turističke vodiče i da bude najmanje viša stručna sprema. Dakle, da prag za jedan stupanj povećamo ovdje kvalitetu i profesionalnost jer smatramo da doista vodiči trebaju biti ljudi sa znatno višim stupnjem obrazovanja. Također već smo govorili i o liberalizaciji vezano uz državljanstvo. Pa mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da kod ovog usklađivanja s Europskom unijom onda trebamo vidjeti zapravo na koji način je to riješeno kod njih? A kod njih je riješeno da u Europskoj uniji stručni ispit za turističkog vodiča može polagati osoba koja ima državljanstvo Europske unije. Stoga smatramo budući smo kandidati za Europsku uniju da bi bilo dobro da u ovom zakonu ostane odredba o državljanstvu na način da kao uvjet bude državljanstvo Republike Hrvatske i državljanstvo Europske unije. Dakle, to je naš prijedlog u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice i na taj način ćemo riješiti sve ove dvojbe jer doista smatramo da je ukoliko se ne bi stavio ovaj uvjet, da bi se doista preliberaliziralo odnosno previše bi se otvorilo tržište rada u tom području i smatramo da to ne bi bilo u ovom trenutku poželjno. Pozdravljamo i posebno definiranje turističkih cjelina odnosno lokaliteta kao posebnih cjelina koji zaslužuju da ih tumače oni koji zapravo imaju dovoljno znanja o tim istim dotičnim cjelinama. Konačno ovaj prijedlog zakona i zbog kaznenih odredbi sasvim sigurno da će rezultirati većim poštivanjem zakonskih odredbi premda bi trebalo razmisliti konkretno o jednom slučaju u ime turističkih vodiča su nam se obratili nekoliko njih koji je predložio da ipak nošenje bedža ne bude odnosno ne nošenje bedža turističkog vodiča ne bude tako strogo sankcioniran. Oni predlažu za to jednu, nešto blažu kaznu između 500 i tisuću i pol kuna, a na licu mjesta nekih 200 kuna. Dakle, da vidi se ipak da se ulaže ta socijalna kategorija. Netko doista može zaboraviti bedž iz nemara, nema ga razloga baš toliko strogo kažnjavati. I na kraju sasvim je sigurno da će ovaj zakon donijeti i veću zaposlenost jer će definirati jasno načine, na koji način u ovom području rada se može zapravo i veći broj zainteresirati i samim tim i zaposliti. Naravno da bi ovo sve trebalo biti povezano i sa školskim institucijama, od visokih škola, viših i srednjih škola tako da bi trebalo zapravo doista djelovati na način da se povežu i druga ministarstva i druge institucije. Kratko bih se samo osvrnuo na ono što sam sad zadnje čuo od kluba HNS-a vezano za kulturni turizam. Ja se mogu složiti u jednom dijelu sa tim razmišljanjem ali mislim da budući se radi o institucijama koje funkcioniraju po sasvim drugim zakonskim temeljima onda ipak mislim da njima nije mjesto, ipak im nije mjesto u ovom Zakonu o pružanju turističkih usluga jer bismo ih nesvjesno sveli na nešto od čega oni bježe. Zašto? Konkretno ću reći. Na primjer, jedna berlinska filharmonija sasvim sigurno nije institucija koja pruža turističke usluge. Ali jedna berlinska filharmonija je svjetski kvalitetan ansambl koji privlači i mnoge turiste u Berlin da bi došli čut tu istu berlinsku filharmoniju i njihovo muziciranje. Dalje, ne dolazi u obzir da se takve institucije kulturne tretiraju kao isključivo turistički proizvod ali sasvim sigurno da one moraju biti sastavni dio ponude, turističke ponude o čemu trebaju brinuti oni koji zapravo pružaju turističku uslugu i oni koji se bave turističkom ponudom. Jer doista došli bi u opasnost da neke institucije koje su nam izuzetno značajne i važna kao HNK-a ili bilo koji orkestar ili bilo koje kazalište u našoj državi, promatramo isključivo kroz prizmu pružanja turističke usluge i to doista ne bi odgovaralo niti našim stremljenjima niti našim ciljevima tih institucija. Ali njih kao dio turističke ponude svakako uključiti i zapravo prezentirati našu kulturu svijetu apsolutno da. Tu taj jedan spoj treba naći ali ne na način da se oni ugrade u ove zakone jer kažem posebno funkcioniraju i po posebnim i po drugim zakonima i imaju svoja pravila. Zainteresirati druge za našu kulturu da ali na jedan drugačiji način. Evo, ja još jedanput ističem u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice dakle da podržavamo ovaj prijedlog zakona koji doista će unijeti puno reda na ovom tržištu gdje ga doista i treba i očekujem da prihvatite i ove naše prijedloge koje sam iznio u ime kluba. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik je u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice rekao nekoliko netočnih navoda, međutim mislim da je ovaj najdrastičniji kad je rekao da će implementacijom ovog zakona doći do većeg prihoda u proračunu Republike Hrvatske. To je netočno jedino ako misli na drastične kazne odnosno na kazne koje se drastično povećavaju u ovom zakonu. Jedino ako ste na to mislili.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine pomoćniče ministra, kolegice i kolege! Neupitno je da se prijedlog ovog zakona već duže vrijeme iščekuje i da na stručnoj razini izaziva dvojbe, dileme, različita stajališta što je sasvim prirodni kad se govori o interesima kao što se oni nalaze u okviru turizma, oko njega, u njemu i kao i sa svakom djelatnošću, gospodarskom djelatnošću postoje razni sudionici u tom prometu, u turizmu su oni široki, ima ih jako mnogo. Teško ih je vremenski locirati. Oni se vrlo nepravilno šire i iz godine u godinu svjedoci smo novih sudionika u turističkom prometu ako ga tako smijem nazvati. Zakon od 96. godine od turističke djelatnosti naravno zastario je i na tehničkoj i na tehnološkoj razini što je sasvim prirodno. A razlog za donošenje ovog zakona leži u činjenici obveza koje je Republika Hrvatska preuzela u smislu dodatka A odnosno usklađenja sa zakonodavstvom Europske unije koje je nužno a koje se trebalo dogoditi u drugom kvartalu 2006. godine. U naslovu predloženog zakona postoji dio struke koji je smatrao da Zakon o turističkoj djelatnosti koji je figurirao, koji je donesen 96. godine nije primjeren. Postoje i danas oni koji drže da je primjeren, no mislim da se možemo složiti da je zakon u formi usluga u turizmu najširi mogući koncept koji može biti prihvatljiv i kojim se može obuhvatiti sva širina koju u ovom momentu imamo u turizmu kao tržištu. Ovaj zakon još uvijek nije definirao sve to što postoji ali na dobrom je putu da se između prvog i drugog čitanja usklade i te potrebe i to je dobro jer naravno postoji problem sa klasifikacijom i razvrstavanjem djelatnosti. Nacionalna klasifikacija ima svoju mrežu koju bi također trebalo doraditi i izmijeniti jer ona je kruta u ovom momentu naspram prijedloga zakona ali mislim da se to može napraviti. Sam sadržaj zakona naravno u ovom momentu on je preuzeo ogroman dio ili 50% postojećih odredaba zakona ali je što je normalno dobro uvažio i odredbe direktive Europske zajednice od 13. lipnja '90. godine o turističkim paket aranžmanima i u tom smislu je on učinio iskorak na tom dijelu pokušavajući od članka 7. pa nadalje definirati dvije stvari koje do sada nisu do kraja bile jasno pozicionirane. Također zakon posebno definira djelokrug rada i uvjete rada i poslovanja putničkih agencija organizatora putovanja, znači turoperatora i putničkih agencija posrednika. Predloženi zakon po nama predviđa i određenu liberalizaciju pa i proširenje obuhvata fizičkih i pravnih osoba koje mogu pružati usluge u turizmu bile one u okviru udruga, škola, ustanova u kulturi, zadruga, obrtnici, lječilišta te fizičke osobe koji nisu registrirani kao obrtnici ili trgovci pojedinci. One primjedbe ili konstatacije koje je Hrvatska udruga turistička agencija iznijela na odboru i koje su kolege čule i koje su udruga putničkih agencija dostavila za nas u klubu HSS-a su legitimne. Oni naprosto štite svoju djelatnost, svoje članove udruga i o njima treba valjano promisliti. Naravno, nijednoj strukturi ne treba se dati monopolistički položaj. Mislim da je to vrlo bitno. U Hrvatskoj je u posljednje vrijeme sve manje turističkih agencija organizatora putovanja a sve više receptivnih onih koji primaju, oni koji već ono što uđe u Hrvatsku na neki način evidentiraju. Zbog toga je dobro da je ovaj zakon ipak poradio na tome da se točno definira odnos organizatora putovanja kao turističke agencije i onih turističkih agencija koji su čisti posrednici u poslu. Udruge hrvatskih putničkih agencija upozoravaju na neke stvari koje oni drže da bi bilo dobro uvesti, jasno definirati, kvalitetnije posložiti. To se prije svega odnosi na termin paket aranžmani gdje oni smatraju da bi trebalo onemogućiti da se paket aranžmanima bave one osobe ili fizičke ili pravne koje nisu nadležne i koje nisu organizatori putovanja, pritom jasno misleći na razno razne udruge, javne ustanove, lječilišta, športske udruge koje organiziraju boravak svojih članova nazovimo to tako koji traju više od dva dana i samim time čine paket aranžmane. Mi u klubu HSS-a držimo da je i tu nužno pomiriti stajališta ustanova, lječilišta, ako hoćete umirovljeničkih udruga pa i svih onih koji nalaze u okviru svoje forme načina da idu jedan, dva, tri, četiri ili pet dana na odmor, u posjećivanje ali na način da oni ne smiju to raditi radi ostvarivanja koristi. I da ne smiju se koristiti uobičajenom formom prezentiranja prodaje i marketinga tih proizvoda. Znači oni to ne mogu raditi za tuđi račun pod uvjetom da od toga ostvaruju ekonomsku korist. I mislim da je to jedna formulacija koja bi trebala pomiriti i ove koje sam naveo pod nazivnikom javne ustanove, športska društva i ostali, ali i turističke agencije koje na taj način imaju svoje prave da se takmiče na tržnoj utakmici i da ostvaruju svoju ekonomsku korist. Ono što je u samom zakonu sasvim jasno kada se krene od samog početka, od općih odredbi pa na točku 2. turistička agencija, točku 3. turistički vodič, turistički vodič pratitelj, turistički animator i turistički zastupnik do točke 3.: Turističke usluge u posebnim oblicima turističke ponude. Naime ta, ja ću se najprije osvrnuti na točku 4. Turističke usluge u posebnim oblicima turističke ponude iz prostog razloga što se pod tom točkom nalazi ustvari jedna ciljana kategorija po nama u Klubu HSS-a koja bi se trebala aktivirati ovim zakonom. Jer do sada nismo mogli kad bi nas netko pitao kao zakonodavca gdje se nalazi nautički turizam? Nismo mogli točno locirati njega i odgovoriti da li se nalazi u ovom sektoru, u onom sektoru jer je on toliko isprepleten raznim ministarstvima da je vrlo teško bilo naći koordinatornu ulogu da se rukovodi tim, u posljednje vrijeme, ja ga čak ne bih nazvao ni posebni oblik. Mislim da se on čak u posljednjih nekoliko godina izborio da ima svoje mjesto kao što imaju hoteli svoje mjesto danas se može gotovo sa sigurnošću bez obzira što kaže statistika koju čitamo, on se može poistovjetiti sa stabilnim oblikom turističkih usluga, pružanja turističkih usluga jer je on izrastao od onih drugih koji se ovdje nalaze od 1 pa na dalje jer nisu naprosto svi pobrojani. U ovom dijelu ujedno leži i onaj prijedlog koji Klub HSS-a predlaže predlagatelju da ga razmotri a to je da je pod ovom točkom nužno potpuno jasno, točno, konzekventno i podrobno definirati uvjete i načine privređivanja u sljedećim područjima: 1. liječnični i zdravstveni turizam, wellnes turizam, ruralni ili zeleni turizam, lovni turizam, pustolovni aktivni turizam, ronilački turizam, kulturni turizam, tranzitni turizam, kongresni turizam kao posljednji. To su oblici koji su po nama ravnopravni i koji trebaju naći svoje mjesto u ovom poglavlju isključivo iz razloga upravo da se siva dominacija koja nažalost postoji kod ovih oblika pružanja turističkih usluga danas zaustavi, ali i da se podigne razina kvalitete i da se od ovih posebnih usluga u turizmu stvori jedan hrvatski ozbiljni brend, ozbiljni proizvod koji to može biti, koji to u naravi svog sadržaja već je, ali nažalost treba ga jasnije prepoznati i nema nikakvog razloga da do drugog čitanja ne dođemo do zajedničkog stajališta koje mislim da nije ni struci dvojbeno jer predstavlja uistinu jedan zajednički interes. Ja moram kazati da zdravstveni liječnični turizam, kolega je rekao da je od njega sve i počelo, možemo to i tako reći počelo je od gostoprimstva. On je bio prvi oblik, prva stepenica u turizmu. To gostoprimstvo se javilo kao preteća turizma. Jasno da je u pojedinim dijelovima Hrvatske različito se evidentirao različita vrsta pružanja turističkih usluga, ali u svakom slučaju možemo se složiti da je taj oblik turizma u Hrvatskoj u ovom momentu gotovo neevidentiran. Vi ga nigdje ne možete naći, vi ga ne možete naći u niti jednoj ozbiljnoj brošuri na osnovu koje se može dalje vršiti promotivna aktivnost na tome. Pa moram reći potpuno otvoreno postoji jedan veliki otpor liječilišnih centara da tako nazovem ili zdravstvenih centara da se taj materijal u potpunosti aktivira. Postojala je jedna inicijativa Vlade koja je trebala dati kroz određeni strateški dokument o zdravstvenom turizmu koji nažalost nikako da ugleda svjetlo dana. On je naručen davno, ima 5, 6 godina od jedne institucije koja je trebala to izraditi kao podlogu, uskladiti ga sa liječničkom komorom, ali nažalost tu je, tu je zapelo. I ovi svi drugi oblici turizma, posebno bih opet apostrofirao ruralni ili zeleni turizam koji u nama susjednim zemljama je ne samo prepoznatljiv nego se izborio za poziciju da je brend u svojoj zemlji i da se na njega više ne računa pod navodnike i ne pod ostali nego predstavlja jednu vrlo ozbiljnu djelatnost i mislim da i Hrvatska apsolutno u tom krugu može pronaći svoj interes i može dati, može dati adekvatni odgovor. Zašto je nužno da se ovih deset oblika turističkih usluga posebno apostrofira? Zašto je dobro da ih zakonodavac u člancima pobroji? Dobro je zato da se zna što oni jesu i kako se treba obavljati ta djelatnost. One primjedbe koje se odnose uz članak 7. a koji brodari daju određeni izuzetak, a kojega pozdravljamo. Mislim da bi trebalo proširiti što se tiče tih brodara i to da, zašto bi oni reklamirali isključivo ispred broda? Zašto ne bi kao drugi mogli to raditi bilo gdje drugdje? Zašto njima ograničiti prostor a nekome drugome dati? Mislim, u tom smislu ne smijemo dozvoliti te monopole. Drugo, kad želite osnovati turističku agenciju, kako ćete udovoljiti propisu, posebnom propisu o tome da trebate priložiti uporabnu dozvolu? Mislim, ja znam da treba, ali je nema. A ja znam da je nećemo ni za … [[Govornik se ne razumije.]] 5 mjeseci stvoriti uvjete. Drugo, što se tiče polaganja stručnog ispita. To mi nažalost nikako nije jasno. Ja sam završio Hotelijerski fakultet i čitavu tu strukovnu liniju, morao sam polagati stručni ispit kod kolege iz fakulteta, u Splitu sam ga polagao. Pa jesam li ja nešto naučio ili sam valjda na samom fakultetu koji se bavi tom djelatnošću stvorio osnovu da se mogu baviti turističkim posredovanjem? Drugo što nije dobro. Do sad smo strukovnu naobrazbu vodića imali u okviru asocijacija struke, a sada dajemo na visokoškolske ustanove koji da prostite o tome ne znaju ništa. O tome ne znaju ništa. Pa znate što, što treba biti, što je posao animatora? Pa on se rađa. Vi njega ne možete stvoriti. Animator je čovjek koji naprosto vrlo teško ćete ga stvoriti kroz visokoškolska strukovna obrazovanja. Vi ga možete nešto staviti u određene okvire, ali to je naprosto čovjek koji je predodređen za jednu jako dobru komunikaciju, široku komunikaciju, komunikaciju u kojoj koristi tri, četiri jezika itd. Također, nejasno je i u članku 15. što to znači pojam vlastito prijevozno sredstvo, da li je ono i sredstvo u liesingu, da li je ono vlastito, vrlo je dvojbeno sa tog aspekta da li je ili nije. Mislim da je dobro da se to pojasni. Ne bih ja sada navodio sve članke koje bi trebalo malo podrobnije o njima se očitovati, ali mislim da imamo dovoljno vremena između prvog i drugog čitanja da od ovog zakona uistinu dođemo do jednog zakona koji će služiti svima koji rade u turizmu, a da struka u tom smislu također treba dati svoj doprinos da bude jasna, koegzistentna i da se očituje na vrijeme i kada je vrijeme, a vrijeme je sada između prvog i drugog čitanja i da na taj način napravimo dobar zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Nema ga. Potom gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici, poštovani predstavnici Vlade. Pa čitanje ovog prijedloga zakona promatrao sam iz svoje dvije perspektive. Jedna je kao korisnik usluga u turizmu, a druga je kao zastupnik u Hrvatskom saboru koji želi da se zaštite nacionalni interesi u ovoj djelatnosti i odmah da kažem generalna želja ovog zakona je da se hrvatsko tržište usluga u turizmu liberalizira ili drugim riječima da se otvori tržištu Europske unije. To je cilj ovog zakona i sa te točke gledišta treba ga promatrati je li dobar ili nije dobar. Da li je on usklađen sa Europskom unijom ili nije usklađen sa Europskom unijom to je formalno pitanje. Dakle, to je formalno-pravno usklađivanje sa aktima aquis communitaire. Ovdje je prvenstveno pitanje je li Hrvatska turistička ponuda pružanja usluga u turizmu osposobljena za tržište Europske unije, za konkurenciju. Ako jeste, ako smo je osposobili dobro došao ovaj zakon. Ako nije, i ako nismo osposobili hrvatsku turističku ponudu u turizmu onda je to opasnost jer jači na tržištu pobjeđuje i eliminira slabijeg. To je tržišna utakmica. Isključuje ih i zato bi netko morao reći šta smo učinili i dokle smo mi stigli u konkurentskom podizanju hrvatskih pružatelja usluga u ovoj djelatnosti. Odmah da kažem, ovdje u ovako otvorenom tržištu ja bih htio najprije zaštititi ekonomske interese u turizmu. Ono što je kolega kao predstavnik HDZ-a predložio da bi se amandmanom uvelo da pružanje ovih usluga mogu obavljati državljani Republike Hrvatske i državljani Europske unije naprosto ne stoji. Jer niti postoje državljani Europske unije, to vam je poznato da Europska unija sebe naziva prostorom slobode, sigurnosti i pravde i da nema državljanstva Europske unije i kad bi bilo to tako to bi značilo da državljani moraju najprije ako je kumulacija jedno i drugo državljanstvo imati da bi pružali usluge. To nije moguće. To nije realno i zato ne treba o tome govoriti. Možda postoji nešto drugo što ne bi bilo na diskriminirajućoj osnovi da se predvidi da pružanje usluga u turizmu bar za neki oblik usluga kao što je iznajmljivanje ili brodica ili ovoga morate imati prebivalište u mjestu gdje se to događa. Kad već o tome govorimo zakon čak i miješa pojam prebivališta i boravišta, pa recimo u nekom članku, sad ću odmah reći i kojem kaže da se pratitelj mislim da je riječ o pratitelju može dobiti osoba koja evo u članku 38. “Nadležni ured prema prebivalištu odnosno boravištu“. Prema čemu sad ili prebivalištu ili boravištu. U članku 38. Turističkog vodiča jer turistički vodič može boraviti u jednom mjestu, to mu je boravište, a ima prebivalište sasvim na drugom mjestu. Dakle, mora to znati. Zatim, ovdje se govori da mora osoba koja se želi baviti uslugama u turizmu imati poslovnu sposobnost. Dakle, on bi morao dokazivati poslovnu sposobnost. Poslovna sposobnost je presumpcija juris. Dakle, ona zakon je pretpostavlja, a ako je nema mora se dokazivati da ne postoji. Zakon predviđa da se, da oni koji traže da obavljaju usluge u turizmu moraju dokazati da su poslovno sposobni. Kao pravnika ali i kao zastupnika smetaju me i prijelazne i završne odredbe. Čak postoji izvan pravne struke jedan zaključak ovog Hrvatskog parlamenta gdje se zaključkom na doslovno daje u zadaću predstavnicima Vlade i predlagateljima zakona, da jednim zakonom ne mogu mijenjati dva zakona. U završnim odredbama ovog prijedloga zakona predlaže se promjena dva zakona. To stvara pravnu nesigurnost, pravnu neizvjesnost, ali niti je u teoriji strukture prava to dozvoljeno, pa vam čitam. Članak 79.: "Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaje važiti Zakon o turističkoj djelatnosti", što je samo po sebi razumljivo. Zatim odredbe članka 58. stavak 5. Zakona o Državnom inspektoratu, što uopće nije prihvatljivo. Jer je Zakon o Državnom inspektoratu cjeloviti zakon i treba ga mijenjati Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu. Naravno to je formalna primjedba ali govori o pripremi zakona za Hrvatski sabor, pa da ne bismo izglasovali ono što ne želimo, što nije prihvatljivo. I na kraju nešto što po meni je značajno isto koliko i zaštita ekonomskih interesa, to je posebno pitanje zaštita jezika kad je riječ o turističkim pratiteljima ili turističkim vodičima. U tekstu zakona se kaže da mora poznavati hrvatski jezik. Od mora poznavati do onog mora znati je velika razlika. A ono kad mora znati mora imati certifikat tog znanja. To znači da turistički vodič osim što mora poznavati povijest, kulturu itd. mora imati certifikat da ne da poznaje nego da zna hrvatski jezik. To je uvjet bez kojega voditelj turistički radnik ne može voditi grupe po Hrvatskoj, ja mislim da to je pravilo koje ne remeti ili koje nije diskriminirajuće prema građanima Europske unije. Pošto ja nisam osoba koja pruža usluge nego gledam zakon sa druge strane, mislim da je vrlo važno, još jedanput ponavljam, zaštiti ekonomske nacionalne interese u ovim uslugama, a posebno interese u kulturi i jeziku. Hvala lijepo.
Hvala. Upravo je u 18,04 prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Imamo jedan ispravak, gospodin Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Leka me je netočno interpretirao kad sam govorio o državljanstvu vezano za Europsku uniju naravno da to podrazumijeva državljanstvo članica zemalja Europske unije. Ne postoji nikakvo nadeuropsko državljanstvo to je svima jasno, to je isto ko kad idete na aerodromima pa ja … [[Govornik se ne razumije.]] itd. Prema tome, to je sasvim jasno da sam u ime kluba govorio o državljanstvu članica zemalja Europske unije. To nemojte imputirati nešto što ne stoji i što nije bilo u duhu moga izlaganja.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege. Ovaj prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu je jedna novina da se zapravo novim zakonom cjelovito uređuju odnosi, a ne brojnim i pustim izmjenama i dopunama važećih propisa. Ovo posebno i stoga što je Zakon o turističkoj djelatnosti donesen 1996. godine uz samo neke manje izmjene i to one važnije bih rekao da su izvršene Zakonom o Državnom inspektoratu i zbog toga je zbog pravne sigurnosti, zbog suvremenosti i zbog reguliranja svih slučajeva koje treba zakon obuhvatiti ovaj zakon, Prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu je došao u pravo vrijeme. Ono što posebno želim istaknuti jest upravo ono poglavlje koje se odnosi na turističke usluge u posebnim oblicima turističke ponude i to posebno kad se gledaju problemi glede mjesta sklapanja ugovora o putovanju koje brodari, u navodnike bih rekao, koje se tumačilo kao isključivo dozvoljeno na plovnom objektu ili putem turističke agencije. Stoga se jasnoćom i nedvojbenom nomotehničkom odredbom omogućuje prodaja od strane brodara i neposredno uz mjesto priveza broda. Tako zbog toga što brodovi dok plove i pružaju uslugu ne mogu drugim potencijalnim korisnicima usluga nuditi uslugu. A zbog zaštite korisnika usluge i osiguravanja jednakog položaja pružatelja usluga na tržištu potrebno je ograničiti vrstu usluga putničkih agencija koje mogu provoditi brodare bez osnivanja turističke agencije. U ovom četvrtoj glavi, članku 44. pa 45., 46., 47. vrlo precizno se kaže što je to nautički turizam i to stoga što zadnjih godina je povećan broj nautičara u svakom pogledu, od jahti, brodica pa do boravka u lukama nautičkog turizma dogodio se je svojevrstan bum kojeg je trebalo precizno urediti i što može pravna ili fizička osoba, kada može započeti s pružanjem turističkih usluga u nautičkom turizmu, koji su to vrste luka nautičkog turizma za smještaj plovnih objekata i što je usklađeno i u skladu sa pomorskim zakonima odnosno sa odredbama o razvrstaju luke. Naravno da treba također voditi računa upravo na kakav način se uvjeti za pružanje tih usluga koje su propisane ovim zakonom i propisima donesenim na temelju njega može izdati rješenje o ispunjavanju uvjeta. Ovdje u čitavom nizu članaka se navodi točno i precizno što to i na koji način se može smatrati da je, da su ispunjeni uvjeti za obavljanje djelatnosti. Također i još posebno što treba istaknuti osim primjene Zakona o obveznim odnosima ali šta se posebno regulira jamčevina za paket aranžmana, jer do sada se je vrlo često događalo da turistička agencija koja plaća putovanje dužna je bila za svaki paket aranžmana osigurati jedan … [[Govornik se ne razumije.]] od banke ili osiguravajućeg društva i to upravo radi isplate novčane naknade putniku. Plaćene cijene, troškove povratka. U slučajevima koje su posljedica insolventnosti agencije koje su nastale nakon sklapanja ugovora o putovanju. Ovo je u prvom redu odredba koja zapravo štiti korisnika usluge da bi odmah i u članku 19. osiguranje odgovornosti donesenom odredbom se uredila i obveza turističkih agencija kao organizatora putovanja da sklopi ugovor o osiguranju odgovornosti za štetu koju prouzroči putniku neispunjenjem, djelomičnim ispunjenjem ili neurednim ispunjenjem obveza koje se odnose na paket aranžmana. Ona je u funkciji zaštite putnika, ali i u funkciji zaštite same turističke agencije. Vrlo jasno i precizno u nekoliko članaka predloženi Zakon čini jedan mali korak i u pravcu decentralizacije, posebno kad se to, kako se to navodi u članku 75., što se to smatra ovim Zakonom što je to turistička cjelina i naravno, kaže se izrijekom, to se smatra područje županije, odnosno Grada Zagreba. Jer što više individualnosti, posebnosti i prepoznatljivosti valja ugraditi i u ovaj Prijedlog zakona. Jasno i taksativno navedeni jesu tu i kaznene odredbe koje se odnosi na pravu osobu, na odgovornu osobu u pravnoj osobi i fizičku osobu. Vrlo je precizno nabrojeno za koju vrst se te kazne izriču, na kakav način i posebno je dojmljiva rad učinkovitosti i odredba da se u provedbi inspekcijskog nadzora u turizmu gospodarski inspektor će usmenim rješenjem u zapisniku, baš ističem to "usmenim rješenjem", dok se ne otklone utvrđeni nedostatci, a najkraće na rok od 30 dana zabraniti pravnoj ili fizičkoj osobi daljnje pružanje osoba u turizma. Naravno da će on o tome kasnije izdati i pisani otpravak, ali je ovo upravo zbog učinkovitosti i zbog sezonskog obavljanja poslova kako bi se doista podigla na jedan visoki stupanj profesionalnosti, prepoznatljivosti i sigurnosti, kako za korisnika usluge ali tako i za onoga koji pruža usluge zaštitilo i na jedan siguran način stvorilo uvjete da doista ovaj Zakon bude u primjeni, učinkovit i da se autoritetom vlasti može nametnuti ovako dobro zakonsko rješenje. Također bi istaknuo i ono u Glavi V, ostale turističke usluge gdje se između ostalih kaže, ostale turističke usluge u smislu ovog Zakona su iznajmljivanje pribora i opreme za šport i rekreaciju, kao što su sandoline, daske za jedrenje, bicikli na vodu, a posebno u članku 3. gdje ponovno se u Zakonu kaže, predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave propisuje svojom odlukom uvjete i mjesta za pružanje usluga. Sve više se teži i želi stvoriti odgovornost i za ostala mjesta i za općine na kakav način mogu urediti svojim odlukama ono što zakonodavac je njima prepustio da naprave. Vrlo jasno je naveden i kako i na koji način djeluje upravni nadzor nad primjenom ovog Zakona i na sve propise koji su doneseni na temelju ovog Zakona. I uvijek se u prvom redu stavlja na mjesto te odgovornosti tko vrši upravni nadzor, da je to ministarstvo dok za razliku od upravnog nadzora inspekcijski nadzor nad provedbom zakona i propisa donesenih na njega djeluje i funkcionira gospodarski inspektor, ali i drugi inspektori. Slažem se u potpunosti sa onim što je predlagatelj htio reći. Poslovni prostor i uređaji i oprema treba biti napravljen u skladu sa Zakonom i propisom i svima testima. Ukoliko to nemaju ne mogu i ne smiju raditi i mjerodavni inspektor im treba zabraniti rad. To se odnosi od dana stupanja na snagu na slučajeve koji će se pojaviti. Oni koji do sad rade kako rade njima se ne može zabraniti. Rade jer su stekli određena prava. Još bi također jednu primjedbu ili sugestiju kazao. Ovdje u članku 3. u stavku 4. pod uvjetima propisanim ovim Zakonom i propisima na temelju turističke usluge, zdravstvenog turizma mogu pružati lječilišta i slažem se da sa prethodnim govornicima da bi trebalo malo i preciznije odrediti što i kako, što su to specijalne bolnice za medicinsku rehabilitaciju. Jer primjerice jedan od najstarijih statuta u turizmu jeste dioničko društvo, higijeničko društvo za lječnje na otoku Hvaru koje je doneseno prije 138 godina i upravo oko toga se počeo stvarati zdravstveni turizma koji ima svoga odjeka i do dana današnjega. Ne bi škodilo malo više opisati i kazati što se pod tim misli u članku 3. stavku 4. i što su to lječilišta i zdravstveni turizma, koju riječ više. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Naime, ja sam se želio samo zahvaliti kolegi Peronji na ovoj inicijativi vezano uz zdravstveni turizam. Zaista se zahvaljujem. Dakle, vidimo da ne samo na sjevernom Jadranu nego i na drugim dijelovima Jadrana imamo takvih ustanova s kojima se možemo podičiti. I ono što je kolega Leko rekao, kada se liberalizira turističko tržište tada naše komparativne prednosti moramo maksimalno istaknuti, a tu smo najjači. Nitko nam ne može na sjeveru Europe, u Skandinaviji i u kontinentalnom dijelu Europe konkurirati glede mikro okoliša, čiste atmosfere, bez alergena, upravo sve ono što trebamo eksploatirati da bi produžili sezonu. Jer zdravstveni turizam ne poznaje sezonu. Koristimo te usluge i pružajmo ih 12 mjeseci u godini. Isto i sa kulturnim turizmom. Ja uvijek znam reći, znate, dakle, turizam jeste kad netko uđe u konobu i kad udiše alkoholne pare. Turizam je kad ode u diskač i onu atmosferu sa dimom, tako u njoj uživa, to je turizam. Ali turizam nije tobože kada netko inhalira čistu paru vode, mislim morske vode, kada liječi, rehabilitira svoje dišne puteve, to nije turizam, to je smiješno, znate? Dakle, ne radi se o nikakvom medikamentoznoj terapiji nego se radi o pružanju i korištenju usluga koje nam je evo Bog dao na ovom području da zaista ih ponudimo. Isto to vrijedi i za nutricionizam, za ono što Mađari rade. Oni primarno, njihov turizam živi od čega, od prodaje njihovih nacionalnih jela i pića. I Hrvatska i u tom segmentu mora napraviti iskorak, a nutricionizam je opet priča za sebe jer to je opet dio zdravstvenog turizma. Mediteranska prehrana, niski kolesteroli, povrće, voće itd., maslinovo ulje to je ono što dodatno može oplemeniti ovu ponudu. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik, potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dozvolite da i sam iskažem stajalište po kojem ću podržati ovaj Prijedlog zakona u prvom čitanju mada na njega imam i neke pojedinačne, a inače … [[Govornik se ne razumije.]] primjedbe. Prva načelna primjedba koja bi se odnosila na ovaj Prijedlog zakona se tiče zapravo motiva, jednog od motiva zbog čega se zakon donosi. Kaže se između ostaloga da planom kratkoročnih i dugoročnih mjera za suzbijanje sive ekonomije itd. treba pooštriti sankcije za kršenje ovog Zakona da bi se suzbila siva ekonomija. Neće se time suzbiti siva ekonomija znate, nego će se zapravo pooštriti cijene usluga u sivoj ekonomiji i povećati. Uvijek ako se hoće suzbiti siva ekonomija mora se ući u uzroke, a ne posljedice. Mi kažnjavamo posljedicu, a ne uzrok i u tom kontekstu treba raščistiti neke stvari koje su jako vezane uz ljude koji pružaju turističke usluge zbog toga što ne mogu legalizirati, ne mogu riješiti poslovni, turistički prostor, ugostiteljski prostor itd., itd. ili ne znam zbog sporosti rada državnih ili lokalnih tijela, a često puta i zbog njihovog nemara pa u takvoj situaciji zapravo pružajući ove usluge nastavio dalje iz jednostavnog razloga jer ono što nisu mogli legalizirati ne mogu prijaviti kao obrt u kojem će raditi, ne mogu dobiti odgovarajuće papire da to mogu raditi. Zbog toga sam mišljenja da bi naše resorno ministarstvo zajedno sa drugim nadležnim ministarstvima zapravo trebalo vidjeti šta učiniti da se pojedina od ovih pitanja riješe i to ne samo u obalnom, odnosno turizmu na moru, Jadranskom moru, nego i našem kontinentalnom turizmu poglavito na seoskim domaćinstvima s obzirom na nove izmjene primjerice Zakona o stočarstvu, Zakona o zaštiti životinja gdje se traže da budu odgovarajućih dimenzija objekti u kojem će se održavati stoka u kojem će dolaziti turisti primjerice u posjetu na seosko domaćinstvo. E sad kako ćete legalizirati nešto što su ljudi gradili godinama prije, a za čega nije prije toga uopće trebalo imati odgovarajuće građevinske dozvole, niti odgovarajuće papire, prema tome trebat će nešto u tom segmentu poduzeti. Druga načelna primjedba je vezana uz zapravo prelazne i završne odredbe. Meni je nepojmljivo znate da idemo sa time da primjerice fizička osoba u nautičkom turizmu treba uskladiti sa ovim Zakonom svoje poslovanje u roku od dvije godine. Pazite mi ćemo donijeti zakon po kojem zapravo oni neće morati raditi još dvije godine nego će raditi po dosadašnjim propisima ili u članku 69. ili u 68. da turističke agencije moraju u roku od godine dana od stupanja na snagu ovoga Zakona moraju uskladiti svoje poslovanje s odredbama ovog Zakona, a osim pitanja koje se odnose na uvjete radnog staža. Prema tome, cijelu turističku sezonu neće se primjenjivati praktički ovaj Zakon ili neće se provoditi. Prema tome, postavlja se pitanje zbog čega smo postavili ovakve i mjere i rigorozne stvari i recimo u prelaznim odredbama se kaže između ostaloga da će se u roku od 6 mjeseci donesti od strane ministra provedbeni propisi, ako dok se ne donesu primjenjivat će se ovi koji pod uvjetom da nisu suprotno ovim Zakonom. E sad tko je ovlašten utvrditi da postojeći provedbeni propis na temelju starih zakona su suprotno ovom Zakonu? To nije nadležno ministarstvo, niti Vlada, to je nadležan znate i sami Ustavni sud itd. Prema tome, u takvoj situaciji nastaju ozbiljni problemi. Treća grupa primjedbi je vezana između ostaloga za pružanje turističkih usluga u seljačkom gospodarstvu ili obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu, ali na tom primjeru se može pokazati kod drugih davatelja usluga zapravo oko jednog važnog pitanja. Naime, kad ministar sukladno ovom propisu može donositi posebni pravilnik kojim će propisati uvjete i načine pružanja tih usluga htjeli mi ili ne htjeli mi zapravo ministru dajemo ovlast koju ne možemo mu dati, a to je da on može urediti ili ograničiti dio poduzetničke slobode i funkcije davatelja usluga u seoskom gospodarstvu ili ne znam u specifičnim drugim oblicima pružanja turističkih usluga kao što su ne znam lov, ribolov, športski itd. golf turizam, ali i u drugim djelatnostima nautičkom turizmu ili dolje na moru. Vidite postavlja se pitanje šta znači ustavna odredba da se vlasničke i poduzetničke slobode mogu ograničiti samo zakonom. Prema tome, to ne može ministar raditi i mi bi morali u ovome Zakonu propisati makar gornju i donju granicu u kojoj se ministar u propisivanju ovih uvjeta i kriterija kreće. U protivnom, ako se netko ozbiljno zainati to će pasti na Ustavnom sudu ako se postavi pitanje ustavnosti ovih odredbi. To je broj jedan. Broj dva, naravno u vezi sa tom načelnom primjedbom se pojavljuje sad odmah sama po sebi i dodatna primjedba da ovaj Zakon vrvi sa upućujućim normama koje ovlašćuju ministra da donošenje pravilnika i drugih akata kojim će uređivati uvjete, načina od polaganja stručnih ispita za voditelja, ne znam odnosno vodiča ili ne znam za stručni ispit, ispit za voditelja poslovnice itd. pa sve do ovoga da propisuje uvjete i načine ostvarivanja i pružanja turističkih usluga od seoskog gospodarstva do nautičkog do svakog drugog turizma. Mislim da smo osobno da bi to trebalo ipak svesti u jednu normalniju ili da tako kažem užu granicu. Prvo, preveliki je broj propisa koje ministar donosi. Drugo, ministar htio, ne htio ulazi ja sam pokazao na ograničavanje poduzetničke i vlasničke slobode u sferu koja zapravo ga dovodi u poziciju da ograničava slobode koje se tu inače mogu samo zakonom raditi, a ne pravilnikom. Treće, moralo bi se otvoriti pitanje suradnje, međuresorne suradnje pojedinih ministarstava u pojedinim segmentima. I četvrto postavlja se pitanje odnosa prema javnim organizacijama, odnosno organizacijama koje imaju javne ovlasti i ovlaštenja kao što je primjerice sveučilište ili visoko učilište gdje se iz starog zakona preuzima ponovo rješenje po kojem će ministar formirati i imenovati komisiju pri odgovarajućem učilištu za polaganje stručnog ispita voditelja poslovnice. Pa sad šta znači diploma tog istog učilišta bez tog ispita, znate? Mišljenja smo da bi zapravo ministar ovdje ako već hoćemo o tome govoriti trebao zajedno sa Ministarstvom odgoja, obrazovanja i znanosti donijeti akt kojim će utvrditi program za polaganje stručnog ispita itd., odrediti broj članova ispitne komisije i koja se onda određuje i imenuje na određenim učilištima koji taj dio posla obavlja ako to povjeravamo visokim učilištima. To ne znači da nije moguće takav stručni ispit pod pretpostavkom da netko završi odgovarajuću školsku i stekne odgovarajuću stručnu spremu, školsku spremu da on se može polagati pri državnom tijelu. Može da on ima i svoj karakter upravnog rješenja, nije samo u pitanju ovo, ali onda je to drugačiji koncept, treba ga drugačije postaviti. Prema tome, ovo nekako između gdje se pokuša povlačiti država i istodobno osigurati javnim ustanovama sa javnim ovlastima da ovo pitanje rješava zapravo nije karakteristično za Europu i za svijet i trebalo bi taj međuprostor drugačije propisati. Recimo, ja samo primjera radi, spominjem članak 54. Kaže, ministar može pravilnikom propisati uz mišljenje ministra nadležnog za područje obuhvaćeno posebnim oblikom turističke ponude minimalne uvjete za izvođenje pojedinih turističkih usluga iz stavka. E sad gledajte. Primjerice danas smo imali raspravu o Zakonu o oružju gdje se između ostaloga propisuje kako se može nositi lovačko oružje, odvojeno svaka puška u posebnom koferu, svaka municija odvojena od te puše itd., i sad imate lovni turizam gdje dolazi lovac iz druge, strane zemlje u kojoj takav propis ne važi. Pitanje je kako ćete pravilnikom, kako će ministar nadležan za turizam riješiti ovo pitanje zajedno sa ministrom policije kad je to pitanje riješeno zapravo zakonom. Prema tome, nije moguće rješavati neka pitanja a da se ne uđe u jedno vrlo ozbiljno analiziranje i rješavanje. Dalje, je dosta interesantno da kažnjavanje po kojoj se zabranjuje pružanje usluga u turizmu u trajanju od 3 mjeseca do godine dana iz članka 66. ako se radi o ovim svim prekršajima iz članka 61. do 64. E sad poštovane kolege, vi ako uzmete sve ove prekršaje onda ćete ipak uočit da ima i nekih koji se odnose na čisto zadovoljavanje u formalno pravnih obaveza, ne materijalno pravnih obaveza vezano za pružanje kvalitete i načina pružanja usluga. Nema nikakvog smisla zbog toga čovjeku oduzeti pravo da radi i da pruža usluge. Njega treba eventualno novčano kazniti ali nikako ne bi se trebalo generalno preuzeti sve ove prekršaje iz članka 61., 62., 63. i 64. koji obuhvaćaju znate "x" točaka, ja ih nisam sve pobrojao ali ih je jako puno, u koji vezano za odgovornost da se zbog takvih odredaba oprostite može nekome uskratiti rad do godine dana, jel' a onda opet naravno poslije toga u stavku 2. stavljati iznimku od stavka 1. ovog članka zabrana pružanja usluga u turističkoj agenciji koja ima više poslovnih prostora izriče se zabrana pružanja usluga samo u poslovnom prostoru odnosno poslovnici u kojoj je prekršaj izvršen. I kako to sad to možete znat kad poslovnica nije pravna osoba. Prema tome, moramo mislim precizirati stvari do kraja da bi došli do određenih rješenja. Onda naravno jako je dobro i sukladno je direktivama Europske unije da se uvode paket aranžmani. Međutim dosta je interesantno pitanje koje se rješava u članku 5. gdje se govori da izlet obuhvaća putovanje u trajanju do 24 sata i ne uključuje noćenje. A onda u paket aranžmanima kada to rade športski, školski klubovi, savezi, sindikati, udruge, umirovljenici e sad izlet isključivo za svoj članove može trajati 2 dana uključujući jedno noćenje, znate. Onda ipak to nije tako. Treba precizirati da izlet jedan, drugi treba zapravo sve drugačije riješiti jer ova … [[Govornik se ne razumije.]] je neka opća odredba koja prethodi svim ovim provedbenim odredbama dalje. Zatim tu je pitanje odnosa na putovanja koja organizira amaterski sportski klubovi i savezi radi odlaska na pripreme i natjecanja ne primjenjuju se odredbe ovog zakona. To nije točno. Amaterski športski klubovi su pravne osobe koje su registrirane po Zakonu o udrugama kao podzakon o udrugama mogu se registrirati i za pružanje turističkih usluga. Ako su za to registrirani onda bi se moralo i za njih primjenjivati odredbe ovog zakona ali to je opet ona iznimka koja se posebice mora razriješiti i da to trebaju dobiti dakako ono odobrenje tog voditelja turističke agencije koju bi trebalo propisati ministarstvo. Hvala vam lijepa, ispričavam se kolegama što sam malo produžio.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Rade Ivas. Izvolite!
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici! Pred nama je Prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu koji bi trebao zamijeniti Zakon o turističkim djelatnostima a kojeg je Sabor donio još '96. godine. Iako ovaj Zakon o turističkim djelatnostima nije bitnije promijenjen zakonodavac je odlučio, predlagač se odlučio na izradu novog prijedloga zakona uvažavajući obim nužnih izmjena koji bi sigurno da se odlučio na izmjene izazvao određene nejasnoće u propisima i zasigurno bi prouzrokovao teškoće u primjeni takvog zakona od strane pravnih, fizičkih osoba kako domaćih tako i stranih. Isto tako važeći zakon nije u potpunosti usklađen sa pravnim stečevinama Europske unije a neusklađenost se odnosi na zapreku glede slobodnog pružanja prekograničnih usluga i to u dijelu koji se tiče pružanja usluga fizičkih osoba. Tako prema prijedlogu zakona hrvatsko državljanstvo više neće biti uvjet za obavljanje određenih turističkih djelatnosti pa će se primjerice u Hrvatskoj posao turističkog vodiča moći obavljati i stranci. To je jedna od bitnih novina koja donosi Prijedlog zakona o pružanju turističkih usluga. No ja bih se ovdje priklonio prijedlogu Kluba zastupnika HDZ-a koji kažu da bi ovdje ipak trebalo propisati da se turističkim djelatnostima uz hrvatsko državljanstvo mogu obavljati i državljani i država Europske unije. Znači, da postoji jedno ograničenje. Zakonom se detaljno regulira pružanje turističkih usluga od rada turističkih agencija pa do iznajmljivanja plovila. Za poslovanje turističke agencije uvode se niz novina za rad s kojim će se oni morati uskladiti u roku od godine dana od dana stupanja na snagu. Jedna od značajnih novina je i znatna financijska obveza koju agencija mora osigurati. Naime, agencija se obavezuje da kako organizator putovanja za svaki paket aranžmana osigura jamčevinu bilo kod banke ili kod osiguravajućeg društva radi naknade štete putnicima. Smatram da ova odredba štiti ne samo korisnike usluga nego i samu agenciju. No jedan od ključnih novosti u prijedlogu ovog zakona je uvođenje u zakon do sada nereguliranih usluga kao što je npr. pružanje športsko rekreativnih ili avanturističkih aktivnosti, skijanje, ronjenje, jedrenje, jahanje, splavarenje itd., a čija je ponuda u značajnom porastu zbog sve većeg interesa samih turista. Kakva su djelovanja u provođenju ovim programima može dovesti do određenih rizičnih situacija za zdravlje i život korisnika. Smatram da je potrebno da intervenira država i da to regulira ovim zakonom i da se propiše tko ovaj program odnosno stručna sprema za one koje provode ovaj program. Sigurno da ovo ima za cilj da se smanji taj rizik povrede ili nesreće koji se može dogoditi kod ovih usluga. Dobro je što se ovim zakonom regulira i pitanje pružanja pojedinih turističkih usluga od strane udruga, škola, odgojno-obrazovnih ustanova. No, smatram da bi ovdje trebalo dodati i obavezati da bi smanjili nelegalnu konkurenciju sa agencijama da su i ove ustanove obavezne objavljivati svoje uvjete, sadržaje i cijene i njih se pridržavati, svih usluga. Isto tako da su i one dužne izdati korisniku usluga račun, putnu kartu i slično. U nacrtu prijedloga zakona definiraju se i zakonske mogućnosti, ali i obaveze brodara. Naime do sada u praksi bilo je nekih nejasnoća glede mjesta sklapanja ugovora o putovanju koje organizira brodar, a koje se tumačilo kao isključivo dozvoljeno na plovnom objektu ili putem turističke agencije. Prijedlogom zakona želi se jednim jasnijim izričajem omogućiti prodaju od strane brodova i neposredno samo mjesto prijevoza. Dobro je što se i u članku 7. stavku 3. zabranjuje da brodari, da tzv. "bukeri" vrše prodaju van mjesta ili u blizini samog plovnog objekta i ne bih se složio sa gospodinom Markovom koji je kazao da bi trebalo omogućiti da bukeri prodaju i na drugim mjestima. Naime svjesni smo činjenice i svih problema koji nastaju za vrijeme ljeta kad ti prodavatelji izleta, bukeri, po plažama turističkim restoranima prodaju i konkuriraju jedni drugim i mislim da je dobro da se to onemogući pa bi možda bilo potrebno još propisati i veće kazne za nepridržavanje tih uvjeta. Dobro je također što se u članku 49. opisuju mogućnosti da se određene poljoprivredne ili slične aktivnosti, a koje su u običajenom seljačkom gospodarstvu i obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu mogu provoditi kao posebni oblik turističke ponude pa je u zakonu spominje se kao branje plodova, berba voća, iznajmljivanje konja i sl. Prijedlogom zakona propisan je i broj koji se u isto, broj gostiju kojima se u isto vrijeme može pružiti usluga pa kaže 50. Da li je to baš najoptimalniji broj, da li bi možda neka druga jedinica trebala biti npr. znamo da se gosti dovoze autobusom, možda bi kao autobus bila jedna jedinica jer imamo autobus od 30, 50, 60 mjesta, možda bi to bilo dobro razmisliti o tome. I dalje zakonom se predlaže, a sukladno planu mjera za suzbijanje sive ekonomije i nacionalnog programa zaštite potrošača, veće novčane kazne za prekršitelje koji nelegalno pružaju usluge i u tom smislu i daju veće ovlasti gospodarskom inspektoratu što je dobro. Dobro je i mislim da je dobro što se ovim prijedlogom zakona nastoji riješiti uvođenje upisnika u turističke agencije i vodičima na razini ministarstva što se povećava odgovornost organizatora putovanja, uvođenje obavezno osiguranje od odgovornosti. I s obzirom da se novim zakonom nastoji postići potpuna usklađenost s pravnim stečevinama Europske unije, uklonit će se zapreka u slobodi pružanja prekograničnih usluga i to u dijelu koji se tiče usluga u turizmu koji pružaju fizičke osobe i građane. Sve u svemu smatram da je ovaj prijedlog zakona dobar i da će on vjerojatno nakon ove rasprave … i dati primjedbe i da će predlagač sve te primjedbe proučiti, da će eventualno izvršiti dopune i da ćemo onda u drugom čitanju vjerojatno dobiti još kvalitetniji i bolji zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo replike. Prvo gospodin Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani kolega doista mi nije jasno zbog čega bi trebalo onemogućiti brodarima da nude svoju ponudu bilo gdje osim ispred broda. Ako netko ima recimo ured u gradu i želi u tom svom uredu kao brodar prodavati izlete, ne vidim razloga da to čini, umjesto da kao što ovdje zakonom predlaže, to čini isključivo ispred broda. E pa ljudi moji borimo se za tržišno gospodarstvo i normalno je da to podrazumijeva jednu solidnu konkurenciju. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Ivas.
Pa ja se sa gospodinom Tadićem djelomično slažem, ali ja kada sam govori o ovom problemu onda sam govorio o bukerima koji u ime tih brodara lutaju po plažama, po restoranima i prodavaju te izlete. O njima sam govorio. Te bukere treba jednostavno zabraniti, jer oni stvaraju nered, svađu, pa ima i tuča na plažama. U tom smislu sam smatrao da treba onemogućiti bukere.
Replika, gospodin Zdenko Antešić. Izvolite.
Pa moja replika uglavnom odnosi se na istu problematiku. Naime nautički i čarter turizam je naša posebnost i zapravo onemogućavanjem bukera se i prebacivanjem isključivo usluga na agencije, stvara se, zapravo potiče se jedna vrsta monopola. Vi ste u svom navodu spomenuli bukere koji stvaraju nered po plažama, ulicama itd. itd. Mi možemo vulgarizirati stvari do beskonačnosti, međutim to pitanje treba riješiti da li nekom uredbom, da li načinom ponašanja, da li načinom poslovanja. Ali u svakom slučaju ograničavanjem, odnosno sprječavanjem bukerskog načina prodaja kapaciteta u recimo čarterskom ili u ovom dijelu nautičkog turizma je ograničavanje poduzetništva i mislim da to pitanje se ne smije na takav način postaviti.
Hvala. Odgovor gospodin Ivas. Izvolite.
Dobro, radi se o istom problemu i očito mi nismo, nemamo isto mišljenje. Ja govorim iz jednog iskustva, mjesto, iz mjesta odakle polazim turističkog mjesta gdje je taj problem uočen, gdje mi imamo probleme jednostavno jedinica lokalne samouprave koja je ovlaštena da izdaje dozvole gdje će oni moći raditi to jednostavno izaziva te probleme, sukobe i smatram da bi upravo tim, zapravo da bi taj problem riješili. Ne ulazeći u taj problem da ćemo s tim ograničiti slobodu jel'.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče, gospodine pomoćniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Često puta ostanemo zatečeni, podatke primamo sa nevjericom pa i sumnjom, da neke zemlje ostvaruju osjetno veći prihod od turizma od Hrvatske uz komentar, pa oni ni mora nemaju. To je točno. I da nemaju mora, da ostvaruju veći promet ljeti, a ne zimi, a očekivali bi obratno jer važe za skijaška odredišta, neki su samo neznatno veći od Hrvatske i još puno toga što se površnim pogledom baš i ne čini nekom osjetnom prednošću, ali oni jednostavno jesu u prednosti. Moraju se stoga učiniti određeni napori da se razina turističkih usluga tih i takovih zemalja dostigne. Ovaj prijedlog zakona daje zakonski okvir za to, ali i nalaže od veće profesionalnosti i podizanja kvalitete u pružanju usluga, smanjenje sive ekonomije i rada na crno već opće poznate tamne strane hrvatskog gospodarstva, smanjenje što onda omogućava povećanje državnog proračuna uvodi daljnji razvoj posebnih oblika turističkih ponuda. Zadržao bih se posebno upravo na ovome dakle turističke usluge u posebnim oblicima turističke ponude i to iz perspektive kontinentalnog turizma ili samo nekih njegovih dijelova. Evidentno je da je turistička ponuda u sjevero-istočnim dijelovima Republike Hrvatske relativno slaba unatoč i to je evidentno velikim mogućnostima. Postoji mora se priznati nekoliko stožernih mjesta, destinacija na tome prostoru, međutim to je daleko od onoga što se može pružiti odnosno ponuditi. Ne može sve završavati, a uglavnom završava sa đakovačkom ergelom i Kopačkim ritom. Mislim da je primjer nautičkog turizma znakovit ako je to uopće dobar izraz za rijeku, tu se malo ograđujem jer se radi o rijeci Dunav. Pred rat u osamdesetim godinama bilo je vidljivo da se broj brodica koje su se spuštale Dunavom iz Njemačke i Austrije pa i Mađarske stalno povećava. Povećavao se iz godine u godinu. Ali šta se događalo? Ta plovila uopće nisu pristajali recimo u Vukovaru, uz Ilok jedinom gradu na hrvatskom dijelu Dunava jer propisi ondašnji to jednostavno nisu dozvoljavali. I brodice su prolazile, naravno prolazili su i novci. Drugi primjer. Intenzivan je bio promet turističkih brodova opet njemačkih i austrijskih agencija i opet su samo prolazili bez pristajanja. Jednom jedinom prilikom je iz posebnih okolnosti jedan brod pristao. To su brodovi, vjerojatno ste vidjeli i može se tu i tamo vidjeti na televiziji, kapaciteta 150 do 200 putnika. Rat je to prekinuo pa je opet počelo krajem devedesetih godina, pa je onda došlo do napada NATO-a na Srbiju, rušenja mostova i opet je stalo. No, na sreću nije taj prekid dugo trajao i promet turističkih brodova na Dunavu je osjetno porastao i stalno raste. Međutim, sada oni pristaju i u Republici Hrvatskoj. Uređeni su putnički pristani u Vukovaru, u Iloku, za Osijek čak mislim da je i prije bio uređen iako je problem dosta često plovnost Drave zbog niskog vodostaja. Samo jedan podatak, u ovoj godini je zabilježeno 187 do sada pristajanja tih putničkih brodova, no mi smo se i dalje nastavili olako odnositi prema pruženim i ponuđenim mogućnostima. Agent organizatora tih putovanja ili brodara traži sigurnu opskrbu tih brodova određenim artiklima, ne malu količinu, ne za male novce, jamči minimalno tri puta tjedno da će se to događati i to kroz četiri ili pet mjeseci. On nije tražio ni kavijar ni šampanjac nego obične artikle, mineralnu vodu, vino, ubruse, toaletne papire, povrće, voće, dakle ništa posebno. Itekako se pomučio dok je našao tvrtku koja je pristala na taj aranžman kojoj se to zamislite isplatilo. Odgovori su uglavnom bili ne isplati se. Ovo je samo jedan od primjera mogućnosti ponuda na tim prostorima a više je nego sigurno da su mogućnosti daleko veće, športski ribolov na slatkim vodama, seoski turizam uključujući i branje plodina, ubiranje ljetine, berbe voća i povrća, pa moguće čak i te svinjokolje, danas se stalno spominju, naglašeno lovni turizam, vinske ceste pa sve do nekog brojenja ptica ili tome slično. Jedino kolega Dorić, nije sada ovdje, on je spomenuo da smo oslobođeni alergena. Ograđujem se od toga bar za onaj dio Hrvatske jer sa ambrozijom obilujemo pa onda se na to previše ne smijemo oslanjati. A da bi sve to funkcioniralo potrebit je i zakonski okvir, pravila igre što ovaj prijedlog zakona usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije i omogućava. Naravno da su do drugog čitanja moguće i poželjne dopune ili korekcije. Hvala.
Hvala lijepa. Zastupnica Vesna Škare-Ožbolt. Nije tu. Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče! Naime, ja se baš ne razumijem previše u ovaj turizam i u akte koji se odnose na turizam, no međutim imam osjećaj da nam je u ovom zakonu nešto promaklo odnosno voljela bih kad bi moja diskusija možda bila i poticaj da se neke stvari koje mi se čini da fale u zakonu uvedu. Naime, ovim zakonom je omogućeno organiziranje putovanja udrugama za njihove članove kao i obrazovnim institucijama itd., onda se kaže da je to po posebnim uvjetima. E sada, ti posebni uvjeti su izdefinirani u članku 6. ako ja dobro čitam ovo što je tu nama predloženo od strane Vladi i onda ti posebni uvjeti kažu da ta putovanja mogu biti u trajanju do dva dana uključivo najviše jedno noćenje, da se to može raditi samo povremeno i bez svrha stjecanja dobiti te da se promidžba ne može vršiti putem sredstava javnog priopćavanja. Ja bih voljela cijeli ovaj članak i udruge kontekstualizirati u smislu dvije najveće udruge mladih i za mlade u Hrvatskoj a čini mi se u svijetu i u Europi, radi se o hostelskom savezu odnosno Svjetskoj hostelskoj federaciji i o izviđačima. I jedni i drugi su nevladina udruga koja se radi na neprofitnoj osnovi koja onda po ovom smislu može raditi isključivo po ovim vašim uvjetima. I jedna i druga udruga koje su ne europska nego svjetski priznata udruženja posebno za omladinski turizam to radi isključivo samo jedino za svoje članove i isključivo samo jedino u svojim objektima. Te organizacije se nikako ne mogu uklopiti u ovo vaše odredbe obzirom da oni rade jer im je to nikako primarna djelatnost koja je sada dosta i trend i mogu reći u Europi, to je pitanje mobilnosti mladih, kulturne razmjene itd. gdje oni naprosto ne mogu raditi sa jednim noćenjem kad po nekakvoj definiciji rade više noćenja, kad se oni i oglašavaju u medijima itd. Bilo je problema jer njihovo djelovanje nije usklađeno ni prema Zakonu o ugostiteljsko-turističkoj djelatnosti obzirom da oni kao neprofitne udruge ne smiju raditi ugostiteljsko-turističku djelatnost, to je problem koji se čini mi se nekako nas troje razgovarali prije tri ili četiri godine, no međutim taj problem još uvijek ni na koji način nije riješen i mislim da na neki način u Hrvatskoj ako smijem iskoristiti ovu priliku, na neki način omalovažavamo vrijednost tog cijelog omladinskog turizma. Mene dosta sramota zapravo reći da u Hrvatskoj imamo svega nekoliko hostela koji su u vrlo lošem stanju a da zapravo je to vrlo popularan način putovanja i u Europi i svugdje da ti mladi turisti koji dolaze u Hrvatsku kad bi im dali priliku da dođu hostele ili ovako nekakve smještajne objekte koji su prilagođeni mladima bi naravno onda ostali i kao, vraćali bi se nazad i kao gosti kad izađu iz te kategorije mladih, kad postanu stariji. A mi iz godine u godinu bez obzira na to sve skupa smo jedno dosta zatvoreno tržište baš prema toj grupaciji mlađih turista odnosno cijelog tog omladinskog turizma koji se primarno dešava prema hostelskog i ferijalnog saveza. Pa bi onda na neki način da li da se naprave neki izuzeci za te dvije udruge jer nije običaj da se rade izuzeci za jednu ili dvije udruge. Ja moram priznati, nisam razgovarala ni sa jednima ni sa drugima nego mi je to naprosto palo na pamet danas čitajući ovaj prijedlog zakona. Ali možda da se negdje iskonzultirate s njima jer se zaista radi o najvećim udrugama mladih i za mlade i u Hrvatskoj i u Europi, i u svijetu i bilo bi glupo da mi našim odredbama zakona ograničavamo takvo djelovanje. Jer daleko od toga, ne da ne bi smjeli ograničavati nego bi zapravo trebali donositi propise koji bi upravo i promovirali takav način turizma. Evo, toliko što sam ja imala reći zapravo o ovom prijedlogu zakona. Molila bi da se to nekako uključi u ovaj zakon kad će se donositi drugo čitanje odnosno da napravimo, negdje planirate, ja slušam o tim izmjenama Zakona o ugostiteljsko-turističkoj djelatnosti već godinama pa nikako da te izmjene dobijemo koje se odnose da oni legalno mogu raditi u ugostiteljsko-turističku djelatnost, izviđači u svojim kampovima i ovi hosteleri u svojim omladinskim hostelima jer mislim stvarno nema smisla. Drugo je pitanje uz to koje ne znam gdje spada i u koji zakon sad se pojavilo upravo zbog toga što u okviru … [[Govornik se ne razumije.]] asocijacije hostela ima vrlo malo objekata i nije regulativom to sve skupa popraćeno da privatne osobe razno razne otvaraju hostele i to se dešava po vrlo čudesnim kategorizacijama, vrlo čudesno se oni nekako ubacuju u asocijacije ili ne ubacuju. Dakle, možda je ovo kao poticaj da se jedno krajnje nesređeno segment zapravo samog tržišta razriješi koje je nama izuzetno važno. Mislim da nam je važno privući mlade turiste, to svi koriste osim naravno Hrvatske, to nam je velim dosta loše. Kažem, s druge strane, dosta sredstava se za te namjene može potegnuti iz europskih fondova obzirom da … [[Govornik se ne razumije.]] program Europske komisije kao jednu od tri čini mi se prioritetne aktivnosti ima mobilnost mladih koji upravo se odnose na sve ovo o čemu sam danas pričala. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo još šest zastupnika i zastupnica, pa evo zaključujem večerašnju raspravu. Sutra u 9,30 započinje gospodin Božidar Pankretić, potom gospodin Anton Peruško i tako redom.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom, Prijedlogom zakona o pružanju usluga u turizmu. Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Antun Peruško. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodo iz Ministarstva. Već govoreći u ime Kluba SDP-a kolega Antešić je ukazao na neke ciljeve koje se želi postići donošenjem ovog zakona. Ima ih više. Ne želim vjerovati da je isključivi i jedini cilj omogućavanje obavljanja djelatnosti stranim državljanima i o tome je već u ovoj sabornici bilo dosta riječi. Mislim da se ovim zakonom žele polučiti i neki pozitivni efekti. Primjerice uplaćivanje jamstva za aranžmane i odšteta u slučaju neizvršavanja aranžamana što je svakako pozitivno. Zatim posebno se govori o tzv. «fish» piknicima o čemu ću nešto i posebno reći, a govorili su o tome već i kolege ispred mene, kolega Tadić i ostali kolege. Iznijet ću također svoj stav i iako je predlagač dobio opširno očitovanje i stav Udruge hrvatskih brodara. Dalje što se želi postići ovim zakonom je stavljanje tzv. pustolovnih sportova pod nadzor što je po meni dobro i kaznene sankcije u smislu povećanja kazni za prekršaje odredbi zakona. Što se tiče otvaranja mogućnosti obavljanja djelatnosti i stranim državljanima koje su do sad neke usluge mogli obavljati sami državljani očigledno da ovaj zakon ne može zadržati postojeće odredbe i toga smo svi polako svjesni međutim u tom sustavu liberalizacije valja učiniti ono što nam mogućnosti dozvoljavaju u smislu da strani državljani mogu obavljati te djelatnosti u Hrvatskoj. Pa bilo je ovdje govora i o poznavanju hrvatskog jezika a pitanje je i oko pravilnika oko dobivanja, sticanja i održavanja tečaja za stjecanje dozvole koje u nekim zemljama Europe po saznanjima do kojih sam došao kontaktirajući turističke djelatnike ti tečajevi kod nas traju 80-tak sati, a ima nekih zemalja u Europi kod kojih tečajevi traju i po 600 sati. Mislim da će na temelju ponude i potražnje valjati intervenirati i u pravilnike i regulirati tu materiju. Nekoliko konkretnih mojih primjedbi i prijedloga obzirom da se radi o prvom čitanju. Bilo ih je već u ovoj sabornici dosta iznešeno pa bih ja vezano za članak 3., stavak 2. ovog zakona na kraju dodao «te ustanove u kulturi i sportske udruge». O tome je govorila i kolegica Marija Lugarić jučer. Ispuštena je mogućnost pružanja tih usluga za dva saveza, Savez izviđača i Hostelski savez i dala je obrazloženje a ja bih posebno, ne bih to ponavljao jer je već, predstavnici Ministarstva su te primjedbe čuli, ali bih posebno dodao sportska društva u članku 3., stavku 2. i analogno tome odgovarajuću promjenu u članku 6. Jer je nemoguće da sportske udruge ukoliko želimo održati sport da im se dozvoljava samo dva dana i jedno noćenje. To je za redovna natjecanja moguće i dostatno obzirom na veličinu Hrvatske. Međutim što je sa turnirskim načinom natjecanja i tome slično? Mislim da bi tu mogućnost trebalo svakako ugraditi u zakon i očekujem da to predlagač ugradi do drugog čitanja jer se radi poglavito o amaterskim sportskim udrugama. Kod donošenja Zakona o sportu bilo je dosta povike na odredbe na koje je na neki način oko 700 milijuna kuna, je ne bih rekao oprošteno profesionalnim klubovima. Vjerujem da kod pretvorbe tih profesionalnih klubova u dionička društva da ovih 700 milijuna pučkim riječnikom rečeno ne mogu ispariti ali profesionalni klubovi su u ovom trenutku dobili određenu sigurnost za razliku od amaterskih jer smo donošenjem Zakona o sportu donijeli i odredbu o zakonu po kojem se dugovi amaterskih sportskih klubova prema državnom proračunu zamrzavaju na rok od 5 godina međutim u praksi to izgleda sasvim drukčije. Imamo konkretnih primjera gdje se blokiraju žiro-računi amaterskih sportskih udruga zbog duga državnom proračunu kao što je to primjerice za Klub Jedinstvo, Omladinac iz općine Sveta Nedjelja u Istri gdje im je zbog 400 tisuća kuna duga prema državnom proračunu blokiran žiro račun i ne mogu taj problem riješiti za razliku od profesionalnih udruga, klubova koji mogu da tako kažem mirno spavati. U definiciji članka 5., stavka 1., alineja 5. odredba je preširoko određena kako s obzirom na važeće zakone tako i s obzirom na opću praksu. Predlagač zacijelo nije imao namjeru onemogućiti turiste da sami s nekakvim … [[Govornik se ne razumije.]] u ruci razgledavaju lokalitete. Takva je mogućnost dana turistima i u najpoznatijim svjetskim muzejima. Lako je moguće da će netko citiranu odredbu upravo tako shvatiti i pokušati je primjenjivati pozivajući se na odredbe zakona pa bi do drugog čitanja valjalo vidjeti koliko ta odredba daje mogućnost onoga što je uobičajeno u svjetskoj praksi. Iako sam potpuno suglasan sa odredbom u zakonu gdje se određeni lokaliteti trebaju štititi isključivo za domaće turističke vodiće jer je takva praksa i u Europi i u Španjolskoj i Francuskoj a prema nekim saznanjima u Italiji ima oko dvije i pol tisuće takovih lokaliteta koje se štite isključivo za domaće vodiče. Kod pružanja usluga nautičkog turizma ja mislim da ograničenja mogu biti jedino isključivo iz razloga sigurnosti plovidbe, a ne onemogućiti neke djelatnosti gdje treba da do izražaja dođe inicijativa i poslovnost naših ljudi. Ne vidim razloga da pojedinac kao fizička osoba ne bi mogao obavljati djelatnost iznajmljivanja pedalina, sandolina i ostalih rekvizita za more osim dakako skijanja na vodi. Vidim da se vrijeme približava pa ću morati skratiti, ali što se tiče primjedbe brodara oko mogućnosti da bukeri obavljaju djelatnost ja sam svjestan te činjenice o kojoj je govorio i kolega Ivas, dolazi iz takvog područja ali i ja iz svoje trideset godišnje prakse znam da su to negativni učinci povlačenja turista za ruku po plažama itd. Međutim, ne treba kada se ne vidi rješenje jednog takvog problema ne treba ga rješavati na način zabrane. Mislim da postoje modaliteti na koji način se to može omogućiti. Kolega Tonči Tadić je govorio zašto neki brodar koji ima svoj ured negdje u gradu ne bi mogao obavljati tu, a ja još to i proširujem. Te ponude na neke lokalitete ne bi nikad ni došle da nema tih bukera. Dakako, ne znači da to na jednom lokalitetu na primjer Rivijere kod Poreča u općini Tar gdje dnevno boravi po petnaestak tisuća ljudi da ne bi buker mogao na nekakvom štandu nuditi te usluge i na taj način eliminirati one negativne učinke koji su zaista doživjeli prilikom rada tih bukera. Međutim, pozitivni efekti su puno veći i ne treba ići na zabrane, nego treba naći način kako da se to uskladi sa jednim … [[Govornik se ne razumije.]] ponašanjem. I što se tiče posljednjeg, obzirom da vrijeme ističe, Hrvatska županijska Gospodarska komora je također iz Pule vezano za članak 49. dostavila određene primjedbe vezano za turističke usluge seljačkih gospodarstava. Tako proširena sada je zadržana u citiranoj odredbi prijedloga, a ono što nije prihvaćeno je prerada plodina i voća, povrća, branje je predviđeno ali nije predviđena prerada kao što je prerada plodina, voća i povrća, soljenje ribe. Zatim, branje, sušenje i prerada gljiva … …/Predsjednik: Molim vas zaključite!/… … samoniklog i ljekovitog bilja, te pčelarenje i ribarenje i bilo bi dobro da do drugog čitanja predlagač razmisli o ovom prijedlogu pa da se i ta djelatnost prerade plodina … [[Govornik se ne razumije.]] odgovarajuću odredbu zakona. Vrijeme ističe. Hvala lijepa.
Hvala. Replika. Poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani kolega Peruško govori ovdje o tome kako moramo liberalizirati naše tržište i kako je to eto jedna od činjenica, jedan od trendova s kojim se na ovaj ili onaj način moramo pomiriti. To tržište je uvjetno liberalizirano u ostalim turističkim zemljama i strašno me interesira na koji način to recimo funkcionira u jednoj Grčkoj. Na koji način netko sa strane može doći kao vodič u Grčku? Na koji način netko sa strane može doći recimo kao brodar i obavljati usluge izletničkog turizma u Grčkoj? Gotovo je nemoguće naravno nominalno je sve liberalizirano, ali praktično su prepreke takve da se u to nitko ne upušta. Dakle, svi europski procesi liberalizacije se zapravo temelje na dva mehanizma. Jedno je da nema diskriminacije za koju te netko može prozvati, ali je zapravo sve napravljeno tako da paše najviše tvojima i s druge strane štiti javni interes. Nigdje u ovom zakonu, a o tomu ću poslije govoriti nije recimo predložena ona razina zaštite nacionalnog ponosa koju recimo Talijani imaju da samo Talijan može biti vodič na nekoliko lokaliteta. To se slično vidi za Grčku, slično vidi za SAD, slično vidi za Japan, za bilo koju drugu zemlju. Tamo gdje se radi o nacionalnom ponosu, o nacionalnoj baštini vodič može biti samo domaći čovjek ma koliko netko bio iz srodne zemlje ili visoko obrazovan. O tome dakle treba voditi računa, ali o tome više kad budem raspravljao.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Antun Peruško.
Hvala lijepa. Pa kolega Tadić otprilike isto je i moje razmišljanje i stav kojega sam iznio. Kontrolni mehanizmi moraju biti upravo ti, pa sam među ostalim kao primjer govorio i o mogućnosti promjene pravilnika o stjecanju znanja, uskladiti ga i te kontrolne mehanizme ugraditi u mjeri u kojoj je to moguće ne bježeći od realnosti življenja u današnjem svijetu i u današnjoj Europi. Također se slažem potpuno s vama za određene lokalitete. Rekao sam među ostalom u svojoj raspravi da i u Italiji ima oko 2 i pol tisuće takvih lokaliteta koji su za turističke vodiče namijenjeni isključivo za državljane Italije, odnosno u ovom konkretnom slučaju treba ih i valja ih zaštititi i omogućiti da na tim lokalitetima i nacionalnog ponosa i drugim značajnim lokalitetima u našoj zemlji da se omogući obavljanje posla vodiča isključivo za hrvatske državljane. Hvala.
Poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Ministarstva turizma. Čitajući uvod u ovaj zakon najviše me je začudila, da ne kažem nasmijala teza da će se sa ovim zakonom dovesti do smanjenja sive ekonomije i rada na crno. Dakle, na žalost upravo je turizam sa vrlo specifičnim shvaćanjem odredbi Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju pokazao svo naličje te priče. O čemu se dakle radi? Hrvatska dakle kao što smo već čuli, kao što se proklamira od strane hrvatske Vlade mora liberalizirati svoje tržište usluga u turizmu, pa je jedna od posljedica toga i ovakav zakon koji je pred nama. Naravno, kaže se da postojeći zakon koji ovo regulira nije u potpunosti usklađen sa pravnom stečevinom Europske unije. U avisu Europske komisije spominje se također to da tržište usluga nismo u dobroj mjeri liberalizirali itd. itd. No, pitanje je da li su doista to svoje tržište usluga i inače i u turizmu liberalizirali i oni drugi koji su nam konkurenti na Mediteranu. Dakle, Talijani, Grci, Španjolci, Maltežani itd. Kod svih tih liberalizacija uvijek se vodi računa o zaštiti vlastitog poduzetnika, odnosno domaćeg davatelja usluga i najčešće su pravila koja reguliraju to područje takva da su ista za sve. Samo je u tome poanta – da su ista za sve. Ali su napravljena tako da zadovoljavaju upravo prosjek domaćeg ponuđača. Pa se onda tu stranac teško može inkorporirati. I s druge strane uvijek u svim sporazumima, pa tako i u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju koji je za sada jedini važeći ugovor između Hrvatske i Europske unije kojeg moramo poštivati u njemu također stoji zaštita javnog interesa u svim poglavljima, pa i u poglavlju slobodnog pružanja usluga. Ali tamo stoji još nešto. Stoji da je Hrvatska dužna obaviti brzu liberalizaciju usluga u roku od 4 godine. Dakle nitko ne govori da to moramo napraviti ove godine niti iduće nego to moramo napraviti do 2009. I zato je doista nejasno zašto su rokovi za primjenu ovog zakona ovoliko žurni i ovoliko brzi jer istodobno ne vidimo sa europske strane pristup koji bi omogućio primjerice našem brodaru da pruža usluge izleta u Italiji ili Grčkoj. Naravno da to možemo samo sanjati. I da je to taj čas nemoguće, a čak i kad bi nominalno bilo moguće sa nekim europskim propisom ili sporazumom da bi se zapravo to iskompliciralo s nekim lokalnim provedbenim mjerama. Što želim reći pod time da se radi o dvojbenoj borbi za suzbijanje crnog tržišta? Radi se o tome što je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju ostavio mogućnost da u Hrvatsku dođu manageri na kratki rok, dakle rukovodeće osoblje na kratki rok i to se tolerira i za to nisu potrebne posebne radne dozvole. Međutim, to se izrodilo u jednu doista karikaturalnu situaciju u kojoj u Hrvatskoj godišnje prema procjenama boravi oko 3 tisuće 700 tzv. stručnjaka nužnih za sezonu. Dakle managera jela i pića zapravo je šef kuhinje. Manager za prijem gostiju zapravo je šef recepcije. I tako ima čitav niza managera. Za sad još nema managera za čišćenje cipela i za privezivanje čamaca, ali doći ćemo i do toga. Dakle, mi zaista puzeći i pristajući na sve odredbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju čitajući ih na način kako odgovara onima koji ih žele kršiti činimo to da otvaramo hrvatsko tržište potpuno nepotrebno za ovakve manipulacije. I sad kad se zbroji 600 onih koji su u Hrvatskoj uz radnu dozvolu. 3 tisuće 700 i oni koji su u Hrvatskoj na tzv. posebnoj dozvoli za koju je dovoljno samo dopuštenje MUP-a, a ne i Ministarstva turizma i još desetak tisuća onih koji rade na crno u turizmu preko sezone. Bližimo se cifri od 15 tisuća sezonskih radnika u turizmu. Dakle stvar nije nimalo bezazlena. Drugo, još je manje bezazleno to što se najčešće kada je riječ o liberalizaciji usluga u svim dosadašnjim primjerima zemalja koje su ušle u Uniju govori o migraciji oko 2% stanovništva u rubna područja. Problem je kod nas u tome da se cijeli naš turizam koncentrirao na rubno područje Jadranskog mora i što nije svejedno tko će mi davati usluge u tom rubnom području gdje Hrvatska čini glavninu svog prihoda od turizma i gdje većina stanovništva doista živi od toga. Dakle, nije svejedno tko će ući u tržište usluga na Jadrana svih mogućih izvanpansionskih usluga, od iznajmljivanja pedalina do iznajmljivanja nekakvih glisera za adrenalinske sportove, od turističkih vodiča do brodara. I da ne nabrajam sve ostale usluge. Dakle, to za Hrvatsku nikako ne može biti svejedno i zato je u ovom zakonu nužno ugraditi mjere žitljive ili nevidljive koje će osiguravati prednost domaćih davatelja usluga jer smo inače mogu to slobodno reći sa liberalizacijom kako je ovdje zamišljena uništili domaće tržište usluga u izvanpansionskim uslugama u turizmu. Naravno ima tu i dobrih strana ovog zakona. Na koncu konca pokušava se regulirati tržište ovih adrenalinskih sportova, rekreativnog turizma i tom slično. Mada mi da budem iskren nije potpuno jasno što znače stručni ispiti u tome. Kako će netko položiti stručni ispit da je ekspert za bunggy jumping? Ili koje sve vrste adrenalinskog turizma možemo dopustiti? Je li to možda vaterpolo među morskim psima, jedna ekipa s plavim kapicama, a druga s bijelim, morski psi bez kapica. Mislim šalu na stranu, ali nije mi jasno na koji način će netko biti kvalificiran za neku novu vrstu adrenaliske zabave da mu se to dopusti. Naravno tu je opet pitanje osiguranja, kome on odgovara za to, tko plaća osiguranje, kakav je image za to mjesto ako se dopusti takav sport, a strada par turista, svjedoci smo uostalom toga da svake godine nam strada desetak ljudi od utapljanja radi toga što nemamo efikasno riješenu službu spašavanja na moru. Fali nam dobrovoljna obalna straža, odnosno služba spašavanja koju Talijani imaju. Dakle to sve skupa ulazi u jednu opću sliku sigurnosti i ponude našeg turizma koje naravno izlazi iz okvira iz ovog zakona. Ali da se vratimo na sam zakon. Dakle kada je riječ o reguliranju adrenalinskih sportova definitivno to treba učiniti i dobro je da se je u tom smjeru krenulo. Treba precizirati na koji način se postiže deklaracija o stručnosti za tu vrstu sporta. I jasno definirati tko je odgovoran i tko plaća osiguranja za turiste koji se s time bave i koji ipak na image mjesta ako dođe do nesreće. Također treba jasno deklarirati i to tko mogu biti vodiči. I sad dolazimo do najluđeg dijela. Ma može netko meni biti savršeno obrazovan što se tiče Hrvatske, može on proći čak i stručni ispit. Ali ova zemlja mora imati tu razinu ponosa da ne dopusti jednu doista bizarnu situaciju u kojoj će kroz par godina Crnogorci voditi američke turiste iz Kotora po Dubrovniku. Ili neki lik iz Pančeva mađarske turiste po Vukovaru. To u ni jednoj zemlji ne bi bilo dopustivo i nadam se da neće biti ni ovdje. Ali to znači da onda onaj dio koji govori o vodičima moramo daleko preciznije napisati. Uvjet je naravno za sve ove usluge koje se ovdje navode poznavanje hrvatskog jezika. Ja ne znam na kojem jeziku neko misli u Hrvatskoj raditi. Na engleskom? Talijanskom? Francuskom? On mora poznavati dobro hrvatski jezik i već je to prva barijera. A druga je barijera to da doista u Italiji na 2 tisuće 500 mjesta radi toga što rade u talijanskog baštini vodič može biti samo Talijan, nitko drugi. Prema tome vodič u Vukovaru i Dubrovniku dame i gospodo može biti samo Hrvat. Dakle tu zbora ne smije biti jer će … [[Govornik se ne razumije.]] dovesti u apsurdnu situaciju da mi Crnogorac po Dubrovniku kaže ovdje su nas napali, tu su nas potukli itd. To mi sebi ne smijemo dopustiti, to je potpuno jasno. Dakle, ni jedna zemlja ne dopušta pa ne moramo ni mi. Radi se naprosto o tome da se precizira koje su lokacije od posebnog interesa za baštini Republike Hrvatske i da se u njima može biti vodič samo pod posebnim uvjetima. U neke lokacije u škveru se čak ni ne može ući samo tako, a pogotovo da vas ne može voditi bilo tko. U bivšu carsku palaču u Kyotu možete ući tek nakon 15 dana i naravno da vas ne može voditi tamo Amerikanac nego isključivo predstavnik ministarstva. Dakle to su detalji o kojima treba voditi računa, dakle zakon ima dobru nakanu, ali je u nekim stvarima doista zabrazdio. Govorio sam jučer o brodarima. Dakle čemu te ljude ograničavati da prodaju svoje usluge samo ispred broda ako želimo doista razvijati konkurenciju u turizmu. Dakle ima čitav niz primjedbi, saslušajte ih molim vas i napišite kvalitetniji konačni prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Evo gospodine Tadiću upravo ste na kraju svog izlaganja u jednoj rečenici ono na što treba možda više u ovom zakonu obratiti pozornost, a to je upravo na usluge u nautičkom turizmu. Prema ovom prijedlogu zakona uvodi se obavezno posredovanje agencije kod prodaje, oglašavanja, ugovaranja tih kapaciteta izuzev u nekim malim slučajevima gdje se ipak dozvoljava direktno i smatram da u tom dijelu, upravo u tom dijelu treba promijeniti zakon, dakle jer ovakav način se, ovakvim načinom se zadire u poduzetničke slobode, dakle u poduzetničke slobode tog za nas izuzetno važnog segmenta turizma. Zašto ne bi na primjer brodari, odnosno brodarske kompanije koje su za to osposobljene i mogle same prodavati, oglašavati na sajmovima i usluge, svoje usluge, već za to treba posrednik, odnosno agencija. Pa u tom dijelu eto mislim da svakako treba malo više posvetiti pozornosti i uvažiti i primjedbe udruge hrvatskih brodara kojih ima vjerojatno i Vlada na stolu.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Još prije par mjeseci kada sam zajedno sa par kolega ovdje digao glas protiv pritiska na hrvatske brodare, odnosno kad smo tražili da se oslobode od plaćanja naknade za ceste i autoceste, govorili smo i o uvjetima njihovog poslovanja. Naravno neizostavni dio svake pomorske zemlje, a Hrvatska je pomorska zemlja, je i nautički turizam. On se s ovim pokušava dobro regulirati, međutim se doista slažem se s vama, zabrazdilo u ovaj dio kada se radi o brodarima. Zašto netko ako je brodar, ne bi mogao sam sebi izorganizirati svoju ponudu i izvan samog broda. Svesti ih samo na prostor ispred broda znači njihovo doslovce ubijanje. Netko dakle tko dođe u Split, nikada nije bio u Splitu, ne zna da se oni vezuju samo ispred željezničke stanice, a recimo nađe se oko crkve Sv. Frane ili na pazaru ili Dioklecijanovoj palači. Ako on tamo ne bude imao mogućnost da kupi ili da sazna da se oni tamo nalaze, taj je doista potpuno izvan mogućnosti da se ukrca na taj brod i da iskoristi te izletničke usluge. Dakle sa tim se ovdje doista otišlo predaleko. Smatramo da je bolje da se to regulira u skladu sa prijedlogom hrvatskih brodara, oni će o tome ovih dana imati također čitav niz svojih sastanaka, no podsjećam ovo je još uvijek zakon u prvom čitanju i vjerujem da kolege iz Ministarstva turizma pozorno prate što raspravljamo i da će konačna verzija biti ipak kvalitetnija. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, gospodo iz ministarstva. Ja bih vrlo kratko osvrnuo se, odnosno povukao jednu paralelu između prijedloga ovoga zakona i Zakona o ugostiteljstvu kojeg smo donijeli negdje sredinom ove godine ili drugoj polovici ove godine i čijim bitnim izmjenama zapravo se regulira liberalizacija kompletna, odnosno potpuna liberalizacija tržišta u toj djelatnosti. Naime, prema Zakonu o ugostiteljstvu strani državljani su u potpunosti izjednačeni kao građani, naglašavam kao građani u iznajmljivanju soba i apartmana u Hrvatskoj sa hrvatskim građanima. Isto to, dakle isto to dešava se prema prijedlogu ovoga zakona. Dakle strani državljanin kao građanin u potpunosti se izjednačava u obavljanju usluga u turizmu sa hrvatskim građaninom. Ne bih htio da me se proglasi ksenofobom, međutim htio bih upozoriti na neke posljedice koje bi ovako neoliberalni pristup mogao izazvati u hrvatskom turizmu. Što je moguće da se dogodi? Prvo, moguće je da se na takav način, da na takav način se dođe do naglog otkupljivanja atraktivnog zemljišta na našoj obali kada razni emisari torbarenjem kupuju ogromne količine kvadrata atraktivnog zemljišta da bi to poslije eventualno prodali i pretvorili u građevno zemljište podobno za izgradnju apartmana. Što će se time dogoditi? Dakle, na takav način potiče se indirektno, iako smo mi deklarativno protiv, ali potiče se apartmanizacija i rasprodaja zemljišta. Nakon toga može se dogoditi da hrvatski hoteli kao što se na žalost već dešava npr. u Španjolskoj, ne budu imali koga ugostiti već apartmani koji će biti izgrađeni, budu popunjeni, dakle stranci budu izgradili apartmane, popunili ih i onda hrvatski hoteli ne budu više imali koga ugostiti. Ja bih jednostavno volio da pod istim uvjetima pod kojima hrvatski građani u Austriji mogu se baviti ovim poslom. Dakle kao građanin iznajmljivati apartmane, odnosno baviti se uslugama u turizmu pod tim istim uvjetima stranci to mogu raditi u Hrvatskoj, a po današnjim uvjetima mi, odnosno čak i ne samo mi nego i ostali građani Europske unije ne mogu u Austriji se baviti na takav način ovakvim biznisom. Dakle oni kao građani ne mogu, formalno mogu, međutim postoji kao što je Tonči Tadić, kao što je kolega Tadić o tome govorio, postoji niz formalnih i stvarnih zapreka koji na neki način to onemogućavaju, odnosno nacionalne vlade štite svoje nacionalne interese. I naglašavam još jedanput, pod istim uvjetima pod kojima hrvatski građani mogu se baviti ovim biznisom u Austriji, pod tim uvjetima ja zastupam da se i austrijski građani mogu baviti u Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Kolega Antešić, nije riječ samo o Austrijancima. Mi smo svjedoci da su Mađari na Viru sebi bili uzeli pravo sagraditi nelegalno kuće i iznajmljivati te kuće i apartmane, ne plaćati nikome porez. Bude li ovaj zakon ostao u ovom obliku to neće biti samo presedan, to će postati praksa. A kako Europska unija od nas želi zapravo da usluge u turizmu može pružati i onaj koji nije registriran u Hrvatskoj, to je dakle trend, možemo se dovesti doista u apsurdnu situaciju gdje će ono na Viru biti mila majka prema onome što nas tek čeka. Dakle, zato želim da se te stvari ovdje jasno preciziraju i da se nametnu takvi uvjeti da će to biti doista nemoguće. Ponavljam, ako je turizam doista toliko važan Hrvatskoj onda očekujem da se o njemu provodi kvalitetna rasprava kao što se i provodi danas, ali da se jednako tako i naprave kvalitetni zakoni koji će zaštiti domaće davatelje usluga da oni uzmu doista najveći dio kolača od turističke ponude. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Ja bih ovdje naglasio ponovo jedan slučaj koji je vrlo aktuelan na Braču ovih dana. O čemu se radi? Građani su dobili uplatnice za plaćanje poreza na neizgrađeno građevno zemljište koje su vrlo visoke i dakle, cifre su vrlo visoke i oni su našli na čudu. Radi se o ciframa 30, 40, 50 tisuća kuna koje naravno mnogi građani to ne mogu platiti. I nastala je panika, međutim što se dešava. Odmah iza kantuna čekaju razni emisari koji nude da tim ljudima koji ne mogu platiti taj porez otkupe po maloj cijeni to zemljište za koje treba platiti porez. To navodim kao primjer što se dešava kada se ne štiti, odnosno kad se potiče ovakva liberalizacija tržišta, odnosno što se dešava kada se ne štite nacionalni interesi, kada se u sprezi sa lokalnom vlašću, sa državom koja potiče, odnosno Vladom koja potiče ovakve zakone i ovakve aktivnosti što se može dešavati, a upravo evo ovih dana svjedoci smo takvih pojava na Braču.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] sam odustao i predao sam da sam odustao.
Hvala. Poštovana zastupnica Irena Ahel.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče i predstavnici ministarstava. Prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu svakako je jedan od ključnih uvjeta za poboljšanje ukupnog turističkog prometa u Republici Hrvatskoj. Važeći Zakon koji je donesen 1996. i koji je imao samo dvije izmjene svakako više nije dostatan, što zbog promjene na tržištu pružanja usluga, što zbog neusklađenosti sa pravnom stečevinom Europske unije. Stoga pozdravljam donošenje novog zakona jer bi se izmjenama i dopunama postojećeg Zakona samo produbljivale nejasnoće u primjeni zakona. Usklađivanjem zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije mijenja se odredba koja se odnosi na slobodno pružanje prekograničnih usluga i to u dijelu koji se odnosi na pružanje usluga fizičkih osoba. Sadašnjim Zakonom propisano je da neke od tih usluga mogu pružiti isključivo hrvatski državljani te radi usklađivanja sa europskim zakonodavstvom to svakako bilo potrebno promijeniti. Pravnom regulativom također je uređeno i pitanje obveze osiguranja od odgovornosti za izvršenje ugovorenih obveza od strane organizatora putovanja. Izmjene važećeg Zakona nužne su i zbog usklađivanja sa kratkoročnim i dugoročnim mjerama za suzbijanje sive ekonomije kao i zbog usklađivanja sa nacionalnim programom zaštite potrošača. Tim mjerama prvenstveno se propisuju veće novčane kazne za prekršaje koji se tiču nelegalnog obavljanja djelatnosti ili pružanju usluga te davanjem većih ovlasti državnom inspektoratu u takvim slučajevima. Donošenje novog zakona o turističkoj djelatnosti u skladu je i sa strategijom razvoja hrvatskog turizma do 2010. godine. Turizam kao gospodarska grana te pružanje usluga u turizmu podložno je stalnim promjenama i prilagođava se potrebama suvremenog čovjeka. Tako danas turizam više nije samo sunčanje i kupanje te razgledavanje turističkih destinacija. Današnji turisti mahom žele aktivan odmor koji uključuje i pružanje usluga u sportsko-rekreativne i pustolovne svrhe kao što je skijanje, splavarenje, ronjenje, padobransko jedrenje i niz drugih aktivnosti koje nisu zakonski regulirane. Sudjelovanje u takvim aktivnostima donosi i rizik po zdravlje i život turista korisnika usluga, pa je stoga nužno i to područje regulirati zakonom, odnosno jasno definirati tko može korisnik takvih usluga, tko ih može pružati i pod kojim uvjetima. Cilj zakonskog reguliranja pružanja takvih usluga je omogućiti njihovu realizaciju uz povećanje sigurnosti korisnika usluga. Zakonsko reguliranje pružanja takvih usluga svakako će pozitivno utjecati na kvalitetu pružanja takvih usluga kao i na cjelokupnu turističku ponudu i razvoj turizma kao vrlo važne gospodarske djelatnosti. Predloženim zakonom također je jasnije definirano i propisano pružanje turističkih usluga putovanja za pojedine udruge, škole, odgojno-obrazovne ustanove, javne ustanove koje upravljaju zaštićenim prirodnim područjima, ali samo za potrebe područjima kojima upravljaju te načini na koji turističke usluge mogu pružati i ustanove u kulturi, lječilišta i drugo. Radi pojave novih oblika turizma i pružanja usluga u turizmu poput lječilišnog turizma, ruralnog turizma, wellness turizma, lovnog turizma, ronilačkog turizma, kulturnog turizma i drugih, smatram da bi zakonom trebalo biti jasnije regulirano i definirano što sve spada pod navedene oblike turizma. Nedavno smo imali primjer na kongresu Hrvatske udruge hoteljera i restoratera čuti jedan primjer da hotel koji se reklamirao i pružao wellness usluge da je ustvari imao samo jedan stol za masažu i jednog masera. Smatram da nije primjereno da se na takav način reklamiraju i nude wellness usluge u turizmu. Ovim zakonom se također usklađuju i odredbe Europske unije i ukidanju ograničenja u nastupu inozemnih organizatora putovanja i poslovanja putničkih agencija u Republici Hrvatskoj. Otvaranjem prema stranom tržištu svakako će se poboljšati kvaliteta usluga i rad putničkih agencija, ali ne treba pri tom zaboraviti zaštititi i naše putničke agencije, da se dolaskom stranih operatora ne budu ugroženi njihovi vitalni interesi. Smatram da bi trebalo posebno obratiti pažnju na oglašavanje i prodaju turističkih usluga putem Interneta. Koliko god napredak tehnologije bio koristan i omogućuje bržu dostupnost informacija i smanjenje troškova istovremeno imamo priliku na Internet stranicama pronaći i niz usluga koje nude agencije ili društva o kojima nema gotovo nikakvih podataka pa čak ni gdje im je sjedište, odnosno gdje su registrirani. Radi zaštite potrošača trebalo bi uvesti reda i na tom području. Sve češće se u turističkoj ponudi nude i izleti na plovnim objektima, brodicama i pozdravljam to da se pružateljima usluga omogućuje pravo prodaje izleta uz mjesto priveza ili ukrcaja plovnog objekta, ali da ne bi došli u znatno povoljniji položaj od ostalih agencija koje se time bave i njima bi trebalo omogućiti prodaju takvih usluga pod jednakim uvjetima. Donošenjem predloženog zakona svakako će se stvoriti bolji uvjeti za pružanje usluga u turizmu te olakšati primjena i razumijevanje zakona. Također se usklađuju zakonske odredbe s pravnom stečevinom Europske unije, povećava se profesionalnost i podizanje kvalitete pružanja usluge te se smanjuje siva ekonomija i rad na crno čime se povećava i državni proračun. Jasnijim odredbama zakona olakšava se poslovanje pravnih i fizičkih osoba. U svakom slučaju prijedlog zakona je bio nužan i mislim da je dobar, a do drugog čitanja treba uzeti u obzir i razmotriti sve iznijete primjedbe kao i konzultirati sve zainteresirane subjekte radi donošenja kvalitetnijeg zakona. Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa evo uvažena kolegice, ja sam podrobno slušao ovo što ste govorila i slažem se s time, međutim kad ste govorili i spominjali usluge udrugama vjerujem da ćete se složiti samnom da upravo pod udruga neke pojmove treba pojasniti, a kad govorimo da se udruge mogu organizirati, da udruge mogu organizirati putovanje samo povremeno i bez svrhe stjecanja dobiti onda pojam povremeno sigurno treba definirati i to na način da se u tom dijelu mora reći o kojem se broju putovanja godišnje radi i da li se taj broj odnosi na cijelu pravnu osobu ili na svaku pojedinu poslovnu jedinicu.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Irena Ahel.
Zahvaljujem. Kolega ja se s vama u potpunosti slažem što se toga tiče da bi trebalo neke stvari jasnije definirati. Ja sam to u svojoj raspravi i iznijela i smatram da je upravo ovakva rasprava dobra i korisna jer je ovo Zakon u prvom čitanju i ja vjerujem da će predstavnici, odnosno predlagatelji zakona sve naše primjedbe uzeti u obzir i upravo je cilj toga da svi zajedno pridonesemo od toga da u konačnici Konačni prijedlog zakona da bude onakav kakav će biti i najkvalitetniji.
Druga replika, poštovani zastupnik Zdenko Antešić.
Hvala lijepa. Veseli me ovako pomirljiv ton kolegice Irene Ahel, međutim htio bih replicirati kada je govorila o posljedicama koje će proisteći iz donošenja ovoga Zakona da se radi o usklađenju Zakona s pravnom stečevinom Europske unije. Djelomično bih se složio s tim, međutim sigurno u Europskoj uniji postoji de iure i de facto drugačija rješenja kojima se više štite nacionalni interesi pojedinih zemalja. Drugo, da će povećati prihod državnog proračuna. Jedino ako kolegica misli na to što će se drastično povećati kazne za kršitelje odredaba ovoga Zakona, da će se olakšati poslovanje pravnih i fizičkih osoba. Mislim da ukoliko se ne reguliraju na način da se uvrste u obzir primjedbe koje su došle od udruge hrvatskih brodara i hrvatskih putničkih agencija da će upravo obrnuto, da će se zakomplicirati poslovanje pravnih i fizičkih osoba, da će doći do daljnjeg razvoja posebnih oblika turističke ponude. Ta tvrdnja je vrlo dvojbena, a da će doći do veće zaposlenosti vrlo upitna.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Irena Ahel.
Zahvaljujem. Pa evo kolega Antešić, vi ste rekli da će se proračun povećati samo kaznama. Pa nije točno da će se povećati samo kaznama jer ako se jasno zakonski regulira šta je sve moguće, šta se može raditi, šta se ne može naravno da će i ovlasti koje se daju državnom inspektoratu i povećanje kazna utjecati na to da će se smanjiti siva ekonomija. Nije cilj samo naplatiti više kazni i na taj način povećati proračun, nego upravo stvoriti zakonske okvire da se suzbije rad na crno i siva ekonomija. To treba biti cilj zakona, a ne povećanjem, odnosno većom naplatom kazne puniti državni proračun. A što se tiče toga da ste rekli da treba zaštiti ja sam u tom u svom izlaganju isto tako i rekla da treba zaštiti naše domaće pružatelje takvih usluga, ali mi se moramo isto tako i uskladiti sa stečevinom Europske unije. Ja ne kažem da možda nema i boljih primjera, ali ovdje smo zato da zajednički u toj raspravi doprinesemo tome da pronađemo najbolje rješenje i podržavam svaki prijedlog koji ide u tom smijeru. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo na 5-minutne rasprave po klubovima. Klub HNS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade, kolegice i kolege. U tijeku ove rasprave jučer i danas u biti su se iskristalizirala dva osnovna pitanja. Jedno je pitanje liberalizirati turističko tržište da ili ne i drugo je pitanje bilo što sve spada u turističke usluge? Ja moram reći da vezano uz ovo prvo pitanje liberalizacije da li postoji strah od liberalizacije? Mislim da da. Strah je opravdan, ali se moramo pitati zašto je taj strah opravdan? Naime, ako naša turistička ponuda i turističke usluge ostanu na ovoj razini na kojoj su danas bez ja bih rekao ikakve kreativnosti na ovoj razini organizacije i na ovoj razini koordinacije onda uistinu se trebamo plašiti liberalizacije turističkog tržišta, ali meni je žao da su neki kolege više-manje govorili upravo o tim nazovimo ih vanjskih neprijateljima hrvatskog turizma. Ima ih. Vrlo se nekorektno ponašaju mnogi stranci na našoj obali i u ovom gospodarskom segmentu. Međutim, mislim da smo trebali barem dvije trećine vremena posvetiti i onim unutarnjim neprijateljima hrvatskog turizma. Ja znadem mnoge ljude na čelu turističkih zajednica u našem gradovima, općinama već 30 godina. Ništa promijenili nisu, ništa dodali nisu, ništa osmislili nisu i tako turizam ne može ići naprijed. Naš prigovor jučer u raspravi bio je da i ovaj prijedlog zakona u biti ne mijenja ništa. Sve ostaje u trokutu između hotela, plaže i gostionice. Nikakav prostor nismo dali onome što nazivamo zdravstvenim turizmom, kulturnim turizmom pa i mnogim drugim segmentima turizma gdje vidimo da ima puno prostora. Upravo tu smo nedodirljivi. Tu smo snažniji, tu smo jači od bilo kakve europske konkurencije. Valjda znademo bolje koristiti naše tradicije, naše specifičnosti. Naši liječnici već stotinu godina koriste morsku vodu u inhalacijske svrhe za terapiju i rehabilitaciju raznih bolesti. Dodaju eterična ulja. Opet prirodni proizvod. Zašto bi to bilo zdravstvo? Zašto to ne bi bio zdravstveni turizam, jer on uistinu tamo spada. Time je počeo hrvatski turizam prije sto i više godina. Isto to vrijedi i za kulturni turizam. Isto to vrijedi. Ne bi bilo vjerojatno mnogih pitanja koje je gospodin Tadić postavio da smo kategorizirali ove kulturne ustanove, normalno da bi onda upravo one pružale te usluge a ne bi netko mogao doći u taj muzej, pružati usluge, obilaziti te ustanove itd. Dakle, tu trebamo napravit jako veliki napor i sigurno da argumenti koje smo iznosili ova dva dana treba uvažiti, treba napraviti velike promjene. Ja ću još samo reći jednom ono što sam jučer pokušao ukratko sumirati. Ako je za nas udisanje alkoholnih para u konobi turizam, ako je udisanje dima cigarete u nekom diskaću turizam, onda zašto ne bi turizam bio i udisanje čiste morske vode u nekoj talasoterapiji? To mora postati dijelom naše turističke ponude. Mi ne možemo te specijalne bolnice, to znanje, to iskustvo, tu tradiciju izbaciti. Isto vrijedi i za naš nutricionizam. Isto vrijedi za mnoga druga područja. Ovaj zakon da bi prošao u drugom čitanju morat će doživjeti bitne promjene. Nemojmo samo gledati na ono što nam prijeti iz Europe. Gledajmo na ono što nam prijeti iz našeg turizma i pokušajmo tu napraviti žestoke promjene. Hvala lijepo.
Hvala. Za klub IDS-a, poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege! Klub IDS-a pozdravlja donošenje Zakona o pružanju usluga u turizmu i želimo vjerovati da će diskusija po ovom prijedlogu prvog čitanja uvelike doprinijeti da se do donošenja Konačnog prijedloga Zakona o pružanju usluga u turizmu ovaj prijedlog dopuni i kreira na način da isti uvelike doprinese napretku turizma u cjelini. Ako su osnovna pitanja koja se trebaju urediti ovim zakonom određivanje usluga u turizmu, subjekti koji mogu pružati usluge u turizmu, obveze subjekata koje pružaju usluge u turizmu, uvjeti za pružanje usluga u turizmu, postupak utvrđivanja uvjeta za pružanja turističkih usluga, posebni oblici turističke ponude. Potpuno se slažem sa gospodinom Dorićem koji spominje zdravstveni i kulturni turizam a mogu reći da u Istri je kulturni turizam počeo hvatati korake onakve kakve naravno svih očekujemo. Naravno, u svemu tome ne smijemo zaboraviti još nešto. Uvaženi kolega Kramarić je spomenuo pobiranje i ubiranje i uživanje u tartufima. Sve su to ponude o kojima treba itekako dobro razmišljati jer što nam se danas dešava? Mi danas imamo pobirače tartufa ali nemamo te iste pobirače kao takve napisane, potpisane da znamo tko se s time bavi. Mi imamo ljude koji dolazi iz razno-raznih krajeva ne samo Hrvatske nego iz cijele Europe koji se bave tim vrlo unosnim poslom. I znajte da će doći dan kada tartufa više biti neće, ako se na ovaj način bude radilo. Dakle, i ovo treba zajedno sa ovim prijedlogom uzeti u obzir kao jedan od primjera. Ako su posljedice koje će proisteći donošenje zakona veća profesionalnost i podizanje kvalitete u pružanju usluga, usklađivanje zakona sa pravnom stečevinom Europske unije, olakšana primjena i razumijevanje zakona, smanjenje sive ekonomije i rada na crno što sam prije napomenuo. Dakle, moramo imati određene stvari da li će to biti koncesije, da li će to biti neki drugi oblici ali u svakom slučaju sprječavanje sive ekonomije i rada na crno. Olakšano poslovanje pravnih i fizičkih osoba, daljnji razvoj posebnih oblika turističke ponude, bolja zaštita korisnika usluga, veće poštivanje zakonskih odredbi, onda ovaj zakon je itekako dobro došao. I mislim da nema dvojbe, da nam je Zakon o pružanju usluga u turizmu itekako potreban. Vjerujem da ćemo u ovoj saborskoj diskusiji prvog čitanja, upozorit na nedostatke ovog prijedloga i da ćemo kvalitetnim prijedlozima upotpuniti ovaj prijedlog da bi u konačnosti dobili dobar zakon. U govoru koji sam govorio u ime kluba u petnaest minutnom izlaganju spomenuo sam i ušao sam u neke od članaka. Danas s obzirom da imam samo 5 minuta reći ću samo par. U članku 5. pojedini pojmovi upotrijebljeni u ovom zakonu su: turistička agencija, putnik, paket aranžman, izlet, turistička cjelina. Po nama nedostaje organizator putovanja koji će se uvrstiti i u izmijenjenu direktivu o paket aranžmanu Europske unije. Naime, organizator je osoba koja prodaje ili nudi na prodaju najmanje jednu od usluga koju čini paket aranžman u svoje ime ili putem posrednika pod njezinom stvarnom kontrolom i koja omogućuje pristup drugim uslugama koje čine paket aranžman. Da ne ulazim u daljnje želim reći i napomenuti da treba uzeti u obzir mišljenja Udruge turističkih agencija koje su imale puno primjedbi upravo na ono što će se dešavati sa agencijama, sa brodarima. Naravno, posebno uzeti u obzir mišljenja i stavove brodara koji prevoze turiste kao i da se pojedina zakonska rješenja moraju izmijeniti zbog stavlja u zakonske okvire dosad nereguliranih a prisutnih usluga odnosno izostavljanjem onih usluga koje više ne odgovaraju razvoju hrvatskoga gospodarstva. Dakle, još jednom. Klub IDS-a pozdravlja donošenje Zakona o pružanju usluga u turizmu i želimo vjerovati da će diskusija o ovom prijedlogu prvog čitanja uvelike doprinijeti da se do donošenja Konačnog prijedloga Zakona o pružanju usluga u turizmu ovaj prijedlog dopuni i kreira na način da isti uvelike doprinese napretku turizma u cjelini. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega je kazao da će ovaj zakon doprinijeti da turističke usluga u pojedinim oblicima turističke ponude se mogu nesmetano razvijati. One su samo naznačene. Ukoliko do drugog čitanja dođe do preciznog pojašnjenja i stvaranja uvjeta da se zdravstveni turizam, kongresni turizam, seoski turizam, welnes turizam uistinu mogu razvijati na zakonskim rješenjima a ne inercijom pojedinih sredina koje su malo odmakle u tome, onda će to biti ukupni iskorak. Ovako će to još uvijek ostati na razini toga da li u nekoj sredini postoji više ili manje ambijenta ili infrastrukture da se razvijaju pojedini vidovi turizma. Znači, dobro je to što se u Istri događa u smislu iskoraka ali to treba prenijeti na cijelu zemlje a ne … [[Govornik se ne razumije.]]
Dobro, hvala. To više nije ispravak, idemo dalje. Poštovani zastupnik Ante Markov Klub zastupnika HSS-a. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Turizam je definitivno jedna od najdinamičnijih pojava koji imaju gotovo neprocjenjivu važnost za ukupno hrvatsko gospodarstvo. Hrvatski turizam je od 2003. učestvovao u bruto društvenom proizvodu sa preko 23% i njegovo učešće se kreće između 20 i 23%. Znači, radi se o jednoj pojavi koja u gospodarskom smislu je vrlo važna. Da li takva gospodarska pojava zahtijeva ozbiljnu zakonodavnu podlogu na jednoj strani i da li takvo stanje stvari nas treba i može zadovoljiti? Da li činjenica da imamo trend rasta ukupnog prihoda u turizmu, da ove godine će se ono kretati negdje na razini 19-20% bruto društvenog proizvoda odnosno 7,5 milijardi eura, da li se može smatrati dobrim, koliko dobrim ili nezadovoljavajućim? Na to pitanje kroz ovaj kontekst Prijedloga zakona o uslugama u turizmu može se dati odgovor. Zašto? Najveći dio prinosa prihoda od turizma još uvijek se regrutira u okviru tzv. jadranskog bazena. Najveći potencijali koje ima ova zemlja nisu ni u turističkom smislu isključivo vezani na jadranski akvatorij. Najveći nedostatak ne samo zakonodavstva koje se tiče turizma nego i ukupne prakse leži u činjenici da resursi koji u današnjem suvremenom turizmu su ogromni potencijali u Hrvatskoj nisu iskorišteni. I zbog toga sve ono što se odnosilo na dodatne oblike usluga u turizmu a koji se odnosi pojednostavljeno kazajući na kontinentalni dio moraju biti u drugom čitanju vrlo precizno navedeni. Ograničenja koja u ovom momentu postoje u tzv. ruralnom seoskom ili zelenom turizmu nisu dobra vrata na koja se treba kucati da stvorimo jednu snažnu osnovicu za razvoj turizma u kontinentalnoj Hrvatskoj. Nisu jer su predvidjeli previše ograničenja za koje mi u klubu HSS-a ne možemo vidjeti razloga. Zašto limitirati brojku 50 kod posjećivanja seoskih obiteljskih gospodarstava ako uslijed određene vrste bavljenja turizmom može to biti i veća brojka? Zašto ograničavati pravilnicima koji znamo da su ponekad ustvari opterećenje i samog zakona jer se ne donose na vrijeme a stvaraju velike poteškoće svima koji djeluju i rade u turizmu. Prema tome, moramo osnažiti u potpunosti dvije linije. Prva je da se moramo osloniti na vlastite proizvode ali i na vlastite ljude. Ne možemo dozvoliti da u našim jadranskim hotelima gotovo većina menađera danas ne govori hrvatski. Hrvatski govore sobarice, kuharice, konobari, vratari, portiri, ovi drugi nažalost ne govore hrvatski, oni se služe drugim europskim jezicima. To je dobro, ali nije dobro jer ćemo za desetak godina po toj logici biti samo uslužni poslužitelji na vlastitoj obali u hotelima koji nekada su i bili naši. Prema tome, ovaj zakon bez obzira na njegove domete mora voditi računa i o tim strateškim važnim posljedicama koje će iz njega proizaći na jednoj strani a na drugoj strani mora stvoriti materijalnu i zakonodavnu osnovu da se turizam kao najagresivnija djelatnost jednako dobro razvija i u kontinentalnoj Hrvatskoj, da prepoznamo naše resurse od Vukovara do Varaždina, da te resurse stavimo u jednu ukupnu hrvatsku turističku ponudu koja će definitivno ukoliko se ozbiljno krene u nju u idućih deset dana predstavljati jednaku materijalnu osnovu kao što je to danas jadranski bazen koji kao što smo rekli i u ovakvim uvjetima čini 20% bruto društvenog proizvoda. To znači da su potencijali turizma ogromni, ali da li ćemo ih mi znati koristiti ili će ih koristiti stranci šaljući ovdje svoju robu koju će konzumirati gosti, to ne ovisi o njima, to ovisi o nama.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod odnosno dva uvaženog kolege Markova. Kaže kolega Markov Hrvatska ima godišnji prihod od turizma govoreći o ovoj godini 7,5 milijardi eura. Nažalost, to je netočno. Nema, toliko je knjiženo a cijeli taj iznos odnosno većina izađe iz Hrvatske natrag jer su vlasnici stranci, jer su banke strane pa se samo ima dojam da mi zaradimo 7,5 milijardi što ne zaradimo. I onda ste u pravu da je kod nas turizam pojava a ne gospodarska grana što bi trebao biti. Hvala.
Drugi poštovani zastupnik Damir Kajin.
Pa dolazim iz najrazvijenije hrvatske turističke regije, ali da hrvatski turizam daje 20% bruto društvenog proizvoda ja uvaženi gospodine državni tajniče, gospodine Markov u to jednostavno ne vjerujem. Turizam je nisko akumulativna grana. U petnaest godina, čitam ja to ali ja u to ne vjerujem. U petnaest godina nije sagrađeno na 6 kilometara naše obale više od … [[Govornik se ne razumije.]]
Ne ispravljate uvjeravanje nego netočni navod.
I ne može biti gospodine predsjedniče da ispravim krivi navod … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] 40% … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Izvolite sjesti, gospodine Kajin. Hvala. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Tonči Tadić, pet minutna rasprava.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Ministarstva turizma. Ako je turizam jedna od važnih grana našeg gospodarstva onda on zaslužuje ako ništa drugo kvalificiranu raspravu u Hrvatskom saboru. Ona se eto vodi no ona se vodi oko samo jednog segmenta zakonodavstva vezanog za turizam. Teško je turizam naravno ukalupiti u jedan jedini zakon ali oprostit ćete malo je neobično da imamo dva zakona, Zakon o uslugama u turizmu i Zakon o ugostiteljstvu koji pokrivaju ovo specifično područje. Mišljenja smo da bi bilo bolje da se išlo na zakonsku hijerarhiju, da postoji Zakon o turizmu i onda iz njega izvedeni zakoni koji odrađuju pojedine dijelove usluga u turizmu. Bilo da se radi o ovima koji se ovdje obrađuju bilo da se radi o onim pukim ugostiteljskim. Cijeli zakon motiviran je sa usklađivanjem hrvatskog zakonodavstva kada je riječ o uslužnim djelatnostima vezanim za turizam, sa zahtjevima Europske komisije odnosno sa europskim normama kako se to kod nas voli reći. Međutim problem je u tome što Hrvatska i u ovome žuri brže od onoga što nam to nameće sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Ako je u tom sporazumu rečeno da Hrvatska u roku od 4 godine treba liberalizirati svoje tržište usluga onda mi ne moramo u tome srljati i ne moramo raditi ono što ne dopuštaju na svom turističkom tržištu druge turističke zemlje. Tu se stalno govori o tome kako će se sa ovim zakonom zapravo suzbiti sivo tržište. Baš suprotno. Mi smatramo da ako ostane zakon ovakav kakav je to postoji mogućnost da se razvije vrlo maštovito crno tržište i to na štetu Hrvatske ne samo sa njezinih gospodarskih interesa dakle zapošljavanja našeg stanovništva na jadranskoj obali i u svim turističkim zonama nego i sa aspekta zaštita, zaštite imidža Republike Hrvatske pred turistima koji u Hrvatsku dolaze. Hrvatska naravno se turistima nudi kao cjeloviti proizvod. Kao zemlja sa svojim zemljopisnim položajem, sa svojom autohtonom hranom. Sa svojim kulturno-povijesnim i prirodnim spomenicima. Naravno sve to skupa iziskuje ljude kvalitetne koji bi Hrvatsku predočili turistima na najbolji način. Ali ako su druge zemlje primjerice Italija spoznali da je nedopustivo da se kod njih prezentacija tih prirodnih ljepota ili kulturno-povijesnih znamenitosti izvodi od bilo koga osim od domaćeg turističkog vodića onda i Hrvatska mora raditi na takav način. Također kad se radi o liberalizaciji našeg turizma uvijek tržište usluga mora biti liberalizirano tako da ipak ostavi dovoljne mogućnosti domaćim ponuditeljima usluga odnosno mora biti napisan zakon tako da ne daje diskriminaciju ali da ipak pruža domaćem davatelju usluga šansu za preživljavanje na tom tržištu jer će te mjere biti pisane prema njemu. Kada je riječ o vodićima podsjećam nedopustivo bi bilo da se radi vrlo olakog shvaćanja tog problema dogodi da nam za par godina u Dubrovniku turiste Amerikance, Engleze, Japance vode Crnogorci ili da nam neki lik iz Pančeva vodi turiste po Vukovaru. Uvjet za pružanje usluga u svom hrvatskom turzimu mora biti hrvatski jezik. Ja mislim da tu mi ne tražimo previše. Hrvatski je službeni jezik u Hrvatskoj državi i bez poznavanja hrvatskog jezika ne može se biti zaposlen u nijednom dijelu turističkog biznisa u Hrvatskoj. Mi smo nažalost bili svjedoci da se u Hvaru u pojedinim hotelima ljudima na telefonu javljaju na engleskom ili da se na recepciji govorilo samo engleski ili njemački. To je nedopustivo i to treba prekinuti. Nije riječ o bezazlenom zakonu. Radi se o zakonu koji pokriva ogroman broj ljudi koji se bavi uslugama u turizmu. Liberaliziramo li ovo područje možemo računati kao i druge zemlje na otprilike 2% migracija u naša rubna područja, a u, kada je riječ o Jadranu to može biti fatalno za veliki broj naših ljudi. Jednako tako upozoravam još jednom na loše riješene usluge kada je riječ o brodarima. Oni moraju dobiti šansu šireg nuđenja svoje ponude, a ne samo ispred svog broda. Iz svih tih razloga smatramo da zakon treba podržati da se konačno ta područja reguliraju, ali smo vrlo rezervirani prema pojedinim rješenjima koja su ovdje ponuđena. Molim vas da napravite kvalitetniji zakon u drugom čitanju. Hvala.
Hvala. Klub SDP-a poštovani zastupnik Zdenko Antešić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub SDP-a smatra da je ovaj zakon kao dobar pokušaj da se riješi djelatnost usluga u turizmu i u prvom čitanju jasno da će ga podržati. Međutim također kao i drugi klubovi do sada govoreći smo rezervirani prema nekim rješenjima koja su ponuđena u ovom zakonu. Naime zakon je nastao kao, umjesto Zakona o turističkoj djelatnosti iz 1996. godine i on je u postocima govoreći gotovo 90% identičan sa postojećim zakonom s tim da je zapravo najvažnija novost da se ta djelatnost u potpunosti i liberalizira u skladu sa smjernicama Europske unije. Dakle dozvoljava se strancima odnosno da mogu obavljati usluge u turizmu pod istim uvjetima kao i hrvatski građani. Smatramo mi kao Klub SDP-a da tu treba naći kvalitetnija rješenja da se zaštite hrvatski nacionalni interesi i molio bih predlagača da do drugog čitanja tome posvete veću pažnju. Drugo, u ovom dijelu, u dijelu nautičkog turizma u kojem SDP ima naročito primjedbe je uvođenje posredništva agencija kod oglašavanja prodaje i ugovaranja usluga. Na to se očitovala Hrvatska udruga brodara i oni imaju vrlo interesantne primjedbe te bih molio također predlagača da do drugog čitanja one se uvrste u ovaj zakon. A one se uglavnom svode na to da se sa agencijama stvori ne obavezan već partnerski odnos tako da dakle brodari mogu sami ako su za to osposobljeni oglašavati, prodavati i ugovarati svoje usluge. Zatim da se definira moderniji način davanja usluga putem mreže, dakle Interneta, Internet ugovaranja i tako dalje. Troškovi prilagodbe novom zakonu da ne padaju na teret već postojećih subjekata brodara koji su osposobljeni za obavljanje tih djelatnosti i obaveza ministra prilikom donošenja pravilnika koji proizlaze iz ovog zakona da se konzultiraju sa Hrvatskom gospodarskom komorom. Također, Udruga hrvatskih putničkih agencija se očitovala na ovaj zakon i smisao primjedbi koje je dala je da se postigne veća kontrola ustanova, klubova i ostalih udruga koje se bave ne na profitnoj osnovi ovom djelatnošću. Dakle, da se tu spriječi zloupotreba i da se bolje definira položaj turističkih vodiča. Te primjedbe koje smo iznijeli smatramo dobrom osnovom za donošenje kvalitetnog zakona u drugom čitanju i u tom smislu Klub SDP-a će podržati ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HDZ-a. Poštovani zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, pomoćniče ministra, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo još jedanput želimo na kraju ove rasprave istaknuti da Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj Prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu. Rekli bismo da konačno se rješavaju neka otvorena pitanja u ovom području i da se uvodi red doista u pružanju turističkih usluga. Osim što se zakonom usklađujemo sa pravnom stečevinom Europske unije i sa SSP-om moramo reći da će ovaj Zakon doista omogućiti veću profesionalnost i podizanje kvalitete u pružanju usluga. Jasno je precizirano tko, gdje i na koji način može pružati turističke usluge i k tome jasno je koje uvjete mora zadovoljiti da bi dobio dozvolu za pružanje istih. Provođenjem ovog zakona doći će sasvim sigurno i do smanjenja sive ekonomije i rada na crno, a posljedično tome dakle i do povećanja prihoda u državnom proračunu. Nije zanemarivo ni to da će se i korisnici turističkih usluga da će zapravo biti bolje zaštićeni, jer je obveza pružatelja usluga da iscrpno i precizno obavijesti sve korisnike o sadržaju usluga koje pružaju. Želim se posebno osvrnuti na dva prijedloga Hrvatske demokratske zajednice koji se odnose konkretno u prvom slučaju na turističke vodiče. Naime, u članku 27. stavak 2. turistički vodič treba imati najmanje srednju stručnu spremu. Smatramo da bi ovo trebalo podići za jednu razinu više, odnosno da bi trebalo stajati da turistički vodič treba imati najmanje višu stručnu spremu jer smatramo doista da onaj tko objašnjava i tumači naše kulturne, povijesne i ine vrijednosti mora doista imati što je moguće veći stupanj obrazovanja. Shvaćamo da ovom području nedostaje puno djelatnika i da neće biti lako pokriti kompletno područje sa višom stručnom spremom. Ali, mislimo da bi bilo potrebno dakle što veći, što viši stupanj obrazovanja. Trebali bi dodati po našem mišljenju i uvjet državljanstva. Naime, za polaganje stručnog ispita za turističkog vodiča u Europskoj uniji, onaj tko želi pristupiti tom stručnom ispitu treba imati državljanstvo jedne od članica Europske unije. Dakle, naš je prijedlog da se ipak kriterij, odnosno među uvjetima pojavi i državljanstvo Republike Hrvatske i državljanstvo članice zemlje Europske unije. Dakle, to je naš prijedlog i molimo da se on također razmotri. I naravno, posebno pozdravljamo ovo definiranje turističke cjeline, lokaliteta kao posebne cjeline koja zaslužuje da ih tumače isključivo oni koji su doista potkovani za to. Evo još jedanput na kraju Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava ovaj Prijedlog zakona i vjerujemo da će sa ovim poboljšanjima i ovom cijelom raspravom u konačnoj verziji biti doista zakon koji će omogućiti bolje poslovanje svima, svim subjektima u turizmu i bolju uslugu. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod uvaženog kolege koji je rekao da će predloženim zakonom će se smanjiti siva ekonomija. Na žalost, to je netočno. U prijedlogu zakona uopće nema rješidbi kojima se rješava pitanje sive ekonomije, a znamo da ona godišnje u Hrvatskoj iznosi od 11 do 15 milijardi kuna. Prema tome, zalažemo se za to ali na žalost nema u zakonu. Hvala.
I poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Nije točno da je dobro rješenje da to budu vodiči iz Europske unije, jer ćemo se dovesti u apsurdnu situaciju da mi talijanski vodič po Hvaru tvrdi da je hvarsko kazalište gradila Venecija. Hvala.
Završni osvrt državni tajnik Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka Zdenko Mičić. Izvolite.
Gospodine poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi zastupnici. Dakle, evo u ime ministarstva ja se zahvaljujem na svim raspravama koje su u načelu dale podršku ovom prijedlogu zakona. Radi se o prvom čitanju. Mi ćemo svakako uvažiti sve vaše prijedloge i konstruktivne kritike. Nadam se da ćemo i u razgovorima sa stručnim udrugama, sa hotelijerima, brodarima, agencijama naći kvalitetna rješenja, poboljšati prijedlog zakona i da ćemo u drugom čitanju itekako imati kvalitetna rješenja. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Idemo na glasovanje. Prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu, prvo čitanje, P.Z.E. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o pružanju usluga u turizmu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Jednoglasno sa 79 glasova za, donesen predloženi zaključak.