Gospodine predsjedniče, dame i gospodo uvaženi zastupnici! Hrvatski sabor je na sjednici 1999. godine donio Zakon o zaštiti od ionizirajućeg zračenja a na sjednici održanoj 15. listopada 2003. godine Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti od ionizirajućeg zračenja. Osnovna načela zaštite od ionizirajućeg zračenja koja se moraju ugraditi u nacionalne propise izviru iz aktualnih generičkih preporuka međunarodnih tijela, poglavito Međunarodne komisije za zaštitu od zračenja, Međunarodne agencije za atomsku energiju, Svjetske zdravstvene organizacije ali i drugih organizacija. Međunarodna agencija za atomsku energiju kao organizacija Ujedinjenih naroda zadužena za definiciju sigurnosnih standarda vezanih za uporabu izvora ionizirajućeg zračenja a u suradnji s brojnim međunarodnim i regionalnim organizacijama 1996. godine objavila je dokumenat pod naslovom "Osnovni standardi za zaštitu od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora zračenja" u kojem su detaljno razrađena teorijska i provedbena načela te kriteriji i osnovi za izgradnju infrastrukture za provedbu mjera zaštite od ionizirajućeg zračenja kakve bi trebala prihvatiti svaka i uspostaviti svaka država. Odredbe tog dokumenta Republika Hrvatska je prihvatila Zakonom o potvrđivanju zajedničke Konvencije o sigurnosti zbrinjavanja istrošenog goriva i sigurnosti zbrinjavanja radioaktivnog otpada. U skladu s navedenim Europska unija je propisala da njene članice moraju obvezno ujednačiti razinu zaštite od ionizirajućeg zračenja sukladno preporukama međunarodnih organizacija a na osnovi smjernice Vijeća 96-29 Euroatom od 13. svibnja 1996. godine i dodatka toj smjernici 97-43 Euroatom od 30. lipnja 1997. godine. Nakon održane rasprave u Hrvatskom saboru po Prijedlogu zakona o zaštiti od ionizirajućeg zračenja u listopadu prošle godine pred vama se nalazi Konačni prijedlog navedenog zakona. Prije prikaza prihvaćenih mišljenja i prijedloga dozvolite ukratko da se podsjetimo što se Prijedlogom ovog zakona namjerava postići? Prvo, odrediti načela zaštite od ionizirajućeg zračenja. Odrediti način ispitivanja i praćenja ionizirajućeg zračenja u okolišu. Odrediti mjere sigurnosti i izvore ionizirajućeg zračenja. Odrediti granice moguće izloženosti kako u visini doze tako i u odnosu na skupine stanovništva, na osobe mlađe od 18 godina, radnike, trudnice. Odrediti potrebnu stručnu osposobljenost u primjeni mjera zaštite od zračenja kao i uvjete prostora i postrojenje i uređaje u kojima su izvori ionizirajućeg zračenja. Odrediti uvjete općeg rada s izvorima ionizirajućeg zračenja od uvoza, prijevoza do izvoza izvora kao i pohrani iskorištenih zatvorenih radioaktivnih izvora. Posebno će se odrediti djelokrug rada Državnog zavoda za zaštitu od zračenja tako da možete zaokružiti kako se ovim Prijedlogom zakona namjeravaju zakonskim i podzakonskim propisima urediti korištenje radioaktivnih izvora u Republici Hrvatskoj po načelima sigurne, opravdane, ograničene i optimalizirane upotrebe izvora ionizirajućeg zračenja. Zakonski prijedlog usklađen je s europskim direktivama uz napomenu da će potpuno usklađenje nastupiti izradom podzakonskih akata po stupanju na snagu ovog zakonskog prijedloga. Primjedbe, prijedlozi i mišljenja koja su dana u raspravi u Hrvatskom saboru možemo reći da su skoro u cijelosti prihvaćena tako da možemo navesti kako je prihvaćeno i uvršteno u konačni prijedlog između ostalog: smanjenje broja podzakonskih akata uvrštavanjem apsolutnih vrijednosti, granica, doza izloženosti te uvrštavanjem nekih drugih odredba u zakonski prijedlog. Promijenjen je način donošenja podzakonskih akata koje po novom prijedlogu propisuje ministar zdravstva a ne kao u prvom prijedlogu Državni zavod za zaštitu od zračenja uz suglasnost ministra zdravstva. Određeno je kako je odredbe uvjete zbrinjavanje izvora donosi uredbom Vlade Republike Hrvatske umjesto ranijeg prijedloga da to donosi ministar zdravstva. A prihvaćene su i određene primjedbe na kazneni dio zakona gdje se odustaje od članaka u kojima su odredbe koje se odnose na materiju drugih zakona. Nije prihvaćena primjedba Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša kojom se preporučavalo izmijeniti naziv tijela na koje se zakon odnosi u općeniti naziv. Naime predlagač, kao predlagači smatramo kako se ovim prijedlogom jasno definira uloga i značaj određenog tijela državne uprave dakle Državnog zavoda za zaštitu od zračenja za koje promjena nadležnosti ministarstva nije upitna niti u budućnosti promjena, a ipak daje određenu razliku od tijela državne uprave koje je na području nuklearne sigurnosti. Radi pojašnjenja smatramo da u Zakonu o zaštiti od ionizirajućeg zračenja dakle treba nominativno stajati naziv Državnog zavoda za zaštitu od zračenja. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, za rad, socijalnu politiku i zdravstvo predsjednik Odbora poštovani zastupnik Marko Turić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, predstavnici predlagatelja. Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo na 52. sjednici Odbora održanoj 11. svibnja 2006. godine raspravio je Konačni prijedlog zakona o zaštiti od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora ionizirajućeg zračenja koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 6. travnja 2006. godine. Odbor je zakon raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 75. Poslovnika Hrvatskog sabora. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja. Tijekom rasprave članovi Odbora su podržali ovaj zakon. Istaknuto je da je tekst zakona bitno poboljšan usvajanjem niza primjedbi istaknutih tijekom prvog čitanja. Utvrđene su maksimalno dopuštene granice ozračenja za različite skupine osoba. Poštujući te granice uz pridržavanje ostalih mjera zaštite posljedice od izlaganja ionizirajućem zračenju nisu vjerojatne. Nakon rasprave članovi Odbora su jednoglasno odlučili podržati Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o zaštiti od ionizirajućeg zračenja i sigurnost izvora ionizirajućeg zračenja u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske uz sljedeći amandman. U članku 41., točka 15. se mijenja i glasi: «Surađuje s međunarodnom agencijom za atomsku energiju, drugim međunarodnim i domaćim organizacijama, ustanovama i udrugama.» Obrazloženje: «Predloženim amandamnom ističe se uloga i značaj Državnog zavoda za zaštitu od zračenja te naglašava važnost suradnje s Međunarodnom agencijom za atomsku energiju.» Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša? Odbor za europske integracije? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani predstavnici Vlade i Državnog ureda za zaštitu od zračenja Klub HDZ-a podržava ovakav oblik zakona nakon svih primjedbi koje je imao u prvom čitanju i koje su usvojene. No smatramo da ovo je prilika da se kaže nekoliko riječi zašto ga podržavamo i u čemu je važnost ovog Zakona? Naime Zakon o zaštiti od ionizirajućeg zračenja jedan je od najvažnijih zakona za očuvanje širokog narodnog zdravlja u doslovnom smislu te riječi. Ionizirajuće zračenje sve je češće prisutno u našem okolišu s jedne strane zbog nuklearne energije. S druge strane zbog sve veće upotrebe u medicinskoj svrsi i u svakoj drugoj tako da danas možemo reći da smo izloženi zračenju 10-tak puta više nego što je to bilo prije 20 ili 30 godina. Otprilike 90% svih umjetnih izvora otpada na medicinsko ozračivanje i značajan dio su naravno i nuklearna zračenja u različitim reaktorima. To je oblast nuklearne sigurnosti dok u slučaju nesreće tipa Černobila upravo ovakva služba radiološke zaštite dolazi u prvi plan. Koliko je opasno ionizirajuće zračenje znamo iz posljedica izlaganja tom zračenju. Dakle ako se izlažemo određenim dozama, a negdje te doze nisu ni ograničene onaj tko je izložen a to smo svi mi može dobiti leukemiju, može dobiti karcinom. Žena može roditi dijete sa nakaznošću, znači teratogeno oštećenje, a prije oplođenja može doći do oštećenja jajnih stanica pa se genetska oštećenja prenašaju u generacije. Za ilustraciju, podaci govore da od posljedica ionizirajućeg zračenja, prvenstveno u medicini u Velikoj Britaniji umire 7 tisuća ljudi godišnje. Naravno u isto vrijeme ta ista radijacija spašava desetke i desetke milijuna u dijagnostici u terapiji. Ali ovo je podatak koji pokazuje da imamo posla s jednim područjem koje nije nimalo bezopasno. Uočavajući ovakve probleme, mlada hrvatska država još 1990. krenula je u kompletnu reorganizaciju zaštite od ionizirajućeg zračenja. '93. u svom zakonu je već utemeljila Hrvatski zavod za zaštitu od zračenja koji je 2000. preveden u Državni zavod za zaštitu od zračenja na čelu sa doktorom Kubelkom i zahvaljujući toj instituciji mi smo danas sigurno među najbolje organiziranim zemljama u Europi, usuđujem se reći i u svijetu. Krenuli smo u organizaciju i podjelu posla. Tako da danas imamo zakonodavnu djelatnost u ministarstvu u izvedbu zaštite u nadležnosti Državnog zavoda za zaštitu od zračenja, a inspekcijski nadzor također u ministarstvu. Dakle, u tom pogledu imamo dobru organizaciju i poduzeli smo čitav niz vrlo učinkovitih postupaka kao što je evidencija svih izvora zračenja. Naša prva je evidencija '90., 1990. pokazala npr. da je prosječna starost rendgenskih uređaja preko 22 godine. Što to znači za sigurnost u ono doba ne treba vam ni reći. Osim popisa i redovite dozimetrije tih uređaja prate se i doze za profesionalno osoblje, doze na populaciju, vode se evidencije o životnim dozama profesionalno izloženih itd. Zašto je onda bio potreban ovaj zakon, novi zakon? Bio je potreban iz dva razloga. Jedan je radi potpunog usklađenja sa smjernicama Europske unije i drugi je što je Europska agencija, Atomska agencija u Beču nakon terorističkog napada u New Yorku 10. rujna 2001. godine revidirala svoje temeljne dokumente i donijela je novi dokument "Mjere postupanja i ponašanja u sigurnosti i fizičkoj zaštiti radioaktivnih izvora s ciljem povećanja odredba vezanih na fizičku zaštitu izvora". Ovaj zakon je udovoljio i jednom i drugom razlogu i zbog toga ga klub Hrvatske demokratske zajednice podržava. U drugom čitanju predlagač je prihvatio, kao što je rekao državni tajnik doktor Golem sve primjedbe koje su bile postavljene. Tako da su među njima i odrednice koje određuju maksimalne doze izloženosti sada unešene u temeljeni zakon, a ne u podzakonski akt, što smatramo puno čvršćim. U članku 11. određene su maksimalne efektivne doze za stanovnike od jednog milisiverta godišnje. U članku 13. efektivne doze za profesionalno osoblje od 100 milisiverta u 5 uzastopnih godina, s tim da ni u jednoj pojedinačnoj ne smije biti više od 50 milisiverta itd. Možda se mogu dati dvije manje primjedbe koje definitivno ne utječu na konačnu pozitivnu ocjenu ovog zakona. Možda je trebalo i dozu za učenike i studene koji se educiraju u rukovanjima sa izvorima zračenja također odrediti u zakonu njihovu maksimalnu efektivnu dozu. I drugo, možda je trebalo malo više dosljednosti u određivanju izuzeća od zahtjeva za odobrenje obavljanja djelatnosti s izvorima zračenja. Naime, u članku 26. su opisani izuzeci kada ne treba ishoditi odobrenje za obavljanje s izvorima zračenja. Ti izuzeci su određeni sa dozama zračenja, pa su za neke izvore doze određene u zakonu, a za neke će biti određene podzakonskim aktom. To je možda jedna mala nedosljednost koja međutim u praksi neće imati sigurno nikakvih posljedica i mi vjerujemo da će podzakonski akti biti na razini kvalitete ovog zakona. Samo da podsjetim, u članku 26. se dakle izuzima od odobrenja za obavljanje djelatnosti s izvorima zračenja radionukleid, ali doza koja se izuzima će biti određena podzakonskim aktom. A u istom članku se izuzimaju rendgenski uređaji i upravo se u zakonu određuje ta granica od jednog mikrogreja na sat na udaljenosti 0,1 metar. Dakle, jedno se određuje u zakonu, drugo u podzakonskom aktu. Ali to je očito strateško opredjeljenje predlagača. Ono što treba istaknuti u ovom drugom čitanju to da su prihvaćene sve bitne primjedbe, da je zakon u cijelosti usklađen sa pravnim aktima Vijeća Europe. Iako i tu može unijeti zbunjenost ona tablica na kraju zakona gdje se u 30-ak odredbi kaže da je samo djelomično usklađen sa odredbama Vijeća Europe. To je istina, ali samo prividno djelomično usklađen. Zato što se sve ostalo uskladilo u podzakonskim aktima, ili će se uskladiti s podzakonskim aktima. Prema tome, gledano u cjelini zakon zajedno sa podzakonskim aktima u cijelosti je usklađen sa smjernicama Vijeća Europe. I na kraju pozdravaljamo i odluku zakonodavca da podzakonske akte donosi ministar zdravstva, a ne kao što je u prvom čitanju bilo direktor Državnog zavoda za zaštitu od zračenja. S time je zakonodavna djelatnost zadržana u ministarstvu kao vrhovnom državnom tijelu u ovoj oblasti. Mislim da je to kvalitetno. Zbog svega iznesenoga klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub HNS-a, poštovani zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvaženi predsjednici Vlade, kolegice i kolege. Ovim se zakonom piše u članku 1. određuju načela i mjere zaštite od ionizirajućeg zračenja, a sve radi osiguranja i smanjivanja rizika po život i zdravlja ljudi te okoliša za sadašnja i buduća pokoljenja. Naime, ovaj završni dio prvog članka je verbalni egzibicionizam, ne spada u zakon, nije ni potrebno zaista da stoji tu zato što ovaj zakon, kao i niz drugih zakona, o genetski modificiranim organizmima itd., itd. spada u one zakone koji će biti u trajnom pitanju ja bih to tako nazvao. U svakom mandatu će taj zakon biti jednom ili dva puta vjerojatno na dnevnom redu. Jer se u skladu sa novim tehnološkim otkrićima, implementacijom znanstvenih otkrića itd. jasno ukazuje na potrebe sve strožijih i strožijih standarda u ovom području kao što je to i u genetici i u drugim područjima. Prema tome, to smo željeli reći i smatramo da je to važno. Zato kad se ovakvi zakoni pojavljuju u Saboru klub Hrvatske narodne stranke je više nego zadovoljan, mi ćemo podržati zakon. Ali moramo reći da se ne slažemo sa onim što je do sad rečeno o tom zakonu jer on ima i niz nedostataka. No, ponavljam, mi ćemo ga podržati jer je u ovom području bolji svaki zakon od nikakvog zakona. A jasno, u funkciji vremena ćemo te zakone morati dotjerati u skladu sa realnim potrebama i tehnološkim mogućnostima i aplikacijama. Naime, cilj ovog zakona je da se uskladi sa legislativom Europske unije. A u biti on kolegice i kolege ako malo pažljivije ga pročitate vidite da on, za razliku od onog što je rekao državni tajnik ja bih rekao niti u teoriji, a kamoli koristeći se sprovedbenim načelima u biti ne rješava ništa. Zašto, ja ću vam pokušati to dokazati, ali ću dati odmah i dva prijedloga ispred našeg kluba da vidimo kako prevazići te nedostatke. Naime sve se u njemu, doslovce sve regulira kroz pravilnike, buduće uredbe, buduće programe, buduće planove. Sve. Članak 9. sustavno ispitivanje i praćenje vrste aktivnosti radioaktivnih tvari u zraku, tlu, moru itd. provodi se pod uvjetima na način i mjestima te u rokovima propisanim pravilnikom koji donosi ministar. Članak 16. granice ozračenja određene ovim zakonom ne odnosi se na medicinsko ozračenje, uvjeti, način i mjere zaštite osobe izložene medicinskom ozračenju utvrdit će pravilnikom ministar itd. Članak 17. rokove i način mjerenja osobnog ozračenja iz stavka 1. ovog članka pravilnikom propisuje ministar. Članak 19. uvjeti, rokovi i način stjecanja potrebnog stručnog obrazovanja i obnove znanja i primjene mjera zaštite od ionizirajućeg zračenja utvrdit će se pravilnikom koji donosi ministar itd. Članak 20. zdravstveni uvjeti kojima moraju udovoljavati osobe iz stavka 2. ovog članka utvrdit će se pravilnikom koji donosi ministar. Članak 23. pravilnikom kojim se određuju uvjeti za projektiranje i gradnju te uklanjanje građevina u kojima su smješteni izvori ionizirajućeg zračenje donosi ministar. Članak 27. korisnik nakon završetka uporabe radioaktivnog izvora iz stavka 1. ovog članka moraju osigurati financijska sredstva za njihovo zbrinjavanje sukladno uvjetima propisanim uredbom Vlade Republike Hrvatske. Članak 29. način, opseg i rokovi mjerenja osnovnog zračenja propisat će se pravilnikom koji donosi ministar. Pravilnikom iz stavka 1. ovog članka propisat će se i obvezan sadržaj izvješća o nadzoru i mjerenjima itd. itd. Članak 33. opet pravilnik. Članak 34. pravilnik. Članak 36. pravilnik. Članak 37., 38. itd. kolegice i kolege, znate sve pravilnikom. Zato je naš prijedlog, a ja sam to već nekoliko puta sugerirao i predsjedniku Sabora da bi se možda moglo na Predsjedništvu sabora kada se radi o ovakvim zakonima, jer mi ovdje praktično dajemo potpis vjerujući da će se sve to korektno regulirati kroz podzakonske akte i da će se to implementirati. Ne mora biti. Zato je naš prijedlog iz kluba HNS-a da svi prijedlozi pravilnika kada dođu do faze prijedloga da ih upute našim nadležnim odborima, predlagatelji, neka odbori saborski pročitaju prijedlog pravilnika, ne mora ići na plenarnu sjednicu. Ako struka kaže da je to u redu, pravilnik ide dalje. Isto tako izvješća godišnja po nekim od tih pravilnika, ponovo zašto se isto ne bi dogodilo da kada se napravi godišnje izvješće da također dođe nadležnom odboru saborskom jer smo mi ti koji smo prihvatili ovakav način rada, da odbor kaže da izvješće je korektno, provode se sve mjere onako kako stoji u pravilnicima odnosno kako je bilo predviđeno da će se regulirati po ovom zakonu, zato bi te mehanizme mi zaista molili da se uvedu kao jedno pravilo, jedan obvezan način rada tako da i ovaj Sabor jasno ima svoju težinu i svoju odgovornost glede provođenja ovakvih zakona, ali klub HNS-a će apsolutno prihvatiti zakon. Ponavljamo ovo je zadnja varijanta ovog zakona. Oni koji će biti iza nas u ovim klupama će vjerojatno taj zakon još jednom ili dva puta sigurno dopunjavati iz razloga tehnoloških potreba i svega ostaloga. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz Državnog zavoda za zaštitu od zračenja. Nadovezat ću se na rasprave mojih prethodnika. Osvrnuo bih se na neke dijelove zakona koje oni nisu komentirali. U prvom redu slažem se sa kolegom Dorićem da je veliki dio ovog zakona zapravo ostavljen na milost i nemilost ministru, odnosno pravilnicima koje će donositi ministar ili Državni zavod za zaštitu od zračenja, dok je smisao zakona ipak bio da čim je moguće bolje, definira ovu materiju. Najbolji je primjer za to članak 16. koji govori o maksimalno dopuštenom medicinskom ozračenju koje će pazite pravilnikom urediti ministar nadležan za zdravstvo. To nije dobro i tu je također moralo biti jasno rečena koja je granica iz dva razloga. Kao prvo radi toga što je svjetski standard da se godina za godinom smanjuju granice dopuštenog ozračenja, a s druge strane zapravo jer smo bili svjedoci doista nemilih događaja upravo u zdravstvenim ustanovama koje su često puta bile bez odgovarajuće zaštite za radnike zaposlene na radiologiji, dakle na rendgenima i sličnim izvorima zračenja. Isto se odnosi i na ove granice ozračenja stanovništva u članku 11. i članku 12. Ja vjerujem da se tu kada bi se sada upustili u raspravu da će se netko od predstavnika Državnog zavoda pozvati na nekakvu europsku konvenciju ili nekakav standard, ali i tu opet postoji ponavljam jasan trend da nema te granice koja je kao sigurna iznad koje se nešto događa u organizmu, a ispod koje se kao ne događa ništa. Ta granica je doista individualna i svjetski je trend da se smanjuje maksimalna dopuštena doza zračenja pa ćemo možda kroz koju godinu i ove brojke ovdje u članku 11. i 12. mijenjati. Dobro je da je u članku 10. jasno deklarirana obveza fizičke zaštite radioaktivnih izvora, dakle sve ono što smo ovdje pred tjedan dana raspravljali o fizičkoj zaštiti nuklearnog materijala odnosi se naravno i na radioaktivne izvore. Oni su prvorazredna teroristička meta koja se može upotrijebiti u ozračivanju uz pomoć prljave bombe. Dakle klasičnog eksploziva nadograđenog sa nešto radioaktivnog materijala koji se eksplozijom rasprši i zagadi grad ili nedaj Bože vodocrpilište. Dobro je dakle da je to i u ovom zakonu jasno precizirano. Također u svezi s tim dobro je da je u zakonu precizirana i obveza u članku 38. da radioaktivni izvor mora o svom trošku zbrinuti onaj koji ga je u Hrvatsku uvezao. Međutim ne slažem se sa člankom 39. koji kaže o tome, koji dakle s jedne strane doista pravilno kao i do sada u postojećem Zakonu o zaštiti od ionizirajućeg zračenja zabranjuje uvoz, preradu, skladištenje i zbrinjavanje radioaktivnog otpada koji nije nastao u Republici Hrvatskoj, ali ovdje u ovom Zakonu se govori o tome ako to nije drukčije riješeno međunarodnim ugovorom. Dosadašnji zakon je to bio puno rigorozniji, nije uvodio ovu klauzulu "ako nije riješeno međunarodnim ugovorom". Doista je šteta da ste popustili ovdje i to je vjerojatno posljedica čuvenog sporazuma sa Slovenijom o Krškom po kojem je Hrvatska po prvi put pristala mada to nije bila originalna obveza uvesti radioaktivni otpad iz Krškog ako se ne postigne drugi za Sloveniju povoljni sporazum o roku 12 mjeseci od zatvaranja nuklearke. Dakle, na taj sporazum sam upozoravao kada je donošen, taj sporazum je uostalom bio i razlogom velikih političkih potresa u Hrvatskoj, ali je nacionalni interes, i to podsjećam i vas kao predstavnika Državnog zavoda za zaštitu od zračenja, nacionalni interes je da Hrvatska nema uvoza radioaktivnog otpada, odnosno da nema uvoza radioaktivnih izvora osim onoga što je Hrvatskoj nužno potrebno. Nama su potrebni radioaktivni izvori radi kontrole zavara u "Đuri Đakoviću", nama su potrebni radioaktivni izvori radi markera kod CT-a, nama su potrebni radioaktivni izvori kod znanstvenih ustanova kao što je "Ruđer". Ja sam radim u "Ruđeru" u takvim uvjetima, znam o čemu se radi. Međutim, kada Hrvatska sabere sve te svoje izvore, kada Hrvatska sve te izvore sigurno pohrani u olovne kontejnere, a njih opet u bačve od rostfrei-a mi kroz 10 godina možda napunimo jedan šleper sa tim radioaktivnim izvorima, sa svom njihovom zaštitom bez Krškog. A sa Krškim i njegovim otpadom stvar se dramatično mijenja jer se radi o stotinama šlepera i daleko većim novcima. Dakle, zato je doista čudno da ste olako pristali na ovakvu formulaciju, vjerojatno pod pritiskom onih koji su potpisivali taj nesretni ugovor, i da je Hrvatska ovdje po prvi put zapravo posredno pristala na uvođenje radioaktivnog otpada na svoj teritorij, ako je to riješeno međunarodnim ugovorom. Dakle, sav ostatak Zakona je doista korektan. Ponavljam, bilo bi bolje da veliki dio ovdje nije riješen kroz pravilnike i da se išlo do još rigoroznije i niže dopuštene doze, ali što je tu je. Za nas je ipak najsporniji ovaj dio koji na mala vrata dopušta uvoz radioaktivnog otpada. Hvala.
Hvala. Za klub IDS-a poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Hrvatski sabor je na sjednici još 99. godine, kako je i rekao gospodin državni tajnik, donio Zakon o zaštiti od ionizirajućeg zračenja, a 2003. godine taj Zakon je izmijenjen svojim izmjenama i dopunama što naravno prateći tehnološki razvoj itekako doprinosi tome da se takve stvari mijenjaju naravno u korist zdravlja ljudi. Samim time mi u Klubu IDS-a znamo da je ovaj Prijedlog koji daje neka rješenja koja su danas u svijetu relativno dobra, znamo da će se i ova rješenja u vrlo bliskoj budućnosti isto tako morati mijenjati, ali eto odmah moram reći da će Klub IDS-a podržati ovaj Prijedlog jer on u tom smjeru ipak daje pozitivne pomake. Znamo i to da je Međunarodna agencija za atomsku energiju kao organizacija Ujedinjenih naroda zadužena za definiciju sigurnosnih standarda vezanih za upotrebu izvora ionizirajućeg zračenja, a u suradnji s brojnim međunarodnim i regionalnim organizacijama još 96. godine objavila dokument "Osnovni standardi za zaštitu od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora zračenja" u kojem su detaljno razrađena teoretska i provedbena načela te kriteriji i osnove za izgradnju infrastrukture za provedbu mjera zaštite od ionizirajućeg zračenja kako bi trebala uspostaviti svaka država. Odredbe tog dokumenta Republika Hrvatska je prihvatila Zakonom o potvrđivanju zajedničke Konvencije o sigurnosti i zbrinjavanju istrošenog goriva i sigurnosti i zbrinjavanja radioaktivnog otpada. U skladu s navedenim Europska unija je propisala da njene članice moraju obvezno ujednačiti razinu zaštite od ionizirajućeg zračenja sukladno preporukama međunarodnih organizacija, a mi iz Kluba IDS-a itekako se zalažemo da Republika Hrvatska ipak 2009. godine postane punopravnom članicom Europske unije. Računamo da ćemo uz ovaj Prijedlog približiti se upravo ka tim načelima. Ja bi se osvrnuo malo ako gledamo članak 38. koji članak govori o radioaktivnom otpadu i iskorištenim zatvorenim radioaktivnim izvorima. Naime, članak 38. kaže da nositelj odobrenja je obvezan i osigurati i snositi troškove zbrinjavanja radioaktivnog otpada kao i iskorištenih zatvorenih radioaktivnih izvora, te izvora ionizirajućeg zračenja koje se namjerava dalje koristiti. Međutim, eto, otvoreno ovdje postavljam pitanje državnom tajniku. Mi znamo da danas neki naši objekti, neću napominjati posebno koji, imaju zaštitu, gromobransku zaštitu od, sa tzv., patronom radioaktivnog gromobrana. Želim pitati i vjerojatno ću čuti taj odgovor, do kada se računa i na koji način rješavati, dakle, i dati prijedloge gromobranske zaštite tih objekata s obzirom da znamo da naročito na područjima gdje su gromovi učestali, moraju imati zaštitu, a rješenje nekom drugom zaštitom, dakle, umjesto radioaktivnog gromobrana, dovodi u pitanje uopće opstojnost jednog takvog objekta. Reći ću samo da li su to bolnice, da li su to hoteli, da li su to neke druge javne zgrade. Drugo što u ovom članku 38. se govori, govori se o uvjetima te način zbrinjavanja radioaktivnog otpada, iskorištenih zatvorenih radioaktivnih izvora i izvora ionizirajućeg zračenja za koje će se, za koja se ne namjeravaju dalje koristiti …propisat će uredbom Vlada Republike Hrvatske na prijedlog nadležnog ministra za zdravstvo. Vjerujem da će u svemu tome naravno učestvovati upravo institucije sa svojim prijedlogom koji će dati nadležnom ministarstvu pa možda eto da se ipak tu pojasni da se na taj način taj problem rješava. I drugo što, ono što moram reći da slušajući i mog prethodnika da članak 39. gdje se zabranjuje uvoz, prerada, skladištenje i zbrinjavanje radioaktivnog otpada koji nije nastao u Republici Hrvatskoj, ako nije drugačije riješeno međunarodnim ugovorom da me taj članak malo, ne daje mi jasnu sliku da li mi time zabranjujemo taj uvoz, preradu, skladištenje i zbrinjavanje ili postoji neka druga mogućnost, da ne budem toliko kritičan da se ipak na mala vrata uvede da može se i nešto tome slično desiti? Eto, ako mi tu date par odgovora kao što sam i na početku rekao koji će me uvjeriti i nas u klubu IDS-a uvjeriti nas u činjenično stanje da sigurnost je takva kakva je ovdje predložena klub IDS-a će ovaj Prijedlog podržati, samim time što on donosi određena poboljšanja, a znamo da će u sljedećih godinu, dvije vjerovatno i ovaj sadašnji Prijedlog doživjeti određene izmjene samim time što tehnološki razvoj ide tako brzo da će i u ovom smjeru sigurno dati povoljne rezultate za zdravlje ljudi. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Ruža Lelić.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Nakon evo dvodnevne rasprave o izboru načelnika, gradonačelnika i župana pred nama je Konačni prijedlog Zakona o zaštiti od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora ionizirajućeg zračenja o kojem ćemo raspravljati najvjerovatnije jedno pola sata, a radi se o vrlo važnom zakonu koji regulira pitanje od osobitog značenja za čovječanstvo u prošlosti, ali i sadašnjosti, bitnom za razvoj društva kao što je primjena u medicinske svrhe, u terapijske i dijagnostičke svrhe, za industrijski razvoj, zatim u potreba nuklearne energije, u vojne i civilne svrhe, a koliko se tek rasprave vode i koliko pojedina zemlja proizvodi ovakvog nuklearnog, razni proizvoda i u kakve svrhe misle upotrijebiti svoju nuklearnu energiju. Na žalost izvode se i brojne nuklearne probe i sve je veće atmosfersko zagađenje radioaktivnim tvarima. Zatim tu su i isto tako izvanredni događaji kao što su nuklearne nesreće, još uvijek se sjećamo nesreće u Černobilu … [[Govornik se ne razumije.]] desila 1984. godine i još uvijek osjećamo i njene posljedice. Tu je i teroristički napad na New York 11. rujna 2001. i sve to čini ovo pitanje zaštite od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora ionizirajućeg zračenja, znači uvijek aktualno i uvijek važno. Mislim da je primjena u medicinske svrhe, u dijagnostiku i terapiju, da je to ipak dobro kontrolirano, no svakako čuli smo da ima i negativnih posljedica. No za zdravstvene ustanove to bih ovdje istakla prilično je komplicirano ishođenje odobrenja za obavljanje djelatnosti, zatim tu su još i redovita mjerenja i provjera ispravnosti uređaja, zatim provjera zdravstvene sposobnosti, sve to svakako da je nužno i opravdano, ali to ujedno i znatno opterećuje, financijski opterećuje ustanovu, a da ne spominjem tu i cijenu uređaja te njegovo održavanje pa bih samo recimo rekla da jednog servisera njegov rad dobijemo račun da košta jedan njegov rad 65 eura i čak i put košta njegov po satu 35 eura. Za usporedbu bih rekla da je cijena rada liječnika specijalista dođe oko 40 kuna ili recimo očitavanje snimke srca pluća u dva smjera sa očitanjem 29 kuna, snimanje kostiju u dva smjera 38 kuna, pa recimo snimanje zubi 7 kuna i 14. Sve ovo iznosim kako bi ustvari ukazala u kakvim sve složenim uvjetima posluju zdravstvene ustanove i kada raspravljamo o njihovim, i financijskom i drugom poslovanju onda se treba uzeti u obzir niz drugih okolnosti. Osobito također važnim smatram i sustavno ispitivanje i praćenje prisutnosti radioaktivnih tvari u zraku, u tlu, u moru, u rijekama i jezerima, podzemnim vodama, vodi za piće, hranu i predmetima opće uporabe te stambenim i radnim prostorijama. Mislim da na mnoga od ovih pitanja trebamo odgovor i stalni odgovor. A sve ovo nam je svakako potrebno sa ciljem osiguranja i smanjenja rizika po život i zdravlje ljudi, okoliš za današnja, ali i buduće naraštaje. Konačni prijedlog Zakona svakako je bitno pogoršan usvajanjem primjedbi istaknutih u prvom čitanju kao što je utvrđivanje granice … [[Govornik se ne razumije.]] stanovništva, granice ozračenja izloženih radnika, zatim pravilnike. Vidjeli smo ovdje i osobno isto tako mislim da su mnoga važna, zaista važna pitanja regulirana pravilnikom jer vjerujem da je predlagatelj imao na umu da su neke od tih ipak treba možda češće mijenjati, pa da je to jednostavnije sa pravilnikom, no sada je uneseno poboljšanje u tom smislu da će te pravilnike donositi ministar nadležan za zdravstvo umjesto prijašnjeg prijedloga gdje je to bilo da donosi ravnatelj Državnog zavoda za zdravstveno osiguranje, ovaj zaštitu od zračenja. Zatim, isto tako prihvaćen je prijedlog Odbora za socijalnu politiku i zdravstvo vezano za zbrinjavanje otpada pa se sada kaže da će uvjeti, način zbrinjavanja radioaktivnog otpada iskorišten i … [[Govornik se ne razumije.]] izvora, znači propisivat će uredbom Vlada Republike Hrvatske uz prijedlog ministarstva nadležnog za zdravstvo čime se daje znači jedna važnost i težina ovog pitanja. Također prihvaćena je primjedba i vezano za prekršajne odredbe i tako da imamo ovdje ujedno i izjavu usklađenosti sa pravnim stečevinama Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe i zbog toga evo mogu podržati i ovaj Prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo pridružujem se i ja ovim raspravama koje idu za tim da se ovaj Konačni prijedlog zakona o zaštiti od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora ionizirajućeg zračenja koje je sad u drugom čitanju prihvati iz osnovnog razloga što je u prvom čitanju bilo dosta primjedbi da nisu dobro bile postavljene zapravo razgraničenje ingerencija između Ministarstva zdravstva i Državnog zavoda za zaštitu od zračenja, da su te primjedbe sad uglavnom prihvaćene, da je i smanjen broj podzakonskih akata i da njih donosi ministar zdravstva. Prema tome, sve to što smo u prvom čitanju manje-više svi istaknuli kao primjedbe u cilju poboljšanja zakona one su sad i prihvaćene i zbog toga smatram da ovaj tekst zakona treba prihvatiti. Naglašeno je u raspravama također važno zašto nam ovaj Zakon treba i zašto zapravo ovaj Zakon će i u budućnosti doživljavati svake dvije do tri godine izmjene i promjene zbog jednostavne činjenice da tehnološki razvoj to nalaže, da se događaju takve promjene koje nužno sve one koji vode brigu o narodnom zdravlju da moraju te promjene na vrijeme uočavati i na neki način zakonski intervenirati kako bi se i zdravlje naroda a i sigurnost i zdravlje onih koji rade sa izvorima ionizirajućeg zračenja što više zaštitila i na neki način cijeli taj proces uozbiljila. Kažem, važnost je ogromna jer samo zračenje od prirodnih izvora zračenja do ovih umjetnih izvora zračenja naročito kod primjene u medicini su ogromna, zbog toga i ta važnost zbog očuvanja narodnog zdravlja. Ono što je isto u ovom zakonu posebno istaknuto da se posebna pažnja pridaje čuvanju izvora ionizirajućeg zračenja i to je nešto što sigurno ovom zakonu daje tu dimenziju važnosti i ozbiljnosti a da ne spominjem da je i konačno ovo drugo čitanje doživjelo još neke promjene koje na neki način još više usklađuju ovaj zakon sa i važećim smjernicama Europske unije. Prema tome, pred nama je tekst zakona koji treba prihvatiti i ja ću glasati za ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Vladimir Štengl. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici! Dozvolite mi da kratko sa samo nekoliko rečenica osvrnem se na Prijedlog zakona o zaštiti od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora ionizirajućeg zračenja. Naime, već kod spominjanja pitanja i materije koju rješava ovaj prijedlog zakona javlja se određena rezerva, odbojnost, strah a iz prostog razloga što se radi o području koje u pravilu izaziva upravo takovu reakciju. Posljedica je to brige za sigurnost od eventualno neželjenih posljedica prouzročenih ionizirajućim zračenjem. Podatak da su radiolozi osnovali Međunarodnu komisiju za zaštitu od zračenja još ali davne 1928. godine sa zadatkom utvrditi na međunarodnoj razini zajedničke mjere za zaštitu od ionizirajućeg zračenja tijekom medicinske primjene izvora ionizirajućeg zračenja ukazuje na značaj ovoga problema. Međunarodna agencija za atomsku energiju kao agencija Ujedinjenih naroda zadužena je za definiranje standarda vezanih za uporabu izvora ionizirajućeg zračenja. Europska unija je propisala da njene članice moraju obvezno ujednačiti razinu zaštite od ionizirajućeg zračenja sukladno preporukama međunarodnih organizacija. Ovaj zakon je prilog u procesu pridruživanja Europskoj uniji u cilju prilagodbe zakonodavstva a međunarodni propisi su isto doživjeli promjene nakon terorističkog napada na New York u rujnu 2001. godine. Zahtjevi fizičke zaštite izvora ionizirajućeg zračenja su pooštreni a sve u cilju i svrhu onemogućavanja uporabe radioaktivnih izvora u terorističke svrhe. Sveukupno pitanje zaštite od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora ionizirajućeg zračenja mora biti maksimalno temeljito i stručno riješeno jer samo tako postiže svoju svrhu a to upravo čini i rješava na najbolji i sveobuhvatni način ovaj zakon od sustavnog ispitivanja i praćenja ionizirajućeg zračenja u okolišu, mjera sigurnosti izvora ionizirajućeg zračenja, zaštite osoba koje na tome rade, granice ozračivanja, naravno i važnost stručne osposobljenosti, stalnih provjera zdravstvenih sposobnosti, uvoz i izvoz, prijevoz i provoz izvora ionizirajućeg zračenja te konačno zbrinjavanje radioaktivnog otpada i iskorištenih zatvorenih radioaktivnih izvora. Poslovi Državnog zavoda za zaštitu od zračenja su pobrojani kao i obveze a i iz njih je vidljiva uloga nadležnog i zadaci državnog zavoda a ispunjenje tih obveza daje nam za pravo da bez ostatka gledamo na ulogu zavoda s povjerenjem. Iz tih razloga i podržavam donošenje ovoga zakona. Hvala.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi Ante Zvonimir Golem. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Zahvaljujem se na ovoj diskusiji, ali dozvolite da odgovorim na postavljena pitanja i da dam neka određena pojašnjenja. Krećući odgovorima na postavljena pitanja mogu jasno i glasno reći da o prijedlogu daljnje gromobranske zaštite koja se bazira na izvoru radioaktivnog zračenja danas još uvijek nema nikakvih dokaza da bi takva gromobranska zaštita bila u ičemu bolja od klasične gromobranske zaštite i kao takve nećemo podržavati novu gromobransku zaštitu na području dakle i temeljima zračenja već ćemo postojeće gromobranske zaštite ići znači u uklanjanjanje. Sve vrste gromobranske zaštite koje sadrže dakle izvore zračenja. S druge strane, treba jasno i glasno reći da već na zasjedanju Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša Hrvatskoga sabora u ime predlagača Vlade Republike Hrvatske prihvaćen je amandman na odboru kao što ćemo prihvatiti i na ovoj sjednici a vezan je upravo uz članak 39. Dozvolite da pojasnim. Međunarodni ugovori u pravilu i u većini su iznad zakona kao takvi, tako da člankom 39. gdje smo htjeli kao predlagača jasno definirati da se zabranjuje uvoz, … [[Govornik se ne razumije.]] skladištenje i zbrinjavanje radioaktivnog otpada koji nije nastao u Republici Hrvatskoj, ovaj dodatak koji smo dodali ako nije drugačije riješeno međunarodnim ugovorom je ustvari više kozmetskog tipa i kao takvoga prihvatili smo u ime predlagača da se članak 39. promijeni i da on dakle glasi: "Zabranjuje se uvoz, prerada, skladištenje i zbrinjavanje radioaktivnog otpada koji nije nastao u Republici Hrvatskoj." Prema tome, to je drugi odgovor koji sam obvezan vam dati. A što se tiče ostalih dijela moramo jasno i glasno reći. Ili ćemo se držati u svemu svjetskih standarda i direktiva ili ih se nećemo držati. Prema svjetskim standardima i svjetskoj praksi a i direktivama koje idu u izradi zakona ovoga tipa zašto se svake dvije, tri godine počelo se sve više i više izbjegavati jasno definiranje određenih stvari koje se u kraćim ili dužim vremenskim periodima mijenjaju. Već smo tako nešto obrazlagali prilikom prvog čitanja ovoga zakona kad smo rekli da je upravo veliki broj podzakonskih akata koji bi mogao proisteći iz ovoga prijedloga zakona i nastao zbog situacije što se uslijed određenih promjena, određenih vrijednosti upravo mogu puno jednostavnije te vrijednosti kao takve i uvesti u praksu u Republici Hrvatskoj. Prihvatili smo primjedbu pa smo ipak određene osnovne vrijednosti i unijeli u zakon, sad ovo konačno čitanje za koje se vidjelo. Međutim smatramo da ove preostale znači vrijednosti koje bi od ovog zakona na neki način već napravile i formatom knjigu kada bi se navodile sve one kao … [[Govornik se ne razumije.]] da možemo pustiti da se rade podzakonskim aktom ili uredbom Vlade Republike Hrvatske kako je već to u zakonu navedeno. Radi se o pozivu na 12 pravilnika od kojih neće biti 12. Bit će nešto manje, ali se u 12 članaka dakle poziva na pravilnik u kojem bi bilo nešto određeno. Dakle u cijelom Prijedlogu zakona, zakon je izrađen po principima dakle direktiva i svjetskog standarda i sukladno tome moram naglasiti i da onaj famozni prvi članak koji je ovdje spomenut, koji je na neki način da ne pripada zakonu moramo reći da je ipak preveden članak iz direktive «96-29 Euroatoma» koji se upravo na takav način odnosi prema zaštiti od zračenja. Tako da se zahvaljujemo na ovoj diskusiji. Nadamo se da smo pojasnili određene nedoumice vezano ovog zakona i da ćemo prihvatiti u ime predlagača predočene amandmane. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Tonči Tadić.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine državni tajniče. Dakle naravno da je međunarodni ugovor iznad hrvatskog zakona onog časa kad je on ratificiran. Ali oprostit ćete posve je drugačija situacija za pregovarača koji pregovara u međunarodnom ugovoru ako pred sobom ima hrvatski zakon koji je decidirano jasan da nema uvoza materijala u Hrvatsku ili ako dopušta mogućnost ako se o tome sklopi međunarodni ugovor. Dakle do sada je to bilo i do sada se Hrvatska tu čvrsto držala osim na jednom doista katastrofalnom primjeru a to je Krško. I zato mi je drago da ste usvojili ovo stajalište doista većine zastupnika. Hvala.
A sad ovo baš kroz netočni navod nije išlo jel'? … [[Upadica se ne razumije.]] Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog Zakona o zaštiti od ionizirajućeg zračenja i sigurnosti izvora ionizirajućega zračenja. Amandmane su podnijeli Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo i Odbor za prostorno uređenje i zaštitu okoliša. Ministar zdravstva i socijalne skrbi Neven Ljubičić. Gospodine ministre, amandman Odbora za rad, zdravstvo i socijalnu politiku.
Vlada prihvaća amandman.
Postaje sastavni dio zakona. Odbora za prostorno uređenje i zaštitu okoliša amandman.
Vlada isto tako prihvaća amandman.
Molim? A prihvaćate? Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Molim?
Ja bi molio da se ministar očituje o najspornijem dijelu ovog zakona, da i Hrvatska sa ovim zakonom pristaje na uvoz … [[Govornik se ne razumije.]] materijala ili ne?
Kolega Tadić, nema rasprave više. Rasprava je zaključena, amandmane su podnijeli.
Obećao je amandman Vlade.
Amandman je prihvatio i glasujemo o tekstu zakona. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Molim, uključimo se. Glasujmo. Rezultat? Sa 77 glasova za, 8 suzdržanih i 1 protiv usvojen je predloženi zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Idemo na sljedeću točku: - Prijedlog zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja, prvo čitanje P.Z. br. 465; Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli: Odbori za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, lokalnu i područnu samoupravu i Odbor za turizam. Predstavnik predlagatelja ministar unutarnjih poslova Ivica Kirin će dodatno obrazložiti Prijedlog. Izvolite ministre.
Hvala lijepa. Poštovani saborski zastupnici Zakon o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja eto dočekali smo ga ovdje u hrvatskom Parlamentu. Kao što znamo Hrvatska gorska služba spašavanja već 55 godina djeluje u Hrvatskoj. Oni su ti koji su danonoćno spašavali i turiste i naše sugrađane pogotovo u dijelovima koji nisu naseljeni, a nikako to do sada nije bilo pravno regulirano. Upravo stoga sukladno članku i zakona i Ustava donesen je ovaj zakon gdje prije svega Hrvatska gorska služba spašavanja je od interesa za Republike Hrvatsku. Stoga je bilo posebnim zakonom potrebno urediti način obavljanja redovite djelatnosti Hrvatske gorske službe spašavanja što je propisano člankom 12., stavak 2. Zakona o zaštiti i spašavanju. Donošenjem zakona će se prije svega osigurati usklađenost sa europskim međunarodnim propisima, urediti djelatnost i područje na kojima djeluje Hrvatska gorska služba spašavanja te njeno financiranje kao javne službe koja se obavlja od interesa za Republiku Hrvatsku. Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja dati će se javne ovlasti kako bi mogla učinkovito provoditi preventivno planiranje, pripremu te osigurati učinkovitost i sigurnost sudionika i u spašavanjima. Ono što je još bitno provedba ovog zakona ne zahtijeva dodatna financijska sredstva. Ne opterećuje se dodatno Državni proračun jer pri tome treba naglasiti da su se i do sada sredstva za Hrvatsku gorsku službu spašavanja osiguravala u Državnom proračunu i to na poziciji Državne uprave za zaštitu i spašavanje, na poziciji zdravstva, na poziciji Ministarstva zdravstva, na poziciji Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka, Uprave za turizam, Uprave za pomorstvo, za financiranje službe traganja u zračnom prometu i slično. Temeljem posebnih sporazuma između Hrvatske gorske službe spašavanja i navedenih ministarstava. Ono što je još bitno kod provedbe ovog zakona ne nameću se nove obaveze vezane uz osiguravanje financijskih sredstava u proračunima jedinica lokalne i područne, regionalne samouprave jer su iste bile dužne sukladno važećim propisima organizirati i financirati funkcioniranje dijelova sustava zaštite i spašavanje na svom području. Ono što je vrlo bitno Zakonom o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja uređuje se: ustroj, djelatnost i financiranje Hrvatske gorske službe spašavanja, prava pripadnika Hrvatske gorske službe spašavanja za vrijeme intervencija, suradnja s međunarodnim organizacijama, tijelima državne uprave i drugim fizičkim i pravnim osobama u oblastima spašavanja. Obveza organizatora i sudionika sportskih, turističkih i drugih sadržaja u prirodi, planinskom području te nadzor nad provedbom ovog zakona. Zakonom se definira Hrvatska gorska služba spašavanja kao nacionalna, stručna, humanitarna, neprofitna udruga koja obavlja djelatnost od interesa za Republiku Hrvatsku a u koju se udružuju stanice Hrvatske gorske službe spašavanja s područja Republike Hrvatske. Hrvatska gorska služba spašavanja je dio organiziranih operativnih snaga zaštite i spašavanja u kojoj u obavljanju djelatnosti daju se sljedeće ovlasti: provoditi obuku za sve specijalnosti gorskog spašavanja i pružanje prve medicinske pomoći u planini prema posebnom programu koji donosi na prijedlog HAGA-e, Hrvatske gorske službe spašavanja ravnatelj Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Provođenje obuke za organizatore turističkih aktivnosti na nepristupačnim područjima u cilju poboljšanja sigurnosti sudionika, voditi evidenciju, izdavanje uvjerenja o završenoj obuci, zabraniti pristup neovlaštenim osobama u blizini mjesta intervencije i iznimno može uključiti punoljetnu osobu da dragovoljno obavlja pojedine pomoćne poslove. Hrvatska gorska služba spašavanja stječe sredstava za obavljanje svoje djelatnosti iz Državnog proračuna Republike Hrvatske, iz Proračuna jedinica lokalne i područne /regionalne/ samouprave u kojima djeluje Hrvatska gorska služba spašavanja, donacija od izvršenja ugovornih usluga, od darova i naslijeđa, od izvršenja projekata unapređenja sigurnosti na prostorima u prirodi gdje se obavljaju turističke djelatnosti na, aktivnosti na području i za potrebe turističke zajednice. Ono što kao predlagači možemo reći da Republika Hrvatska kao turistička destinacija još jedanput daje naglasak ne samo na sigurnost svojih građana nego na sigurnost i stranih državljana koji dolaze u posjet Republici Hrvatskoj i na taj način zaokružujemo upravo i dio gospodarske aktivnosti koji proizlazi naročito u turističkim ljetnim mjesecima. Ono što je vrlo bitno reći da zbog same razvijenosti područja Republike Hrvatske 80% teritorija Republike Hrvatske nalazi se u dijelovima gdje je stvarno potrebno provoditi preventivne mjere kako bi upravo one koji dolaze u posjet našoj zemlji zaštitili prije svega od nepromišljenih izleta u prirodu i od nepredviđenih situacija koje se mogu desiti usred promjene, naglih promjena klimatskih uvjeta usred kojekakvih čimbenika koji mogu utjecati na život i zdravlje ljudi. Ono što možemo reći da Hrvatskom gorskom službom za spašavanje Republike Hrvatska zaokružuje sigurnost građana na području Republike Hrvatske i time pridonosimo onome što uvijek volimo reći da smo turistička destinacija i zemlja koja osigurava sve uvjete da bi njeni građani mogli boraviti na cjelokupnom njenom teritoriju. Naravno da u zakonu ono što je vrlo bitno, što smo stavili da odgovornost nema samo predlagač, odnosno Vlada Republike Hrvatske i država, što se tiče osiguranja financijskih sredstava, nego i jedinice lokalne samouprave mogu same prema svojim potrebama znači u dogovoru sa Državnom upravom za zaštitu i spašavanje oformiti svoje jedinice i na taj način mi ne namećemo ustroj koliko Hrvatskih gorskih službi treba za spašavanje biti na određenom području, nego će se one formirati prema svojim potrebama i prema onome što budu ljudi koji sa lokalnog područja zatražili. Eto, hvala lijepo.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, lokalnu i područnu samoupravu, turizam. Za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, predsjednik odbora poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 66. sjednici održanoj 9. svibnja 2006. godine raspravljao je o prijedlogu Zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske. Članovi odbora upoznati su sa razlozima i interesima zbog kojih se predlaže donošenje predmetnog zakona, predstavnik predlagatelja ističe kako se ovim zakonskim prijedlogom predlaže da se Hrvatska gorska služba spašavanja integrira u jedinstveni nacionalni sustav zaštite i spašavanje kao nositelj djelatnosti spašavanja u svojoj nadležnosti. Također navodi da se ovim zakonskim prijedlogom definira sadržaj, opseg i način obavljanja zadaće Hrvatske gorske službe spašavanja, suradnja sa međunarodnim organizacijama, tijelima državne uprave i drugim fizičkim i pravnim osobama, te financirani nadzor nad obavljanje javnih ovlasti. Odbor je podržao iznijeti stajalište predsjednika Vlade Republike Hrvatske, jer ocjenjuje da će predloženim zakonskim prijedlogom Hrvatska gorska služba spašavanja kao aktivni čimbenik sigurnosti moći učinkovitije spriječiti ugrožavanje sigurnosti, nastanak nesreća ili eskalacija tih događaja. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti sljedeći zaključak. Prihvaća se prijedlog Zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja u tekstu kako je predloženo od predlagatelja zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Za klub HDZ-a, poštovani zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče i potpredsjedniče, gospodine ministre, kolege i kolegice zastupnici, gospodo članovi iz Gorske službe spašavanja. Gorska služba spašavanja je do sada bio samo alat koji je koristila kada se do nesreće dođe. Ona je i krovna nacionalna stručna organizacija zadužena za preventivu, a tako je i u svugdje u svijetu. Hrvatska gorska služba spašavanja mora imati autonomiju, normalno do određene mjere, jer jedino tako može biti učinkovita. U obavljanju redovite djelatnosti koja u 95% aktivnosti predstavlja preventivu i pripremu, a tek za slučaj nesreće i katastrofa Državna uprava za zaštitu i spašavanje rukovodi i koordinira sa Gorskom službom spašavanja. Sada naš GSS spada u vrh svjetske struke i rezultata. Ali je do sada djelovao izvan zakona, za razliku od svijeta gdje je GSS ovlašteni nacionalni resurs koji osigurava, kontrolira i nadgleda sigurnost na takvim prostorima. Time se osigurava da se neke opasnosti na vrijeme mogu otkloniti, jer se u protivnom mogu prerasti u velike nesreće ili katastrofe. Podsjećamo da je prema Strategiji nacionalne sigurnosti Republike Hrvatske sigurnost treba biti projektirano stanje koje se zasniva na raspoloživim resursima, uređenom sustavu odnosa i europskim standardima. Sustav zaštite i spašavanja može biti učinkovit samo ako se zakonom i drugim aktima prepoznaju sve opasnosti i zadaće, prepoznaju raspoloživi resursi i odgovornost, uredi sustav odnosa, ostvari međunarodna kompatibilnost europski modeli i standardi. Nažalost, postojeća zakonska regulativa u Hrvatskoj do sada nije vidjela da i u Republici Hrvatskoj postoje situacije u kojima će netko sigurno umrijeti, ostati trajni invalid ili sl. ukoliko ga ne spasi Gorska služba spašavanja. Takvi događaji nisu predviđeni u Hrvatskoj. Zato se takva spašavanja ili učinkovito preventivno djelovanje u Hrvatskoj potpuno su izvan zakona. Slijedom toga takve nesreće u Hrvatskoj zapravo su redovito stanje, a njihovo sprječavanje i spašavanje nepredviđeni je eksces. Treba naglasiti da i bez Hrvatske gorske službe spašavanja europski broj za poziv na pomoć 112 potpuno će biti invalidan u Republici Hrvatskoj, niti Hrvatska može ostvariti međunarodnu kompatibilnost jer nema odgovora na vrlo česte situacije. Hrvatska gorska služba spašavanja ima dugogodišnje vlastito i međunarodno iskustvo koje svakako treba uvažavati ukoliko se želi unaprijediti sigurnost na prostorima koji su nedostupni drugim javnim službama. Tako je to i u Europi i u svijetu. Posebno upozoravamo na važnost ovog zakona za turizam. Ovo je zakon koji najmanje treba Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja, a puno više Republici Hrvatskoj koja konačno priznaje činjenicu da njen nacionalni prostor čine i područja izvan gradova i javnih prometnica nad kojima se suverenitet ali i interesi iskazuju i štite brigom i poštivanjem elementarnih međunarodnih konvencija, zajamčenih prava za zaštitu ljudskih života i zdravlja. Naime, i u prirodi i u prostorima izvan gradova, javnih prometnica se odvija … [[Govornik se ne razumije.]] ljudska, gospodarska, prometna, turistička i svekolika druga aktivnost koje prate ugrozbe, iznenadne bolesti i nesreće. Za takve događaje svaka suverena država mora imati unaprijed pripremljen odgovor. A ne da se gube ljudski životi zbog nedostatka potpore GSS-u, to je bilo do sada. Hrvatska gorska služba je dugo nosila, se dugo nosila sa tom javnom potrebom. Bio je krajnji čas da se Hrvatska gorska služba spašavanja prizna da vrši javno koristan posao, te da država počne doista potpomagati njezin rad, a ne da nečiji život i ishod u spašavanju ovise samo o razumijevanju ili slučajnoj potpori institucija tim više što je činjenica da broj nesreća raste iz godine u godinu, a svaka uređena država mora imati učinkovitu spasilačku službu. Donošenjem ovog zakona Hrvatska će biti sigurnija na cijelom svom prostoru. Stvorit će se strateške pretpostavke za ljudsko korištenje i do sada neiskorištenih i zapostavljenih područja, poglavito će se obogatiti i unaprijediti zdravstvena zaštita i kvalitetno turističke ponude koja će produžiti turističku sezonu i ostvariti toliko željeni prihod od turizma. Turisti današnjice ne dolaze zbog smještaja nego da bi provodili aktivne sadržaje, vozili bicikle, šetali, planinarili, spuštali se niz rijeke. Gotovi primjeri za to su penjališta i stijene u Nacionalnom parku "Paklenica", Omišu, Biokovu, Kleku, ali i drugdje na kojima se dnevno okupi po nekoliko tisuća stranaca koji dolaze u Hrvatsku isključivo da bi se penjali, šetali i sl. I to ne samo ljeti nego i naprotiv, cijele godine. Primjer su za to i neka siromašna sela uz rijeke Cetinju, Zrmanju koja su oživila otkrivanjem novih turističkih ponuda, raftinga, kanua, safarija i sl. Takvu ponudu prati gastronomija, kultura, smještaj i druge ponude što je sve zajedno od nekih siromašnih smještaja, zabačenih sela stvorilo situirane vlasnike turističkih agencija, davatelje i organizatore atraktivnih usluga koji upošljavaju druge i rade gotovo od 3. do 11. mjeseca. Takvi su prostorom već davno u svijetu nacionalnim zakonima, a poglavito u Europi prepoznati kao dragocjeni nacionalni resursi. Nekad zapostavljena i zabačena sela u gudurama alpa ili udaljena otočja na oceanima danas su moderna središta na kojima turistička sezona traje gotovo cijelu godinu, koji svojim stanovnicima i državama donose punu uposlenost i blagostanje. Ne treba podsjećati da ta mjesta nikad ne bi postala tako omiljena turistička destinacija da na njima ne postoje vrlo visoki sigurnosni standardi na kojima u pravilu djeluje vrlo učinkovita gorska služba spašavanja. Hrvatska kao jedinstveni spoj obalnih planina i toplog mora, eden svjetskog krša sa mnoštvom kraških rijeka i kanjona, lancem dinarida privlači sve više turista upravo takvih, najčešće teže pristupačnih i očuvanih prirodnih krajolika i prostora. Na njima se odvija sve življa ljudska aktivnost i ne samo turistička nego i prometna. Ta aktivnost na žalost prate iznenadne bolesti i nesreće koje su upravo proporcionalne brojem ljudi koji na njima borave, pa i nužni etički uvjet korištenja tog sveg dragocjenijeg prostora stvoriti visoke standarde zaštite ljudskih života. Sigurnost je uvijek bila najbolja investicija, a nacionalni prostor i ljudi zapravo su najvažniji resursi svake odgovorne zajednice. Na žalost sigurnost kao strateški preduvjet na tim prostorima do sada je bila isključivo briga Hrvatske gorske službe koja je u krajnjim naporima pokušavala sama razriješiti ovu iz dana u dan sve izraženiju javnu potrebu npr. do sada je Hrvatska gorska služba spašavanja osamljeno ali odgovorno pokrivala ovu djelatnost punih 56 godina i građanima bila na raspolaganju 24 sata 365 dana u godini po svim vremenskim uvjetima statistike govore 8 tisuća spašavanja, nekoliko milijuna besplatnih sati rada za što su koristili vlastite godišnje odmore, svake godine služba izvrši od 400 do 500 akcija spašavanja, odradi gotovo 100 tisuća sati rada na preventivi i pripremi. Terenskim dežurstvima, edukaciji, ugrožene populacije, pripremi prostora, izdavanju topografskih karata, letaka i uspostava i upozorenja i kao nacionalni nositelj struke i iskustvo predano radi na svemu što unapređuje sigurnost na takvim prostorima, dijelom i zbog toga Hrvatska je proglašena sigurnom turističkom zemljom, a svake godine stižu pismene zahvale raznih veleposlanstva, država, na iskazanoj skrbi i pomoći njihovim građanima, našim turistima. Zbog gosta služba spašavanja jedan je od najtežih djelatnosti odvija se na najnepristupačnijim terenima i pri najtežim vremenskim i drugim okolnostima zato ga je nemoguće sigurno i učinkovito provoditi bez potpore cijelog sustava. U svijetu pa i u Hrvatskoj GSS je zapravo često jedino, jedini učinkovito oružje i produžena ruka sustava zahvaljujući kojem zaštita medicinska, druga pomoć dopiru i tamo gdje to inače ne bi bilo moguće. Ali za razliku od svijeta, do sada u Hrvatskoj nije bilo regulirano zakonito pomagati Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja, na njenim naporima da uvećaju sigurnost na takvim prostorima, … [[Ne razumije se.]] opasnosti i sačuvaju nečiji život. Ovakav zakon uvjet je međunarodne kompitabilnosti Republike Hrvatske i od njega će svi imati koristi pa se nadam da ćete ga svi također podržati. Ono što je po meni do sada u spašavanju u Gorskoj službi bilo najveći nedostatak, to je traženje helikoptera na mjestu nesreće. Mislim da bi jedna višenamjenska helikopterska služba da li regulirana ovim zakonom ili nekim drugim, bila svakako učinkovita. Do sada su Hrvatska gorska služba spašavanja čekala dozvolu od Hrvatske vojske i po nekoliko sati, za to vrijeme unesrećenik je čekao na mjestu nesreće. Helikopteri kojim raspolaže Hrvatska vojska su zasigurno preglomazni da bi u nepristupačnim uvjetima mogli izvršiti intervenciju uz pomoć gorske službe spašavanja. To je nešto što bi svakako u budućnosti trebalo razmisliti. Zbog svega gore navedenog, klub Hrvatske demokratske zajednice pohvaljuje i prihvatit će prijedlog ovog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospođa Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, gospodo pripadnici Hrvatske gorske službe spašavanja, kolegice i kolege. Sigurnost i zaštita života i zdravlja ljudi na cijelom prostoru neke države primarna je ljudska i strateška javna potreba. To je temeljna civilizacijska i međunarodna obaveza ali i mjera etičnosti i gospodarski interes svakog društva. Činjenica je da je u gradovima i na javnim prometnicama koncentracija stanovništva i intenzitet aktivnosti pa samim tim i broj nesreća i oboljenja najveći. Ali je također i činjenica da 80% Hrvatske čine prostori izvan gradova i javnih prometnica i ta područja su isto tako dio Hrvatske i na njima jednako vrijede međunarodne konvencije i obveze o sigurnosti građana. Veliki dio tog prostora, posebno pri lošim vremenskim uvjetima nedostupan je i izvan kontrole drugih nacionalnih institucija te predstavlja prostor djelovanja i odgovornosti isključivo HGSS-a. Broj nesreća na teško pristupačnim prostorima iz godine u godinu geometrijski raste i prema procjenama ugroženosti i analizom stanja u Republici Hrvatskoj u narednih pet godina Hrvatsku očekuje uvećanje broja ovakvih nesreća za 5 do 10 puta. Ne smijemo zaboraviti ni činjenicu da je Hrvatska turistička zemlja, a čitav svjetski turizam sve se više zasniva na aktivnim sadržajima pri kojem turist više ne traži i kupuje robu ili usluge već traži doživljaj. To nije pojava koja se tiče samog turizma već je to i ideološki pristup cijelog čovječanstva gdje je turizam tek jedan dio. Hrvatska kao jedinstveno spoj mora i planina, … [[Govornik se ne razumije.]] fenomena, brojnih otoka i očuvanih prirodnih ambijenata ima velik potencijal za razvoj pustolovnog turizma. Na područjima na kojima se odvijaju aktivnosti koje su sastavni dio takve turističke ponude su izraženje opasnosti i nepredvidljive vremenske prilike i samim tim je veća mogućnost nesreća, materijalnih i ljudskih gubitaka i šteta. HGSS djeluje tamo gdje je najteže i najopasnije, izvlači stradale iz minskih polja, traga za srušenim zrakoplovima, spašava građane i turiste na moru, pod vodom, u kanjonima i na svim nepristupačnim prostorima. Sve češće u medijima se izvještava o uspješnim akcijama HGSS-a, ali se isto tako u tisku mogu pročitati i naslovi tipa "Spasioci sami moraju plaćati gorivo i hranu" ili "Zbog nedefiniranog zakona pripadnici Gorske službe spašavanja upozoravaju na nedostatnu opremu i premalo novca" ili "Gorskoj službi spašavanja nužna je nova oprema za spašavanje", itd. Takvo stanje je dobrim dijelom posljedica toga što do sada nismo imali zakon koji bi jasno regulirao poziciju HGSS-a u cijelom sustavu zaštite i spašavanja. Pred nama je Prijedlog zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja čije je donošenje nužan preduvjet da se HGSS može legalno integrirati u jedinstveni nacionalni sustav zaštite i spašavanja. Na donošenje ovog Zakona obvezuje nas i članak 12. Zakona o zaštiti i spašavanju koji kaže, citiram: "Način obavljanja redovite djelatnosti Hrvatske gorske službe spašavanja uredit će se posebnim zakonom". HGSS je u svojoj redovitoj djelatnosti zapravo javna služba koja djeluje u različitim područjima javnih potreba, zdravstva, fizičke kulture i sporta, turizma i gospodarstva, kulture, tu mislim na nacionalne parkove i zaštićene dijelove prirode. Zatim u područjima zaštite okoliša, edukacije i obrazovanja, prometa, itd. Upravo iz tih razloga mi u Klubu SDP-a smatramo da HGSS mora imati autonomiju u obavljanju redovite djelatnosti koja u 95% aktivnosti predstavlja preventivu i pripremu kako bi se spriječilo nastojanje nesreće velikih razmjera. Neosporno je da je u slučaju velikih nesreća i katastrofa državna uprava za zaštitu i spašavanje krovna organizacija koja rukovodi i koordinira sa svim segmentima i službama koje su sastavni dio sustava zaštite i spašavanja pa tako i slučajevima nesreća velikih razmjera i katastrofa, rukovodi i upravlja i djelovanjem HGSS-a kao sastavnim dijelom čitavog sustava. Ali u obavljanju redovnih aktivnosti a one čine kao što sam već rekla 95% ukupnih aktivnosti. HGSS treba ostaviti što veću autonomiju jer jedino tako njeno djelovanje može biti maksimalno učinkovito. Međutim, Prijedlogom ovog Zakona ta djelatnost se uporno gura u nadležnost Državne uprave za zaštitu i spašavanje pa se tako odmah na samom početku i članku 5. predloženog Zakona kaže: "Hrvatska gorska služba spašavanja kao dio organiziranih operativnih snaga zaštite i spašavanja dužna je na poziv Državne uprave za zaštitu i spašavanje i čelnika jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave sudjelovati u svim spašavanjima kod većih nesreća i katastrofa". Zatim u nastavku članka 5. piše: "Hrvatska gorska služba spašavanja dužna je Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave dostaviti pregled raspoloživih operativnih snaga i sredstava spremih za sudjelovanje u zaštiti i spašavanju kao i druge zatražene podatke od značaja za zaštitu i spašavanje. U situacijama većih nesreća i katastrofa operativne snage i sredstva Hrvatske gorske službe spašavanja stavljaju se na raspolaganje nadležnom zapovjedništvu zaštite i spašavanja", itd., da ne čitam cijeli članak 5. Mi u klubu SDP-a držimo da je nepotrebno ovo nabrajanje obaveza HGSS-a prema Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje jer su te obveze već jasno određene Zakonom o zaštiti i spašavanju koje u članku 26. jasno kaže: "U pripremi i provedbi aktivnosti i mjera o zaštiti i spašavanju obvezni su sudjelovati Hrvatska gorska služba spašavanja, Hrvatski crveni križ, Hrvatska vatrogasna zajednica, Hrvatska zajednica tehničke kulture, Kinološke, Spelološke i druge udruge i pravne osobe, te ustanove koje osniva Vlada Republike Hrvatske s ciljem sudjelovanja u aktivnostima zaštite i spašavanja kada to zatraži uprava". I dalje se ovo područje regulira člancima 23., 24. i 30. Zakona o zaštiti i spašavanju i zbog toga smatramo da je članak 5. ovako formuliran u ovom Prijedlogu zakona nepotreban jer propisuje nešto što je već propisano Zakonom o zaštiti i spašavanju. Članak 6. točka 2. govori o temeljnim zadaćama HGSS-a pa se tako u stavku 11. kaže: "Organiziranje transporta ozlijeđenih i oboljelih osoba sa planina i drugih nepristupačnih područja te podnošenje zahtjeva nadležnim službama za helikopterski transport pripadnika HGSS-a ozlijeđenih i oboljelih pod sredstvom Centra 112, osim u slučaju kada organizator aktivnosti posjeduje helikopter i osigurava nazočnost pripadnika HGSS-a". Ako ostane ovakva formulacija ovog članka vjerojatno ćemo odmah nakon ulaska u EU trebati preispitati, odnosno pristupiti izmjenama ovako formuliranog članka koji predmijeva da nitko osim države neće imati helikoptere niti će se moći baviti djelatnošću helikopterskog spašavanja i transporta ukoliko to ne ide pod sredstvom državnog Centra 112. Naime, u Europi i svijetu jedna od temeljnih zadaća i redovita djelatnost Gorske službe spašavanja je helikoptersko spašavanje i izvođenje obuka za takvo spašavanje. Zračni operater, vlasnik ili koncesionar helikoptera može biti bilo tko ako ispunjava naravno uvjete koji su definirani međunarodnim propisima o zračnoj plovidbi i nacionalnim zakonima koji reguliraju zračni promet pa bi ovako formuliran članak zakona zapravo značio suspendiranje njihovih zakonskih i međunarodnih prava. Naručitelji i financijeri takvih transporta mogu biti osiguravajuće kuće, privatne osobe i svi zainteresirani koji plaćaju helikopter i angažiraju Gorsku službu spašavanja. I transport ozlijeđenih nužno je vezan za helikoptersko, da se sa nepristupačnog terena da bi se izvukao i transportirao ozlijeđeni. Gorsko spašavanje i transport ozlijeđenih nužno je vezano uz helikopterski transport. Napomenula bi da pripadnici HGSS-a imaju međunarodne i hrvatske certifikate za helikoptersko spašavanje sukladne svim potrebnim hrvatskim i međunarodnim propisima. Ovako predloženim zakonskim rješenjem djelovanje HGSS-a vezuje se za podnošenje zahtjeva Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje čime se nepotrebno komplicira cijela akcija spašavanja što u konačnici može značiti nepotreban gubitak dragocjenog vremena o kojem često puta ovisi nečiji život ili o brzini provedbe cijele akcije ovisi da li će netko postati trajni invalid. Zbog toga predlažemo da se procedura pojednostavni kako se ne bi nepotrebno gubilo vrijeme čekajući odobrenje za helikopterski transport. Članak 7. točka 1. između ostalog kaže Hrvatska gorska služba spašavanja u obavljanju svoje djelatnosti ima sljedeće javne ovlasti: provoditi obuku, održavanje vježbi, seminara, tečajeva, stručnog usavršavanja i slično, za sve specijalnosti gorskog spašavanja i pružanja prve medicinske pomoći u planini prema posebnom programu koji na prijedlog Hrvatske gorske službe spašavanja donosi ravnatelj Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Zatim dalje kaže provoditi obuku za organiziranje turističkih aktivnosti na nepristupačnim područjima u cilju poboljšavanja sigurnosti sudionika prema posebnom programu koji na prijedlog Hrvatske gorske službe spašavanja donosi ministar mora, turizma, prometa i razvitka. Podsjetila bih na činjenicu da je program obuke za sve specijalnosti gorskog spašavanja već propisan od strane Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa, odnosno tada je to bilo Ministarstvo prosvjete, kulture i športa, još od 16. lipnja 1992. godine sa nadopunom od 3. studenog 2003. godine od strane Ministarstva prosvjete i športa. Zbog toga klub SDP-a smatra da je nepotrebno sada retroaktivno program obuke propisivati od strane Državne uprave za zaštitu i spašavanje, odnosno da to radi ministar mora, turizma, prometa i razvitka već za to i nadalje treba biti nadležno Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa. I u europskim zakonima i propisima o gorskoj službi spašavanja nije poznata praksa da obuku propisuje netko drugi osim isključivo ministarstvo nadležno za obrazovanje i šport i za dio helikopterske obuke Ministarstvo prometa. Članak 18. govori o aktivnostima koje se financiraju iz državnog proračuna pa se u točki 2. članka 18. kaže: "Sredstva iz stavka 1. ovog članka doznačuju se Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja kroz posebnu poziciju proračuna Državne uprave za zaštitu i spašavanje te drugih tijela državne uprave koja su uključena u provedbu programa zaštite i spašavanja na nepristupačnim prostorima, gradovima i javnim prometnicama i programa unapređenja sigurnosti turista i građana". Smatram da je cilj ovog Zakona između ostalog i osigurati stabilne i autonomne izvore financiranja tako da HGSS dobije svoju jasno određenu poziciju u proračunu i da dobije status po modelu Hrvatske vatrogasne zajednice i Hrvatskog crvenog križa jer u Zakonu o Hrvatskom crvenom križu u članku 13. piše: "Iz državnog proračuna Republike Hrvatske osiguravaju se sredstva za izvršavanje poslova koje Hrvatski crveni križ obavlja na temelju javne ovlasti utvrđene člankom 9. ovog Zakona." ili u Zakonu o vatrogastvu u članku 45. piše: "Sredstva za financiranje djelatnosti Hrvatske vatrogasne zajednice osiguravaju se u državnom proračunu." Analogno tome smatramo da se i članak 18. točka 2. ovog Prijedloga zakona može preformulirati na način da se kaže da se sredstva za financiranje djelatnosti iz stavka 1. osiguravaju u državnom proračunu jer u protivnom bojim se da ćemo i prilikom donošenja državnog proračuna za 2007. godinu imati istu situaciju kao i svih ovih godina kada smo upozoravali na to da sredstva za HGSS u proračunu nema, odnosno sredstva su bila osigurana na pozicijama Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi i Ministarstva mora, turizma, prometa i razvitka, ali nisu bila osigurana na poziciji Državne uprave za zaštitu i spašavanje i zbog toga nije točna konstatacija u uvodnom dijelu ovog Prijedloga zakona kada se govori o sredstvima potrebnim za provođenje ovog Zakona pa se kaže da su se sredstva i do sada osiguravala u državnom proračunu i to na poziciji Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Nije ih bilo, odnosno HGSS nije imao svoju poziciju u proračunu, a nema ih ni u projekciji do 2009. godine. Prema tome, ako ovaj članak ostane ovako formuliran bojim se da će HGSS i dalje ovisiti o nečijoj dobroj volji na temelju koje će se određivati kolika sredstva će se iz ukupne sume izdvajati za potrebe ove djelatnosti. HGSS djeluje od 1950. godine, osnovana je kao i sve gorske službe svijeta prvenstveno kao … [[Govornik se ne razumije.]] športa, turizma i zdravstvene zaštite. Pripadnici HGSS-a iza sebe imaju brojne uspjehe, podaci govore 8 tisuća spašenih. Članovi HGSS su entuzijasti, ljudi slobodno bih mogla reći posebnog kova, ljudi velikog srca, dolazim i sama iz podbiokovskog područja i vrlo dobro znam što znači djelovanje ovih hrabrih ljudi. Do sada smo im se evo divili, ali ono s čime im na najbolji način možemo odati priznanje za sve ono što su do sad učinili je i čime im se možemo zahvaliti za sve je da donesemo zakon koji će im osigurati onu poziciju u sustavu i društvu koja im po svemu i pripada i zbog toga klub SDP-a će glasati za ovaj Prijedlog zakona i vjerujemo da će predlagatelj uvažiti primjedbe i prijedloge izrečene prilikom današnje rasprave i da će ih ugraditi u Prijedlog zakona do drugog čitanja kako bi u konačnici dobili što kvalitetniji Zakon o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Željko Kurtov. Nema ga. U ime kluba HSP-a, gospodin zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Obratite malo pažnje u ovoj prepunoj sabornici posve zainteresiranoj za jednu presudnu stvar za ljudske živote u Republici Hrvatskoj, doista je teško govoriti o ovom problemu misleći da je to nešto marginalno ili da je to nešto nevažno. Kada bi to tako bilo onda ne bi postojalo 55 godina i ne bi do sada imalo nekoliko tisuća intervencija koja su spasila ljudske živote. Naime, odmah na početku reći ću konačno smo dočekali Zakon o Hrvatskoj službi, gorskoj službi spašavanja. Dočekali smo Prijedlog zakona doduše na žalost u prvom čitanju, u redovnoj proceduri vjerojatno zato što predlagatelj se boji da ne bi možda brzajući, da budem sarkastičan malo, donijeli neki zakon koji ne bi bio posve porihtan i sveobuhvatan iako je on zapravo vrlo jednostavan jer je plod 55 godišnjeg iskustva visokoobrazovanih ljudi koji svakodnevno izlažu svoje živote opasnosti spašavajući tuđe. Prema tome, sa takvom količinom znanja i iskustva sasma sigurno ne bismo mogli donijeti neki površan zakon i zato mi je žao što mnogi posve nevažni i nepotrebni zakoni se idu u ovom Saboru po hitnoj proceduri, a mi danas na pragu turističke sezone kada zapravo već počinje klasično ugrožavanje života izvan urbanih sredina, a to znači u prirodi, u eksploziji ekstremnih sportova, robinsonskog turizma i ne znam kakvih sve ne načina koji zapravo ugrožavaju ljudske živote donosimo posve mirno, polako, staloženo u redovnoj proceduri jedan ovakav zakon. Žao mi je doista, mislim da je to nešto što smo svakako trebali donijeti prije početka turističke sezone a ona je na pragu jer će se ponavljati neke od ovih slika koje ću vas zamoliti, barem vas koji ste još ovdje ostali da ih samo poslušate slučajno. To su slike i slučajevi iz iskustva Hrvatske gorske službe spašavanja. Dakle, prvi primjer koji vam želim ispričati je ovakav. Letač u delta krilu, dakle onom što se danas popularno zove zmaj pao je sa visine od 500 metara na nepristupačno područje otoka Brača na Vidovu goru. Djelatnik Hrvatske televizije na odašiljaču bio je očevidac tog pada i odmah je obavijestio Hrvatsku gorsku službu spašavanja. Iako su svi znali da je ozlijeđeni u teškom stanju i da se najvjerojatnije bori za život jer pad sa 500 metara visine sigurno uzrokuje takve posljedice i da je urgentnost stanja zahtijeva helikopter u Hrvatskoj nijedan jedini zakon ne tretira nesreću na nepristupačnim prostorima pa nema prema tome niti propisane procedure za gorsko spašavanja, poglavito helikopterom. Postoje propisi tek za medicinsko prevoženje bolesnika. A sada slušajte. Za prijevoz bolesnika treba čekati mišljenje liječnika, dakle Ministarstva znanosti koji ga ne može dati. Zašto? Jer ne može pristupiti ozlijeđenom. Prema tome, u Hrvatskoj takva spašavanja nisu niti predviđena niti dopuštena. Za to vrijeme Gorska služba spašavanja bespomoćno je čekala na helidromu jer ne može opremom, sa svom opremom potrebnom za to spašavanje dakako otplivati do Brača a bespomoćno je već u duboko komi to isto čekao i ozlijeđeni. Konačno liječnik jedini na otoku, što bi bilo da uopće nema nijednog na otoku ne znam, dolazi na neki način do ozlijeđenog. … [[Upadica se ne čuje.]] Tog časa, ja govorim o tom času gospođe i gospodo, koncentrirajte se, nemojte me iz klupe ispravljati. Dakle, tog časa jedini prisutan liječnik na Braču dolazi nekako do ozlijeđenog i daje svoje mišljenje i tek tada Hrvatska gorska služba spašavanja može pristupiti spašavanju. Unesrećeni je zbog tog kašnjenja i nepotrebnog dugotrajnog unutarnjeg krvarenja glave vrlo teške ozljede nagnječenja mozga bio tri mjeseca u komi i nekoliko godina se oporavljao, rehabilitirao dakle medicinski na trošak naravno poreznih obveznika i proračuna po skupim klinikama i lječilištima a da ne govorimo o njegovoj osobnoj i humanoj tragediji koju je proživio. Po podacima kojima raspolažem i sada taj čovjek ima trajne posljedice, ograničenu radnu sposobnost, dakle invaliditet itd. Zašto? Zato jer je tek nakon četiri i pola sata od dojave i potvrđenoj činjenici da se radi o hitnoj intervenciji su djelatnici Gorske službe spašavanja konačno uspjeli nadmudriti sve prepreke sustava da sa nepristupačnog terena izvuku i hitno transportiraju u bolnicu osobu koja je po svim pravilima struke i svim drugim okolnostima mogla i morala biti u bolnici već nakon deset minuta. To je posljedica nepostojanja zakona kojega danas donosimo. Dat ću vam još jedan primjer. Mladi čovjek 26 godina u naponu snage i na početku svog produktivnog života dakako nepotrebno je nažalost izgubio život. Evo priče. Kao pripadnik športskog zrakoplovnog kluba pao je s padobranskim krilom u 15 sati na nepristupačnom planinskom području. Zadobio je frakture udova, unutarnje krvarenje i umro je na rukama spasitelja jer u Republici Hrvatskoj takvi događaji do donošenja ovog zakona nisu predviđeni. Nakon što su očevici izvijestili o padu obaviještena je hitna medicinska pomoć ali ne i Gorska služba spašavanja. Gorska služba za spašavanje obaviještena je sa zakašnjenjem od dva i pol sata ali još uvijek na vrijeme. Zbog dramatičnog stanja ozlijeđenog odmah je zatražena primjena helikoptera. U 17 sati i 45 minuta, dakle 15 minuta nakon što su obaviješteni Gorska služba spašavanja bila je na helidromu spremna sa potrebnom opremom i čekala je helikopter. Istovremeno upućena je dakle zemaljskim putem pristupom jedna ekipa gorskih spasioca sa opremom. Vođa te akcije spašavanja uporno je pokušavao dobiti helikopter za spašavanje mladog života koji se na očigled liječnika gasio. Čak tri helikoptera obližnje zrakoplovne baze bila su angažirana na požaru u okolici Splita gdje je gorjela makija. Nitko nije imao ovlasti da skine barem jedan helikopter sa požara i usmjeri ga na spašavanje ljudskog života jer u Republici Hrvatskoj spašavanje ljudskog života na takvim prostorima je ilegalna naime ničim regulirana djelatnost i suprotna, nema prioriteta nad spašavanjem stvari u ovom slučaju nekoliko hektara makije. Tek kad se jedan od helikoptera vratio po gorivo oko 19 sati na osobno preklinjanje upućen je na mjesto nesreće. Tada je već pao mrak i nije bilo moguće vršiti spašavanje iz letećeg helikoptera. Pilot je uz nevjerojatno zalaganje i rizik letjelicu spustio u 19 i 20 po mraku u planini ali nekoliko kilometara dalje. Time je dakako dodatno izgubljeno dragocjeno vrijeme. Unatoč ogromnoj želji svih spasitelja, liječnika i ekipe koja je bila uz njega cijelo vrijeme, posada helikoptera djelatnika MUP-a ipak mladi se život ugasio. Taj mladi ljudski život izgubljen je zbog nepotrebnog zakašnjenja od gotovo dva sata. Naime, da je samo pola sata ranije odobren helikopter čovjek bi najvjerojatnije bio živ jer bi mu se krvarenje u bolnici moglo sanirati. Ono što je najgore i najtragičnije u ovoj priči je da je mladić cijelo vrijeme bio svjestan i očajan što pomoć ne stiže. Očajni i bespomoćni bili su i pripadnici Gorske službe spašavanja i svi koji su sudjelovali u spašavanju i još uvijek samo radi toga su svi nesretni. Očajni su, nesretni i njegovi bližnji i svi mi jer to se dakako može dogoditi sutra njima i svima nama jer mi zakona koji bi to promijenio nemamo. No trebamo li mi zapravo čekati donošenje tog zakona još nekoliko mjeseci? Trebamo li čekati da se dogodi neka nesreća sa nepopravljivim posljedicama kao što je to primjer koji je bio u Sloveniji koja je također dugo čekala sa donošenjem ovog zakona gdje su zapravo zbog nedostatka obuke i usklađenosti i obaveznih procedura koje se tek ovim zakonom sada propisuju, došlo do tragične nesreće u kojoj je smrtno stradalo 5 gorskih spašavatelja. Naime i oni su u Sloveniji odgađali sa donošenjem slične regulative. Rezultat toga je da je Vrhovni sud Republike Slovenije donio presudu i proglasio krivom slovensku gorsku službu jer je sudjelovala u nečem što nije bilo regularno, nije bilo regulirano zakonom i osudio je državu Sloveniju jer nije propisala ono što mora biti propisano kao što ni kod nas nije propisano. Pripadnici Slovenske gorske službe spašavanja i Vlada Slovenije još i danas plaćaju odštetu obiteljima tih petero stradalih spašavatelja. Postavljam vrlo jednostavno pitanje odgađanjem i čekanjem donošenja ovog Zakona čekamo li i mi da se u Hrvatskoj dogodi nešto slično našim pripadnicima Gorske službe spašavanja? I vidite puno je još takvih primjera. Ja bih ih još dugo, dugo mogao nizati međutim vratimo se našem Prijedlogu zakona koji je vjerujem s ovim što sam iznio bar za vas koji ste to čuli postalo jasno koliko je potrebno donijeti ovaj zakon. Dakako on nije idealan, on ima svojih manjkavosti. Neke od njih dopustite iznijet ću i ovdje u ime Kluba HSP-a ali ono što je sasma sigurno je to iako je zakon u hitnoj proceduri ja apeliram da taj zakon što prije dođe u drugo čitanje i da što prije bude donesen a ne da čekamo neku katastrofu koja bi zapravo, jednu nesreću koja bi mogla zapravo sjesti na savjest sviju nas. Naime u članku 4. Zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja stoji da je Hrvatska gorska služba spašavanja kao dio organiziranih operativnih snaga zaštite i spašavanja dužna na poziv Državne uprave za zaštitu i spašavanje i čelnika jedinice lokalne i područne odnosno regionalne samouprave sudjelovati u svim spašavanjima kod većih nesreća i katastrofa. "Hrvatska služba spašavanja" piše "dužna je Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje dostaviti pregled raspoloživih operativnih snaga i sredstava spremnih za sudjelovanje". I tako dalje i tako dalje. Mi u Klubu HSP-a držimo da je neprimjereno da se odmah na početku zakona čak i prije samog pojmovnika nabrajaju obveze Gorske službe spašavanja prema Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje iako su te obveze ionako već određene Zakonom o zaštiti i spašavanju. Tim više što se Državna uprava za zaštitu i spašavanje nije do sada iskazala kao predlagač zakona. Nije u Proračunu za 2006. osigurala poziciju za Hrvatsku gorsku službu spašavanja. Nije to predvidjela niti u projekciji do 2009. godine, a jedini je za razliku od drugih i do sada imao poziciju za … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatsku gorsku službu spašavanja. Isto tako kao slijednik bivše Uprave za zaštitu i spašavanje u okviru MUP-a državna uprava dakle treba i može financirati barem onu zakonsku obvezu kao, koji se tiče civilne zaštite i postrojbi Gorske službe spašavanja koje su osnovane temeljem Zakona o unutarnjim poslovima. Nažalost novac za ovo o čemu ja govorim još i dan danas nalazi se negdje na pozicijama Ministarstva zdravstva ili na pozicijama Ministarstva unutarnjih poslova ili negdje drugdje. Mislimo da državna uprava nije ta koja će uspjeti osigurati financiranje za funkcioniranje Gorske službe spašavanja u smislu onoga kako je predviđeno ovim toliko potrebnim zakonom. Obzirom da mi istječe vrijeme još neke primjedbe gospodine ministre uputit ću u osobnoj raspravi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Na veliku radost gospodina Vučića ja snažno podržavam ovaj zakonski prijedlog. Dogodila se jedna čudna, istovremeno i divna stvar. Da je zakon, da je praksa zapravo natjerala predlagatelja da nešto riješi zakonom. Dakle ovdje praksa ide prije zakona. To je možda i omogućilo da zakon bude ovako kvalitetno napisan. Ta praksa je duga, traje 55 godina. Služi svima nama na čast. Najviše na čast pripadnicima Gorske službe spašavanja. Djelujući izvan zakonskog okvira, djelujući bez financijske potpore gotovo u ilegali. Ti ljudi ugrožavaju vlastite živote da bi spasili tuđi. Ti ljudi ulažu ekstremne napore. Od toga nemaju ništa osim zadovoljstva, osim sreće da su nekom drugom pomogli. Nešto o proceduri govorio je sada u ime Kluba svoje stranke gospodin Rožić. Uopće događaju se pomalo čudne stvari da zakoni koji bi trebali ići u redovnu proceduru ovdje dolaze po hitnom postupku, a zakoni koji su pripremljeni da bi mogli biti prihvaćeni u hitnom postupku iz posve nepoznatih razloga se šalju u redovnu proceduru. Ovaj zakon je relativno dobro pripremljen. Ima tu par zamjerki, to se da amandmanima riješiti. I on bi mogao biti usvojen i čudi me zašto nije poslan u tako hitnu proceduru. Ja mislim da nema ovdje Kluba niti zastupnika koji bi prigovorio hitnom donošenju ovog zakona. Nema značajnih primjedbi, evo čuli smo ovdje izlaganja pojedinih klubova. Nema niti jedne značajne primjedbe na tekst zakona. Pa ja evo predlažem jedan zaključak. Ako treba sastavit ćemo ga u pisanom obliku i dostaviti predsjedniku Sabora koji bi glasio: "Obvezuje se Vlada Republike Hrvatske da Konačni prijedlog ovog zakona uputi Saboru već na ovoj sjednici." Već na ovoj sjednici, sjednica traje do 10. lipnja. Završava prije službenog početka turističke sezone. Ovaj zakon je potreban u turističkoj sezoni. Ti ljudi su zaslužili da barem u turističkoj sezoni kad imaju najviše posla, njihov rad bude ozakonjen. Nadam se da Vlada ovoj primjedbi, ovom prijedlogu neće imati nekakvu zamjerku ni primjedbu. Jedina primjedba koja bi se tu mogla istaknuti je zašto se dakle to šalje u dva čitanja, a da bi se što kasnije počeli trošiti novci iz državnog proračuna. To je, ja vidim, to je jedini logičan razlog. Ako vam to nije razlog, onda dajte da to donesemo, drugo čitanje obavimo do 10. lipnja i da zakon usvojimo. E sad. Neke primjedbe. Ima jedna krupna i nekoliko sitnijih. Najprije krupna. Gospodin Rožić je sad ovdje isticao primjere kako Gorska služba spašavanja nije mogla unatoč svim zalaganjima obaviti uspješno akcije spašavanja jer nije bilo osobe koja bi u nekoj koordiniranoj akciji izdala zapovijed da se podigne helikopter. To nažalost ovaj zakon također ne rješava. On to ne rješava. On ozakonjuje rad Gorske službe spašavanja, ali on taj problem ne rješava. I taj bi problem trebalo riješiti. Gorska služba spašavanja ili mora imati vlastitu opremu, pa joj ne treba ničija zapovijed da je podigne, pa barem da ima jedan helikopter pa da joj Hrvatska vojska ustupi jedan helikopter za prvu ruku dok se ne nabavi nekakav specijalizirani helikopter. Ja znam da se ne može sve preko noći napraviti. Ili da se na neki drugi način regulira. Da se na zahtjev Hrvatske gorske službe spašavanja. Mislim da im možemo ukazati to povjerenje, da neće bez veze, za ludu tražiti podizanje helikoptera. Da takav helikopter da se mora u određenom roku, razumnom roku podići. Pa ako ne stigne takva zapovijed od strane Hrvatske vojske ili policije koja raspolaže helikopterima, onda netko za to mora odgovarati. Pa se odlučite nek se Vlada sad odluči do drugog čitanja koju varijantu, ili da odmah izdvojimo sredstva ili da im ustupe neki helikopter, ili ovako nešto. Jer bez toga, pazite, ove stvari o kojima je Rožić pričao će se ponavljati. Može se ponavljati i nitko neće biti kriv. Znate, nitko u vojsci, kako ćete okriviti što je on donio takvu odluku da ne podiže helikopter. Ne možete vi njega okriviti, pa to je njegova ovlast. Gasio je veli požar tamo, makiju je nekakvu gasio i tako, izdao je prije toga zapovijed. Pitanje je da li možete naći službujućeg. Znate kako do u vojsci ide. On mora pitati pretpostavljenog. Dok to dođe do onoga koji je ovlašten gube se dragocjene ne minute, gube se dragocjeni sati. I onda se događa ono što nitko ne želi, što nitko ne želi, nitko od nas, ni Vlada, ni zastupnici, ni Gorska služba spašavanja, najmanje želi onaj koji je ugrožen. Ministre Kirin, ja vas molim da ovu primjedbu shvatite kao dobronamjernu i ozbiljnu pa da do drugog čitanja to nastojite ugraditi u zakon na najbolji moguće način. E sad manje primjedbe. U članku 4. ste napisali da se na područjima jedinica lokalne i područne, regionalne, samouprave osnivaju stanice Hrvatske gorske službe spašavanja. Takav izričaj podrazumijeva da se one moraju osnovati. Bio bi bolji izričaj, znam imate i nastavak teksta, znam da vam to nije bila namjera, znam da vam nije bila namjera. Ja vama ne zamjeram ni ne prigovaram lošu namjeru. Ali mislim da bi vam bio bolji izričaj "mogu se osnovati" ako postoji iskazan interes jedinica lokalne samouprave i Gorske službe spašavanja. Naprosto je precizniji, jer ovakva, ovakav izraz u zakonu znači obligaciju. A neću sad ići, mislim imamo Hum, istarski gradić sa 4, 5 kuća i bilo bi smiješno da svaka baš općina ili grad mora osnivati. Onda nespretan vam je izričaj u članku 6. Jedna od temeljnih zadaća s kojim počinje sprečavanje nesreća. Vi u ovom pojmovniku tamo iz članka 3. opće ne definirate nesreću, što je nesreća. Pa nesreća vam je po definiciji nekakav iznenadni i nepredvidiv događaj. E sad ne možemo Gorsku službu spašavanja zadužiti da sprečava nepredvidive i iznenadne događaje. Jer bi to bilo apsurdan zahtjev. Ona provodi, to ste u jednoj alineji stavili, provođenje dežurstva u cilju sprečavanja nesreća. Pa to je u redu. Ljudi dežuraju pa gledaju je li negdje izbio požar, jel nešto se desilo izvanredno. Ili provođenje preventivnih mjera što isto imate u jednoj alineji i to je to. Provode se preventivne mjere. I to je dosta. Ali zadužiti ih da sprečavaju nešto za što nitko ne zna da će se dogoditi i što nastupa iznenadno bi uistinu bilo apsurdno. I još samo jedna primjedba ministre Kirin. Radi se iz članka 22. i kaznenih odredbi. Kaznene odredbe, kazne su naime preblage. Pazite, od tisuću do 3 tisuće kuna osoba koja ugrožava vlastiti život i život, zdravlje i materijalna sredstva druge osobe time što se ne pridržava sigurnosnih upozorenja i uputa Hrvatske gorske službe spašavanja. Pa pazite, taj kojem Gorska služba spašavanja dođe i kaže izvoli istaknuti upozorenje, a on to ne posluša ugrozi život druge osobe, za njega je apsolutno premala maksimalna kazna od 3 tisuće kuna. Te bi trebao u najmanju ruku, pa dakle možda može i kazneno odgovarati kao dovođenje u opasnost života drugih ljudi. Ali ova prekršajna kazna mora biti takva da mu takvo nešto ne padne na pamet, a ne da se s time igra. Tako i u članku 23., tu je do 5 tisuća kuna koji se, koji ne ispuni ovaj odredbe članka 13. Članak 13. vam govori o organizatorima športskih turističkih i drugih sadržaja, onda u planinama i drugim nepristupačnim područjima koji ne skrbe o sigurnosti sudionika. Moraju skrbiti, moramo ih natjerati da skrbe. Evo, ovim zakonom će osnovati se, legalizirati zapravo Gorska služba spašavanja koja će im pomagati u slučaju nesreće da te ljude, da se tim ljudima pomogne. Ali pa nećemo Gorskoj službi spašavanja zadavati nepotrebne poslove time što ćemo biti blagi prema onima koji neće preventivno djelovati, a neće jer neće, jer su upozoreni pa neće, znači potpuno nemarno svojevoljno se opiru uputama Gorske službe spašavanja. Njih treba drastično kazniti za primjer svima ostalima da vode brigu o tome. Prema tome, pohvale za zakonski tekst i uz ove sve primjedbe naravno podržat ćemo ga.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo. Replika kolegi Staziću. Doista primjeri koje sam ja iznosio u ime kluba moglo bi se sumnjati da ni nakon donošenja ovog zakona oni neće biti riješeni, barem što se tiče linije zapovijedanja. Međutim, u međuvremenu je donesen jedan zakon, tj. Zakon o zaštiti i spašavanju kojem je formirana Državna uprava za zaštitu i spašavanje i unutar toga zakona regulirana je ova zapovjedna odgovornost o kojoj ste vi govorili. Samo što unutar tog zakona i te zapovjedne odgovornosti nije bila posebno regulirana Hrvatska gorska služba spašavanja kako ona sudjeluje u tom lancu spašavanja, u tom lancu zapovijedanja što će ovim zakonom, što ovim zakonom također nije riješeno da tako kažem jednoznačno. Ali je otvorena mogućnost da se ta unutar gorske, odnosno da se Gorska služba spašavanja angažira tijekom ovog lanca zapovijedanja koji je uspostavljen u državnoj upravi za zaštitu i spašavanje. Hoće li to državna uprava činiti ili ne, to mi ne možemo predvidjeti, ali da ta mogućnost postoji sada, postoji. Primjer ću vam, međutim ono što sam želio replicirati jedan drugi primjer, pa ću vam podnijeti jedan drugi primjer. Hitna medicinska pomoć i vatrogasci četiri su sata bezuspješno pokušavali izvući teško ozlijeđenog čovjeka iz provalije. Zbog nedostatka naravno specijalizirane opreme i vještine u tome nisu uspijevali. Tek nakon četiri sata netko se sjetio da postoji Hrvatska gorska služba spašavanja koju bi trebalo pozvati, a to se je moglo riješiti već kod prve uz minimalnu koordinaciju, već kod prvog poziva, dojavom MUP-u koja je bila četiri sata ranije. Dakle MUP je dobio dojavu, tamo je poslao hitnu pomoć i vatrogasce koji su se četiri sata mučili, nitko se nije sjetio da treba pozvati Hrvatsku gorsku službu spašavanja i to učiniti. To je sada ovim zakonom omogućeno, a za to ne treba niti jedna kuna. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Kažete kolega Rožiću otvorena je mogućnost da se uključi i Gorska služba spašavanja. To jest ono na šta apeliram. Da se ta otvorena mogućnost ne ostavi otvorenom. Da se ne ostavi otvorenom nego da se zatvori. Pa nije problem iz Zakona o zaštiti i spašavanju unijeti, prenijeti zapravo neke članke, odredbe koje ste tamo definirali i u ovaj zakon, da ne biste morali mijenjati oba dva, jer bi sada trebalo u Zakonu o zaštiti i spašavanju uvoditi odredbe, uvoditi postojanje ovoga zakona kada bude donesen, ali onda vam je jednostavnije kada donosimo ovaj zakon naprosto neke odredbe iz onog zakona prenijeti da ta mogućnost ne ostane što bi rekao kolega Rožić otvorenom, otvorenom nego da se ta dva zakona poveži i da je posve jasno, posve jasno kako ide linija zapovijedanja i tko je odgovoran ako se linija zapovijedanja ne poštuje.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine ministre, predstavnici Gorske službe spašavanja. Pa prvo što želim reći je to da smo ovdje dužni odati priznanje svim pripadnicima Gorske službe spašavanja za sve ono što su oni učinili u proteklih 56 godina u razno-raznim akcijama zaštite i spašavanja, gdje su spašavali ljudske živote, ozlijeđene i razno-razne situacije u kojima su se nalazili i stvarno bilo bi daleko bolje da mi danas donosimo konačni, raspravimo o konačnom prijedlogu zakona a ne o zakonu u prvome čitanju i zbog toga također se pridružujem i kolegama koji su kazali, mislim da bi bilo u redu i da bi trebali obvezati Vladu da već tijekom ove sjednice dostavi u postupak donošenja konačni prijedlog zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja tako da bi taj zakon bio donesen znači u lipnju ove godine i kako bi bar u jednome dijelu služba mogla spremno dočekati predstojeću turističku sezonu, jer ukoliko se bude odugovlačilo onda će vam se dogoditi varijanta da će zakon biti donesen negdje u rujnu, a i sami znamo da se godinama s time kasni. Kod samoga zakona što je prvo bitno kazati je ona, što su kolege govorili, je da treba ovdje u zakonu imati u vidu dvije situacije koje treba razraditi od ovoga dijela ustroja i općenito uloge i zadaća Gorske službe spašavanja. Prvo je to samostalno djelovanje Gorske službe spašavanja u ovim akcijama u kojima oni i dan danas djeluju i to točno treba definirati sa stajališta, oni imaju informaciju, ili neposredno ili će imati informaciju putem centra 112. Imaju sredstva, ali trebaju, imaju snage ali im trebaju sredstva. Snage su njihove, sredstva su helikopteri, prijevoz i drugi oblici da mogu pravovremeno doći na mjesto i to je ono što treba u tome dijelu zakona točno regulirati kako i na koji način bez svih ovih situacija koje se događaju u praksi ili da vojska nema dovoljan broj helikoptera spremnih ili da nema policija, ali to je onaj dio što za vrijeme recimo turističke sezone gdje je poglavito to aktualno, moram se regulirati ova varijanta prva, znači kada služba djeluje samostalno, informaciju dobiju bilo od centra 112 bilo da dobiju samostalno, imaju snage ali im trebaju sredstva da bi izvršili tu zadaću. I to je situacija i jasno to treba regulirati i na taj način će se najviše pomoći u njihovim akcijama zaštite i spašavanja. Druga je ona varijanta o kojoj ovdje u zakonu se odmah ide na članak 4. ako govori o tome kada se gorska služba, Hrvatska gorska služba spašavanja mora staviti na raspolaganje sustavu zaštite i spašavanju što je normalna varijanta, ako je to riječ o katastrofama, većim elementarnim nepogodama i drugim incidentima koji se mogu dogoditi, jer moramo biti svjesni da je Hrvatska gorska služba spašavanja samo jedan od dijelova čimbenika cjelokupnoga sustava zaštite i spašavanja. Nekada je ona bila sadržana u mjerama civilne zaštite, Hrvatska je tu radila grešku jer je nikad nije tu mjeru civilne zaštite dovoljno razradila jer se pod gorskom službom spašavanja mislilo spašavanje od lavina i razno-Razne druge situacije kao što je riječ o alpama i svim drugim varijantama, vidimo danas koliko je porastao broj intervencija i tu je ta jedna ogromna greška bila. Prema tome smatram da bi znači za ovaj dio bilo najvažnije ići tako napraviti ovaj dio uz ovaj ustroj i normalno djelovanje. Točno definirati djelovanje samostalnim akcijama i djelovanje u okviru sustava tako da mogu dobiti pravovremeno sredstva da bi mogli intervenirati pravovremeno i spriječiti još teže posljedice. Druga je situacija koju ovdje želim kazati je to da je cjelokupni sustav zaštite i spašavanja u Hrvatskoj konačno treba staviti u punu funkciju. Mi sada kada govorimo o sustavu zaštite i spašavanja, danas je jednom od bitnih dijelova sustava zaštite i spašavanja moramo biti svjesni da mi od sustava u ovome trenutku imamo samo ovaj dio informacijski, to je služba što je napravljeno i uspostavom Državne uprave za zaštitu i spašavanje, ali nama fali još oni drugi bitni dijelovi da bi on funkcionirao, to je taj dio zapovjednoga lanca i pogotovo snaga i sredstava. Prije svega tu mislim na dijelove kao što je civilna zaštita koji ni do dan danas nisu regulirana, morali su već odavno biti regulirani i prema zakonu vrijedećem. To je dio ne daj Bože da se bilo šta dogodi u Hrvatskoj. Znamo i sami da su nam ovi elementi, odnosno čimbenici sustava zaštite i spašavanja dobro djelovali i u tijeku Domovinskog rata, ne dobro nego dolično djelovali i odigrali su svoju ulogu u svim mogućim akcijama zaštite i spašavanja, ali civilna zaštita nažalost danas je na marginama. Pitanje kakva je situacija i sa specijalnim jedinicama i sa jedinicama opće namjene. Kakva je situacija sa skloništima, to je dosta težak problem. Recimo, niti se održavaju, niti se zanavljaju, tko je gdje raspoređen, kako djeluju ti stožeri zapovjedništva i svega i svi oni važni sastojci i to je onaj dio što ja očekujem da uskoro Vlada izađe i sa tim dijelom, pogotovo za civilnu zaštitu. I da konačno, gledajte ovu situaciju. Mi imamo sad te dijelove kao što je Hrvatska gorska služba, imamo dio vatrogastva, policija i onda uključujemo vojsku. Znamo kad se i kako se vojska može prema zakonu uključiti ako to prelazi razmjere, dolazimo u stanje elementarnih nepogoda, ali nemamo sustava onakvoga kakvog bi trebali imati. Znači to je nama dio, napraviti sustav onakav kakav bi trebali imati, a kad se gleda ovdje se govori da su sredstva za potrebe recimo, Hrvatske gorske službe spašavanja, pa na poziciji Državne uprave, pa ovdje pa ondje. Nisu u biti, znamo mi da je problem sa sredstvima za cijeli sustav Državne uprave ako se vidi kakva je situacija, koji je to iznos sredstava. Vidjelo bi se da se iz toga ne može baš na razini godine nešto puno napraviti u smislu stavljanja u funkciju svih ovih čimbenika koji čine sustav zaštite i spašavanja. Najbolja bi bila varijanta da je u sklopu toga točno određene i pozicije kako za Hrvatsku gorsku službu spašavanja tako za civilnu zaštitu i sve. Za vatrogastvo, kako profesionalno tako i ovaj dio dobrovoljnog vatrogastva. I da se vidi tu nekakav i smjernice kako i na koji način doći do te jedne razine da sustav djeluje. Poglavito što mi ovdje u Hrvatskom saboru često imamo i razno razne međunarodne ugovore ili sporazume u kojima mi preuzimamo obvezu da ćemo i drugim državama pomagati u razno raznim akcijama zaštite i spašavanja, a i sami znamo da ne možemo ni sebi pomoći u datim situaciji. Vidjeli smo kad su bile poplave i sve ostale situacije. Tako da je stvarno krajnje vrijeme da se iznađu mogućnosti i da se postupno mi cijeli sustav zaštite i spašavanja, znači sve ove važne elemente i čimbenike stavimo u punu funkciju. Jer da nam se ne dogodi ona varijanta, imali smo čak i slučaj da su po ovima regionalnima centrima, … [[Govornik se ne razumije.]] bili isključivani telefoni jer nisu plaćani na vrijeme telefonski računi. Mislim, to su te situacije koje govori po onome, ja sam i osobno govorio i na početku saziva ovoga Sabora, da mi moramo ići na Državnu upravu za zaštitu i spašavanje gdje će biti sve objedinjeno. Vlada je ova to prihvatila, ali sad predstoji onaj najvažniji dio. Mi sad imamo Državnu upravu, imamo Centar 112, a sve ovo drugo nemamo, bar nemamo u onom obliku i na način kojim bi trebali imati. Prema tome, ovo je jedan od bitnih pomaka, završit ću s tim dijelom. Znači, Vlada bi trebala odgovorno već na ovoj sjednici uputiti Konačni prijedlog zakona, tako da bi služba imala svoj okvir djelovanja već za ovu turističku sezonu i poglavito u ovome dijelu kad oni oko korištenja sredstava, kad oni nastupaju u samostalnim akcijama, da ne moraju čekati, moljakati. Tu se treba centar, odnosno 112, Državna uprava naložiti i nema se tu šta razmišljati. Sredstva moraju biti, da li će biti na ovoj lokaciji, da li će biti na onoj lokaciji nije bitno, ali zrakoplov, odnosno helikopter se mora odmah podići i ići u akciju zaštite i spašavanja. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Upravo je Prijedlog zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja jedan u nizu zakona koji se hoće zaokružiti jedno područje koje do sada nije bilo zaokruženo, a postojali su preduvjeti jer 55 godina postojanja službe koja je ostvarila značajne rezultate, koja je integrirana u svjetsku spasilačku federaciju, koja postoji kompatibilnosti i respektabilnu međunarodnu razinu kvalitete, došla je i na dnevni red ovog Doma. Svakako da ovaj Prijedlog zakona koji obuhvaća 20-ak članaka moderno je nomotehnički uređen i jasnoća pojedinih članaka i pravni izričaj doista trebaju biti jedan dobar ogled kako zakoni moraju u moderno vrijeme izgledati. Ja bih posebno istakao i jednu Gorsku službu spašavanja iz Splitsko-dalmatinske županije koja je svojim neposrednim zalaganjem, odvažnošću i hrabrošću spasila niz života. Ne samo na Biokovu i Mosoru već i na Pelješcu i na Vidovoj gori na Braču, na Svetom Nikoli na Hvaru i nije bilo toga vremena kad oni nisu bili spremni ići spašavati ljudske živote. Zbog toga, ali kao poticaj drugim službama dobili su niz pa i županijsku nagradu Splitsko-dalmatinske županije. Onaj segment koji bi posebno istaknuo jest da prema pokazateljima gotovo 79% turista dolazi na putovanje zbog športa i rekreacije, a kako ti građani tijekom cijele godine žive u gotovo sterilnim uvjetima željni su dodatnih uzbuđenja, izazivanja velikih rizika, a to za Hrvatsku koja je jedinstveni spoj mora, planina, otoka, rijeka, kao da je stvorena. Pa to su i rekreacijski turizam, kanjoning, rafting, speleologija, slobodno penjanje. Često i neiskusni turisti koji ne mogu odoljeti izazovima ljetnih čari upuštaju se u ono što nisu sami spremni i sposobni do kraja napraviti. Ustroj i djelatnost vrlo jasno je kazano i složio bi se kolegama koji su prije naglasili u ovom tekstu, išlo se je Gorska služba spašavanja, pa stanice na području pojedinih županija, dakle, 21 županija morala bi možda utemeljiti te stanice. Nisam siguran da li svaka županija mora imati takvu stanicu Hrvatske gorske službe spašavanja već bi se to mogli jedino kazati mogu osnovati, a svakako je treba osnovati. Ona će je i utemeljiti. To je vrlo jasno iskazano u ustroju i djelatnostima, a tu dolazi do izražaja ono zašto se Hrvatska gorska služba spašavanja organizira i na kakav način unaprjeđuje i obavlja djelatnost spašavanja i zaštitu ljudskih života u planinama i na nepristupačnim područjima i u drugim izvanrednim okolnostima. Istaknuti ću ovo organiziranje transporta ozlijeđenih, oboljelih osoba sa planina i drugih nepristupačnih područja, te podnošenje zahtjeva nadležnim službama za helikopterski transport, nadalje posredstvom centra 112 i valja istaknuti da i kaznene odredbe ukazuju da onaj koji ne posluša da će biti izvrgnuti i kaznenim, i novčanim kaznama što je vrlo jasno rečeno. Nadalje, također se jasno kaže da Hrvatska gorska služba spašavanja u obavljanju svoje djelatnosti ima i sljedeće javne ovlasti i sklon sam upravo kazati da upravo oni mogu provoditi osposobljavanje i održavanje vježbi, seminara, tečajeva. Sve te stvari donosi ministar mora naravno i dakako ono što je jasna spona prema Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje mora biti jedan neprekinuti niz i lanac koji bi onda mogao sa sigurnošću se postaviti upravo da jamči sigurnost svim onim i koji su došli u Republiku Hrvatsku, ali i domaćim avanturistima. Riješeno je na jedan moderan način za pripadnike Hrvatske gorske službe spašavanja koji su u radnom odnosu, koji sudjeluju u intervenciji za vrijeme radnog vremena. To ne znači da će svi oni biti i zaposleni upravo u toj stanici. Mnogi su raspoloženi biti uvijek na raspolaganju, ali ako im se zaštiti sva ona prava izostajanja sa radnog mjesta radi sudjelovanja u intervencijama i imaju pravo i na naknadu. Ono što valja posebno također istaknuti jesu obveze organizatora i sudionika športskih, turističkih i drugih sadržaja u prirodi, planinskom području, često neodgovorni organizatori spremni samo organizirati nešto da bi pokupili novce ne vode računa da i aktivnost u prirodi i planinskim područjima dakako i jedrenje na moru često se zna dogoditi ljetna oluja, da se moraju pridržavati sigurnosnih upozorenja i uputa Hrvatske gorske službe spašavanja kao i pravila ponašanja u športskim turističkim objektima i prostorima, na skijaškim stazama, planinskim i drugim nepristupačnim područjima tako da ne ugrožavaju vlastiti život, zdravlje i materijalna sredstava drugih osoba. Dakle, i sudionici i organizatori i sudionici športskih turističkih djelatnosti. Financiranje također iskazuje da prepoznatljivost i nužnost potrebe funkcioniranja Hrvatske gorske službe spašavanja treba razgraničiti. Ona stječe sredstva iz državnog proračuna Republike Hrvatske, ali iz proračuna jedinica lokalne i područne samouprave, pa bi naravno trebale istaknuti to u onima u kojima djeluju stanice Hrvatske gorske službe spašavanja i ona bi trebala biti stalna, obvezatna. Koja visina, znači uvijek dobro procijeniti predstavnička tijela jedinica lokalne i područne samouprave jer upravo na temelju dosadašnjih intervencija i angažmana može se jasno projicirati u budućem vremenu, u proračunima ta sredstva. Naravno ugrađuju se i potrebe koje će se udeseterostručiti obzirom na dosadašnje pokazatelje i donacije ugovorene usluge od darova i nasljeđa. Ne može se izbjeći ni ono što je nužno potrebno, a to su sredstva za opremu i osposobljavanje pripadnika Hrvatske gorske službe spašavanja, nužno je ostvariti i povećati i razviti daljnju međunarodnu suradnju, informativno nakladničku djelatnost, ali i medijsku prisutnost i u lokalnim medijima kako bi doista na jedan najbolji način u sredinama u kojima djeluju stavili do znanja svoju utemeljenost, svoje postojanje, svoju organiziranost da nam se ne dogodi da zbog neznanja ne mogu biti angažirani. I u prijelaznim i završnim odredbama kaže se što jedinice lokalne i područne samouprave moraju napraviti i u kojem roku. Vjerujem da će mnoge od njih koji su i do sad participirale, a nisu bili zakonom obvezane na tu pomoć to razviti do savršenstva jer jedino na taj način jamčenje za sigurnost i svakog građanina možemo i u budućnost razvijati svaku gospodarsku djelatnost, ali i uštedjeti pojedinoj zajednici velika sredstva. Aktualni trend u turističkoj potražnji, želja za doživljajem, nužno je predvidjeti posebne programe prevencija, sve je to zakon predvidio, naravno možda još neku preciznost koja je ovdje izostala, a nije bitna morala bi ovaj Zakon učiniti takvim da ga se donese čim prije. Neovisno da li je ljeto ili zima i do sad je gorska služba spašavanja funkcionirala i bez zakona, ali treba stvoriti zakonske okvire kako bi doista svih oni koju sudjeluju i koji organiziraju mogla biti zajamčena. Pohvala i ovom predlagatelju, vjerujem da hrvatska Vlada sve ono što obeća da će izvršiti i do kraja.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre i gospodo iz ministarstva, poštovani predstavnici bojovnici Hrvatske gorske službe spašavanja. Ja bih krenuo od ove teze kako se u Hrvatskoj, oni koji u Hrvatsku dolaze ne kupuju robu i usluge nego doživljaje, a ako to prebacimo i na sve druge koji u Hrvatskoj mogu doći u određene opasnosti onda zapravo ovo je jedan vrlo važan dokument gdje bih zapravo svoje izlaganje počeo od tog što je to doživljaj u Hrvatskoj. Doživljaj u Hrvatskoj može biti dakako Dioklecijanova palača, franjevačka ljekarna u Dubrovniku, a može to biti i Srđ i Mosor i Biokovo i brojne jame u kršu i Crveno jezero u Imotskom. Doživljaj se može kupiti sunčanjem i kupanjem u Brelima, ali i užitkom letenja recimo paraglajderom, sakupljanjem šparoga i puževa. Dakle, može se kupiti i opasnost. Gorska služba spašavanja u svojoj definiciji kaže se da je dobrovoljna organizacija sa zadaćom spašavanja i pružanja prve pomoći unesrećenim na nepristupačnom prostoru kod kojih pri spašavanju treba primijeniti posebno stručna znanja i tehnike i opremu, a to između ostalog uključuje i medicinsku pomoć kao takvu i vi vidimo ovdje u vašoj, da tako kažem postrojbi, 360 ljudi imate i 20 liječnika i njih kao liječnik pozdravljam. A medicinska pomoć prije svega ovisi od razine na koji se pruža, od opremljenosti, od educiranosti i od vremena, stoga ono geslo koje se odnosi na doživljaj ja bih ga preveo gotovo uvriježenom engleskom inačicom "Time iz money" odnosno "vrijeme je novac". Sad se odjedanput i najedanput pretače u jednu drugu inačicu koju je usvojila Međunarodna udruga gorskih službi spašavanja kao svoj vlastiti moto "Time iz life" – "Vrijeme je život". Stoga ja razumijem izlaganje kolege Rožića i njegove primjere kako vrijeme je doista ključ. Međutim, dakako da se ne slažem sa porukom koju je on odaslao. Između ostaloga i zbog jer na web stranici Hrvatske gorske službe spašavanja stoji doslovno: "Služba posjeduje pedesetogodišnje iskustvo i rezultate više od tri tisuće akcija spašavanja koje su sve izvedene uspješno, bez pogreške i sigurno." U svim tim akcijama spašavanja uvijek je umanjen nepovoljan učinak nesreće i ozljede, smanjena invalidnost i ubrzan oporavak ozlijeđenima a u mnogo navrata često je u dramatskim okolnostima izravno i spašen ljudski život. To saznanje najveća je naknada za sav trud gorskih spašavatelja. Dakle, Hrvatska gorska služba spašavanja ima velike uspjehe. Neuspjesi koji su ovdje spomenuti ne moraju biti uvijek i nužno razlogom toga što smo mi do sada nismo imali definirano ovo i ono. Dapače, nitko nije obvezan ne pružiti medicinsku pomoć bez obzira da li je nešto regulirano ili nije nego treba postupiti upravo sukladno struci kao takvoj. Držim da je ovaj prijedlog zakona sustavna osnova koja će biti od koristi svim vrhunskim alpinistima, speleolozima, planinarima i liječnicima članovima dakle Gorske službe spašavanja kao i svima onima koji mogu doći u situaciju da koriste ove vaše usluge. Zaključio bih. Ovaj zakon će ozakoniti radnje, koordinirati i prevenirati nesreće, učiniti sustav još učinkovitijim a nadam se i još u većoj mjeri dovesti do prevencije možebitnih nesreća kao takvih kao i poboljšanja pružanja hitne medicinske pomoći koja je sastavni dio ovog posla. Također, držim ovaj zakon da će zapravo doprinijeti i ukupnoj javnoj zdravstvenoj sigurnosti svih građana Hrvatske i svih onih koji posjeduju hrvatsko. Hvala lijepo.
Hvala. U 18 sati i 9 minuta isteklo vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu po ovoj točci dnevnog reda. Poštovana zastupnica Irena Ahel. Izvolite!
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege, i poštovani predstavnici Gorske službe spašavanja! Hrvatska gorska služba spašavanja do sada je djelovala kao dobrovoljna i neprofitna udruga javnog značaja. Specijalizirana je za spašavanje u planinama, stijenama i drugim nepristupačnim mjestima kada pri spašavanju treba primijeniti posebnu opremu za spašavanje u planinama. Gorska služba spašavanja brine o sigurnosti građana i gostiju 24 sata 365 dana u godini. Nije nevažno napomenuti da je Gorska služba spašavanja osnovana 1950. godine, bilježi 55 godina djelovanja i niz akcija kojom su prigodom spašeni ljudski životi u teškim vremenskim uvjetima u planinskim područjima, strmim i teško prohodnim terenima te na visokim objektima. Gorska služba spašavanja osigurava sva značajnija skijališta u Hrvatskoj, sigurnost na utrkama brdskih bicikala, natjecanja u sportskom penjanju, ekstremnim sportovima i drugo. Gorski spašavatelji su trenutačno najspremniji hrvatski alpinisti, speleolozi i drugi specijalisti osposobljeni za pružanje prve medicinske pomoći. Posebno treba napomenuti da Gorska služba spašavanja i njeni članovi ne naplaćuju spašavanje a spašeni ljudski život i brz oporavak spašenog naknada su i za njihov uloženi trud. Već se čitav niz godina govori o potrebi suvremenog reguliranja djelatnosti Hrvatske gorske službe spašavanja kao javne službe i uređenje te djelatnosti na način da se osigura njezino financiranje i djelatnost od interesa za Republiku Hrvatsku. Iz tog se razloga daje potpora i prihvaća Prijedlog zakona o Gorskoj službi spašavanja posebno imajući u vidu da je sigurnost i zaštita života i zdravlja na cijelom prostoru Hrvatske primarna ljudska i strateška javna potreba. Da je Hrvatska gorska služba spašavanja čimbenik sprječavanja ugrožavanja sigurnosti nastanaka nesreća ili ekskalacije tih događaja u katastrofe ili veće nesreće u tom prostoru posebice u lošijim vremenskim uvjetima. Da je aktualni trend u turističkoj potražnji želja za doživljajem i pustolovinom čime se sve više razvija sportsko-rekreacijski turizam sve do vrlo ekstremnih sportova raftinga, speleologije, slobodnog penjanja, alpinizma, zmajarstva, zračnih športova, podvodnih športova i drugo. Da je nužno uvesti posebno programe prevencije i sustava upozorenja prigodom posjeta nepristupačnim područjima ili organiziranjem opasnih sportskih aktivnosti. Da je nužno da spašavatelji ostvaruju valjane naknade i svoja prava iz osiguranja temeljem ozljeda i slično. Tako bih mogla i dalje nabrajati ali htjela bih se osvrnuti samo na, odnosno dati primjedbe na dva članka. Uz članak 4. kod donošenja statuta Hrvatske gorske službe spašavanja nije jasno tko taj statut donosi. Isto tako, ono što je važno reći uz članak 6. nije jasno da li Hrvatska gorska služba spašavanja osim u slučajevima iz stavka 1. ovog članka organizira i spašavanje na nepristupačnim područjima otoka i priobalja. U okviru zadaća Hrvatske gorske službe spašavanja posebno bi trebalo razraditi zadaće u području preventivnog djelovanja, postavljanje upozorenja, karta opasnih područja, zabrane kretanja, dojava namjeravanih posjeta opasnim područjima i slično. U potpunosti se zalažem za donošenje ovoga zakona, podržavam ga i nadam se da ćemo ga imati uskoro i u drugom čitanju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Živko Nenadić. Izvolite!
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospodine ministre! Vidim da praktički postoji jedan opći konsenzus oko donošenja ovog zakona onda neće biti potrebito puno se zalagati za njega pa ću samo par misli a i drago mi je i želim istaknuti zahvalnost ljudima koji dolaze iz izborne jedinice iz koje sam ja, iz županije iz koje sam ja kao što je gore gospodin Vinko Prizbić, Stipe Božić i drugi isto tako znani ili manje znani ljudi kojima treba doista zahvaliti bez obzira koliko su bili legalni, ilegalni koji su čuda činili i ugrožavali svoje živote da bi druge spašavali što je ovdje već istaknuto. Ali evo ovim prijedlogom zakona se integriraju u jedan jedinstveni nacionalni sustav zaštite i spašavanja i to doista jest vrijedno jer ono što Hrvatska ima more, planine, kanjone, sportski i rekreacijski turizam, ekstremni sportovi to su doista veliki rizici i bez jedne takve službe, a još važnije bez takvih ljudi mnogi životi, mnogi ne bi preživjeli. I zato je vrijedno istaknuti jednu zahvalu za sve njih. A i mi smo svi skupa bili svjedoci tih akcija jer se i kamere nađu vrlo blizu pa smo mogli to, svi, u to se svi uvjeriti. Što će se pored integracije još s ovim zakonom? Dakle regulirat će se rad ali što je isto tako važno materijalno, riješen je način financiranja pa će se materijalno popraviti status i oprema. Oprema bez koje se ne može raditi. Ovdje je bilo nekoliko upita, pitanja je li hitni postupak, prvo, drugo čitanje? I tako dalje. Neki kolege uvijek suprotno. Ako je hitni postupak traže u dva čitanja. Ako je, kad su sad dva čitanja traže hitni postupak. Meni je osobitno svejedno, ali kako je to kolega Stazić iznosio ja sam mislio da će biti potrebna intervencija gorske službe spašavanja da ga spasi u onoj svoj tuzi. A da bi to bilo uvjerljivo ja bih povjerovao da je u protekle 4 godine njegove stranke na vlasti moglo se u jednom, dva, tri, u pet čitanja moglo se ovo donijeti. A onda sad nije nego kad je u dva čitanja sad je problem. To nije problem ako se ocijeni, ako Vlada ocijeni i u jednom čitanju sasvim je svejedno, ali ipak nemojmo zaboraviti što smo mi jučer radili i što smo mogli napraviti. Hvala lijepa [[Upadica: Bravo!]]
Poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ministre. Ja nisam osobiti stručnjak za ovo područje, ali svakako želim reći i pridružiti se onima koji su govorili o tome da možda kazne treba učiniti većima. Naravno dobro ih odmjeriti i ne pretjerivati u ničem, ali i sam bih pridružio se tome da budu oštrije i otuda efikasnije. Također bih podržao da drugo čitanje bude već na ovoj sjednici. Da mi prije sezone i prije turizma i svega ostaloga uz ovakvu suglasnost koja vlada u Saboru dobijemo taj zakon. No htio bih dodati bez da ponavljam što je već rečeno jer često ponavljamo ono što je već rečeno, a možemo govoriti i kraće, samo dva svoja stava. Prvi je, nema objektivno ni jednog realnog razloga zbog kojeg je trebalo toliko čekati da se ova materija sustavno uredi. Odgovornost je samo onih koji su trebali o tome brinuti pa svakako i političara i bivših vlada što do sada ova materija nije uređena kako treba. To je odgovornost i Vlade gospodina Račana u kojoj sam ja sjedio. Ali i svih drugih vlada prije toga. Ja se ispričavam ako sam ja kao ministar financija moguće također utjecao na to da se to ne riješi. Međutim činjenica je da ovaj problem nije bio dovoljno apostrofiran. Da istodobno od onih koji su trebali voditi brigu o tome da istodobno postoji 300 drugih problema koji se svakodnevno javljaju i da je to tako prolazilo. Ali to nas nikoga ne opravdava. Ovo je moglo biti riješeno daleko prije i prije i 2000. Drugo, ljudi koji se ovim poslom bave su ljudi posebnog kova. Ne bih opisivao što to znači. Ne smije se dogoditi sad uz takve ljude da primjerice stanovita oprema koja nije dorasla onome što ti ljudi trebaju bude problem. To što je u vezi sa suvremenom opremom. To što je u vezi sa ostalim što takvim ljudima treba također ne smije biti problem i objektivno nije problem, samo ovisi o nama, a sad prije svega o ovoj vlasti i Vladi da li će to biti riješeno ili ne. Ministre ne dopustite da to, da moguće neki drugi problemi ostanu neriješeni. Primjerice mi sad idemo u normiranje tog područja. Često se dogodi da naši zakoni naprosto pokvare nešto što je već dobro u praksi. Nemojte da sad ovo normiranje ovdje odredi neku birokratsku logiku u redovima onih koji 56 godina kao ljudi posebnog kova besplatno ovo uspješno rade. A to se često događa nama. Često zakoni i normiranje kad hoćemo nešto pretvoriti u normu od onog što je dobro učine loše. Dakle naprosto sad je vrijeme da se i o tome vodi računa osobito uz to kad je ovaj zakon ovakav kakav je. Prema tome naprosto uz ovakvu suglasnost kakvu dobivate za ovo u Parlamentu naprosto vi koji ste sad u funkciji da djelujete ne dopustite da se nakon nekog vremena morate ispričati za nešto što objektivno treba učiniti sad a može se. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Klub isto tako završnu petminutnu raspravu. Završni osvrt ministar unutrašnjih poslova Ivica Kirin. Izvolite.
Poštovane saborske zastupnice, zastupnici, a naročito pozdravljam pripadnike Hrvatske gorske službe i spašavanja. Danas mi je vrlo ugodno i kao predlagaču govoriti pred hrvatskim domom iz jednog razloga što ovdje svi dijelimo zajedničko mišljenje i naravno ono što ste svi potakli kroz svoju raspravu da li je moguće nešto zakonom bilo riješiti ovako i onako, razmišljali smo i mi, ali smo pustili struku da struka kaže svoje. Ono što bih htio reći nije jednostavno uspostaviti jedinstveni integralni sustav spašavanja i upravo možda i nereguliranost zakonska u dijelu Hrvatske gorske službe spašavanja je možda dio onoga što smo, možemo dobiti sada, a to je nakon osnivanja Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Jer spasiti ljudski život kaže se da je to najsvetije i najhumanije što može učiniti čovjek čovjeku, neznanac neznancu te stoga i ova rasprava je produktivna te mi možemo samo odavde javno zahvaliti svima koji su radili na spašavanju ljudskih života i upravo svrha ovog zakona je bila da se osiguraju sredstva uz korištenje svih materijalno-tehničkih sredstava koji se nalaze na raspolaganju ne samo Hrvatskoj službi za zaštitu i spašavanje nego i u MUP-u, Ministarstvu unutarnjih poslova, Ministarstvu obrane Republike Hrvatske, Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje i Ministarstvu zdravstva i drugim institucijama i jedinicama lokalne samouprave u momentu kada to zahtijeva određena situacija. Ja bih se samo okrenuo za, na neke stvari koje su dotaknute, a to je, bilo je jedno u temi razgovora da je možda trebalo ostaviti veću autonomiju. Gledajte upravo mnoge stvari na terenu, a Ministarstvo unutarnjih poslova na čijem sam ja čelu vrši kontrolu i obično smo mi prvi koji dobivamo prvi informaciju. Upravo je jedna od vizija Državne uprave i zakona, znači Državne uprave za zaštitu i spašavanje je upravo to da kroz razne segmente onih koji moraju određenim katastrofama i nesrećama prvi izlaziti je upravo to da imaju zajednički rad. Zbog toga smo i kao predlagatelji i kao struka stavili da budu pri Državnoj upravi za zaštitu i spašavanje gdje će oni imati svu svoju autonomiju što se tiče samog posla, jer oni na terenu najbolje znaju što treba učiniti. Ali htjeli smo upravo postići ono da kada netko nazove 112 da se u tom momentu zna o kojoj vrsti nesreće se radi, tko mora reagirati i tko preuzima odgovornost. To je vrlo bitno. Jer se dešava da često puta ne dođe hitna prva, možda je vojska u blizini, možda je Ministarstvo unutarnjih poslova, možda su vatrogasci, da se zna tko će preuzeti odgovornost. Eto, to je bila svrha toga i mislim da to ide. 112 je zapravo jedinstveni sustav koji ima jednu zapovjednu strukturu, a nama i kao ministarstvu koji vršimo nadzor je vrlo jednostavno tada utvrditi ukoliko krene nešto zbog neadekvatne pomoći možda zbog toga što je netko laički ili neozbiljno pristupio da izvršimo upravo ono što se zove i zatražimo i odgovornost. Bilo je pitanja ovdje, Hrvatska gorska služba i helikopterska služba. Ja danas mogu reći da upravo uz Državnu upravu za zaštitu i spašavanje htjeli smo dobiti jedan drugi efekt. Mi smo premala zemlja da se mjerimo sa zemljama koje daleko, daleko više izdvajaju. Ali smo shvatili jednu stvar, da kroz materijalno-tehnička sredstva koja imamo u Ministarstvu unutarnjih poslova, u Ministarstvu obrane Republike Hrvatske i u svim ostalim institucijama koje kroz određene, mi to zovemo standardni operativni postupak, možemo objediniti da se mogu koristiti u datom momentu. Što znači, osim ovih 3, 4 helikoptera koja imamo u 24 satnom dežurstvu koji su u Splitu i Zagrebu da na mjesto nesreće temeljem pozivana 112 može se dignuti najbliži helikopter, ovisno o onome tko bude zatražio pomoć. Upravo smanjenje vremena za postupanje, naročito kada se radi o spašavanju ljudskog života je vrlo bitno. I to je cijela svrha stvari, da se skrati vrijeme, da se poveća efikasnost i da svi budu u tome uključeni, i naročito kada se radi i o razmjerima veće katastrofe da se zna tko u kojem momentu zapovijeda i tko što radi. Eto, to je bila glavna svrha i zamisao. A Zakon o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja samo se nadopunjuje u tu zapovjednu liniju i jednostavno oni sukladno onim svojim pravilima. Ono, bilo je priča ovdje, isto je rečeno bilo i to smo i mi razgovarali, program obuke. Naravno da je Ministarstvo znanosti dalo suglasnost ravnatelju Državne uprave da uz, izradi vjeran program obuke koji naravno predlaže struka i to je vrlo bitno reći. Jer imamo dovoljno iskustva, 55 je godina iza nas. I iskustva su dovoljno velika tako da se možemo pohvaliti i u odnosu na naše susjedne zemlje. Jer bez obzira što nismo imali zakon, evo naši hrabri spasioci su radili u svim uvjetima i za to im treba reći posebno hvala. Naravno da je uvijek pitanje sredstava. Kaže se tko će to platiti. Ja samo mogu ovdje jednu stvar reći i kao čovjek koji je predlagao proračun za Ministarstvo unutarnjih poslova u čijem sastavnom dijelu se nalazi Državna uprava za zaštitu i spašavanje, a uz njih se nalaze i Hrvatska vatrogasna zajednica. Tu je Hrvatska gorska služba spašavanja da što se tiče sredstava da će sada biti puno lakše. Jer izdvajat će se za najkvalitetniju opremu ona koju će sama struka reći što je za pojedina područja potrebno. A vrlo bitno je to i reći da je i kroz proračun odvojeno milijun i 400 tisuća kuna. Ono slažem se sa ovim primjedbama upravo i taj, bila je rasprava i oko toga da zbog toga što je bila nekakva formalna procedura što liječnika nije bilo u blizini da zatraži helikopter, nije se mogao dignuti helikopter. Evo vidite, upravo zato, 112, i upravo ovaj zakon upravo rješavaju to da se zna tko može u kojem momentu dignuti helikopter bez obzira i time zapravo izbjegavamo zakonske formalnosti, odnosno procedure koje su do sad bile nelogične. Jer svaka situacija je specifična na terenu i tu je treba vrlo brzo reagirati. Kada smo govorili o lokalnoj samoupravi upravo, možemo prihvatiti da i nomotehnički da je moguće. Uglavnom, nismo htjeli nametati obaveze nego smo htjeli da u tome svaka lokalna samouprava, ovisno o svom području odredi u kojem smislu i u kojem cilju i kojoj potrebi joj treba naravno Hrvatska gorska služba spašavanja. A mi ćemo sa državne razine naravno to i nakon što se potpišu sporazumi i financijski poduprijeti. Bilo je pitanja da su u kaznenim odredbama kazne preblage. Ja ću vam reći iz jednog razloga. Mi smo stavljali zakonske kazne, jer te kazne su regulirane drugim zakonskim propisima i u tom momentu se ako dođe do nepoštivanja mogu se po drugim zakonskim propisima tumačiti. Tako da su ovdje samo stavljene ono što se tiče čisto Hrvatske gorske službe spašavanja. Bilo je tu pitanje isto također statut, tko ga donosi. Ja moram što se tiče statuta Hrvatska gorska služba spašavanja donosi ga sama. To je udruga građana i sukladno kao što se i sukladno kao što se i donose statuti na području Republike Hrvatske. Naravno da ono što mi je vrlo drago reći da ste svi imali iste, ista ona razmišljanja koja smo mi imali i na stručnim kolegijima kada se raspravljalo o donošenju zakona. Naravno da zakon je upravo iz tog razloga trebalo dosta dugo čekati i sukladno tome, prije nego što dam završnu kontaciju, htio bih samo reći neke činjenice tako da vidite da se ipak puno toga radilo. Ove godine imali smo 37 potražnih akcija iz zraka i po zemlji u kojemu je uz sudjelovale i Hrvatska gorska služba spašavanja preko centra 112. Imamo 3 do 4 helikoptera na raspolaganju za spasilačke akcije u ovom momentu koji 24 sata spremno čekaju u Splitu i Zagrebu. Sve akcije helikoptera u posljednjih godina aktivirane su u vremenu od 20 do 30 minuta, a prosjek od poziva do prijevoza unesrećenog do bolnice je 67 minuta. Standardni operativni postupci za razne situacije centra 112 na završnom su usuglašavanju, a to znači da tu sudjeluju kao što sam naveo navedene institucije Republike Hrvatske, te proces tog međusobnog usaglašavanja traje dva do tri mjeseca. A ove godine je, se unutra ugrađuju i … [[Govornik se ne razumije.]] bit će ugrađena i, ugrađuje se iskustvo i jedna godina zapravo rada, djelovanja Državne uprave za zaštitu i spašavanje. Ono što bih htio reći, slušajući sve klubove zastupnika na kraju prihvaćamo zaključak i kao predlagač uputit ćemo na Vladu dopune i izmjene ovoga zakona po pojedinim točkama. Očitovat ćemo se pojedinim prijedlozima i primjedbama gdje ćemo uputiti prijedlog na sjednicu Vlade do 10. već kada bude prvo zasjedanje Sabora kako bi se zakon donio prije turističke sezone. Bez obzira na ovaj zakon, ja samo mogu reći u ime svih onih ljudi koji danonoćno rade na sigurnosti građana da ono što je najveća ljepota naših ljudi je to i ovih pripadnika iz Hrvatske gorske službe spašavanja da bez obzira na postojeći zakon Hrvatska će i hrvatske službe će biti pripravne za sljedeću turističku sezonu i mi ćemo se brinuti za sve građane na području Republike Hrvatske kao što smo to činili u zadnjih 50-tak godina. Hvala lijepo. [[Pljesak.]]
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu … [[Ne razumije se.]] glasujemo o prvom čitanju zakona vi možete odmah poslati prijedlog zakona u drugo čitanje pa će biti vrlo brzo onda i po kratkom postupku i raspravljen i usvojen. Sada više ne bi nastavili sa sjednicom pa ćemo ju prekinuti a sutra nastaviti sa Prijedlogom zakona o zaštiti životinja. SJEDNICA PREKINUTA U 18,53 SATI Prijedlog zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja, prvo čitanje Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim, uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Jednoglasno sa 90 glasova za. I sukladno prijedlogu zastupnika Nenada Stazića dajem na glasovanje zaključak: "Zadužuje se Vlada RH da do kraja 20. sjednice u saborsku proceduru uputi Konačni prijedlog zakona o Hrvatskoj gorskoj službi spašavanja." Vlada se slaže s tim prijedlogom zaključka da donese taj u drugom čitanju. Glasujmo. Uključimo se. Rezultat? 74, 9, 2. Neka Vlada dostavi to onda do kraja 20. sjednice. A do kad će biti 20. sjednica o tom potom.