Poštovane kolegice i kolege, želim vam dobro jutro. Prije nego što krenemo samo obavijest o dinamici rada. Dakle, u petak bi glasovali u 9,30h ovoga puta nakon čega bi onda bilo iznošenje stavova klubova, slobodni govor i onda bi raspravljali o preostale 3 točke planirane za raspravu u petak. Dakle sutra se radi normalno, u petak u 9,30h glasovanje, slobodni govor i rasprava o 3 točke koje smo planirali za petak. Sada nastavljamo sa dnevnim redom: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Europske svemirske agencije o svemirskoj suradnji u mirnodopske svrhe, drugo čitanje, P.Z. br. 372; Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 207.a Poslovnika Hrvatskoga sabora. Temeljem navedenog članka 207.a Poslovnika propisano je da se zakoni kojima se u skladu sa Ustavom RH potvrđuju međunarodni ugovori donose u pravilu u jednom čitanju. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave člankom 197. Poslovnika, to je predviđeno. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje znanost i kulturu. Molio bih sada da u ime predstavnika predlagatelja, odnosno u ime predlagatelja dobijemo dodatno obrazloženje. S nama je poštovana Branka Ramljak državna tajnica u Ministarstvu znanosti i obrazovanja. Izvolite državna tajnice.
Dobro jutro poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane uvažene zastupnice i zastupnici. Pred vama je Nacrt Konačnog prijedloga Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade RH i Europske svemirske agencije o svemirskoj suradnji u mirnodopske svrhe. Predloženim zakonom zapravo se potvrđuje ovaj sporazum koji je potpisan u Zagrebu 19. veljače 2018. godine. Taj predmetni sporazum utvrđuje pravni okvir za suradnju između RH i Europske svemirske agencije u području istraživanja i mirnodopskog korištenja svemira te propisuje uvjete za provedbu projekata od obostranog interesa. Umrežavanje hrvatske znanosti i gospodarstva u visoko razvijene svjetske krugove preduvjet je za snažniji razvoj istraživačkog, inovacijskog i gospodarskog potencijala RH. Svemirska istraživanja su područja u kojem se nastoje umrežiti hrvatska znanost i gospodarstvo na međunarodnoj razini i u tom smislu formalna suradnja sa Europskom svemirskom agencijom je nezaobilazna. Predmetnim sporazumom omogućiti će se trostupanjska razina suradnje, odnosno tim sporazumom se regulira suradnja kroz tri faze. U prvoj fazi koja obuhvaća razmjenu informacija, razmjenu znanstvenika, dodjelu stipendija, organizaciju znanstvenih aktivnosti, konferencija, promicanje obrazovnih aktivnosti i znanosti i tehnologije svemira, pružanje stručnih mišljenja i pomoći u upravljanju svemirskim projektima, pristup najsuvremenijoj znanstvenoj istraživačkoj infrastrukturi kao i korištenju pomoći Europske svemirske agencije pri sastavljanju nacionalne svemirske strategije. Sporazum će otvoriti nove mogućnosti za gospodarske subjekte iz RH. U drugi stup suradnje u koji države ulaze temeljem Sporazuma o europskoj državi sudionici države plaćaju fiksnu članarinu od milijun eura godišnje. U treći stup suradnje u koji države ulaze temeljem Sporazuma o članstvu države postaju punopravnim članicama Europske svemirske agencije te su dužne plaćati članarinu koja se određuje na temelju društvenog bruto proizvoda. Punopravnim članicama otvaraju se mogućnosti sudjelovanja u obveznim i opcijskim programima te industrijskim aktivnostima čime se optimizira povrat uloženih sredstava. Evo, hvala lijepo.
Imamo jednu repliku, poštovani kolega Zekanović. Izvolite.
Poštovana državna tajnice, dakako da podržavam prijedlog ovog zakona međutim žao mi je što se ne vodi računa o onim ja ću reći akterima na ovom polju koji su danas relevantni a to više nije Europska svemirska agencija, to su danas privatnici Space X, Blue origin, Boeing, su danas oni koji predvode ovo polje. I mislim da bi Hrvatska država trebala otvoriti vrata upravo njima. Europska svemirska agencija danas ima iznimno skroman rad na ovom polju. Ja bih čak rekao da je u jednoj regresiji, raketa Ariane gotovo više ne leti, a upravo privatnici, nabrojao sam ih koji su, oni danas predvode kolo u ovom polju koje je iznimno propulzivno. Pa evo ako postoji kroz vaše ministarstvo mogućnost da se kontaktira njih ili neke druge da se otvore vrata Hrvatske ovim, znači privatnicima danas koji lansiraju godišnje, evo od iduće godine SpaceX lansirati oko 40 letova komercijalnih svake vrste istraživačkih. To bi bilo puno bolje uložiti novac ili trud nego u ovo što se radi.
Želite odgovoriti? Izvolite.
Hvala lijepo na prijedlogu gospodine zastupniče. Samo da kažem što se tiče Europske svemirske agencije. Još 2016. godine donesen je plan znanstveno istraživačke infrastrukture, plan razvoja znanstveno istraživačke infrastrukture koju je potvrdila Europska komisija i tada je sukladno svemirskim politikama ovo bio također jedan od dijelova tog paketa kojeg smo trebali ostvariti. U svakom slučaju vaš prijedlog je dobar i mi imamo i povjerenstvo koje se bavi tim strateškim pitanjima i uzeti ćemo u razmatranje i taj dio. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada ću pozvati izvjestitelje odbora da uzmu riječ ako žele. Ne. Onda otvaram raspravu. Prvi na redu je u ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Mato Čičak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Pred nama se nalazi Konačan prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade i Europske svemirske agencije o svemirskoj suradnji u mirnodopske svrhe kojim RH ulazi u prvi stup suradnje sa Europskom svemirskom agencijom. Uključivanjem RH u rad Europske svemirske agencije našim znanstvenicima i inženjerima omogućit će se brojne koristi poput stipendija za dodatno obrazovanje i usavršavanje, razmjenu stručnjaka, odražavanje simpozija i konferencija, promociju proizvoda i usluga razvijenih u sklopu programa Europske svemirske agencije. Ovim sporazumom omogućujemo našim učenicima iz osnovnih i srednjih škola, studentima i pripravnicima da putem natječaja i radionica u Europskoj svemirskoj agenciji stječu nova znanja, vještine i kompetencije. Osim navedenog znanstvenog, naš dugoročni interes u suradnji sa Europskom svemirskom agencijom je onaj gospodarski jer čak 90% proračuna svemirske agencije predviđeno je za ugovore sa europskom industrijom, radi naše javnosti važan je podatak da za 2017. g. iznosio 5,75 milijardi eura. Ulaskom u prvi stup ovog članstva Europske svemirske agencije obavezuje nas da još intenzivnije povežemo našu znanost i industriju. Našim tvrtkama i visokoobrazovanim institucijama moramo omogućiti da razvijaju svoje ideje i projekte i participiraju u međunarodnim projektima prilikom izrade visokotehnoloških rješenja u mirnodopske svrhe. Napominjem kako bi morali slijediti primjere dobre prakse iz ostalih članica EU-a, članica Europske svemirske agencije, učiti iz njihovih dosadašnjih iskustava kako bi maksimalno mogli iskoristiti sve ono što nam ova asocijacija pruža. Na kraju, temelj svega navedenoga, Klub zastupnika HDZ-a podržat će ovaj Konačan prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade i Europske svemirske agencije o svemirskoj suradnji. Zahvaljujem se.
Izvolite, kolega Grmoja.
Poštovani predsjedniče. Budući da je tema svemirska suradnja, ja tražim stanku u ime kluba MOST-a. Naime prema podacima Strategije razvoja poduzetništva u RH 2014. do 2020., javni sektor dominira prema ulaganjima u istraživanju i razvoju u Hrvatskoj. Visoko školske ustanove i tijela Vlade zajedno čine 55,8% ukupnog istraživačko-razvojnog ulaganja za razliku od EU-a u kojoj javni istraživački sektor u prosjeku čini 37,5% ukupnog ulaganja u istraživanje i razvoj. Statistika kaže da su izdvajanje za istraživanje i razvoj mjerena u udjelu u BDP-u u RH iznosila 0,79% u 2014., 0,85% u 2015. i 0,84 u 2016. Usporedbe radi, Slovenija za istraživanje i razvoj u 2016. izdvojila 2% dok je cilj RH da tek 2020. izdvaja 1,4%. O Njemačkoj 2,94%, Danskoj 2,87 ili Finskoj 2,75%, ne treba ni govoriti. Znači prema podacima EUROSTAT-a, gledajući države u okruženju s kojim bi se Hrvatska morala uspoređivati, Hrvatska iz svih izvora za istraživanje i razvoj u 2014. izdvojila samo 340 milijuna eura dok je Slovačka iste godine izdvojila 670 milijuna, Slovenija 890, a Mađarska čak 1,4 milijardi eura. Dakle mi smo ciljeve postavili jednostavno toliko nisko da se uopće ne trebamo čuditi autobusnima koji odlaze, a s obzirom da je ovo prva točka dnevnog reda, ne bi me čudilo budući da premijer stalno govori kako u Hrvatskoj teče med i mlijeko, da će uskoro najaviti i svemirsku ekspediciju na Mars. Znači hrvatski svemirski program.
Evo odobravam vam stanku da se klub MOST-a konzultira o svemirskoj suradnji, izvolite. STANKA U 9,40 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,50 SATI]] Nastavljamo s radom. Drugi je na redu Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a, poštovani kolega Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Sabora. Prijedlog koji imamo pred nama Klub GLAS-a i HSU-a zdušno pozdravlja. Uz naravno napomenu da Hrvatska i u ovome pitanju nažalost kasni. Kasni u odnosu na svoje mogućnosti jer do prvih kontakata došlo je tek 2014. godine između RH odnosno naše Vlade i Europske svemirske agencije i evo, trebalo je 4 godine da se dođe do razine prijedloga sporazuma. U svakome slučaju, radi se o jednoj od najuspješnijih europskih agencija. Ona nije agencija EU, ona je međunarodna organizacija javno-privatnoga karaktera, 22 su zemlje članice i nosi ogroman potencijal, iskustvo i rekao bih, tehnološki kapital s kakvim se može malo tko mjeriti u svijetu. Tri su ključna igrača naravno. Četvrti se pojavljuje dakle, uz SAD, Rusiju, Europsku svemirsku agenciju, naravno pojavljuje se i četvrti Kina i to su 4 relevantna igrača na ovome polju. Šira javnost prepoznaje aktivnosti Europske svemirske agencije uglavnom kroz program Ariane koji je spomenuo i kolega Zekanović, gdje su u 5 generacija razvili svemirska vozila koja još doduše ne nose ljudske posade. Za to Europska svemirska agencija ima posebne ugovore sa Sputnjikom odnosno sa ruskom svemirskom agencijom i svi znamo ili se sjećamo lansiranja Ariane uglavnom iz Francuske Gvajane gdje je veliki svemirski centar jer aktivnosti Europske svemirske agencije nose četiri nacionalne svemirske agencije, prije svega francuska, britanska, talijanska i njemačka. Naravno da iz naše perspektive male zemlje slabog tehnološkog razvoja, kapaciteta i zanimanja za prilike u svemirskome okviru koja se svode na naše astrofizičare i popularne metode približavanja znanosti djeci, prije svega zahvaljujući gospodi poput Korada Korlavića i ostalih koji se bave time. Možda iz te perspektive se ne čini da je ovo nešto što bi nama moglo donijeti veliku korist. Ali s druge strane, moramo znati da ovaj prvi stup otvara mogućnosti RH kao zemlji koja ima status promatrača da u roku od 5 godina sudjeluje u čitavom nizu vrlo važnih projekata koji su uglavnom znanstveno-tehnološkog karaktera. Ono što je najveći benefit za nas svakako je mogućnost sudjelovanja u obrazovnim i znanstvenim projektima i to je nešto što svakoj nacionalnoj ekonomiji treba zbog toga što je znanstveni potencijal i tehnološki potencijal prije svega u moderno doba razvijen upravo u prostoru koji se bavi istraživanjem svemira i na njega je naslonjena sva ili rekao bih, većina tehnoloških inovacija i prodora u nove prostore od kojih onda mogu imati koristi svi oni koji polažu pozornost na svoj vlastiti tehnološki i znanstveni razvoj. Nažalost, Hrvatska do sada nije svrstana među zemlje koje u znanost istraživanja ulaže mnogo i to je veliki problem. Veliki je problem jer se on srednjoročno već odražava i na kvalitetu nacionalne ekonomije, na njenu propulzivnost, pa ako hoćete i mogućnosti razvoja i prema ekonomskom modelu razvoja kojega mi imamo, vidi se da je zapravo izostanak ulaganja u inovacije, u nove tehnologije i u znanost jedan od ključnih problema koji nas je doveo zapravo na vrlo niske razine i koji danas s pravom kritiziramo kao potrošeni model koji nam je zapravo omogućio jednu vrlo ružnu stvar, a to je da smo među svim zemljama članicama EU od 1989. ili ako hoćete, možemo i dekadu poslije, dakle od 1999., da smo ostvarili najmanji mogući ekonomski rast. Analiza onih koji su uspješniji od nas govori da su u ukupnoj strukturi onih faktora koji utječu na njihov društveni odnosno ekonomski rast ulaganja u znanost inovacije imala presudnu ulogu. To je zapravo stvaranje jedne otvorene ekonomije koja je bazirana, fundirana na novim tehnološkim iskoracima, novim industrijama, na tehnološkim inovacijama, a mi tu nažalost jako, jako zaostajemo. U odnosu na neka prijašnja vremena, kada su veliki industrijski konglomerati koji su postojali u RH imali vrlo razvijene inovacijske i istraživačke centre. Sjetimo se samo istraživačkog centra Plive. U jednoj drugoj industriji od onih koje su ovdje bliske ovoj temi, ali svakako možemo govoriti i o velikim industrijama poput Rade Končara i ostalih koji su imali istraživačke timove koji su se mogli nositi sa zahtjevima tehnološkog razvoja svoga doba bez ikakvih problema, rame uz rame sa mnogim drugim velikim kompanijama. Danas smo čuli tezu da treba se okrenuti prema privatnim ulagačima u znanstveno tehnološki razvoj i u smislu svemirske suradnje. Naravno, to je točno, ali nažalost od nas je nekoliko svjetlosnih godina udaljeno i sama činjenica da RH stupa u jedan poseban odnos sa Europskom svemirskom agencijom koja surađuje itekako sa privatnih ... [[Govornik se ne razumije.]] holderima, zapravo posredno nama omogućava da sudjelujemo i u toj priči odnosno da iz nje učimo. Nema mnogo tvrtki u RH koje su kapacitirane s jedne strane a zainteresirane s druge strane da bi sudjelovale na najvišoj mogućoj razini. I zato kažem ovaj prvi korak, prvi stup koji će trajati 5 g. omogućit će nam najkvalitetniji mogući benefit, dakle znanstvena istraživanja, učenje, stipendije, integraciju. Ovo je agencija koju čine 22 zemlje, dakle nisu sve zemlje članice EU-a unutra a ima nekoliko zemalja koje nisu članice EU-a koje su također u ovoj agenciji. Recentno se otvara pitanje budućeg sudjelovanja britanske svemirske agencije odnosno Velike Britanije obzirom na Brexit. Dakle, to je jedna vrlo strukturiran organizacija koja sada otvara pitanje da li je dobro omogućiti Velikoj Britaniji da nastavi crpiti sve benefite iz rada Europske svemirske agencije obzirom na to da izlazi iz EU-a. Ali činjenica da EU ima posebne sklopljene ugovore i da jako brine o tome da Europska svemirska agencija napreduje jer iznimno cijeni njen rad i uspjehe, govori da je ovo pitanje od iznimnog značenja za budućnost EU-a u smislu znanstvenog, tehnološkog razvoja, inovacija, stvaranja ekonomije novoga doba, stvaranja otvorenih horizonata, znanstveno popularnog rada također jer i njihova djeca trebaju također edukacije ovakvoga tipa kako bi što je moguće ranije stupili u jedan svijet otvorenog znanstvenog prostora, prostora činjenica a ne prostora dogmi. U tome smislu pozdravljamo ovaj prijedlog, glasovat ćemo za to da Vlada RH i nadležno ministarstvo u ime Hrvatske pristupe ovom sporazumu, dakle da on dobije i potvrdu Hrvatskoga sabora i da u nadi naravno da će i naša znanost dobiti više vjetra u svoja jedra, da će se populistički i neznanstveni pristupi u tom smislu učiniti marginalnima jer ukoliko budemo omogućili kvalitetnu razinu suradnje, zagovornici smiješnih teorija poput one da je Zemlja ravna ploča, bit će sve više na aparatima. Hvala lijepo.
Idemo na idući klub, poštovani Domagoj Hajduković u ime Kluba zastupnika SDP-a, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Apsolutno Klub zastupnika SDP-a pozdravlja ovaj sporazum, mi ćemo ga podržati tim više što su kolegice i kolege Hrvati već bili u svemiru. Mislim da ste često čuli izraz „jesi ti pao s Marsa“. Dakle neki su očito bili na Marsu. A logički zaključujući budući da na Marsu nema uvjeta za život, mora da je tamo HDZ na vlasti već duže vrijeme. No vratimo se ovome pred nama. Mislimo da je izuzetno bitno član Odbora za mirnodopsko korištenje svemira, to je bila prošla država, mi do sada nismo, mislimo da je to izuzetno bitan resurs zbog niza razloga o čemu je govorio i govornik prije mene i na kojeg ću se osvrnuti kasnije. No ovdje također želim isto pohvaliti i istaći činjenicu da smo nedavno potpisali sporazum sa španjolskim Ministarstvom znanosti o znanstvenoj suradnji u području fuzije. Dakle, Španjolci su prepoznali naše znanstvenike i našu znanost da imaju izuzetne rezultate što se tog tiče, prepoznali su da od te suradnje mogu imati koristi i žao mi je što malo razgovaramo o tome koliko je naša znanost dorasla nekim trendovima u svijetu i koliko malo zapravo ističemo ono o čemu smo dobri. U ovome smo svakako dobri i mislim da u suradnji sa Španjolskom i ne samo sa Španjolskom nego i sa ostalim zemljama EU-a, ostalim zemljama koje su unutar ovoga projekta, možemo dobiti za našu znanost, a onda i za gospodarstvo itekako puno. No isto je tako bitno, kolegice i kolege da se držimo rokova koje smo si sami u ovom sporazumu zadali. Dakle, irealno je očekivati da ćemo imati agenciju za istraživanje svemira ili agenciju za svemir ali ured za svemir u rok od 2 g., mislim da je to potrebno ustanoviti i da je potrebno u tome uredu i u svim tijelima koji će proizaći iza njega da zaista sjede stručni ljudi, ljudi koji se bave znanošću, koji se bave srodnim znanstvenim granama i koji mogu osvijetliti obraz i nama kao državi ali i našoj znanosti. Želim vam skrenuti pozornost na to da hrvatska znanstvena zajednica itekako već je u tokovima što se tiče istraživanja svemira i okupila se u jadransku aero-svemirsku asocijaciju tzv. A3 i da se naša znanstvena zajednica ali i ono malo visoko tehnoloških tvrtki koje imamo. Već pripremaju za poslove u ovom sektoru i na taj način zapravo, znači pristupanjem ovome sporazumu se zapravo i otvaraju vrata našim tvrtkama, našim znanstvenicima da još aktivnije i još proaktivnije sudjeluju upravo u ovim tokovima. Želim vam također skrenuti pozornost da asocijacija A3 već radi na projektu prvog hrvatskog satelita, da kolega Bakić sa svojim Croatian makersima također radi izvrstan posao, mislim da ovime možemo dati samo formalni okvir tome. Također kada govorimo o svemirskoj industriji, govorimo o multimilijunskoj industriji gdje sigurno i neke naše industrije mogu naći svoju nišu, tu govorim prije svega o prehrani, dehidriranim proizvodima koji se koriste tijekom ekspedicije u svemir i sl., ali isto tako da naše znanstvene i edukacijske institucije poput fakulteta, elektrotehničkih fakulteta, prirodoslovni-znanstvenih i sl., itekako moraju profitirati razmjenama studenata iz ovog sektora, privlačenjem znanstvenika svjetskog glasa iz ovoga polja u Hrvatsku i sl. Mi smo do sada imali čitav niz, što formalnih, što neformalnih asocijacija kao što je ova A3 ili World Space Week Association, to je UN-ova Agencija svjetskog svemirskog tjedna koja radi na popularizaciji ove znanosti koja dovodi i ljude koji si bili u svemiru u Hrvatskoj itd., no smatramo da je izuzetno bitno da ti ovome i formalan okvir. Dakle, apsolutna podrška ovom sporazumu i nadam se da ćemo kako sam rekao poštovati rokove koje smo si sami zadali, mi ćemo to pratiti. A do tada apsolutna podrška sporazumu. Hvala.
Idemo na idući klub. To je HNS-ov klub i poštovana kolegica Božica Makar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažena državna tajnice sa suradnikom. Evo čuli smo da su ovi pregovori započeti još 2014. godine i bilo bi dobro da su završeni i prije i da je potpisan i prije. Međutim, dobro da je ministrica Blaženka Divjak i voditelj ureda za međunarodnu suradnju Europske svemirske agencije to učinila ove godine. O značaju govori i to da je potpisivanju bila prisutna i predstavnica HGK jer su upravo naši gospodarstvenici iskazali velik interes za ovu temu iako možda ona u javnosti zbog samog naslova izgleda malo neuobičajeno, najblaže rečeno. Sam sporazum će ubrzati umrežavanje hrvatskih znanstvenika i gospodarstava u Europi, razvoj područja od meteorologije i zaštite okoliša do satelitske navigacije i robotike. Možda je znakovito kao što je rekla i ministrica Divjak da je sam sporazum potpisan na dan rođenja Nikole Kopernika i da će upravo to doprinijeti možda da bude Kopernikanski obrat u odnosu znanosti i gospodarstva za koji sada znamo kako izgleda. Članstvo u Europskoj svemirskoj agenciji našim znanstvenicima i inžinjerima omogućuje brojne koristi poput stipendija za dodatno obrazovanje i usavršavanje, razmjenu stručnjaka, promociju proizvoda i usluga razvijenih u sklopu programa agencije, promicanje obrazovnih aktivnosti i znanosti i tehnologije svemira. Osim ovog znanstvenog, dugoročni interes Hrvatske u suradnji s Europskom svemirskom agencijom je i gospodarski, o čemu sam već govorila. Tako će tvrtke sa sjedištem u RH od 2023. godine po prvi put dobiti priliku javljati se na natječaje za isporuku opreme za buduće misije Europske svemirske agencije. Ovo je naravno velik iskorak i podrška i sten području. Taj sporazum prilika je za snažniji razvoj na tom području jer Europska svemirska agencija 90% ugovora ostvaruje s europskim tvrtkama. U lancu je 550 dobavljača iz 24 zemlje, a interes za suradnju pokazale su već i brojne hrvatske tvrtke. Za Europsku svemirsku agenciju radi oko 2200 djelatnika iz svih država članica. Uključuju znanstvenike, inženjere, stručnjake informacijske tehnologije i administrativno osoblje. Značajan je i proračun te Agencije koji je za 2017. godinu iznosio 5,75 milijardi eura. ESA ulaže u svaku državu članicu kroz industrijske ugovore za svemirske programe. Države članice ESA-e preko natječaja takmiče se za poslove koji uključuju izradu specijalnih materijala za satelite, odjeću, elektroniku, robotske ruke, telekomunikacijsku opremu, softver i druge stvari. I zato smatramo da je ovo veoma bitno i naš klub naravno podržava donošenje, podržava potvrđivanje ovog sporazuma. Hvala.
Hvala i vama. Idemo sada na pojedinačnu raspravu. Prijavio se poštovani kolega Zekanović, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovane kolege, poštovana državna tajnice. Meni je drago da imamo ovu temu danas na raspravi u Hrvatskom saboru. Volio bih da ovakve teme imamo malo i češće i žao mi je što ova nije izazvala veći interes. Pa kada gledam da je eto već koliko? Više od pola stoljeća zapravo krenulo čovječanstvo sa svemirskim istraživanjima, a da te teme danas nisu uopće više popularne, interesantne jednoj široj populaciji i da se u ovakvim, znači u parlamentima, u ovakvim domovima o tome gotovo ne raspravlja, žao mi je. Žao mi je, ali evo, vjerujem da će upravo ove teme značiti jedan bitan iskorak u svakom smislu kvalitativni za cijelo čovječanstvo, a reći ću i naravno za našu državu. Kad govorimo o svemiru 1957. godine je lansiran prvi satelit Sputnjik, Rusi su ga lansirali. Nekoliko godina nakon toga znači, 1969. godine imamo program Apollo, imamo prvi put ljude na mjesecu. Nakon toga eto, 1977. godine imamo one jako poznate misije Voyager I i Voyager II koje su još uvijek aktivne, te svemirski brodovi još uvijek putuju svemirskim prostranstvima. Ali od onda imamo jedan zapravo, jednu stagnaciju. Nažalost, reći ću. Imali smo program Space Shutle, govorim kao čovječanstvo koji danas ne postoji, imali smo malo prije spomenuti program Ariane koji stagnira, koji gotovo ne funkcionira, a upravo potpisujemo ugovor sa Europskom svemirskom agencijom koja koristi upravo tu raketu. Indija i Kina su se uključili u tu utrku, ali reći ću na jedan način gdje ne vidim ja neku veliku ambicioznost. Stalno su neke najave, ali zapravo i tu se stagnira. Ali imamo neke svijetle pomake koji nisu od agencija poput ove s kojom mi potpisujemo ugovor, a to su privatne inicijative. I to je sad jedna promjena zadnjih 10-ak godina gdje se nešto po tom polju svemirskih istraživanja odnosno astronautike konkretno, nešto se mijenja. Ja bih ovdje izdvojio ipak par tih ključnih aktera na tom polju. Već sam malo prije spomenuo Space X, kako bi mi rekli u Hrvatskoj, ... [[Govornik se ne razumije.]] , zatim Blue Origin, ... [[Govornik se ne razumije.]] i u najnovije vrijeme se čak i Boeing uključuje. Radi se o tvrtkama koje rade i komercijalne letove, ali i istraživačke letove. Najpoznatija raketa Falcon 1, ali evo u najnovije vrijeme se razvija i ovaj Big Falcon raketa koja bi navodno mogla otići čak i do Marsa. Eto, svi oni koji prate to raduju se i sa nestrpljenjem iščekuju lansiranje i tih raketa. Ono što eto možda mnogi ne znaju, gospodine predsjedniče biste li malo kolegi Marasu rekli da bude malo tiši [[Upadica Jandroković: Molim vas kolege, slažem se.]] Ja znam da njega zanimaju neke druge teme ali možda nešto može i naučiti [[Upadica Jandroković: Dobro, dobro, pozivam sve da malo budu tiši jer ima dosta žamora pa vas molim da kolega Zekanović može govoriti. Izvolite.]] Također i kolega Beljak, isto malo da ga poprati. Evo za one koji ne znaju, kolega Maras kada ljudi govore o svemirskim istraživanjima većinom se pitaju čemu to uopće služi. Vi se vjerojatno pitate čemu to služi jer se vi bavite nekim ovozemaljskim temama, ovo vam baš i nije toliko jasno. Pa npr. jedan materijal teflon, ne bi ga danas imali da nije bilo svemirskih istraživanja, znači ne bi ga bilo. Mnoge bolesti danas se ispituju upravo u međunarodnoj svemirskoj postaji International space station i imamo goleme pomake i na tom polju. I upravo evo ga, ja vjerujem da će ovaj put, zapravo čovječanstvo generalno pa i našim ovdje sunarodnjacima koji ovo prate ili ne prate ipak omogućiti jedan prosperitet u jednom dugom vremenskom razdoblju. Ono što bih ovdje rekao, evo ga, jako je bitno da se Hrvatska aktivnije uključi i u program astronautike odnosno da svoje ljude ovdje u Hrvatskoj pokuša uključiti upravo u posjete Međunarodnoj svemirskoj postaji koja još uvijek postoji, nažalost još Hrvata nije bilo, još Hrvata nije bilo i to bi bilo jako lijepo da se to dogodi. Jer bi upravo kada bi neki Hrvat posjetio Međunarodnu svemirsku postaju, odnosno kada bi imali astronaute iz Hrvatske da bi to itekako doprinijelo jednom ozračju, znanstvenom ozračju u RH. Ovdje bi, evo kolege su spominjali Mars kao takav, je, tako je, Mars je zapravo sljedeći svemirski objekt, odnosno planet kojega namjeravaju ljudi, homosapijensi posjetiti međutim danas to, baš evo ga i ne ide kako bi trebalo. Imamo sada zadnji program, znatiželja znači koji su lansirali, koji su lansirali američka svemirska agencija ali sve skupa zapravo ne ide onim koracima kojima bi trebalo. U svakom slučaju, podržavam ovaj prijedlog zakona i očekujem u budućnosti da će se Hrvatska aktivnije uključiti u svemirski program. Hvala lijepa.
Imamo dvije replike, prvi je na redu poštovani kolega Sokol, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Zekanović jako mi je drago da vas interesira svemirski program i hrvatsko pridruživanje, odnosno asocijacija sa Europskom svemirskom agencijom i mislim da je to jako dobro. Pogotovo i meni je osobno drago jer je taj proces i učlanjivanja kako ovo tako i neke druge asocijacije pokrenut dok sam ja bio zapravo zadužen za to upravo u ministarstvu pa mi je drago da je to, evo sada dolazi i do svoje realizacije. Ono što je posebno bitno u ovom dijelu je što ste vi spomenuli, to je važno znanosti za svakodnevni život. I tu su posebno mislim bitne ove STEM znanosti, tzv. science technology engineering itd. i to je ono gdje svakako Hrvatska stavlja sve veći naglasak. Međutim, ono što također mislim da ne treba pri tome zanemariti društveno humanističke znanosti, mislim da su one itekako bitne ne samo za teflon i slično nego i za neke stvari malo ovako apstraktne i poput zaštite nacionalnog identiteta, nacionalne kulture a to je nešto što mislim da nam i u 21. stoljeću treba. Mislim da trebamo nastaviti to jačati i da kroz nove zakonske prijedloge koji se pripremaju u ministarstvu ne trebamo opet društveno humanističke znanosti staviti na nekakvu marginu. A što se nadam da se neće dogoditi.
Odgovor na repliku. Hvala.
Naravno kolega Sokol pa sami znate da što se mene tiče da sam ja uvijek za jačanje tog vrijednosnog sustava, za jačanje društveno humanističkih znanosti definitivno. Ali ovo je isto jedna stvar koja je nažalost zapostavljena u hrvatskom društvu, evo drago mi je da se to nešto malo pomiče iako stidljivo ali te dvije stvari nisu u opoziciji, one su zapravo komplementarne i siguran sam da svako društvo pa i hrvatsko društvo može te dvije znanosti razvijati paralelno i da se one itekako moraju nadopunjavati i da se nadopunjuju.
Idemo sada na drugu repliku, poštovani kolega Beljak, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora. Poštovani i uvaženi kolega Zekanoviću, htio bih vam čestitati na dvije stvari, prvo što ste u roku od mjesec dana ipak prihvatili helicentrični sustav kao takav, govorite dakle o znanosti za razliku od onoga što ste govorili i kakve stavove ste zastupali prije otprilike mjesec dana koji su bili dijametralno suprotni u tome, tako da eto očito je moguće u jednom vrlo kratkom periodu evoluirati i ja vam čestitam na tome. Zemlja dakle nije ravna točka, ipak i usprkos postoji dakle i neki dublji svemir itd., itd., a druga stvar na kojoj vam želim čestitati je to što ste me eto primijetili jer sam imao osjećaj pošto već godinu dana uz mene prolazite kao uz tursko groblje, eto sada ste me primijetili tako da očito i sa vidom više nemate problema pa vam na tome čestitam i zahvaljujem.
Želite li odgovoriti na repliku?
Kolega Beljak, vi ste ako ne znate moje kolega geograf pa jako dobro znate da ja znam sve što i vi znate, odnosno da za razliku od vas koji ste možda još pripadnik one, odnosno podržavate geocentričnu teoriju, heliocentrična teorija je meni itekako poznata. Mislim da su vaše objekcije i primjedbe itekako prizemne. Jučer sam bio u vašem Samoboru i drago mi je da imam alarm u automobilu.
Dobro. Sada zaključujem raspravu i glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade RH i Europske svemirske agencije o svemirskoj suradnji u mirnodopske svrhe, drugo čitanje, P.Z. br. 372, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade RH i Europske svemirske agencije o svemirskoj suradnji u mirnodopske svrhe. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 98 za i 1 suzdržan donesen Zakon o potvrđivanju sporazuma između Vlade RH i Europske svemirske agencije o svemirskoj suradnji u mirnodopske svrhe.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi saborski zastupnici. Srdačno vas pozdravljam ispred Ministarstva turizma i danas ćemo prezentirati nacrt Prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti. Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti uređuje načine i uvjete pod kojima pravne i fizičke osobe mogu obavljati ugostiteljsku djelatnost. Ocjenjujemo da je važeći zakon u nekim dijelovima nedorečen, odnosno ograničavajući za razvoj ugostiteljstva i konkurentnost hrvatskog turizma, pa bih vam sad prezentirali nekakve novine, izmjene koje donosimo ovim Zakonom. Prvo, usklađivanje standarda objekata za privatne iznajmljivače, fizičke osobe koje su ishodile rješenje odobrenja za pružanje ugostiteljskih usluga u domaćinstvu do 1. rujna 2007. godine odnosno sukladno do tada važećem pravilniku o razvrstavanju i kategorizaciji objekata u kojem se pružaju ugostiteljske usluge u domaćinstvu. Usklađivanje standarda propisuje se kao mogućnost, a oni koji neće podnijeti zahtjev za usklađivanje moći će nastaviti pružati usluge bez prava na korištenje oznaka kategorije zvjezdice. Znači, mi smo do sada imali situaciju u privatnom smještaju da smo kategorizaciju imali sa tri različita pravilnika i također smo imali situaciju da za jedan veliki dio smještajnih objekata privatnog smještaja u RH u tim objektima nitko u vidu nadležnih tijela nije ulazio zadnjih potencijalnih 20 ili 30 godina. Znači, donijeli smo odluku da svi ti koji su kategorizirani do 2007. godine moraju proći taj jedan proces usaglašavanja i rekategorizacije standarda zato što ne možemo biti, ne smijemo se dovesti u situaciju da imamo kao što sada trenutno imamo određene ugostiteljske objekte koji imaju isti standard odnosno istu zvjezdicu, ali nemaju isti standard, istu kvalitetu usluge. Tako da je ovo nešto što je bilo nužno napraviti. Što se tiče tog pravilnika iz 2007. godine, on uopće nije restriktivniji u odnosu na taj stari pravilnik u vidu kvadrature i to je nešto o čemu smo dosta komunicirali. Čak naprotiv, kvadratura, površina modula i soba je čak nešto i manja. Ali, govorim o nekakvom širem spektru standarda koji je bilo potrebno usuglasiti. Predviđa se da se postupci usklađivanja realiziraju prema određenoj dinamici kroz nekoliko godina. Znači dvije godine od stupanja na snagu ovog Zakonu, ako su rješenje i odobrenje ishodili do 2000. godine, tri godine za oni koji su se kategorizirali od 2001. do 2004. godine i 4 godine od stupanja na snagu ovog Zakona ako su rješenje ishodili nakon 31. prosinca 2004. godine. Osim dijela vezano za privatne iznajmljivače, novina u Zakonu je izmjena također davanje mogućnosti obavljanja ugostiteljskih djelatnosti pored specijalnih bolnicama i lječilištima i drugim zdravstvenim ustanovama, trgovačkim društvima za obavljanje zdravstvenih djelatnosti i zdravstvenim radnicima koji samostalno obavljaju privatnu praksu sukladno posebnim propisima kojima je regulirana zdravstvena zaštita. Znači, mi smo do sada u RH zdravstveni turizam imali praktički u jednoj sivoj zoni i sada prvi put nakon 20 i više godina dolazimo u situaciju da ćemo u zdravstveni turizam u RH imati kompletno reguliran zakonom. Mi smo početkom ove godine usvojili Zakon o pružanju usluga u turizmu gdje smo stavili definiciju zdravstvenog turizma. I što to znači? Također sada u ovom Zakonu o ugostiteljskoj djelatnosti dajemo mogućnost bavljenja ugostiteljskih usluga lječilištima, bolnicama i zdravstvenim ustanovama i onima koji samostalno obavljaju privatnu zdravstvenu praksu, a također u ovoj godini je u planu i kao što znate su izmjene Zakona o zdravstvenoj zaštiti gdje je pri Ministarstvu turizma se također kroz njihov zakon uvodi i regulira zdravstveni turizam, tako da ćemo mi kroz ovu godinu konačno nakon 20 i nešto godina imati zdravstveni turizam kompletno reguliran, a to nam je iznimno važno zato što nam je zdravstveni turizam jedan od posebnih oblika turizma definiran strategiji razvoja turizma RH s kojim značajno razvijamo cjelogodišnji turizam i što je još po meni važnije, značajno razvijamo kontinent. U ovom Pravilniku jedna novina je također i uređenje nove vrste objekata u domaćinstvu i na OPG-u, a to je objekt za robinzonski smještaj, te propisivanje posebnih standarda za objekte u domaćinstvu i OPG-u. Kao što znamo, trendu u turizmu se i svjetski trendovi se značajno mijenjaju. Siguran sam da ste imali prilike sada već čuti i vidjeti kod nas da se događaju i ovi glampinzi i drukčije vrste kampinga. Mi smo odlučili da na nivou Ministarstva turizma kroz ovaj pravilnik odnosno kroz ove izmjene i dopune Zakona moramo omogućiti da kroz pravilnike možemo u slučaju potrebe definirati nekakve posebne vrste ili nekakve posebne standarde za objekte ukoliko to treba, a taj robinzonski turizam kao takav je iznimno važan zato što su trendovi u svjetskom turizmu također život u prirodi, očuvanje prirode i taj robinzonski turizam i smještaj ima nekako najmanji utjecaj na prirodu i jedan to je u principu jedan cijeli novi oblik turističke ponude koji sada u svijetu sve više i više uzima zamaha, pa sukladno tome i mi prilagođavamo naš zakon da možemo adekvatno ponuditi usluge u tom dijelu. Slijedeća novina vezana je ponovo također naravno za ove privatne iznajmljivače o kojima smo već razgovarali, a to je da uz uslugu smještaja privatni iznajmljivači će moći pružati uslugu pansiona odnosno polupansiona ukoliko se doregistriraju kao trgovačko društvo ili obrt. I o čemu se tu točno radi? Znači, sukladno ovom Zakonu i pravilnicima koji s njime idu usluge pružanja usluživanja hrane i pića podliježe uvijek nekakvim minimalnim tehničkim uvjetima u vidu same opreme u kojima se pruža usluga recimo pripremanja hrane i pića, do nekakvih samih osnovnih tehničkih uvjeta koji su vezani za sigurnost hrane, za skladištenje hrane, koji su vezani za osobe koje pripremaju tu hranu da imaju nekakve osnovne sanitarne uvjete, da imaju higijenski minimum i tome slično i ti nekakvi minimum standarda je prisutan u svim oblicima ugostiteljskih objekata, dakle, govoreći o zdravljaku, zalogajnici, fast food, restoranu, konobi, itd. Znači oni svi imaju, bez obzira, na koliko je jednostavan taj tip ugostiteljskog objekta, oni svi imaju nekakve te minimalne standarde, koji privatni iznajmljivači nemaju i koji do sada nisu imali. S obzirom, da smo mi sada već prešli brojku od 100000 privatnih iznajmljivača, želimo se pobrinuti, da ti privatni iznajmljivači, koji pružaju uslugu pansiona i punog pansiona, da zadovoljava te nekakve minimalne tehničke uvjete, a naravno sve u cilju zaštite naših gostiju, i zaštite potrošača, zato što ne smijemo se dovoditi u situaciju, da imamo jedan oblik smještajne ponude ili ugostiteljskog objekta koji je kompletno nereguliran i nema nikakve obveze u odnosu na sve ostale koje su regularni. Također smo u prijedlogu Zakona regulirali smještaj sezonskih i terenskih radnika radi obavljanje poslova i definirali smo za takvu vrstu smještaja sezonskih i terenskih radnika, da se ne smatram ugostiteljstvom djelatnošću, to je bilo nešto što je bilo jako bitno za ugostiteljske objekte koji smještaju vlastite djelatnike. Također nešto što smo u ovom zakonu regulirali, što je iznimno bitno za privatne iznajmljivače i za Ministarstvo turizma i naravno za Ministarstvo financija, znači, kao što znate, danas u svijetu su jako popularne platforme na kojima se iznajmljuju prodaju privatnog smještaja naravno i svi ostali oblici smještaja. I kao što su booking com, … [[Govornik se ne razumije.]] i tome slične. Međutim, mi do sada, naši primetni iznajmljivači nisu bili obvezni objavljivati svoj porezni broj koji imaju na tim njihovim stranicama, odnosno, nisu bili obavezni te stvari komunicirati. Na taj način je otežano kontroliranje tih privatnih iznajmljivača. Tako da, sada smo u ovaj zakon, stavili u obavezu privatnih iznajmljivačima, da svugdje tamo gdje se oglašavaju na tim platformama da moraju imati naveden svoj porezni broj, a naravno sve će to pomoći naše Ministarstvo financija, kako bi moglo puno lakše kontrolirati i kontrolirati njihovi prometi. To je nešto što nam je jako bitno, zato što, kada gledamo primjere, recimo, naših konkurentskih zemalja, kao što su Francuska, Portugal ili Španjolska, oni su išli u puno nekakve restriktivnije modele vezano za to. Mi smo za sada samo uveli ovu obavezu, s tim da imamo u planu za jesen ove g. ići u hitne izmijene i dopune zakona o pružanju usluge o turizmu, gdje ćemo zakonski obvezati te sve velike platforme, te velike sustave, koji djeluju van RH, da oni također imaju obaveze objavljivanja svih poreznih brojeva, svih oglašivača na tim njihovim portalima. Sljedeću stvar koju smo u ovom zakonu izmijenili, nama u Ministarstvu turizma, izrazito važna, a radi se o uvođenju ublažavanja postupaka turističkih inspektora prema pružateljima usluga, počinitelja prekršaja, primjenom načela oportuniteta, odnosno, propisivanje mogućnost da se bez kažnjavanja otklone nepravilnosti i nedostaci utvrđeni inspekcijskom nazoru. Zašto nam je to jako bitno? U Ministarstvu turizma, ovo je sada već 2 zakon, gdje mijenjamo te stvari vezano uz inspekcijske nazore i to ćemo raditi u svim zakonima, koje su u naše nadležnosti, Ministarstvo turizma, želi graditi jedan partnerski odnos prema poduzetništvu, obrtništvu i gospodarstvu itekako smo svjesni, da su nam izrazito bitni, zato što su oni jedini koji pune državni proračun. A konkretno u turizmu, mi imamo preko 99% svih pravnih subjekata su ili mikro, mali, srednji poduzetnici i obrtnici i tome slično, tako da želimo prema njima graditi partnerski odnos, na način da naši inspektori sada imaju zakonsku uporište, kada idu u nadzore, da za nekakve manje prekršaje i za nekakve manje nedostatke ne pišu kazne, nego da imaju obvezu upozoriti, dati ugostiteljima, primjereni rok da te nepravilnosti otklone i da to sve skupa prođe bez kažnjavanja. Znači da stvaramo nekakav partnerski odnos i djelujemo u vidu cilja sprječavanja nedostataka i nepravilnosti, ali bez financijskog kažnjavanja. Očekuje se da će posljedice donošenja zakona biti podizanje kvalitete usluge i standarda objekata u domaćinstvu, ravnopravan položaj iznajmljivača i ugostitelja na tržištu, veća zaštita potrošača, produženje turističke sezone i veći prihodi iznajmljivača, olakšano poslovanje poduzetnika, a sve u cilju razvoja i jačanje ukupne konkurentnosti hrvatskog turizma. Stoga je prijedlog, Vlade RH ovom Visokom domu, da se prihvati ove izmjene i dopune zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo 8 replika, prvi je na redu poštovani kolega Sanader, izvolite.
Hvala predsjedniče, pozdravljam državnog tajnika sa suradnicima, interesira me, hoće li se moći uspješno provesti ovo usklađivanje standarda objekata i iznajmljivača u predloženim rokovima jer se procjenjuje da ima 12000 takvih iznajmljivača. Drugo, je li dana mogućnost ovim iznajmljivačima da izvrše usklađivanje standarda i nastave prodati dalje uslugu. I treće koje su pozitivne posljedice vi očekujete od ovog ukidanja i mogućnosti da iznajmljivača, za uslugu smještaj gostiju daju samo doručak bez pansiona i polupansiona. Hoće li to utjecati značajno, kako vidite reference i to.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo na pitanju. Zastupniče, što se tiče ove rekategorizacije i ovih objekata, mi smo napravili jedan vrlo kvalitetan vremenski plan u vidu usklađivanja. Dobro ste rekli, procjena je da je tih privatnih iznajmljivača, koji su kategorizirani do 2007. g. nekih 20000. Međutim, istodobno, mi smo sigurni da jedan veliki br. tih privatnih iznajmljivača, je već kroz godine, jednostavna, zbog potrebe tržišta i kvalitetne usluge, već napravio određeni dio, prenamjene i uređenja tih smještajnih objekata. Tako da ne očekujemo da će uistinu svih 20000 to morati i napraviti. A mi smo napravili plan, u principu od 2-4 g. tako da smo ove koji su idemo po vremenskim rokovima koji su do 2007. do 2000. g. 2 g. pa onda 3 i onda 4 g. dakle, dajemo im jako puno vremena vezano za mogućnost da to naprave.
Hvala vam steklo vam je vrijeme, molim vas da vodite to brigu, pa ćete u drugom pokušaju odgovoriti, sada je na redu poštovani kolega Ante Bačić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče, pomoćnice, savjetnice. U vašem izlaganju spomenuli ste dva posebna oblika turizma. To je znači zdravstveni i ovaj robinzonski što mislim da je dobro da je spomenuto i specificirano ovim izmjena i dopunama Zakona i posebni su po tome što mogu produljiti našu sezonu i što jedan oblik cjelogodišnje turističke ponude, al me zanima ne samo i što je dobro, normalno što ste spomenuli u ovim izmjenama i dopunama, ali da li Ministarstvo još planira neke aktivnosti čisto oko razvoja ova dva posebna oblika turističke ponude. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Da, ti ostali oblici kojih ima, jako puno su propisani Zakonom o pružanju usluga u turizmu, tako da mi imamo definirano jako puno različitih oblika turizma. Oni su svi već u ovome Zakonu definirani, u ovim izmjenama i dopunama smo jednostavno ove određene kategorije ponovo ili redefinirali ili uveli ovaj koji ste vi spomenuli, a upravo to je ovaj robinzonski turizam.
Treća replika, poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicima. Izmjene i dopune ovoga Zakona su izazvale velik interes u javnosti. S razlogom jer se radi gotovo o 100 tisuća privatnih iznajmljivača, ali činjenica je da je jedan dio medija kod izmjene i dopune ovoga Zakona zapravo govorio o novoj rekategorizaciji odnosno o potrebi rušenja određenih soba i zidova, posebice recimo u starim gradskim jezgrama. Što recimo napraviti u staroj gradskoj jezgri Splita, Dubrovnika, Trogira ili Hvara. Pa je možda ovo prilika zapravo da odgovorite je li to točno i zapravo, a pogotovo znajući da je na snazi još uvijek Pravilnik koji omogućava da svi imaju manje sobe, gabaritno manje sobe. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala na pitanju. Da, dobro ste rekli. Evo, vrlo kratko. Znači, što se tiče razlike iz Pravilnika onog originalnog iz 1995. godine i ovoga iz 2007., mi u izmjenama Pravilnika 2007. godine nismo radili nikakvo povećanje standarda što se tiče kvadrature. Čak naprotiv smo nekakvu kvadraturu modula i smanjili. Tako da sam taj Pravilnik kao takav uopće nije limitiran u ovom smislu, a što se tiče stare gradske jezgre, a to je jako dobro pitanje, s obzirom da našu turističku strukturu i ponudu u našim gradovima, ima iznimka u Zakonu vrlo jasno navedena upravo za stare gradske jezgre tako na taj način apsolutno nemamo nikakav problem i nikakve prijetnje da bi to bio bilo kome problem u starim gradskim jezgrama.
Sada je na redu poštovani kolega Domagoj Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se predsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicima. Svakako da turizam odnosno ugostiteljstvo u turizmu treba regulirati i prilagoditi zakonskim okvirom. No isto tako smatram da treba imati u vidu specifičnost svih krajeva lijepe naše. Stoga bih se referirao na čl. 39., st. 4. gdje me zanima planirala li se uvesti izuzeće za propisanu nužnost da OPG-ovci uslužuju proizvode koji su autohtoni za njihov kraj s obzirom da se ne može očekivati da će primjerice kava, voda ili pivo biti autohtoni, a sigurno su esencijalni za ovu vrstu usluge ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Odgovor, izvolite.
Što se tiče OPG-ova, dobro da ste postavili to pitanje jer bile su neke informacije u javnosti koje se plasiraju koje su netočne. Znači, što se tiče OPG-ova, oni i dalje bez ikakvih problema se mogu baviti uslugom pružanju usluga usluživanja hrane i jela pretežito vlastitih domaćih proizvoda odnosno proizvoda sa susjednih OPG-ova. U tom dijelu se apsolutno ništa nije promijenilo. Moramo vrlo jasno napraviti destinkciju između privatnog smještaja, OPG-ova, drugih ugostiteljskih objekata. Oni su svi kategorija sami za sebe. Što se tiče OPG-ova, oni su u vidu ovog Zakona definirani izdvojeno i oni nemaju apsolutno nikakve limite. Dapače, oni mogu opsluživati hranu i piće kao što je to bila mogućnost i do sada i to naravno, vezano za nekakvo posebnost njihovog kraja, specifičnost onoga što imaju i što nude, tako da što se njih tiče, nemamo apsolutno nikakav problem.
Idući na redu je poštovani kolega Ivan Pernar. Izvolite.
Uvaženi predsjedavajući. Pa htio bih reći da osobno vjerujem u slobodno tržište. Ovim Zakonom kažemo, tj. činimo da se onemogućava pružanje usluga polupansiona i pansiona u privatnom smještaju već će se moći davati isključivo doručak. Smatram da je ta odluka pogrešna, smatram da iznajmljivačima ako žele i gostima ako žele treba omogućiti da im se da ta usluga. Zašto? Zato jer se radi o malim subjektima, radi se o čovjeku koji možda iznajmljuje jedan ili dva apartmana i na kraju-krajeva o kvaliteti njegove usluge govore recenzije. Danas živimo u digitalno doba, ne živimo više u doba tame nekakve pa da sad ne mogu ljudi dijeliti svoja iskustva. Sve je danas javno dostupno i sad vi tjerate te iznajmljivače da registriraju nekakvu ugostiteljsku djelatnost, da ispunjavaju bog zna kakve uvjete. Mislim da im time samo otežavate život.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Hvala vam lijepa na tom pitanju. Pa evo ovako. Vrlo je bitno da naglasimo jednu činjenicu, a to je da privatni smještaj u RH je jedna naša posebnost i nešto po čemu smo vrlo posebni i specifični i nešto što daje našem turizmu jednu posebnu konkurentnost. Ministarstvo turizma je, mi imamo priliku s obzirom na broj privatnih iznajmljivača da oni budu ili velika prijetnja ili velika prilika. Ministarstvo turizma je odlučilo da nam bude jedna velika prilika i sve ove stvari koje radimo upravo idu u smjeru toga da oni povećaju ukupnu konkurentnost hrvatskog turizma. Privatni izmajmljivači koji su mogli, koji su do sada svoje goste častili nekakvim jelom dobrodošlice ili odlaskom ili tome slično su, to će moći raditi i dalje. Ali govorimo o onima koji se bave čisto biznisom. Znači, onima koji naplaćuju, ugovaraju paket, aranžman praktički uslugu smještaja sa pansionom ili polupansionom i logično je da budu u skladu Zakona kao svi ostali pružatelji usluga.
Hvala. Kolega Pernar, smatrate da je povrijeđen Poslovnik? Objasnite nam, molim vas.
Mene kako zastupnika vrijeđa vaša konstatacija da je ijedan dio naših građana koji pošteno žive se u njima može vidjeti prijetnja. Molim da samo pojasnite što ste mislili pod time da se u njima može vidjeti prijetanja, iznajmljivačima. Hvala.
Kolega Pernar, to nije povreda Poslovnika, potpuno vam je jasno, a budući da kad se zloupotrijebi taj institut povrede Poslovnika da zastupnik dobije opomenu, ja vam izričem opomenu ovoga puta. Tako da idemo dalje, sad je na redu poštovana kolega Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Sabora. Uvaženi državni tajniče vi ste u svom izlaganju dosta govorili i ove izmjene zakona govore o inspekciji, o značaju inspekcije, o tome da inspekcija samo ne kažnjava nego da ima zapravo i edukativan karakter i da se daje mogućnost prilagodbi svega ostaloga. Ja inače apsolutno sam mišljenja da inspekciju tako treba i doživljavati, da nije inspekcija samo netko tko dođe i kazni, nego treba dati priliku i da se ispravi a moram biti i onaj edukativni dio da se vidi o čemu je riječ. No međutim kontekstu toga me zanima obzirom da je premijer do kraja godine najavio ponovno objedinjavanje inspekcija, da li u tome će ova inspekcija u tome ostati u okviru Ministarstva turizma ili će ponovno otići u tu jednu veliku inspekciju na razini države? Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite.
Hvala vam lijepo na pitanju. Inače to nije nadležnost ovoga ministarstva ali po svemu onome što nam je dostupno i po prijedlozima zakona koji su već izašli, koji su bili na savjetovanju i sl., znači turistička inspekcija koja sada djeluje pri Ministarstvu turizma, ukoliko ode u taj novi državni inspektorat će imati sve ovlasti koje ima i sada, s time da će imati i neke veće ovlasti s obzirom da su podjelom koja je bila napravljena u prošlosti, oni izgubili recimo mogućnost nadziranja neregistrirane djelatnosti koja je preuzela carina. A u budućnosti bi trebali pri inspektoratu mogućnost da se kontrolira sve.
Idemo na zadnju repliku, poštovani kolega Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Ovaj zakon bi trebao biti onaj koji će poticati prodaju domaćih proizvoda u ugostiteljstvu je vezano sa turizmom, poglavito u ruralnim područjima. Međutim kod iznajmljivanja pansiona i polupansiona, vi ćete dovesti da na tim područjima, npr. Dalmatinskoj zagori i zaleđu, da čovjek neće smjeti ispeći gradele po ovom zakonu, svojim gostima. Vi ste ovdje u biti, ovaj zakon je samo ojačao papirologiju i u biti vi na tom području provodite antidemografsku mjeru umjesto da ste na tim područjima omogućili što jednostavniju prodaju hrane i iznajmljivanje polupansiona i pansiona u zaleđu. To je naš potencijal i to bi trebalo biti demografska mjera, a prodaja domaća autohtonih proizvoda bez obzira imaju li ta seoska domaćinstva ili ugostitelji pansion ili polupansion … [[Govornik se ne razumije.]] vi ovdje ste samo napravili u biti povećali papirologiju i onemogućili gostima našim domaćima … [[Govornik se ne razumije.]] gradele ispeku.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Upravo suprotno, dakle jako je bitno da ove pojmove o kojima smo razgovarali ranije da ih jasno kažemo, privatni smještaj, privatni iznajmljivač i OPG. Ovo o čemu na što se vi referirate se u najvećem djelu odnosi na OPG-ove i u ovom zakonu je upravo to tako i napravljeno. A što se tiče privatnih iznajmljivača koji pružaju usluge pansiona i polupansiona, znači ukoliko imaju nekakve svoje proizvode o kojima pričate, onda i definitivno ako i jesu poljoprivredno gospodarstvo, onda bi kao takvi trebali biti registrirani, ako su registrirani kao OPG onda u vidu ovog zakona, nema apsolutno nikakvih smetnji da oni pružaju usluge pansiona i polupansiona kao što smo spomenuli i to je jako bitno. A što se tiče još jednog dobrog domaćinstva, mogućnosti dočeka vaših gostiju sa nekakvim ručkom ili večerom dobrodošlice ili nešto, to naravno će naši privatni iznajmljivači uvijek moći napraviti bez ikakvog problema.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, otvaram raspravu. Prvi na redu je Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Anton Kliman, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, uvaženi državi tajniče, uvažena pomoćnice ministra, uvažena glavna savjetnice. Evo ispred nas je izmjena i dopuna zakona u prvom čitanju i dobro da je u prvom čitanju s obzirom na veliki interes nas zastupnika i cijele javnosti pogotovo stručne i zainteresirane, mogu reći da zaista jedan veliki dio javnosti će biti zainteresiran s obzirom da kao što ste i sami rekli u uvodnoj riječi, preko 100 000 iznajmljivača je obuhvaćeno ovom izmjenom i dopunom zakona, pa samim time je i logično da je interes javnosti velik. Dakle, ova osnovna pitanja koja ste napomenuli, koja se trebaju urediti ovim zakonom, to je usklađivanje standarda objekata za iznajmljivače koji su bili kategorizirani do 1. rujna 2007. g. sa obiteljskim iznajmljivanjem odnosno objektima koji su nakon toga dobili kategorizaciju i ocjena ministarstva je da nisu svi u istom tržišnom položaju odnosno da svi pružaju istu uslugu s obzirom na kategorizaciju koju imaju odnosno zvjezdice koje im je ministarstvo dodijelilo. To je u velikoj mjeri točno s obzirom da je i ministarstvo još u mandatu dok sam ja obnašao dužnost, dobivalo velike primjedbe korisnika usluga dakle privatnih iznajmljivanja i gdje smo detektirali da zaista tri zvjezdice kategorizirane negdje u 2003. ili 2000. g. nisu u istom standardu do s ovim zvjezdicama koje smo recimo 2011., 2012. kategorizirali. Ima nekoliko razloga zašto je to tako, vi znate da je i sada, a pogotovo i prije po izlasku iz ratnih vremena u RH, u lošijeg standarda u RH, dakle i prije onoga nego što smo ušli u EU, iznajmljivanje i sada je to kažem, ponavljam bila i jedna velika prilika socijalna da se popune budžeti, da se popune budžeti domaćinstava i da tako lakše se preživljava ali nije bilo u svakom slučaju i određene za turističku djelatnost odnosno za ugostiteljsku djelatnost. Pa stoga i jedan veliki dio naših iznajmljivača nije prilagodio svoju uslugu nekim očekivanjima tržišta i očekivanjima gostiju i imali smo velikih problema sa time. A s obzirom da imamo jako velik broj kreveta u privatnom smještaju, pa rekao bih skoro sada pa preko 70% kreveta su nam u privatnom smještaju. Dakle to je jedan jako, jako veliki broj i treba se ustandarditi ponuda da bismo mogli kvalitetno nastupiti na tržištu. Ja se slažem da treba pustiti tržištu da regulira svoje odnose samo po sebi, međutim, s obzirom da mi težimo jednoj dobroj usluzi, jednoj, s obzirom na veličinu našeg tržišta i naše ponude želimo biti izvrsni, to smo uostalom i pokazali da možemo biti kod postrožavanja uvjeta i za hotele i za ostale ugostiteljske objekte i turističke objekte gdje dobivamo same dakle dobre ocjene od konkurencije i od samih gostiju. Mislimo da moramo smoći snage i načina da standard na neki način uravnotežimo na području čitave države. I mislim da je ovo dobra mjera koja mora biti u ovom dijelu prvi korak prema pomicanju dakle usluge da dobijemo jednu dobru uslugu u turizmu da to ne bude samo rentijerska usluga, dakle da ne bude samo bed and breakfast kao što je sada predloženo nego i u daljnjem razvoju ovog proizvoda da nađemo motiva i načina da se to ukalupi u ove proizvode koje imamo i sada u našim pravilnicima a to je difuzni hotel i mali hoteli i tome slično jer oni donose dodanu vrijednost i kvalitetu na tržištu prepoznatljivosti. Dakle ovo neka bude prvi korak u tom smjeru jer onda ćemo moći reći da stvarno vodimo politiku turizma, tamo gdje hoćemo, dakle uvijek u skladu sa očekivanjima i struke i očekivanjima javnosti. Dakle držim da je ovo dobra mjera, prvi korak mjere ali mi isto mislim da bi trebali na neki način skratiti vrijeme za sve one koji se moraju prilagoditi da to ne bude na ove tri kategorije, nek', neka bude jedna srednja, srednje vrijeme i da se da rok svima da se to odradi jer ovako napraviti ćemo čitavu zabunu, mislim da je bolje kada imamo jedno, jedno vrijeme, jedan rok nego tri roka. Što se tiče davanja mogućnosti obavljanja ugostiteljske djelatnosti specijalnim bolnicama. Evo, to je jedan doprinos Ministarstva turizma zdravstvenom turizmu. Nažalost, to je jedan korak i maksimum koji može Ministarstvo turizma pružiti u formiranju ove turističke usluge, dakle obavljanja ugostiteljske djelatnosti u zdravstvenim ustanovama. Veći dio posla je na Ministarstvu zdravstva gdje se oni moraju usuglasiti odnosno donijeti određena zakonska rješenja. I ono što je Ministarstvo turizma moglo sada napraviti ono je napravilo i otvorilo je tu mogućnost da se ove zdravstvene ustanove koje nisu bile obuhvaćene prijašnjim zakonom i sada mogu registrirati za ovu djelatnost i time otvoriti mogućnost razvoju tog turističkog produkta. Još bih volio istaknuti nekoliko stvari oko ovog zakona, mislim da je ovo brisanje odredbe dakle prijavljivanja boravka do 15 osoba u domaćinstvu, dakle u domaćinstvu a ne u iznajmljivanju kada se u vlastitoj vikendici ili u kući za odmor koja nije registrirana registriraju dakle vlasnici i njihova uža rodbina, u roku od 15. lipnja do 15. rujna, da se briše, mislim da je to loše. Mislim da bi ta odredba trebala ostati. Vi znate da je sada ta situacija takva da je teško to kontrolirati. Međutim, ako usvojimo ovu odredbu priznati ćemo da je država u nemogućnosti kontrolirati ljude koji praktički ako hoćete na crno iznajmljuju svoje apartmane i kuće za odmor, ja znam da je velika težina u tome da se zadire u njihovo pravo vlasništva, dakle u privatnost. Međutim, ne možemo se postaviti na način da inspekcija može samo gledati one objekte gdje su ljudi uredno registrirani a tamo gdje se na crno iznajmljuje a najviše se zlorabi upravo ova odredba od 15. lipnja do 15. rujna gdje su ljudi unutra, vrte se, vrte se svaki po 7 dana i mi ne možemo ući unutra, ne smijemo bježati od odgovornosti, mi moramo pojačati te inspekcije na tim objektima i na neki način pomoći onima koji su regularno prijavili svoje djelatnosti da im pomognemo da to crno tržište suzbijemo. I ako ovo izbacimo van iz te cijele priče mislim da smo napravili lošu stvar. Mislim da bismo to trebali pojačati u kaznenim odredbama apsolutno kazne za takve zlouporabe i naći jednu oštru mjeru, dakle po tome da im se, da izbije iz glave i onima koji namjeravaju se baviti takvom rabatom da se ne bave. Ako ne priznati ćemo jednostavno da bježimo od odgovornosti, mi smo to sada maknuli pa sada neka bude kako bilo, ne smijemo to dozvoliti. Znate i sami da u zadnjih 4, 5 godina otkada je bila i legalizacija objekata jako puno stranaca koriste ovu odredbu ja ću vas samo podsjetiti da je preko 70000 objekata legalizirano, od toga, negdje polovica je stranih državljana. Dakle, legalizirano koji koriste tu odredbu i tu vrte svoj biznis, a mi smo sad rekli, da ih nećemo kontrolirati u tom dijelu. Dakle, moramo tu naći jednu mjeru za kontrolu, svjestan sam i veličine ili kako hoćete, koliko nam je velika turistička inspekcija, da imamo jako malo turističkih inspektora na terenu, ali možemo koristiti i carinu i Ministarstvo financija i ostalu inspekcije da pomognu u ovom dijelu i da se stvari dovedu u red, jer ne smijemo dozvoliti da se jedan institut legalizacije koji je bio dobro zamišljen, ispadne apsolutno na našu štetu na kraju kroz ovo pružanje usluga u turizmu. A velika odnosno, ugostiteljstvu, a velika većina objekata je upravo legalizirana na našoj obali, tako da o tome moramo voditi računa. Ono što se tiče iznajmljivača gdje se ukinula mogućnost pružanje polupansiona i pansiona, to je donekle razumljivo, s obzirom na velike primjedbe i samih ugostitelja da im pada promet, a i rekao bi možda i u velikoj mjeri i neimanje uvjeta samih pružatelja usluga, dakle, ono što je propisano po HASAP-u i ono što je propisano po našim standardima, koje je propisalo Ministarstvo turizma za ugostitelje, nemojte uvjetovati, mora se tome doskočiti. Međutim, mi imamo određenu kategoriju iznajmljivača koji nude dakle, svoje velike dobro opremljene, često su one vile Ministarstva turizma, žao mi je da je ukinuta za bazene za sufinanciranje bazena. Dakle, vile sa bazenom, to su ljudi koji su moćni, koji si mogu priuštiti boravak u visokoj kategoriji kojima nije žao odvojiti određeni dio novaca za 7-10 dana i ne žele se, primjerice došle su iz Londona ili Amsterdama, Štokholma iz velikih gradova i ne žele se vračati u same gradove, opet u ugostiteljske objekte na ručak, večeru itd. Mislim da bi mu trebali omogućiti da se može ugovoriti, bez obzira ako se ne registriraju, da se može ugovarati usluga, a to je na način da se sa ugostiteljima koji mogu pružati ketering uslugu, da im se može to dostavljati u kuće za odmor i da kao takvi ne čine prekršaj iz ovog zakona, dakle, da mogu u potpunosti cijeli pansion koristiti i samim time zadovoljit neku svoju želju ili namjeru, dakle, gosta, jer gost je uvijek u pravu, ono što znamo reći, da mogu dobiti tu slobodu na licu mjesta. Probajte o tome razmisliti iz regulirati to, da ne bude opet tu manipuliranja, po toj cijeloj prići, ali to ćete vidjeti odmah, dakle, može se to riješiti putem dokumentacije između iznajmljivača i pružanje ugostiteljske usluge, da se to može napraviti. Tu bi izbjegli čitav niz ovakvih primjedbi, dakle, ugostitelj pruža svoju uslugu, korisnik ju koristi i ono što se kaže vuk sit i ovce na broju. Probajte o tome razmisliti, mislim da bi to riješilo puno dvojbe u tom smislu. Ovo u svakom slučaju pozdravljamo kao klub, dakle, ublažavanje postupanje turističkih sektora, to je, rekli smo da je to uvijek tendencija, trebala je biti tendencija svih ministarstava. Ali, kažem i ponavljam opet, za ove ako ostane ova odredba, za 15 osoba, tu treba poštivati tu cijelu priču i tu nema porodna. Što se tiče ovih ostalih izmjena koje ste ovdje kroz zakon predložili, evo, meni se čini, ovo rješavanje problema smještaja sezonskih terenskih radnika, da je odlična stvar, koja se veže na izmjenu ili dopunu zakona koje je Ministarstvo financija donijelo, a to je da se ne oporezuje kao plaća u naravi trošak oko samih sezonskih radnika, to je dobra nadopuna i to je u redu. Dakle obaveza isticanje poreznog broja za oglašavanje to je isto jako dobra mjera, nama se jako puno gubi novaca kroz oglašavanje, a moram vam reći da još dok sam bio u Ministarstvu razgovarali smo jako puno sa Ministarstvom financija i poreznom upravo, jako veliki odlijeva novaca ide upravo kroz oglašavanje, za velike oglašivače, za velike platforme, što mi ne možemo iskontrolirati. Ali, moći ćemo u svakom slučaju i u prvom redu, dakle, iznajmljivači, koji nisu naši građani, građani EU, a koji su kroz postupak legalizacije ili kupnju objekata, oglašavaju na crno, iznajmljuju i rade nam nelojalnu konkurenciju, dakle, ovdje u Hrvatskoj, moći ih identificirati i prema njima postupati. To mislim, da je jedna od boljih stvari u ovom prijedlogu zakona. I znači, evo, u provom čitanju, mi ćemo podržati, kao Klub HDZ-a ovaj zakon i nadam se da ćete uvažati primjedbe za koje budete smatrali da su kvalitetne i da ćete ih primijeniti u drugom čitanju. Hvala vam lijepo.
Hvala. Idemo na drugi Klub zastupnika to je Klub zastupnika HNS-a, poštovani kolega Tomislav Saucha, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicima, suradnicama. Klub HNS-a smatra ovaj zakon dobrim i u skladu sa strategiju razvoja turizma usvojenim u ovom Domu 2013. g. strategija razvoja hrvatskog turizma 20:20. Smatramo da je dobro da se ovim zakonom regulira ponovna kategorizacija apartmana, dakle, imamo podatak, koji je pomalo alarmantan, da su neki od apartmana, njih negdje oko 20000 bili kategorizirani tek tamo jer još po pravilniku iz 2007. g. dakle tu postoji potreba da se izjednače, ujednačene standardi na području cijele Hrvatske i na području za sve iznajmljivače, kako one koji su stekli svu kategorizaciju po tadašnjim pravilnicima tako i po sadašnjim pravilnicima. I ono što mislimo da je dobro je da se u principu takvo nešto ne stavlja kao uvjeti, kao obaveza nego kao dobrovoljna jedna mogućnost za sve one koji žele zadržati svu ovu kategorizaciju ili eventualno unaprijediti ako im to naprosto nešto znači. Dakle nikoga se neće tjerati u nekakve dodatne investicije ako taj iznajmljivač ne želi ili smatra da mu to poslovno nije opravdano. Mislim da je ustvari u današnje vrijeme pitanje kategorizacije privatnog smještaja malo već u neku ruku i zastarjelo, većina apartmana se iznajmljuje preko digitalnih platforma na kojima se ustvari reklamira proizvod na način koji, gdje je korisnik direktno vidio o čemu se radi, pogleda recenzije, zna šta dobiva za svoj novac. No međutim ako već imamo takvu jednu vrstu kategorizacije iza koje stoji država onda bi bilo zaista poželjno da tri zvjezdice znače isto a gdje god da se one istaknule u kojem god dijelu Hrvatske, kada god da su se one stekle. Naravno kao što sam rekao tržište je neumoljivo i tržište će napraviti svoje i svaki iznajmljivač će ocijeniti da li mu se tako nešto isplati ili ne. A ja osobno smatram da ujednačavanje standarda u ovome smislu baš kao što je u … [[Govornik se ne razumije.]] govorimo o hotelskim smještajima da je izuzetno važno za reputaciju Hrvatske kao turističke destinacije. I mislim da to puno govori o jednoj turističkoj destinaciji kada vi znate kao gost kada se kaže, ne znam recimo npr. hotel na primjer hotel sa četiri zvjezdice šta to, kakav to standard podrazumijeva pa tako isto i u privatnom smještaju da ako se barata tom terminologijom, znači kategorizacije da određena kategorizacija zaista to i znači podrazumijeva tj. određeni standard. Ovaj zakon je također dobar jer je prepoznao neke nove oblike turizma koji uzimaju sve većih i većih udjela na tržištu, koji su sve traženiji, dakle oblici kao što je robinzonski turizam, to je nešto što u današnje vrijeme zaista moraš dosta rano se sjetiti da bi uopće bukirao takve smještajne kapacitete, dakle oni su vrlo popularni. A kao što je rekao, ja mislim da je to rekao bio gospodin tajnik, to je nekako jedan trend gdje se gost najbolje povezuje sa prirodom, to su u pravilu objekti na nekim isturenim lokacijama koji u principu ne zadovoljavaju neke standardne kriterije ali po ovim drugim kriterijima koji su gostima koji upravo žele takve objekte izuzetno važni i čak bih rekao presudni. Dobro je znači da se ovim zakonom između ostaloga i riješila jedna nelogičnost a to je da se sezonski radnici koji dolaze raditi u turizmu da se njihov smještaj tih istih sezonskih radnika da se na njih ne primjenjuju odredbe ovog zakona jer smo dolazili do pomalo do jedne apsurdne situacije da ustvari se na sezonske radnike u turizmu da su se plaćale boravišne pristojbe kao da se radi o turistima. Dakle taj dio se izregulirao. Što se tiče jedne od točaka koja se također, bitno koja se mijenja i regulira ovim zakonom a to je ograničavanje mogućnosti davanja pansionskih usluga. To je jedna, znači dakle smještaj sa doručkom, ručkom i večerom, to je jedna potencijalna, valjda i jedina potencijalno sporna tema ovoga tj. pitanje ovoga zakona, barem što se tiče nas u klubu. S jedne strane može se prihvatiti argument jednog fer play-a dakle ako restorateri, hotelijeri moraju zadovoljavati određene kriterije, dosta visoke kriterije a dakle opremljenost kuhinje, opremljenosti objekta, pridržavanja određenih higijenskih i zdravstvenih standarda da bi to moralo onda vrijediti i za sve ostale koji pružaju istu ili sličnu uslugu zato što to naprosto dovodi do skupljanja proizvoda. Nije isto kada vi ispoštujete sve te uvjete koje propisuje zakoni koji vrijedi za restoratere. Znači naravno da taj krajnji proizvod ne može biti, jednako koštati, tj. biti jednako skup kao i ovaj proizvod koji se proizveo u uvjetima koji ne podliježu tako strogoj regulaciji. To, doduše to stavlja zaista na tržištu dva gospodarska subjekta s jedne strane iznajmljivača koji daje pansionske usluge i restoratere, ili recimo malog hotelijera u neravnopravan položaj. E sad, mi smo bili malo razgovarali na odboru sada koji je prethodio ovoj sjednici Odboru za turizam, razgovarali smo dosta kratko o tome koliko uopće postoji takvih iznajmljivača koji nude ovakvu uslugu. Koliko sam shvatio njih nije zaista puno a možda ne bi bilo loše da se i tu se radi barem iz mog iskustva koliko znam, radi se ono što sam ja kao gost imao prilike vidjeti, radi se o nešto ovako starijoj situaciji kojoj će to prilagođavanje dosta teško pasti. No međutim, ono što je još možda malo bitnije od toga da ne znam da li će oni u tome vidjeti računicu, dakle ti iznajmljivači a koji puta je konfiguracija, ajmo tako reći terena neke geografske zadatosti na našim otocima takva da vi naprosto u dosta širokom krugu oko jednog takvog objekta nemate ugostiteljske objekte restoranskog tipa. Znači bojim se da će u nekim situacijama to zaista stvoriti velike probleme tim iznajmljivačima jer će morati svojim gostima objasniti da je prvi idući, prvi idući restoran dosta daleko a da im oni takve usluge ne mogu pružati a nisam siguran da će se ili htjeti ili moći ili na kraju krajeva stići, sada moram priznati da nisam vidio od kada u prelaznim i završnim odredbama otkada se primjenjuje točno ova zabrana pružanja tih pansionskih usluga. A možda ne bi bilo loše, ovo je sad ustvari pardon, ovo je sad tek prvo čitanje, dakle na ovu sezonu se to definitivno, evo moja isprika, na ovu sezonu se to definitivno dakle, neće primjenjivati a do iduće godine onda vjerojatno će se odlučiti kako će dalje ići. Još jedanput bi ponovno istaknuo da su potrebe razvitka modrenog turizma da se povećava standard i u privatnom smještaju. I zaista toplo pozdravljamo ovu aktivnost, da će se podići standardi kod kategorizacije i da će se omogućiti dakle, da te zvjezdice, ta kategorizacija zaista bude ujednačena, na području cijele Hrvatske, da to doprinosi ozbiljnosti Hrvatske, kao turističke destinacije. Što i nakraju krajeva i je u skladu, dakle, netko će sada reći, da je ovo neka vrsta pritiska na privatne iznajmljivače, male iznajmljivače, no međutim, mi smo, ja bi rekao da nije, a osim toga, sukladno strategiji koja je prihvaćena u ovome Domu, 2013. g. cilj je da se poveća udio smještenih kapaciteta u hotelima, dakle, ne nužno u velikim … [[Govornik se ne razumije.]] lanac hotelima, nego i u malim obiteljskim hotelima, za što postoje kreditne linije i koliko sam shvatio postojeće kreditne linije i za uređenje postojećih apartmana kako bi dobivali višu kategoriju. Sve to skupa diže kvalitetu Hrvatske, kao turističke destinacije i mislim da je to apsolutno svima u interesu, jer će takvi kvalitetni privatni smještaji biti primamljiviji turistima da budu iskorišteni i u predsezoni i u postsezoni. Jer ako se sve svede samo na jedan krevet, ormar i ono televizor, ako ga uopće ima, gost u principu, onda ovisi samo o tome, da li je vani lijepo vrijeme ili nije. Nema neku potrebu boraviti u tim smještajnim jedinicama. Tako da, u svakom slučaju to možemo pozdraviti. To ujednačavanje prakse, podizanje standarda na nekim dijelovima zakon rekao bi da se postrožio, u nekim dijelovima, je malo, ajmo tako reći, labaviji. Nadamo se, tj. ja se nadam, ali ustvari uvjeren sam da ministarstvo jako dobro zna šta radi, s kakvim upravlja kapacitetima i zašto je išlo u izmjene određenih odredbi. I mislim da nije loše da se dovede u mogućnost da se iznajmljivačima izrekne prvo jedna opomena, da tek kasnije se kreće sa nekim ozbiljnijim sankcijama. I nadamo se da će se u praksi, a to je najvažnija praksa, a ne teorija, pokazati da su ove izmjene bile dobre i korisne kako za iznajmljivače, i ovo što je puno važnije, tako i za goste koji će nam se onda nastavljati vraćati. Klub HNS-a će podržati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sauchi. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a poštovana kolegica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovana potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državni tajniče sa suradnicama, evo, pred nama je u prvom čitanju prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama zakona o ugostiteljskoj djelatnosti. Ove izmjene i dopune su i nastale i rezultat činjenice da se proba regulirati problematika koja se nalazi u domeni turizma, odnosno, ugostiteljstva. Ono što uvijek treba znati, da je u principu povijest učiteljica života i moramo uvijek gledati mali što se je to povijesno dešavalo. Razvoj turizma na ovim našim područjima je krenula '70. g. prošlog stoljeća, jer je prolaskom Jadranske magistrale, koja je negdje 1966. odnosno, '67. kako u kojim dijelovima otvorena, otvorena otvorenost Jadranskog mora i dostupno za pravo naše obale stranim turistima i u želji da tada jednu veliku ekonomsku krizu koja je bila, tadašnja država, riješi je zapravo omogućila strancima da dolaze. Rezultat toga su bile 2 činjenice. Jedna činjenica da je nastao projekt gornji Jadran, odnosno, zvao se gornji Jadran, odnosno, sjeverni i južni Jadran, sjeverni Jadran se tada tretirao negdje do Zadra, a južni Jadran je bio od Zadra, pa je obuhvaćalo i obalu Crne Gore, a i obalu Albanije se tako gledali i bilo je financiranje i tada sredstvima ujedinjenih nacija i predali su se i kapaciteti tih obala u odnosu na broj ručnika, kojih može biti na plažama. Pa je prema broju ručnika, koje je moglo biti na plažama radili kapacitet, hotele i hotelskog smještaja. Hotelski smještaj je nastao negdje glavnina toga tamo '80. g. prošlog stoljeća, tada su nastali veliki recimo na sjevernom Jadranu je nastalo … [[Govornik se ne razumije.]] koji danas nažalost nije u funkciji. Na južnom Jadranu je odnosno, oko Dubrovnika i tamo '71., '72. su nastali veliki potezi hotelskih smještaja, ali paralelno s tim, zapravo u smislu rješavanja gospodarstva i tada je bilo odlazak naših sugrađana koji su odlazili raditi u Njemačku, Njemačka je bila glavna destinacija, omogućilo se je ljudima, da svoje kuće, koje su imali uz obalu, dograde, da u njima i da se bave iznajmljivanje. I to je posljedica, dakle, mi danas razgovaramo o posljedici svega toga. Neću govoriti o hotelima, neću govoriti o hotelskim smještajima, ali zaista 70% kapaciteta koje mi danas nudimo, to su iznajmljivači i to je jednako tako prošao svoje proces. Sjećate se dobro one priče 2 sina onaj koji je bio vrijedan je dobio zemlju u zaleđu se je bavio poljoprivredom, a onaj koji je bio manje vrijedan je dobio zemlju gdje se nije mogao baviti, pa onda nakon par godina, se pokazalo da je stvarno obrnuto, da je ovaj svoju zemlju, odnosno, nekretninu na toj zemlji mogao i dobro iskoristit. Bilo je uobičajeno stanje, da između 2 turističke sezone, od jedne do druge, a turistička sezona je tada bila 15.7., 15.8. jer je to otprilike u tom dijelu bilo, jer smo nudili samo plažu i sunce da između jedne i druge je dogradio jednu jedan apartman, pa je dogradio tri sobe, pa samo da iduće godine može što više toga iznajmljivati. I sad sve to zapravo dolazi, ja neću reći na naplatu jer je teško reći, ali je to sve potrebno regulirati. Ja se slažem da je potrebno regulirati plus toga naravno da je tamo krajem prošlog stoljeća a odnosno početkom ovog u doba iza formiranja nove države u želji da se pomogne i investicija i sve ostalo je krenula velika izgradnja apartmana. Dakle, ovu izgradnju privatnih iznajmljivača, oni su do svojih kapaciteta došli, krenula je izgradnja apartmana. Ja sam tamo prije jedno 15-ak godina radila u Crnoj Gori vezano uz prostorno planiranje i tada su se Crnogorci žalili, kaže ključevi za apartmane koji su napravljeni u Crnoj Gori se u Rusiji daju, dakle iznajmljuju. Odnosno što usu htjeli reći? Rusi su napravili strašno puno apartmana na obali Crne Gore i oni su to iznajmljivali gore gdje jesu, dakle od toga Crna Gora je rekla da nema ništa odnosno da ima samo teret koji vezan uz infrastrukturu. Dakle, mi sad tu imamo nekoliko grupa i nekoliko problema. Ono što bi ovim zakonom trebalo riješiti, jedan problem je dakle privatnih iznajmljivača koji ima puno, koje bi na određeni način trebalo regulirati i druga tema je apartmani koji jednako tako netko tko je kupio apartman koristi ga u svoj dio svog godišnjeg odmora a mimo toga ne. I sad ovo sve zajedno treba gledati u kontekstu nekih drugih trendova i neke druge priče. Naš turizam nije više more. Naš turizam nije samo ležanje na plaži nego i nešto drugo. Naš turizam je i sada, netko kada iznajmi kuću, želi iznajmiti kuću, želi imati sve benefite koje može imati, želi imati bazen, ta kuća čak štoviše ne treba biti uz more je drugačije no međutim sigurno se vi u ministarstvu i ostali susreće sa činjenicom da kad želi iznajmiti kuću, iznajmljuje kuhara. Dakle iznajmljuje se i kuhara, danas su kuhari na tržištu, oni uopće su slobodna profesija i on kuha po kućama da tako kažem i to su nekakvi novi vidovi turizma. I mi trebamo odgovoriti na te nove vidove turizma. I sad u ovim izmjenama i dopunama zakona ima nekoliko stvari koje se apsolutno trebaju podržati, moraju se podržati, jedan je vid prije 10-ak godina smo razgovarali o tome što je zdravstveni turizam pa je, ja se dobro sjećam, bila je jedna želja gdje se željelo na jednom otoku razviti jedan projekt plastične kirurgije, dakle plastična kirurgija u ovom svijetu u kojem živimo, to je val koji dolazi iz Amerike, niste nikad dovoljno mršav, dovoljno mlad i dovoljno izoperiran. Prema tome to je jedan vid turizma gdje je htio no međutim tad je bilo, barem je 6 problema bilo što i kako. Ako se ti problemi koje imamo rješavaju ovom izmjenom i dopunom zakona, onda je to dobro, ako ne, sjesti sa Ministarstvo zdravlja i vidjeti. To je ono što je sad na tržištu. Netko želi razviti destinaciju, tu će iznajmiti doktore koji će raditi i to možda potencijal pojedinog prostora i ne treba pred tim žmiriti i to je nešto o čemu treba voditi računa. I uvijek treba voditi računa da širimo ponudu, da dajemo što više mogućnosti, da dajemo ono što jer tržište reguliram sebe. To vam je ono kad trgovci kažu svaka roba ima kupaca. Nema robe kad vi dođete u trgovinu pa se svi čudimo tko tu kupi i onda nam trgovac kaže svaka roba ima kupca. Kad je riječ o turizmu, turizam se tako brzo mijenja i sve se stvari tako brzo mijenjaju da je pitanje koliko to mi možemo pratiti, ali pratiti ono što se na terenu dešava na način da budemo zapravo ne maćeha nego da budemo suradnik ljudima koji se zapravo žele s tim baviti. Stoga taj dio vezano uz zdravstveni turizam iako je tu na način rješavanje, ako ne, još jedanput sjesti i vidjet vezano uz robinzonski turizam. Dakle danas imamo turiste ja moram priznati, ja sam ostala jednom prilikom zatečena, čovjek iznajmljuje kuću na otoku i kad mi je rekao za koliko iznajmljuje, ja sam bila uvjerena da je riječ o tjednu, bilo je riječ o danu. I odlično da iznajmljuje i odlično da može toliko zaraditi i odlično da ima ljudi koji su tu spremni i nek' iznajmljuje pola godine i cijelu godinu je to je zapravo dobro i to trebamo poticati, ali trebamo mu pomoći i treba mu omogućiti da on zapravo to radi legalno. Jednako tako naravno da ovo što u ovom zakonu izuzetno mislim da je dobro, a to je vezano uz smještaj sezonskih odnosno terenskih radnika. Ja se dobro sjećam muku koju smo imali kada trebate uopće u smislu prostornog planiranja jednu turističku zonu i broj kreveta i onda šta je, i znate da u turističkoj zoni koja je, da nećete imati radnike jer nema blizu mjesta. Dakle, morat će netko doći raditi i onda da li njihovi kreveti, ja vam govorim u smislu planiranja, ovdje vi govorite u smislu ugostiteljstva. Da li ti kreveti u kojim su radnici ulaze u kapacitet, ne ulaze u kapacitet, da li je plus ili minus, dakle o tome treba voditi računa. Dakle ako želimo razvijati turizam, mi ćemo imati i tu više nema nikakvih tajni, pogledajte ovu sezonu, u ovoj sezoni vi imate uopće apel turističkih djelatnika koji kažu nemamo s kime raditi. Nema dovoljno radne snage u smislu pomoćnog osoblja u kuhinji , u smislu konobara, u smislu, ne znam, čistača, čistačice, stoga je ta odredba izuzetno dobra. Postoje dvije stvari koje su nama sporne. Jedna stvar je ovih 15 ljudi koje više nisu u zakonu i tu zaista apeliramo iz prvog i drugog čitanja da se vidi opcija u kojoj se to može napraviti i ovo je polupansion odnosno pansion. Prije toga ću pitati samo jednu stvar. Dakle, mi cijelo vrijeme kad je riječ o OPG-ovima odredbu članka 13., odnosno to je izmjena članka 39., baratamo s 80 gostiju. Tih 80 gostiju smo imali i 80 kad smo definirali dakle, kad je krenulo definiranje ZOP-a, zaštićenog obalnog pojasa. Onda smo rekli da može biti hotel s 80 gostiju. Otkud tih 80 gostiju? Otkud nam je uopće u zakonodavstvu? Zašto nije 70 ili nije 100, zašto je 80 i zašto imamo ograničenje? Pa možda u završnoj riječi će državni tajnik moći to objasniti. Ja sam to pitala sve koje sam znala pitat u Ministarstvu turizma, otkud ste u odredbu uveli 80 gostiju. Otkud vam je to? Temeljem čega? Na temelju čega je to bazirano, pa možda dobije jednog dana i odgovor zašto baš 80. Ali da se vratim na polupansion i pansion. Ako želimo nešto riješiti, ako nam je nešto problem nemojmo to rješavati novim problemom. Mi smo mišljenja da dati mogućnost iznajmljivačima dakle, i reć zakonom tvrdo da mogu imati samo krevet i doručak, a ne polupansion i pansion da nećemo riješit problem koji imate, otvorit ćemo novi problem. Otvorit ćemo problem da će to i nadalje biti, da će ljudi to raditi na sivom, da će ljudi to raditi poskrivečki, da to neće nuditi nego će nuditi nešto drugo. Danas živimo u realnom svijetu gdje svatko tko ide negdje iznajmiti sobu, apartman ili bilo što drugo pogleda na Internet, pogleda kako i šta se nudi, pogleda kako je što ocjenjivano i temeljem toga se odlučuje ići. Odlučuje se dakle, živimo u realnom vremenu gdje vi apsolutno možete i na google-u vidjeti kako vam izgleda okruženje toga. Pa imate situaciju gdje je jedan, ja znam jednog iznajmljivača gdje mu je u susjedstvu je netko počeo graditi, gradio je do kad je zakonom bilo odnosno regulirane jedinice lokalne samouprave. Sve zajedno je bilo u turističkoj sezoni vrlo mirno. No međutim, gosti su otkazivali jer su vidjeli da su tamo neki radovi. Nisu vjerovali da radovi neće biti. Dakle, obzirom da živimo u realnom vremenu, obzirom da se sve može vidjeti, apsolutno cijenimo da dobra odredba nije gdje mi sad iznajmljivačima kažemo vi ćete samo imati spavanje i doručak, ne možete više imati pansion i polupansion. Ako znamo da je 70% iznajmljivanja u privatnom dakle je riječ o iznajmljivačima. Mi možemo doći do toga koliko ima onih koji nude polupansion odnosno pansion i neusporedivo je bolje to možda malo detaljnije regulirati i ostaviti tu mogućnost, nego tu mogućnost ne imati. Ne imati tu mogućnost, znate, čim vam netko kaže da nešto ne možete, vi ste odmah prema tome podozrivi i tu ćemo dovesti u situaciju da će ljudi i dalje će to nudit. Ali će izmišljat što, kako. Mislim da je neusporedivo bolje da to reguliramo Zakonom. Klub GLAS-a i HSU-a će u prvom čitanju podržati ovo. No međutim, dajemo si tu rezervu, dakle dajemo rezervu u odnosu na polupansion odnosno pansion i dajemo u rezervu vezanu uz ovih 15 osoba. Očekujemo da do drugog čitanja tu odredbu vezanu uz tih 15 osoba i način na koji se to kontrolira i ne kontrolira, kao što i svi naši odnosno glavnina naših građana je i moji roditelji su tamo 70-ih godina prošlog stoljeća napravili vikendicu na moru i mi kad smo svi tamo obitelj i moja sestra i moja obitelj i moja mama, nas vam ima jedno 13-14 i tamo ispred je parkirano 4-5 auta jer svatko dođe svojim autom. Naravno da nas ne kontroliraju jer znaju da se s tim ne bavimo, ali ja ne bih imala ni problem kad netko vidi 4 ili 5 auta ispred jedne vikendice, naravno da podozrivo iako su svi domaći registracijskih oznaka to gleda. Jedanput bi došlo, drugi put došlo i vidjelo da tu nije problem. Stoga dajemo si rezervu za Konačni prijedlog Zakona i lijepo molim dodatan napor vezano uz situaciju koja je, vezano uz polupansion i pansion. Mislim da je to vrijedno dodatni napor napraviti, a ne ovako definirati.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Anki Mrak Taritaš. Prelazimo na slijedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, poštovani kolega Ivan Pernar, izvolite kolega Pernar.
Uvažene dame i gospodo, moram reći da mi nismo zadovoljni predloženim prijedlogom Zakona zato jer on vodi u daljnju birokratizaciju sustava. Naime, do sada su mali iznajmljivači ako su htjeli mogli svojem gostu uz doručak dati ručak i večeru, a po novom Zakonu to više neće moći ukoliko ne registriraju ugostiteljsku djelatnost. Ako netko ima recimo jednu, dvije ili dva, tri apartmana, ako kuha ručak za sebe, zašto povremeno ne bi mogao i za gosta, kada ima goste tijekom cijele sezone odnosno ili nema goste cijele sezone. Stvar je u tome da biste obavljali ugostiteljsku djelatnost morate ispunjavati cijeli niz uvjeta i zapravo ako da biste ih ispunili zapravo morate puno papira rješavati, puno je tu birokracije, puno je potrošenog novca itd. Reći ću, samo ću pročitati poruku odnosno tijekom javne rasprave koju je uputila Udruga ruralnog turizma Hrvatske kao jedina udruga koja okuplja pružatelje usluga seoskog turizma. Kaže, opetovano ukazujemo na činjenicu potrebe zakonodavnog definiranja seoskog turizma. S obzirom na nedovoljno razumijevanje ovog termina i onda oni dalje kažu slijedeće: Odgovor Ministarstva turizma na našu inicijativu o potrebi proširenja kruga pružatelja usluga seoskog turizma koji bi se trebao definirati predloženim izmjenama Zakona, držimo krajnje neprihvatljivim. Potrebna je detaljna prethodna analiza svih segmenata takve ponude i njihov utjecaj na ukupnost hrvatskog turizma i gospodarski razvoj. I sad, o čemu se radi? Netko tko ima recimo na selu iznajmljuje npr. ili kao što je govorio Bulj zastupnik u Zagori, negdje iznajmljuje apartman, šta sada taj čovjek, on mu ne smije pružiti ručak ili večeru, kakva ludost, ali pazite kako oni objašnjavaju, kako objašnjavaju bit stvari. Pa gledajte kaže zakonodavac da smo mi uveli tu zabranu malim iznajmljivačima, da pružaju ručak i večeru, tobože da bi zaštitili interese ugostitelja. To je službeno objašnjenje. Ali znate što kažu ovi mali iznajmljivači. Oni kažu sljedeću misao, da je vama stalo do ugostitelja, ne bi vi njima digli PDV sa 13% na 25%. Znači država, dovodi ovu mjeri hineći da im je stalo do ugostitelja, a koliko im je stalo do ugostitelja, pokazala je time, da im je de facto poduplala stopu PDV-a. Eto, koliko je državi stalo do ugostitelja. Ima onaj izraz da liju krokodilske suze za ugostiteljima, inače da vam samo objasnim o čemu se radi kada krokodil proždire svoju žrtvu zasuze mu malo oči ali ne od tuge, nego fiziološki proces, a i vjerujem da je sretan kada proždire svoju žrtvu. Tako isto i ministarstvo lije krokodilske suze za ugostiteljima i otežava život malim iznajmljivačima, ne zato jer im je stalo ili do ugostitelja ili do iznajmljivača, već iz samo jednog i isključivo jednog razloga, a taj je da oteža život normalnom čovjeku, da jednostavno ta mreža uhljeba pronađe novi način za otežavanje života ljudima i da zapravo parazitira na tuđem radu. Zašto? Zato jer onaj mali čovjek koji pruža uslugu smještaja u apartmanu ili šta već, on će zapravo uzdržavati nekoga poltrona nekog uhljeba vladajuće stranke. Sve se svodi zapravo na to. I zato je ova odluka da se zabranjuje malim iznajmljivačima, da pružaju ručak ili večeru svojem gostu, zapravo napad na ljude koji rade. Na ljude koji žive od svog rada, ali državu to nije briga. Država uzima enorme namete iznajmljivačima općenito. I iz tog razloga, zapravo ti iznajmljivači, moraju dijeliti u velikoj mjeri svoju zaradu sa državom. A što im država za uzvrat daje, ništa samo im otežava život, povećava poreze, širi mrežu uhljeba, potpisuje štetne ugovore i ulazi u štetne ugovore, kao onaj sa LNG-ijem na Krku gdje se radi terminal kojem nitko neće trebati. Kupuje vojne avione za 3 milijarde kn, koji su staro željezo, koji nikom neće trebati, znači ne bi se bunili mali iznajmljivači, da novac, od poreza ide uistinu u interesu malog čovjeka. Znači da idu u razvoj cjelokupne države, da pomaže razvoju društva. Ali nažalost, plaćanje poreza danas u Hrvatskoj, vi zapravo podržavate jedan sustav, sustav koji parazitira na radu poštenih ljudi a sam nije pošten. Sustav koji nije demokratski, koji nema demokratske procedure i principe.
Poštovani kolega Pernar, samo malo, molim vas, kolege iz Kluba HDZ-a ja bi vas lijepo molio da ne ometate kolegu Pernara dok ima raspravu. Hvala vam lijepo. Izvolite kolega Pernar.
Htio bi reći da ponašanje zastupnika u Hrvatskom saboru, dok se raspravlja o ovoj temi, govori sve o njihovom interesu za ovu temu, odnosno, za interese tih malih iznajmljivača. Ja mogu reći da Živi zid, rekao je državni tajnik da su ti iznajmljivači, kao dobro i loše u stilu tom nešto kao i kao može biti nešto pozitivno, a može biti i prijetnja. Mi u Živom zidu male iznajmljivače ne vidimo kao nikakvu prijetnju, kao nikakvo zlo. Mi ne smatramo da bi trebala mala grupa ljudi, koji su vlasnici hotela izrabljivati cjelokupno društvo, a da mi ostali se ne bi smjeli baviti turizmom, već smatram obratno, da bi trebalo poticati male iznajmljivače, itd. itd. Navesti ću vam još jedan centralni problem hrvatskog turizma, a to je da mi u hrvatskim hotelima na Jadranu imamo deficit radne snage, a s druge strane, da naši ugostitelji iz Hrvatske se sele van. Zamislite koja paradoksalna situacija. Znači, hrvatski građani, umjesto da rade u vlastitoj zemlji, na poslovima, gdje postoji objektivna potražnja za radnom snagom, oni tu ne rade, oni idu raditi van i onda se dovlače sobarice iz Egipta, ugostitelji iz Srbije, tj. konobari itd. Nemam ništa protiv ugostitelja iz Srbije, ali smatram suludim, da se naši vlastiti građani iseljavaju iz Hrvatske umjesto da rade u Hrvatskoj, ako postoji potražnja za njihovim radom. A onda se postavlja pitanje, zašto se oni iseljavaju i zašto ne žele raditi u našim hotelima. Odgovor je u tome, što država kao zakonodavac, mora zapravo propisati, da ovisno o kategorizaciji hotela, i ovisno o položaju hotela, da se moraju podići viša minimalna plaća u tim hotelima. Znači da neki konobar, ne radi za 4 ili 5 ili 6 tisuća kuna, nego za 8, 9 ili 10 tisuća kuna. Znači ono što mi danas imamo, je da imamo hoteljere, koji zapravo čak uopće nisu iz Hrvatske, koji ulože u objekt i onda naplaćuju visoke cijene, a domaće radnike mizerno plaćaju i onda naravno, domaći radnici neće raditi već 300 tisuća ljudi su zadnjih par godina, 250 tisuća minimalno odselilo iz Hrvatske. Ali naš zakonodavac, znači ova HDZ-ova Vlada nije išla za tim da zaustavi odljev mladih ljudi iz zemlje. Nije išla za tim da zaustavi odljev mladih ljudi iz zemlje, nije išla za tim da kaže gospodo ako vi u Dubrovniku, u hotelu od 5 zvjezdica noćenje naplaćujete tisuću i pol kuna a sobarici date plaću 4 tisuće kuna ili 5 da je to premalo. Ona mora u 8 sati valjda 20 soba najmanje kompletno urediti. Znači ona se strga i polomi tamo za mizeriju od plaće i onda se čude kako neće ljudi raditi taj posao. Pa naravno da neće raditi kada su im plaće nikakve. Ali za to ste krivi vi kao zakonodavci. Vi trebate zaštiti radnika, vi trebate stranom poslodavcu reći nemamo ništa protiv toga da vi zarađujete ali izvolite pristojno plaćati svoje radnike a ne da dovodite ljude iz Egipta da tu rade za mizeriju, za kikiriki, to je bit cijele priče. A ovo što radite tobože s ciljem zaštite ugostitelja, pa zapravo onemogućavate ljude, jer pazite ovdje se ne radi o tome da sam recimo ja privatni iznajmljivač pa se ja sada bavim ugostiteljskom djelatnošću da ja sad, ne znam otvorim terasu pa puštam ono, kradem posao restoranima. Ne, ovdje se radi o tome da vi svojem gostu kojeg imate da njemu pružite uslugu a ne da dolaze gosti sa ulice kod vas na ručak, večeru ili šta već. I hoću vam reći koliko je zapravo ovaj prijedlog zakona jadan, koliko je bijedan, koliko je kratkovidan i koliko je zapravo pokazao ne brigu za ljude koji se bave turizmom. A ona lažna briga koju pokazuje za ugostitelje hineći da to radi s ciljem da zaštiti njih. Pa dame i gospodo pa opet se vraćamo na početak priče da je vama stalo do konkurentnosti naših ugostitelja, je li biste im digli PDV na 25%, to je centralno pitanje. E a koliko je vama stalo do njih. Pa ja se sjećam tu u Saboru kada sam govorio nemojte dizati ugostiteljima PDV, vi svi iz HDZ-a ste rekli ma šta ti nama tu soliš pamet, poduplati ćemo im PDV i digli ste im sa 13 na 25%. I sada vi tu dolazite nama glumeći kao joj nama je stalo do tih ugostitelja, mi njih moramo zaštiti, ovo, ono. Pa od koga ih vi štitite dame i gospodo? Pa zar su prijetnja ugostiteljima mali iznajmljivač koji ako želi svom gostu pružiti ručak ili večeru, zar su ti ljudi problem Zar je to razlog zašto ugostiteljstvo u Hrvatskoj propada? A s druge strane tamo gdje ugostiteljstvo cvjeta pa jasno je iz aviona da u nekim mjestima da su restorani preskupi. Pa to ste vi uhljebi povećanjem PDV-a učinili da je preskupo sve, iz svih mogućih nameta koje ugostitelji moraju plaćati. Umjesto da se širi tržišna utakmica, umjesto da se olakšava sloboda, da se tržište čini slobodnijim, vi ga dodatno regulirate. Vi ste mogli naći kompromisni prijedlog, mogli ste reći ako netko ima 5 ili više apartmana koje iznajmljuje pa onda tih 5 apartmana njima pruža ručak i večeru, ajde on recimo hipotetski hrani puno ljudi pa ajde neka se on registrira za ugostiteljsku djelatnost. Ali vi ste čovjek koji ima jedan jedini ili dva apartmana koji nisu popunjeni sigurno tri četvrtine godine. Zamislite tri četvrtine taj čovjek apartmane u suštini ne iznajmljuje na moru. On iznajmljuje 3, 4 mjeseca, 4 mjeseca uvrh glave. I vi njemu namećete obvezu da registrira ugostiteljsku uslugu. Kakva ugostiteljska usluga čovječe? Kakvi više nameti? Do kada više ljudi da to vama plaćaju? Ali naravno svjestan sam toga da će moje riječi pasti na gluhe uši da vas jednostavno uopće ne zanima ovo što vam ja govorim i iz tog razloga vam mogu samo reći da ćemo mi iz Živog zida odbiti ovaj vaš prijedlog zakona ukoliko ne omogućite malim iznajmljivačima da bez otvaranja ugostiteljske djelatnosti mogu svojim gostima ako i jedni i drugi to žele, znači i oni i njihovi gosti pružiti usluge polupansiona odnosno punog pansiona. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Pernaru na ovoj raspravi. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predstavnici ministarstva, evo govorimo o zakonu koji je vrlo bitan. Bitan je iz više aspekata što za ugostiteljstvo ako već mijenjamo zakon imamo naše resurse i potencijale a turizam je 20%, blizu 20% BDP-a, prema tome imamo naš resurs to je naše more, naše plaže, naši otoci i naša razvedena obala ali imamo razvijena, ali imamo i potencijale u zaleđu a to je hrana, proizvodnja hrane. Postavlja se ključno pitanje da li i ovim zakonom mi u biti onemogućavamo razvoj, poglavito u ruralnim područjima, razvoj turizma, ugostiteljske djelatnosti koja je vezana proizvodnjom hrane. Mi znači što se tiče našega mora imamo čisto more još uvijek, međutim i dalje 15-ak godina se bojimo proglasiti isključivi gospodarski pojas. Niti jedna Vlada, niti jedan saziv, bez obzira evo što je već godinu i pol dana, postoji taj prijedlog a već prije 14, 15-ak godina gospodin Tonči Tadić naš bivši kolega je predlagao isključivi gospodarski pojas. Sada ovim zakonom u biti dovodimo u pitanje i dobro je što ide u dva čitanja što ćemo sa OPG-ovima u ruralnim područjima u zaleđima vrlo bitno pitanje, vrlo jedno pitanje gdje bi morali zakonodavci razmišljati o tome području koje je prazno demografski i ja mislim da bi tribalo ne otežavati, nego olakšati djelatnost i iznajmljivanja i djelatnost polupansiona i pansiona hrane na tim područjima. I u kontinentalnom djelu RH, naravno, kad govorimo o tome. Zbog čega to govorimo? Ako već OPG-ove samo teretimo da moraju plaćati komore, da moraju plaćati, zašto im ne omogućiti i ovu djelatnost? Potrebe su povećane i nije samo više plaža, obala i apartmanizacija kao što se događa sad npr. u Makarskoj, … [[Govornik se ne razumije.]] direktno je to delegirano iz Vlade da se želi uništit priroda, to pozna kolega Bačić, on je dole s toga područja, … [[Govornik se ne razumije.]] sa prostornim planom žele uništiti taj, prirodu koju imamo dole i gdje možemo to betonizirati i napraviti velike hotele da bi netko mogao imati monopol. Međutim zaleđe je ogroman problem. kad govorimo dalmatinska zagora, ravni kotari, Lika i vamo Gorski kotar. Smatram da ovim zakonom povećavamo samo administraciju, doslovno ja sam karikirao, neće po ovim zakonima, koliko ćete vi mjera uvesti, koliko svega. za ta područja trebao bi biti poseban zakon jer neće svojim gostima smjeti ispeći jedne gradele na ovaj način. Ja bih volio da do drugoga čitanja razmislite o ovome da proizvođači hrane i OPG-ovi imaju mogućnost u tim ruralnim područjima i iznajmljivanja i razvoja. Danas su takve potrebe, turistu nije dovoljna samo plaža, oni žele obići dalmatinsku zagoru, imamo šta pokazati. Evo u mom cetinskom kraju imamo šta pokazati i cijeloj dalmatinskoj zagori, međutim ona postaje prazna, ljudi odlaze, polja se ne obrađuju, ne ulaže se, zbog čega? Jer ovaj proizvod ne može se plasirati jer nije konkurentan, nije konkurentan zbog toga što imamo uvozni lobi koji plasira svoju hranu u vrijeme turističke sezone u našim restoranima i ta dobit bi mogla biti višestruka i u proračunu RH i u opstanku ljudi na tim područjima, a i povratku ljudi na ta područja da se OPG-ovi omogući država i kroz ovaj zakon i kroz ovaj zakon da se vidi na koji način mogu biti i iznajmljivači i pomoćni da urede svoje kuće na tim područjima, da im prilagode kroz lakšu proceduru i poticaje i da na taj način imamo iznajmljivače u tim ruralnim područjima i sigurno da je to sad potražnja ogromna. Imam podatke od ljudi koji su i tim agencijama, evo šibensko-kninskoj županiji da je ogromna potražnja za ljudima da ne budu uz obalu, nego da koriste apartmane, kuće privatne da koriste u zaleđima, jednostavno je tolka potražnja da je 50 puta više imamo tih objekata, samo u šibensko-kninskoj ili splitsko-dalmatinskoj da bi bili nedovoljni kapaciteti. I sigurno i hrana i ljudi koji bi proizvodili na tome području da bi to bio taj zamašnjak opstanka tih ljudi na tome području. Moramo biti svjesni, nije više samo more naš potencijal i sve što je uz obalu. Ogroman je naš potencijal u zaleđu i kulturno i povijesno i prehrambeno, čisti okoliš, čista priroda, čista hrana, ali mi nemamo snage, ne samo kroz ovaj zakon gdje u biti namećemo nove dodatne dokumentaciju, birokraciju da bi ljudi mogli na tome području iznajmljivati svoje kuće, svojim gospodarstvima i hranu posluživati kao pansione ili polupansione, međutim na tim područjima mi i dalje smo strogi zbog čega, ne znam. Ali ja vas molim do drugoga čitanja, mi ćemo imati i amandmane, na drugom čitanju ako ne izmijenite, a vidimo i u savjetovanju. Čitamo ovdje da su brojni se tijekom javne rasprave, da su se brojni građani pojedinci i udruge javljali i govorili o problemu OPG-ova i njihove hrane koja nije konkurentna da se plasira na tržište uz obalu, ali može u zaleđu. Evo kolega iz mojeg područja mogu znati kolege da bi to bilo odlično kad bi država OPG-om dozvolila da mogu biti i proizvođači, kao što jesu, i da mogu svoju hranu plasirati i da mogu biti iznajmljivači. Može se naći element za ta područja, može se naći zakonski ovaj moment. Još jednom, do drugoga čitanja pokušajte zbog povratka tih ljudi na ta područja i ostanka ljudi na područjima ruralnim, da zakonski se omogući da ljudi budu iznajmljivači i proizvođači u svojim OPG-ovima koji neće biti štetočine kao što će biti neke druge korporacije u razvoju RH gdje betoniziraju se plaže, gdje se pogoduje stranim investitorima da grade ogromne projekte i hotele, ja ne znam zbog čega se ne želi omogućiti OPG-ovima da u zaleđu i ta turistička ponuda bude i potencijal opstanka tih ljudi, ali to je ja mislim ključni momenat i ključni problem, da ljudi proizvode u dalmatinskoj zagori, Lici, nebitno gdje, u kontinentalnoj Hrvatskoj da proizvode i da im se omogući da prodaju na svojem pragu, a da ujedno budu i mali iznajmljivači polupansiona ili pansiona u svojim područjima i u turističkoj sezoni, a naravno da bi to dalo dodatnu vrijednost produženja turističke sezone jer nije samo dalmatinska zagora i kontinentalna Hrvatska u turističkoj sezoni kad je ljeto, nego i zimi i drugim uvjetima. Ja samo u svom kraju mogu pohvalit se i vjerskim turizmom i Sinjskom alkom kao brendom i Cetinom rijekom čistom i planinama i jezerima, imamo šta pokazati, i povijesno i tradicijski i znači imamo hranu fantastičnu, Sinjski arambaši, Sinjski pršut, tako i na drugim područjima, imamo šta pokazat. E kad dođete u Sinj na Sinjsku alku probajte, a većina vas je bila pa ćete vidjeti šta imamo, imamo šta pokazati. Međutim, trebamo omogućiti ljudima da iznajmljuju, pomoći im i da ostanu na tim područjima. Poglavito brdskim područjima koje mogu biti i zimi interesantniji čak nego ljeti. I to je demografska mjera. Ljudima omogućiti da proizvode, da prodaju, iznajmljuju na svom području, a ne da moraju ostati kad i proizvedu, da budu nekonkurentni jer se pogoduje naravno GMO proizvodi, vidimo koliko se svinja uvozi, vidimo čak čovjek koji je u Vrgorcu, mladi čovjek koji je posadio voćnjak, taman došao ... [[Govornik se ne razumije.]] nije mogao prodati voćku. A mi turistička zemlja. Nije mogao prodati breskve koje je proizveo na svom, nego uzeo pilu motornu, popilao i otišao u Irsku. Taj čovjek sad u Irskoj obrezuje tuđe voćnjake, a njegovo ognjište je ugašeno. Ja bih vas zamolio da o OPG-u razmišljamo puno ozbiljnije, o zadrugarstvu puno ozbiljnije, da ljude educiramo, upućujemo na zajedništvo u tim područjima, da se udružuju, da svi zajedno mogu te kapacitete, resurse iskoristiti za opstanak na tome području jer bez opstanka i povratka na ta područja vjerujte mi, niti će hrvatski budžet imati šta od toga, osim pojedinaca i interesnih skupina koje betoniziraju plaže i koje že graditi isključivo velike hotele. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Replike, poštovani kolega Mladen Madjer. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Kolega Bulj, vi ste govorili o kontinentalnom turizmu. Potpuno se slažem jer smatram da je kontinentalni turizam zanemaren u RH. Evo, ja prvenstveno mislim od Hrvatskog Zagorja, Podravine i Slavonije, gdje evo, i udruga ruralnog turizma Hrvatske koja je jedina udruga koja okuplja pružatelje usluge seoskog turizma, koja je dala i određene primjedbe, jer Zakon o seoskom turizmu postoji već više od 25 godina, a nije točno definirano i mislim da bi morali više uložiti pažnje na kontinentalni turizam da obiteljskim poljoprivrednim gospodarstvima omogućimo što proizvode, da to mogu i prodati, a time bi zaustavili možda i iseljavanje iz dijela Slavonije, iz dijela Podravine i Hrvatskog Zagorja. Mislim da bi trebali više na kontinentalni turizam usmjeriti se isto osim ovoga dijela.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Madjeru. Odgovor, kolega BUlj. Izvolite.
Najveći potencijal hrvatskog turizma je kontinentalna Hrvatska uz Jadran koji koristimo i priobalje i razvedenost obale i naših otoka, a i tu se slabo gospodari jer se previše betonizira, loše se upravlja pomorskim dobrom. To je, nećemo sad ulaziti u Zlatni rat, načine betonizacije Makarskog primorja, Trogira, načina ... [[Govornik se ne razumije.]] Ali, kontinentalni dio je potencijal ogroman. Uz proizvodnju, uz iznajmljivanje, uz proizvodnju koja je omogućena, ekološku proizvodnju, gdje ćemo zaštiti ljude da mogu ... [[Govornik se ne razumije.]] na svom pragu, ali im treba olakšati kroz OPG-ove mogućnosti da iznajmljuju u kontinentalnom dijelu. Mi moramo da budu iznajmljivači polupansiona, pansiona, da prodaju svoju hranu. Ali je vrlo bitno zadrugarstvo i OPG-ovi, a ne samo nametati im troškove, harač i ljudi iseljavaju. Ja smatram da ste ovdje u pravu i vi i Udruga koja se bori za ovo ... [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem Kolegi Bulju. Slijedeća replika, poštovani kolega Ivan Lovrinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bulj, slažem se s vama da je kontinentalni dio Hrvatske ogroman potencijal. Prije nekoliko dana sam sa nekoliko članova stranke Promijenimo Hrvatsku obilazio Ravne Kotare, tu našu dalmatinsku Slavoniju, Dalmatinsku Zagoru poslije toga. Tamo od Podgrađa, Oklaja, sve do Drniša. Razgovarao sa vinogradarima, ljudima koji imaju eko, znači seoski turizam. Njih se jednostavno s jedne strane zanemaruje, a s druge strane su restriktivni uvjeti. Njima treba dopustiti sve ovo, ja se potpuno slažem. Pa ako ja dođem kod vas vašoj kući, vi me primite, pa nećete mi valjda podvaljivati lošu hranu. Tamo to nije masovni turizam. Dakle, mi moramo njima dati sve da ostanu tu, da ih zadržimo, da se ne komplicira život. Zamislite, pa nas truju u vele, u ovim velikim trgovačkim centrima. To je trovanje. A kad dođemo u OPG, to je naša, to je zdrava hrana i tu ljudi paze. Oni imaju dobar znači, jedan etički pristup tome.
Zahvaljujem profesoru Lovrinoviću. Izvolite kolega Bulj odogovor.
Hvala lijepa. Kolega Lovrinović, vidim bili ste u Sinju, bili ste u alkarskom muzeju, imamo što pokazati, Cetinskoj Krajini, Drnišu, Ravnim Kotarima, Lici, Gorskom Kotaru i to je naš potencijal. Ali interesnim skupinama to nije potencije. To treba raseliti, treba uvozni lobi prodavati hranu, trebaju velike multinacionalne kompanije betonizirati našu obalu gdje će raditi svoje objekte i da će to biti jedina ponuda turistima. A mi smo trenutno i gastro i vjerski i sportski turizam. Imamo sve uvjete na kontinentalnom dijelu RH. I te uvjete, imamo blizinu mora. Svi govore, treba spojiti plavu i zelenu Hrvatsku. Jedino što napravili da ljudi iz Slavonije idu ... [[Govornik se ne razumije.]] raditi za nekoliko stotina kuna, tisuća kuna u sezonu, umjesto da proizvode svoju hranu, da je omogućeno da imaju OPG-ove, da mogu biti iznajmljivači, da budu zadrugari i da se razvija cijela RH. Jedino na ovaj način možemo vratiti ljude i izboriti se za opstanak na ovim područjima. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, pomoćnice ministra, kolegice i kolege. Pa evo, čujemo dosta je polemike vezano za ovaj prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti. Čuli smo kolege i stavove koji podržavaju ovakav Prijedlog Zakona, a i kritike na isti. Istina da ove izmjene i dopune donijet će određene glavobolje brojnim našim iznajmljivačima koji su kategorizirali svoje objekte do 2007. godine, pa sad trebaju ponovno ići u tu kategorizaciju kako ne bi izgubili zvjezdice onima koji su pružali usluge i prehrane, znači ručka i večere i slično. Međutim, ja bih podsjetila sve nas da smo mi u ovom Saboru donijeli strategiju razvoja turizma RH do 2020. godine gdje smo se opredijelili i rekli da želimo da RH bude među 20 vodećih turističkih destinacija u svijetu. To nas obvezuje i to nam daje zadatak da svi zajedno napravimo iskorak kako bi to stvarno i postali. Činjenica je da posljednjih godina imamo sve veći broj dolazaka, sve veći broj noćenja tako i u 2017. bilježimo 13% više dolazaka, 11% više noćenja, u prvoj polovini ove godine ponovno imamo povećanje, što govori da više nismo zemlja koja se samo turizmom bavi kao sezonskom djelatnošću, već postajemo zemlja koja to radi cijelu godinu. U strukturi BDP-a ona sudjeluje sa 20% opet ovisno o županijama, npr. i kod nas u priobalju imamo dubrovačko-neretvansku županiju gdje imamo i preko 23% uloga turizma u BDP-u. taj prihod prelazi, nadamo se i ovu godinu još više će preći brojku od 80 milijardi kuna. A najveći broj dolazaka i noćenja se ostvaruje upravo u privatnom smještaju. Gotovo 47% nam je smještajnih kapaciteta u privatnom smještaju, znamo koja je to kategorija i struktura i naših građana koji se time bave i razlozi zbog kojih se oni upravo bave ovom djelatnošću, od njihove pogodnosti da su najčešće u priobalju, otocima, ali i kako bi nadopunili svoj kućni budžet. Zbog toga i taj odnos i nas i Vlade i Sabora treba biti drugačiji i je od načina na koji oni podmiruju i plaćaju svoje porezne obaveze do toga kad je u pitanju kategorizacija. Žalosti me što imamo prije neki dan natpis da Hrvatska se nalazi na 4. mjestu u kvaliteti usluga u zemljama regije i čak da tu bilježimo blagi pad, tako da bi ja i ovom prilikom kada govorimo o turizmu apelirala i na one druge djelatnosti kod kojih evo kaže: tajni kupci su posjetili tako nekih 800 različitih objekata i tamo je ta situacija loša, od benzinskih postaja, maloprodajnih objekata, supermarketa, prodajnih mjesta, telekomunikacijskih i slično, zasigurno sve to utječe na rejting i stav nekog gosta o RH. Vratila bih se ponovno na ovu kategorizaciju objekata koji će to, odnosno iznajmljivača koji će to trebat i napravit jer su napravili kategorizaciju do 2007. godine. Veliki broj takvih predmeta je već riješen, naime ili zbog same odgovornosti, ili zbog toga što je došlo do prebacivanja sa jednog na drugog člana obitelji, proširenja ili smanjenja kapaciteta, tako da u našoj šibensko-kninskoj županiji predviđaju da će biti oko 2000 objekata koji će trebati kategorizirati. Grad Vodice koji ima najveći broj ležaja u privatnom smještaju u Hrvatskoj, mislim da ima i drugačiji odnos prema privatnim iznajmljivačima i stoga posebno pozdravljam ovu izmjenu zakona u kojoj stoji da se propisivanje mogućnosti, da se bez kažnjavanja otklone nepravilnosti i nedostaci utvrđeni u inspekcijskom nadzoru jer znamo da se radi o našim građanima ili starije životne dobi ili onim sa, rekla bih i oni manje obrazovani tako da njima je u svakom slučaju potrebna i pomoć i sugestija. Ne radi se o nekom namjernom kršenju zakona, ali i nisu upućeni jer svakim danom je zakonska regulativa sve složenija i više opterećuje i te naše male iznajmljivače. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Branki Juričev-Martinčev. Imamo repliku, poštovani kolega Saša Đujić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine podpredsjedniče. Kolegice Martinčev, vi ste rekli da smo mi donijeli strategiju razvoja turizma do 2020. godine i da nas ona obvezuje na neke stvari i da bi se toga trebali držati. Gledajte, u toj strategiji turizma isto piše da se porezi neće mijenjat 5 godina u turizmu pa ova Vlada prvo što je napravila kad je došla digla PDV u ugostiteljstvu za 100%. sad gledajte, il se držimo strategije ili se ne držimo. Ne možemo malo kako nam paše, pa hoćemo pa nećemo. Druga stvar, rekli ste o padu kvalitete našeg turizma u odnosu na regiju, vidite, ovdje sada malim iznajmljivačima koji na Jadranu obogaćuju svoju uslugu pružanjem ručka, večere ili tako dalje, pričamo o ljudima koji imaju 4 ili 5 soba pa kroz to obogaćuju svoju uslugu dodatno kompliciramo mogućnost obogaćivanja kvalitete te usluga, s druge strane potičemo apartmane gdje će doć gost koji će onda za 12 kuna u Konzumu kupit pečenu kokoš jer oni rade do ponoći svaki dan na Jadranu supermarketi, a ne radimo po tom pitanju ništa. Pa ajmo tu malo pričat o kvaliteti usluge u turizmu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Đujić, molim vas pripazite malo na vrijeme. Odgovor poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev, izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolega Đujić, uopće ne govori u strategiji točno decidirano kolika će biti porezna stopa, samo voditi jednu poreznu politiku koja neće ići na uštrp turizma. Šta se tiče kvalitete, tu se govori da smo pali i da smo na 4. mjestu kad se govori o cjelokupnoj kvaliteti usluga, znači benzinskih postaja, supermarketa i svega onog ostalog. Nitko ne sprječava iznajmljivača da on daje i doručak, ručak i večeru, samo onda će se morati drugačije regulirati. Morat će se onda organizirati, odnosno prijaviti kao obrtnik. I na kraju krajeva kad pogledate obrtnik mora biti onaj koji prodaje kokice ili kukuruz pa čemu onda netko tko ima 10 spavaćih soba pa npr. supružnici mogu jedan i drugi imati svaki rješenje na 20 ležaja, sve skupa imati 40 ležaja kao mali iznajmljivači pružati usluge doručka, ručka i večere i plaćati samo paušalni porez.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici. Sljedeća rasprava, poštovani kolega Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Pa evo, ja želim isto nešto reći o ovim izmjenama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i naravno pozdravljam namjeru da se unutar privatnog smještaja malih iznajmljivača pokuša uvesti više reda i podići kvaliteta tog smještaja. Da bi govorili o malim iznajmljivačima ili privatnom smještaju, moramo se vratiti malo i u povijest i vidjeti kako je uopće došlo do te kategorije, ajmo to nazvati turizma unutar koje se to razvijalo gotovo 50-ak godina i usporediti se u tih 50-ak godina što smo imali nekada i što imamo danas. Kako je uopće napredovao taj zimmer frei čuveni, pa od sobe bez kupaone, pa sobe s kupaonom, pa na kraju postali su to apartmani s 5 zvjezdica koji imaju i saune i bazene i svu potrebnu logistiku da mogu opslužiti ili zadovoljiti potrebe gostiju. To su bila konstantna ulaganja vlasnika objekata kad je krenulo najprije domicilnih, a poslije su se prikopčali svi oni koji su dolazili na te prostore, najprije kao turisti, a onda su spoznali vrijednosti tih prostora i onda počeli graditi svoje kuće za odmor, vikendice koje su s vremenom postale i kuće za iznajmljivanje i oni su postali mali iznajmljivači. A onda je došlo 2000., 2002., 2003. itd. čuvena apartmanizacija koja je u eri prvih kredita koji su bili dostupni na tržištu omogućila sa nedovoljno kvalitetnom zakonskom regulativom, sa lokalnim samoupravama bez prostornih planova, omogućila je devastaciju praktički prostora u smislu izgradnje velikog broja objekata u turizmu koji su bili najprije namijenjeni vjerojatno prodaji. Međutim, s vremenom se s time zastalo i oni koji su gradili objekte za prodaju sada više-manje iznajmljuju takve objekte i postižu vrlo vjerojatno i dobre cijene i unutar tog prostora došli smo do 92 tisuće prijavljenih preko evo putem e-visitora ljudi koji se bave malim tj. koji se bave iznajmljivanjem smještajnih objekata tj. smještajnih jedinica kojih ima 540 tisuća. Znači, gotovo pola hrvatskog turizma i imamo 350 tisuća ljudi koji se oko toga otprilike znači kreću, s kojim tim turizmom znači, su podizali vlastite objekte, sebi omogućavali nekakav životni prostor primjeren životu, ali su ga u nekom vremenu godine odlučili iznajmiti i doći do određene razine prihoda. Kad tome prilazimo, moramo biti vrlo oprezni zato da ne izazovemo nešto što bi se moglo nazvati ili spin ili kriva informacija pa da onda imamo problema u tumačenju što smo htjeli. Znači, kad govorimo o prijedlogu ovog Zakona, mislim da ide u dobrom smjeru, samo moramo uvažiti dobre statistike i moramo znati da smo mi u ovih nekoliko godina unazad prošli i legalizaciju tih objekata koji su nastali na prostoru pogotovo obale i otoka, da smo prošli određenu nekoliko puta rekategorizaciju pojedinih objekata, da smo prošli kroz lokalne samouprave izmjere tih objekata, da postoje statistike koje mogu biti puno kvalitetnije od ovoga što ovdje imamo, kako bi temeljem njih znali kome se obraćamo. Jer, gledajući ovako samo na prvu, kako se to kaže, mi smo rekli 20 tisuća onih koji imaju neko rješenje do 2007. godine, trebali bi nešto podignuti ili rekategorizirati svoje objekte jer mi gledamo da to nije u skladu s onime što mi danas trebamo nuditi. Pitanje je što je u tih 20 tisuća iznajmljivača. Ja ne vjerujem da oni nisu podizali razinu svojih usluga do današnjih dana. Ja živim u jednoj destinaciji i znam što može imati takvo rješenje i kako objekti danas izgledaju. Onaj tko nije ulagao 10 godina u svoj objekt, on ima problema da se uopće bavi s turizmom. Znači, vjerojatno imamo objekte koji su puno primjerenije uređeni, ali vjerojatno ih nismo dobro ... [[Govornik se ne razumije.]] Mislim da tu, kad govorimo o nekakvoj penalizaciji onih koji neće kroz godinu, dvije ili četiri ući u to da rekategoriziraju objekt, da zvjezdica kao zvjezdica danas na tržištu kod malih iznajmljivača može nešto značiti i ne mora ništa značiti. Znači, ako imate 3 zvjezdice, vi možete tome složiti svoju cijenu, ako imate 4 možete složiti svoju cijenu koju ćete ponuditi korisniku. Ne znači da onaj sa 3 zvjezdice neće postići veću cijenu od onoga sa 4. Znači, u cjenovnom dijelu praktički ne znači ništa. Što to znači? Znači u onom dijelu minimalnih uvjeta koje administracija pogleda i napiše, to odgovara tome. Da li smo i tu najpravedniji? I tu treba vidjeti kroz pravilnike što smo uvažavali u kategorizaciji pojedinih objekata, da bi rekli, e to je sad objekt koji zaista odgovara, ne znam, četiri zvjezdice i on unutar prostora zadovoljava. Ima, ne znam, sobu, dnevni boravak, kuhinju, jednu kupaonu i to je to. Balkon ne uvažavamo, ne znam da li ga uvažavamo, terasu ne uvažavamo ili uvažavamo, bazen važan, nije važan. Znači, mi tu moramo zaista i kroz možda izmjene podzakonskih akata vidjeti što je ono što još dodatno te male iznajmljivače kod inspekcijskih nadzora muči, a nekada ne mogu ili iz neznanja ne znaju zbog čega su propustili takvu situaciju ili jednostavno nisu spremni ispuniti nekakav taj uvjet da bi prošli inspekcijski nadzor. Pitanje je da li ćemo moći administrativno ispratiti ovu mjeru koji želimo uvesti. Imamo li kao država kapacitete da može ispratiti 20 tisuća novih rekategorizacija u tom vremenu na način da se to dogodi. Jer kažem, pitanje je malih iznajmljivača je pitanje koje se pojavljuje sve više kroz osnivanje udruga. Ne znam da li je ministarstvo imalo razgovora sa predstavnicima tih udruga. Ako nije, mislim da imamo dovoljno vremena do drugog čitanja da se sjedne, da se razgovara, da vidimo zaista što njih muči što njih muči, što ministarstvo tu želi i koje su mogućnosti da se onda omogući i njima određene benefite koje mogu dobiti kroz ovakav program kojeg ste naveli da mogu ući u obnovu svojih objekata, da ćete im ponuditi određene programe kroz koje mogu doći do toga da je za godinu, dvije, tri mogu ponuditi bolje smještajne uvjete ili bolju kvalitetu svojih objekata i da onda imaju razloga da uđu u to jer ako ih želimo uvesti u to a da ne nikakve praktički kazne, on i dalje može raditi, nema penalizacije toga, vi ste i dalje iznajmljivač samo vam nema zvjezdice, ne znam što smo s time praktički onda postigli. Mislim da svatko od nas, kažem, kad pogleda situaciju na svom terenu, ja kao načelnik općine, predsjednik turističke zajednice, znam koliko imam rješenja recimo u porezu na kuće za odmor. Izdajemo im uredno rješenja i svi se bave iznajmljivanjem. A to ne bi baš trebalo biti tako ali se jednostavno događa. I to ne mali broj nego u velikim postocima, gledamo od kuda nam dolaze ti veli iznajmljivači, koliko nam stranaca danas dolaze na obali gdje se žele trajno nastaniti, pa pogledajte na koji način se oni bave turizmom. Recimo u te objekte inspekcija vrlo rijetko niti ne ide. i tu imamo najveće pritužbe domaćih ljudi koji žive, prebivaju, koji su postali, oni su tim ljudima postali nelojalna konkurencija. Imaju bolji pristup kapitalu, imaju više mogućnosti i naravno da onda se drugačije bave s time, ali tu su svega dva, tri mjeseca, sve ostalo prepuštamo drugima, znači i infrastrukturu i plaćanje i održavanje itd. Znači u toj priči kažem, morasmo biti dosta precizni, da ne ostavljamo dvojbe u javnosti, da do drugog čitanja, vidimo sa udrugama malih iznajmljivača, a ima ih već puno, zaista ih ima puno, koje su osnovane, koje žele se baviti s time da sami sebi doprinose u smislu da mogu davati bolje uvjete, da se mogu bolje baviti s time jer to je danas dobar posao i može se zaraditi. Moramo uvažavati činjenicu da su mnogi ljudi još uvijek kreditno zaduženi, da nije lako ulaziti s kredita u kredit, recimo oni koji su ušli 2002., 2003. uzeli su kredite do 2023., pa do i 2030., ne, ne bi li obnavljali svoje objekte. Pitanje mogu li oni ući u daljnju kreditnu zaduženost Kad znamo da velik broj njih niti ne radi. Pitanje je onih koji su nositelji tih rješenja za iznajmljivanje, jesu li oni uopće negdje evidentirani, znači to je jedna baza u kojoj država treba početi razmišljati i kako ih uvesti u sustave određene koje država ima, ne bi li im se ponudili benefiti da bi oni htjeli ući u takve sustave. Znači puno otvorenih pitanja i mislim da dobar materijal da možemo do drugog čitanja napraviti još određene pomake na bolje. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Boriću. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovana kolegica Dragica Roščić, izvolite.
Zahvaljujem dopredsjedniče. Poštovani predstavnici predlagatelja, znači evidentno je da svi oblici turizma u RH rastu i činjenica je da se većina turizma dešava na obali ali ne trebamo zanemariti sve oblike turizma koji rastu u našoj zagori. Prije dvije godine kada sam išla organizirati okrugli stol za rast turizma u Imotskoj krajini, kada smo se dogovarali oko poziva kojega ćemo poslati, tada je bilo registrirano nekih 80-ak kuća koje imaju bazen za iznajmljivanje. Kada smo finalizirali pozivnicu, direktor turističke zajednice mi je rekao e baš danas je registriram 100.-ti bazen tako da smo odmah promijenili naziv tog poziva okruglog stola rasta turizma nego smo ga nazvali okrugli stol, stol povodom 100.-og registriranog bazena odnosno kuće za odmor za bazenom u turizmu. I definitivno tome i svjedoče podaci da je u ovom prijedlogu zakona odnosno izmjena i dopuna Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti kada je on dan, navedeno je da ima 90 000 privatnih iznajmljivača a danas već kada raspravljamo odnosno zadnja dva mjeseca, kao što je rekla i pomoćnica ministra jutros na odboru, imamo 100 700 privatnih iznajmljivača. I svakako rastu svi ti oblici turizma pa bi se i htjela referirati na kolegu Bulja i drago mi je da je tu moj kolega saborski zastupnik iz Vrgorca, on je rekao kao uz obalu je more i sunce a u zagori imamo hranu, ma imamo nešto hrane i uz obalu, ribe tako da ne govorimo samo da taj gastroturizam raste u zagori a dok nismo donijeli novi izborni zakon, raste pogotovo u Vrgorcu i izborni turizam, tako smo se znali često našaliti. Teško je predvidjeti koji sve oblici turizma će se sve oblici turizma razvijati ali kada ovako pred ljeto imamo novi odnosno izmjene i dopune Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i kad već sezona nekako krene, naravno svi su zabrinuti, postoje tu razni natpisi i kod nas se često zna reći kada svi turisti dođu u 8. mj., možeš ubiti čovjeka, nećete te nitko kazniti, neće nikoga bolit briga i naravno svi ljudi iz Baške Vode, Gradca, Podgore, Brela otkud ja dolazim, kada pomisle da će morat ić u ured u turizma u Makarsku zbog ovih izmjena i dopuna, pa da će možda u gužvi, zbog gužve na jednoj području koje je udaljeno 9, 10, 15 km provesti 2 sata na cesti, naravno da ih boli glava. I tako ja jutro kad sam došla na Odbor za turizam, kada sam pitala o toj novoj kategorizaciji, možda sam malo i provokativno pitala pa šta ta kategorizacija uopće znači, pa vo ja ako negdje idem, pa vraga gledam nekakve zvjezdice od turističke zajednice nego malo otvorim Trip advisor pa Booking.com pa gledamo one sve recenzije i onda sam pitala za brojke. Znači tu imamo informaciju, danas se spominjala da 20 000 postoji takvih iznajmljivača kod kojih će se provjeriti jer do 2007. se registriralo 56 000 i samo 20 000 nisu već zatražili neku kategorizaciju zbog toga što su proširivali, mijenjali svoje objekte. Znači 20 000 njih možda su i svi usklađeni ali možda nitko od njih nije i kod njih će se to provjeriti. Je li to znači da će neki moći izgubiti mogućnost iznajmljivanja ako ne mogu zadovoljiti nekakvu zvjezdicu i sl., ne znači i to je dobro da se definiralo, znači to jednostavno će utvrditi je li i oni dalje zadovoljavaju te zvjezdice i oni će moći raditi i dalje na tržištu, postizati cijene za koje postižu, ali evo kolega druga pomoćnica ministra je rekla da ipak 36 tisuća iznajmljivača je stalno tražila te izmjene i kategorizacija i da njima to nešto znači. I spominjali smo, svi smo danas spomenuli, kako većina ovih recenzija, kako većinom ljudi gledaju recenzije, informacije i google mape, ali ona je spomenula i fenomen da se te recenzije i kupuju da postoji dosta manipuliranja, da se lajkovi mogu kupiti, pa ipak jedan dio gleda i te naše zvjezdice. Iako naravno, da smo mi konkurentni, zato što smo sigurna zemlja i cjenovno i dalje smo u prednosti, ali svakako zašto ne bismo imali jedan sustav kvalitete unutar nacionalnoj razini, koji bi ipak nešto govorio. Jer kao što smo rekli, hoteli svake 4 g. se provjeravaju je li udovoljavaju tim pravilima. Pa evo, samo za kraj bi htjela i spomenuti da je važno i kod hotela u razgovoru sa vlasnicima ili menadžerima hotela. Oni mi kažu dobre su te naše zvjezdice, ali mi isto tako kada idemo u Italiju ili negdje drugo kada vidimo da neki hotel ima 3 ili 4 zvjezdice očekujemo kvalitetu kao što je i u Hrvatskoj, a ona je često puno puno lošija, pa možda bi trebalo napraviti usporedbu tih naših zvjezdica i nekako to ipak istaknuti da 3 zvjezdice u RH znače puno veću kvalitetu, nego u nekoj drugoj susjednoj zemlji. I to je više-manje to na što bi se htjela osvrnuti do drugog čitanja, naravno, pokušati ću na terenu provjeriti sve pansione, privatne iznajmljivače, za sada to se radila SMS porukama kako ste registrirani, do sada ste mi svi odgovorili da imaju obrt i neki pravni oblik koji nije čisto onaj paušalni, tako da nema nekakvih negodovanja zbog toga što se neće više moći kod privatnog iznajmljivanja nuditi ručak ili večera. Ali, ako ih bude u većem broju oko toga djela, moram malo kritizirati. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Dragici Roščić, sljedeća rasprava, poštovani kolega Domagoj Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče Glavina sa suradnicima, drage kolegice i kolege. Pred nama se nalazi Prijedlog Zakona o izmejnama i dopuna Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti, koju nam donosi niz noviteta i podobnije pripisuje brojne odredbe vezano uz obavljanje ugostiteljske djelatnosti. A tu bih istaknuo neke kao što su robinzonski turizam, što je jedna svakako pohvalna novina, gdje se taj turizam, registra, kao posebna vrsta ugostiteljskog objekta, koji je sve popularniji oblik turizma i koji obuhvaća značajan dio tržišta i svakako je bilo vrijeme da se prepozna i na državnoj razini i zakonski regulira sam. Još jedna je značajna prednost ovog prijedloga zakona, da se propisuje turistički inspektor koji ima jednu novu ulogu, a to je korektivna uloga, te se brojne fizičke i pravne osobe, neće instantno kažnjavati zbog manjih ili većih propusta, već će im se dati prilika, da ove nađene nepravilnosti u jednom određenom periodu i isprave. Ipak smatram da ovaj zakon ima i određene nedostatke, zakon koji niste prvotno donijeli vi, ali evo, kroz ove dopune i izmjene imate priliku ga poboljšati. S obzirom da dolazim iz Slavonije i poznajem prilike kontinentalne Hrvatske, moram reći, kako je ovaj prijedlog zakona, u neku ruku, ograničavajući za kontinentalnu Hrvatsku, pa ću pokušati objasniti zašto. Naime, člankom 30. stavkom 3 propisuje se da se ugostiteljskom uslugom u domaćinstvu smatra iznajmljivač koji pruža samo doručak gostima, dok je to do sada bilo regulirano kroz doručak polupansion ili čak i puni pansion. Ako ovu promjenu uzmemo iz perspektive brojnih OPG-ova, kod nas u Osječko baranjskoj županiji, gdje su privatni iznajmljivači, istovremeno i OPG-ovci, koji su se okrenuli turizmu, iznajmljivanju smještaja kako bi prilikom serviranju tih obroka upravo koristili proizvode koji su i proizveli na svome domaćinstvu. To su pojedinci, tog su čitave obitelji, koji su podigli obitelji, koju su podigli kredite, koji su uložile velika i značajna sredstva, kako bi te dvije djelatnosti objedinili u jednu i kojima sada kao rješenje nudimo preregistrirane u obrt ili u trgovačka društva. Razlog njihovog registriranja kao iznajmljivača, što je vrlo bitno, bilo je upravo, uvjeti koji su postavljani ovim zakonom u čl. 39. to su primjerice, 10 soba, ograničenje, pripremanja, i usluživanja do 80 gostiju, organiziranje proslava i manifestacija, najviše 5 puta godišnje i sl. Bitno je za naglasiti da brojni stranci upravo dolaze na kontinent radi tog autohtonog ugođaja zato što žele platiti baš taj tip turizma, žele jesti domaću hranu, žele vidjeti domaće životinje, žele na neki načini upoznati život na selu. A sadašnjim zakonom, ograničava se da OPG primjerice, na noćenje primi jedan autobus ljudi, da primjerice na serviranje jela primi jedan kruzera koji je sve učestaliji kod nas u Osječko baranjskoj županiji i organizira više od 5 svadbi, tim bildinga, ili manifestacija tijekom jedne godine. Smatram da iz navedenog treba napraviti određenu distinkciju, u slučajevima, jer smještaj u OPG primjerice u Baranji, nikako ne možemo smatrati konkurencijom, s obzirom da se radi o dvjema apsolutno različitim kategorijama turizma i različitim oblicima tržištima. Mi u Slavoniji poljoprivredu i turizam smatramo zaista jednim staleško važnom granom, gospodarstva čijom kombinacijom u vidu agro turizma potičemo i razvoj ruralnih krajeva, ali i zapošljavanje u ruralnim krajeva i upravo zato predlažem da se kroz izmjene ove u drugom čitanju ili u duljenjem donošenju pravilnicima, napravi ta jedna distinkcija za brojne OPG-ove koji su ujedno i iznajmljivači, kroz, da li podizanje tih ograničenja ili jednostavno ukidanje ograničena, jer smatram da su na neki način oštećeni ovim zakonom. I prilikom razmišljanja o tome, treba svakako imati u vidu i specifičnost različitih krajeva u RH. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mikuliću. Sljedeća rasprava poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani podpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Evo prigoda je da u ovom prvom čitanju kroz sve predstavnike klubova i svih onih koji su bili zainteresirani danas za ovu raspravu zapravo doprinesu jednom boljem i kvalitetnijem zakonu u drugom čitanju slušajući i dobre i kvalitetne prijedloge s jedne strane, a s druge strane i neke koji nemaju baš nikakve veze niti s ovim zakonom, ali niti sa stvarnim stanjem na terenu. Vi ste u svom uvodnom izlaganju zapravo, za one koji su bili zainteresirani za određene stvari koje se događaju ovim zakonom rekli podosta o samim izmjenama i dopunama ovoga zakona. Kolegica Branka je rekla da je u ovom Saboru donešena strategija o razvoju turizma u RH i logično je da tu strategiju prate i zakonski i podzakonski akti. No ne smijemo smetnuti s uma da 2017. godina je bila rekordna godina i da već predviđaju za 2018. godinu da će se isto dogoditi i u 2018. godini. Dakle kada govorimo o izmjenama i dopunama ovog Zakona o ugostiteljskim djelatnostima, onda je dobro se prisjetiti nekih drugih stvari iz prošlosti, a evo tu je i ministar Šuker i sjećam se da se to baš dogodilo u njegovo vrijeme, a reći ću vam i to i dan danas dobivamo pohvale za to, sasvim slučajno jedan ministar tada boraveći na jednom okruglom stolu, vraćajući se u Zagreb, boraveći u jednom restoranu vidio je određene stvari koje mu se nisu svidjele i donio je jedan pravilnik o, čini mi se, sanitarnim uslugama ili tako nešto i zapravo time je napravio jedan bum o kojem priča cijela Europa ako hoćete, a to znači da ti sanitarni čvorovi kad uđete u Breganu do Konavala od Iloka do Pule su uredi čisti i zapravo doprinose jednoj većoj turističkoj kvaliteti i to ne možemo zanemariti, dakle jedan obični pravilnik, niti zakon, već pravilnik. Što želim kazati? Ja ne mogu vjerovati da Ministarstvo turizma znajući ovakve rezultate i slušajući rasprave današnjih kolega bi se dalo zaključiti da i ovim zakonom, izmjenama i dopunama ovog zakona radi kontra privatnih iznajmljivača, ugostitelja, što je meni nezamislivo. Ja, iščitavajući ovaj zakon vidim puno, jako puno dobrih stvari, kvalitetnih stvari, stvari koje se trebaju urediti, da nema anarhije na samom tržištu. Ono što bih želio reći, ja znam da recimo na području Dalmacije, ne samo Dalmacije, nego na području cijele obale je možda jedna drugačija situacije, ali ono što nam se dogodilo u nekoliko zadnjih godina to je taj kontinentalni i ruralni turizam. Reći ću vam na primjeru Imotskoga od prije 3 godine, bilo je nekih 10ak tisuća noćenja i nekoliko stotina sramežljivog kreveta za iznajmljivanje, danas je ta brojka na preko 60 000 noćenja i oko 1200 kreveta i preko 10 000 dolazaka. I ja smatram da i Ministarstvo turizma tu dalo jedan svoj veliki obol i vjerujem da će i ubuduće pratiti određene projekte, ideje, možda i sugestije koje dolaze s toga područja koje otkrivaju turisti, a zapravo doprinose pojedinim obiteljima, a i cijelom tom kraju gledano na ukupni prihod od toga turizma. S druge strane netko je spomenuo, jedan kolega čini mi se, da ovdje ima određenih administrativnih i birokratskih prepreka koje se događaju privatnim iznajmljivačima i spomenuo je same ugostitelje. Ja mislim da mi trebamo razmišljati političko strateški i ove stvari koje se događaju u izmjenama i dopunama ovakvog zakona trebamo znati da je taj dio RH nenaseljen ili da se ljudi iseljavaju. Dakle kada donosimo određene ili raspisujemo određene natječaje kroz programe Ministarstva turizma, mislim da je i ovo prigoda u Hrvatskom saboru reći da pazimo i na takve stvari jer nije isto niti iznajmljivati, niti biti na tržištu uz obalu ili u kontinentalnom djelu. Ima svijetlih i dobrih primjera, ali mislim da te ljude treba podržati jer svaka investicija u turizmu, a pogotovo u takvim područjima je dobrodošla i po meni je strateška. Ja znam da ona nije po zakonu strateška, ali po meni svatko onaj tko ulaže tu zapravo radi jednu stratešku investiciju. Danas sam i u svom pitanju pitao i državni tajnik je odgovorio i to mi je drago, dakle moramo paziti da neke stvari ne idu na štetu privatnih iznajmljivača, ipak je to njihov novac, a Ministarstvo turizma po meni treba strateški osmišljavati stvari i zapravo ovim izmjenama i dopunama pojedinih zakona treba uvijek gledati i na one koji su krajnji korisnici. Cilj nam je svima povećanje i poboljšanje turističkih usluga, a turistička usluga se ne poboljšava samo i jedino isključivo određenim stvarima kojim su vezani za izmjene i dopune Zakona o ugostiteljstvu jer se ona poboljšava i infrastrukturno i u flori i u fauni i u svemu onome što su zapravo naše prednosti, a prednost Hrvatske je zapravo što je ona cijela turistička zemlja. Nažalost, neki potencijali nisu iskorišteni i ja vjerujem da će se to u budućnosti činiti. Ono što radi Ministarstvo turizma ulijeva mi nadu da je tome tako, barem ono što pratim, ali kažem, danas iz ove rasprave i dobro je da kroz prvo čitanje može zapravo saznati određene stvari koje tište ljude na terenu, dakle se ovdje i u ovom zakonu, obrazloženju ovog zakona govori otprilike 90 000 iznajmljivača, a već smo na odborima čuli isto, to nije statična stvar, dinamična je i ona se stalno puni i povećava što je jako dobro i da zapravo razmišljamo u tome djelu da ih bude što više, da bude što bolje organizirano, a ove sitnice o kojima su govorili ili neke stvari o kojima možda i nisu, treba razmisliti kada govorimo o tom ruralnom i seoskom turizmu, teško je naći ugostiteljske objekte koji će možda pružati usluge, pogotovo na OPG-ima koji mogu, uz proizvodnju hrane pružati takve usluge. Kako naći tu jedno rješenje da konkurencija ne bude nelojalna, da time ne oštećujemo ugostitelje, a da zapravo pomognemo privatnim iznajmljivačima i na vama je, ali i na radnoj skupini da do drugog čitanja zapravo razmislimo o ovome jer o tome se danas najviše govorilo i ukoliko je moguće, izmijeniti takve stvari do drugo čitanja. Ja vas molim da to učinite. Ukoliko ne, poboljšati ono što je moguće. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Babiću. Replika, poštovani kolega Anton Kliman. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Babić, evo spomenuli ste da ne vjerujete da Ministarstvo turizma radi kontra iznajmljivača i građana RH, kao što su neki zastupnici u svojim izlaganjima istaknuli da je i to moguće. Evo, ja bih samo htio reći da Ministarstvo turizma sa ovim Prijedlogom Zakona radi upravo suprotno. Vodi brigu o kvaliteti i ukupnosti turističkog proizvoda u RH, odnosno njegovoj konkurentnosti na međunarodnim tržištima. Koliko sad Ministarstvo turizma ovo izgleda na neki način kao neka stroga šiba, mislim da se ne smije gledati kratkoročno, da se ne smije taj Zakon gledati na način da se nekakvi populistički bodovi dobivaju samim njime, ali se mora definitivno staviti do znanja da Ministarstvo turizma može stručno sa puno uvažavanja stanja na tržištu dati rješenja koja će u ukupnosti poboljšati hrvatski turistički proizvod.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Klimanu. Odgovor kolega Babić, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Slažem se s vama, dobro je da ste to naglasili i to treba naglašavati. Ja nisam namjerno htio govoriti o nekim stvarima koje su vidljive u ovom Zakonu jer su kolege govorile pa da se ne ponavljam. Reći ću samo dvije stvari. Dakle, i sama suradnja sa HBOR-om i mogućnost privatnim iznajmljivačima po vrlo povoljnim uvjetima s 2% kamate, s ... [[Govornik se ne razumije.]] periodom od jednu godinu je velika stvar. I još ću nešto reći glede, rješavanje problema smještaja sezonskih i ovim terenskih radnika gdje ste ovdje nabavili radi obavljanja samih poslova, da se isto neće smatrati pružanjem ugostiteljske usluge i smještaja. Znam recimo jedan hotel koji je sad napravljen u općini Zadvarje koji zapravo pruža usluge u turizmu na području makarske rivijere i mislim da je to hvale vrijedno i drago mi je da ste razmišljali o ovome. Ne znam je li se to dogodilo prije, ali je dobro da se razmišlja o tome i da Ministarstvo vodi računa o takvim stvarima. Kao što sam rekao, do drugog čitanja postoji mogućnost za poboljšanjem. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Anti Babiću. Prelazimo na slijedeću raspravu. Poštovani kolega Stevo Culej, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Ma kad se govori o ugostiteljstvu, često se ovdje čuje u raspravama kako se sve čini ne bi li se mali poduzetnici, obrtnici, posebice ugostitelji uništili što mi čujemo od nekih kolega u ovome Saboru koji nakon toga promptno odlaze. Ali, usporediti ugostiteljstvo u ruralnom području sa ugostiteljstvom u priobalnom području, to je kao nebo i zemlja. Ali radi usporedbe, u ruralnome području posebno u malim mjestima, dakle ispod 1000, ispod 2000 stanovnika gdje je svako u određeno vrijeme otvorio svoj obrt, ugostiteljstva ili ne zna čega, svatko je bilo podložan svakojakom inspekcijskome nadzoru, posebice u uvjetima koje je taj morao ispunjavati. Posebno od fiskalizacije, materijalno-tehničkih uvjeta, veličine prostora, sanitarnog čvora, terasa i ostaloga gdje su bili odgovorni čak i za velike kazne koje su morali plaćati pa su se našli i u dugovima, morali su zatvarati i svakako. Općenito, promet koji je morao zadovoljavati obrtnik, ugostitelj u takvoj jednoj sredini kretao se oko 1000 kuna da bi on uspio zadovoljiti sve obaveze prema državi, što je on jako teško mogao ispuniti i prije ove krize koja je nas sada zadesila. A kad se govori o ugostiteljskoj djelatnosti u priobalnom i obalnom području, to je vrh vrhova. Činjenica je da inspektorski nadzor ne može, pogotovo u sezoni stići na sva mjesta i nadzirati ono što je mogao tijekom godine, posebice u ruralnom području. Dakle, inspektori Porezne uprave i ostali sanitarnih koji su revno radili svoj posao van sezone po kontinentu, dizali su se u akcije, ja to tako zovem i odlazili na more gdje su ih svejedno u tom kratkom vremenu mogli polučiti neki veći rezultat. Ali da bi ga uopće polučili morali su imati neke kriterije. A kriterije su nalazili u tome da su po kategorizaciji iznajmljivača i ugostiteljskih objekata inih drugih mogli prema zatečenom stanju utvrditi činjenično stanje, a samim time sankcionirati ili ne ili opomenuti i navesti na negativnosti koje se događaju. Svaki iznajmljivač ili ugostitelj ima određenu kategoriju koju je dužan objaviti i koja mora biti zakonski podržana. Međutim, ne zna gost iz Njemačke koje je godine ta kategorizacija provedena. Ako je provedena davnih dana, zna se koji su uvjeti tada bili. A sada su to daleko, daleko teži uvjeti koje treba ispuniti. Dakle, ne radi se o zatiranju malih ugostitelja, o zatiranju ugostiteljstva u ruralnom području niti o zatiranju seoskog turizma, već se samo radi dakle o kategorizaciji koja neće naštetiti nikome kome je stalo da unaprijedi svoj turizam, svoj obrt i svoju ponudu. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Stevi Culeju. Imamo završnu riječ u ime predlagatelja poštovani državni tajnik, gospodin Tonči Glavina. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi zastupnici. Prvo da vam se zahvalim na aktivnoj raspravi i sugestijama, sigurno ćemo uzeti u obzir sve što je danas rečeno, pomno smo bilježili sve vaše primjedbe. Ipak smatram da je potrebno da neke stvari malo dodatno pojasnimo, da neke stvari još jednom ponovimo kako ne bi bilo krive interpretacije nekih stvari koje se ovdje u zakonu nalaze pa mi dopustite da tih par stvari još jednom prođem. Znači spomenuli smo ovdje i u uvodnom izlaganju i neki od vas u vašoj raspravi spomenuli smo Strategiju razvoja hrvatskog turizma i što, koji je njen cilj i što se u njoj nalazi. Znači odgovor na jedno od pitanje je Ministarstvo turizma RH itekako se drži strategija razvoja turizma RH koja je jednoglasno usvojena u ovom Domu i zato što nam je ona okvir po kojem djelujemo, po kojem provodimo sve aktivnosti i mjere koje kao ministarstvo smo obvezni i dužni. U jednom dijelu Strategije razvoja turizma RH ima jedna kategorija koja se odnosi na poboljšanje strukture i kvalitete smještaja. Pa sada da ne idem u široko ja ću vam samo pročitati jednu definiciju iz te kategorije tako da dobijete dojam zašto i na koji način provodimo podizanje kvalitete smještaja, konkretno privatnog smještaja u ovom zakonu. Znači poboljšanje strukture i kvalitete smještaja, kontinuirano povećanje udjela hotela te podizanje kvalitete smještaja u kampovima i kućanstvima uz opadanje njihovog udjela u ukupnom smještajnom kapacitetu. Kao što smo spomenuli u uvodnom dijelu privatni smještaj trenutno u RH već sada imamo preko 100 tisuća iznajmljivača i to je jedan ogroman broj. Mi smo recimo ako gledamo neko naše konkurentno okruženje na Mediteranu, mi smo jedna od zemalja koja definitivno ima najveći udjel privatnog smještaja u ukupnim kapacitetima turističkih smještajnih kapaciteta. I mi smo kao takva, u tom dijelu sam spomenuo, u svom izlaganju da onda to možemo uvijek gledati kao ili potencijalna prijetnja ili potencijalna prilika. Ministarstvo turizma na čelu sa ministrom Cappelijem gleda na ovu kategoriju gostiju isključivo kao jedna velika prilika. Ali da bi nam oni bili prilika i da bi nam oni bili konkurentnost, dali dodatnu konkurentnost hrvatskom turizmu mi se moramo pobrinuti da sukladno našoj strategiji podižemo sustavno i podižemo kvalitetu tih smještajnih kapaciteta. Ne samo zato što je to nešto što smo mi zacrtali nekakvim svojim strateškim dokumentima nego iz razloga također tržišnih uvjeta odnosno potreba tržišta i ono što tržište traži od naših iznajmljivača. Zašto je ovaj dio vezano za privatne iznajmljivače bitan što se tiče usluga, pansiona i polupansiona. Znači mi ovdje govorimo, nekoliko vas je u raspravama koristilo primjer za nekoliko soba ili nekoliko apartmana, mi sada stavljamo određene limite ili tražimo do registraciju. Pa da kažemo sljedeće. Znači, svi koji žele pružati usluge, privatni iznajmljivači i u privatnom smještaju koji su to radili do sada ili koji to žele raditi ubuduće, to će i dalje moći raditi, samo će morati napraviti jednu vrlo jednostavnu doregistraciju koja nije ništa što je pretjerano zahtjevno i nešto što se naravno može napraviti. Sa tom doregistracijom oni će jednostavno ući u sustav i taj dio će se između ostalog kontrolirati kao i svaki drugi oblik ugostiteljske ponude u RH. Nije ovdje bio cilj, mali, privatni iznajmljivači odnosno oni koji imaju jednu ili dvije sobe iz apartmana i to. Mi imamo situaciju recimo u RH, vi znate da privatni iznajmljivači se smatra, odnosno može imati registrirano do 20 ležajeva po jednoj osobi. Međutim, etažiranjem i razno raznim makinacijama na način da 20 soba je na ocu, 20 soba je na majci, 20 na baki, 20 na djeda i tome slično. Mi imamo situacije da konkretno recimo razvijenim turističkim destinacijama na Jadranu da vi imate praktički smještajne objekte, kuće od 40, 50 ili 60 ležajeva a koji su klasificirani kao privatni iznajmljivači. U te kuće dolaze organizirane ture koje su dogovarane i prodavane sa turističkim agencijama gdje se dogovara i direktno radi cijena, odnosno usluga polupansiona, odnosno pansiona. I ti objekti pripremaju hranu za tih 50, 60 ljudi, govorimo dakle o prosjeku iznad, potencijalnog jednog autobusa što je nekako mjerilo u turizmu. Tako da na taj način se događa jedan ogromni dio usluživanja ugostiteljskih usluga hrane i pića, kompletno van kontrole. I to je nešto što je naša obaveza da spriječimo na način, da tražimo da u te objekte jednostavno mi možemo, kad kažem mi, mislim institucije RH mogu ući i mogu kontrolirati što se u tim objektima događa i da se u njima ispunjavaju nekakvi osnovni i minimalni tehnički uvjeti kao u svim drugima. I to je ovaj cilj što želimo postići s ovim i to je intencija iza našeg prijedloga a nikako da bi stavili nekakve limite na male iznajmljivače ili kako se ono popularno kaže babu Maru za dvije sobe ili dva apartmana. Ponoviti ću još jednom, svi privatni iznajmljivači koji u nekakvoj svojoj, dobrom domaćinstvu i dobroj usluzi svojim gostima kada dođu počaste ih sa nekakvim pićem dobrodošlice ili ručkom ili večerom dobrodošlice ili nešto slično što im ne naplaćuju već ih s time časte, to je naravno nešto što će uvijek moći raditi i dalje. Međutim, ukoliko se žele baviti organiziranim biznisom a to je upravo ovo što sada pričam maloprije, sa ovim primjerom 20+20+20 ili slično jednostavno ... [[Govornik se ne razumije.]] biti u okvirima i istim uvjetima poslovanja kao i svi drugi. Da bi mi, to je nešto što možda nisam u uvodnom izlaganju dovoljno dobro naznačio, intencija Ministarstva turizma nije ovdje bila sa ovom rekategorizacijom da jednostavno stavimo nekakve administrativne i birokratske barijere kroz koje naši privatni iznajmljivači moraju proći, mi smo se pobrinuli da imamo i jednu i drugu stranu jednadžbe. Jedna strana jednadžbe je da tražimo da se rekategoriziraju objekti u kojima se nije ušlo i provjerilo u njihovo stanje i status zadnjih 20 ili 30 g., ali istodobno smo na razini ministarstva turizma osigurali posebne uvjete kreditiranja za iste te privatne iznajmljivače i to ne za one koji se moraju rekategorizirati nego za apsolutno sve privatne iznajmljivače u RH, Ministarstvo turizma mislim da do sada nikada nije osiguralo takve uvjete mikrokreditiranja za privatne iznajmljivače koji su iznimno konkurentni, znači govorimo o iznosu do 50 000 eura sa godinom dana počeka i kamatom negdje od 2 do 3% ovisno o valuti. To su uistinu fantastični uvjeti na tržištu koji će definitivno napraviti jednu veliku razliku. Vi Znate da Ministarstvo turizma je i u prošlosti sufinanciralo i bazene i radilo raznorazne projekte kojima je sustavno pokušavalo dizati kvalitetu smještajnih kapaciteta u svom kategorijama pa i u ovome tako da ćemo to nastaviti i dalje. Znači vodimo itekako brigu o tim privatnim iznajmljivačima, vodimo brigu o ovima što im stavljamo uvjetno rečeno obavezu rekategorizacije, iako ponavljam još jednom, ukoliko iz bilokojih razloga to ne žele napraviti, zbog financijskih i bilokojih drugih, oni to neće morati napraviti, moći će i dalje se baviti pružanje usluga smještaja ali će jednostavno izgubiti onu oznaku zvjezdica jer nam je cilj da naši gosti imaju dovoljan i da imaju podjednak standard u svim objektima koje imaju, koji su kategorizirani određenom zvjezdicom ili markicom. Još jedan argument kojim am želim dočarati da Ministarstvo turizma itekako brine o svim tim pružateljima usluga i evo mi smo baš jučer objavili rezultate programa koje Ministarstvo turizma već dosta dugo provodi a to je konkurentnost turističkog gospodarstva u kojem smo podijelili negdje oko 24 milijuna kuna za 485 projekata gdje je upravo cilj tog cijelog programa podizanje kvalitete i standarda i od nekoliko različitih mjera koje imamo u tom programu, jedna mjera je išla posebno za OPG-ove, znači za ugostitelje i pružatelje usluga na OPG-ima jer itekako smo svjesni da nam je to jedna velika strateška konkurentna prednost i jako puno u OPG-ove ulažemo. Pa bi sad još dio vezano za OPG-ove i završio. Znači vrlo je jasno da komuniciramo točne informacije a to je da OPG-ovi i dalje mogu kao i do sad bez ikakvog problema usluživati usluge ručka i večere i na OPG-ovima nema apsolutno nikakvih limita po tom pitanju. U zakonu u članku 39. i piše da se radi o usluživanju jela i pića pretežito iz vlastite proizvodnje, to je možemo reći i namjerna možda stavljena jedna malo šira kategorija zato što nije svaki OPG isti, nema svaki OPG diversifikaciju nekakvih proizvoda, netko je specijaliziran samo u određenim voćnim sortama, netko je specijaliziran samo u određenim povrtlarskim kulturama ili sl., nismo htjeli biti striktni u zakonu jer zakon je ipak stvar koja je dosta široka. Znači željeli smo ostaviti mogućnost da se može usluživati hrana i piće iz pretežito vlastite proizvodnje, ali naravno ono što nedostaje na tom OPG-u a sastavni dio i potreba je ugostiteljskih usluga da se može nabaviti iz drugih izvora kao što su isto tako opet recimo susjedni OPG-i ili sl. Tako da mislim da što se tiče OPG-ov i sa ovim našim programom koje provodimo ulaganjima u OPG-ove, da itekako o njima mislimo i njima podižemo konkurentnost i kvalitetu sadržaja i smještaja. Što se tiče ove usluge ručka i večere, u udaljenim destinacijama znači jedna od vaših primjedbi je bilo da za objekte koji se nalaze na udaljenim destinacijama, da bi možda bilo dobro omogućiti njima odnosno da je jako teško njima gostima koji tu borave da isu nekakav drugi ugostiteljski objekat, restoran itsl., pa sad to može gledati s dvije strane. Možete gledati na taj način a možete gledati na način da je upravo to njemu jedna velika, takvim objektima da je to jedna velika prednost. Znači ukoliko se nalazite u nekakvom udaljenom selu ili mjestu ili naselju gdje nema ugostiteljskih objekata, pa upravo ovom doregistracijom koju ćete eventualno napraviti ko privatni iznajmljivač, ne samo da možete usluživati usluge pansiona i polupansiona svojim vlastitim gostima, daje vam prilika da te iste usluge nudite i drugim gostima koji se nalaze u objektima u neposrednoj blizini vas, u istim tim udaljenim naseljima ili sl. Tako da dajemo upravo priliku i tim privatnim iznajmljivačima da razmišljaju o malo cjelovitijoj usluzi, da razmišljaju o diversifikaciji svoje usluge i da osim čistog smještaja, razmišljaju o tome da ponude i uslugu prehrane odnosno pansiona i polupansiona. Što se tiče ove odredbe i ovoga članka vezano za 15 osoba o kojima smo danas razgovarali, nekoliko vas je imalo primjedbu. Znači o čemu se tu radi? Trenutno u aktualnom zakonu piše taj članak, odredba u kojoj se iznajmljivanje u privatnim kućama ili stanovima, dakle ne govorimo o objektima koji su registrirani za ugostiteljsku djelatnost ili iznajmljivanje nego govorimo o privatnom vlasništvu. Do sada je bila ta odredba kojom je bilo navedeno da sve preko 15 osoba koje borave u tim objektima a nisu registrirani ili plaćeni boravišna pristojba, da se smatra bavljenjem djelatnošću iznajmljivanja. E sad, jedna od razloga zašto smo taj članak maknuli, zato što je on praktički do sad pokazao da je bio kompletno neprovediv, zato što opet kažem, govorimo o privatnom vlasništvu, govorimo o privatnim stanovima i kućama i inače turistička inspekcija kao takva danas kao i sutra što će biti Državni inspektorat nema ovlasti ulaska u takve objekte dakle u privatne stanove ili kuće da bi eventualno kontrolirala da li se tu obavlja neregistrirana djelatnost. Trenutno je to sada bavljenje neregistriranom djelatnošću u nadležnosti carine a to bi kasnije trebalo preć i u ovaj Državni inspektorat ali bez obzira znamo da je privatno vlasništvo neotuđivo i znamo da je za ulazak u privatno vlasništvo, treba biti ili nekakvi sudski nalog, zajedno s policijom i svjedocima i tome slično. To je nešto što je uistinu otegnuta okolnost za kontroliranje i adekvatnim bavljenjem iznajmljivanje na crno. I to je nešto na čemu sada trenutno radimo, u ovom novom, u razgovorima o tome, o državnim inspektoratu da vidimo što se sve to skupa tu može napraviti, da bi se na neki način, adekvatnije ušlo u kontrolu tih iznajmljivača na crno. Ali, upravo zbog neprovedivosti ovoga članka, zato smo ga eliminirali, ali razumijem vaš bojazan, na način da se može protumačiti, da ukoliko tog članka sada više nema, da objekti, da ti objekti privatne kuće ili stanovi, da se u njima praktički može, neometano se obavljati neregistrirana djelatnost. Razumijem bojazan, tako da, kao što je moglo i do sada, ali razmisliti ćemo malo o tome, da vidimo na koji način ćemo to riješiti. Što se tiče zdravstvenog turizma, također u uvodnom izlaganju, sam naveo da smo u dva zakona u nadležnosti Ministarstva turizma, dakle, Zakon o pružanju uslugu o turizmu i sada ovaj Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti, vrlo jasno navede, što to zdravstveni turizam jest, što smo dali mogućnost pružanja usluga usluživanja hrana i pića, zdravstvenim ustanovama i privatnim zdravstveni praksama i tome slično. A također, još jedanput samo da napomenem i posjetim da smo već sve usuglasili i sa Ministarstvom zdravstva, vezano za njihov zakon o zdravstvenoj zaštiti, gdje su prihvaćane sve naše definicije i prijedlozi vezano za zdravstveni turizam. Tako da u tom dijelu, je u jednom od vašem izlaganju je bilo prijedlog, da kontaktiramo Ministarstvo zdravstva, pa da to sve skupa uskladimo, znači čisto kao obavijest, da je to skupa već sve napravljeno i što se tog završnog turizma tiče, zakonodavnom smislu, kada taj zakon bude prihvaćen onda ćemo imati sve konačno riješeno, nakon praktički a nikada do sada nismo imali. I stvaramo priliku za dodatnu konkurentnost hrvatskog turizma, stvaramo priliku za povećanje turizma u pred i post sezoni, odnosno, u cjelogodišnjeg turizma i ono što je nama jako bitno, i što je nama u strateškim planovima ministarstva, a to je razvoj kontinenta i ruralnog područja, a upravo ti posebni oblici turizma su nam izrazito važni za razvoj tog područja i za razvoj cjelogodišnjeg turizma. Također jedan od vašeg komentara je bio danas u raspravi, mislim da je to bio uvaženi zastupnik Pernar, da su mali privatni iznajmljivači opterećeni velikim nametima i da je to nešto što bi trebalo mijenjati, pa čisto da ispravim taj navod, znači privatni iznajmljivači, trenutno u RH, dakle, svi ovi koji su registrirani do 20 osoba. Znači od onih nameta koji plaćaju državi, imaju 300 kn, boravišne pristojbe u paušalu, po krevetu. Također plaćaju negdje od 1-3% turističke članarine, od ukupnog prometa koji ostvaruju i plaćaju 300 kn paušalnog poreza poreznoj upravi, isto tako po krevetu. I to su vam svi nameti koji oni imaju i naravno još porez na kuću ono što imate svakako. Ali, upravo zbog tih iznimno malih iznosa koji privatni iznajmljivači u RH plaćaju, praktički se ne isplati rad na crno i bilo kakve makinacije, zato što je uistinu, vrlo mal iznos onih davanja koje imaju prema državi, ako to tako možemo reći, u odnosu na ukupne prihode, koji imaju od iznajmljivanja. Tako da u tom dijelu bitno je da to korigiramo, bitno je da znate da privatni iznajmljivači imaju izrazito male nemate i sve naknade koje moraju platiti i upravo zbog toga su oni vrlo konkurentni u vidu svoji cijena i općenito tržišta. I za kraj bi još samo spomenuo da nam je cilj da sustavno podižemo kvalitetu smještaja svih ugostiteljskih objekata, sukladno strategiji i sukladno planu ove vlade, nama je cilj da hrvatski turizam bude jedan od 20 najkonkurentnijih, da Hrvatska bude jedna od 20 najkonkurentnijih turističkih zemalja. I mi smo na jako dobrom putu, da to postignemo, s obzirom na pokazatelje koje imamo, s obzirom na statistiku, koju imamo posljednjih godina, idemo u pravom smjeru. Svi pokazatelji nam daju za pravo da to mislimo i vjerujemo, vidimo da su investicije u turizmu značajne, vidimo da se u dio smještaja korigira, popravlja, povećava i vidimo da se ulaže u tipove smještajnih objekata, više kategorije, što je također jedan od naših konačnih ciljeva sukladno strategiji. Znači naša budućnost, budućnost hrvatskog turizma je turizam visoke kvalitete, ne masovni turizam, nego kvalitetni turizam, turizam koji generira i dovodi goste koji u destinacijama ne putuju samo u sezoni, nego putuju u pred i post sezoni, odnosno, cijele godine, gosti koji borave u objektima, gdje plaćaju iznad prosječne cijene smještaja i ugostiteljskih usluga. I u konačnici zapošljavanje, upravo kroz jedan organizirani sustav, kroz jedan dobro izbalansiran turistički sustav ponude i potražnje, razvijamo i zapošljavanje, razvijamo gospodarstvo, a evo vidite i po svim recentnim zbivanjima, turizam je logično i najveći generator zapošljavanja RH sigurno će to tako biti i dalje. I naša obaveza je da sve to skupa jako dobro pratimo, da sve to skupa jako dobro balansiramo i zato upravo i radimo ove izmjene kako bi napravili jo jedan korak dalje, još jednu stepenicu, kako bi konkurentnost hrvatskog turizma podigli. Jako je bitno naglasiti, također ono što sam spomenuo u uvodnom izlaganju, a ponoviti ću još jedan puta, da Ministarstvo turizma gleda na gospodarske subjekte, na poduzetnike, na obrtnike, kao i gospodarstvenike općenito kao iznimno važan dio našeg kompletnog društva i da sa ovim izmjenama vezano za inspekcije i inspekcijske nadzore šaljemo vrlo jasnu poruku, da je i nama cilj da prvo upozorimo, korigiramo, a onda eventualno tek se ponašamo kao policajac. Znači, cilj nam je motivirati ljude da u inspekciji i u državnim tijelima vide prijatelje odnosno vide nekoga tko će im pomoći da naprave i ponude kvalitetan sadržaj i kvalitetnu uslugu. Ovo je prvo čitanje ovoga Zakona. Ja vam se još jednom zahvaljujem na svim vašim komentarima, na svim vašim prijedlozima. Dobro ćemo to sve skupa izanalizirati, promotriti, pa se onda vidimo na drugom čitanju, ja vam se još jedanput zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanom državnom tajniku Tončiju Glavini. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Na kraju ove rasprave, mislim da je i u raspravi, a i na kraju, da su naši ljudi koji se bave ugostiteljstvom i turizmom zaslužili da im se odgovori na jedno elementarno i osnovno pitanje. Vidjeli smo alibi najavu ministra Marića i gospodina Plenkovića o poreznoj reformi u 9. mjesecu gdje će se PDV generalno smanjiti 1%, ali ono što naši građani znaju, a što djelatnici u turizmu najviše osjećaju je povećanje PDV-a na 25% i očekujemo u toj reformi vraćanje PDV-a na razinu koja je bila prije tog dizanja jer je na taj način Vlada Andreja Plenkovića ljudima u turizmu uzela otprilike milijardu eura na godišnjoj razini, a sada kao velikodušno smanjuje za 1% generalno stopu PDV-a. Znači, želim ovdje odgovor koliko će se smanjiti PDV u turizmu u 9. mjesecu [[Upadica Radin: Hvala. Gospodin Maras, tek smo stigli.]] [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] da čovjek može završit rečenicu. ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] [[Upadica Radin: dat ću vam još 10 sekundi, izvolite, izvolite.]] Pa to je svagdje u parlamentu u svijetu uobičajeno ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]] Ja vas molim da nam date odgovor na to pitanje. Hvala vam lijepo.
Hvala vam lijepa. Dobro. U svim parlamentima svijeta se poštuje vrijeme. ... [[Upadica: ne čuje se.]] I nisam ja skratio vrijeme replike, ja ne bih bio za. Gospodin Davor Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče sa suradnicima. Udruga za ruralni razvoj, za razvoj turizma okuplja niz preko 100 OPG-ova koja se bave i seoskim ruralnim turizmom i imala je niz primjedbi na ovaj Zakon i obzirom da je prvo čitanje, bio bi red da ih primite između dva čitanja na razgovor jer ovaj odgovor koji su dobili da njihovo traženje nije u skladu sa strategijom razvoja turizma do 2020. jednostavno ne stoji jer mislim da je nama svima cilj razvoj turizma, ujednačavanje ponude, dizanje kvaliteta, ali dati i šansu OPG-ovima da obzirom da im to Zakon o OPG-ima omogućuje da se bave seoskim turizmom, da prošire tu svoju djelatnost. Drugo, spomenuli ste podjelu sredstava za razvoj turizma, nekih ako sam dobro zapamtio 24 milijuna kuna. Koliko je od tih sredstava završilo u Slavoniji, Baranji, Srijemu upravo da pomognemo razvoju kontinentalnog turizma. Dajmo šansu svima da se bave turizmom. Hvala.
Hvala lijepa. Treća replika, gospođa Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, rekli ste da ovo Zakon u prvom čitanju i da ste otvoreni za sugestije. Pa evo, jedan prijedlog koji vam je uputila i Hrvatska obrtnička komora, naime da se vidi na koji način bi se mogla ukloniti nelojalna konkurencija koju stvaraju trgovački objekti i trgovci u odnosu na ugostiteljske objekte. Znamo da npr. objekti poput fast fooda isto pripremaju hranu, uslužuju u papirnatoj ambalaži bez mogućnosti zadržavanja u prostoru. To isto može raditi i trgovac, peći piliće, prodavati i onda se to smatra prodajom. Veliki problem je i radno vrijeme koji npr. fast food ne može dalje od 12 ili 24 sata u isto vrijeme dok trgovci, pekari i slično mogu raditi 24 sata. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin Mikulić.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Državni tajniče Glavina, ja bih se vratio nazad na ove OPG-ove. Istina je da se OPG-ovcima praktički ništa ne mijenja i da oni mogu i dalje raditi kako su do sada i radili, ali problem kod nas u Slavoniji koji imamo da su ti OPG-ovici ujedno i iznajmljivači. Ostali su iznajmljivači iz razloga što ih je ovaj Zakon na to natjerao jer im je postavio određena ograničenja kroz onih 10 soba, kroz 5 manifestacija godišnje itd. Evo, čisto u tom smijeru da se nađe neko rješenje jer zaista ja smatram da su oni s obzirom na to u jednom nepovoljnom položaju jer ti ljudi ne zarađuju neka velika sredstva sa svojim bavljenjem nego isključivo ga koriste kako bi preživjeli ovu djelatnosti. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Antun Kliman.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Evo, kolega Glavina. Rekli ste da ste pažljivo poslušali sve prijedloge i zabilježili ih i da ćete razmotriti to u ovom drugom čitanju Zakona da li se nešto može implementirati ili ne. Ja vas zaista molim da to učinite. Nemojte ostati pogledati problem iz svog kuta. Dakle, nas je ovdje puno šire, vidimo ga drugačije, neke situacije konkretno ću vam reći za ovim 15 ljudi prijavljenih, velika većina ljudi, ali zaista velika većina ljudi, vidjeli ste iz javnog savjetovanja i nas ovdje u Saboru, vidi to kao poticanje dakle, bježanje od problema i poticanje rada na crno odnosno stvaranje jedne nelojalne konkurencije. Razmislite o tome, nećete pogriješiti ako jače sankcije se uvedu. Znamo da je manjak inspektora, ali nemojte bježati od tog problema i taj problem može eskalirati u velikoj mjeri da nećemo ga moći iskontrolirat. Hvala.
Hvala lijepa. I imamo još samo gospodina Ivana Šukera.
Hvala lijepo. Žalosno je slušati već godinama da legalne inspekcije RH ne mogu ući u objekat i provjeriti tko tu boravi. Mislim da je to smiješno zbog sigurnosti i zbog svega, prije svega mislim tu na objekte u vlasniku stranaca. Stavite sebe u poziciju da odete u bilo koju drugu državu i da možete negdje boraviti, da se ne prijavite i da nitko ne zna za vas. I druga stvar, mislim da u ovakvom obrazloženju zakona ste morali isto tako u obrazloženju prepisati onaj dio iz odredbi Zakona o porezu na dohodak da se vidi kako i po kojim stopama se oporezuju privatni iznajmljivači. I treća stvar, nije mi jasno kakva je razlika kada netko sa otoka ili iz Dalmacije, Istre ili Kvarnera kupi stan u Zagrebu a Zagrepčan kupi dole, imaju potpuno različit tretman. S time da u Zagrebu dođe daleko više turista nego u nekim tim mjestima. Prema tome nekretnina je nekretnina ako u njoj boraviš stalno, boraviš stalno, ako boraviš privremeno, boraviš privremeno.
Imamo jednu povredu Poslovnika, gospodin Vlaović. Recite molim vas članak i razlog.
Hvala potpredsjedniče povrijeđen je članak 238. u kojem stoji da je povreda Poslovnika koji svojim ponašanjem odstupa od općeg pravila ponašanja u Saboru. Gospodin državni tajnik je tu povrijedio obzirom da nije odgovorio na pitanja saborskih zastupnika i na replike.
.../Upadica Radin: Moram vas prekinuti, moram vas prekinuti odmah, moram vas, moram vas, pa rekao sam da vas moram prekinuti odmah./…
Ako ne zna odgovor, onda je trebao doći ministar da da odgovor kada ćete smanjiti PDV u turizmu i koliko će kontinentalni dio turizma dobiti novaca. Tu je povrijeđen Poslovnik jer nije po pravilima Sabora. Trebao je dati odgovor. Hvala.
Neću vam dati opomenu ali međutim Zakon 238. po 100.-ti put zastupnik,… … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne odnosi se uopće na članove Vlade a za to su krivi predstavnici klubova koji su pregovarali za Poslovnik. … [[Upadica se ne čuje.]] Ali to sam rekao 100 puta. Ja bih, mislim neka se to nekako apsorbira, interiozira. Možemo promijeniti Poslovnik a i mislim članovi Vlade isto bi trebali biti podložni kritikama. Dapače, Sabor mora kritizirati, mora podvrgnuti kritici da tako kažem članove Vlade ali tu u članku 238. to ne piše. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja nisam pregovarao i sada idemo na, i sada idemo na prijavu, molim vas, molim vas, sad idemo na prijavu za iznošenje stajališta u ime kluba, molim, molim, molim. Budući da nemamo nikakvih drugih tzv. stanki, ja iskorištavam priliku da zatvaram onu raspravu od prije koja je iscrpila sve svoje resurse i glasat će se kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti, prvo čitanje P.Z. br. 378, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: 1.- Prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o ugostiteljskoj djelatnosti i 2.- Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 79 za, 14 suzdržanih i 3 glasa protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
I sada idemo na konačni prijedlog zakona, dugačak je naslov. - Prijedlog Zakona o udomiteljstvu, prvo čitanje, P.Z. br. 376 Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe kao što proizlazi od naslova prvoga čitanja. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obitelj, mlade i sport i Odbor za zdravstvo. Želi li ministrica Nada Murganić predstaviti zakon uvaženim kolegama zastupnicima i javnosti? Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege zastupnici. Sada ću izložiti u najkraćoj crtama kao što je uopće moguće nacrt prijedloga Zakona o udomiteljstvu i u toku rasprava biti ću otvorena za sva vaša pitanja, pogotovo što očekujem konstruktivnu raspravu, tim više što se radi o jednom značajnom zakonu i zakonu koji je u prvom čitanju. Ovaj Zakon je Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku donijelo prema svome planu normativnih aktivnosti, a sukladno i nacionalnom programu reformi za 2018. godinu. Udomiteljstvo je u RH jedno tradicionalan način zbrinjavanja onih osoba kojima je potrebna skrb, a koju ne mogu ostvariti u okviru svojih obitelji. Ono je od 1902. godine već prisutno i ono je s obzirom na protek vremena mijenjalo se, mijenjali su se uvjeti, kao što su se mijenjale i potrebe korisnika koji su smješteni u udomiteljskim obiteljima, kao i same udomiteljske obitelji. Ovaj Zakon ide u pravcu potpune modernizacije ovog oblika skrbi o našim korisnicima. U registru udomitelja je upisano 3059 udomitelja i udomiteljske obitelji smješteno je 6728 korisnika, više odraslih i starijih osoba 4469, a djece i mladeži 2259. Stanje u RH u udomiteljstvu nije u potpuno zadovoljavajuće jer imamo nedovoljan broj udomiteljskih obitelji, imamo neravnomjernu rasprostranjenost udomiteljskih obitelji na području RH i upravo zbog toga nije moguće intenzivirati proces deinstitucionalizacije djece iz ustanova socijalne skrbi kao ni proces prevencije institucionalizacije na najadekvatniji način odnosno zadovoljavajući način. Ovim Zakonom želimo postići mogućnost obavljanja udomiteljstva kao zanimanja nezaposlenim udomiteljima, osigurati i specijalizirano udomiteljstvo kao zanimanje, a u svrhu zbrinjavanja djece sa najtežim teškoćama i potrebama za najvećim stupnjem podrške i korisnika ove usluge uz odgovarajuću naknadu za rad udomitelja. Zakonom bi i dalje bilo omogućeno obavljanje tradicionalnog i srodničkog udomiteljstva. Dakle, postojeće ne bi gasili, ali bi dodali dodanu vrijednost, a povećala bi se i naknada za rad i uložen trud o skrbi korisnicima svim udomiteljima. Učinci ovog Zakona su osiguravanje prevencije institucionalizacije djece i odraslih, intenziviranje procesa deinstitucionalizacije djece i odraslih koji su na smještaju u ustanovama socijalne skrbi. Poboljšanje kvalitete usluga u udomiteljskim obiteljima neovisno o skupini korisnika, povećanja broja udomiteljskih obitelji, regionalnu, ravnomjernu pristupačnost udomiteljstva, uspostavljanje udomiteljstva kao zanimanja za nezaposlene udomitelje kao jedna mjera samozapošljavanja, jačanje kapaciteta i osiguravanje boljih uvjeta za obavljanje specijaliziranog udomiteljstva za djecu i povećanje naknade za rad udomitelja i plaćanje obaveznog osiguranja po posebnom propisu. S time bi se poboljšali uvjeti za udomitelji, omogućili da ovu uslugu pružaju i mlađe nezaposlene osobe od onih koji to udomiteljstvo rade i sada jer je više od polovice evidentiranih udomitelja starijih od 55 godina. Obavljanje udomiteljstva kao zanimanja podrazumijevalo bi i osiguravanje fiksne naknade za rad udomitelja, za udomljenih najmanje troje ili četvero odraslih, troje djece ili četvero odraslih osoba, kao i plaćanje doprinosa po principu sadašnjeg statusa roditelja-njegovatelja odnosno statusa njegovatelja. Plus opskrbninu za svakog korisnika koja je u svrhu zadovoljavanja njegovih životnih potreba. Za djecu s najtežim teškoćama u odrastanju uslugu udomiteljstva pružali bi udomitelji koji bi specijalizirano udomiteljstvo obavljali kao zanimanje, a koji bi također imali fiksnu naknadu za rad i plaćene doprinose, te opskrbninu za dijete. Dodatni oblik motivacije za udomitelje bila bi i veća naknada za rad pojedinog korisnika i kod onih udomitelja koji udomiteljstvo obavljaju kao i do sada odnosno obavljaju tradicionalno udomiteljstvo što podrazumijeva osiguranu naknadu za rad ovisno o stupnju potrebe skrbi o korisniku i broju udomljenih korisnika plus opskrbninu za korisnika sukladno osnovnim potrebama korisnika. Kako bi se osigurala regionalna ravnomjernost, pružanje ove usluge sukladno mreži pružatelja socijalnih usluga usklađeno je s potrebama korisnika, veća transparentnost pri odabiru, ali i mogućnost izbora udomitelja koji će ovu uslugu pružati s većim stupnjem kvalitete, ministarstvo svake godine će određivati potreban broj udomitelja za obavljanje udomiteljstva kao zanimanja u slijedećoj kalendarskoj godini i o tome obavještavati centre za socijalnu skrb. U svrhu izbora udomitelja koji će udomiteljstvo obavljati kao zanimanje, za svaku pojedinu jedinicu područne i regionalne samouprave odnosno grada Zagreba ministar osniva povjerenstvo za izbor udomitelja, za obavljanje udomiteljstva kao zanimanja. Povjerenstvo za izbor udomitelja odabire između svih zaprimljenih zahtjeva za područje jedinica područne samouprave odnosno grada Zagreba udomitelje koji ispunjavaju uvjete za obavljanje udomiteljstva i odgovaraju potrebama sukladno mreži. Za provedbu ovog Zakona u državnom proračunu osigurana su uvećana financijska sredstva, u odnosu na prethodne razdoblje i to, za naknadu za smještaj udomiteljskoj obitelji su osigurana sredstva u iznosu od 183 milijuna kn za 2019. g. i za 2020. g. isti iznos od 183 milijuna kn, na za povećanje od 2 milijuna kuna, ono što sam već rekla, želimo povećati i naknadu tradicionalnim udomiteljima. Za osobnu naknadu, za udomitelje, bila bi osigurana sredstva, za 2019. i 2020. g. od 45 milijuna 550 kn odnosno tisuća kuna, odnosno, što ukazuje na povećanje od 13 milijuna 478 tisuća 526 kuna. Naknada za rad udomitelja, koji obavljaju udomiteljstvo kao zanimanje, utvrđuje se u jedinstvenom iznosu od 5 osnovica, odnosno, 2500 kn, dakle, sukladno iznosu naknade koju dobivaju korisnici statusa roditelja njegovatelja, odnosno, njegovatelja, a specijalizirano udomiteljstvo kao zanimanje obavlja udomitelj sa završenim preddiplomskim sveučilišnim studijem ili stručnim studijem i ta naknada se utvrđuje u iznosu od 10 osnovica 5 tisuća kuna. Za udomitelje koji obavljaju specijalizirano udomiteljstvo kao zanimanje a imaju završeni preddiplomski i diplomski sveučilišni studij ili integrirani preddiplomski i diplomski sveučilišni studij, utvrđuje se naknada u iznosu od 13 osnovica, odnosno, 6500 kn, neto i tu planiramo da bi imali oko 20-30 udomitelja, koji bi obavljali specijalizirano udomiteljstvo. Ministarstvo putem centra udomitelja obračunava i isplaćuje naknadu, isplaćuje sve doprinose za obavezna osiguranja. Naknadu za rad udomitelja, koji obavlja udomiteljstvo kao zanimanje i naknadu za rad udomitelja koji obavlja specijalizirano udomiteljstvo kao zanimanje, ne smatra se plaćom, niti drugim prihodom, koji podliježe plaćanju porezna. Mjesečna osnovica za obračun i uplatu doprinosa, za obvezno osiguranja za udomitelja koji obavljaju udomiteljstvo kao zanimanje, je najniža mjesečna osnovica propisana zakonom kojim su uređeni doprinosi za obavezna osiguranja. Mjesečna osnovica za obračun ili uplatu doprinosa za obvezno osiguranja za udomitelja koji specijalizirano udomiteljstvo obavlja kao zanimanje je prosječni iznos mjesečne plaće isplaćene po jednom zaposlenom kod pravnih osoba u RH, u razdoblju siječanj - kolovoz prethodne godine koju objavljuje državni zavod za statistiku. Kako bi se postigao veći stupanj kvalitete ove usluge planirano je u udomitelje, obavezati na veći stupanj edukacije. Udomiteljima će se također osigurati veći stupanj podrške, u koji će biti uključeni centri za socijalnu skrb, domovi socijalne skrbi, centri za pružanje usluga u zajednici, udruge, vjerske zajednice, druge pravne i fiz8čke osobe, koje pružaju usluge stručne pomoći u obiteljima, rane intervencije, savjetovanja i pomaganje u obitelji i druge usluge u obitelji i lokalne zajednici sukladno posebnim propisima. U svrhu kvalitetnije provedbe zakona, u suradnji sa UNICEF-om provoditi će se kampanja, ali i osnaživanje udomiteljskih obitelji i potrebne edukacije za sve dionike ovog procesa. Značajna dobit ovog zakona posebice za djecu je osiguravanje djetetu adekvatnog oblika skrbi, odnosno, povratak u obiteljsko okruženje koje pozitivno utječe na njegov psihofizički razvoj i individualni pristup što je svakom od ove djece nepotrebnije a što u institucija nije moguće osigurati već se negativni oblici ponašanja životom u institucija akumuliraju i postoji sindrom koji se u kasnijoj dobi jako teško ispravlja. Ovo je ponavljam naš prijedlog, zahvaljujem na pozornosti i otvorena sam za raspravu.
Hvala gospođo ministrice. Imate nekoliko replika. Prvu repliku imate od gospođe Strenje Linić.
Zahvaljujem predsjedavajući. Pozdravljam ministricu, drago mi je da je ovaj zakon napokon danas na klupama. Ono što mene zanima, trenutno je u domovima socijalne skrbi u Hrvatskoj 1419 djece. To je puno i previše, to je na 31.12.2017. podatak iz samog ministarstva. Dakle, u fokusu svega ovoga i ovog danas, trebaju biti djeca i prvenstveno djeca. Ali nisam osigurana da smo dovoljno brzi u oduzimanju roditeljske skrbi kako bi što prije djecu trajno zbrinuli. Znači udomljavanje je samo jedan prijelazni i mora biti ipak kratkotrajni period za svako dijete, dijete mora imati trajnu skrb. Apsolutno sam za zadržavanje djeteta u biološkoj obitelji, dokle god je to dobro za dijete. Apsolutno sam protiv toga da se djeca izdvajaju zbog siromaštva, jer ćemo mi za svako dijete u domovima socijalne skrbi, potrošiti i 6 puta više od onoga što bi se moglo dati kao naknada obitelji, ali mislim da moramo ubrzati postupke. Hvala.
Hvala, hvala lijepo. Na kraju, vi odlučite. Možete i na kraju, možete i sada, kako hoćete. Može sada, dobro izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana zastupnice, da slažemo se da je još uvijek previše djece u institucijama, i ovo donošenje zakona, kao što smo u uvodu rekli, ima za jedan od osnovnih cilja sprječavanja odlaska djece u instituciju kao i deinstitucionalizacija, odnosno, njihov povratak iz instituciju u obitelj to bi bilo ono krajnje, ali u svakom slučaju, ovdje se radi o udomiteljstvu, pa je to jedna zamjenska obitelj. I tendencija je ipak pada broja djece u ustanovama, dakle, mjera izdvajanja djeteta iz obitelji je jedna od mjera, kojoj prethodi, na neki način oduzimanje roditeljske skrbi svakako da se s time predugo čeka, međutim to je jedna izuzetno osjetljiva mjera i ovo udomljavanje je jedan od, na neki način prag prije toga. Hvala vam.
Hvala i vama. Gospodin Bulj, izvolite.
... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Poštovana ministrice, skrbničkim udomiteljima ukinuta je osobna naknada, a novim Zakonom je ne spominjete povratak iste. Smatram da bi ona trebala biti pa makar minimalna jer srodnički udomitelji ipak te ljude treba isto nekako financirati i pomoći u tom nekakvom udomiteljstvu u ovome trenutku kad je situacija ovakva kakva je, poglavito po pitanju djece. To je u slučaju da se sestra udomi svoga brata ili nešto slično u nekakvim okolnostima. Ovaj Zakon je ne prepoznaje, a ukinuta je u ovom, ovaj ne prepoznaje, a u sadašnjem je nema. Evo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem na ovoj opasci. U svakom slučaju opskrbnina za korisnika i srodnika je ostala i ona je povećana. Međutim, ovo je primjedba na mjestu, ja mislim da se to može razmotriti.
Hvala lijepa. Gospodin Ćelić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, ono što upada u oči u Prijedlogu Zakona o udomiteljstvu u ovom uvodnom dijelu je vezano za naknadu za smještaj HIV pozitivnog djeteta koja je značajno veća u odnosu na djecu predškolskog i školskog uzrasta, prije više od 15 godina to je jedna mrlja u hrvatskoj povijesti vezano za dvije HIV pozitivne djevojčice. Dakle, HIV pozitivna djeca koja su na terapiji su sigurnija od djece koja nisu HIV pozitivna po pitanju zaraze i mislim da ovo jedan od ostataka i apsolutno nema potrebe, bilo bi dobro da su naknade za djecu što veće, ali mislim da ovakav nesrazmjer financijski je nepotreban. To je bilo možda prije 15 godina potrebno, ali u ovome trenutku HIV pozitivna djeca trebaju imati sva ista prava kao i druga djeca i mislim da to treba razmotriti da ne bude ovoliko velika razlika jer to ide u prilog stigmatizacije HIV pozitivne djece koje hvala bogu u RH nema puno.
Hvala lijepa. Odgovor.
Zahvaljujem i potpuno…
Gospođo ministrice, moram vam dati riječ. Izvolite.
A, pardon. Evo, ispričavam se na užurbanosti mojoj. Slažem se sa vašim argumentima i razmišljanjem da nema potreba nikoga stigmatizirati. Međutim, vi morate znati da udomitelje je danas, nama je bilo teško zaista naći i tada, ali još uvijek želimo stimulirati udomitelje. Ovo smo stavili kao jedan od, jedna od ajmo reći dijagnoza je sigurno specijalizirano udomiteljstvo je usmjereno i na druga teško bolesnu djecu ili djecu kojima su potrebni zaista specijalizirani oblici potpore i potrebe, ali ono što ću sigurno u ovoj raspravi naglasiti, uvijek se gleda zdravstveno stanje djeteta, njegove potrebe kao i sposobnost i mogućnost udomitelja.
Hvala lijepa gospođo ministrice. Gospođa Petrijevčanin Vuksanović.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicom. Svakako treba pohvaliti ovaj Zakon jer zaista ovo pitanje i smisao udomiteljstva do sad nije dobilo onaj pravi zamah koji bi trebalo dati, koji bi trebalo dobiti u RH zato što nije uvijek i jedino smisao udomljavanja nažalost bila humana i empatična želja da e pomogne djeci. Ovaj Prijedlog Zakona je to prepoznao i jako mi je drago i ovo je jedna delikatna, jedan delikatan posao koji ne može svatko obavljati, za njega su potrebne određene vještine, znanja i osobine ljudi i to je ovaj Zakon prepoznao i to mi je jako drago, a kao što kažem, Zakon je pozitivan. Međutim i vi ste to u raspravi na odboru istaknuli, treba pojačati inspekcijske nadzore i nadzor nad udomiteljima da se ne bi dogodile zlouporabe koje su se događale nažalost prethodnih godina i da ne bi ovaj pozitivan Zakon imao neke negativne konotacije. Zato apeliram na ovo, ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Hvala lijepo. Izvolite odgovor.
Evo, drago mi je da ste prepoznali da je Zakon ide u pozitivnom smjeru i ono što je sigurno bilo na tragu ovoga što ste vi rekli, kada smo pisali Zakon, kada smo ga donosili, razmišljali smo o tome koliko smo mi u Ministarstvu i u inspekcijskim službama, ali i u ovim tijelima, odjelima za drugostupanjske žalbe u stvari jako s kadrovima deficitarni. Mi smo u ovom Prijedlogu svu obavezu kao i onda na neki način i kontrolu, pa i odgovornost prepustili centrima za socijalnu skrb s ciljem da ih kadrovski ojačamo, premda iz ove rasprave ćemo vidjeti, a možda do drugog čitanja taj jači inspekcijski nadzor koji je neophodan ne samo zbog ovog Zakona, nego i inače kod pružanja usluga na terenu, da zaista spriječimo i zloupotrebe, ali da i dobijemo na kvaliteti provođenje Zakona još i drugačije reguliramo.
Hvala vam lijepa. Gospođa Josić.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovana ministrice sa suradnicom. Ja osobno pozdravljam Zakon o udomiteljstvu jer ste ovim Zakonom napravili značajan iskorak i omogućili ste samim udomiteljima da na neki način uđu na tržište rada, a samim tim vjerujem i puno bolju skrb za same korisnike koji su do tada bili smješteni u institucijama. Kako ste ovim Zakonom omogućili jedan novi vid udomiteljstva, specijaliziranog udomiteljstva, zanima me raspolažete li brojem djece koja su trenutna u takvim udomiteljstvima ili sličnima i koliki bi broj takve djece trebao biti udomljen odnosno što se tiče specijaliziranih udomitelja, na koji način će se provoditi njihova edukacija, osposobljavanje i sam odabir specijaliziranih udomitelja. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospođo ministrice.
Zahvaljujem. Mi smo jasno u projekciji imali na 30 djece, samim time onda i udomitelja koji bi imali potrebu pružanje takvog specijaliziranog udomiteljstva. I kao i stanje na terenu i potrebe, a i svaki zakon i sredstva u proračuna će se potrebama i modificirati. Stavili smo kod specijaliziranog udomitelja uvjete, spremne, a dodatnu edukaciju, će provoditi timovi. Onu jednu opću, rekli smo da ćemo raditi sa svim dionicima preko UNICEF-a, a onu edukaciju, pojedinačno sa specijaliziranim udomiteljima, biti će u skladu sa potrebama djeteta, koje je kod njega smješteno i tu ćemo jasno raditi na tome, da dobije potrebna znanja, bilo zdravstvenih ili drugih stručnjaka.
Hvala vam lijepa. Gospođa Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažena ministrice. Kako ste predstavljali zakon i u komentarima ovog zakona se vrlo jasno da iščitati, da ste predvidjeli da ste osigurali kvalitetu i provođenje ovog zakona predvidjeli zapošljavanje novih stručnih radnika u centrima za socijalnu skrb. Budući da je stanje na terenu takvo, da nedostaje stručnih radnika, ja vas molim brojkom, da nam kažete ovdje svima nama, koliko je stručnih radnika, sada, nedostaje u centrima za socijalnu skrb. Kako mislite, jer i sada ne uspijevaju sve svoje obaveze izvršiti, što je vidljivo, vidljivo je i prema tome, što ne uspijevaju čak ni, još nisu uspjeli donijeti sva rješenja, za osobne invalidnine. Dakle, kako riješiti taj problem, nadopuniti do sada potreban broj i kako ćete onda zaposliti i nove.
Odgovor gospođo ministrice.
Poštovana zastupnice i poštovana kolegice. Ako pratite stanje o socijalnoj skrbi, onda možete vidjeti, da smo samo u roku od 2 g. od kada je ova Vlada preuzeli, a i mi ministarstvo smo 95 socijalnih radnika, zaposlili, to su kao dva velika centra, baš upravo u centrima za socijalnu skrb. A isto tako, da smo ozbiljno proradili, sa mijenjanjem uredbe i sa jednim dobro ugovorenim kolektivnim ugovorom, na poboljšanju materijalnog stanja, naši zaposlenih u sustavu socijalne skrbi, a posebno, to ste sigurno pratili, socijalnih radnika u centru za socijalnu skrb i isto tako u planu zapošljavanja predviđamo i daljnje zapošljavanje. Za potrebe ovog zakona, procjena je da li u centrima ili ćemo u cilju nekih inspekcijskih službi, zaposliti najmanje 20 stručnih radnika.
Hvala. I na kraju gospođa Glavak, ispričavam se. Preskočio sam vas, moje isprike, izvolite.
Hvala lijepo, oprošteno. Uvaženo gospođo ministrice sa suradnicom, ja kada sam iščitala zakon, i kada gledam sa odmakom o zadnjih izmjena i dopuna Zakona o udomiteljstvu i uz 2011. a kasnije onda iz 2012. g. prepoznaje fleksibilnost ovog zakona i rekla bi prilagodbu vremena u kojem živimo, a osobito s toga, što je naglasak zakona između ostaloga i na deinstitucionalizacija djece i odraslih koji su smješteni u ustanovama. Naročito kada govorimo o djeci, jasno nam je i znademo svi da je smještanje ili bi barem trebalo biti jasno, da je smještanje djeteta u ustanovu zadnja moguća opcija i u tom smislu smatram da će ovaj zakon omogućiti i motivirati povećanje broja udomiteljskih obitelji, tim više uvođenjem kategorija udomiteljstva kao zanimanja, dakle, kao profesija, ali jednako tako, ono što smatram izuzetno bitnim regionalna rasprostranjenost, pristupačnost udomiteljstva, dakle, širenje mreže na cijelu Hrvatsku. Jer znademo prema statistikama, da najviše udomiteljskih obitelji imamo u kontinentalnom dijelu Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Izvolite gospođo ministrice.
Zahvaljujem. Ovaj zakon je ustvari zakon iz nacionalnog programa reformi i puno ovoga što ste i vi iz svoje replike dali do znanja, a to je da imamo obavezu regionalnu, ravnomjernu, dostupnost i socijalnih usluga, ali i socijalnih naknada, koje nam je zaista nije takva, radi upravo demografske slike RH. To je jedno, drugo, isto tako, ako kažemo da ćemo ipak udomiteljstvu dati naknade da to može biti zanimanje, onda je to isto oblik samozapošljavanja, pogotovo u onim dijelovima, u kojima je oskudna mogućnost traženja nekih novih ili kvalitetnijih oblika rada, kojima bi se naši građani mogli i htjeli baviti. I svakako deinstitucionalizacija, sprječavanje smještaja u ustanovu, kada ne možemo u stambene zajednice, onda udomiteljstvo itekako znači.
Hvala lijepo gospođa ministrice. I sada stvarno gospođa Glavak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, poznate su komparativne prednosti u odnosu smještaja u domove ili kod udomitelja. Međutim, ono što mene zanima, hoće li ovo biti dovoljno i možemo li još razmišljati o nekom unaprijeđenu, da bismo došli do tzv. socijalnog poduzetništva, koje primjerice u nekim Skandinavskim zemljama puno bolje razvijeno. Kao ilustraciju navesti ću primjerice, neku bolju, tradiciju, udomiteljskih obitelji, primjerice, kod mene u Međimurju ili vrlo lošu, kao što kaže eto kolega Babić kod njega. Zašto su i na taj način takve razlike i zašto ljudi ne prepoznaju mogućnost koja im se pruža i hoće li osim UNICEF-ove kampanje možda se razmisliti i na razini vlade ili ministarstva ili svi mi zajedno može i Sabor pomoći i zastupnici, da ljudima približimo ovaj vid i zapošljavanja, a naravno u krajnjem cilju, korisnika ovih usluga, da njima bude što lakše i što ugodnije. Hvala.
Hvala i vama, odgovor, gospođo ministrice.
Hvala. Da imamo ono što smo stalno isticali tradiciju, da nam je jednostavno udomiteljstvo, jako zastupljeno, da imamo puno udomitelja i jasno, do sada su jedini mogući bili tradicionalni ili srodnički. Najviše recimo u Zagrebačkoj županiji i u okolici Zagreba, vidim i u Međimurju, očito je to ostalo do one tradicije iz 1900 g. kada se krenulo, gdje su ljudi imali ipak, zbog polja, zbog poljoprivrede, mogućnost za prehranjivanje i sebe, a i samih udomitelja. Jer nisu naknade uvijek bile tako izdašne, nisu ni sada, ali nije bilo možda niti u ovolikom iznosu koliko je i sada i s time se pretpostavljamo stvorila ta jedna tradicija. Ovaj zakon ima zadatak, da mobiliziramo i zainteresiramo i u drugim sredinama, s jedne strane i s druge strane da zaista omogućimo djeci, obiteljski život, što manje institucije.
Hvala lijepo. Sada jedna obavijest zastupnicama i zastupnicima. Sutra u četvrtak 5. srpnja, nakon što raspravimo točke predviđene za raspravu, zbog velikog broja amandmana, pristupiti će se izjašnjavanju o amandmanima na konačni prijedlog zakona, o izmjenama i dopuni Zakona o najmu stanova. Sada idemo najprije pitati da li, hoćete da pročitam ponovno? Poštovane zastupnici i zastupnice, jedna obavijest, sutra u četvrtak 5. srpnja, nakon što raspravimo točke predviđene za raspravu, zbog velikog broja amandmana pristupiti će se izjašnjavanju amandmanima, o konačnom prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o najmu stanova. Idemo sada na odbore. Želi li netko od izvjestitelja odbora uzeti riječ? Ne. Dobro. Otvaram raspravu, prva se javila gospođa Ines Strenja Linić, ispred Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite gospođa … [[Govornik se ne razumije.]] Strenja Linić, pardon, skratio sam.
… [[Govornik naknadno uključen.]] još jednom predstavnicu, ministricu sa svojom savjetnicom i zastupnike. Danas je pred nama Zakon o udomiteljstvu i mislim zbog svog dugogodišnjeg iskustva kao udomitelj, kao urbani udomitelj, jer sam djevojčicu uzela kada je imala 5 g. danas je to djevojka koja kreće u 8 razred. Mislim da dobro poznajem ovo područje i htjela bi vam reći, par stvari za koje mislim da trebaju biti svakako u zakonu biti obuhvaćene. Dakle, udomiteljstvo djece je najprimjereniji alternativni oblik obiteljske skrbi za djecu, koja ne mogu živjeti u vlastitim obiteljima. Dakle pozdravljam pristupanje izradi ovog novog zakona i nastojanjima ministarstva da prijeko potrebnu unapređenje sustava skrbi o djeci na ovaj način uredi. Međutim, ukupno gledajući ovaj nacrt, mislim da treba ipak određene dorade i korekcije. Za početak smatram da je zakon trebalo podijeliti u 2 dijela. Ako se nismo odlučili za dva zakona, a to je potpuno odjeljenje stvari su udomiteljstvo djece i udomiteljstvo odraslih osoba. I to zbog toga jer su te usluge toliko različite u pogledu samog trajanja smještaja, jer su kod starijih osoba u pravilu to dugotrajni smještaj, praktički do smrti te osobe, za razliku od djece, a i kompetencije i posebne uvjeti kod udomitelja su različiti, ovisno o korisničkim skupinama, posebno kod specijaliziranih udomitelja. Isto tako smatramo da je trebalo prvo donijeti novi Zakon o socijalnoj skrbi, redefinirati, osuvremeniti socijalne usluge, rasteretiti centra za socijalnu skrb od upravih postupaka, trenutno znači 150 različitih postupaka se vodi u svakom centru, mogućih usluga koji zapravo oni obavljaju i omogućiti im da se bave stručnih poslova i vođenje slučaja, te potaknuti transformaciju ustanova u centre za pružanje socijalnih usluga u zajednici. Na taj način bi se stvorili sustavni preduvjeti, i za stručnu podršku u udomiteljstvu, nedostatak koji je prema našem iskustvu glavna prepreka širenje udomiteljstva, padu broja udomitelja i poboljšanju kvalitete skrbi za korisnike. Dakle i danas smo čuli i od zastupnice Glavak treba promocija. Ali, promociju ne mogu raditi udruge. Znači imamo forum za udomiteljstvo, imamo različite udruge, po cijeloj Hrvatskoj, same koje se na neki način snalaze i vrše edukaciju unutar svoje zajednice, to nije dovoljno. To mora biti sustavno i organizirano. Ne može se desiti da moja udruga, kojoj ja pripadam, Dam dom, iz Primorsko goranske županije, u kojoj je 36 udomitelja, većinom nas su na neki način urbani udomitelji, imaju i svoju vlasatu djecu dođimo na Krk s kojega ni jedno dijete nije udomljeno u nekoj obitelji u Krku i da prvi put dođe, netko iz centra za socijalnu skrb i sluša o udomiteljstvu što mi kao laici, pričamo na koji način treba udomljavati i koji je postupak. Netko tko dolazi iz centra, znači oni su ti koji trebaju biti zaduženi za edukacije ili netko kome će oni tu ovlast prenijeti, a to su agencije. Dakle, nadalje, ovim nacrtom se daju još jače ovlasti centrima za socijalnu skrb, koji su ionako preopterećeni i nemaju dovoljno kapaciteta da kvalitetno i pravodobno obavljaju sve javne ovlasti i druge stručne poslove, što je ujedno suprotno višekratnim najavama njihovim rasterećenja. Stoga bi trebalo razmotriti uvođenje specijaliziranih institucija za udomiteljstvo, barem na regionalnoj razini, koje bi obavljale kontinuiranu stručnu podršku udomiteljima i preuzeli određene ovlasti centara za socijalnu skrb koji izdaje dozvole za obavljanje udomiteljstva, njihovo obnavljanje, vode evidencije, registre, provode nadzor nad udomiteljskim obiteljima. I ne može se desiti da ja kao udomitelju, prvom tjednu što sam uzela djevojčicu od 5 godina ona uzme bicikl i slomi ruku i da ja tjedan dana pokušavam stupiti sa socijalnim radnikom koji je za mene zadužen, da kažem da je ona slomila ruku, da me oni pitaju šta ih o tome obavještavam. Znači moglo se desiti da je neko dijete i zlostavljano pa je slomilo ruku, ja sam smatrala da je moja dužnost da ih obavijestim jer ja nisam ni skrbnik tom djetetu, to je isto što treba promijeniti u novom zakonu, znači udomitelj nije skrbnik djetetu i to je nešto što zapravo mi vidimo da uopće udomiteljske obitelji nisu pod onakvim nadzorom pod kojim bi trebale biti. Dakle ne može se desiti da udomiteljsku obitelj jedanput godišnje posjeti socijalni radnik i psiholog uz prethodnu najavu, ne bi se smio najaviti bez da su bili u školi, u vrtiću da pitaju što je s tim djetetom, to bi bila njihova obaveza, dođu, obave, naprave zapisnik, to ide na sud i godinu dana se produžava to udomiteljstvo. Tu su najveći problemi oni koji zapravo ostaju skriveni. Naglasak bi trebao biti na stručnom nadzoru koji bi prevenirao kršenje i ugrozu prava smještenih korisnika i oprostite, ja prvenstveno govorim o djeci. Posebna priča su udomljavanje starijih osoba. Ja sam se bazirala, moje je izlaganje je na djeci. A i starije osobe i na osnovu izvješća pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom, vidjet ćete, čak se smatra da to udomljavanje isto tako nije uopće dobar način zbrinjavanja jer te osobe budu udomljene, to zapravo postaju praktički obiteljski domovi u kojima te osobe ne mogu na neki način zadovoljiti sve ono što je potrebno niti imaju pravi kontakt sa okolinom niti im je omogućeno da na neki način budu i učestvuju u tom nekakvom životu u svojoj zajednici, oduzimaju im se mobiteli, ne mogu otići uvijek kad treba do liječnika itd., znači oni su jednostavno stavljeni u neku udomiteljsku obitelj bez ikakvog nadzora. Naravno, ja sam i na odboru propitivala da li je moguće da će se na neki način to promijeniti, jedino rješenje da se to promjeni, da se ta ovlast stručnog nadzora nad tim obiteljima spusti sa strane ministarstva na razinu županija. Tu govorim prvenstvo o obiteljskim centrima, udomiteljske obitelji, nisam sigurna isto tako da se da se posjete više odjedanput godišnje što je apsolutno premalo. Dobro, zakon je pred nama i možemo samo reći da je njegova intencija da se proširi krug udomitelja, dobra. I to kao što vidimo ipak će se provesti na način da im se osigura bolji pravni status nego što su do sada imali, to pozdravljamo, čime bi se uz tradicionalno udomiteljstvo uvođenjem udomiteljstva kao zanimanja, trebalo motivirati novih, mlađih i obrazovanijih udomitelja. Pri tome treba voditi računa da ovaj oblik udomiteljstva ne postane prepoznatljiv prvenstveno zbog ostvarivanja naknade za rad i prijave na obvezna osiguranja nego da to ujedno budu osobe koje imaju potrebna znanja, vještine i kompetencije. Dakle, mi znamo da je ipak malo manje udomitelja sa visokim obrazovanjem u odnosu na one sa srednjoškolskim obrazovanjem i mislim da tu ne bismo trebali gledati, ja ću to poslije reći u kom članku mislim da to treba izmijeniti, na obrazovanje nego na kompetencije te osobe jer mi ne možemo reći da jedna medicinska sestra ili jedan fizioterapeut ili netko tko je inače imao nekakve edukacije u tom jednom zdravstvenom smislu, imao nekakvu i psihološku pripremu i radio je za takvim osobama u svojoj okolini i da nije u stanju brinuti i profesionalizirat svoje udomiteljstvo ili brinut se kao specijalizirani udomitelj. Dakle, u okviru ocjene stanja smatram da je važno istaknuti slijedeće. Dakle, udomiteljstvo kao dugotrajni smještaj nije u skladu s dobrobiti i interesima djeteta naročito ako je o djetetu riječ, o djetetu mlađem od 7 g. Zašto? Zato što je nužno usporedno razvijanje i uvjeta ali i što brži povratak djeteta u biološku obitelj ili u posvojenje. Još jednom želim naglasiti apsolutno neprihvatljivu mogućnost da se djeca izdvajaju iz biološke obitelji zbog siromaštva ali isto tako i predugo trajanje postupaka izdvajanja i oduzimanja roditeljske skrbi. Ne može se desiti da 10 g. se ne oduzme roditeljska skrb roditeljima koji su samo sporadično telefonom nazivali ili možda ne znam na koji način vidjeli to dijete vrlo, vrlo rijetko. Mi imamo u zakonu da to treba biti 3 mjeseca. Na mojoj tematskoj sjednici kad smo govorili o usvajanju djece, vrlo kvalitetna jedna tematska sjednica gdje je bilo ljudi koji svakodnevno s tim rade, jedna sutkinja je rekla da njoj telefonski poziv domu i interes za svoje dijete, nije dovoljan pokazatelj da ona brine o tom djetetu i da će ona bez problema tu donijeti odluku o oduzimanju roditeljske skrbi ali sudska praksa nije ujednačena. I onda imate iz godine u godinu ponavljanje situacije da dijete ostaje u domu, da dijete ne ide ni u udomiteljsku obitelj niti na usvajanje, godine prolaze, dijete stari, što ima više godina, teže će biti usvojivo, a zapravo taj roditelj nikad nije ni pomislio da ga ponovno uzme i integrira i stvori jednu klasičnu obitelj. Dakle, mislim da je neophodno ponovno istaknuti dugotrajnost sudskih postupaka odgađajući i permisivan pristup prema biološkim roditeljima koji dugotrajno i grubo zanemaruju ili zlostavljaju dijete a dijete ostaje blokirani u sustavu te je godinama smješteno u udomiteljstvu ili domu. Tako se propuste prilike za trajno osiguravanje prava djeteta na život u obitelji odnosno posvojenje. Dodatno, opće je poznato kako dijete koje dočeka punoljetnost u udomiteljskoj obitelji, u prevelikom broju slučajeva, nema osiguranu nikakvu perspektivu i životne uvjete za samostalan život nakon izlaska iz skrbi. Istovremeno prema biološkim roditeljima nisu pravodobno poduzete odgovarajuće mjere dakle lišavanja roditeljske skrbi pa dijete ne samo da se ne može vratiti u svoju biološku obitelj, već se može nastaviti zloupotrebljavanje djeteta u njegovoj odrasloj dobi od strane bioloških roditelja. Dakle imali smo slučajeva da nije oduzeta roditeljska skrb, dijete je bilo u udomiteljskoj obitelji i da onda to dijete sa svojom punoljetnošću dolazi u situaciju da je dužan za novac koji ga je njegov roditelj zadužio. Ja sam osobno imala takav primjer kolegica, koja je bila neko vrijeme čak i predsjednica udruga, koja je teško mukom uspjela dokazati da zapravo taj dečko koji sada ima 19 godina nije dužan nekih što ja znam 20, 30 tisuća eura u startu svog života kada je završio srednju školu. Jesu njegovi roditelji odnosno njegov otac napravio taj ogroman dug. Dakle, stoga predlažemo da se udomiteljstvo za djecu također definira kao privremeni smještaj čime će se pridonijeti dinamiziranju sustava i mjera za zaštitu prava i dobrobiti djece. Navedeno naravno zahtjeva harmoniziranje normativnog okvira vezanog uz alternativnu skrb za djecu. Dakle, koliko je djece smješteno u domove za odgoj djece i mladeži s problemima u ponašanju i koliko u ustanovama za djecu s teškoćama u razvoju, to danas nismo čuli i to su djeca koja mogu ići u udomiteljske obitelji. Koliko je djece od 0 do 7 godina smješteno u domovima za djecu bez odgovarajuće roditeljske srbi, a koliko u domovima za djecu s teškoćama u razvoju, mene zanimaju ti podaci. Ja imam svoje podatke. U smislu međuresorne suradnje, značajno bi bilo uključiti i podatke o broju djece u pojedinim zdravstvenim ustanovama npr. Bolnica Gornja Bistra te bi se za pojedinu djecu prema procjeni potreba i teškoća također mogla osigurati skrb u udomiteljskoj obitelji umjesto trajne hospitalizacije odnosno institucionalizacije. Također iz prikaza podataka što smo zapravo vidjeli u preambuli ovoga zakona nije razvidno je li provedena analiza ukupnih potreba za uslugom udomiteljstva u pojedinim područjima županijama što bi također osiguralo osnovu za planiranje razvoja pojedine vrste udomiteljstva i projekcije potrebnih financijskih sredstava. Dakle, isto tako smatram da bi u zasebnom poglavlju trebalo detaljnije definirati postupke procjene selekcije i licenciranja udomitelja te praćenja kvalitete skrbi u udomiteljskim obiteljima kao i mehanizme inicijalne i kontinuirane edukacije i podrške udomiteljskim obiteljima. Osvrnut ću se samo na par članaka sada u ovom trenutku, pa ću poslije nastaviti u svojoj raspravi. Ali evo, što se tiče članka 3. dakle, kaže se da kao korisnika udomiteljstva smatram da treba dodati: „i mlađu osobu koja je bila na smještaju u domu za djecu kojoj bi se omogućio smještaj do kraja redovnog školovanja, a najduže do 26 godina kao što je na sličan način uređeno i člankom 24. stavkom 2. Zakona o socijalnoj skrbi.“ Dakle, ovakva odredba bi u cilju prevencije beskućništva mladih osoba o kojima je veći dio života skrbila država odnosno državne institucije spriječili to beskućništvo. Ne mali broj primjera je da u dakle, Ruže svetog Franje u Rijeci primaju samo muške osobe, da tamo završe dečki koji nakon što su izašli iz udomiteljskih obitelji nemaju kamo. Dobri su primjeri, govorim o svom području pa ćete me lakše razumjeti, svi to možete vidjeti u svojim gradovima, u Crikvenici je odlično riješeno. Gradonačelnik je tamo nekoliko stanova osigurao gdje mogu djeca iz Doma Selce koja su prošla kroz taj dom, pa su ostali u kontaktu sa svojim socijalnim radnicima, mogu biti smješteni nakon što budu punoljetni i izađu iz udomiteljskih obitelji. Ali je malo takvih gradova i mislim da to ne smije ovisiti samo o dobroj volji lokalnih čelnika. Dakle, poznato je da korisnicima domova za djecu dakle, sa 20 odnosno nakon navršene 21 godine života prestaje smještaj u domu za djecu ili u stambenoj zajednici i često budu prepušteni sami sebi te završe kao beskućnici. Stoga je i Pučka pravobraniteljica u Godišnjem izvješću Hrvatskom saboru pisala o ovom problemu i dala preporuke da se propiše mogućnost smještaja u organiziranom stanovanju mladima iz alternativne skrbi i nakon 21 godine. Sada imamo najčešće situaciju da direktno iz domova ta djeca odu u te stanove, ali ne i iz udomiteljskih obitelji. Isto tako bi htjela skrenuti pažnju.
Oprostite, prešli smo, debelo smo prešli vrijeme.
Dobro. Hvala lijepa. Ja ću nastaviti u svojoj raspravi. Mislim da o ovome treba popričati. Ima tu dosta aspekata koje treba obraditi.
Ali sada stvarno moram prekinuti [[Upadica Strenja-Linić: Hvala lijepa.]] Ispričavam se drugima koje sam prekinuo. Moja greška. Gospođa Ljubica Maksimčuk ispred Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažena ministrice sa suradnicom, uvažene kolegice i kolege. Ispred nas se nalazi Prijedlog zakona o udomiteljstvu čija je svrha osigurati skrb i potporu korisniku u poticajnoj i pozitivnom okruženju u skladu s njegovim individualnim planom promjene. Iako udomiteljstvo u Republici Hrvatskoj ima dugu tradiciju, još od 1902. godine, do sada nije bio riješen pravni status udomitelja, a domovi za nezbrinutu djecu puni su mališana koji čekaju toplinu obiteljskog doma. I dok se na posvojene čeka godina, broj udomiteljskih obitelji iz godine u godinu sve je manji. Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku sukladno Nacionalnom programu reformi iz 2017. i Nacionalnom programu reformi iz 2018. godine obvezalo se izraditi Nacrt prijedloga zakona o udomiteljstvu. Prvo pitanje koje se postavlja, zašto se pristupilo izradi ovoga zakona? Razlog je taj što i dalje ne postoji dovoljan broj udomiteljskih obitelji i njihova neravnomjerna rasprostranjenost na području Republike Hrvatske. Na nekim područjima udomiteljskih obitelji uopće nema ili je njihov broj zanemariv, dok je s druge strane na nekim područjima kao što su Zagrebačka županija, Varaždinska i Međimurska broj udomiteljskih obitelji bitno je veći od potrebe djece s tog područja zbog čega se tamo smještaju djeca iz drugih krajeva države što dovodi ne samo do teže prilagodbe, nego se otežava i onemogućava održavanje veze s biološkim obiteljima i rođacima jer roditeljima udomljene djece najčešće nije oduzeta roditeljska skrb. Nužno je unaprijediti udomiteljstvo na području cijele države. Također problem je i dobna skupina posvojitelja kao i stupanj obrazovanja. Naime više od pola evidentiranih udomitelja stariji su od 55 godina, a gotovo 30% udomitelja ima završeno osnovnoškolsko obrazovanje ili nema osnovnu školu. Obitelji mlađe životne dobi i višeg stupnja obrazovanja kao potencijalni udomitelji u stalnom su opadanju. A zašto status udomitelja nije privlačan, motivirajući za nove mlađe i obrazovanije udomitelje, razloga je više. Unatoč tome da u svojim domovima skrbe o osobama u potrebi dugi niz godina udomitelji nemaju riješeno mirovinsko i zdravstveno osiguranje. Nemaju pravo za vrijeme nezaposlenosti kao zaposlena osoba prema posebnim propisima. Zatim, nemaju riješeno osiguranje kao drugi pružatelji socijalnih usluga smještaja niti odgovarajuću naknadu za rad. Prema statističkim izvješćima u 2016. godini u udomiteljskim obiteljima za djecu i mladež smješteno je 2.342 korisnika, a u udomiteljskim obiteljima za odrasle i starije osobe smješteno je 4.459 korisnika. Istovremeno u domovima za djecu bez odgovarajuće roditeljske skrbi smješteno je 864 djece. Evidentirano je 3.049 udomiteljskih obitelji za djecu i mladež od kojih 505 udomiteljskih obitelji ima status srodničkih udomitelja i 1.557 udomiteljskih obitelji za odrasle i starije osobe od kojih 220 ima status srodničkog udomitelja. Donošenjem novog zakona o udomiteljstvu osigurat će se deinstitucionalizacija djece i odraslih koji su na smještaju u ustanovama te poboljšanje kvalitete usluge skrbi u udomiteljskim obiteljima neovisno o skupini korisnika. Novim zakonom otvara se nova mogućnost obavljanja udomiteljstva kao zanimanja nezaposlenim udomiteljima te se osigurava specijalizirano udomiteljstvo kao zanimanje u svrhu zbrinjavanja djece s najtežim teškoćama i potrebom za najvećim stupnjem podrške korisnika ove usluge uz odgovarajuću naknadu za rad udomitelja. Obavljanje tradicionalnog i srodničkog udomiteljstva i dalje bi postojalo, a povećale bi se i naknade za rad i uložen trud o skrbi o korisnicima svih udomiteljima, te bi se za one koje udomiteljstvo obavljaju kao zanimanje plaćala naknada i doprinosi obveznog osiguranja. Dakle, donošenjem ovog zakona osigurat će se prevencija institucionalizacije djece i odraslih osoba, zatim, deinstitucionalizacija djece o odraslih koji su smješteni u ustanovama, poboljšanje kvalitete usluge skrbi udomiteljskim obiteljima neovisno o skupini korisnika. Povećat će se broj udomiteljskih obitelji, doći će do regionalne ravnomjernosti po pitanju pristupačnosti udomiteljstva. Udomiteljstvo će se uspostaviti kao zanimanje za nezaposlene udomitelje, doći će do jačanja kapaciteta i osiguranje boljih uvjeta za obavljanje specijaliziranog udomiteljstva za djecu. Povećanje naknade za rad udomitelja i plaćanje obveznog osiguranja udomiteljima koji udomiteljstvo obavljaju kao zanimanje po posebnom propisu. Udomitelj će se obvezati na veći stupanj edukacije, udomiteljima će se pružiti i osigurati veći stupanj podrške u koji će biti uključeni centri za socijalnu skrb, domovi socijalne skrbi, centri za pružanje usluga u zajednici, udruge, vjerske zajednice i druge pravne i fizičke osobe koje pružaju uslugu stručne pomoći obitelji. Kako bi se sve ovo omogućilo i kako bi se ostvarilo udomljavanje većeg broja korisnika u Državnom proračunu Republike Hrvatske osigurana su uvećana financijska sredstva u odnosu na prethodno razdoblje i to za 2 milijuna kuna. Kao naknada za uslugu smještaja udomitelja u 2018. godini osigurana su sredstva u iznosu od 183 milijuna kuna, a isti iznos osiguran je u 2019. i 2020. godini. Provedbom ovog zakona omogućit će se da 300 do 400 nezaposlenih udomitelja koji će udomiteljstvo obavljati kao zanimanje imaju osiguranu, uvećanu naknadu za rad u iznosu od 2.500 kuna i plaćene obvezne doprinose. Isti iznos naknade osigurat će se za tradicionalne udomitelje kada udomljavanju troje djece ili četiri odrasle osobe. Povećanje naknade povećat će se razmjerno broju udomljenih korisnika, a za obavljanje specijaliziranog udomiteljstva kao zanimanje planirano je uključivanje manjeg broja pružatelja usluga za najtežu korisničku skupinu djece kojima će se osigurati uvećana naknada za rad u iznosu od 5 do 6 i pol tisuća kuna. Za naknadu za rad udomitelja u 2018. godinu osigurana su sredstva u Državnom proračunu Republike Hrvatske u iznosu od gotovo 46 milijuna kuna. Isti iznos osiguran je i za 2019. i 2020. godinu što je povećanje za gotovo 13 i pol milijuna kuna u odnosu na prethodno razdoblje. Iako ljubav i briga prema djeci nemaju cijenu, reguliranjem prava udomitelji bi također dobili sigurnost koju zaslužuju. Sadašnje udomiteljstvo u Hrvatskoj tradicionalno, udomitelji primaju naknadu za troškove djece od 1.800 kuna za dijete predškolske dobi, a od 2011. godine i naknadu u iznosu od 400 do 700 kuna za sebe, ali ne primaju plaću niti im se plaćaju doprinosi. Mnogi stoga kad napune 65 godina i prestaju biti udomitelji, nemaju nikakve prihode. Tako npr. imate ženu koja je odgojila 40-tero djece, a na kraju je živjela od socijalne pomoći. Ili imate primjer jedne gospođe udomiteljice koja je petero biološke djece udomila već, i uz petero biološke djece bila je udomiteljica deset godina, trenutno se brine sa suprugom o troje djece i kao nezaposlena osoba ovakva profesionalizacija bi joj puno značila jer bi stekla prava iz radnoga odnosa. Ovakav primjer je samo jedan od brojnih koji je potrebno regulirati. Nije dobro da djeca dugoročno ostaju u domovina jer kvalitetna obiteljska skrb za dječji razvoj je nezamjenjiva. Sigurna sam da ta promjena može povećati interes za obavljanje udomiteljstva i da će se na ovakav način postići niz pozitivnih učinaka koji će se isto tako odraziti na cijelu sliku po pitanju udomiteljstva. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovaj Prijedlog zakona uz nekoliko zapažanja o kojima bi smo trebali razmisliti do drugog čitanja, a radi se o članku 6. stavku 1., znači, da bi se dodatno trebalo razmisliti da dobna granica između udomitelja, udomljenog djeteta bude manja od 18 godina kada su u pitanju srodničke obitelji, odnosno srodnički udomitelji. Jer na ovakav način nikada brat ne bi mogao udomiti sestru ili sestra brata ako je između njih razlika manja od 18 godina. Isto tako u članku 32. stavku 2. prestanak udomiteljstva znači smrću udomitelja nakon, tu bi trebalo biti po sili zakona ako je samo smrću udomitelja rješenje se nema kome dostaviti i u obvezama znači centara članak 37. i 38. kontrola o kojoj su već prethodnici govorili na … radi jedan tim koji se bavi kontrolom tih udomiteljskih obitelji, ali on ne radi samo kontrolu. On u centrima radi i sve druge poslove, pa evo tu je znači i na ministrici, ali i na nama da u proračunu pokušamo osigurati više novaca kako bi se u centrima mogli zaposliti timovi koji bi isključivo radili na kontroli udomiteljskih obitelji. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada je na redu gospođa Dragana Jeckov ispred Kluba zastupnika SDSS-a.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče Sabora. Poštovana gospođo ministrice sa suradnicom, dame i gospodo saborske zastupnice i zastupnici. Dakle, pred nama je Prijedlog zakona o udomiteljstvu za kojeg smatram da je trebao da se nađe prije jedno 10 godina ako ne i više, upravo zbog toga što je udomiteljstvo oblik brige izvan vlastite obitelji kojom se korisniku u ovom slučaju dakle djetetu ili odrasloj osobi osigurava smještaj i skrb u udomiteljskoj obitelji. Udomiteljstvo je prepoznato kao najkvalitetniji oblik skrbi kao prirodni i humaniji u odnosu na smještaj u ustanovu. Udomiteljstvo se temelji na načelima obiteljskog okruženja, održivosti socijalnih veza i uključenosti samog korisnika. Udomiteljska obitelj korisnika prihvaća kao svojeg člana. Korisnik dobiva osjećaj pripadnosti te se stoga u novije vrijeme teži smještanju korisnika upravo u udomiteljske obitelji. Udomiteljstvo je dakle jedna plemenita odluka i to treba jasno istaći, ali i iznimno odgovorna koja mijenja i dotiče mnoge živote. Zato je jako važno takvu odluku donijeti vrlo promišljeno imajući na umu sve ono što udomiteljstvo zapravo donosi. Prilika je osvrnuti se na Izvještaj Pravobraniteljice za djecu koja također kontinuirano ukazuje na iznimnu važnost odrastanja djeteta u obiteljskom okruženju pozivajući se pri tome na brojne međunarodne i domaće dokumente. Pa tako ratifikacijom Konvencije o pravima djeteta, država je preuzela obavezu da osigura da se dijete ne odvaja od svojih roditelja protiv njihove volje, osim ako je to odvajanje prijeko potrebno u najboljem interesu djeteta, a tada je potrebno djetetu osigurati zamjensku skrb. Također, slažem se sa gospođom Strenja-Linić jer smatram da siromaštvo nikako ne bi trebalo biti taj element zbog čega će se izdvajati dijete iz obitelji. Prema UNICEF-oj publikaciji udomiteljstvo djece u Hrvatskoj, udomiteljstvom se bave najčešće žene u dobi od 51, 52 godine, srednjoškolskog su obrazovanja i najčešće sa udomiteljstvom prema nekim statistikama započinje se u 42 godini života, a najčešći motiv je želja da se nekome pomogne. Prema podacima ministarstva, u Hrvatskoj je prošle godine evidentirano 3 hiljade 49 udomiteljskih obitelji i to hiljadu 492 udomiteljske obitelji za djecu i mladež od kojih 505 udomiteljskih obitelji ima status srodničkog udomitelja i hiljadu 557 udomiteljskih obitelji za odrasle i starije osobe od kojih 220 ima status srodničkog udomitelja. Prema broju udomiteljskih obitelji prednjači Grad Zagreb, a nakon toga najveći broj udomiteljskih obitelji za djecu je u Osječko-baranjskoj županiji. Najmanji broj udomitelja za djecu je u Ličko-senjskoj, Krapinsko-zagorskoj, Dubrovačko-neretvanskoj. Ovo se ne govori zato da bi se neki kvalifikovali kao nedovoljno dobri udomitelji, već naprosto da treba poraditi na tome da se udomiteljstvo na određeni način propagira i kao takvo dakle da postoji jedna ravnomjernija raspoređenost po Republici Hrvatskoj. U Republici Hrvatskoj godišnje oko dakle više od 3 hiljade djece ne živi sa svojim biološkim obiteljima i centri za socijalnu skrb izdvajaju djecu iz primarnog obiteljskog okruženja iz razloga najčešće zlostavljanja, zanemarivanja, napuštanja ili drugih rizičnih razloga te ih smještaju u udomiteljske obitelji, domove za djecu ili SOS dječja sela. Djeca ostaju tako smještena mjesec, dva, godinu, tri, pet ili 18 odnosno do navršene 18-te godine života. U nekim sredinama ima više mjesta nego li korisnika, a u drugima gotovo da nema udomitelja, a staračkih domaćinstava o kojima nema tko da brine je zapravo najviše, ali to je dakle posebna tema. I karakterističan je primjer recimo da broj udomitelja opada u manjim sredinama i kako kaže jedan od starijih udomitelja sve nas je više u dobi blizu 65 godina, nakon čega se više ne možemo baviti udomiteljstvom djece, a mladih ni nema. Očigledno je da postoji potreba da se u većoj mjeri promovira udomiteljstvo te da se promijeni način financiranja jer su naknade do sada bile vrlo niske i iznosile su od hiljadu 800 do 2 hiljade kuna za boravak djece u ustanovama, za boravak djece u udomiteljima, a u ustanovama taj mjesečni trošak je znao sezati od 8 do 15 hiljada kuna. Pa sada kada se napravi taj omjer, jasno je da je udomiteljstvo zapravo itekako ekonomičnije. Nadalje, zbog činjenice da postoji značajan manjak udomitelja odnosno jasna je potreba za povećanjem broja udomitelja, smatram da treba znatno proširiti krug osoba koje mogu imati status udomitelja. Napominjem da je u zakonu propušteno navesti da i životni partneri mogu biti udomitelji jer je Zakon o životnom partnerstvu lex specialis u odnosu na zakone koji se odnose na obiteljsko-pravne odnose i zato i njih treba odrediti kao udomitelje. Pučka pravobraniteljica je također ukazivala na probleme udomiteljske skrbi o djeci s teškoćama u razvoju s obzirom na nepostojanje udomiteljskih obitelji za djecu s teškoćama u razvoju s obzirom na nepostojanje udomiteljskih obitelji za djecu s teškoćama. Također, radi povratka djece govoreno je i o činjenici da je tražena pomoć radi povratka djece u obitelji, bake i djedovi radi reguliranja osobnih odnosa sa unucima te udomitelji koji više nisu mogućnosti skrbiti o djeci s obzirom na specifične potrebe djece. Također, u svojem izvještaju pravobraniteljica za djecu bavila se pitanjem i promjene udomiteljske obitelji radi narušavanja, u slučajevima narušavanja odnosa sa udomiteljima. Uvođenje profesionalnog udomiteljstva odnosno obavljanje udomiteljstva kao zanimanja uz plaću i prava iz radnog odnosa smatramo motivirajućim za mlade osobe. Posebno smatramo motivirajuće kad je u pitanju udomljavanje djece sa problemima u ponašanjima, djece žrtava obiteljskog nasilja i djece sa visokom rizikom od izdvajanja iz biološke obitelji kojima treba privremeni smještaj te da će to biti profesionalci koji će za svoj posao primati plaću i imati sva prava iz radnog odnosa ali kao što je to ovdje istaknuto, to nikako ne bi smio da bude jedini osnov zbog čega netko želi biti udomitelj jer bi to dakle onda imalo samo pogrešnu konotaciju. Odluka da se uvede profesionalno udomiteljstvo kao oblik skrbi, nastojanje da se oživi i potakne udomiteljstvo jer podaci pokazuju da je zbog procesa deinstitucionalizacije domova, u domovima zapravo sve manje djece. Istodobno, ne raste broj udomitelja čime se stvaraju dugotrajne liste čekanja u domovima za djecu i javlja se sve veći pronalaženja smještaja za djecu kojoj je u biološkoj obitelji ugrožen život odnosno ili zdravlje. Sve su to razlozi zbog čega udomiteljstvo treba da postane nešto gotovo uobičajeno. Ujedno zadržavanje i obavljanje tradicionalnog i srodničkog modela udomiteljstva uz povećanu naknadu za rad i uloženi trud, također pozdravljamo. Nova zakonska rješenja trebala bi omogućiti povećanje broja udomiteljskih obitelji, poboljšati kvalitetu usluge skrbi uvodom u udomiteljskim obiteljima. Zato ovaj novi zakonski okvir i pravno uređenje ovog područja smatramo vrlo dobrodošlim. Ipak, predlažemo da se isto tako u prekršajnim odredbama jasno definiraju i odrede sankcije i za centre za socijalnu skrb koji se ne pridržavaju zakona jer postoje i kod njih mogućnosti za zloupotrebu ovlasti i položaja te eventualne manipulacije. Također smatram da posebnu pažnju treba obratiti na kontrolu cjelokupnog procesa udomljavanja odnosno osigurati veći nadzor koji će se garantirati odgovarajuća razina kvaliteta udomitelja. I to je naravno također tema koja je obrađena u izvještaju pučke pravobraniteljice te je spomenuo dakle i da se veoma često obraćaju udomitelji koji su se tužili na izostanak stručne podrške, na neredovite obilaske i to su sve činjenice koje bi u ovom zakonu trebali na poseban način obraditi i potruditi se da ih kao takve i eliminiramo. U svakom slučaju uz evo naše sugestije, pozdravljamo donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Sada će govoriti ispred Klub zastupnika SDP-a jedna zastupnica i jedan zastupnik. Zastupnica je gospođa Alfirev a onda će se u drugom djelu nadovezati i nastaviti gospodin Bauk.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažena ministrice sa suradnicom. Evo dakle pred nama je Zakon o udomiteljstvu u prvom čitanju. Pa prije svega želim reći da zaista pozdravljamo intenciju Vlade, ministarstva da putem ovog zakona na bolji način riješi radno-pravni i materijalni status udomitelja. I time je zaista činjenica da to donosi neke dobre stvari, recimo dobro to je što želi bolje regulirati ovo područje koje je izuzetno osjetljivo, koje je još uvijek sa puno problema, koje nije dovoljno zastupljeno i to je dobra namjera. Dobro je što se pored tradicionalnog udomiteljstva uvodi i udomiteljstvo kao zanimanje. I to je nastalo kao reakcija n realnu situaciju, na realnu potrebu i zaista bilo bi bolje da je to možda riješeno i daleko prije, možda bismo već imali i neku bolju situaciju. Dobro je što se uvodi i specijalizirano udomiteljstvo kao zanimanje. Nadajući se da će doći do povećanog interesa za upravo ovo što se želi a to je da to postane zanimanje i da će biti ljudi koji će htjeti to obavljati. Međutim analizirajući sam prijedlog zakona, nameće se zaključak kako nije učinjeno dovoljno da se na kvalitetan način uredi ovo samo područje. Mislimo da je zapravo vrlo, vrlo rizično pretpostaviti samo ovaj oblik motivacije. Dakle, samo taj oblik motivacije to je novčani i radnopravni odnos u vidu poboljšanja jednog i drugog za bavljenje udomiteljstvom. Jer moramo priznati udmoiteljstvo ne traje 8 sati, ne traje 6 sati ono traje 24 sata, ono traje 365 dana u godini. Da predstavljate nam zakon međutim, nešto nije učinjeno, a to ste nam obećavali. Nije riješen temeljni zakon, a to je Zakon o socijalnoj skrbi. Očekivali smo, to ste najavljivali da ćete izići s novim zakonom o socijalnoj skrbi i to da će biti to učinjeno nakon jedne dobre analize cjelokupnih socijalnih usluga, analize mreže socijalnih usluga, potreba korisnika. Međutim, koliko vidimo to nije učinjeno. To nije učinjeno ni u ovoj ocjeni stanja, a nije ni učinjeno to je jednostavno činjenica. Zato zapravo moramo postaviti pitanje. Na temelju kojih pokazatelja ste došli do Prijedloga ovog zakona? Koji su to pokazatelji? Na temelju kojih anketa imate vjerovanje da će doći do većeg broja udomitelja ako se reguliraju materijalni i radni statusi? Na temelju kojih pokazatelja ste došli do podataka da će osobe s visokom stručnom spremom odlučiti se za specijalizirano udomiteljstvo? Jel to napravljeno na terenu? Ima li tih pokazatelja? Ne znam. Gdje želite da se razvije udomiteljstvo? To je ključno pitanje. Govorite o tome da će doći ovime do regionalne ravnomjernosti. Kako? Koji su to pokazatelji? Jel imate, jel to netko rekao? Ne znam. Evo u Dalmaciji u cijelom primorju teško, do sada nije od kada udomiteljstva jest u Hrvatskoj, u Dalmaciji ga nema, slabo je zastupljeno iz više razloga vjerojatno. Da je drugačije, mislim da je nešto drugačije vjerojatno bi bilo drugačije. Hoće li se uređenjem materijalnih i radnopravnih statusa dogoditi nekakvo čudo? Hoćemo li sad imati povećan broj? A nisam sigurna, osim ako se možda ne naprave neki jači iskoraci u vidu jače promocije, jačih dodatnih motivacija, dodatnih napori da se ulože upravo da bi se udomiteljstvo promoviralo. Koliko je meni poznato u Dalmaciji mi zapravo imamo vrlo često situaciju da obitelji koje imaju recimo višak stambenog prostora zapravo to koriste u svrhu turizma. I to je realna činjenica, to je istina. Tako da nam se čini da ni poslije dvije godine, poslije godine i pol koliko ste na vlasti niste učinili dovoljno. Činjenica je da zaista nemate potpunu analizu. A bez analize teško da ponuđena rješenja mogu biti dobra i osiguravati kvalitetu. Čini mi se da opet dovodite nam, donosite nam jedno parcijalno rješenje i bojim se loših posljedica koja mogu rezultirati ako se ne povede računa o mogućim kritičnim situacijama. Mislimo da ovakav zakon o udomiteljstvu zaista u tom smislu neće ispuniti svrhu kao što ste rekli, a rekli ste da bi ovim zakonom prevenirali institucionalizaciju, deinstitucionalizirali korisnike ustanova socijalne skrbi, povećali broj udomiteljskih obitelji i što je najvažnije poboljšali kvalitetu usluge skrbi udomiteljskim obiteljima. Da, ponovit ću, zaista je trebalo donijeti novi zakon o socijalnoj skrbi, redefinirati i osuvremeniti socijalne usluge ne samo udomiteljstva nego i sve druge usluge, rasteretiti centre za socijalnu skrb od upravnih postupaka. A to smo već i ranije dogovorili, to niste učinili. Omogućiti im da se bave stručnim poslovima, vođenjem slučaja i na taj način zapravo i potaknuti transformaciju ustanova u centre za pružanje socijalnih usluga u zajednici. To niste učinili. Tako da, tako bi smo zapravo na taj način imali ustavne preduvjete za stručnu podršku u udomiteljstvu. Na ovaj način bojim se teško. Koji su problemi u širenju udomiteljstva i koji je razlog pada broja udomitelja? To je pitanje na koje treba odgovoriti. Što je s trajanjem udomiteljstva? Želimo li tu kao trajan smještaj ili ono što je zaista kao primarna osobina udomiteljstva da to bude kratkotrajno, privremeno? Mi ne želimo da udomiteljstvo bude do punoljetnosti osobe. Ili ovim zakonom zapravo to želimo? Želimo li da udomiteljstvo traje stalno? Koji su razlozi da udomiteljstvo da zaista traje do njihove punoljetnosti? Mi imamo i hvaljenje udomitelja da zaista se iz udomiteljske obitelji djevojke, momci ožene. Jel je to smisao? To su dakle, načelne i temeljne primjedbe koje govore zbog čega baš ne možemo dati zeleno svjetlo ovom zakonu. Što još nije dobro? Zakon je prilično nedorečen, dosta je površan. To se vidi iz brojnih primjedbi i komentara na koje je ministarstvo dalo odgovor, da će se uvažiti prilikom izrade Konačnog prijedloga zakona. Tu je 24 općih komentara, 267 komentara na članke, od kojih je 30 prihvaćeno, 28 djelomično, za 40 ste rekli da ćete uzeti u obzir prilikom izrade konačnog zakona. To govori s jedne strane da je dobro i da ste spremni prihvatiti primjedbe koje idu popravljanju zakona. Stoga se ja nadam da ćete uvažiti i brojne primjedbe koje će proizići iz ove rasprave, ali to vam isto tako govori da ovaj zakon nije dovoljno dobro pripremljen. Jer struka s različitih pozicija upozorava na brojne nelogičnosti i moguće loše posljedice u provedbi zakona. Što nam je još u zakonu? Ocjeni evo stanja, npr. koristite izraze koji nisu dobri, nije dobro govoriti npr. najteže kategorije. I nadam se da će se to promijeniti u pripremi konačnog prijedloga jer danas zaista koristimo se drugačijom terminologijom, a ne na ovaj način. Isto tako nadamo se da ćete uvažiti našu primjedbu kako je potrebno da cijeli zakon bude iz pozicije korisnika i pružanje kvalitetne skrbi za osobu koja je u udomiteljstvu. Ovaj zakon je usmjeren zapravo na udomitelja. Dakle, želimo i znači želimo zapravo podizanje kvalitete udomiteljstva i njegovu dostupnost iz perspektive korisnika i to mora biti primarno. Sada potrebno je u ovom dijelu ću još govoriti prije nego kolega Bauk kaže svoje, potrebna sredstva. Tu sam nešto već na početku u replici rekla, povećanje broja korisnika je zapravo u neskladu sa ne povećavanjem broj stručnjaka i to je činjenica. Mene zanima zaista činjenica jeste li, a koliko vidim, niste predvidjeli u proračunu koliko će novih stručnjaka centara za socijalnu skrb biti zaposleno. A ako želimo sve provesti ovo što ste sada naveli, zanima me gdje je to, jeste li to predvidjeli. Bojim se da s obzirom na sadašnju situaciju bez obzira na brojke koje ste rekli da to nije dovoljno i da će doći do iznimno velikog opterećenja samog sustava, jer već sada centri su preopterećeni i tu negdje ni zakon dakle ovaj neće moći provoditi jer teško. Ne vidim zaista u proračunu ne vidim kako to izgleda to novo zapošljavanje. Napisano je nešto, međutim, bojimo se da će se zapravo dogoditi sljedeće, a to je ono što se i trenutno događa da od ravnatelja tražite da naprave reorganizaciju i da zapravo ih prepustite da se snalaze na terenu kako znaju i umiju. Ovaj zakon zaista donosi veći broj poslova i odgovornosti postojećih stručnjaka na samom terenu. I što bi mogli u konačnici reći da ne da će doći do poboljšanja kvalitete, nego da će doći do snižavanja i smanjenja kvalitete. U samom, uvjetima dakle odnosno u vrstama udomiteljstva, nastavit ću kasnije i u pojedinačnom to je ono što nedostaje. Vi ste se ovdje zaista i kroz to se vidi vaša usmjerenost prema pružatelju usluge, a to je udomitelj, a ne prema korisnicima, vi ste na taj način definirali i vrste udomiteljstva. I što se to dogodilo? Kako se dogodilo da u Prijedlogu zakona vrste udomiteljstva budu definirane preko statusa izvršitelja, a ne preko potreba korisnika? I to je ono što se provlači cijelim zakonom, a to je ono što nije dobro jer i sve konvencije, svi zakoni, sve naše strategije zapravo govore o tome da je primarna, primarna nam je dobrobit korisnika. To je ono ključno kada stvaramo neki zakon. Evo, tu ću stati. Kolega Bauk.
Govorili smo dvije minute. Dakle, ono što želim reći u ime Kluba jer to da smatramo da u Zakonu o udomiteljstvu ne bi trebalo ostaviti niti milimetar ili još ovu manju mjernu jedinicu prostora da osobe koje su u životnom partnerstvu budu diskriminirane po pitanju mogućnosti udomiteljstva. I zbog toga tražimo od Vlade Republike Hrvatske, a nadam se da će ministrica i u izlaganju nakon klubova se i očitovati o tome, kako ćete u drugom čitanju predvidjeti status osoba koje su u životnom partnerstvu, hoće li one kao pojedinci ili kao parovi biti diskriminirani kada se radi o mogućnosti udomiteljstva. To nije dakle posvajanje. To je nešto što je drugi institut od ovoga, ali što se tiče udomiteljstva s obzirom da imamo informacije da određeni parovi već pokušavaju i da su zapeli već kod centara za socijalnu skrb ostvariti pravo na udomiteljstvo, želio bih očitovanje ministrice i od Vlade, pa i od nekih stranaka parlamentarne većine kako će se postaviti prema tom pitanju u Konačnom prijedlogu zakona. Dakle, još jednom ni milimetra mogućnosti diskriminacije osoba koje žive u životnom partnerstvu po pitanju udomiteljstva u Konačnom prijedlogu zakona. U suprotnom taj zakon i takav zakon nećemo moći podržati. Hvala.
Hvala i vama. I sada prelazimo na Klub zastupnika Glasa i HSU-a. Kolega Goran Beus Richembergh.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice. U ime Kluba Glasa i HSU-a želim odmah na početku izraziti zadovoljstvo što se ministarstvo poduhvatilo ovoga posla nakon gotovo 3 godine najava i čekanja. Želim podsjetiti da je donošenje novoga Zakona o udomiteljstvu bilo u programu reformi Vlade Republike Hrvatske još 2016. godine. Ta je namjera donošenja u planove prenešena i 2017. i 2018. i evo cijeli sektor oni koji skrbe o djeci, oni koji okupljaju udomitelje, očekuju ovaj zakon već nekoliko godina i sada je prilika s obzirom da razgovaramo o nacrtu odnosno o varijanti u prvom čitanju da razmijenimo razmišljanja i dođemo do najbolje moguće varijante koja će doći u drugo čitanje. U tome smislu želimo biti konstruktivni, želimo doprinijeti poboljšanju rješenja. Jedna od osnovnih stvari koja moja voditi Vladu i ministarstvo prije svega je jedna trajna briga o deinstitucionalizaciji kada je riječ o skrbi o djeci. I dozvolite da o ovom zakonu, ovom Prijedlogu govorim prije svega iz rakursa brige o djeci, a ovog časa ne o starijim osobama. Dakle, ključna stvar je učiniti sve da se deinstitucionalizacijom omogući viša razina, kvalitetna razina skrbi o djeci. Prije svega kroz osnaživanje obitelji da djeca mogu ostati u njima, da se ne događaju ili da se što manje događaju situacije u kojima djeca moraju otići iz obitelji. Tu se pridružujem onim kolegama koji su već apostrofirali da bi kriteriji siromaštva bio apsolutno nedopustiv jer ako je i prema ovome Prijedlogu zakona moguće pronaći izdvojiti 5 do 6 tisuća kuna uz doprinose za mirovinsko i zdravstveno osobama koji su udomitelji onda ne vidimo nikakvoga razloga da takav isti iznos nije moguće osigurati i obiteljima iz koje se djece izdvajaju po načelu siromaštva. Jer u protivnome skrb o takvom djetetu košta daleko, daleko više, a o psihofizičkom, emotivnom i svakom drugom razvoju tog djeteta da ne govorimo. To su onda trajne posljedice. Nadalje, vidimo iznimno važnim da država ozbiljno skrbi o tome kakva je situacija u onim obiteljima u kojima nije moguće zadržati dijete iz čitavoga niza razloga koji su navedeni kao zakonske pretpostavke za oduzimanje skrbništva. U koliko se utvrdi trajna nesposobnost obitelji, odnosno roditelja, tu skrbništvo treba uzeti što je moguće prije kako bi se pravo skrbništva moglo prenijeti na osobe koje su u stanju preuzeti brigu o djetetu. A ne da se dovedemo u situaciju o kojoj je govorila kolegica Strenja Linić, da dijete kasnije u životu mora preuzimati obveze bioloških roditelja koji nisu htjeli, nisu željeli niti su zbog nekih objektivnih okolnosti mogli skrbiti o vlastitom djetetu nego su ga odbacili, a onda u nekoj dobi u 20-tim i 30-tim godinama moraju preuzimati ne znam dugove roditelja ili tražiti od njih doživotnu skrb. A svi oni koji su sudjelovali u odgajanju djeteta uključujući u ovom konkretnom slučaju udomitelje, ne mogu se onda kvalitetno brinuti jer je dijete razapeto naprosto između svojih bioloških roditelja koje praktički i ne poznaje i nove sredine u kojoj odrasta. I treća stvar je udomiteljstvo. Četvrta je naravno posvajanje kao trajno, kvalitetno rješenje skrbi o djeci koja ostaju bez svoje obitelji. U tome smislu Vlada mora voditi računa o cjelovitoj politici, o cjelovitim rješenjima. Kad je riječ o ukupnome korpusu brige o djeci i to jest onda jedan smisleni, kvalitetan i odgovoran pristup kojega možemo nazvati čak i demografskom obnovom. Ono što nas brine je da unatoč tome što se tri godine najavljuje ovaj zakon, on je donesen, praktički, odnosno pripremljen u ekspresnom roku. Čak ni članovi proširenog stručnog povjerenstva koji nisu mogli se odazvati u prvoj fazi izrade nisu mogli na koncu dobiti na uvid tekst ovoga prijedloga u koliko se nisu došli fizički u ministarstvo nije im se dalo da ga vide. Zakon je odnosno, Prijedlog podsjetit ću je izazvao u javnoj raspravi preko dvije stotine komentara. Dobar dio tih komentara, prijedloga nije uopće usvojen. Javna rasprava je završila 15. 6. već 19. je objavljeno izviješće, a 21. 6. je već bio tekst na Vladi. Ono što nas po malo brine jest paradigma ovoga zakona. On prije svega u fokus uzima udomitelje, a ne djecu. Ne polazi dakle, od točke koja mora odgovoriti na pitanje što je najbolje za dijete, nego kako poboljšati uvjete rada udomitelja? To nije nevažno pitanje naravno, ali ono ne može biti primarno nego naprosto nakon što riješimo ovo prvo. Udomiteljstvo već samim tim što predstavlja skrb do navršene 21 godine je privremenog karaktera i ono mora biti zakonom definirano kao privremeni institut. Ne se ne smije tretirati kao trajno rješenje. Jer na taj način onemogućuje kvalitetnija rješenja, povratak u biološku obitelj ili posvajanje. To je dakle, stvar koju treba do drugoga čitanja popraviti jednom kvalitetnom formulacijom. Svrha zakona kako navodite ovdje u ovome Prijedlogu u prvi plan stavlja prevenciju institucionalizacije i deinstitucionalizaciju. Mi bi smo bili sretni kad bi iz predloženih rješenja u ovom zakonu to stvarno bilo vidljivo. Ali mi to ne vidimo. Dakle, kao što znadete na tvrdnju Ministarstva o pripremi i predlaganju ovoga zakona da će se povećati sigurno broj udomiteljskih obitelji, osobito tamo gdje udomiteljstvo nije rašireno, prva je reagirala Udruga udomitelja Splitsko-dalmatinske županije jedne od najslabijih koja je rekla da ne vidi iz ovog zakona kako bi se to moglo dogoditi. Očito je da postoji čitav niz mjera, ako hoćete aktivnosti koje treba razviti da bi udomiteljstvo bilo prepoznato kao nešto na što se ljudi odlučuju. Ja garantiram da 98% pučanstva u Republici Hrvatskoj ne zna uopće ništa o udomiteljstvu, možda jesu nešto čuli, a o tome ne znaju ništa. Evo vam odmah prijedloga. Neka Ministarstvo provede jednu promotivnu kampanju, neka osmisli jedan propagandni letak – Što znate o udomiteljstvu? Da li ste znali ovo, da li ste znali ono, ovo su prava udomitelja, postoji toliko djece koja su u potrebi da im se nađe adekvatan smještaj. Državna tvrtka kao što je HEP svake godine šalje pisma na sva kućanstva u Republici Hrvatskoj, vi proizvedite letak neka ga HEP distribuira na svako kućanstvo. Budite sigurni da će biti ljudi koji će to pročitati, koji će se zainteresirati, koji će vas zvati, koji će pitati kako se mogu uključiti u to. Ovoga časa mi u Republici Hrvatskoj imamo 1492 udomiteljske obitelji sa 2.342 djece na smještaju, što znači jedno i pol dijete po obitelji. Imamo 864 djece prema podacima samog Ministarstva koje su u domovima. Dakle, mi već sada znademo da postoji kapacitet udomiteljskim obiteljima koji bi pri malo kvalitetnijem pristupu već sad mogao apsorbirati svu djecu iz domova. Zašto se to ne događa? To je nešto što ministarstvo mora postaviti pitanje i sebi i svim nadležnim službama uključujući i centre za socijalnu skrb. Smatramo dakle da je predstavljanje ovog društvenog problema, fenomena kako god hoćete, pa i izazova iznimno važno i da bi jedna promocijska kampanja osvješćivanja potrebe, dakle društvene skrbi na ovoj mikro razini koja se zove udomiteljska obitelj, moglo pomoći. Moglo pomoći ne samo u zbrinjavanju postojeće u domovima djece nego i eventualno potencijalno one koja se stalno javljaju kao novi slučajevi jer je društvo naprosto živi organizam u kojemu se nažalost događaju negativne situacije koje obitelj dovode u takvu poziciju da se dijete mora izdvojiti ili da dijete ostaje bez roditelja. U prijedlogu novog Zakona o udomiteljstvu smatramo također da je iznimno veliki propust to što se diskriminiraju životni partneri. Podsjetit ću da prema članku 37. stavak 4. Zakona o životnom partnerstvu osoba istog spola, životni partneri su izjednačeni s bračnim drugovima. Obzirom da je Zakon o životnom partnerstvu osoba istog spola lex specialis u odnosu na zakone koji se odnose na obiteljsko-pravno odnose, potrebno je i izrijekom navesti životne partnere u članak 3. stavak 2. Zakona o udomiteljstvu. Također podsjećamo da iz Zakona o suzbijanju diskriminacije i Zakona o ravnopravnosti spolova zabranjuju diskriminaciju po osnovi i bračnog i obiteljskog statusa kao i spolne orijentacije. I to stanje koje već jest u pravnome sustavu RH mora se poštovati i u ovome zakonu jer zaštita o nejednakog postupanja jest sastavni dio Ustava kao i Europske konvencije kojoj je RH potpisnica. Podsjećam da su dugogodišnja i opsežna istraživanja pokazala da ne postoji razlika u razvoju djece koju odgajaju heteroseksualni odnosno istospolni partneri te da stoga ne postoje nikakvi temelji za ograničavanje prava istospolnim parovima na postupku udomiteljstva. Praksa čitavog niza europskih zemalja govori tako ali i najnovija istraživanja iz SAD-a recimo kažu da istospolni parovi 6 puta češće udomljavaju djecu u odnosu na heteroseksualne parove i da predstavljaju iznimno važan resurs državi u zbrinjavanju djece bez adekvatne roditeljske skrbi. Kada bi se sada ukinula mogućnost da udomljavaju i istospolni partneri u SAD-u, država bi imala godišnju štetu od 130 milijuna dolara. Što znači da je to itekako važan oslonac i u socijalnom smislu kad se govori o interesima i potrebama države. Ne bi smjela država ograničavati istospolne partnere odnosno parove u pristupu, postupku udomiteljstva na temelju njihove seksualne orijentacije jer ključni kriterij mora biti to da su prošli svu potrebnu stručnu pripremu i procjenu sposobnosti kao budućih udomitelja. Oni koji su to u stanju proći, ne smiju biti diskriminirani kao što ni heteroseksualni parovi koji nisu u stanju proći te procjene ne mogu biti udomitelji. U širemu smislu naravno uz drugačiji postupak niti posvojitelji. Zato znajući da postoji manjak udomitelja u hrvatskom društvu naspram velikog broja djece koja odrastaju u domskom smještaju, apeliramo na predlagatelja da do drugoga čitanja ovaj tekst popravi i uključi životne partnere u kategoriju odnosno izjednači ih zajedno sa svima ostalima koji imaju prav pristupa udomiteljstvu kao davatelju usluga. Ono što želimo pitati na kraju je udomitelj kao zanimanje bi morao imati troje djece, ali se kaže ako udomitelj skrbi o djeci sa teškoćama u razvoju, samo jedna od smještajne djece može biti dijete sa težim tjelesnim, intelektualnim, osjetilnim ili komunikacijskim teškoćama u razvoju kod kojih je utvrđena takva razina funkcioniranja koja zahtjeva veću stručnu potporu. Kako že se utvrđivati tko kako brine o djeci? Ako znamo da je skrb za samo jedno dijete sa težim tjelesnim poteškoćama već toliko zahtjevno i komplicirano da praktički zahtjeva potpuni angažman obitelji. I s druge strane želimo ukazati na to da ne postoje kriteriji vrednovanja udomiteljstva. Trebamo pitati što to znači uspješno udomiteljstvo. Osobito specijalizirano udomiteljstvo. Možemo li razviti kriterije npr. da su djeca sa problemima u ponašanju uspješno završila srednju školu? A što ako nisu? Što ako naša vlastita djeca ne završavaju srednju školu uspješno nego s nižim uspjehom? Hoćemo li biti procijenjeni kao loši roditelji zbog toga? Što se događa sa osobama koje pripadaju kako predlagatelj kaže, najtežim kategorijama korisnika a nama se taj izričaj nikako ne sviđa jer je ov uvredljiv, kad npr. navrše 18 godina? Dakle, čitav je niz pitanja koje može boje riješiti prijedlogom drugom čitanju i mi vas ministrice, molimo da uložite krajnje napore da tekst u drugom čitanju bude prihvatljiviji, da izađe u susret potrebama, da ne definira postojeće stanje i zabetonira ga nego da ide korak naprijed, da stavi u fokus najprije djecu i njihove potrebe a onda da propiše sve ove ostale elemente koje mi pozdravljamo osobito u onom djelu koji konačno definira i rješava status udomitelja i njihovu društvenu poziciju, vrednovanu dakle valoriziranu i od strane države kroz određen kvalitetne naknade. Jedino što ne znamo kako to da taj prihod sa uplata za mirovinsko i zdravstveno osiguranje neće ući u poreznu osnovicu. Po osnovu čega? Kako ste to zamislili budući da je to prohod građana? Hvala lijepo.
Ali moramo prekinuti sada, hvala. 5 minuta kao predlagateljica, izvolite.
Evo hvala vam, normalno da bi htjela možda reagirati na nešto što smatram da bi išlo u pravcu razjašnjavanja da se možda u raspravi ne bi neke stvari ponavljale. Ja bih htjela samo naglasiti da se ističe cijelo vrijeme da je ovaj zakon išao u korist udomitelja, ne ovaj Zakon o udomiteljstvu i regulirao je prava i obaveze udomitelja. Kaže se da nije udomiteljstvo poznato kao oblik skrbi korisnicima. Ako je jako poznato kao tradicionalno skrbništvo, ne vidim razloga zašto ne bi bili i ovi oblici prihvatljivi i građanima približeni, tim više što sam ja u uvodnom izlaganju rekla, a mislim da je i u ocjeni stanja kod uvodnog dijela zakona upravo stoji to da se sprema ministarstvo na jednu sveobuhvatnu trajnu i kontinuiranu kampanju. Ono što smatramo da je i tradicionalno i srodničko, a pogotovo zato što idemo na specijalizirano i udomiteljstvo kao zanimanje, a odvajaju se i značajna financijska sredstva iz državnog proračuna, išli smo na upravo jače uvjetovanje i općih uvjeta koje udomitelj mora imati da bi ostvario pravo udomitelja kao zanimanje. Dakle i sprema, i slažem se da je zastupnica Strenja-Linić govorila da postoji mogućnosti nekih drugih uvodnih zanimanja koje možemo staviti u tome zakonu. Ali isto tako ukoliko ste pratili precizirana se i prava i obaveza i zaista na nekoliko mjesta smo isticali da nam je dijete u fokusu, dijete prvenstveno dijete, a onda i korisnik kao njegova isključivo dobrobit njegova da su sve te udomiteljske obitelji moraju biti prikladne potrebama djeteta i da u tom smislu trebamo imati i voditi računa o kontinuitetu njegovog razvoja. Ali isto tako i o udomiteljskoj obitelji koja će mu omogućiti pravilan odgoj, rast i razvoj. Isto tako jasno smo precizirali i obaveze centara za socijalnu skrb ili onih koji će kontrolirati. Neće biti da će povremeno jedanput godišnje ili ne toliko obići se udomitelj, nego u prvoj fazi smještavanja češće. Što su kriteriji dobrog udomitelja odnosno izvršavanja obaveze koju udomitelj ima, propisano je u individualnom planu koji je prilagođen potrebama djeteta, a u kojem sudjeluju i stručni radnici, i udomitelj, ali isto tako i škola i u tome sudjeluje i čak i roditelj. Jer nisu svoj toj djeci koja su smještena oduzeta prava, čak ta roditeljska njihovih roditelja čak što više potiču se kontakti. Ono što bi ja možda mogla naglasiti da li je udomiteljstvo trajnog, ne nam je cilj da se paralelno i to je isto u ovom projektu UNICEF-a radi na osnaživanju vlastite obitelji tim više što zaista ja moram reći da centri ne smještavaju u udomiteljsku obitelj onu djecu koja su siromašna, nego ako imaju nekakvih drugih razloga da nemaju uvjete za svoj rast i razvoj u svojoj obitelji. Ovo što ste vi zastupniče govorili, o troje djece, pa jedno je teško a drugo dvoje nisu. Ne radi se … [[Govornica se ne razumije]] o djeci koja imaju teža i … su im veći specifičniji oblici pomoći, nego o onima koja imaju neka teža dakle, ne teška oštećenja. Ja moram priznati da ono što bi htjela sada reći, a javit ću se još, to je da mi je teško vjerovati da iz pozicije struke se omalovažava jedan proces koji ide u korist promoviranja jačanja jednog oblika skrbi o našim korisnicima. I vrlo mi je teško slušati i nikada nisam kao ministrica išla na onu a što niste vi učinili. Dakle, ovaj zakon stoji u ladici od 2012. godine i slažem se da su, bi nama bilo možda i više da su ranije se učinilo više i to sada zaista moram reći kao što je bilo i sa Zakonom o psihoterapiji koji je 17 godina stajao u ladicama ministarstava itd. Jasno da je ovo prvo čitanje. Jasno da smo kao i Zakon o psihoterapiji bili skloni popravljati s ciljem ne naših ega ili naših potreba nego za potrebe korisnika.
Hvala gospođo ministrice. Hvala. Imate tri replike. Gospođa Strenja-Linić.
Poštovana ministrice puno je pitanja, pa bih evo sada ja vama postavila još jednom da mi odgovorite. Da li smatrate da je potrebno udomiteljima dati skrbništvo nad udomljenom djecom? Da ponovim, znači udomljeno dijete udomitelj udomljenom djetetu nije skrbnik. Najčešće je skrbnik neka od odvjetnica, ponekad socijalna radnica koja dijete uopće ni ne pozna i koja onda za svaku radnju ukoliko se radi o operativnom zahvatu, odlasku na ekskurziju i takve stvari posebno mora dati za to odobrenje. Dakle, neophodno bi bilo zakonom urediti da je udomitelj ujedno i skrbnik tom djetetu, jer inače osim u hitnoćama kada nitko ne odgovara, nego se dijete vozi direktno u bolnicu i hitno operira, udomitelj ne smije dijete poslati čak ni na primjer operaciju klempavih ušiju ili takve stvari. Znači to mora samo skrbnik koji dijete uopće ne poznaje. Hvala.
Hvala. Ovo su bila zaista razmišljanja i kada smo govorili to jasno propisuje Obiteljski zakon, ono što mislimo da postoji jasno i ovisno o individualnim potrebama djeteta i individualnim situacijama, ali u potpunosti se slažemo da zbog toga što udomitelj mora tražiti roditelja, pogotovo roditelja s kojima ima loše kontakte ili nikakove kontakte za banalnosti kao što je odlazak na izlet i to je nešto što se treba regulirati propisima, ali to nije u udomiteljstvu. Skrbništvo je jasno nešto što se propisuje drugim zakonima, ali treba i o tome se zaista ozbiljno razmišlja. Svaki zakon treba dorađivati, to je evo živi dokumenat i usklađivati i sa potrebama i u praksi se on verificira i valorizira i ono sve što nije dobro može se mijenjati nije zato čudo da postoje brojne izmijene i dopune zakona, a Zakon o socijalnoj skrbi da donijet ćemo 2019. godine.
Hvala lijepa. Gospođa Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažena ministrice, kao zastupnica oporbe imam pravo zaista govoriti o onome što nije dobro i reći osvrnuti se na svaki onaj članak ili svaku onu stvar za koju smatram da nije dobro, bez obzira na to što se prije događalo ili što se bilo kada događalo. A sada, htjela bih vam reći opet kad govorimo o kvaliteti, to ste opet spomenuli, kvaliteta. Ako radite samo s Centrom za socijalnu skrb, ako su sve nadležnosti u Centru za socijalnu skrb onda budite sigurni ako dajete Centru i ulogu onog tko educira, tko supervizira, tko se brine o obitelji, ne možete mu dati ili tom istom čovjeku i ulogu nadzora. Jer to jedno s drugim ne ide. I tu vam leži problem ili ključ kvalitete, tu je ono što je problem i tu trebate napraviti neke pomake.
Hvala vama. Želite odgovoriti? Ne, dobro. I na kraju gospodin Richemberg.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice, na 1.500 ili nešto malo manje obitelji koje ovog časa udomljavaju djecu, ja bih volio da je najmanje 700 obitelji sličnih na čekanju. Što bi značilo da je doista popularizirana ta priča o udomiteljstvu i da doista ljudi znaju što ono znači. Ja znam, vi kažete to je tradicionalno i srodničko, ali samo u nekim krajevima i samo djelomično, samo ograničeno. Mi kad bi smo imali ovog časa registar od 500 ili 1.000 obitelji koje su zainteresirane koje ispunjavaju sve moguće kriterije, pa mi bi smo u startu riješili više od pola slučajeve časa djece koja su u domovima. A nemamo to. Dakle, nemojte shvatiti kad vas se poziva na zajedničko razmišljanje i rad kao na dociranje ili mudrijanje. Parlament ima zadaću da sve što vi donesete prevrne 48 puta kako bi bilo bolje. Kod mene u Dalmaciji se kaže, da čovik i tovar znaju više nego čovik. Pa ministrica i parlament znaju više nego samo ministrica.
Hvala lijepa. Izvolite gospođo ministrice.
Evo zastupnici, ministrica i tovar i svi zajedno. Dakle, nisam zatvorena dapače javljam se za replike imali ste maloprije, ja sam pratila uvodno izlaganje pa je rečeno, bili ste, zastupnici su imali primjedbe da predstavnik vlade ne odgovara na replike. Dakle, ja odgovaram na replike i ja obrazlažem ono što smo mi stavili i ono što ja mislim. Jasno da će se zakon u potpunosti donijeti onakav kakav parlament želi. Ja ga predstavljam i rekla sam imamo iskustvo od kada sam ja ovdje da smo mijenjali propise, dorađivali i sigurna sam da je meni i djelatnosti najviše stalo do ovog. Nemamo, vi velite na čekanju 500 udomitelja. Nemamo, stari su, nisu bili motivirani, stari, imamo prosjek udomitelja 55 godina. Nisu motivirani jer su nam naknade nikakve, troškovi života su takovi da opskrbnine ne smiju i ne mogu štedjeti moraju koristiti u korist svojih korisnika. Pa sa ovim zakonom i želimo motivirati, pa neka ostvarimo od onih naših očekivanja u ovoj godini i u sljedećem razdoblju 50% pa smo nešto napravili. On ide u pravcu motiviranja udomitelja jer nisu motivirani više.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Prvu raspravu ima gospođa Alfirev. Izvolite.
Evo još jednom hvala poštovani potpredsjedniče. Uvažena ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, ja ću se sada vezat ću se uz izlaganje one dvije minute kolege Bauka i najprije ću se osvrnuti na taj dio koji ste vi potpuno ignorirali u svim komentarima, potpuno se i referirali da to nije u skladu sa zakonom o socijalnoj skrbi. A zapravo radi se o pravu i životnih partnera i osoba, dakle, životnih partnera da mogu biti udomitelji. I to zaista trebate promijeniti. A evo reći ću vam iz jednostavnog razloga i zašto. Ako već govorite o tome dakle, da zajednica životnih partnera nisu dobre kada govorimo o udomljavanju djece. Što kažete na to kada je u pitanju udomiteljstvo odraslih osoba? Kako to mislite da životni partner ili zajednica životnih partnera nemaju pravo udomiti odraslu osobu koja je to šteta koja će se napraviti? S druge strane vrlo licemjerno savjetujete osobama možda i drugačije orijentacije, ako su smaci, kažete im, pojavite se kao samac, javite se kao samac tada ćete imat pravo, tada ćete moći raditi kao, ili moći ćete biti udomitelj. Pa recite mi ako to nije licemjerno? Dakle, to svakako bi trebali promijeniti. Sad bih još nešto u ovom pojedinačnom, pojedinačnoj raspravi još bih htjela dotaknuti nešto jer mi se čini zaista izuzetno važno. A to je prije svega kad govorimo o tome da bi zakon trebalo ipak ako je moguće odvojiti. Da odvojimo udomiteljstvo za djecu i udomiteljstvo za odrasle osobe. Jer dat ćete mi ja vjerujem za pravo da se radi o dvije zaista, dva različita područja. Da je udomiteljstvo za djecu jedno, da ima svoje zakonitosti, dok je udomiteljstvo za odrasle osobe nešto sasvim drugačije. Udomiteljstvo za djecu zaista i shvaćamo kao jedno privremeno rješenje i u udomiteljskim obiteljima česta je fluktuacija, često se događaju promjene dok kod odraslih osoba imamo slučaj da se zaista radi o jednom doživotnom odnosno da ostaju osobe sve dok žive. Ono što želim također ukazati, a to proizlazi iz savjetovanja, proizlazi iz rasprave Ureda pravobraniteljice za osobe s invaliditetom na što ste se zapravo negativno referirali u komentarima, a mislim da bi o tome zaista trebalo voditi računa i to pogotovo kada govorimo o odraslim osobama. Vi se tu pozivate na Konvenciju o pravima osoba sa invaliditetom koja zapravo i kažete je udomiteljstvo možda najbolji oblik socijalne skrbi i da je drugačije od institucionalnih oblika skrbi. Međutim, UN Konvencija zapravo ne govori o tome. Ona konvencija govori o tome da je biološka obitelj, obitelj u kojoj je temeljna obitelj zapravo obitelj koja je najbolja dok udomiteljstvo može biti ali ne mora. Ono zaista ovisi o kvaliteti skrbi koja se pruža, kvaliteti usluge koja se pruža. Udomiteljstvo jest socijalna usluga. Dakle, ovisi o tome kako cijeli sustav podržava tu socijalnu uslugu, što čini za to i što se sve može dogoditi. Niste priznali niti istraživanje na koje se i Pravobraniteljica za osobe s invaliditetom poziva, istraživanje koje je 2016. provedeno u udomiteljskim obiteljima Zagrebačke županije, a rezultati koji baš ne govore o tome da je sve sjajno, jer neki rezultati ukazuju i na potencijalna kršenja mnogih prava udomljenih osoba s invaliditetom pogotovo kada govorimo o jednom temeljnom poštovanju recimo prava na izbor, a tu je ono što je ključno pogotovo kod odraslih osoba vodeći računa o kvaliteti pružanja socijalne usluge zaista moramo voditi računa o tome da odrasla osoba ima još i neka još i prava. Dakle i ovaj zakon bi trebali dodatno pojačati time da odrasla osoba zaista ima prava. Ima pravo i požaliti, ima pravo odlučivanja. Dakle naravno ima pravo odlučivanja gdje će, ali ima pravo i požaliti se i odlučiti hoće li ostati u samoj udomiteljskoj obitelji, a znajući da mnoge osobe sa invaliditetom vrlo teško izražavaju svoje misli ili svoje odluke ili sve ono što se doživljava. Mislim da bismo tu a i vi trebali povesti računa o tome da se pojača zapravo donošenje odluka uz pomoć zastupnika ili neke druge osobe koja je tu najbliža, a koja ne dolazi iz same udomiteljske obitelji ili iz centra za socijalnu skrb ako govorimo samo o nadzoru. S druge strane želim još naglasiti da je zaista i preširoko definirano tko može dobiti status specijaliziranog udomitelja s obzirom na struku, jer stavili ste zaista društveno-humanističke struke. Evo ja ću vam reći u Šibensko-kninskoj županiji te struke ne postoji na primjer. Ne postoji među nezaposlenim osobama mladih ljudi svi, jer mi vapimo dakle sve je i centri za socijalnu skrb ili pružatelji usluga vape zapravo za stručnim osobama područja edukacijsko-rehabilitacijskog, socijalnih radnika, psihologa dakle nema. Kako ćemo rješavati taj problem? I da li zaista mislite da netko, dakle ne želim sada ni jednu drugu struku vrijeđati u tom smislu, ali hoće li dakle netko tko je završio i Veleučilište u Šibeniku npr. moći obavljati ovaj posao odnosno udomiteljstvo kao specijalizirano zanimanje? Može. Naravno da može jer ovaj zakon to dozvoljava. Ja dajem i pravo da će kroz edukacije doći dakle, da će steći neke kompetencije, ali naglasimo onda zaista u zakonu da su zaista, da zaista preko kompetencija treba definirati ono što je potrebno specijaliziranim udomiteljima. Jer od specijaliziranih udomitelja zaista traži se mnogo. Traži se njihovo poznavanje, traži se njihov veliki angažman, stoga mislim da nam je svima u interesu da zaista budu, da napravimo sve da zapravo ne dođe do nekih pogrešnih koraka. Govorite, dakle mislim da bismo mogli a i vi biste možda mogli ili svi zajedno poraditi i porazmisliti o tome da se zaista uvedu možda i agencije, da prebacimo ili da imamo institucije koje će zapravo moći kvalitetno ili sa nekim svojim stručnim radom i dostupnošću i pružati kontinuiranu podršku udomiteljima. Jednako tako i vršiti zaista kvalitetnu evaluaciju radi i vidjeti što je sa napretkom, što se događa sa djetetom, u kojoj mjeri se realizira kontakt sa biološkom obitelji, a tamo recimo gdje nema mogućnosti da se intenziviraju postupci za oduzimanje roditeljske skrbi i da bi se kroz posvojenje realiziralo trajno rješenje koje će biti u najboljem interesu djeteta. Eto, hvala.
Hvala i vama. Sada će isto kao pojedinačna rasprava gospođa Irena Petrijevčanin Vuksanović, molim? A ne, prije imamo replike, imate pravo. A prvu repliku ima gospođa Strenja-Linić.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice Alfirev drago mi je da ste još jednom ponovili i mislim da to treba danas na neki način da svi poručimo ministrici da mislim da zakon treba podijeliti na onaj dio koji je udomiteljstvo djece, a drugo udomiteljstvo odraslih, to su potpuno dvije različite stvari. I vi ste to isto tako u par navrata danas spomenuli. Drugo, ja bih vama htjela reći, dakle usvajanje ne pod svaku cijenu. Što znači neka djeca će cijeli svoj, znači do punoljetnosti imat situaciju da trebaju biti udomljena, dakle ne usvajanje pod svaku cijenu. Neka djeca koja su udomljena, imaju baku i djeda koji su u staračkom domu, koji se ne mogu o toj djeci skrbiti, ali toj djeci se ne može oduzeti roditeljsko pravo ako su roditelji umrli, ne može se tu djecu ići na usvajanje, mada imaju na neki način pravo jer više nemaju roditelja, ali ta djeca imaju svoju baku i djeda i imaju neku svoju povijest, usvajanje bi bilo kontra produktivno.
Vrijeme je neumoljivo. Izvolite odgovor gospođo Alfirev.
Hvala. Kolegice Strenja-Linić dakle da, tu smo zaista na istom tragu jer pa i ovaj zakon, ono što sam govorila mora ići u tom smislu da odgovara na potrebe korisnika i to je ono najvažnije i točno je dakle da je jedno udomiteljstvo, dakle trebamo jasno razlučiti što je udomiteljstvo za djecu i što je udomiteljstvo za odrasle osobe. A zaista o potrebama svakog pojedinog djeteta, ali rekla bih i odrasle osobe ovisi o tome kako će se, koji će se postupci voditi, što će se događati, a zaista sve mora biti u najboljem interesu ili djeteta, ili odrasle osobe.
Hvala. Sljedeća replika gospodin Zekanović.
Poštovani podpredsjedniče, poštovana kolegice. Tu ste izrazili žaljenje što ovim prijedlogom zakona nije predviđeno da i oni koji imaju sklopljeno životno partnerstvo također mogu pod jednakim uvjetima usvajati djecu. Ako je tim, a zapravo ih ima iznimno malo koliko ja znam, takvi se uopće i ne javljaju ili se iznimno rijetko javljaju za posvajanje djece, ako im je stalo usvojiti dijete neka jednostavno stupe pred oltar ili pred matičara i riješen problem, da im je stalo. Da je nekome stalo usvojiti dijete on bi napravio tu stepenicu. Sve one koje ja znam, koji su usvojili dijete, a nažalost znam ih puno, ne zbog toga što im je krivo što ljudi usvajaju djecu, nego zbog toga što je to jedan veliki problem danas neplodnost kod bračnih, u bračnim zajednicama. Oni bi napravili sve da to dijete dobiju što prije, odnosno da postanu posvojitelji, odnosno udomitelji. Tako jednostavan savjet, neka se lijepo vjenčaju i problem su riješili.
Hvala. Gospođa Alfirev, odgvoro.
Oni su vjenčani, neki su vjenčani i to znam pouzdano. Međutim govori se sada upravo o posvajanju, ovo je Zakon o udomiteljstvu, to je sasvim nešto drugo. Ovdje je riječ o udomiteljstvu. Je i ono što sam ja također još, dakle mislim da postoje neke tužbe, o tome ćemo vjerojatno još više čuti. Činjenica je da je životnim partnerima trenutno zabranjeno, nije dozvoljeno i to je ono što nije dobro, a govorimo o Zakonu o udomiteljstvu, a kad govorimo, tu sam vam spomenula, dakle nije niti dozvoljeno, to znamo s terena, iz prakse, niti udomiteljstvo odraslih osoba. Pitam vas, kakvu će to štetu odrasloj ili starijoj osobi načiniti par koji živi kao životni partner?
Hvala lijepa. Gospođa Petrijevčanin Vuksanović kao replika sada, izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice, mene je zasmetala riječ licemjerno u vašoj pojedinačnoj raspravi. Da je tu riječ upotrijebila recimo kolegica Mrak-Taritaš ja se ne bi javila za repliku jer ona ne nosi krimen SDP-ove Vlade i ne činjenja. A ja ću vas podsjetit da je 2012. godine 14 civilnih nevladinih udruga reagiralo na stavove koje tadašnja SDP-ova resorna ministrica izrekla u HTV-ovoj emisiji, a citiram: Djeci prijeti stigmatizacija ako ih usvajaju istospolni parovi. Prema tome, naročito nema smisla od strane SDP-a da prigovarate sada ovom ministarstvu i ovoj Vladi ono što nije napravljeno za vrijeme vaše Vlade, a imali ste priliku. Prema tome, vaši prigovori su apsurdni. Ja očekujem barem minimum korektnosti jer prepoznati tuđi rad, kad već niste imali vlastiti. Hvala lijepo.
Odgovor gospođa Alfirev.
Kolegice, dakle ja ću reći još jedanput. Kao oporbena zastupnica, kao zastupnica u ovom Saboru, mogu izreći svoje mišljenje i zaista ne odgovaram ni za čije postupke koji su bili ranije. I još jedanput ponavljam i to je moje stajalište i to je moje mišljenje, to je moj stav da životni partneri imaju pravo na udomiteljstvo.
Gospodin Ćelić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvažena zastupnice Alfirev, uvijek se trebamo voditi što je u najboljem interesu djeteta, odnosno odrasle osobe koja se udomljuje. Vi ste spomenuli da je biološka obitelj najbolja, da ako je funkcionalna. S druge strane ste spominjali agencije, to ovako više spada u liberalni krug, nego u socijal demokratski, to je surovi tržišni kapitalizam, ja mislim da ima Hrvatska tradiciju udomiteljstva i da ju treba popravljati, ja mislim da ne treba više Zakona o udomiteljstvu, dovoljan je jedan zakon koji će biti kvalitetan i koji će biti sveobuhvatan i njime se mogu obuhvatit i djeca i odrasli jer onda bi mogli parcijalizirati posebno djeca, posebno odrasli, posebno osobe sa invaliditetom, tako da bi mogli imat 5 zakona. Mislim ako je zakon kvalitetan, onda je dovoljan jedan. I ovo što se tiče, naravno da je de institucionalizacija uvijek nekako cilj i udomiteljstva su kap procesu ka tome, ali ponekad je kod osoba sa recimo teškim invaliditetom bolje da budu u ustanovi, nego da budu u udomiteljstvu koje nije kvalitetno.
Hvala. Odgovor gospođa Alfirev.
Dakle hvala. Da bismo raspravljali o tome što je u najboljem interesu pojedinog korisnika, zaista moramo onda i napraviti jednu kvalitetnu analizu i vidjeti kakve su okolnosti zaista za svakog pojedinog korisnika jer i imati u tom smislu jednu široku lepezu različitih socijalnih usluga. To ne znači da su samo ne znam, organizirano stanovanje ili udomiteljstvo ili neka druga socijalna usluga jedine moguće. Postoje još neka rješenja kada ljudi imaju zaista velike teškoće, ali to ne znači da moramo zaista zagovarati razvoj i ulagati dalje u razvoj velikih institucija. To nije dobro.
I na kraju gospođa Lukačić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice, Konvencija UN-a o pravima osoba s invaliditetom je točno, jasno rekla, eto baš onako kako je to ministarstvo i napisalo u obrazloženju ovog zakona, da su države stranke konvencije dužne priznati jednako pravo osobama s invaliditetom na život u zajednici kao i svima drugima. Udomiteljstvo jest život u zajednici iako, kao što ste i vi sami rekli i vidjeli da je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom prigovorila ovakvom načinu življenja za osobe s invaliditetom jer smatra da to nije, obzirom da je odbor UN-a dao Hrvatskoj preporuku da to treba deinstitucionalizirati. Međutim sama konvencija kolegice, u tom istom članku 19. kaže da su države stranke dužne osobama s invaliditetom pružiti široku lepezu, široki raspon usluga u domu njihovom gdje žive, ali i u ustanovama u kojima su smještene. Dakle sama konvencija je znala da neće sve osobe s invaliditetom moći biti deinstitucionalizirane, a ovo udomiteljstvo je jedan dobar oblik deinstitucionalizacije. Hvala.
Hvala i vama. I sada pojedinačna rasprava, odgovor na repliku, nisam vidio da ste tražili, dobro. Odgovor na repliku.
Hvala. Je li je to zaista život u zajednici? Ako se provodi sa svim smjernicama i ako se provodi zaista za dobrobit, u dobrobit korisnika i ako se pružaju sve one usluge, dakle omogućavaju participiranje zaista u zajednici, onda sigurno jest. Nažalost, a to je samo istraživanje pokazalo, imamo i obitelji ili udomiteljskih obitelji, gdje zapravo nema neke velike razlike između života u velikoj instituciji i života u samoj udomiteljskoj obitelji. Naprosto je to tako jer osoba ili dijete, dakle i osoba pogotovo s invaliditetom može jednostavno biti zatočena, pod navodnike, u stanu, u kući, jednako kao što će biti u jednom domu.
Vrijeme, hvala. E sada stvarno gospođa Irena Petrijevčanin Vuksanović imat će svoju pojedinačnu raspravu. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, eto konačno ta pojedinačna rasprava. Ja ću sada u kratkim detaljima iznijeti zašto je ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju pozitivan. Prvo, jako, jako malo se radilo na izvan institucionalnim oblicima skrbi za, ja ću se fokusirat na djecu, neka mi ne zamjere svi drugi, u prethodnim mandatima, u prethodnim ministarstvima. Druga činjenica, uvjeti su bili daleko nepovoljniji, a procedure su bile daleko složenije i za posvajanje i za udomljavanje. Žalile su se, kao što sam rekla i nevladine civilne udruge, žalili su se i suci za mladež i još neki da ih pojedinačno ne nabrajam, no međutim ništa se nije poduzimalo. I sada imamo prijedlog zakona koji prvi put doslovce mijenja uobičajenu paradigmu udomljavanja koja je do sad, kao što ću još iznijet neke činjenice bila nedovoljno dobra. I ovaj zakon između dva čitanja naravno da je potrebno napravit još dodatne dorade i uvažiti nešto od ovih primjedbi, ali oni koji ne žele vidjeti pozitivne pomake, naravno oni ih neće niti vidjeti, a to je zlonamjeran govor. Međutim ovaj zakon zaista, objektivno govoreći, radi veliki pomak, ali naglašavam, potrebne su dodatne dorade. Ono što je već rečeno pa neću ponavljati, a to je boravak u institucijama nije dovoljno dobar, niti poželjan, niti u psihičkom, niti u fizičkom smislu, to ne ide na račun radnicima u tim institucijama, to su naprosto znanstveno dokazane činjenice i dobro je da se ovim zakonom daje mogućnost mlađim i obrazovanim ljudima da se konačno odluče na udomljavanje jer vidimo kakvi su poražavajući dosadašnji rezultati, da su to većinom ljudi iznad 55 godina, nisko obrazovani itd. što ne umanjuje njihovu želju za udomljavanjem i empatiju. I naravno, trebat će posebno pripaziti kroz nadzor a naročito inspekcijski nadzor, a sada je jedan tim na 100 udomitelja koliko sam vidjela, dakle to treba pojačati da netko ne ostvari udomiteljstvo prvenstveno zbog ostvarivanje naknade za rad i prijave na obvezno osiguranje, to bi se trebalo svesti na minimum i prevenirati takvi slučajevi iako nijedan zakon zapravo to ne može u potpunosti prevenirati. Ja ovaj zakon promatram u dva djela. Prvi dio je udomljavanje djece i tu vidim dvije kategorije, jedna kategorija su zdrava djeca, druga su bolesna. A druga kategorija su stari i nemoćni koji opet također vrijedi distinkcija na ove dvije kategorije. I vidim da je ured UNICEF-a podržao ovaj prijedlog. Kolega Zekanović, ja naprosto ne mogu govoriti jer cijelo vrijeme mi je iza leđa. Ja se ispričavam što uzimam ulogu predsjedatelja, oprostite, ali jednostavno ne mogu govoriti. Ne zamjeram ništa predsjedatelju nego kolegi Zekanoviću. Dakle vidim da ured UNICEF-a podržava ovaj prijedlog zakona, naravno s fokusom na djeci što je njihova primarna uloga i oni čak predlažu zasebna poglavlja za djecu i za odrasle. I ono što je jako potrebno istaknuti, to su oni članci 10. i članci 11. Naravno u ovom poglavlju tradicionalnog udomiteljstva. I tu bi ja skrenula pažnju i naročito bila oprezna na kategorije kao što su dijete s teškoćama u razvoju i dijete s problemima u ponašanju jer najveći dio udomitelja zaista su empatični ljudi koji ne rade posao kao isključivo posao nego naravno iz humane i plemenite nakane no ljudski govoreći a moramo uzeti i tu dimenziju, dakle nekad je teško i sa djetetom koje je u pubertetu a nema nikakve poteškoće, a kamoli sa djetetom koje ima probleme u ponašanju i koji je to spektar problema u ponašanju. Je li to iz autističnog spektra ili neki drugi problemi u ponašanju? Što ako taj udomitelj uzme dijete pa nakon 6 mj. ili godinu dana kaže p ne mogu ja s tim djetetom, vrati to dijete, pa se to događa, bio je onaj slučaj iz 2013. i to opet ide na račun prethodnoj ministrici nažalost, kad te procedure nisu popravljene a mogle su biti popravljene, kad je ona jadna djevojčica od 5 g. u svojih 5 g. nekoliko puta uzimana pa vraćena, uzimana pa ostavljena, i to dijete do upisa u 1. razred osnovne škole, jadna, sirota više nije mogla biti praktički zdravo dijete jer ne samo da je zlostavljana u udomiteljskoj obitelji, nego je primala udarce, batine, ponižavanje itd., i na kraju su je odbacili pa ju je netko drugi uzeo itd. Mislim ni kućni ljubimac se ne ostavlja na cesti a kamoli dijete koje kažem do upisa u 1. razred osnovne škole, to dijete je toliko istraumatizirano da će teško više normalno funkcionirat. To prethodna Vlada je imala mogućnost urediti a nije uredila. I ja za to ovaj zakon promatram u najpozitivnijem, svjetlu, u najpozitivnijoj nakani da ured i ono što je trebalo davno urediti i treba maksimalno prevenirati, sprječavati ovakve situacije da se ne bi događale i ne bi bilo loše d se rastereti i rad CZSS-a na način da se odredi svakog slučaja pojedinačno odnosno ako su brat i sestra, onda je to jedan slučaj jer se tako prati kontinuitet tog djeteta a i taj voditelj ima kontinuitet a ne da je godinu dana jedna pa je onda drugi, mislim da sad to nije slučaj, ali ne smije se dopustiti ni da postane to slučaj jer stručna osoba mora imati kontinuitet a i dijete treba imati kontinuitet. I ono još ću samo na kraju spomenuti, članak 7. definira zapreke za obavljanje udomiteljstva. I potrebno je stvarno naglasiti da udomitelj ne može biti osoba koja je pravomoćno osuđena za kaznu po bilokojem članku iz Kaznenog zakona, a tiče se zlostavljanja i iskorištavanja djeteta i nadam se da će to posebno inkorporirati i isto tako onaj članak 32. ovog prijedlog zakona koji kaže da osoba mora kvalitetno skrbiti o djetetu i to neprestano treba imati na umu da je dijete u fokusu i njegov interes što smo već nekoliko puta ovdje čuli. I na kraju, stvarno bi me čudilo da netko može imati išta protiv ove plemenite nakane ovoga zakona, mogu razumjeti pojedine članke i pojedine odredbe da treba usuglasiti ali protiv empatične nakane da se prvi put u Hrvatskoj uredi ovaj prostor udomiteljstva i da se uvedu ove dodatne kategorije i da se omogući mladim i školovanim ljudima da udome djecu, to stvarno ne mogu shvatiti i štoviše, ne znam jel' spomenuto, vjerojatno je, 15 milijuna kuna je dodatno predviđeno proračunom za provedbu ovog zakona. Prema tome, mislim da zaista nema ni ekonomskih razloga a ni stručnih da ovaj zakon u prvom čitanju ne prođe a da se do drugog čitanja još dodatno uredi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imate tri replike, zapravo je biti četiri, ali gospođo Strenja-Linić, ispunili ste kvotu. Prva je gospođa Bedeković, izvolite.
hvala lijepo. Kolegice Petrijevčanin-Vuksanović, ja ću se osvrnuti kratko koliko mi vrijeme dozvoljava na onaj dio vaše rasprave u kojoj ste jako lijepo naglasili i tu se slažem s vama, da ovaj prijedlog zakona zapravo mijenja dosadašnju paradigmu udomljavanja i ja bih tome dodala da je ovaj zakon doista fleksibilan i usudila bi se reći moderan i primjeren vremenu u kome živimo upravo između ostaloga i kroz uvođenje kategorija udomljavanja kao zanimanja, a tu ste jako lijepo naglasili da uz uvođenje ove kategorije je usporedno potrebno uvesti odnosno propisati mehanizme kontrole i inspekcije ovakve vrste djelatnosti što je propisano u poglavljima 6. i 7. zakona koje se odnose na obveze CZSS-a, udomitelja itd. I doista se slažem s vama kad kažete da zakon treba promatrati afirmativno i da mu treba zapravo dati šansu da zaživi u praksi. Hvala lijepo.
Vrijeme, hvala. Želite li odgovoriti. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice Bedeković, upravo koliko sam upoznata, ministrica je najavila, da će pojačati inspekcijske službe i u svom govoru, ne ovdje u Saboru, ali na odboru je rekla, da je svjesna toga, da sadašnji resursi inspekcijskih službi u ministarstvu, naprosto ne mogu odgovoriti na nove izazove, ali to je opet naslijeđeno stanje, koje naravno, treba promijeniti i svijest da je to problem, je već meni pozitivna. A kada je čovjek svjestan da ima problem, onda će ga krenuti i rješavati. Hvala lijepo.
Hvala li vama. Gospođa Mrak Taritaš.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Sabora. Dakle, riječ je o jednom zakonu, koji se mora pogledati u jednom apsolutno drugom kontekstu. Puno su jednostavnije, ja ih zovem tehnički zakoni. Pa onda ako nešto pogriješiti ili ako nešto preformulirate, vrlo će se jednostavno riješiti. Posljedica ovog zakona je na ljude. Ljudi nisu krumpiri. Ne možete ih prebacivati iz jedne košare u drugu. Ja zaista cijenim napor ministarstva da je odlučio ići s tim zakonom. Mi smo u ime kluba, kada smo raspravljali, govorili u tom kontekstu i treba ga pažljivo slušati primjedbe i zaista, voditi računa o provedbi. Dakle, ovaj zakon je dao neke okvire, no međutim, u ovom zakonu imati ćemo jedan problem, a to će biti ljudi koji će to raditi, da s jedne strane s dobrom namjerom, da definiramo, da omogućimo pristojne uvjete za život, da možda smo malo prenormirali ovaj dio tko to sve može raditi.
Hvala. Gospođa Petrijevčanin Vuksanović, izvolite odgovoriti … [[Govornik se ne razumije.]] Oprostite, a u buduće javite se. Ne, ne ubuduće, govorite sada.
Dobro ispričavam se, hvala potpredsjedniče. Poštovana uključen je mikrofon, poštovana kolegice Mrak Taritaš, nitko nije govorio o krumpirima, mi smo svi itekako svjesni, da je riječ o najranjivijim skupinama, bilo da je riječ o djeci, bilo da je riječ o starijim i nemoćnim bolesnim osobama. I ja znam da ni vi, to ste samo kolokvijalno rekli, ne mislite na taj način međutim, oko 9500 kn, mjesečno košta smještaj osobe u instituciji. Prema tome, a znamo, da baš nije najčešće taj smještaj zadovoljavajući i da nije onako kako bi uvijek treba biti. Prema tome, ja nisam apriori protiv nečega što u startu ima šansu biti dobro. Ja sam za to da se još poboljša između dva čitanja. Ali, ne mogu apriori biti protiv nečeg, što prvi puta uređuje nešto što do sada nije bilo uređeno. Hvala.
Hvala i vama. Zadnja replika, gospodin Hrelja.
Poštovana kolegice, ne treba se ovdje na neki način sekirati zbog žustre rasprave, jer je obaveza svih nas da tražimo dobre točke i loše točke zakona koji se predlažu, a pogotovo što je ovo, bez obzira na količinu zakonskih odredbi, puno kompleksniji zakon, nego, npr. Zakon o tržištu kapitala. I taj može ovaj zakon i cijela ova oblast pasti na puno više ispita. Oni će na nekim kriterijima, financijski, a ovdje su ljudske sudbine u pitanju. Ja uopće ne sumnjam u to, da ćemo mi u dva čitanja, iznjedriti dobre zakone i da će se neke stvari i doraditi. Ali, se bojim da ćemo pasti u nepovjerenju naših građana jedni u druge, u pokušaju da svak negdje i za sebe nađe neku korist i u nedostatku dobre kontrole. Po zadnjem istraživanju 80% naših građana ne vjeruje svojim susjedima, svojoj rodbini i svojim prijateljima, što je vrlo tragično za Hrvatsku.
Vrijeme je isteklo. I nemamo više replika, sada će govoriti pojedinačno gospođa Ines Strenja Linić.
Zahvaljujem predsjedavajući. Za početak bih rekla kolegici samo Petrijevčanin, da za jedan mjesec, ako računam 7000 to je za godinu dana 84 tisuće i za 18 g. života u instituciji to je milijun i pol. Toliko nas košta to dijete u instituciji, a dijete odraslo u instituciji, definitivno možemo reći da nije imalo adekvatno okruženje i to mora ostaviti posljedice, svakako, koje on mora pokušati kompenzirati oko svog ostatka svog života. Ja ću nastaviti tamo gdje sam stala, jer bi htjela još neke stvari napomenuti, a to je kao prvo članak 7. zapravo, o kojem ste vi isto tako govorila, a to je da predlažem isključiti mogućnost, bavljenja udomiteljstva osobe s bilo kojom vrstom kriminalne prošlosti. Ako predlagatelj i odluči ostaviti pobrojena pojedina kaznena djela, predlažem da se dodaju i kaznena dijela, protiv spolne slobode, spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djece. Isto tako mislim da treba brisati, osim ako je nastupila rehabilitacija prema posebnom zakonu, u ovom slučaju nema rehabilitacije, u toj obitelji, taj udomitelj je spolno zlostavljao u svojoj prošlosti i on ne smije imati pravo baviti se udomiteljstvom. Ne samo to, nego treba ići dalje, nitko u njegovoj obitelji ne smije biti za to osuđen, nažalost, ne smijemo neke ljude, koji su osuđeni za kriminalna djela, stigmatizirati do kraja njihovog života, ali ovo je vrlo specifična situacija i mislim da tu trebamo biti jasni. Još jednom bi se vratila na to, da može biti profesionalno udomitelj, onaj tko ima smješteno 3 djece. Ponekad je to, neka to ne bude 3 djece, dakle, nije svaki udomitelj sposoban brinuti se o više djece na smještaju i kvalitetno brinuti se o njima, jer mi ovdje idemo na uštrb kvalitete, idemo na kvantitetu. Predlažem minimalnu plaću za 2 djece, a ukoliko se radi o 3 djece, koeficijentima, povećati tu plaću profesionalnog udomitelja. Isto tako, još jednom bi napomenula, da treba svakako izmijeniti dobnu razliku između udomitelja i udomljenog djeteta, da može biti najmanje 18 g. Zašto? Zbog specifičnih situacija, kada imamo sestru koja ima 25 g. ona svog brata od 10 g. ne bi mogla udomiti, a mislim da je u interesu djece, pogotovo što se tiče srodničkog udomljenja da ta djeca ostanu u svojoj obitelji kakva god sad bila ukoliko se ta sestra brine. Evo baš jučer natpis je u novinama bio gdje se jedna sestra brine stara 20 godina o sestri od 14 godina. Tu je sasvim, još jasnija ta mala razlika. Dakle, treba definirati, znači srodnička udomljavanja. Nadalje, htjela bih spomenuti prvi put ste uveli pojam djeca bez pratnje. O djeci bez pratnje sam ja već govorila. Djeca bez pratnje u Hrvatskoj su marginalizirana i na neki način maknuta van naših očiju i stavljena u domove djece s poremećajima u ponašanju što je apsolutno neprihvatljivo. Dakle djeca koja se zateknu na području Hrvatske bez pratnje odraslih, to su ta djeca, ne smještaju se u nikakve centre, domove za djecu bez roditeljske skrbi nego u domove djece s poremećajem u ponašanju gdje su ta djeca ponovno još sekundarno traumatizirana jer se nalaze već tamo u jednom okruženju koje sigurno nasilno djeluje na njih. I mislim da to nije za njih adekvatno. Ta djeca su u Ivancu, to svi znate, nažalost to još uvijek nismo riješili. Ali mi ovdje stavljamo stavak da trebamo djecu bez pratnje staviti u udomiteljske obitelji, ni s tim se ne slažem. Zašto? Smatram da treba riješiti brigu djece bez pratnje ali mislim da treba, da zahtjeva posebnu pozornost jer ta djeca trebaju prevoditelja, odnosno nekog tko govori njihov jezik, koji će moći onda sukladno tome adekvatno im pružiti i psihološku potporu da bi se ta djeca ako nauče hrvatski mogla polako i uključiti u školovanje jer znamo isto tako koliko ogroman broj te djece uopće nije niti uključen u obrazovanje. Čak i ona koja su sa roditeljima u Hrvatskoj. Dakle, mi tu djecu ako budu razasuta po cijeloj Hrvatskoj i udomljena u razne obitelji, ta djeca tamo dolaze bez da imaju nekog tko govori njihov jezik to za njih nije dobro. Mislim za tu djecu trajno je rešenje jedan dobar centar u kojem bi oni imali barem 4 jezika koja su najzastupljenija među njima, znači i paštu i svi ovi arapski i koji bi na neki način onda kompletna adekvatna skrb o njima provoditi. Isto tako predlažete da se udomiteljstvo kao zanimanje znači može biti 6 mjeseci nakon što je netko bio tradicionalni udomitelj, mislim da je to prekratko. Dakle, mislim da to mora biti minimum jednu godinu, neki predlažu i tri ali ja predlažem da to bude jedna godina i na taj način bi se izbjegle situacije da se pojave udomitelji koji odmah nakon što postanu tradicionalni udomitelji, znači nakon 6 mjeseci zatraže profesionalno udomiteljstvo kao zanimanje zapravo jer im je prioritetni cilj bilo ostvarivanje naknade i prijave mirovinskog i zdravstvenog. Zatim ona stavka dosta su prigovori bili oko toga svih udruga, članak 21. da će opskrbnina se utvrđivati za svakog korisnika posebno. Ako to znači da će svaki socijalni radnik imati diskreciono pravo odlučivati o tome onda će to biti jako puno problema jer se već danas susrećemo sa različitim tumačenjima dodataka od 10, 20% i ima različitih visina naknada za korisnika sa istim poteškoćama i potrebama. Dakle problemi su prisutni čak i kod rješavanja zahtjeva za jednokratnu pomoć. Pa možete zamisliti što će biti kada taj socijalni radnik bude odlučivao koliko zapravo opskrbnina za svakog pojedinačnog korisnika treba biti. Mislim da to treba jednostavno napraviti distinkciju od 0-7, 7-14, 14-18 godina, na taj način jer znamo da su različite dobi i različite potrebe djece. Isto tako bih htjela reći da u članku 39 bi trebalo definirati članove tima za udomiteljstvo i svakako predvidjeti i uključivanje socijalnog pedagoga i edukacijskog rehabilitatora kada je riječ o djetetu sa problemima u ponašanju odnosno djetetu sa teškoćama u razvoju. Nužno je definirati isto tako normativ, odnosno broj udomiteljskih obitelji za koje je određeni tim zadužen, to smo već danas govorili i koji zapravo tad treba biti znatno manji ukoliko se radi o djeci s poteškoćama. I na kraju još jednom ponavljam, treba svakako definirati situacije u kojima udomitelj može samostalno donijeti odluku kada se radi o zaštiti sigurnosti zdravlja djeteta, odnosno skrbništvo. I za kraj, ovo je moja pojedinačna rasprava, ja ću još jednom pozvati da razmislite i u konačnom prijedlogu zakona stavite svakako i pitanje životnih partnera, dakle ovaj nacrt definira da samo bračni i izvanbračni drugovi mogu biti i udomitelji. Dakle, imajući u vidu da su životni partneri izjednačeni sa bračnim drugovima prema članku 37. stavak 4. Zakona o životnom partnerstvu osoba istog spola, te da je Zakon o životnom partnerstvu osoba istog spola organski zakon u odnosu na zakone koji se odnose na obiteljsko-pravne odnose, predlažem da se izrijekom navedu i životni partneri. A zašto? Treba napomenuti da empirijska istraživanja pokazuju da se djeca koja odrastaju u obiteljima sa istospolnim roditeljima ništa nikako ne razlikuju od djece odrasle u obitelji heteroseksualnih roditelja ni u kognitivnom, niti u socijalnom, ni u emocionalnom razvoju te da pokazuju zdravu psihološku prilagodbu. Stoga smatram osobno da nema opravdanja za ograničavanja pristupa mogućnosti roditeljstva ili udomiteljstva na temelju seksualne orijentacije potencijalnih posvojitelja i udomitelja i pozivam vam da ne budemo licemjerni, da budemo prije za to da djeca odrastaju u instituciji nego da odrastaju u jednom okruženju gdje bi bile sa osobama koje im mogu pružiti dom pa makar i kao udomitelji. Hvala lijepa.
Imate još minutu i pol, možete još govoriti ako hoćete. Imate međutim 3, to su replike, 1 repliku, samo gospođa Čikotić.
Poštovana kolegice Strenja, ja sam vas baš slušala izrazito konkretno, ali zanima me jedna stvar. Zanima me kada govorimo o udomljavanju kakav je vaš stav prema vikend udomljavanju? Znači da se udomljavanje vrši tijekom vikenda za djecu koja su u domovima? Hvala.
Gospođo Strenja-Linić, dajem vam riječ. Izvolite.
Zahvaljujem. Jedno je krizno udomljavanje za koji isto tako predlažem da zapravo napravimo distinkciju, to inače postoji vani u zemljama da se zna tko može krizno usvojiti dijete usred noći da mu se dijete od 3 mjeseca dovede, od 5 godina ili dječak od 14 godina. To su potpuno različitih kapaciteti udomitelja, krizna udomljavanja su jedna priča. Drugo su vikend udomljavanja. Ja osobno nisam za to jer vi tom djetetu tijekom vikenda pokažete što je jedna normalna obitelj, to dijete vidi što je s tom obitelji i nakon toga se vraća ponovo u instituciju. To za to dijete nije dobro, dijete ukoliko želite udomiti, neka to ne bude vaša, na neki način oznaka prema vani, nekakav moderan hir, nešto da se prikaže da činite dobro, ne. Rađe odite u neku ustanovu, donirajte, volontirajte itd., ali vikend uzeti dijete pa ga vratit nazad, apsolutno sam protiv toga. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Idemo dalje sa pojedinačnim, možete, izvolite, 5 minuta, imate uvijek pravo.
Dozvolite mi, volim nakon ovako konkretnih prijedloga možda nešto odmah reći da zaista podržavamo, ali nešto da na neki način malo i pojasnimo. Naime, ja bih se zaista iz ovako inspirativne rasprave koju je imala zastupnica Strenja-Linić osvrnula. Naime, neke stvari mogu reći da zaista prihvaćamo vezano za dob srodničke obitelji i taj raspon razlike između dobi posvojitelja, udomitelja i korisnika, odnosno djeteta možemo i trebamo iskorigirati. Ono što bih rekla da se u potpunosti slažem da trebamo ove odredbe koje su vezane za počinitelje, bilo kakvih oblika, kriminalnih radnji, pogotovo vezano za spolnu slobodu, kao i njihovih članova obitelji, da ne bi došli u doticaj s djetetom, u potpunosti podržavamo kao po meni do drugog čitanja trebamo razmisliti o onima koji su bili ovisnici o alkoholu i opojnim drogama, s obzirom da znamo da je tu uvijek potencijalni recidiv i to ne bi bilo dobro za dijete. Vrlo često se ističe, ja želim još jedanput istaknuti da želimo i mi imati jaču kontrolu nad udomiteljstvom, ne samo nad ovim udomiteljstvom zato što mi sada ga financiramo pa nam je ono jako važno, nego iz razloga što nam je udomiteljstvo jednostavno kategorija koja nam je disperzirana i teško ga je kontrolirati, tu trebamo pojačati različite oblike kontrole, kao i ovu vašu potrebu, odnosno namjeru da se gradira broj djece u odnosu na broj, odnosno na udomitelja. Ono što ste vi napomenuli djeca bez pratnje, uglavnom djeca bez pratnje kod nas su u nekakvom tranziciji, oni žele otići, ali oni koji ostaju, imamo recimo u domu Osijeku djeca koja su već fantastično govore hrvatski bez ikakvih naglaska, da malo sa slavonskim, oni zaista jesu u domovima za u ovom kako mi kažemo u … [[Govornik se ne razumije.]] i oni bi mogli biti udomitelji jer su se već zaista, što se tiče jezika kod udomitelja, jer zaista što se tiče jezika adaptirali, asimilirali. Ali ono što volimo naglasiti zaista se radi o pojedinačnoj obradi svakog potencijalnog korisnika koji će biti smješten, kao i o obradi svakog udomitelja. Također, ja bih već sada rekla da treba zaista pojačati taj uvjet, vremenski uvjet koliko netko je tradicionalni udomitelj, a da bi onda postao udomitelj kao udomitelj sa zanimanjem. Ono što bih htjela reći, da socijalni radnik, nemam vremena pogledati da li smo mi možda to nespretno definirali, ali neće socijalni radnik diskrecionom ocjenom donositi iznos naknade pojedinačno, nego ministar odluku donosi o visini mjesečne naknade za smještaj u udomiteljskoj obitelji, a ta naknada je razrađena u odnosu na naš kategorije naših korisnika, dakle za smještaj maloljetnog djeteta koji je predškolski, školski uzrast, osobe sa invaliditetom itd. da sada ne nabrajam. I tu ćemo odluku sada sukladno sa financijskim planom, odnosno proračunskim sredstvima koje smo osigurali za provedbu ovog zakona korigirati u korist svakako boljeg i lakšeg provođenja ovog zakona. Hvala.
Imamo dvije replike. Prvu repliku ima gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Sabora. Poštovana ministrice, izuzetno je važno da se donese ovaj zakon. On zasigurno će otvoriti u primjeni niz problema i ja pretpostavljam da ćete na te probleme pratiti ih i onda u odnosu na to reagirati. Moje pitanje je vezano, ja apsolutno sam stanovišta da je udomiteljstvo dobar oblik i vi imate službe koje će to kontrolirat, ali da li ste razmišljali, obzirom na cjeloživotna obrazovanja, da ministarstvo radi edukacije, da radi eventualno, da mu se omogući eventualno nekakvo doškolovanje ili nešto jer će se desit u jednom trenutku kada mi nećemo imati, uz dobru volju da se ljudi s tim bave, ljudi koji će se moći baviti, odnosno koji će imati adekvatno obrazovanje. I mislim da je tu jedan napor koji ministarstvo treba napraviti, s jedne strane je vezano uopće taj jedan PR da ljudi znaju da se mogu baviti, a drugi napor je da u kontekstu toga, da u odnosu na raspoloživu radnu snagu možda imamo opciju više udomitelja.
Vrijeme. Odgovor gospođe ministrice.
Evo hvala. Evo ovo je još potrebno pojasniti, hvala vam na ovoj replici. Mi smo u članku 45. naglasili tu stručnu potporu udomiteljstva koja treba biti jer je u zakonu kontinuirano, a što se tiče promoviranja općenito sada ovog zakona koji je ipak drugačiji nego što je postojeći zakon, ja moram reći da je UNICEF 5 milijuna kuna dao na raspolaganje i ministarstvu u suradnji sa ministarstvom akademskom zajednicom radit će se i promoviranje i edukacije, program se zove Za snažniju obitelj gdje će se educirati udomitelji, potencijalni, obitelji postojeće, srodničke obitelji jer nam cilj s vremenom ipak jačati te obitelji, djecu vraćati koliko je to moguće i treće, stručne radnike u centru koji donose odluke da svi po istim kriterijima jednakim imaju alate za donošenje jednakih odluka.
Hvala gospođo ministrice. Gospođo Čikotić.
Poštovane kolegice i kolege, iznimno mi je drago što je gospođa Murganić došla danas na ovaj važan Zakon o udomiteljstvu i žao mi je što nije bila kad je bio Zakon o psihoterapiji. I htjela bi još skrenuti pozornost da tradicionalni udomitelji su na neki način kažnjeni ovim zakonom jer im se ne pruža mogućnost profesionalizacije niti se spominje retroaktivno da im se priznaju prava iz radnog odnosa za sve godine koje su proveli u udomiteljstvu pružajući štićenicima brigu, ljubav i skrb a danas ti isti udomitelji su korisnici socijalne pomoći jer nisu odradili svoj radni vijek nego su se brinuli o djeci bez odgovarajuće roditeljske skrbi. Pa evo ako bi mogli još između dva čitanja uvažiti ovaj prijedlog, hvala.
Gospođa ministrica.
Hvala. Ja zaista dođem u Sabor, to svi znate, dolazim redovno na odbore, to čak me pohvale i zastupnici, kada nisam bila prisutna bilo je zato što sam bila ili na Vladi ili je bilo sa Predsjednicom susret oko demografskih odredbi, dakle bilo je obaveza. Nemam nikakav razlog izbjegavati susrete sa zastupnicima i objašnjavati ono što nam je izuzetno važno jer ovo su zakoni na neki način promoviraju djelatnosti sam rad ministarstva. A što se tiče retroaktivnog priznavanja i staža i mirovinskog i zdravstvenog osiguranja, tradicionalnim našim udomiteljima, mislim da je gotovo pa nemoguće, ja zaista to ne bi, ali im otvaramo mogućnost svi koji imaju uvjete prelaze sa tradicionalnog na udomiteljstvo kao zanimanje.
Vrijeme. Sada je na redu gospodin Mato Čičak, nema gubi, gubi pravo. I sada je na redu gospodin Ante Babić, isto sa svojom pojedinačnom raspravom.
Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice sa savjetnicom. Pozdravljam naravno prijedlog ovog Zakona o udomiteljstvu, o njemu se jako puno pričalo i danas slučajući svoje kolege zapravo pokazujući tu empatiju za korisnike, djecu koju bi trebalo udomiti, svi na neki način želimo dati obol, svi govoriti o ovim stvarima a zapravo je jedino Ines Strenja-Linić ona osoba koja je involvirana u slučaju udomiteljstva, rekao bih od samog početka i svojim osobnim primjerom i sjećam se jako dobro, nedavno održane tematske sjednice gdje se zapravo moglo govoriti o udomiteljstvu i o posvajanju djece u RH i bilo je dobro čuti različita mišljenja o rekao bih, ovim pojavama, neću govoriti o problemima. Činjenica je da 6800 osoba je udomljeno kod 3409 udomitelja, to su podaci iz 2016. g., ali podaci iz 2017. g. govore da 174 udomitelja zapravo nemaju svoje korisnike. Zašto je tome tako i zbog čega se to zapravo događa? Reći ću dvije stvari, pokušat ću komparirati kad se govori o ovom prijedlogu zakona, onda se govori o ciljevima deinstitucionalizacije i transformacije domova. I ja imam negativna i loša iskustva po tom pitanju, primarno zbog deinstitucionalizacije koja se dogodila u RH, rekao bi na jedan vrlo loš način i tada su u i stručnjaci iz drugih zemalja a i naši stručnjaci upozoravali da deinstitucionalizacija ne može i ne smije ići na takav način pogotovo ne sa osobama, najtežim invalidima, ja sam to dužan ovdje reći čisto zbog same deinstitucionalizacije i onda nam se dogodilo da su nam deinstitucionalizirane osobe u RH udomiteljske obitelji ili kroz neke udruge zapravo služili kao nekakav paravan za izvlačenje sredstava, a to odgovorno tvrdim. S druge strane ne smijemo zanemariti činjenicu da je i bivša Vlada kada je bila još, uzeli su kredit od Svjetske banke od 70 milijuna eura i jedan dio tih sredstava, gotovo milijun eura trebao je služiti za deinstitucionalizaciju što se zapravo nije dogodilo i danas bi čovjek evo onom retorikom i koji oni govore u Hrvatskom saboru se moglo pitati gdje su pare, gdje su novci od Svjetske banke. Dakle, slažem se, deinstitucionalizacija je potrebna raditi na njoj, ali se trebalo početi sa djecom i sa lakšim slučajevima. Sad što se tiče samog ovog prijedlog Zakona o udomiteljstvu, pitanje se postavlja zbog čega je toliki malu broj udomitelja odnosno recimo zašto u 2017. g. gotovo 200 udomitelja nema korisnike. Pa ako pozorno čitate i obrazloženje ovog zakona, kaže se da broj novih udomiteljskih obitelji unazad nekoliko godina je u stalnom opadanju, posebice obitelji mlađe životne dobi i višeg stupnja obrazovanja. To je jedna stvar. Druga stvar su same naknade za udomitelje od 2500 kn uz naravno kategorizacije vezano za djecu koja su zanemarena od roditelja, bez odgovarajuće roditeljske skrbi, HIV pozitivnu djecu gdje su iznosi daleko viši. E sad na 2500 kn ako još uplatimo doprinose, to su minimalni zapravo doprinosi koji će stvarati novu kategoriju ljudi sa minimalnim mirovinama, i o tome treba razmišljati. Isto tako teško je naći mlade i obrazovane ljude koji će recimo raditi i baviti se profesionalno zanimanjem udomitelja. Sam zakon ili prijedlog ovog zakona je sigurno dobar i to je dobar put i dobro je da ugleda svjetlo dan i on će u svojoj budućnosti imati određenih izmjena i dopuna i zapravo će realnost odnosno bolje rečeno stvarnost pokazati kako i na koji način i u kojem pravcu ćemo ići kako bi se ovaj zakon poboljšavao. Da se vratim malo na ovaj dio vezano za broj korisnika udomitelja. Dakle 2342 je djece i to one djece koje su bez odgovarajuće roditeljske skrbi, HIV pozitivne djece, djece žrtve nasilja u obitelji, maloljetne trudnice, djece sa teškoćama u razvoju i djece s problemima u ponašanju. Istina je da nas se također ovdje čulo da je daleko bolje za dijete da je u udomiteljskoj obitelji nego u određenoj instituciju. Međutim, ja ne zanemarujem rad institucija i smatram da velika većina uz određene iznimke svoj posao jako dobro radi i mislim da Ministarstvo demografije, obitelji, mladih i socijalne politike o tom slučaju ima pune ruke posla. S druge strane donoseći određene zakone a mi zaboravljamo da smo ih nekoliko donijeli u Hrvatskom saboru ministrice da ti zakoni u određenim segmentima opterećuju radnike u centrima za socijalnu skrb. Dakle njima se obim posla povećava. Naravno politikom, lijevom, desnom, manje je bitno ali činjenica je da ne razmišljamo o tom segmentu da to nisu svemogući ljudi da se njihov opseg posla povećava i da trebamo i kod takvih stvari paziti na takve stvari i ne govoriti da su ljudi iz centra za socijalnu skrb zapravo početak alfa i omega svega što se i ovog pitanja vezano za udomiteljstvo tiče. Dakle mislim da dozvole za dozvole za udomiteljstvo daje centar i da se tu ne vrše određene edukacije, o tome je i kolegice Sunčana govorila danas u svojoj replici, zapravo govorivši o tome da nije ravnomjerno raspoređeno udomiteljstvo u RH, daleko je ono više u Zagrebu i to ste vi jako dobro obrazložili a u Zagrebu i okolici Zagreba i sjeverozapadnom dijelu Hrvatske dok je recimo od Zadra pa južnije gotovo nemoguće naći udomiteljsku obitelj. Dakle gotovo nemoguće. E sad, raditi na toj edukaciji jest potrebno ali ukoliko država stvarno želi i ozbiljno se želi baviti ovim problemom udomiteljstva onda će ti iznosi samih naknada, ne samo po korisniku nego i za same udomitelje i doprinosi na njihove plaće morati biti veći a time i veća izdvajanja iz državnog proračuna. Možda još nešto vezano za udomitelje što sam možda mislio reći ali kolege su govorile, mislim da je to kolegica Ines Strenja-Linić jako dobro obrazložila kako i na koji način, kako se treba zapravo ponašati prema tim korisnicima. Mislim da mi nismo na sreću imali puno teških slučajeva, nekih negativnih slučajeva. Spomenuti ću samo kada se govori o starijim korisnicima i odraslim osobama, sjetite se samo slučaja Lamza prije mjesec dana kada su se srušile niz takvih negativnim kritika i prema samom ministarstvu koje uopće nema veze sa time niti to može znati ali javnost voli brzo osuđivati a tog istog kolegu našeg bivšeg, dakle primili smo ovdje u Hrvatskom saboru, o njemu su pozitivno govorile i pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom, o njemu su filmove i ne znam dokumentarce snimao i BBC, ARD i CDF da bi se na kraju dogodilo da taj čovjek bude pribijen na stup srama. Dakle sama deinstitucionalizacija da, transformacija domova da, zato sam da to ide od lakših slučajeva pogotovo što je vezano za djecu, a tek onda za ove malo teže slučajeve i mislim da to treba polako, postepeno raditi a kod ovog Prijedloga zakona o udomiteljstvu, naravno podržavam i vjerujem da će i do drugog čitanja možda biti nekih poboljšanja ali siguran sam da će u budućnosti on doživjeti svoje izmjene i dopune. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega Babić. Samo jednu malu stvar, kada govorite o bivšoj Vladi, trebate biti precizniji radi mogućnosti samoozljeđivanja. … [[Upadica se ne čuje.]] Gospođa Bedeković, izvolite. Replika, gospođa Bedeković, izvolite.
Imala sam odgođenu reakciju na vašu izjavu, hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega, samo kratko ću se osvrnuti na ovaj vaš podatak gdje ste rekli da 174 udomitelja trenutno u Hrvatskoj prema statističkim pokazateljima nemaju svoje korisnike i dakle i sami ste rekli da se otvaranjem mogućnosti uspostavljanje udomiteljstva kao zanimanja. Dakle i između ostalog je intencija dakle pojačavanja interesa za udomiteljstvo ali ste jako lijepo naglasili da je jako važno voditi računa o tome da nam se ne ponovi trend da udomiteljstvo postane paravan za izvlačenje novčanih sredstava a ja bih dodala i da zapravo ta jedna humanost da prevlada ekonomski interes. I zato ponovno naglašavam, a i vi ste to naglasili, potrebu uvođenja i razrade mehanizma, mehanizama nadzora i kontrole a s obzirom na deficit ljudskog faktora u našim centrima socijalne skrbi, o ovome itekako treba voditi računa. Hvala lijepo.
Hvala. Izvolite gospodine Babić, odgovor.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice Bedeković, drago mi je da i vi razmišljate i govorite o ljudima koji rade u centru, oni su stvarno preopterećeni, znate nije lako kada sami kao obitelj, ja i moja supruga ne možemo odlučiti o vlastitom djetetu što da bi to ljudi iz centra mogli bolje napraviti. Teško, njima nije lako i ja ih u potpunosti razumijem. I isto tako kad sam govorio vezano za tu profesionalizaciju udomiteljstva, da, ovime se zakonom i profesionalizira to zanimanje. Srećom, mi nemamo puno negativnih iskustava, imamo ih, imali smo ih i u ministarstvu tada ali njih nije puno na sreću. To stvarno ljudi rade, ima pozitivnih primjera, o tome je i kolegica Maksimčuk govorila. Dakle jako pozitivnih primjera. Mi na te ljude uopće ne gledamo, vi imate slučajeva gdje imate udomiteljske obitelji koji su imale 10, 12 djece, danas su socijalni slučajevi, a to bi trebali biti heroji ovoga društva. Zato mi je drago da se pokazuje velika empatija, ali treba onda napraviti jedan zakonski okvir koji će se prilagoditi tome. Hvala vam.
Puno vam hvala. Gospodin Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče Babić, govorili ste o neujednačenoj rasprostranjenosti i evidentno je dakle, Dalmacija, Istra, Hrvatsko primorje, tamo je vrlo malo udomiteljskih obitelji i možda će uistinu ministarstvo trebat napravit određenu promidžbenu kampanju s obzirom da je evidentno da postoje određene predrasude, da nije samo pitanje novca, nego je pitanje određenih predrasuda. Recimo jedan recentni primjer terapijska zajednica za žene ovisnice je trebala biti otvorena u dalmatinskoj zagori i ljudi su se tamo pobunili tako da će ta terapijska zajednica morati ići u Slavoniju na drugu lokaciju, što je isto tako nedostatak određenih informacija i na tome svi zajedno trebamo radit pa tako i na području udomiteljstva.
Gospodin Babić, odgovor.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovani kolega Ćelić, vi kao liječnik i psihoterepeut, mislim da u Metkoviću nema niti jedne udomiteljske obitelji. Ja mislim da nema niti jedna, ali recimo vi možete poraditi na tome da barem bude jedna, onako simbolično. A što se tiče recimo otvaranja terapijske zajednice u dalmatinskoj zagori, to je mjesto do mene i znam jako dobro tu situaciju, dakle mi već imamo jednu terapijsku zajednicu, ali za muškarce, a ovo je trebalo biti za žene i mislim da je to bio jedan nesporazum, zapravo dopustilo se nekolicini osoba iz samoga mjesta da ne dopuste još jednu takvu zajednicu jer oni smatraju da u tako jednoj maloj sredini koja je defakto depopularizirana to ne bi bilo dobro. Ne znam, nisam na njihovoj strani, mislim da su tu pogriješili jer imaju pozitivna iskustva iz ove prethodne zajednice, jako pozitivna iskustva, mislim da su to trebali dopustit. Ali hvala što ste na to upozorili.
I na kraju gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Babić, vi ste otvorili, odnosno u početku rasprave ste rekli nešto što ja mislim da je istina za svaki posao, a to da nema jednog rješenja, da treba ponuditi što veću lepezu rješenja i na taj način zapravo opće govoriti o toj problematici. Ja inače u raspravama u ovom Saboru nešto s čim se baš ne bavim, rijetko raspravljam, ali o ovom želim raspravljati, moja sestra je socijalni radnik koja je radila niz različitih poslova i u obitelji znam o čemu je riječ. Recimo druga izborna jedinica oko Vrbovca ima strašno puno udomiteljskih obitelji, zašto? Dakle zato što su ljudi jednostavno vidjeli jedni od drugih da je pomoć dobra i to zasigurno treba stvoriti u jedne zakonske okvire. Ako imamo od svih udomitelja 5% negativnih iskustava, to znači da smo uspjeli i to treba u tom smislu gledati i u tom smislu, ne znam, i afirmativno govoriti o ovom zakonu sa idejom da ono što smo ukazali se poboljša između dva čitanja.
Hvala lijepa. Vaša sestra je socijalna radnica, ne socijalni radnik? Dobro, hvala lijepa. Gotovi smo sa, odgovor da, oprostite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. Poštovana kolegice Mrak-Taritaš, sami ste rekli ako vam je sestra socijalna radnica, onda vam ona to najbolje može reći. Ja se užasavam, a bili smo svjedoci niza događanja koja su bila vezana za ministarstvo i nisam mogao intervenirati, a po pitanju djece i nekih drugih slučajeva gdje smo imali, a sad vam neću govoriti primjer, samo jedan primjer u jednom malo većem gradu u Dalmaciji, dakle 5 godina je centar za socijalnu skrb pratio tu obitelj, sud je naložio da se djeca oduzmu toj obitelji, a onda su neki naši kolege iz Živog zida davali support putem Facebooka i napravili su zapravo jednu stravičnu situaciju gdje nisu pomogli ni toj djeci, niti samom centru, a sama ravnateljica centra je imala takve neugodnosti zapravo da je odstupila sa svoga radnog mjesta jer to nije više mogla podnositi. Ne samo taj, već i niz drugih, zato trebamo biti oprezni kad govorimo takve stvari.
Hvala gospodine Babić. Hvala, gotovi smo sa replikama i sada će govoriti pojedinačno gospođa Vesna Bedeković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo puno je već o ovoj temi rečeno i drago mi je dakle da se prijedlog zakona koji imamo danas na dnevnom redu promatra iz različitih aspekata, a ja ću evo svoj dio vremena koji sam dobila na raspolaganje zapravo iskoristiti da malo još na neki način rezimiram neke ključne točke zakona i da dam evo neke svoje konkretne isto tako prijedloge na konkretne članke zakona. Kada zakon u prvom čitanju ovako generalno gledamo, već sam rekla i još ću jednom ponoviti, da je ovaj zakon doista po mom mišljenju odraz i fleksibilnosti i prilagodbe i vremenu i situaciji u kojoj živimo i da doista u tom smislu možemo reći da je riječ o jednom fleksibilnom, modernom zakonu i upravo je to razvidno iz njegovih ključnih točaka. Dakle ponovit ćemo, prisjetit ćemo se malo da naglasak zakon stavlja prije svega na deinstitucionalizaciju djece i odraslih koji su smješteni u ustanovama. Podsjetit ću na brojku da trenutno negdje oko 1419 djece imamo smještene u domovima i da, podsjetit ću još jednom, smještaj u domove, ustanove zapravo treba biti zadnja opcija kad je riječ o promišljanju razvojnih potreba djeteta i promišljanju sredine u kojoj će dijete iz disfunkcionalne obitelji rasti i razvijati se. Naravno, uz deinstitucionalizaciju djece i odraslih koji su smješteni u ustanovama, ruku pod ruku ide i prevencija institucionalizacije djece i odraslih, a jednako tako dakle ovaj zakon stavlja naglasak na motiviranje, povećanja dakle broja udomiteljskih obitelji. Prisjetimo se statističkih podataka, već smo nekoliko puta i rekli, ja ću ipak ponoviti da najveći broj udomiteljskih obitelji imamo na području središnje i SZ Hrvatske, osobito u gradu Zagrebu i Zagrebačkoj županiji, neke slučajeve je naša ministrica vrlo detaljno objasnila, dok najmanji broj, dakle, udomiteljstava imamo u južnim i priobalnim područjima RH, tako da smatram potrebnim još jednom naglasiti da će ovaj zakon doprinijeti regionalnoj ravnomjernosti, pristupačnosti udomiteljstva na području cijele Hrvatske. A jednako tako kada je riječ o dobnoj strukturi udomitelji, otvara se prostor dakle, poseban naglasak se stavlja na trenutačne podatke, koji kažu da najviši broj udomitelja imamo sa završnom ili čak i nezavršenom osnovnom školom u poznim godinama, a ovaj zakon, rekla bih na neki način, stimulira uključivanje u ovu plemenitu djelatnost, mlađih osoba, osoba sa završnom školskom, odnosno, stručnom spremom iznad srednje škole, naviše, upravo kroz otvaranje mogućnost instituta udomiteljstva kao zanimanja za zaposlene roditelje, koji će samim time omogućiti zapošljavanje a onda i samozapošljavanje kroz uplaćivanje svih onih prava koje idu iz radnog odnosa mirovinsko, zdravstveno osiguravanje itd, i kroz omogućavanje, ostvarenje naknade, odnosno, plaće. Dakle, ponoviti ću, malo samo da se podsjetimo one brojčane pokazatelja, dakle, 2,5 tisuće kn za srednju stručnu spremnu, 10 osnovica za završen preddiplomski i diplomski studij i 13 osnovica za završen diplomski studij i tu mi se čini da ovime dakle, uspostavljanjem mogućnosti udomiteljstva kao zanimanja, ujedno imamo i jednu demografsku mjeru, koja će omogućiti osobito našim mladim obrazovanim ljudima, koji imaju posebnog afiniteta za ovu vrstu djelatnosti. Dakle, naglašavam ne pod svaku cijenu, ovdje je potrebna jedna posebna vrsta i afiniteta i stručnih znanja da bi se netko bavio ovime. Dakle, tu ćemo ipak otvoriti jedan prostor za samozapošljavanje, ali i netko je govorio o toj problematici, dakle, dati prostor za razvoj socijalnog poduzetništva, dakle, osobito u ruralnim sredinama, ali jednako tako i u urbanim prostorima naše domovine. Naravno da ovu mjeru svakako pozdravljam, ali ponovno upozoravam na potrebu, već sam to govorila, pa neću puno puta ponavljati, samo kratko ću, dakle, na potrebu propisivanja mehanizama, nadzora i kontrole nad djelatnošću udomiteljstva kao zanimanja, a posebno specijaliziranog udomiteljstva jer je tu riječ o posebno ranjivim kategorijama djece, pa onda i odraslih, osobito djece s posebnim potrebama, teškoćama u razvoju itd. Ono što smatram još posebno bitnim i važnim za naglasiti, osim razvijanja mehanizama, kontrole inspekcije, jako je bitno omogućiti i razviti u praksi, nakon što ih propišemo zakonom, mehanizme osposobljavanje udomitelja za uopće obavljanje djelatnosti udomiteljstva, provođenje periodične edukacije, ali isto tako i uspostavljanje i organiziranje povremenih, ako ne i stalnih grupa potpore, što je jako bitno. I smatram da je upravo u te stručne timove, izuzeto bitno, uključiti baš pojedine profile stručnjaka, prije svega, socijalne pedagoge a onda i edukatore, rehabilitatore. I još na kraju, složila bi se s kolegicama i kolegama, koji su ukazali na definiranje dobne razlike između udomitelja i udomljenog djeteta, koja ne može biti manja od 18 g. to je ok, ali, bih tu preciznije definirala srodničko udomljavanje, kako bismo omogućili udomljavanje braće i sestara. Slažem se da bi to trebalo preciznije definirati. I svakako ono što sam rekla, na kraju ću ponoviti, naravno da ovom zakonu treba dati šansu da zaživi u praksi, da ga treba promatrati afirmativno, ali jednako tako i očekujem da ćemo do drugog čitanja, da će ministrica i njen tim uvažiti sve naše preporuke i da ćemo već do drugog čitanja imati još bolju i još poboljšanju verziju ovoga zakona, koji smatram vrlo bitnim za rješavanjem ove problematike u praksi. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Imate jednu repliku, gospođo Petrijevčanin Vuksanović.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovana kolegice Bedeković. Evo, cijela ova rasprava oko zakona, koji svi smo se složili da ima pozitivnu nakanu i cijeli ovaj zakon, će se praktički svesti, na najbanalnije rečeno, ako oni koji imaju plemenite nakane i sa djecom i sa starijem i sa općenito sa udomljavanjem, da im se poboljšaju mogućnosti, njihov status i općenito ono što imaju na raspolaganju, da te svoje plemenite nakane realiziraju. S jedne strane, to ovaj zakon omogućava, a onima pak, s druge strane, koji nemaju takve plemenite nakane i udomljavanje im služi za nešto drugo, njima to treba onemogućiti ili ih čak kazniti za to. Ako to uspijemo postići, onda će svima nama ovo biti na hvalu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovor.
Zahvaljujemo vam na ovom vašem komentaru, pa i sama sam rekla i vjerujem da ćete se složiti, ne samo vi nego i ostale kolegice i kolege sa mnom, kada kažem, da ovom zakonu, treba dati šansu da zaživi u praksi. I naravno, zakone i radimo da bismo se usmjerili na praksu i da bismo ovu problematiku regulirali u svakodnevnom životu, a prije svega na korist i u centar pozornosti potrebe djece, disfunkcionalnh obitelji, naravno i odraslih iz takvih obitelji i na prvom mjestu imati na umu zadovoljavanje njihovih potreba i rješavanje problema u njihovu korist. Hvala lijepo
Hvala i vama. I sada pojedinačno će raspravljati gospodin Glavašević.
…/Govornik govori Talijanski./… Hvala. Poštovane kolegice i kolege, poštovana ministrice. Ja ću svoju pojedinačnu raspravu ovdje zapravo prilično usko ograničiti na jednu temu o kojoj je danas već bilo riječi, a zapravo mislim da je bitna. Ona je zapravo se tiče istovremeno i najviše se tiče toga da djeca koja su unutar sustava, koja su u domovima dobiju priliku odnosno više prilika da odrastaju, da budu udomljena u obiteljima, ali se zapravo tiče i toga kakav želimo da taj sustav bude i kako želimo da tretira građanke i građane RH. Ja bih počeo od podataka koji su službeni, dakle za 2016. godinu. Oni su već bili spominjani danas. Dakle, mi smo govorili o tome kako su udomitelji u RH uglavnom osobe iznad 50 godina, kako trećina udomitelja nema završenu srednju ili čak osnovnu školu. Govorili smo o tome kako je udomiteljstvo koncentrirano uglavnom u ruralnim krajevima i kako broj mladih visokoobrazovanih udomiteljskih obitelji u urbanim sredinama, kako je inače malo i kako broj opada. Također imam podatak da u sustavu postoji gotovo tisuću djece koja odrastaju u domovima umjesto u udomiteljskim obiteljima. Dakle, sasvim sigurno i o tome je bilo danas riječi i da je u interesu naravno i djeteta i to smo spominjali, mislim da oko toga zaista postoji konsenzus, da odrasta u obitelji. U postupku elektronskog savjetovanja odnosno javnog savjetovanja Ministarstvo je dobilo prijedloge i od pojedinaca, ali i od mnogih udruga, kao što je primjerice udruga Dugine obitelji. Dobili su prijedloge da se u Zakon uvrsti mogućnost udomiteljstva za životne partnere i za neformalne životne partnere. Ministarstvo je odbilo sve prijedloge. Dakle, u čl. 3. Prijedloga Zakona o udomiteljstvu definira se udomiteljska obitelj. Navedeni su samo bračni i izvanbračni drugovi. Također, isto se navodi u kasnijim člancima 18., 39., 41. Izostavljeni su životni partneri i neformalni partneri. Zakon o životnom partnerstvu koji je donesen 2013. godine velikom većinom glasova u ovome Saboru zapravo poziva na izjednačavanje životnih partnera sa bračnim i izvanbračnim drugovima u svim upravnim postupcima. Znanost i to je možda važno jer je argument o kojemu ovdje treba govoriti, da je znanost zapravo suglasna. Ne postoji razlika u razvoju djece koju odgajaju heteroseksualni odnosno istospolni parovi. Seksualna orijentacija ne utječe na roditeljske i odgojiteljske kapacitete. Ne postoje znanstveni temelji za ograničavanje prava istospolnim parovima na pristup postupku udomiteljstva. Vodeće svjetske, vodeće hrvatske strukovne udruge zalažu se za zakonske promjene u smjeru proširenja pristupa udomiteljstvu i za istospolne parove. Dakle, ja bih ovdje htio pozvati prije svega da Hrvatska donese kroz ovaj Zakon, da stane uz bok najrazvijenijim europskim zemljama koje su slijedile ovo što sam upravo rekao. ... [[Govornik se ne razumije.]] koje su priznale to stanje i koje su omogućile istospolnim parovima da budu udomitelji. Ja vam mogu pročitati popis europskih zemalja koje su omogućile istospolnim parovima da budu udomitelji. To su Andora, to je Austrija, Belgija, Češka, Danska, Estonija, Finska, Francuska, Njemačka, Grčka, Island, Irska recimo, Luksemburg, Malta, jedna vrlo katolička zemlja poput Hrvatske, Luksemburg, to sam rekao pardon, Nizozemska, Norveška, Portugal, Španjolska, Švedska, Ujedinjeno Kraljevstvo, dakle broj europskih zemalja koje su to omogućile zaista je velik, dominantan je. Moram priznati da mi je teško pronaći argumente i razumjeti argumente zbog kojih i mi to nećemo napraviti. Ovdje treba reći također da i to je ono možda jezgra svega ovoga, da država zapravo ne smije ograničavati pravo djeteta na najbolju moguću udomiteljsku obitelj samo zato što je netko istospolni par bilo formaliziran kroz životno partnerstvo, bilo neformalan, ne smije biti temelj za diskriminaciju, a toga je bilo. Ja ne znam da li ste svjesni, a trebali biste biti svjesni da postoji tužba protiv RH zbog diskriminacije u postupku udomiteljstva. Ja mislim da nam takve stvari ne trebaju. I ne samo to, nego smatram da, mislim možemo prevenirati to, ali to nije čak pitanje štete za RH. Ovdje u prvi red mora doći interes djeteta i interes jednakog tretmana hrvatskih građanki i građana pred zakonom. Oni moraju imati jednake prilike kao i svi ostali. Mislim, imam dojam da dok govorim ovo nemam, mislim dok se gledamo ne vidim s vaše strane problem s tim, ne vidim neku vrstu negodovanja. Tako da evo, ja bih zaista pozvao na ovaj način u ovoj svojoj pojedinačnoj raspravi, ovo je prvo čitanje Zakona, da do drugog čitanja Zakona zaista uvrstite mogućnost verbatim dakle, sukladno Zakonu o životnom partnerstvu iz 2013. koji na to poziva, dakle neformalne i formalne životne partnere, istospolne zajednice da stavite u ovaj Zakon, da se istospolnim parovima omogući da budu udomitelji. Djeci je svakako u interesu da odrastaju u obitelji, da odrastaju u zdravoj sredini. Znanstvena istraživanja su pokazala da nema razlike u tome. Ja mogu razumjeti da postoje značajni otpori u našem društvu, značajni pritisci postoje da se to ne napravi ali mislim na nama je kao osobama koje su naše sugrađanke i sugrađani izabrali da ih predstavljamo, da pomognemo da Hrvatska stane uz bok ovim zemljama koje sam pročitao. To su razvijene europske zemlje i ja mislim da mi to zaista možemo. Evo, hvala. Nadam se da do drugog čitanja zaista neću morati pisati amandmane i ako ove stvari budu uvrštene zaista to će nama u velikoj mjeri olakšati da podržimo ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Dvije replike imamo. Prvu repliku ima gospodin Culej.
Poštovani predsjedniče. Kada pogledate u jednoj reklami jednoga divnoga i uglađenoga predstavnika gay populacije koji onako kulturno, fino, nježno s osjećajem se drže za svoje nježne ručice ne možete ni zamisliti što je jedna organizacija napisala o njima. To nije neke ksenofobna, izvješće nego od … [[Govornik se ne razumije.]] On kaže ovako, tipična gay praksa je pravi medicinski horor, zamislite zamjenu sline, fekalija, sperme i krvi sa desecima nepoznatih muškaraca tijekom godine. Zamislite pijenje urina, gutanje fekalije, detalji u tekstu, ljubav se zove u septičkoj jami. I rektalne traume na redovitoj bazi, kako ne reklamirati takav život djeci kao zdravu alternativu, svemu onome što mu pruža jedna normalna bračna zajednica. Često se veseli susreti odvijaju na ekstremno…
Hvala lijepa gospodine Culej. Znam da volite … [[Govornik se ne razumije.]] ali međutim ja vas moram prekinuti u citiranju [[Upadica Culej: Hvala ima još pola metra.]] i moram dati riječ gospodinu Glavaševiću koji je tražio odgovor na repliku.
Da, kolega Culej, mislim da nije moguće zapravo, mislim da vi govorite sami o sebi svaki put kada otvorite usta. Mislim ja vas neću ovdje vrijeđati, to bi zaista bilo prekomjerno granatiranje kolega Culej, o sebi, sasvim dovoljno govorite. A isto tako kao eksponent pritisaka o kojima sam govorio u svojoj pojedinačnoj raspravi, gledajte ovo je potpuno nevezano za ništa. Jedno je što kaže gospodin Culej, drugo je što kaže znanost. I ostale europske zemlje koje eto očito su prepoznale to.
Gospodin Culej je tražio povredu Poslovnika.
Članak 238. zastupnik Glavašević me vrijeđa da ja ustvari govorim o sebi a ja sam ustvari govorio o tome što stručnjaci misle o onima koji rade te i slične gadosti pa me čisto i zabrinjava da štitite takve stvari i da ne poštujete tog gospodina … [[Govornik se ne razumije.]] kako se zove, ipak je on stručnjak, kužiš, malo veći od mene pa razumije o čemu sam ja govorio.
Kolega Culej, … [[Govornik se ne razumije.]] je umro prije jako puno godina, napisao je tu knjigu prije 70-ak godina ili 60-ak godina a možda ne bi trebao a ja kao psiholog koji sam pročitao sva ta istraživanja o kojima se govori, oprostite, mogu vam reći da stoji i ono što je rekao gospodin Glavašević. Znači da postoje istraživanja koja dokazuju to i te dvije stvari nisu u vezi. Ja neću dati opomenu ni vama, niti gospodinu Glavaševiću zato što to nije stvar za opomenu, to je stvar za razmišljanje za raspravu i mnogi raspravljaju o tome pa bih vas molio da ne idemo dalje s polemikama. OK? Ajmo dalje. Gospođa Jeckov.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče. Kolega Glavaševiću, u svojem izlaganju govorili ste o tome, o tužbama dakle koje postoje i koje će eventualno postojati. Ja smatram da ovom zakonu treba dati priliku. Ovaj zakon govori ozbiljno o problemu udomiteljstva i konačno ga rješava na odličan način i o učincima ovog zakona moći ćemo već nakon 6 mjeseci nešto reći, odnosno ukoliko se poveća broj udomitelja, on je već samim tim postigao svoju svrhu. Istovremeno se nadam da će Ministarstvo između dva čitanja prepoznati značaj i potrebu da se Zakon o životnom partnerstvu dakle da se ovaj zakon usuglasi sa Zakonom o životnom partnerstvu.
Odgovor gospodin Glavašević.
Hvala. Hvala i na komentaru kolegice Jeckov. Dakle Udruga Dugine obitelji danas je imala konferenciju za medije između ostaloga koji su naveli podatke o tome kako su institucije u nekoliko navrata, dakle ima više primjera kada su odbijali istospolne parove u postupku udomiteljstva baš ne vodeći izravno da je razlog činjenice da su oni istospolni par. Dakle, iako su to u pitanju mladi parovi, visoko obrazovani, situirani, koji su pozitivno prošli sve psihološke, sve socijalne testove, dakle po svim pitanjima su zadovoljavali visoke kriterije za udomiteljstvo. Dakle to zaista ne bi smjelo biti tako. To je mislim čista diskriminacija. I toga, ja sam uvjeren će biti, takvih tužbi. Mi znamo sad, evo ja sam naveo primjer jedne ali takvih tužbi će biti još ukoliko ovo ne budemo spriječili.
Gospođa Lukačić kao pojedinačna rasprava. Izvolite gospođo Lukačić.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa evo ja izražavam zadovoljstvo što se ovaj zakon našao na našim klupama, rekla bih u sustavu reforme socijalne skrbi i kao jedan korak naprijed ka deinstitucionalizaciji korisnika i transformaciji domova socijalne skrbi o kojoj već evo nekoliko godina intenzivno govorim. Kao što sam već i ranije napomenula u svojoj replici, Konvencija o pravima osoba s invaliditetom, a i Konvencija o pravima djeteta, priznaju djetetu pravo na život u obitelji jednako kao i osobi s invaliditetom u obitelji i zajednici. Kada je u pitanju deinstitucionalizacija o kojoj već govorimo godinama, intenzivno, i u koju je RH krenula, po mom osobnom mišljenju možda malo naglo i možda smo u tom trenutku još uvijek bili malo i nepripremljeni za ovaj vrlo opsežan proces, ali krenuli smo i to smatram da je dobro. Mislim da je udomiteljstvo jedan od oblika deinstitucionalizacije izuzetno dobra stvar, iako, moram reći, da mnogi baš i ne misle tako. Ja poznajem mnogo djece s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom koji se nalaze u udomiteljskim obiteljima. Neki su jako zadovoljni, a neki i nisu. S druge strane moram reći da su i neki udomitelji zadovoljni, a neki i nisu. Stoga mi je drago što će ovaj zakon konačno udomiteljima dati položaj kakav oni zaslužuju i do sada, ja sam sigurna da se većina udomitelja bavila udomiteljstvom zato što su to željeli raditi, što je to humano, a ne isključivo zbog naknada koje su dobivale, koje i nisu bile baš tako velike. Stoga mi je drago da ovim zakonom rješavamo njihov status. Na ovaj zakon dosta primjedbi i rekla bih i konstruktivnih nekih prijedloga, uputila je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom. Vidjela sam da ste, gospođo ministrice, u javnoj raspravi gdje je ona uputila svoje prijedloge, neke od njenih prijedloga i prihvatili, što zahvaljujem i podržavam, međutim neke niste pa evo, predlažem da još jednom između ova dva čitanja razmotrite postoje li još mogućnost da se neki njeni prijedlozi prihvate. Osobito mislim na članak 7. gdje u svakom slučaju mislim da nikakva rehabilitacija za osobe koje su počinile nasilje u obitelji i neko teško kazneno djelo za koje su osuđeni ne može biti razlog da se u budućnosti bave udomiteljstvom. Jednako tako, članak 16., iz članka 16. proizlazi da specijalizirani udomitelji ne bi mogli pružati usluge osobama s invaliditetom, korisnicima osobama s invaliditetom, nego samo djeci s teškoćama u razvoju ili djeci općenito. Mislim da bismo u ovaj članak, kao što sam rekla i po prijedlogu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom trebali uvrstiti i osobe s invaliditetom pa upravo i zbog toga što specijalizirano udomiteljstvo će za mnoge osobe s invaliditetom biti ono što njima doista treba obzirom da im u paleti usluga sigurno trebaju usluge ljudi koji su specijalizirani za određena zanimanja koja osobama s invaliditetom u pružanju usluga mogu biti od velike važnosti. Postoji još dosta primjedbi, odnosno prijedloga pravobraniteljice, ja sada neću sve ovdje posebno nabrajati jer to ćete imati prigodu vidjeti i razmotriti između ova dva čitanja. Želim još istaknuti da je moje osobno mišljenje, a i mnogi kolege danas su ovdje spomenuli da je kontrola udomitelja od strane centara za socijalnu skrb ili već od nekakvih inspekcija izuzetno važna. Mi znamo i svatko od nas vjerojatno poznaje neke koji su živjeli u udomiteljskoj obitelji, koji su bili tamo i maltretirani i svašta im se događalo, a da naši centri za socijalnu skrb nisu poduzeli adekvatne mjere kako bi se tu osobu maknulo iz te udomiteljske obitelji, negdje jesu, negdje nisu, no međutim nije pravilo da se ljudima, korisnicima koji su smješteni u udomiteljskoj obitelji to događa. Kad su u pitanju osobe s invaliditetom ja onda mogu reći jednu čak i zastrašujući činjenicu, podatak koji zajednica Saveza osoba s invaliditetom ima s obzirom na prijave osoba koje se tamo javljaju na SOS telefon, da su mnoge osobe s invaliditetom diskriminirano upravo što se kada je u pitanju nasilje, seksualno, ekonomsko, bilo kakvo, u krugu svoje vlastiti obitelji, nažalost. Dakle nekima je bolje u udomiteljskoj obitelji nego u vlastitoj i obrnuto itd. Međutim bitno je da se što je više moguće kad su u pitanju osobe sa invaliditetom pa i svi drugi korisnici, život osigura u krugu obitelji. Opno što je, još ću evo time ću i završiti ovu svoju raspravu, postaviti jedno pitanje a ujedno i vama gospođo ministrice, prijedlog da o tome razmislite u razmaku dva čitanja je to, to nije predmet direktno ovoga zakona, ali se tiče ovoga zakona, tiče korisnika, konkretno osoba sa invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju a to je da li će kad osoba s invaliditetom ili djeca sa teškoćama u razvoju bude smješten u udomiteljsku obitelj, odnosno što će biti s njegovom osobnom invalidninom? Znamo da saga ako je netko smješten u udomiteljsku obitelj ili u dom, u nekakvu ustanovu socijalne skrbi, ta osoba gubi pravo na osobnu invalidninu. Znamo da je Zakon o socijalnoj skrbi u pripremi, da radne skupine rade svoj posao, pa bih ja molila da ovo uzmete u obzirom prilikom izrade toga zakona te da se osobama sa invaliditetom ne oduzima pravo na osobnu invalidninu jer to nije naknada, socijalna naknada kao što sam već nekoliko puta napomenula, ona je naknada osobi sa invaliditetom da omogući sama sebi koliko je moguće ulazak u zajednicu jer joj niti jedna njena prava obitelj pa niti udomiteljska, niti dom socijalne skrbi ne može pružiti ulazak u zajednicu kao što to može on sebi sama. Reći ću evo jedan primjer, ako poželi kupiti laptop, to je ulazak u zajednicu, evo ga, hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku, poštovana kolegica Alfirev, izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora, kolegice Lukačić. Pa evo na temelju vaše rasprave u kojoj ste spomenuli da zaista nema pravila i da se ako netko hoće napraviti loše nekome, napravit će bez obzira gdje se nalazio, bilo to u temeljnoj obitelji ili udomiteljstvu ili nekom drugom obliku socijalne usluge jer to jednostavno ovisi o onome čovjeku, jel', i to je nažalost tako. Međutim kao država, kao sustav, moramo sve učiniti da do toga ne dođe. Naprosto da ne dođe iako nema garancije. Zbog toga i ovaj zakon, u njega bismo trebali ugraditi što je moguće više onih odredbi koje će na neki način garantirati kvalitetu pružanja i na neki način veći nadzor same socijalne usluge.
Hvala. Odgovor, izvolite.
Da, ja se s vama slažem, točno je, ja sam zato i rekla da i primjedbe ove koje sam spomenula i od pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom pa i sve primjedbe koje su danas kolege zastupnici ovdje istaknuli, ja sam sigurna da će Ministarstvo akceptirati i uvrstiti sve ono što je moguće kako bi ovaj zakon u konačnici bio doista dobar, kvalitetan i na zadovoljstvo društva u cjelini udomitelja i korisnika kako bismo evo u konačnici svi bili zadovoljni s tim. Hvala vam lijepa.
Hvala. Idemo na zadnju raspravu, poštovani kolega Ćelić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice. Danas govorimo o socijalnoj usluzi i vaša nazočnost ovdje je pokazatelj koliko vam je stalo do ove teme i koliko je ova tema bitna u okviru nacionalnog plana reformi vezanih za socijalnu politiku. Danas je bilo puno govora o tome kako unaprijediti udomiteljstvo kao socijalnu uslugu, ono što je svojevrsno novum, dakle to je obavljanje udomiteljstva kao zanimanje i nadamo se da će broj udomiteljskih obitelji porasti jer u kontaktu, svakodnevnom kontaktu sa CZSS-ima, problem je u ovome trenutku udomiti kako dijete tako i odraslu osobu sa ili bez invaliditeta. Kod definiranja pojmova dakle pitanje udomitelja gdje se navodi da to može biti član udomiteljske obitelji ili samac, možda bi trebalo pojasniti u stavku 3. dakle kada se definira udomiteljska obitelj, dakle zajednica koju čine udomitelj, bračni ili izvanbračni drug, djeca i dr. srodnici s kojima udomitelj živi u zajedničkom kućanstvu, tu možemo imati određeni problem. Recimo ako se radi o osobi starije životne dobi koja je dementna, ona je član te obitelji i ona bi po toj definiciji mogla biti član odnosno predstavnik udomiteljske obitelji pa možda treba razmisliti da se navede kao jedan dodatni članovi obitelji koji su zdravstveno sposobni. Ne znam da li se to može uklopiti jer kažem, član obitelji je i osoba starije životne dobi koja ne može biti zdravstveno sposobna ako se nekakva specifična situacija tu dogodi. Kod definiranja korisnika udomiteljstva dakle dijete, mlađa punoljetna osoba, to je dakle osoba od 18 do 21 g., do završetka redovitog školovanja, tu je isto možda potrebno definirati koja je ta gornja dob završetka školovanja, je li to do 30 g. ili je to do 25., 26. Evo to je nešto što bi možda trebalo vidjeti. Dalje, kod članka 4. smatram apsolutno pozitivnim da se podigao kriterij školske spreme sa osnovnoškolskog na srednjoškolsko kod udomiteljstva, ali pitanje je zdravstvene sposobnosti udomitelja. Znači, što sa ostalim članovima kućanstva. Dakle, u jednom kućanstvu može biti podstanar, zaštićeni najmoprimac, treba li i on imati određenu zdravstvenu sposobnost, da ne bi došlo do određenih problema, kada dođe novi član unutar te obitelji. Dakle, da li treba napraviti provjeru po istome principu, kao i za članove udomiteljske obitelji u užem smislu riječi. Možda bi bilo dobro, dakle, kod osoba, kod onih udomitelja, koji udomljavaju odrasle osobe, sa težim stupnjem invaliditeta ili koji su dakle, nepokretne osobe, da te osobe imaju završen tečaj za njegovatelja. Možda to je jedan dodatni kriterij i podigli smo kriterije možda i zbog nedostatka udomiteljskih obitelji, možda će nastati u nekakvom prvom razdoblju svojevrsni procjep, ali mislim da i o tome treba razmišljati. Pitanje tko utvrđuje je li osoba u radnom odnosu, da li to utvrđuje centar za socijalnu skrb ili Ministarstvo demografije, obitelji, mladih socijalne politike. Dakle, kada govorimo o udomiteljstvu kao zanimanje, dakle zanimanje, čl. 5. već je bilo govora, kolegica Alfirev je govorila vezano za specijalizirano udomiteljstvo i kada se na neki način suzuje koje osobe mogu biti specijalizirani udomitelji, tu treba vidjeti, da li svi koji imaju preddiplomski i sveučilišni studij ili možda kao, recimo, kod Zakona o djelatnosti psihoterapije, baš navesti specifične studije, kao što je recimo, učiteljska akademija, znači za predškolski odgoj, psihologija, defektologija, socijalni rad. Kažem možda je to suženje ali u nekoj perspektivi, ako već sužavamo, da to suzimo baš na ono što je specifično i što će biti onda najkompetentnije ili omogućiti svima. Jer recimo malo je vjerojatno da će liječnik medicine biti nezaposlen, pa bi onda mogao biti udomitelj po zanimanju, ali prema ovome recimo liječnik, ne može biti specijalizirani udomitelj, jer su to prirodne znanosti. Članak 8 koji govori o smještavanja korisnika kod udomitelja, dakle, smještava ga centar korisnika, mislim da je tu dobro, radi što bolje komunikacije između centra korisnika i centra udomitelja, da postoji i suglasnost centra udomitelja kada govorimo o smještavanja korisnika kod udomitelja. Kolegica Strenja Linić, kolegica Alfirev su govorile i ministrica je u svome obraćanju isto tako problematizirala pitanje rehabilitacije. Znači kod onih koji imaju, koji su počinili neko kazneno djelo, ja mislim da je ovo, rehabilitacija je suvišno, da bi bilo bolje da toga nema. Jer onda kao što ste vi gospođo ministrice rekli, osoba koja je bila ovisna o alkoholu, pitanje je da li onda ona može biti potencijalni udomitelj. Mislim ako je tu strogi kriterij, onda bi ovdje, kod onih koji su počinili kazneno djelo, ovaj dio, vezan uz rehabilitaciju, isto tako trebalo maknuti. Pitanje je koliko može biti djece istovremeno, ovdje se navodi da je 3, zašto ne bi moglo biti dvoje ili jedno, tu je sada pitanje, da li je to moguće pravno uobličiti dakle, ako smo odredili koeficijent 1 ako je 3 djece, možda postoje neke obitelji koji će onda uplaćivanje mirovinskog i zdravstvenog biti spreman, dobiti trećinu one naknade, koje dobivaju udomitelji za troje djece ili recimo ako se radi o dvoje djece, pa da dobiju onda 2/3 od one cijene koja je zamišljanja za udomitelje koji imaju 3 djece. I da se plaća onda 2/3 mirovinskom i zdravstvenog. Evo, ne znam, da li je to pravno moguće jer nisam pravnik, ali bilo je govora o tome zašto troje, ili možda navesti do troje, ako postoji ta mogućnost. Pitanje smještaja majke s djetetom. Dakle, ako se smješta majka s djetetom, onda je moje pitanje, da li onda ide izdavanje dozvole za dijete ili za odraslu osobu, to je ovako dosta sporno, tamo u specijaliziranim udomiteljstvom se spominje ta mogućnost usvajanje majke s djetetom pa ako onda drugo dijete koje je udomljeno nije od te majke, to može predstavljati određeni problem, ali je ovo sada više neko pitanje formalnog karaktera, dakle, da li se izdaje onda dozvola za odraslu osobu ili se govori o dozvoli za dijete. Bilo je isto tako govora i o onom vikendu udomiteljstvu, ja nemam ništa protiv toga, dakle, sada postoje samo dva osnovna tipa udomiteljstva, prije je bilo hitno udomiteljstvo, još i povremeno udomiteljstvo, dakle, što sa onima koji su spremni udomljavati dijete, recimo po nekom regularnom principu, vikendom i pravnicima, da li bi to onda bila nova kategorija ili takva mogućnost uopće neće postojati. Evo, toliko, hvala vam. Mislim da je ovo vrlo kvalitetan prijedlog, sigurno će do drugog čitanja biti usvojeni i prijedlozi koji su bili sada u raspravi, ali ovo je definitivno korak naprijed, po pitanju udomiteljstva, kao socijalne usluge. Hvala.
Zahvaljujem. Ovime smo došli do kraja rasprave, pa ju zaključujem, glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Prijedlog Zakona o udomiteljstvu, prvo čitanje, P.Z. br. 376, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: 1.- Prihvaća se Prijedlog Zakona o udomiteljstvu i 2.- Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta Konačnog prijedloga Zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 82 za, 17 suzdržanih donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Klub zastupnika SDP-a predlaže Hrvatskom saboru donošenje zaključka koji glasi: Poziva se Vlada RH da prilikom izrade Konačnog prijedloga Zakona o udomiteljstvu predloži takvo rješenje kojim osobe koje su sklopile životno partnerstvo, neće biti diskriminirane prilikom podnošenja zahtjeva za udomljavanje. Dajem na glasovanje prijedlog zaključka Kluba zastupnika SDP-a, molim glasujmo. Utvrđujem da sa 24 glasa za, 5 suzdržanih i 71 glas protiv predloženi zaključak Kluba zastupnika SDP-a nije dobio potreban broj glasova.
… [[Govornik naknadno uključen.]] procedure, uključujući i Vladu i dolazi pred vas u saborsku proceduru kako bi vi dali svoje primjedbe, svoja očitovanja i na kraju Vlada se nada, usvojili ovakav nacrt, odnosno ovakav zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Ovim se prijedlogom predlaže, rade se četvrte izmjene i dopune Kaznenog zakona. Naime, Kazneni zakon donesen je 2011. godine, a stupio je na snagu 1. siječnja 2013. godine. Od svog donošenja izmijenjen je tri puta te jednom ispravljen. Prvi put je izmijenjen 2012. godine prije stupanja na snagu, tako da su prve izmjene stupile na snagu s danom stupanja na snagu tog zakona. Drugi put 2015. zbog uočenih problema u praksi, potrebe dodatnog usklađenja s pravnom stečevinom EU i međunarodnim dokumentima te zbog potrebe da se Kazneni zakon nomotehnički i jezično doradi. Dok su treće izmjene i dopune one iz 2017. godine inicirane potrebom usklađenja nacionalnog Kaznenog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU na području zlouporabe tržišta kapitala i to je ovaj saziv Sabora radio. Potreba donošenja zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona proizlazi prvenstveno zbog potrebe usklađenja domaćeg kaznenog materijalnog zakonodavstva s pravnom stečevinom EU i to s direktivom EU 2017 541 iz 2017. godine, Europskog parlamenta i vijeća od 15. ožujka 2017. o suzbijanju terorizma i zamjeni okvirne odluke vijeća, dalje u tekstu direktiva o suzbijanju terorizma. U cilju pravilne transpozicije direktive o suzbijanju terorizma uvedene su nove inkriminacije, primanje obuke za terorizam kao dopuna članka 101. Kaznenog zakona i samostalno kazneno djelo putovanje u svrhu terorizma u članku 101. a Kaznenog zakona. Također prošireni su opisi kaznenih djela iz članka 97. stavak 1. i članka 100 te postrožene kazne u odnosu na kazneno djelo terorizma u članku 97. stavak 2. Novi opisi kaznenih djela kojima se detaljnije segmentiraju pojavni oblici terorizma omogućavaju snažniji i precizniji odgovor kazneno pravnog sustava na izvore koje ta vrsta kriminaliteta postavlja pred suvremena društva. Druga direktiva s kojom usklađujemo naš kazneno pravni okvir u materijalnom kaznenom pravu je direktiva 1371 iz 2017. Europskog parlamenta i vijeća, a odnosi se na suzbijanju prijava počinjenih protiv financijskih interesa EU kazneno pravnim sredstvima, tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] Navedena direktiva predstavlja jedinstveni kazneno pravni okvir za suzbijanje prijevara počinjenih protiv financijskih interesa EU. Ona uspostavlja minimalna pravila u pogledu definicije kaznenih djela i vrste te visine kazneno pravnih sankcija koje se mogu izreći počiniteljima kaznenih djela počinjenih na štetu financijskih interesa EU. Analiza te direktive pokazala je kako je naše nacionalno zakonodavstvo usklađeno sa zahtjevima koje ona postavlja u pogledu opisa kaznenih djela kao u pogledu okvira kazneno pravnih sankcija. Slijedom toga Kazneni zakon nije bilo potrebno mijenjati, niti dopunjavati radi usklađenja te direktive. Uz navedeno, provedeno je i usklađenje kaznenog zakonodavstva, kaznenog djela pranja novca iz članak 265 K.Z. s preporukama iz izvješća o četvrtom krugu evaluacije RH o sprječavanju pranja novca i financiranju terorizma koje je usvojeno na 42. plenarnoj sjednici odbora stručnjaka Vijeća Europe o procjeni mjera sprječavanja pranja novca i financiranja terorizma. Manival, manival kao ostalo djelo Vijeća Europe, kao stalno tijelo Vijeća Europe nadležno za ocjenu usklađenosti s glavnim međunarodnim standardima za suzbijanje pranja novca i financiranje terorizma i učinkovitosti njihove provedbe te kao tijelo nadležno za davanje preporuka nacionalnim vlastima u pogledu potrebnih poboljšanja njihovih nacionalnih sustava. Tijekom analize nacionalno zakonodavstvo RH u 2013. godini izradilo je niz preporuka uključujući i one koje se odnose na potrebu izmjene kaznenog materijalnog zakonodavstva. Slijedom predmetnih preporuka kazneno djelo pranja novca prošireno je novim modalitetom počinjenja kaznenog djela. Dodana je i nova inkriminacija predmetnog kaznenog djela te je izričito propisano oduzimanje imovinske koristi, predmeta i sredstava nastalih njegovim počinjenjem. Svrha je ovih izmjena postavljanje snažnijeg normativnog okvira kojim će se dodatno sprečavati prikrivanje imovinske koristi stečene kaznenim djelom i pospješiti uvjeti za njezino oduzimanje. Također provedena je i revizija transpozicija direktive 40. iz 2013. godine Europskog parlamenta i vijeća od 12. kolovoza 2013. godine o napadima na informacijske sustave. U daljnjem tekstu direktiva o napadima na informacijske sustave na koju je ukazala Europska komisija u svom evaluacijskom izvješću od 13.9.2017. godine. Izvješće Europske komisije je pokazalo potrebu za izmjenom tri kaznena djela iz glave kaznenih djela protiv računalnih sustava, programa i podataka i to neovlašteni pristup iz članka 266. Kaznenog zakona, oštećenje računalnih podataka 268 K.Z. i zlouporaba naprava članak 272 K.Z. Tako se predmetnim izmjenama kroz dopunu kaznenog djela iz članka 266 stavak 1 K.Z. sankcionira neovlašteni pristup djela računalnog sustava kao objekt počinjenja predmetnog kaznenog djela. Nadalje, kroz izmjenu članka 268 stavak 1. K.Z. dodatno se inkriminira prikrivanje tuđih računalnih podataka ili programa ili onemogućavanje pristupa tuđim računalnim podacima ili programima, dok se kroz dopunu zakonskog opisa kaznenog djela iz članka 272. stavak 1. i 2. K.Z. propisuje distribuiranje kao novi modalitet počinjenja kaznenog djela. Predmetnim uređivanjem opisa kaznenih djela, postiže se veći stupanj usklađenosti sa inkriminacijama iz spomenute direktive i otklanjaju eventualne praznine koje bi mogle nastati jezičnim tumačenjem i uspoređivanjem izričaja u navedenim aktima. Zaključno, predmetom četvrtih izmjena i dopuna K.Z. su i izmjene nomotehničke prirode, kao o otklanjanje nedostataka u dvojbi koje proizlaze iz zakonskog teksta, a koje su uočene u praksi primjene K.Z., radi se o dopuni članka 57. K.Z. kojim je regulirana djelomična uvjetna osuta propisivanjem novog stavka 5. na način da se vrijeme izdržavanja neuvjetovanog dijela kazne izuzima iz propisanog roka provjeravanja iz čl. 56., st. 3. Kaznenog zakona. Naime, kako rok provjeravanja počinje teći od pravomoćnosti presude prema odredbi čl. 56., st. 3. Kaznenog zakona ako je taj rok kratak, isteći će dok osuđenik izdržava neuvjetovani dio, a ako je osuđenik nedostupan rok može isteći i prije nego što stupi na izdržavanje neuvjetovanog dijela kazne. Predlagatelj ovim Prijedlogom Zakona predlaže izmjenu definicije žrtve u čl. 87., st. 25. Kaznenog zakona radi usklađenja s definicijom žrtve iz čl. 202., st. 11. Zakona o kaznenom postupku. Odluka i, dakle odluke Ustavnog suda govori se o tome gdje je sve ZKP objavljen dakle na način koji da razlikuje izravnu žrtvu i posebnu žrtvu. Izravna žrtva je fizička osoba koja je izravno pogođena počinjenjem kaznenog djela i koja je uslijed toga pretrpjela fizičke i duševne posljedice, imovinsku štetu ili bitnu povredu temeljnih prava i sloboda, dok se posrednom žrtvom smatraju i bračni i izvanbračni drug, životni partner ili neformalni životni partner te potomak, a ako njih nema, predak, brat, sestra, one osobe čija je smrt izazvano prouzročena kaznenim djelom, te osoba koja je ona na temelju Zakona bila dužna uzdržavati. Naime, usklađenost pojmova materijalnog i procesnog prava nužan je preduvjet za harmonično funkcioniranje kazneno pravnog sustava i prevenciju problema koji bi mogli nastati u praktičnoj primjeni te pružanju adekvatne zaštite žrtvama kaznenih djela. I na kraju valja istaknuti kako predlagatelj ovim prijedlogom Zakona predlaže propisivanje novog samostalnog kaznenog djela prisile prema zdravstvenom radniku u čl. 315. a) KZ-a kao reakcije na pojavne oblike prisila usmjerenih prema zdravstvenim djelatnicima u svezi s obavljanjem njihove zdravstvene djelatnosti kao javne službe. Kroz st. 1. predmetnog kaznenog djela inkriminira se sprečavanje silom ili prijetnjom na izravnu uporabu sile doktora medicine, doktora dentalne medicine ili drugog zdravstvenog radnika u obavljanju zdravstvene djelatnosti kao javne službe. U st. 2. kao kvalikatorna okolnost propisuje se dovođenje u opasnost života ili tijela doktora medicine, doktora dentalne medicine ili drugog zdravstvenog radnika ili nanošenje tjelesne ozljede ili uporaba oružja ili opasnog oruđa. U st. 3. propisuje se mogućnost oslobođenja od kazne počinitelja ovog kaznenog djela kada je isti bio izazvan protuzakonitim, bezobzirnim ili osobito grubim postupanje doktora medicine, doktora dentalne medicine ili drugog zdravstvenog radnika. Gospodo, to je ono što sam vam imao potrebu reći u ime predlagatelja ovog Zakona. Hvala vam na pažnji.
Izlaganje državnog tajnika izazvalo je dvije reakcije. Prva replika, poštovana kolegica Strenja-Linić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče. Pred nama je Prijedlog izmjene KZ-a koji ste u četvrtak imali na Vladi i uputili ovdje da danas kroz nekoliko dana već raspravljamo ... [[Govornik se ne razumije.]] Na dnevnom redu Sabora je Zakon 244 kojim izmjene istog Zakona koji je predložio Klub HDZ-a kojim se drastično kažnjavaju drastičnijim kaznama počinitelji spolnog zlostavljanja djece i kojim bi se napokon omogućilo da nema zastare spolnog zlostavljanja djece i sveg onog što je nasilje nad djecom. Zbog čega niste objedinili, znači ovaj Zakon koji sam ja predložila, Zakon o napadima na zdravstvene djelatnike koji sam ja predložila, vi ste najzad ovdje inkorporirali, ali ste taj Zakon koji je za mene još bitniji o napadima i seksualnom zlostavljanju djece izostavili. Zbog čega je tome tako? Ja sam to vidjela, ja sam zbog toga prikupila 37 potpisa i taj Zakon zahtijevam da se nađe na klupama u roku tjedan dana.
Hvala vam. Odgovor na repliku, izvolite.
Uvažena zastupnice Linić, dakle nisu stvari tako jednostavne kako ih vi želite prikazati i sabornici, ali i hrvatskoj javnosti. Hrvatska Vlada, Ministarstvo pravosuđa vode računa o svim zakonskim prijedlozima. Ovaj Zakon kojeg mi smo danas tu u ime Vlade predložili Saboru i uputili u proceduru je nešto ranije krenuo u procedure. Dakle, radna skupina je imala konkretan projektni zadatak i na tom projektnom zadatku da tako kažem kolokvijalno je radila i dovela do ovog rezultata. Vlada dakle, a i Ministarstvo pravosuđa je u kontaktu sa osobama koje predlažu Zakon o kvalitetnijoj zaštiti žrtava, dakle djece kao žrtava seksualnog nasilja i u tom smislu će sigurno uslijediti promjene KZ-a. Nažalost, za sada, ali još nije isključeno da će to biti spojeno sa ovim Zakonom, za sada to u ovoj fazi nije bilo moguće jednostavno jer je ovaj Zakon otišao daleko, a radi se o implementaciji dviju direktiva na koje smo bili obavezni.
Hvala. Druga replika, poštovani kolega Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvaženi državni tajniče, dužan sam postaviti jedno pitanje kroz repliku. Naravno da podržavam novo kazneno djelo koje je uvedeno u članku 315., tiče se bolje zaštite svih zdravstvenih radnika, liječnika, ljekarnika, sestara i svih koji obavljaju zdravstvene djelatnosti. Nešto slično smo mi učinili i 2015. izmjenama Zakona kada smo omogućili da se po službenoj dužnosti pokreće postupak u slučaju prijetnje nasilja nad svim osobama koje obavljaju javne ovlasti, pa tako i na učiteljima, profesorima, svim prosvjetnim radnicima, pa me zanima zašto onda vi također niste i u ovom zakonskom prijedlogu uvrstili u čl. 315. na ovaj način sve osobe koje obavljaju javne ovlasti. I zanima me da li znate podatak koliko je pokrenuto po službenoj dužnosti postupaka protiv onih nasilnika koji su napali prosvjetne radnike. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, izvolite.
Nemam podatke o broju osoba koje su napadnute, ali što ste tiče tih prijedloga koji idu za tim da se kvalitetnije štite kazneno-pravnim alatima i svi drugi, dakle vi konkretno govorite o učiteljima, dakle radi se procjena uvijek u takvim situacijama. Ako mi sve kategorije ljudi koje na bilo koji način dolaze u kontakt sa drugim osobama zaštitimo, mi onda u biti zatvaramo krug i više nema potrebe bilo koga štititi jer su svi zaštićeni na isti način. Dakle, procjene se rade na način liječnička populacija, odnosno populacija naših ljudi koji rade u zdravstvu kao javnoj službi je bila nešto ugroženija od tih drugih o kojima i vi govorite. Nije isključeno da ćemo jednog dana ukoliko bi se taj broj napada na te osobe povećao da ćemo i njih snažnije štititi kazneno pravnim alatima kao zadnjim alatom kojim štitimo društvena dobra.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista i poštovana kolegica Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, poštovani državni tajniče i državna tajnice. Za početak osvrnuti ću se na dva dijela ovog zakona. Kao prvo, predlažem vam kada ste već članak 55 mijenjali koji govori rad za opće dobro predlažem s obzirom da ovaj zakon koji je predložio Klub zastupnika HDZ-a o seksualnom zlostavljanju djece niste unijeli u ovaj zakon, da se iza stavka 1. dodaje stavak 2. koji glasi: „Kazne izrečene za kaznena djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djece ne mogu se zamijeniti radom za opće dobro.“. Smatram da onaj tko seksualno zlostavlja dijete ne može dobiti rad za opće dobro i ne znam da li itko može biti protiv takvog mog prijedloga koje bih molila da uvrstite u konačni prijedlog zakona. Dakle čisto da znate da je tijekom 2015. prema podacima MUP-a bilo 4 tisuće 504 zlostavljanja djece od toga ih 590 doživjelo i spolno zlostavljanje. Tijekom 2016. 4846 ukupno zlostavljane djece, bilo je 848 zlostavljene, spolno zlostavljane djece, bilo je 848 spolno zlostavljane djece. Dakle za svako ovo dijete postoji ime i prezime zlostavljača, radi se od preko 800 odraslih osoba koje po važećim propisima u određenom dijelu mogu završiti izdržavanje svoje kazne, izvršiti je radom za opće dobro. Djeca trebaju biti najzaštićeniji dio našeg društva i kazne osim što trebaju biti dosta strožije poveznica sa njihovim zakonom, znači ovaj šta je u prijedlogu i šta ću ja moliti jer sam sakupila 37 potpisa zastupnika da u roku od tjedan dana bude stavljen ovdje i na raspravu u ovaj Dom i treba se osigurati da se svaka kazna zatvora za počinitelje kaznenih djela spolnog zlostavljanja i iskorištavanja djece doista i izvrši u zatvoru a ne radom za opće dobro. Dakle ako ukradu milijuna mogu guliti krumpire, ali ako zlostavljaju djecu po meni ne. Drago mi je da je napokon uvršten i članak koji štiti zdravstvene djelatnike, prijedlog isto tako izmjene kaznenog zakona je moj prijedlog koji sam ja stavila u proceduru prije 6 mjeseci. Više puta sam sazivala da se taj zakon stavi na dnevni red, raspravi i ja ću ga sad nakon što ovo usvojite i povući jer je bitno da se najzad sankcionira napad na zdravstvene djelatnike. Žao mi je šta i ove stvari ne dolaze brže jer mi jutros smo imali Zakon o suradnji sa Svemirskom agencijom i svemirskom programu a postoje i puno bitnije stvari a to su, samo ću vam par naslova pročitati. Napao liječnicu nožem u Dubrovačkoj bolnici, liječniku iz Kaštel Štafilića pacijent u ordinaciji je aktivirao bombu, samo su neki od slučajeva napada na liječnike tijekom obavljanja njihove liječničke dužnosti. Prošlog ljeta nastradao je zadarski neonatolog kojem je pacijent slomio čeljust zbog čega je hitno operiran. Dežurnu liječnicu u osječkom domu zdravlja pacijentica ju je pokušala ugušiti jer nije htjela izdati željenu terapiju. Medicinska sestra sa odjela psihijatrije u Zadru prije 2 mjeseca fizički je napadnuta od strane mlađeg pacijenta i završila na neurokirurgiji. Noćno dežurstvo u klinici ORL u sklopu KBC-a Osijek, jedna liječnica i medicinska sestra neće pamtiti po dobrom, pacijent je došao potražiti pomoć, posvađao se sa liječnicom i sestrom i kao i s nekoliko drugih članova i uputio im ozbiljne prijetnje smrću. Sljedeći naslov: U čekaonicu je ušao visoki jaki muškarac u spitfajerica došao do medicinske sestre tražeći uputnicu, kada mu je rekla da ne može dati, počeo je vikati, prijetiti, udario ju je. Na taj prizor skočio je drugi pacijent kojeg je ovaj udario i ovaj dobio frakturu lubanje. To su natpisi iz naših medija. Srećom nisu svi napadi na liječnike i zdravstveno osoblje tako radikalni i životno ugrožavajući no porast nasilja nad liječnicima i medicinskim sestrama je evidentan. Nasilje ne mora biti nužno fizičke naravi no ono može biti verbalno i psihičko u smislu zastrašivanja i prijetnji a pod nasilnošću se podrazumijeva i samo necivilizirano ponašanje. Nasilje predstavlja povredu koja prijeti ljudskom samopoštovanju i integritetu. I stoga je Svjetska zdravstvena organizacija definirala nasilje kao namjernu uporabu fizičke sile ili moći u svrhu prijetnje i primjene iste protiv jedne osobe, druge osobe ili skupine osoba ili zajednice koja rezultira ili će vjerojatno rezultirati, ranjavanjem, smrću ili psihološkom štetom lošom po zdravlje. Britansko javno tijelo sponzorirano od Ministarstva rada i mirovinske skrbi health and safety executive definiralo je nasilje na poslu kao svaki incident kojim zaposlenik je uznemiren, zastrašen i napadnut. Liječnici su nositelji zdravstvene zaštite. Zbog svoje prirode posla koju obilježavaju zahtjevni uvjeti rada i načina rada, uvjeta rada, velike odgovornosti, smjenskog i noćnog rada, kontakti s bolesnicima i njihovim obiteljima i pratnjom i često su izloženi nasilju upravo od samih pacijenata i njihove pratnje što šteti psihičkom i fizičkom zdravlju i radnoj učinkovitosti liječnika, sve to isto vrijedi i za sestre. I zbog toga su i sestre prije samo dva mjeseca napravile jedno istraživanje koje kaže da su dvije trećine njih je bilo istaknuto, istaknulo je da su napadi na radnom mjestu bili verbalni, nešto više od trećine uz verbalno bilo je i fizičko nasilje. U posljednjih 5 godina napadi na medicinske sestre dogodile su se čak u 73% zdravstvenih ustanova. Zabrinjavajuće je da većina medicinskih sestara koje su doživjele nasilje, to nasilje nisu prijavile i kao razloge neprijavljivanja medicinske sestre najčešće navode strah od stvaranja dodatnih problema. Što kažu liječnici? Čak 93% anketiranih liječnika doživjelo je na poslu neki oblik verbalnog ili fizičkog nasilja, 93%. A fizički napad dogodio se u 22% zdravstvenih ustanova. Dakle 83% anketiranih liječnika istaklo je da su bili verbalni napadi, 17% fizički. Zabrinjavajuće je isto tako da ni liječnici ne prijavljuju svoje nasilje i kažu da je zbog toga jer navode strah od stvaranja dodatnih problema, moguću reakciju okoline i strah od ponovnog napada. A što kažu ravnatelji? Ravnatelji su sigurnost u zdravstvenim ustanovama u RH ocijenili s prosječnom ocjenom 3,7, dok čak 96 anketiranih liječnika ocjenjuje da sigurnost u zdravstvenim ustanovama nije na odgovarajućoj razini. Polovica ustanova ima portira tijekom dana, a 43% samo tijekom noći. Također polovica ustanova ima video nadzor, a samo 7% njih tihi alarm kojim se u slučaju potrebe alarmira sigurnosna služba. Tek jedna četvrtina zdravstvenih ustanova ima angažiranu zaštitarsku službu 0 do 24 sata. Da zaključim, stanje sigurnosti u našim ustanovama nije zadovoljavajuće. I liječnici i medicinske sestre su nezaštićeni na svojim radnim mjestima i zbog toga klub Mosta nezavisnih lista će podržat ove izmjene zakona. Zahvaljujemo što ste imali razumijevanje i na kraju u ovaj prijedlog zakona stavili ovaj članak jer će on dodatno pomoći da zaštita medicinskih sestara i liječnika ipak bude na malo višoj razini. Hvala lijepa.
Idemo na drugu raspravu kluba, Klub zastupnika HDZ-a. Poštovani kolega Ante Bačić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovana državna tajniče, poštovana pomoćnice. Pred nama je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona. Kao što nas je i državni tajnik informirao u samom uvodu svoga izlaganja, ovo su četvrte izmjene i dopune KZ, a naravno prvenstveno zašto idemo u ove izmjene? Usklađivanje našega zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU i neke male dvojbe koje su izmijenjene prilikom provedbe KZ u praksi i otklanjanja određenih nedostataka. Treba naglasiti da ove izmjene i dopune idu skoro 3 direktive, jedna je preporuka, bitna direktiva u suzbijanju terorizma u odnosu na suzbijanje prevara počinjenih protiv financijskih interesa EU, direktiva PIF, preporuka manivol vezano isto za RH i sprečavanje pranja novca i financiranje terorizma i direktiva Europskog parlamenta i vijeća o napadima na informacijske sustave gdje imamo 3 kaznena djela iz glave kaznenih djela protiv računalnih sustava. Znači neovlašteni pristup, oštećenje računalnih podataka i zlouporaba naprava. Što se tiče direktive o suzbijanju terorizma, ovim izmjenama i dopunama nastoje se osigurati djelotvorni i učinkoviti pravni instrument kao odgovorna teroristička djelovanja zato je bitno da uvodimo u ovim izmjenama i dopunama KZ, kazneno djelo iz članka 9., a to je putovanje u svrhu terorizma. Mislim da je to definitivno dobro što se tiče i same borbe protiv terorizma i svega što je učinjeno i izmijenjeno u ostalim zakonima i strategijama i preporukama koje smo donijeli do sada. Bitno je ovo kazneno djelo definirati i u našem KZ. Što se tiče PIF direktive vezano za EU i financijski interes EU koje se odnose i na prevare i utaje, primanje mita, davanje mita, pronevjere i ostala kaznena djela kojima je bilo potrebno uvrstiti u ove izmjene. Što se tiče direktiva o napadima na informacijske sustave, dobro da u našem KZ su sada ubačena određena kaznena djela koja pokrivaju i tu tematiku od inkriminacije, prikrivanja tuđih računalnih podataka ili programa, onemogućavanje pristupa tuđim računalnim podacima ili programima i dopune KZ gdje se uvodi i pojam, tj. propisuje distribuiranje kao novi modalitet počinjenja kaznenih djela. Što se tiče ostalih izmjena i dopuna koje se ne odnose na stečevinu EU i nije potrebno implementacije u ovaj KZ, odnose se normalno na određena kaznena djela i određene nomotehničke stvari koje je ukazala praksa i koje su bile nejasnoće primjenom ovoga KZ u praksi. To je vezano za članak 55. rad za opće dobro i članak 57. KZ djelomična uvjeta osuda koju nam je evo i državni tajnik obrazložio izmjene i što se želi postići. Bitno je naglasit da je u članku 87. KZ radi usklađenja s definicijom žrtve iz Zakona o kaznenom postupku, uvodi se ovo razlikovanje izravne i posredne žrtve i najveća rasprava je bila i mislim ovo ako ste i pregledavali i samu raspravu javnu, ovo što je bilo priloženo uz obrazloženje ovih izmjena i dopuna, to je vezano za članak 315a što mislim da je definitivno pohvalno, a to je uvođenje i kaznenog djela, a i sankcije za prisile prema zdravstvenom radniku kao reakcija na pojavne oblike nasilja koje se događaju u našem društvu vezano za zdravstvene djelatnike koji obnašaju na taj način i javnu službu u javnom zdravstvu. U raspravi i u javnoj raspravi u komentarima ovoga zakona bilo je dosta rasprave i dosta komentara vezano za ostala i neka druga zanimanja koja su kao, je li se trebaju spomenuti ili ne, to je bilo i za učenike i za socijalne radnike, bilo je nekakvih i manjih pritisaka da se i njih spomene u posebnim člancima, ali mislim da je ministarstvo tu definitivno dobro reagiralo, iako normalno da su sve to hvale vrijedna zanimanja, ali moramo izdvojiti tu zdravstvene djelatnike jer za razliku od ostalih koji definitivno imaju na neki način zaštitu i kroz odgovornu osobu, institucionalno zdravstveni djelatnici i po važećem KZ kazneno odgovaraju, tako da je primjereno da ovim trenutkom dobivaju svoj poseban članak o kaznenom djelu i sankciju vezano za njihovu zaštitu. Sve u svemu, klub HDZ-a podržat će ove izmjene i dopune. Hvala.
Zahvaljujem. Ovime smo došli do kraja rasprave, ja ju zaključujem, glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem i državnom tajniku. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona, prvo čitanje, P.Z.E. br.384, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 75 za, 22 suzdržana i 2 glasa protiv, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
… [[Govornik naknadno uključen.]] njime se propisuju i nadležna tijela, točke graničnih prijelaza gdje će biti prihvaćene takve osobe ili tranzitirane, način podnošenja zahtjeva za ponovnim prihvatom i tranzitom razmjena informacija, jezik međusobnog obraćanja i komunikacije, način i uvjeti prijelaza potrebni dokazi i druga tehnička pitanja. Nadležna tijela utvrđena člankom 1. provedenog sporazuma su MUP-a dviju zemalja i konstatiramo da izvršavanje ovog provedbenog protokola neće zahtijevati dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna međutim, obzirom da je riječ o sporazumu političke naravi, on podliježe potvrđivanju u skladu sa člankom 18. Zakona o sklapanju i potvrđivanju međunarodnih ugovora. Evo samo informacija da trenutno u RH na dan 30.6.2018. g. boravi na stalnom boravku 337 ruskih državljana a na privremenom 539, dakle nešto manje od 900 ruskih državljana je trenutno na zakonitom boravku kao stranci u RH. Hvala vam lijepa na vašoj pozornosti.
Zahvaljujem. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda idemo na raspravu po klubovima. Prvi je na redu Klub zastupnika Živog Zida i SNAGA-a Ivan Pernar, međutim nema nikoga pa ostaju bez prava govora. Drugi na redu Klub zastupnika HDZ-a poštovani kolega Ivan Kirin, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče, dame i gospodo zastupnici. Na temelju članka 85. ustava RH i članka 207. Poslovnika Hrvatskog sabora, Vlada RH donosi Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju provedbenog protokola između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Ruske federacije o provedbi sporazuma između Europske zajednice i Ruske federacije o ponovnom prihvatu remisiji od 25. svibnja 2006. godine. Ustavna osnova za donošenje Zakona o potvrđivanju provedbenog protokola između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Ruske federacije o provedbi sporazuma između Europske zajednice i Ruske federacije o ponovnom prihvatu od 25. svibnja 2006. godine sadržajno je u odredbi članka 140. stavka 1. Ustava RH. Nakon što je RH 1. srpnja 2013. g. postala članica EU-a, Ruska federacija je inicirala sklapanje provedbenog protokola između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Ruske federacije o provedbi sporazuma između Europske zajednice i Ruske federacije o ponovnom prihvatu od 25. svibnja 2006. godine. U skladu sa sporazumom između EZ-a i Ruske federacije u ponovnom prihvatu koji je sastavljen u Sočiju 25. svibnja 2006. g. a koji je stupio na snagu 1. lipnja 2007. g. Sporazum je objavljen u službenom listu EU-a, naime člankom 20. sporazuma, utvrđeno je potreba sklapanja provedbenih protokola Ruske federacije i država EU-a zbog osiguranja odgovarajuće operativne provedbe sporazuma i njime utvrđenog okvira. Kako je sporazumom propisano da odredbe istog imaju prednost pred odredbama bilokojeg dvostranog međunarodnog ugovora ili dogovora o ponovnom prihvatu člankom 20. sporazuma utvrđen je sadržaj provedbenog protokola, odnosno, koja se pitanja protokolom obuhvaćaju i uređuju. Unaprjeđenje i produbljivanje međusobno suradnje na svim područjima je u interesu obje država. Zbog pojačanih migracijskih tendencija postoji potreba, da se problematika ponovnog prihvata i tranzita osoba koje nezakonito ulaze ili borave na državnom području, druge ugovorne stranke uredi sklapanjem provedbenog protokola. I dakle, sve osobe koje kod kojih se provodi ponovni prihvat ili tranzit to je sve dogovoreno, odrađuje se po određenom protokolu. Tu ne možemo ništa mijenjati, mi Hrvatska, odnosno, sve zemlje koje prihvaćaju takve ugovore, to je jasno, ne mogu ja imati o tome svoje mišljenje ili neko, drugi, jedno treće mišljenje ili savjetovati nešto treće. Ovim se zakonom potvrđuje provedbeni protokol, kako bi njegove odredbe u smislu članka 141. Ustava RH postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Provedbenim protokolom uspostavlja se potrebni pravni okvir međusobne suradnje dviju država, u području ponovnog prihvata sukladno članku 20. sporazuma sukladno o tome provedbenim protokolom su između ostalog propisana nadležna tijela za provedbu odredbi sporazuma i provedbenog protokola u postupak podnošenja i postupanja po zahtjevu za ponovnim prihvatom, kao i sam postupak ponovnog prihvata. Tu je sve jasno i mi znamo da nadležna tijela u provedbi, odredbi sporazuma, su u RH ministarstvo unutarnjih poslova, kao središnje nadležno tijelo, a u Ruskoj federaciji je to Ministarstvo unutarnje poslova Ruske federacije središnje nadležno tijelo, Ministarstvo vanjskih poslova Ruske federacije i Savezne služba za sigurnost Ruske federacije. Provedba ovog zakona kao što je već i rekao državni tajnik, ne zahtjeva od osiguranja dodatnih financijskih sredstava u državnom proračunu RH, temelj za donošenje ovog zakona, nalazi se u čl. 207. Poslovnika Hrvatskog sabora, prema kojemu se zakoni kojima se u skladu sa Ustavom RH, potvrđuju međunarodni ugovori, donose u pravilu u jednom čitanju, a postupak donošenja pokreće se podnošenje konačnog prijedloga zakona i potvrđivanju međunarodnog ugovora, te i ono što će se i učiniti s obzirom na prirodu postupku potvrđivanju međunarodnih ugovora, kojim država i formalno izražava spremnost biti vezana već sklopljenim međunarodnim ugovorom, kao i na činjenicu da u ovoj fazi, postupka nisu moguće izmjene i dopune teksta međunarodnog ugovora. Zbog toga se i ovaj zakon i donosi kao konačni prijedlog zakona i glasuje se u jednom čitanju. I mislim da je to svima jasno. Hvala.
Hvala. Više nemamo prijavljenih, pa zaključujem raspravu, glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola između Vlade RH-a i Vlade Ruske federacije o provedbi sporazuma između EZ-a i Ruske federacije o ponovnom prihvatu od 25. svibnja 2006. godine, drugo čitanje, P.Z. br. 373., predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje navedeni konačni prijedlog zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno, 103 glasa donesen Zakon o potvrđivanju protokola između Vlade RH-a i Vlade Ruske federacije o provedbi sporazuma između EZ-a i Ruske federacije o ponovnom prihvatu od 25. svibnja 2006. godine.
… [[Govornik naknadno uključen.]] RH i Vijeće ministara Republike Albanije o policijskoj suradnji potpisan je u Tirani 20. siječnja 2014. g. sa zajedničkom željom za učinkovitijim djelovanjem na suzbijanju međunarodnih prijetnji i javnoj sigurnosti, te suzbijanju međunarodnog kriminaliteta. Dosadašnja suradnja predstavnika policija dviju država, ustvari … [[Govornik se ne razumije.]] sukladno trenutno važećem sporazumu, ugovoru o suradnji između Vlade RH i Vlade Republike Albanije u borbi protiv terorizma, krijumčarenja i zlouporabe droga i kao protiv organiziranog kriminala koji je sklopljen u Zagrebu 1993. g. i on će se stupanje na snagu ovog sporazuma staviti izvan snage. Naime snažni interes je i RH i Republike Albanije duljenje promicanje i produljivanje međusobne suradnje. Potpisanim sporazumom na prikladan način se dodatno uređuju pitanja na području policijske suradnje, osobito na sprječavanju i progonu kaznenih dijela, posebice kod nedopuštene trgovine drogama, oružjem, eksplozivnim tvarima, krivotvorenim novcem i pranjem novca, kao i druga pitanja, kao što su recimo zaštita svjedoka, kao što je obrazovanje i stručno usavršavanje policijskih službenika. Osim toga ovim sporazumom, predviđena je i mogućnost upućivanja časnika za vezu iz jedne države u drugu, te druga tehnička pitanja. Republika Albanija je već okončala svoj unutarnji postupak za stupanje na snagu ovog sporazuma i o tome je obavijestila RH pa postoji interes za što skorijim okončanjem i našega unutarnjeg pravnog poslova za … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno, za potvrđivanje ovoga ugovora i tako njegovog formalno stupanje na snagu. On neće zahtijevati nikakva dodatna financijska sredstva iz državnog proračuna, niti će zahtijevati izmjenu ili dopunu postojećih zakona, međutim kako je riječ o međunarodnom ugovoru političke naravi on podliježe potvrđivanju u skladu sa člankom 18. Zakona o potvrđivanju i izvršavanju međunarodnih ugovora. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, onda otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić koji nije ovdje pa gubi pravo riječi. Drugi je na redu Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Marijan Kustić, izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Evo pred nama se nalazi konačni prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade RH i Vijeća ministara Republike Albanije o policijskoj suradnji. Kao što je i u ime predlagatelja rekao državni tajnik Ministarstva unutarnjih poslova gospodin Katić u uvodnoj raspravi ovim sporazumom želi se između Albanije i Hrvatske na prikladan način urediti pitanja međusobne suradnje na području sprečavanja i otklanjanja opasnosti za javnu sigurnost i javni red, sprečavanja i progona kaznenih djela, suzbijanja prekograničnog kriminala, razmjene informacija, stručnog usavršavanja policijskih djelatnika, suzbijanja korupcije, upućivanja časnika za vezu te zaštitu osobnih podataka. Navedena pitanja direktno utječu na sigurnost naših građana i šire, odnosno na neposredno susjedstvo EU. Izbijanje migrantske krize i pitanje ilegalnih migracija došlo je do sve veće potrebe za što boljom policijskom suradnjom među državama članica EU, tako i s državama s kojima teritorijalno i prekomorsko graničimo. Hrvatska i Albanija kao partnerske zemlje, članice NATO-a ovim sporazumom nastavljaju svoju dobru dugogodišnju intenzivnu suradnju. Mi u klubu HDZ-a zalažemo se da se naša suradnja s Republikom Albanijom i dalje nastavi kroz pojačanu suradnju u prevenciji od požara te sprečavanju i zaštiti od onečišćenja Jadranskog mora, otpadom s kopna, problema morskog otpada koji u velikim količinama stižu iz Albanije i Crne gore na Hrvatsku južnu obalu i otoke. Na temelju svega navedenoga Klub zastupnika HDZ-a podržat će ovaj konačni prijedlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade RH i Vijeća ministara Republike Albanije o policijskog suradnji. Hvala.
Zahvaljujem. Budući da više nemamo prijavljenih, zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade RH i Vijeća ministara Republike Albanije o policijskoj suradnji, drugo čitanje, P.Z. br. 374., predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje navedeni konačni prijedlog zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 98 glasova za donesen Zakon o potvrđivanju sporazuma između Vlade RH i Vijeća ministara Republike Albanije o policijskoj suradnji.
Hvala lijepa uvaženi gospodine predsjedniče, zastupnice i zastupnici. RH stranka je konvencije o građansko pravnim vidovima međunarodne otmice djece od 8. listopada 1991. godine. Predloženim zakonom detaljno se uređuje postupanje upravnih tijela i sudova u RH u onoj mjeri u kojoj sama konvencija ostavlja takvo diskrecijsko pravo državama ugovornicama konvencije. Ovaj zakon je u najvećoj mogućoj mjeri usklađen s preporukama HAŠKE konvencije za međunarodno privatno pravo. Predloženim zakonom se uređuje nadležnost, ovlasti i postupanje središnjih tijela, sudova i drugih tijela. Određuje se središnje tijelo za zaprimanje, prosljeđivanje, odnosno otpremanje zahtjeva te se propisuje mogućnost provedbe obiteljske medijacije. Za provedbu ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u proračunu. Hvala lijepa. Stojim na raspolaganju za sva pitanja.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici, izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne žele, otvaram raspravu. Prvi na redu je Klub zastupnika Mosta nezavisnih lista, kolega Miro Bulj, nije ovdje, gubi pravo govora. Pa onda gubi pravo i pojedinačno. Drugi je na redu Klub zastupnika HDZ-a poštovani Domagoj Mikulić, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani predsjedniče Sabora, poštovana državna tajnice Mađerić, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi prijedlog zakona koji za cilj ima zaštitu interesa dobrobiti djeteta kroz konvenciju o građansko pravnim vidovima međunarodne otmice djece potpisane u HAG-u 1980. godine. Dok je RH stranka ove konvencije od 1991. godine. Utvrđene su neusklađenosti domaćih propisa s konvencijom uz presude Europskog suda za ljudska prava u predmetima protiv RH, stoga je i opravdana intencija ministarstva za donošenjem ovog jedinstvenog zakona kojim bi se uredili svi aspekti koji se odnose na primjenu konvencije i omogućila učinkovitija provedba. Prijedlogom zakona koji je pred nama utvrđuje se nadležnost, ovlasti i postupanje središnjeg tijela sudova i drugih tijela s ciljem žurnog povratka odvedenog ili zadržanog djeteta uz uvažavanje interesa i dobrobit tog istog djeteta što će zasigurno omogućiti precizno određivanje rokova postupanja, ažurno i usklađeno djelovanje u cilju što bržeg vraćanja odvedenog ili zadržanog djeteta kroz rokove za postupanje. Ovim prijedlogom zakona propisuje se određivanje jednog suda u RH koji će biti nadležan za postupanje u procesu temeljen konvencije u prvom stupnju te jednog suda u drugom stupnju. Također predviđaju se i mjere osiguranja koje sud može izreći radi zaštite najboljeg interesa djeteta radi zaštite prava na kontakt i osiguranje povratka djeteta kao jamstva koja sud propisuje za potrebe povratka djeteta na dobrobit roditelja i same djece. Usvajanjem ovog prijedloga zakona stvorit će se pravni i institucionalni okvir za učinkovitu primjenu konvencije, sve u skladu s preporukama HAŠKE konvencije kako bi se na najbolji mogući način zaštitio najbolji interes i dobrobit samoga djeteta. Sukladno svemu navedenom, klub HDZ-a podržati će ovaj prijedlog Zakona o provedbi konvencije o građansko pravnim vidovima međunarodne otmice djece. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo na drugu raspravu. Klub zastupnika SDSS-a, poštovana kolegica Dragana Jeckov, izvolite.
... [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]] Sabora. Uvažena državna tajnice, dame i gospodo. Dakle, Prijedlog Zakona o provedbi konvencija o građansko pravnim vidovima međunarodne otmice djece, dakle kao što je rečeno Haška konvencija o građansko pravnim aspektima međunarodne otmice djece je iz '80. i na snazi je praktično već 20 godina. Razdoblje posljednjih 20 godina s pravom se naziva razdobljem krize braka. Koliko god da je to teško kazati, koliko je često slučaj zapravo razvoda i prestanka zajednice života upravo među partnerima različitog državljanstva ipak nije rijetkost naići na tužne statistike o međunarodnim otmicama djece od strane takvih roditelja. U RH je od '95. godine zabilježeno 23 pokrenuta postupka protiv osoba koja su protupravno zadržale ili oduzele malodobnu djecu. Inače, prosječan broj takvih slučajeva godišnje iznosi oko 10-ak. U 2017. godini Ministarstvo je zaprimilo 5 zahtjeva za povratak djeteta u RH, a 14 zahtjeva za povratak djeteta odnosno, pardon 5 zahtjeva za povratak djeteta iz RH, a 14 zahtjeva za povratak djeteta u RH. U 2017. Ministarstvo je zaprimilo 7 zahtjeva za ostvarivanje kontakata s djetetom koje se nalazi van RH. Ova globalno prihvaćena konvencija koju su ratificirale 93 zemlje među kojima su i sve članice EU. Nedavno je u Hrvatskoj ponovo postalo predmetom rasprave širih razmjera. Raspravu je potaknula recentna sudska odluka koja nažalost nije prihvaćena sa odobravanjem. Europski sud za ljudska prava u Strasburu donio je presudu u predmetu K.E. protiv RH kojom je utvrdio povredu ljudskih prava od strane RH i to pravo na poštivanje privatnog i obiteljskog života podnositeljice. Povreda konvencije utvrđena je zbog predugog trajanja postupka za povrat podnositeljici i protupravno odvedenog i zadržanog djeteta. Velika većina komentara javnosti bila je sve samo ne pozitivna, što znači da nije dovoljno pažnje posvećeno prezentiranju ove konvencije javnosti i educiranju širih razmjera. Ne čudi nerazumijevanje sudskih odluka koje se donose na temelju ove konvencije od strane javnosti, a ni golemi pritisak na pravosuđe. Konvencija je temeljni međunarodni instrument i kada je u pitanju međunarodna otmica djece iako se pojam otmice asocira ponajprije na otmicu od strane neznanca, a u svrhu trgovine ljudima i sl. Konvencija uređuje pitanje međunarodne otmice djece, prije svega od strane roditelja, ali i od strane skrbnika ili bliskog člana obitelji. Prema tekstu preambule Konvencije, interesi djece su od presudne važnosti. U slučajevima međunarodne otmice djece, kao i u svim visokorizičnim brakorazvodnim parnicama dijete je uvijek žrtva, a nažalost roditelji su ti koji uslijed međusobnog sukoba ne vode brigu o najboljem interesu svoje zajedničke djece. Psihološka, pa i sociološka istraživanja pokazala su da usprkos tome što roditelj otmičar iskreno vjeruje da postupa u najboljem interesu svog djeteta, djeca zapravo često trpe štetu, uključujući i sociološku i lingvističku štetu, a također pate od osjećaja gubitka od svog doma. Konvencija štiti hitan povratak u državu u kojoj je dijete imalo uobičajeno boravište prije nezakonitog odvođenja ili zadržavanja jer se smatra da se time najbolje štiti djetetovi sveukupni interesi. Konvencija ima više ciljeva. Hitni povratak djeteta ima za cilj ublažavanje psihološke traume djeteta izazvane otmicom od strane jednog od roditelja. Uz to, povratkom djeteta u državu njegova uobičajenog boravišta prije nezakonitog odvođenja ili zadržavanja dijete se vraća u državu koja raspolaže informacijama o djetetovu dosadašnjem obiteljskom životu i stoga je najmeritornija da utvrdi što je u najboljem interesu djeteta. Konvencija ima i preventivnu svrhu jer njezine odredbe jasno poručuju otmičarima da nezakonito odvođenje ili zadržavanje djeteta u drugoj državi ugovornici neće dovesti do promjene foruma pred kojim će se odlučivati o roditeljskoj skrbi. Na taj način žele uputiti poruku roditeljima da im se otmica djeteta dakle ne isplati. Svako drukčije postupanje predstavljalo bi nagradu roditeljima, roditelju otmičaru, a i poticalo bi na daljnje otmice djece i uzimanje pravde u svoje ruke. Konvencija naprosto zahtijeva povratak djeteta nezakonito odvedenog ili nezakonito zadržanog u drugoj državi ugovornici. Države ugovornice dužne su poduzeti sve odgovarajuće mjere da se osigura što hitniji povratak djece nezakonito odvedene ili nezakonito zadržane na teritoriju druge države ugovornice. U pravilu, roditelj od kojeg je dijete odvedeno suočen je s gotovo nesavladivim zaprekama u cilju da vrate dijete. Roditelji su prisiljeni na borbu s nepoznatim, često i suprotstavljenim pravnim sustavom utemeljenim na stranom jeziku i stranoj kulturi uz sve druge probleme. Tu je naravno i problem, teško je locirati dijete kada je jednom prešlo granicu. Vođenje spora u inozemstvu skupo je i praćeno komplikacijama, lokalna strana tijela često nisu u mogućnosti ili ne žele pružiti pomoć. Kvalifikacije, imenovanje problema često i za sud predstavljaju izazov. Postupanje odnosno ovlasti u postupcima pokrenutim temeljem Konvencije sadržani su u više nacionalnih propisa, pa stoga smatramo pozitivno donošenje jednog jedinstvenog zakona kojim bi se uredili svi aspekti koji se odnose na primjenu Konvencije i na taj način bi se omogućilo provođenje postupka temeljem Konvencije. Postupanje po Konvenciji zahtjeva usklađeno djelovanje tijela državne uprave i pravosuđa, pa se zadani cilj osiguranja učinkovitije i dosljedne provedbe Konvencije može bolje ostvariti donošenjem posebnog Zakona. Jasni institucionalni i pravni okvir za učinkovitiju primjenu Konvencije u skladu s preporukama Haške konferencije i na taj način zaštititi najbolji interes i dobro djeteta u postupcima protupravnog odvođenja ili zadržavanja djeteta. Slijedom navedenog Klub zastupnika SDSS-a će podržati Prijedlog Zakona. Hvala.
Nemamo više prijavljenih pa zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Ovime bismo došli do kraja današnjeg dnevnog reda. Najavljujem da nastavljamo sutra u 9,30 objedinjenom raspravom tri zakona: Prijedlog zakona o Fondu hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o Zakladi hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji i 3. Prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o Fondu za stipendiranje hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i djece hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Na kraju sutrašnjeg dana kada prođemo 6. točaka koje smo planirali i biti će izjašnjavanje o amandmanima na Zakon o najmu stanova, dakle ne glasovanje nego samo izjašnjavanje o amandmanima. Hvala vam, vidimo se sutra. SJEDNICA JE PREKINUTA U 18,00 SATI Prijedlog Zakona o provedbi Konvencije o građanskopravnim vidovima međunarodne otmice djece, prvo čitanje, P.Z. br. 377, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o provedbi Konvencije o građanskopravnim vidovima međunarodne otmice djece i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 100 glasova za donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.