Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvažene dame i gospodo. Samo vrlo kratko. Dakle, Zakon o predmetima opće uporabe kojeg je Hrvatski sabor donio 13. srpnja 2006. godine, a koji u svojoj osnovi ima brigu o zaštiti zdravlja stanovništva, o ispravnosti proizvoda u sustavu kontrole sirovina i aditiva. Tijekom pregovora u poglavlju I. Sloboda kretanja roba prema mišljenju Europske komisije potrebno je isključivo uskladiti pojmove za zakonom, sa direktivom u kojim pojmovima se dakle ne koriste izraz "zdravstvena ispravnost" već sigurnost. Na takav jedan način pred vama se nalazi Prijedlog izmjena i dopuna ovoga zakona. A po izmjenama i dopunama podzakonski akti koji će biti doneseni do njihovog donošenja važit će aktualni podzakonski akti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. U ime Odbora za zdravstvo i socijalnu skrb predsjednik odbora gospodin Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb je na svojoj 39. sjednici razmatrao Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o predmetima opće uporabe s konačnim prijedlogom zakona kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja objasnio je osnovne razloge za predlaganje izmjene ovog zakona. Članovi odbora poduprli su donošenje zakona. Postojećim zakonom Republika Hrvatska prihvatila je sve zahtjeve koji se odnose na standard kvalitete i sigurnost predmeta opće uporabe čime se osigurava visoka razina zaštite ljudskoga zdravlja. Stoga je istaknuto u raspravi, potrebno je dodatno odredbe važećeg zakona uskladiti sa pojmovima koji se koriste u pravnoj stečevini Europske unije. Naime, pravna stečevina Europske unije ne poznaje pojam zdravstvene ispravnosti deterdženata i igračaka i kako je upozoreno ne poznaje niti pojam granični proizvodi između kozmetike i medicinskih proizvoda, a niti izraz kozmetika s posebnom namjenom. Također ne postoji u pravnoj terminologiji Europske unije niti ti izrazi, pa će danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji prestati važiti odredbe Pravilnika o zdravstvenoj ispravnosti predmeta široke potrošnje u dijelu u kojem se odnose na kozmetiku s posebnom namjenom. Izmjenom zakona određeno je da će ministar nadležan za zdravstvo donijeti pravilnik o potrebnom obimu i učestalosti ispitivanja predmeta opće uporabe umjesto pravilnika o ispitivanju zdravstvene ispravnosti predmeta opće uporabe kako je predviđeno važećim zakonom. Nakon rasprave članovi odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje Zakon o izmjenama Zakona o predmetima opće uporabe. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji drugih odbora koji su raspravljali? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HNS-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Odmah ću na samom početku reći da će zastupnice i zastupnici Hrvatske narodne stranke podržati izmjenu Zakona o predmetima opće uporabe. Zakonom o predmetima opće uporabe iz 2006. godine dosegla se visina razina zaštite ljudskog zdravlja u Republici Hrvatskoj. Zakon je osim predmeta opće uporabe definirao sirovine i aditive korištene u proizvodnji istih. 2009. godine zakon je doživio promjenu radi usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa odredbama ugovora o Europskoj zajednici i načelom uzajamnog priznavanja. Preduvjet za privremeno zatvaranje pregovora sa Europskom unijom u poglavlju I. Sloboda kretanja, je dakle ovo današnje usklađenje. A danas imamo situaciju da pravna stečevina Europske unije ne poznaje sljedeće pojmove u zakonima koji reguliraju predmete opće uporabe. Evo ovdje su već spomenuti, ali nije na odmet da ih ja ponovim, jer je to jako važno. Pojam zdravstvene ispravnosti deterdženata i igračaka, pojam granični proizvodi između kozmetike i medicinskih proizvoda, te pojam kozmetika s posebnom namjenom. Mi iz tih razloga moramo prilagoditi naše zakonodavstvo sa europskim na način da koristimo europsku terminologiju i sa zadaćama za ministarstva zdravstva koje su već spomenute. Osobno žalim što pregovarački timovi ne mogu pojedine zakone sagledati sa svih ili barem sa nekoliko aspekata, pa da se promijene ili prilagodbe naprave objedinjeno, a ne ovako učestalo kao što imamo primjerice slučaj sa ovim zakonom. Ali mi ćemo ovaj zakon, odnosno promjenu zakona podržati. Hvala vam.
Hvala. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, štovane kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je jedan vrlo kratak zakon iz one serije zakona koji se odnose na poglavlje sloboda kretanja roba, a u širem segmentu se odnose i na infrastrukturu kvalitete koja je izuzetno važan segment približavanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Naime, svakom je jasno da je jedan od temeljnih stupova egzistiranja i uspostave Europske unije upravo sloboda kretanja roba, stoga nije čudno da se u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, kao instrumentu primanja Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije izrijekom napominje da Republika Hrvatska mora imati funkcionalnu infrastrukturu kvalitete, dakle sustav akreditacije, normizacije, mjeriteljstva, ocjene sukladnosti, kako bi se ispunili svi preduvjeti da Republika Hrvatska prihvati cjelokupnu pravnu stečevinu Europske unije i da njeno gospodarstvo može funkcionirati bez problema. I upravo ovaj vrlo kratak zakon koji ima svega 6 članaka i u biti predstavlja jedan daljnji korak u harmonizaciji hrvatskog zakonodavstva, ukazuje zapravo na svu problematiku ove situacije vezane uz infrastrukturu kvalitete. Naime, zasigurno su naši pregovarači i u lipnju 2009. godine, kad smo zadnji puta imali pred sobom navedeni zakon, znali da u pravnoj stečevini Europske unije ne postoji pojam zdravstvene ispravnosti deterdženata i igračaka. I evo mi ponovo sada usklađujemo zakone, naprosto zato što iz niza što subjektivnih što objektivnih razloga ne možemo to učiniti odjednom. Međutim također ovim se zakonom predviđa u članku 3. da će se donijeti i predmetni pravilnici, u roku od 6, u roku od godine dana, nakon donošenja ovog zakona, i upravo tu leži problem. Naime ovi pravilnici su već sada zastarjeli i traže da se poštuju neke norme, standardi, neki tehnički zakoni koji naprosto više nisu valjani, koji su prevladani, koji su doneseni novi, ne samo na razini Europske unije, nego i u Republici Hrvatskoj. I to nije prvi takav slučaj da smo mi u Saboru gotovo pa bili prisiljeni donijeti neke zakone koji zapravo od Republike Hrvatske traže da se ispoštuju neke stvari koje naprosto nisu pametne. Primjerice u pravilnike ili zakone stavljati izrijekom i godinu izdanja pojedine norme ili standarda ili europske direktive, kada se zna da je to u procesu promjene naprosto nije dovoljno mudro ili s druge strane pokazuje da naši pregovarači nisu dobro obavili posao i nisu znali uvjeriti svoje sugovornike s europske strane da se traži zapravo nešto nemoguće. Primjer je recimo i Zakon o topografiji poluvodičkih proizvoda gdje se izrijekom tražilo da se unutra uključe i neke smjernice, direktive Europske unije za koje se zna da su u procesu promjene i da su se trebali promijeniti u roku od nekoliko mjeseci, tako da je za očekivati primjerice da se i pred nama ponovo nađe ovaj zakon u što, u vjerojatno u bliskoj budućnosti. Nadalje, jedna sustavna, sustavni problem koji se pred nas postavlja jest i taj da prilikom donošenja ovakvih zakona, tehničkih zakona se od nadležnih ministarstava traži da se donese sva sila pravilnika i to u roku od, u nekom određenom roku, obično je to godinu dana pa se svi ti pravilnici naprosto gomilaju i gomilaju, a mi ovdje u Saboru zapravo i nemamo neki sustavniji uvid kako Vlada i kojom dinamikom obavlja te poslove koje joj mi kao Hrvatski sabor namećemo našim prihvaćanjem zakona. Primjerice, prije nekoliko tjedana smo ovdje usvojili Zakon o radiološkoj i nuklearnoj sigurnosti gdje se nadležnost ministra spominje na nekih, ja sam prebrojao onom search funkcijom, na nekih 40-ak mjesta. Postavljam pitanje, kada će se to stići, kada će, naravno da to ne radi ministar, nego rade njegove stručne službe, ali naprosto dolazi do, nesumnjivo će doći do zagušenja kao što i dolazi, posebice ako mi te pravilnike na vrijeme ne usvojimo, pa u trenutku kada RH bude tik pred ulaskom u EU ili kad uđemo u punopravno članstvo EU možemo očekivati pravu navalu, pravu erupciju potrebitih pravilnika koje će se onda na brzinu morati donijeti jer ćemo inače biti u vrlo, vrlo teškoj poziciji zbog činjenice da neće biti ispoštovana, zapravo da će naše gospodarstvo biti u nepovoljnijoj poziciji. Stoga, je i pitanje hoće li EU i dopustiti zatvaranje poglavlja Slobode kretnja roba. Upravo zbog toga što mi u Saboru radimo pravila igre, donosimo zakone, a zapravo meritum, odnosno pripadni pravilnici po kojim sustav mora funkcionirati niti izdaleka nije uspostavljen niti donesen. Štovani gospodine državni tajniče to se ne odnosi isključivo na ministarstvo i zapravo čak se i manjim opsegom odnosi na Ministarstvo zdravstva, vezano uz infrastrukturu kvalitete najveći dio odgovornosti leži na Ministarstvu gospodarstva kao i na Ministarstvu znanosti kao nadležnom ministarstvu za Nacionalni mjeriteljski institut. Štovani gospodine državni tajniče ovdje u ovim pravilnicima za koje vi u čl. 3. kažete da ćete promijeniti pravilnike u roku od godine dana traži se i uvjetuje primjerice da se biološka razgradljivost deterdženata mjeri metodama ispitivanja koje su navedene u dodatku trećem tog Pravilnika o zdravstvenoj ispravnosti i sigurnosti deterdženata, koji je donesen u srpnju 2007. godine. Zasigurno da je i 2007. godine u srpnju pravna stečevina EU nije poznavala zdravstvenu ispravnost deterdženata. Međutim, ja pozdravljam upravo ove formulacije koje ste vi unijeli u taj pravilnik, kada ne bi bilo jednog ali. Naime, unijeli ste i godinu izdanja određenih tehničkih standarda koje se onda moraju ispoštivati kako bi se laboratoriji ispitni mogli akreditirati i mjeriti ono što je, odnosno ispitivati, ono što vi svojim pravilnikom tražite. Vlada bi trebala usvojiti stav da kada već mora u određene zakone ili pravilnike usvojiti, odnosno ugraditi neke standarde ili direktive da se ne stavljaju eksplicitne godine izdanja nego da se to samo navede kao obveza generalna jer na taj način sebi zaista stvaramo još veće probleme nego što ih u biti trebamo imati. Kako bi se ispitni laboratoriji mogli akreditirati i pružiti svoju uslugu gospodarstvu potrebno je da funkcionira čitav sustav, da funkcionira i akreditacija i normizacija i mjeriteljstvo. Potrebno je da Hrvatska ima funkcionalni, Nacionalni mjeriteljski institut jer se inače laboratoriji nemaju gdje umjeravati. Nema se gdje ispoštivati ova norma 17 025. Međutim, nažalost to kod nas ne funkcionira i jedna velika fronta stručnjaka, znanstvenika i državnih službenika koji rade na tom nevidljivom segmentu, javnosti pomalo apstraktnom i stranom ne mogu posljedično provoditi i izvršavati svoje dužnosti i ne mogu služiti nažalost hrvatskom gospodarstvu onako kako bi to bilo potrebno. Međutim, o tome ću reći nešto u svojoj vlastitoj raspravi, a ovaj zakon ćemo podržati uz molbu da razmislite o mogućnosti da se bar malo skrati vrijeme potrebno u kojem će se ovi pravilnici donijeti kako bi i pravno regulirali ono što je zapravo sada samo razumljivo i što u biti funkcionira, ali mimo zakonske procedure jer je ona zastarjela. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Stjepan Kundić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine tajniče, kolegice i kolege. Koji je ustvari razlog za donošenje izmjena Zakona o predmetima opće uporabe? Naime, povijesno gledajući Hrvatski sabor je na sjednici od 13. srpnja 2006. godine donio Zakon o predmetima opće uporabe i naravno da je osnovni cilj bio mu je zaštiti zdravlje ljudi. Također, tu se razrađuje pojam predmeta opće uporabe te uvjeti koje glede zdravstvene ispravnosti moraju ispunjavati ti predmeti opće uporabe. Sustav kontrole predmeta opće uporabe, prava, dužnosti i ovlasti nadležnih tijela u vezi s predmetima opće uporabe proizvedenim u RH ili uvezenim i stavljanjem na tržište RH su daljnje zadaće postojećeg zakona. Također, ističem da se odredbe ovog zakona odnose i na sirovine i aditive za proizvodnju predmeta opće uporabe. 2009. godine navedeni zakon je noveliran radi usklađivanja zakonodavstva RH sa odredbama čl. 28., 29. i 30. Ugovora o Europskoj zajednici načelom uzajamnog priznavanja koje proizlazi iz sudske prakse Europskog suda i pravde. Kolega Franjić je rekao da imamo 6 članaka u ovom zakonu, pa ću ja istaknuti dva najvažnija koja se meni čini. Istaknut ću najprije članak 1. u Zakonu o predmetima opće uporabe, u članku 7. stavku 3. riječi zdravstvena ispravnost brišu se, a u stavku 4. riječi zdravstvena ispravnost i sigurnost deterdženata zamjenjuju se riječi deterdženti. Obrazloženje Europska unija, već je nekoliko govornika to rekla u svojoj pravnoj stečevini ne poznaje pojam zdravstvene ispravnosti deterdženata i igračaka te člankom 1. predloženog Zakona uređuje da će ministar nadležan za zdravstvo donijeti pravilnik kojim se određuje sigurnost igračaka te pravilnik o deterdžentima. Ovdje je važno spomenuti poglavlje 1. znači slobodna kretanja roba kroz koje se mora uskladiti zakonodavstvo naše sa Europskom unijom. I sada ću zaključiti na kraju svoju raspravu sa člankom 5. znači danom pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji prestaju važiti odredbe članka 3. točke 4. članaka 19. i 24. Pravilnika o zdravstvenoj ispravnosti predmeta široke potrošnje u dijelu u kojem se odnose na kozmetiku s posebnom namjenom. Te glava 4. granični proizvodi između kozmetike i medicinskih proizvoda, i prilog 12. dopuštenje biljnih vrsta za kozmetiku s posebnom namjenom istog Pravilnika. Što se tiče financijskih sredstava, provedba predloženog Zakona neće iziskivati sredstva iz državnog proračuna. Podržat ću ovaj predloženi Zakon. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, predmeti opće upotrebe su materijali i predmeti koji dolaze u neposredni dodir sa hranom i predmeti široke potrošnje. Materijali i predmeti koji dolaze u neposredni dodir sa hranom, to su posuđe, pribor, uređaj i ambalaža, a predmeti široke potrošnje su dakle posuđe, pribor i oprema za proizvodnju kozmetičkih proizvoda na primjer dječje igračke, sredstva za održavanje čistoće u kućanstvu, duhan, duhanski proizvodi, pribori za primjenu i stoga i kozmetika sa posebnom namjenom i još neke da ne navodim sve. A zasigurno se radi o vrlo širokom području koje treba biti zakonski regulirano, i zato je tu zakon iz 2006. što su kolege rekli u cilju zaštite zdravlja pučanstva, on je nadzirao zdravstvenu ispravnost itd., no međutim, pravna stečevina Europske unije ne pozna taj momenat zdravstvene ispravnosti nego sigurnosti kao što je rekao državni tajnik i slijede toga mi moramo glede ovoga poglavlja slobode kretanja roba, moramo dakle napraviti određene izmjene iako smo napravili već 2009. određenu izmjenu glede kozmetike sa posebnom namjenom a vidimo da je ona i danas predmet ove izmjene, a baš je bilo upitno, ono primjena u ono vrijeme je bilo aktualno kortikosteroidi u kozmetici sa posebnom namjenom. I dakle u tom smislu mi dolazimo u tu izmjenu, a slijedom toga će ministar nadležan za zdravstvo i socijalnu skrb, izdati pravilnik koji će regulirati sigurnost deterdženata i dječjih igračaka, a naravno tu su kozmetika sa posebnom namjenom i ovi granični proizvodi između kozmetike i medicinskih proizvoda. Tu je potrebno još spomenuti jedan momenat da u dosadašnjim pravilnicima bilo određenog preklapanja ja bih rekao između ministarstava glede deterdženata, tu je morao se isto tako očitovati i ministar zaštite okoliša, ili na primjer kod dječjih igračaka, iako je ovo pitanje dječjih igračaka, na zadnjoj raspravi ja se vrlo dobro sjećam bilo vrlo dobro raspravljeno, jer je vrlo bitna zdravstvena ispravnost i ako ćemo ići u tu okolnost, jer i djeca i te igračke stavljaju u usta, tako da za mene je to malo upitno pitanje, ali u svakom slučaju, dakle, glede ovoga usklađivanja ugovora točke 28., 299. i 30 glede pristupanja, dakle ovog poglavlja smo to potrebiti napraviti i zasigurno vjerujem da će to pojednostaviti i unaprijediti to područje iz tog razloga ću ja podržati izmjenu Zakona.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče, dakle, jedna od što se tiče deterdženata vjerojatno je najveća opasnost biološka razgradivost u okolišu i oni kao što je poznato mogu biti vrlo ozbiljan zagađivač okoliša. Što svakako puštanja deterdženata u prodaju treba provjeriti. To se provjerava u osposobljenim laboratorijima koji su akreditirani prema međunarodnim normama vezano uz poslovanje i funkcioniranja europske akreditacije prema krilatici ispitano jednom prihvaćeno svuda, ukoliko je takav deterdžent ili proizvod ispitan u nekoj drugoj zemlji Europske unije onda je prihvatljiv za cijelo tržište. Isto tako i domaći deterdženti ukoliko je njihova sukladnost sa zahtjevima sa europskim zahtjevima ukoliko se ispituje u Republici Hrvatskoj, kod Hrvatskih laboratorija s obzirom da je odnedavna hrvatska akreditacijska agencija i sama prošla proces akreditacije kod Europske akreditacijske agencije i međusobni sporazum je u tijeku potpisivanja. Dakle, bilo koje ispitivanje Hrvatskih laboratorija, koje provode hrvatski laboratoriji je prihvaćeno u cijeloj Europskoj uniji. I upravo tu dolazimo do poteškoće jer ste vi u vašim pravilnicima lijepo zamislili cijelo to funkcioniranje kada ne bi bilo onog ali. Naime, kod nas Hrvatski mjeriteljski institut naprosto ne funkcionira iako smo se mi na njegovu uspostavu obvezali još potpisivanje sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju kao mehanizma za pristupanje Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Razdruživanjem od Državnog zavoda za mjeriteljstvo Hrvatski mjeriteljski institut je trebao biti osnovan, trebala su mu biti dodijeljena sredstva za normalni rad. Ali to nije učinjeno bez obzira što je imenovan ravnatelj i što je imenovano upravno vijeće, ali to je samo prazna ljuštura bez merituma. Što više, dva nacionalna laboratorija za masu u gustoću izgubila su sljedivosti zato što im država nije odnosno što im država nije dala omogućila dovoljna sredstva da umjere svoje instrumente, umjere svoje utege. Prema tome, oni više ne mogu izvršavati funkciju umjeravanja vaga, utega, instrumenata od ostalih ispitnih laboratorija u Republici Hrvatskoj koji tu potrebu imaju. A podsjetio bih da je akreditacija ispitnih i umjetnih laboratorija, odnosno tih tijela za ispitivanje sukladnosti u Republici Hrvatskoj još uvijek ide po eksponencijalnoj krivulji. Ima ih sada oko 170 što ukazuje na ovu tihu frontu hrvatskih znanstvenika, stručnjaka, inženjera koji prepoznaju potrebu uvezivanja znanstveno-akademskih aktivnosti sa gospodarstvom. Međutim, umjeravati svoje instrumente vezano uz masu i gustoću u Hrvatskoj više ne mogu, jer su dva hrvatska umjera izgubila sljedivost i sada se događa to da i hrvatski laboratoriji, pa čak i laboratoriji iz šireg okruženja recimo iz Bosne i Hercegovine, jer smo mi u Hrvatskoj pokrivali čitavu bosansku inspekciju. Sada to više nije moguće i to se sada provodi u drugim državama, primjerice u Sloveniji. Štovani gospodine državni tajniče, vi dolazite iz Ministarstva zdravstva pa vjerojatno ne znate podatak da je umjeravanje u Sloveniji košta 4 tisuće 800 eura, za razliku od umjeravanja u Hrvatskoj koji košta 6 tisuća kuna. I mi sada gubimo tu infrastrukturu. Postavljam pitanje, kako će se ispoštovati sve ove stvari koje su lijepo zacrtane u našim zakonima i našim pravilnicima, pa i u ovom pravilniku kojeg kanite preraditi u roku od godine dana, iako bi bilo potrebno da se preradi brže zbog naprosto zastarjelosti i nemogućnosti ispoštivanja određenih odredbi koje su u njega ugrađene. Republike Hrvatska ima jedan sustavni problem, a to je da prihvaćamo zakone samo izgleda da bi se zadovoljila forma, da bi se zadovoljili pregovori sa Europskom unijom. A kada te zakone treba ispoštivati onda smo u većim problemima. Takvim pristupom mi nikada, ali nikada nećemo zatvoriti poglavlje 1. - Slobodu kretanja roba, jer niti pregovarači iz Europske unije nisu naivni da ne vide što mi radimo i da fiktivno prihvaćamo zakonsku regulativu koje se uopće ili nimalo ne pridržavamo. Nacionalni mjeriteljski institut je još 2006. godine bilo jedno od mjerila za poglavlje Sloboda kretanja roba. Ali sada je prošla 2006., sedma, osma, deveta, deseta još uvijek to nije stavljeno u funkciju onako kako spada. Pa mi smo bili jedna od posebnih država u Europi koja je prihvatila Konvenciju o metru. Neki mjeriteljski pravilnici nisu također doneseni zbog tromosti naše Vlade, pa su na snazi neke odredbe koje više nisu čak niti znanstveno utemeljene. Dakle, ovo su samo neki mali primjeri nefunkcioniranja sustava i to onog sustava za koje se mi svi deklarativno zalažemo. Država znanja, prožimanje sa znanstveno-akademskom zajednicom, kreiranje nekih proizvoda baziranih na znanju. A evo primjeri iz prakse nažalost govore da to nije tako i da to ide vrlo, vrlo teško i sporo i posljedično. Potrebno je puno, puno poraditi da bi uspostavi funkcionalnog sustava, a posebice treba u tome Ministarstvo gospodarstva, Ministarstvo znanosti, Ministarstvo zdravstva, Ministarstvo zaštite okoliša i poljoprivrede poraditi da se ovi tehnički problemi što prije riješe. A smatram da bi bilo vrlo dobro, vrlo pametno da i Sabor dobije jedno izvješće o brzini i načinu donošenja pravilnika koje mi namećemo Vladi da ih donese prihvaćanjem naših ovih zakona. I znam gospodine državni tajniče da se ovi segmenti ne odnose na Ministarstvo zdravstva, ali probajte nešto učiniti da vam se riješi taj dio sustava bez kojeg niti vaši zakoni neće moći funkcionirati. Hvala.
Hvala. Gospodin Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo nekoliko naznaka vezano za ove izmjene Zakona o predmetima opće uporabe koje po svome obimu kada ovako gledamo tih 6 članaka izgledaju minorni ali po svom značenju sigurno ukazuju na jednu osnovnu stvar a to je da nema zatvaranja poglavlja koje smo otvorili a koji nisu u tijeku pregovaranja u potpunosti usaglašeni sa europskim zakonodavstvom. U ovom slučaju govorimo o predmetima opće uporabe, sutra će vjerojatno to biti Zakon o potporama koji sigurno dok ne usaglasimo sa Europom nema zatvaranja poglavlja 11 o poljoprivredi i ruralnom razvoju i normalno sva ona otvorena poglavlja. Prema tome, otvoriti poglavlje pregovaranja ne znači i da je pregovaranje o njemu završeno. Zato smatram da i ova promjena ima svoje značenje upravo za zatvaranje ovog poglavlja 1 a vezano je za slobodu kretanja roba. Pitanje slobode kretanja roba je sigurno značajno i u prethodnim raspravama o tome se i govorilo. Međutim, mislim da za nas same bez obzira na zakon je značajno kako i na koji način ćemo tu problematiku i rješavati i kako i na koji način ćemo zaštititi građane od lošega ili nečega što ih može ugroziti ovi predmeti od opće upotrebe. Zašto je to kod nas posebno i značajno i potrebno je o tome reći? Pa upravo zato što smo mi i zemlja u koju se uvoze svakakve robe i svakakvi predmeti opće upotrebe jer mi smo nažalost i zemlja koja je više uvoznica nego izvoznica. Naša bilansa je negativna odnos uvoz izvoz a u svemu tome također jedna od stavki i značajnih stavki je i uvoz i deterdženata i igrački a bome kad gledamo i kozmetike jer je one naše mnoge, one proizvodnje koje smo imali kao što je nekad bila Saponia itd. nisu više toliko značajne kao nekada i normalno i ta kozmetika je jedna od primjera uvoza. Zašto je to značajno? Pa značajno je da taj uvoz imamo svakakvih proizvoda koji se uvoze. Recimo, imali smo primjere igračaka koji su dolazili i koji dolaze u kontejnerima iz prekomorskih zemalja Dalekog Istoka na kojima imamo i problematične boje za zdravlje djece, igračke sa kojih dlačice otpadaju, igračke kojima se igraju naša djeca nalaze se u trgovinama i sigurno da je sigurnost tih igračaka jako značajna za populaciju djece odnosno roditelji kad kupuju igračke svojoj djeci. Normalno da je često puta i nedovoljna i sanitarna kontrola na granici i granične kontrole, istraživanja i laboratorijske pretrage o kojima je kolega Franić govorio. I upravo zbog toga sigurno da će ovakve promjene koje govore o sigurnosti igračke a ne samo zdravstvenoj ispravnosti nego ako je igračka sigurna onda vjerojatno mora biti i zdravstveno ispravna. Prema tome, u tome dijelu sigurno smatram da i pravilnik o sigurnosti tih igračaka koji će biti donesen i da će se tada podrazumijevati da ta igračka ako je sigurna onda mora biti i zdravstveno ispravna. Također je isto pitanje recimo deterdženata, kozmetike. U mnogim slučajevima oni u najmanju ruku mogu izazivati određene alergije, da ne kažem neka teža oboljenja kod korisnika a isto tako je značajno i pitanje da u sastavu takvih deterdženata, kozmetike nema preparata koji će zagađivati okoliš ispuštanjem kroz ne znam i odbacivanjem takve kozmetike odnosno takvih deterdženata u prirodu. Zato smatram da je ovaj ispravak i ova izmjena zakona da su u funkciji i da trebaju biti u funkciji veće sigurnosti korištenja ovih predmeta opće upotrebe i mislim da i smatram da treba podržati ove izmjene Zakona o predmetima opće uporabe ali isto tako smatram da postoji jedna obveza smanjivanja vremena donošenja pravilnika. Zašto je to potrebno? Pa upravo zbog toga što često puta i dobri zakoni ako nemaju potrebne pravilnike tada često puta i nisu provodivi odnosno dolazi do jednoga zastoja i ona dobra ideja se kao takova ne realizira. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nema interesa za završnu riječ. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kasnije. Treće. Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o predmetima opće uporabe. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 518. Predlagatelj je zakona Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio zastupnik Zdenko Franić. Molim državnog tajnika gospodina Antu Zvonimira Golema da se očituje o podnešenom amandmanu gospodina Zdenka Franića na članak 3.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Amandman se ne prihvaća. U postupku i procesu usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske, a sa pravnom stečevinom Europske unije potrebno je osigurati preduvjete da se aktualno usklađenje provede ali i da sustav na koji se on odnosi nesmetano funkcionira i ujedno da se i implementiraju propisi. Prema planiranom usklađenju predloženi rok od jedne godine smatramo primjerenim i potrebnim za ... [[Govornik se ne razumije.]] stečevine.
Hvala. Gospodin Franić, izvolite.
Štovani gospodine državni tajniče, ali ovaj predmetni pravilnik sadrži određene odredbe koje nije moguće više ispoštovati jer se u međuvremenu promijenila legislativa, standard i normi a vi uvjetujete tim pravilnikom da određeni laboratoriji postupaju na način po kojem ne mogu postupiti. I trebalo bi ili barem donijeti izmjenu i dopunu tog pravilnika pa da još on vrijedi godinu dana ili potpuno novi pravilnik donijeti. Ali smatram da u roku od 6 mjeseci pogotovo budući da ćemo danas donijeti ovaj zakon da je to potpuno primjereno vrijeme da se i predmetni i posljedični pravilnici donesu i tražim glasovanje o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama Zakona o predmetima opće uporabe. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 108 glasova za, ništa suzdržani i 1 protiv. Prelazimo na slijedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o potvrđivanju Protokola iz 1996. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz 1976. godine, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 520 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture gospodin Mario Babić. Izvolite.
hvala lijepa, gospodine predsjedniče Sabora. Dame i gospodo zastupnici. Još od drevnih jedrenjaka, parnjaka pa do današnjih najsuvremenijih brodova poznato je da je ljudski faktor najpresudniji faktor za sigurnu plovidbu. Prema rezultatima istraživanja Međunarodne pomorske organizacije i nacionalnih institucija koje se bave sigurnošću plovidbe utvrđeno je da do 75% svih pomorskih nezgoda posljedica su ljudskog faktora. Upravo iz tih razloga Međunarodna pomorska organizacija i Međunarodna organizacija rada posebnu pozornost posvećuju ljudskom faktoru, prvenstveno kroz donošenje međunarodnih instrumenata kojim se uređuju socijalni i radni uvjeti na brodovima. U pomorskim krugovima vrijedi pravilo da samo visoko obrazovan pomorac, socijalno zbrinut sa primjerenim radnim i životnim uvjetima na brodu može biti jamac sigurne plovidbe i zaštite od onečišćenja mora i oceana. Republika Hrvatska odnosno Vlada Republike Hrvatske dosljedno provodi tu praksu Međunarodne pomorske organizacije i rekao bih od početka. Naime, Ministarstvo mora školuje đake pomorskih škola već od 1. razreda Srednje pomorske škole. Eto pred par dana nakon 101 godine pomorskim školama smo darovali prvi školski brod. Proveli smo socijalnu reformu i možemo kazati kao rezultat tih aktivnosti da su danas brodovi hrvatske državne pripadnosti na tzv. bijeloj listi pariškog memoranduma. Dakle po kvaliteti, po rezultatima inspekcijskih pregleda diljem svijeta našli smo napokon i među najrazvijenijim pomorskim državama. Istovremeno, svjedodžbe hrvatskih pomoraca također su na bijeloj listi Međunarodne pomorske organizacije. Mislimo da je i to rezultat te sustavne brige o pomorcima. Donošenjem ovog zakona o dopuni Zakona o potvrđivanju Protokola iz 1996. godine na Međunarodnu konvenciju o minimalnim standardima na brodovima proširuje se krug, broj inspekcija, broj konvencija koje će ministarstvo provoditi na hrvatskim brodovima i koje će nadzirati na stranim brodovima u hrvatskim lukama. Ujedno moram kazati da donošenjem ovog zakona praktično se zaokružuje postupak i procedure unifikacije hrvatskih zakona iz područja pomorstva i ujedno smo zaokružili, završili postupak usklađenja zakona iz područja pomorstva sa pravnim stečevinama Europske unije. Slijedom iznesenog, poštovane zastupnice i zastupnici, molimo vas da podržite ovaj prijedlog zakona. Hvala vam lijepa.
Dobro, hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora? Da. U ime Odbora za pomorstvo, promet i veze, gospodin Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora na 43. sjednici održanoj 18. ožujka 2010. raspravio je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o potvrđivanju Protokola iz 1996. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz '76. godine, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 520 koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 11. ožujka 2010. Odbor je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o potvrđivanju Protokola iz 1996. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz '76. raspravio kao matično radno tijelo, sukladno odredbi iz članka 89. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je kazao da se ovim zakonom dopunjuje Zakon o potvrđivanju Protokola iz '96. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz '76. godine tako da se dodaje novi članak kojim se utvrđuje da će Republika Hrvatska u skladu s člankom 3. stavkom 1. Protokola iz '96. godine u izjavi koju će predložit ratifikaciju predmetnog protokola navesti da prihvaća Konvenciju o predstavnicima radnika iz '71. godine navedenu u dijelu B dopunskog dodatka. Bez rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese predloženi zakon u tekstu u kojem ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Zakon o dopuni Zakona o potvrđivanju Protokola iz 1996. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz 1976. godine. Klub HDZ-a podržat će dopunu ovog zakona odnosno usvajanje ovog zakona iz razloga što je ovaj zakon ustvari još jedan međunarodni instrument pomorskog prava koji omogućava poboljšanje radnih i životnih uvjeta hrvatskih pomoraca na hrvatskim brodovima. Jasno da je Republika Hrvatska uz ovaj protokol potvrdila i sve relevantne međunarodne konvencije koje doprinose s jedne strane sigurnosti plovidbe, koji doprinose sigurnosti morskog okoliša, ali što je ne manje važno doprinose i poboljšanju radnih i životnih uvjeta pomoraca na trgovačkim brodovima koji su u vlasništvu Republike Hrvatske. Jasno, samim time što je usvojila gotovo sve međunarodne konvencije, sve međunarodne pomorske instrumente je dovelo do toga da je hrvatsko pomorsko zakonodavstvo gotovo u cijelosti usklađeno s jedne strane s pravnom stečevinom Europske unije, a s druge strane jasno da je pomorstvo kao jedno od djelatnosti koje je u potpunosti globalizirano ispunjava i sve one međunarodne konvencije koje donosi Međunarodna pomorska organizacija jer hrvatski brodovi, jer hrvatski pomorci uplovljavaju i u luke Europske unije, a svakako jasno naši brodovi uplovljavaju u sve luke diljem svijeta. Iz tog razloga jasno je da i pomorci moraju biti primjereno obučeni a da i hrvatski brodovi moraju ispunjavati sve zahtjevne standarde koje propisuje Međunarodna pomorska organizacija. Kako je već u svom uvodu državni tajnik i rekao Hrvatska je u posljednjih nekoliko godina, a pogotovo u posljednjih godinu dana učinila veliki iskorak na poboljšanju kvalitete hrvatske flote s jedne strane, a s druge strane je svojim aktivnostima kroz hrvatsku pomorsku administraciju doprinijela da i hrvatski pomorci provode sve najviše međunarodne standarde koji su uspostavljeni od strane međunarodne pomorske organizacije. Upravo kroz proces pristupanja Hrvatske Europskoj uniji utvrđeno je da je hrvatsko pomorsko zakonodavstvo kako sam već rekao gotovo u potpunosti usklađeno sa pravnom stečevinom Europske unije. No ipak i u tom procesu pregovora kroz poglavlje 14. prometna politika u dijelu koje se odnosi na pomorstvo Hrvatskoj je dato mjerilo za zatvaranje tog poglavlja u dijelu koji se odnosi na pomorstvo, na način da je Hrvatska pomorska administracija, hrvatski brodari da su dužni popraviti svoj status na sivoj listi Pariškog memoranduma na kojoj se listi hrvatska trgovačka flota nalazila do početka 2009. godine. U tom smislu je i Vlada Republike Hrvatske donijela akcijski plan koji akcijski plan obvezuje s jedne strane lučke kapetanije, dakle Ministarstvo mora, prometa, infrastrukture. S druge strane obvezuje hrvatske brodare čiji brodovi viju jasno hrvatsku zastavu, a na određeni način u tom jednom socijalnom dijalogu i sa pomorcima obvezujemo pomorce koji čine posade na hrvatskim brodovima da u potpunosti ispunjavaju vrlo visoke kriterije koje su propisane prvenstveno u lukama država koje su članice Pariškog memoranduma i u kojim lukama inspekcije provode nadzor nad sigurnošću naših brodova, da li su oni dobro održavani s jedne strane i s druge strane kontroliraju, nadziru, provjeravaju sposobnost posada na tim brodovima. Koliko je kvalitetno proveden akcijski plan govori činjenica da tijekom 2009. godine niti jedan hrvatski brod nije zaustavljen u niti jednoj luci Europske unije, u niti jednoj luci država članica Pariškog memoranduma i na taj način evo možemo reći da je po prvi puta hrvatska trgovačka flota ušla među petnaesta, dvadesetak najkvalitetnijih, najboljih svjetskih flota i da su jasno veliki doprinos tome dali i hrvatski pomorci. Pa prema tome, dakle klub Hrvatske demokratske zajednice svakako podržava i ovaj protokol koji se donosi na Konvenciju o minimalnim standardima trgovačkim brodovima jer smo sigurni da će njegovom provedbom se povećati broj inspekcijskih pregleda i na hrvatskim brodovima koji uplovljavaju u hrvatske luke i da će na taj način još dodatno doprinijeti i poboljšanju trgovačke flote hrvatskih brodova, ali i s druge strane da ćemo dodatno doprinijeti radnim i životnim uvjetima hrvatskih pomoraca koji plove na brodovima pod hrvatskom zastavom. Inače, 2010. godinu je Međunarodna pomorska organizacija proglasila danom pomoraca želeći na taj način poslati poruku da skrbi, da brine o svim svjetskim pomorcima a njih je u ovom trenutku negdje oko milijun i 500 tisuća, dok je s druge strane Republika Hrvatska ima prema podacima Sindikata pomoraca negdje oko tridesetak tisuća pomoraca, pa ćemo se mi i sa usvajanjem ovog međunarodnog instrumenta pomorskog prava dodatno uključiti u obilježavanje te godine i poslati poruku i našim pomorcima da i Hrvatska država i kroz implementaciju ove konvencije, odnosno ovog protokola skrbi i brine o hrvatskim pomorcima pogotovo u svjetlu činjenice, dakle da je u posljednje vrijeme da je u svijetu život i rad pomoraca sve teži pogotovo jasno kad znamo da su sve češći i da su sve učestaliji napadi pirata na trgovačke brodove, pa u tom smislu sudbina pomoraca, njihov život, njihov rad postaje sve neizvjesniji. I jasno da i ovakvim međunarodnim instrumentima doprinosimo daljnjoj sigurnosti hrvatskih pomoraca. Da ne govorimo da smo izmjenom Pomorskog zakonika i socijalnom reformom za hrvatske pomorce omogućili svim hrvatskim pomorcima neovisno na kojim brodovima plove, na kojim morima plove da su im beneficije s osnova plaćanja mirovinskog i socijalnog osiguranja identične onim pomorcima koji plove u nacionalnoj plovidbi, a koji za svoj rad imaju značajno manje plaće, pa onda jasno samim time da doprinosimo njihovoj socijalnoj sigurnosti i da im želimo u što kraće vrijeme sve pomorce koji do sada nisu bili u radnom i socijalnom statusu u Republici Hrvatskoj uvesti u radni i socijalni status u Republici Hrvatskoj i na taj način doprinijeti socijalnoj sigurnosti njih i njihovih obitelji. Dakle, da zaključim. Klub Hrvatske demokratske zajednice ocjenjuje da je ovo jedan od posljednjih međunarodnih instrumenata koje Hrvatska kao pomorska država treba implementirati u nacionalno zakonodavstvo. Neke od njih je već i implementirala i jasno da će time donijeti, još i doprinijeti kvalitetnijim uvjetima u radu hrvatskih pomoraca. I u odluci da se mladi ljudi lakše opredijele za ovo časno, ali svakako teško pomoračko zvanje. Hvala.
U ime kluba HNS-a, gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Evo na samom početku ću reći da će zastupnice i zastupnici kluba Hrvatske narodne stranke također podržati dopunu ovog zakona. A dopuna ovoga zakona sastoji se u novom članku kojim se utvrđuje da će Republika Hrvatska u skladu s člankom 3. stavkom 1. Protokola iz '96. godine u izjavi koju će priložiti ispravi o ratifikaciji predmetnog protokola navesti da prihvaća Konvenciju o predstavnicima radnika iz 1971. godine navedenu u dijelu B dopunskog dodatka. Konvencija je kao što smo već čuli govori o poboljšanju radnih i životnih uvjeta naših pomoraca na trgovačkim brodovima, a to ujedno predstavlja daljnje usklađenje naših pravnih akata sa pravnom stečevinom Europske unije.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Gari Cappelli.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o potvrđivanju Protokola iz '96. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz 1976. godine. Dakle, pred nama je zakon koji smo naglasili kako potvrđivanje dakle ovog protokola upotpunjuje se cjelina dakle mnogostranih ugovora koje Republika Hrvatska u postupku usklađivanja hrvatskog pomorskog zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije mora i potvrditi. S obzirom da usvajanjem današnjeg prijedloga i dopuna zakona samo proširujem popis konvencija koje i prihvaćamo, a ujedno izražavamo spremnost da budemo vezani već potpisanim međunarodnim ugovorom, pa ne vidim i razloga zašto ovaj zakon ne bi se i donio po hitnom postupku. Republika Hrvatska još '96. godine dakle potvrdila konvenciju o minimalnim standardima, na trgovačkim brodovima, međunarodna organizacije rada, čime se i obvezala dakle usvojiti zakon ili druge propise kojima se brodove registrirane na njenom području uređuju sigurnosni standardi, uključujući standarde ovlaštenjima, radnom vremenu i brojnom stanju posade, odgovarajuće mjere socijalnog osiguranja, uvjeti radnog odnosa na brodu i uvjeti života na brodu, te u svezi s navedenim vršiti stvarnu kontrolu nad brodovima koji su registrirani na njenom području. Kad razgovaramo o ovim stvarima, naravno ovih dana je puno riječi o sigurnosti, o eventualnim katastrofama, onečišćenjima koji se mogu desiti, pa čisto jedan podatak da znamo da praktički 90-ak posto svjetske robne razmjene odvija se morem koje je u konačnici jedan i od ekološki najprihvatljivijih oblika prometa. U cilju tih zaštita naravno doneseni su i međunarodni i mnogi propisi, a među njima je i Jadran od posebnog dakle značaja u tim konvencijama o zaštiti morskog okoliša i obalnog područja Sredozemlja, a to je recimo upravo barcelonska konvencija iz 1976. i njen protokol o suradnji i sprječavanju onečišćenja brodova. Govorimo iz toga razloga što i Ministarstvo mora, prometa i razvitka stalno je poticalo dakle suradnju sa susjednim jadranskim državama, kako bi se postigla optimalna rješenja dakle za Jadran i omogućio razvoj pomorskog prometa, ali uz visoki stupanj dakle zaštite Jadrana. Pa jedan podatak, kažemo da godišnje Jadranom prođe cirka oko 5 tisuća tankera, a po statistici se barem na svakih tisuću tankera dogodi bar neka manja nesreća ili havarija. Na Jadranu isto tako se godišnje dogodi pet puta više pomorskih nesreća nego na svjetskim morima, a prema navedenim istraživanjima površina naftnog onečišćenja Jadrana tri je puta veća dakle primjera radi od našeg najvećeg otoka Cresa. Ako ovim podacima dodamo i taj da se u Jadranskom moru godišnje izbaci oko dvije i pol tisuće tona … [[Govornik se ne razumije.]] voda, jasno nam je zašto Hrvatska želi i učestvuje u potvrđivanju svih konvencija koje zaštićuju dakle Jadransko more. Isto tako Republika Hrvatska ratifikacijom i raznih konvencija koje su dio i ove daje jasan znak o svojoj opredijeljenosti za razvoj pomorstva na temeljima zaštite, dakle socijalnih i radnih prava pomoraca, ali i kao i osiguranje o dostojanstvenih životnih i radnih uvjeta na brodovima. Isto tako vrlo je bitno da se izjednačimo sa svim zemljama Europske unije i svijeta, jer imamo podatak da negdje 80-ak posto pomoraca plovi na stranim brodovima. Dakle donošenjem ovakvih konvencija i potvrđivanje njih postići ćemo osuvremenjivanje čitavog niza odredaba sadržanim u instrumentima usvojenim početkom ili sredinom prošlog stoljeća, a koje dakle više ne udovoljavaju suvremenim razvojem tehnologija, te životnim radnim uvjetima na brodovima. Stoga i ova potvrda i ovog zakona u svakom slučaju Hrvatska ulazi u red svih zemalja kojima ove konvencije o minimalnim standardima, u našem zakonodavstvu je dakle implementirana, inače i kroz odredbe pomorskog zakonika, te brojnih propisa i pravilnika dakle kojima se osigurava sigurna plovidba. Zakonom se dakle predlaže potvrđivanje protokola iz '96. godine uz konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz '76. kako bi njegove odredbe i postale dio unutarnjeg pravnog poretka Republike Hrvatske. Stoga i osobno podržavam usvajanje današnjeg prijedloga dopune zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gosopdin zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ovim prijedlogom Zakona o potvrđivanju protokola iz 1996. godine uz konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz 1976. godine dopunjuje se Zakon o potvrđivanju protokola iz '96. godine. Pošto je Republika Hrvatska 1996. godine potvrdila konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima, a time se na neki način unaprijed obvezala da će usvojiti zakone, ali i druge propise sa kojima se za brodove registrirane na njenom području uređuje sigurnosni standardi, mjere socijalnog osiguranja, uvjeti rada i života na brodu, ali i vršenje stvarne jurisdikcije i kontrole nad brodovima koji su registrirani na našem području, a sve u cilju veće sigurnosti i zaštiti i našeg mora i naših pomoraca. Protokolom se proširuje popis konvencija navedenih u dodatku konvencije o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima, uključivanjem konvencije o smještaju članova posade na brodovima, konvencije o radnom vremenu i broju članova posade, konvencije o osobnim ispravama pomoraca, konvencije o predstavnicima radnika, konvencije o zdravstvenoj zaštiti i pružanju medicinske skrbi, i Konvencije o repatrijaciji pomoraca. Hrvatski sabor je 2. listopada 2009. donio ovaj Zakon o potvrđivanju protokola, a sada ga se ovim prijedlogom samo dopunjuje u dijelu dopunskog dodatka, tako da se dodaje novi članak kojim se utvrđuje da će se u skladu s člankom 3. stavkom 1. protokola iz 1996. godine u izjavi koju će priložiti ispravi o ratifikaciji protokola navesti da prihvaća konvenciju o predstavnicima radnika iz 1971. godine. Dakle radi se o dopuni već usvojenog Zakona o potvrđivanju protokola iz '96. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima, koji ne mijenja nego dopunjuje predmetni protokol da se stvore uvjeti da što prije stupi na snagu ovaj zakon, gdje se Hrvatska obvezuje vršiti pregled i nadzor ne samo na našim brodovima, nego i na stranim brodovima koji plove u našim vodama kada su u pitanju predstavnici radnika. S ovim prijedlogom zakona usklađuje se zakonodavstvo RH sa pravnom stečevinom EU, ali isto tako usklađuje se i sa svim dosad propisanim međunarodnim konvencijama o pomorstvu. Naravno, sve ovo u cilju, dakle veće sigurnosti i našeg mora i poboljšanja uvjeta pomoraca na brodovima. Zbog toga ovaj prijedlog treba prihvatiti.
Hvala. Gospodin Živko Nenadić, izvolite.
Poštovani predsjedniče, budući je sve već rečeno ipak zbog značaja ovog zakona za naše pomorce ja ću samo sa par misli osnažiti potporu ovome prijedlogu. Dakle, ovim prijedlogom dopune Zakona o potvrđivanju protokola iz '96. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz '76. RH izjavljuje da prihvaća Konvenciju o predstavnicima radnika iz 1971. godine. Time se omogućuje stupanje na snagu navedenih protokola iz '96. godine koji je Hrvatski sabor već donio u listopadu 2009. godine. Ali ovime bi njegove odredbe postale dio unutarnjeg pravnog poretka RH. Dakle, ništa se ne mijenja u već prihvaćenom Zakonu o protokolu već se samo omogućuje njegovo stupanje na snagu. I budući se radi o propisivanju minimalnih standarda na trgovačkim brodovima, a u svrhu sigurnosti pomoraca, uvjeta radnog odnosa i odgovarajućih mjera socijalnog osiguranja dobro je da čim prije ovaj zakon stupi na snagu i stoga ga podržavam. Hvala lijepa.
Hvala. I gospodin Zdenko Franić, izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani gospodine državni tajniče. Svakako treba podržati ovaj zakon uz napomenu da stvarno je Ministarstvo pomorstva učinilo zaista sve i to još u kontinuitetu. Od stjecanja samostalnosti RH na zaštiti pomoraca na našim i na stranim brodovima. Valja u tom kontekstu spomenuti da je i ministarstvo bilo, ako se ne varam, prvo koje je u RH dobilo certifikat ISO 9001 za sustav upravljanja kvalitetom i to još za vrijeme koalicijske vlade premijera Račana. Jer bez tog certifikata ne bi bilo moguće priznavanje statusa hrvatskih pomoraca i na stranim brodovima. Kud sreće da su se i na vaše ministarstvo ugledala i na Ministarstvo znanosti koje je bilo drugo ministarstvo, da su se ugledala i druga ministarstva pa uvela sličnu praksu. Dakle, ovo je jedna od konvencija koju svakako treba podržati uz nadu da će znatno unaprijediti položaj naših pomoraca kako u zemlji tako i u svijetu. Međutim, ipak je ovo možda i prilika da se prisjetimo i nekih konvencija koje je RH također prihvatila, a koje se odnose na more, na zaštitu mora, a koje smo također izgleda prihvatili samo ovako forme radi, a nismo baš osobito ili nismo do kraja učinili sve da to ispoštujemo. Primjerice, RH je prihvatila i Konvenciju o zaštiti morskih sisavaca, dakle dupina, kitova koji znadu zalutati u Jadransko more. I to je sve lijepo i krasno kada tamo ne bi izrijekom stajalo da se primjerice moraju sanirati i svi otvoreni, kanalizacijski otvori koji izbacuju otpadke u Jadransko more. Kao i oni otvori oborinskih voda na koje se sustave mnogi neodgovorni pojedinci u primorskim gradovima priključuju. Pa tako imamo u nekim mjestima na Jadranskoj obali strahovito sliku što sve od otpadaka, smeća i fekalija izlazi na samoj rivi gdje kanimo razvijati turizam i sl. Samo hoću reći da prilikom donošenja Zakona o prihvaćanju o ratifikaciji različitih konvencija mi bi ovdje u Saboru trebali dobiti i povratnu informaciju o načinu provođenja. Kako to RH zapravo i onda provodi u praksi. Da to ne bude samo situacija da mi to prihvatimo, a da onda se nakon prihvaćanja učini malo ili gotovo ništa vezano uz provedbu. Posebice je to važno za ovakve situacije kada se štite prava naših pomoraca kako na stranim brodovima tako i na našim domaćim. I ja sam u biti samo ovu jednu vrlo, vrlo pozitivnu situaciju iskoristio da ukažem i na neke druge probleme. A posebice u kontekstu zaštite Jadranskog mora kao jednog od naših najvrednijih resursa kojim RH raspolaže. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospodin Niko Rebić. Izvolite.
Kolega Franiću, uglavnom slažem se s vašom raspravom ali ono što mislim da nije točno, a nije točno da Republika Hrvatska nije ispoštivala baš ništa u smislu zaštite sisavaca i očuvanja Jadranskog mora, pa evo recimo to je dugotrajan proces, ali evo sada radi se cijeli kanalizacijski sustav od Omiša do Trogira, znači sa Splitom, znači to je dugotrajan proces. DA se puno ulaže dokaz je povratak Sredozemne medvjedice u Jadransko more.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu, odlučivat ćemo naknadno. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o dopuni zakona o potvrđivanju protokola iz 1996. godine uz Konvenciju o minimalnim standardima na trgovačkim brodovima iz 1976. godine. Bio je hitni postupak, P.Z. br. 520. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o potvrđivanju Protokola iz '96. godine uz konvenciju i minimalnim standardima, trgovačkim brodovima iz 1976. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 107 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Pred vama je Prijedlog proglašenja Dana sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata, poticaj ovome prijedlogu došao je od Hrvatskog društva logoraša Srpskih koncentracijskih logora, a podsjetit ću samo u najkraćim crtama koji razlozi postoje da se 14. kolovoza doista proglasi danom sjećanja. Kroz 60 Srpskih koncentracijskih logora tijekom ratnoga razdoblja, najvećim dijelom tijekom 91. i 92. godine prošlo je ukupno 7666 Hrvatskih branitelja i civila, koji su u logorima bili zatočeni duže vrijeme, najmanje 3 ili više dana i imaju potvrđen status zatočenika prema Zakonu o pravima Hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata. Ukupan broj osoba koje su bile u nekom od oblika neprijateljskog zatočeništva procjenjuje se na nekoliko desetaka tisuća. Od 7666 njih 219 bilo je mlađe od 19 godina a 424 starije od 60. Među zatočenicima bile su i 932 žene, najveći broj njih bio je u zatočeništvu između jednog mjeseca i godine dana. Prema podacima koji nisu potpuni procjenjuje se da je oko 300 osoba u zatočeništvu izgubilo život, ti podaci nisu potpuni zato što se jedan dio njih još danas vodi kao nestalih. Najveći broj nasilno odvedenih završio je u logorima i zatvorima u Srbiji, Crnoj gori, Bosni i Hercegovini, te na bivšim okupiranim područjima Hrvatske. 14. kolovoza je dan kada je iz Srpskih logora izašla najveća skupina zatočenika njih 662 većinom Hrvatskih branitelja, to je čuvena razmjena u Nemetivnu po principu svi za sve. I slijedom svega navedenoga Vlada Republike Hrvatske predlaže Hrvatskome saboru da dan 14. kolovoza proglasi „Danom sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskoga rata“ kako bi se odalo dostojno priznanje stradanjima i žrtvi svih zatočenika logora tijekom Domovinskog rata. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. DA li žele predstavnici Odbora uzeti riječ? DA Gospodin Ante Kotromanović, predsjednik Odbora za ratne veterane. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Sabora hvala puno, državni tajniče, kolege zastupnici. Odbor za ratne veterane Hrvatskoga sabora na svojoj 16. sjednici održanoj 18. ožujka 2010. razmotrio je prijedlog o proglašenju Dana sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 11. ožujka 2010. godine. Odbor je prijedlog odluke razmotrio u funkciji matičnog radnog tijelo sukladno odredbi članka 81. Poslovnika Hrvatskoga sabora. U raspravi članovi Odbora podržali su prijedlog odluke te naglasili da je to hvalevrijedna inicijativa. Izražena je zabrinutost jer još uvijek ne raspolažemo sa egzaktnim i točnim podacima o broju i strukturi zatočenika. Naglašena je potreba za sankcioniranjem odgovornih osoba, te je predloženo da Odbor donese zaključak kojim bi od nadležnih tijela državno odvjetništvo, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, zatražilo informacije i podatke o poduzetim izvršenim radnjama na procesuiranju i sankcioniranju odgovornih osoba te konačno ustrojavanje evidencije o broju i strukturi zatočenih osoba. Izražena je bojazan da se i druge skupine branitelja i stradalnika, nestalnih i smrtno stradalih da se ne bi javile sa svojim inicijativama, što bi nas dovelo u drugu krajnost. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Odluke o proglašenju Dana sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na raspravu po Klubovima. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Hrvatsko društvo logoraša Srpskih koncentracijskih logora već duže vrijeme razmišlja da svi logoraši imaju dan sjećanja da se ne zaboravi. Taj dan bi bio radni dan, a logoraši bi ga obilježavali polaganjem vijenaca i paljenju svijeću na masovnim grobnicama svojih najmilijih i svojih suboraca. 14. kolovoz bio bi dan svih logoraša Republike Hrvatske koji je Vlada Republike Hrvatske prihvatila sa zadovoljstvom i stavila predmet u saborsku proceduru. Toga dana 1992. godine izašla je najveća grupa logoraša njih, odnosno bolje rečeno nas 780 iz Srpskih koncentracijskih logora. I sam sam toga dana izišao iz logora Srijemska Mitrovica nakon punih 9 mjeseci strave i torture, taj dan nam je svima drugi rođendan. Ipak smo svi ponosni što smo bili logoraši a imali smo malo više sreće od naših prijatelja, onih koji su podlegli od silnih batinanja i premlaćivanja. Mi smo ipak generacija kojoj se posrećilo da budemo ti koji smo stvorili neovisnu, demokratsku i samostalnu Republiku Hrvatsku. Mnogima to nije uspjelo stoljećima. Mi smo na sreću imali pravog vođu koji je sve Hrvate okupio pod jednu zastavu hrvatsku u osobi doktora Franje Tuđmana. 8 stoljeća su generacije Hrvata težile da imaju svoju državu. I mi smo ti koji smo je stvorili generacija Hrvatskih branitelja iz 1991. godine. Svih onih koji su založili svoje živote, dijelove tijela za lijepu našu. 7 tisuća 666 je ukupan broj osoba koji je ostvario status zatočenika neprijateljskih logora. To su oni koji su proveli tri ili više dana u spomenutim logorima. U strukturi ove brojke je 219 osoba mlađih od 18 godina. Oko 30 tisuća ljudi je prošlo kroz neprijateljske logore, zatočene su 932 žene, a njih 449 su bile starije od 60 godina. Oko 300 ljudi je umrlo, odnosno ubijeno, a preko 3 tisuće je umrlo od posljedica zatočeništva. U 60 logora su odvođeni zarobljeni Hrvati što na prostore bivše Jugoslavije, u Srbiju, u Bosnu i Hercegovinu u okupirana hrvatska područja. Ne smijemo zaboraviti da su za vrijeme ratnih djelovanja u Vukovaru poginulo 360 branitelja i tisuću 500 civila, da bi po padu Vukovara srpski agresor ubijao bespomoćne branitelje i civile. Dakle, na kraju je poginulo i ubijeno 921 branitelj i 3 tisuće 500 civila. Za taj zločin po padu Vukovara nitko ne odgovara. U logoru su ljudi sistematski mučeni i ubijani u cilju etničkog čišćenja. Tada smo shvatili da smo samo broj koji može a ne mora preživjeti. Oni koji su odgovorni za vođenje i držanje srpskih koncentracijskih logora su mješavina JNA, oficira, vojnika, milicija, SUP, milicija SAO krajine, jedinice srpske teritorijalne obrane i različite paravojne postrojbe. Zatočenici su bili branitelji, djeca, žene i starci. U situaciji obespravljenosti i izvrgnutosti okrutnog postupka svaki logoraš na početku osjeća mješavinu egzistencijalnog straha i strepnje pred nadolazećim. Logorašev psihički život nakon nekog vremena provedenog u logoru postaje potpuno različitim od onog prije logora. Preživjeli logoraši nakon logora svu tu psihološku dramu nose sa sobom. Sve njihove patnje kao i patnje stradanja onih s kojima su ih dijelili postaju sastavnica njihovog života. Zbog toga poslije logora oni na psihološkom planu svoj socijalni svijet ne doživljavaju isto. Nije najvažnija činjenica što su počinitelji zločina Srbija žrtve Hrvati i da se zločin doista dogodio, da su zločinci većina žrtava još živi a pravda nije zadovoljena. Svi koji su prošli kroz srpske koncentracijske logore dosta su uništenog zdravlja i većina njih uopće ne odlazi liječniku na preglede, jer ne osjeća neke velike tegobe od svih tortura koje su prošli. Toliko im je uništeno zdravlja da su se jednostavno pomirili sa sudbinom i odlaze polako jedan po jedan. U Vukovaru svaka kuća, svaka zgrada, svaki stan ima svoju tragičnu priču i tragičan završetak. Moramo spomenuti one koji nisu dočekali slobodu i neovisnu Hrvatsku, sve majke i roditelje i obitelji poginulih i odvedenih ni do danas im nema traga. Želja nam je svima da pronađu svoje najmilije i da prije smrti mogu doći na grob svome djetetu, položiti cvijeće i zapaliti svijeću. Do sada je ekshumirano 3 tisuće osoba a još se vodi oko tisuću 100 nestalih osoba. A 400 nestalih osoba je s prostora Vukovara. Zato zbog svega navedenog podržimo dan sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata. To je najmanje što im možemo priuštiti. Hvala.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Ante Kotromanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Sabora. Gospodine tajniče, kolege zastupnici. Čuli ste kolegu Mlinarića kako je govorio i o vlastitim iskustvima koje je proživio kroz jedan ili više koncentracijskih logora tamo gdje je bio. Tako da ja apsolutno podržavam ovu inicijativu i poticaja od Društva logoraša. I šteta što na jedan način i nismo i prije obilježili tako da imamo dan sjećanja na sve zatočene pripadnike bilo civile, bilo pripadnike Hrvatske vojske, bilo pripadnike MUP-a koji su bili prošli kroz ovu silu koncentracijskih logora. A vidjeli ste tamo ako ste čitali zaključke odbora negdje oko 60-ak koncentracijskih logora bilo je na području nekoliko država. Da je oko 30-ak tisuća ljudi prošlo kroz te logore. To su strašni podaci, vrlo mučni podaci. I kada sve to skupa gledamo da je preko 200 ljudi mlađih bilo od 10 godina, da su kroz logore pošle 932 žene. Meni je žao što se malo o tome zna, malo se govori. Mi ne znamo u kakvom su stanju te žene u kakvom su stanju ta djeca u psihofizičkom, zdravstvenom. Da li dovoljno vodimo skrb i brigu o njima, jer to su stvarno teške i nevjerojatne traume koje su ti ljudi prošli. A imamo i te podatke da je oko 300 ljudi ubijeno u tim logorima, a oko 3 tisuće je umrlo od posljedica zatočeništva. Pitanje, naravno svi ti ljudi koji su prošli sve te logore u kakvom su danas stanju? Pitanje od kojih bolesti oni umiru, što njih napada? Imamo jedan podatak to sam negdje iskopao, da je u Sarajevu koji je bio u potpunom okruženju kod ljudi koji su branili Sarajevo da je nevjerojatno povećan broj tumora, napada tumora na te ljude koji su bili u okruženju, zato što čovjek nije životinja, čovjek naravno ne može u stalnom kontinuitetu u tim životinjskim uvjetima i imati taj instinkt i osjećaj borbe za opstanak kao što imaju životinje u prirodi. Tako da ja mislim da i ovdje moramo dati silnu pozornost upravo na ovo, na zdravstvenu zaštitu branitelja, na zdravstvenu zaštitu svih onih koji su prošli kroz razne logore, koji su prošli kroz razne traume. I zato ću se zalagati i predložit ćemo ovdje u Saboru da raspravljamo o rezoluciji o zdravstvenoj zaštiti branitelja. A ja sam to već prije nagovijesti da bi bilo dobro i pametno da imamo jedan veliki rehabilitacijski centar. Ja sam spomenuo Duilovo kao primjera radi koja je sjajna pozicija, koji je u vlasništvu države, a nosioci mogu biti 4 ministarstva koji mogu osigurati određena sredstva da imamo rehabilitacijski centar za branitelje i sve druge ljude na području Republike Hrvatske gdje bi se radila rehabilitacija klasična. Jer nemamo dovoljno mjesta ni sada u ovim centrima koje imamo. Gdje bi radili preventivne preglede za one ljude koji su bili branitelji svih tipova, da tako kažem, gdje bi dubinski snimili u kakvom se stanju nalaze i kakvog su zdravlja sada ljudi koji su bili u Domovinskom ratu. Imam podatak da je prošle godine 364 čovjeka umrlo u Zagrebu od 42 do 47 godina i oni su bili branitelji a da mi ne znamo od čega su umrli. I to su ozbiljni podaci. Ja mislim da bi bilo dobro da svi skupi napravimo jedan dobar i sastanak i da razmislimo o tome i da na tom prostoru ili bilo kojem drugom prostoru, to nije bitno, napravimo nešto što se zove rehabilitacijski centar gdje bi omogućili tu bolju zdravstvenu zaštitu branitelja koja je apsolutno u jednom vrlo teškom i upitnom stanju. Mi smo imali odbor jer smo stvarno jednoglasno to podržali i tu se nije imalo što dodati na ovo što je rekao državni tajnik i nenačelno tu obvezali Državno odvjetništvo da izvijesti odbor o broju podnesenih kaznenih prijava protiv počinitelja kaznenih djela nad zatočenicima srpskih kontracionih logora te njihovih paravojnih postrojbi na području Republike Hrvatske, Republike Srbije, Bosne i Hercegovine i Crne Gore. Također smo obvezali Ministarstvo pravosuđa da izvijesti odbor o broju i strukturi pravomoćnih presuda osuđujućih i oslobađajućih donesenih protiv počinitelja kaznenih djela nad zatočenicima srpskih koncentracijskih logora. Također smo obvezali Ministarstvo branitelja, obitelji i međugeneracijske solidarnosti da izvijesti odbor o mogućnosti, načinu i vremenu ustroja točne evidencije i to je ono što je nama sada čini mi se problem u ukupnom broju i strukturi zatočenih osoba koje su bile u nekom od oblika neprijateljskog zatočenja. To je za nas vrlo važno. Ja se nadam da će to sva tri ministarstva u vrlo kratkom periodu dostaviti nekakvu informaciju, izvješće odboru da bi mogli određene dalje imati korake koje smo planirali napraviti po pitanju ove teme. Naravno da klub SDP-a će podržati da podupre dan sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora i da to kažem kako sam rekao nemam što posebno za dodati. I zato ću samo još jednu riječ na kraju reći, zato je vrlo bitno da razgovaramo o tome registru branitelja. Ovi ljudi koji su prošli sve to skupa i neki su dobili status branitelji, neki možda nisu ali oni su apsolutno ljudi koji su zaslužili da im skinemo kapu za ono sve što su napravili i za ono sve kroz što su prošli. I zato je dobro da napravimo tu nekakvu selekciju, da napravimo sistematizaciju po ustrojbenim cjelinama, da vidimo tko točno, gdje je tko bio i što je radio i da bi na kraju mogli biti zadovoljni. I da ovi ljudi koji su bili u Domovinskom ratu, da ljudi koji su prošli ove sve stvari mogu na miru imati svoj jedan miran život i posvetiti se obitelji i onim stvarima koje su bitne i važne za njih same. Ja ću završiti svoju raspravu i naravno da kažem da ćemo to poduprijeti. Gospodine predsjedniče, hvala puno.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavniče predlagatelja, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je na oko tek jedan formalan prijedlog koji bi što se barem ovoga doma tiče trebao ispuniti jednu zadaću kako bismo se mogli i kao zemlja i kao narod, i kao zastupnici u Hrvatskom saboru barem simbolično odužiti svima koji su prošli pakao logora i na taj način zadužili domovinu. Međutim, bio bih nesretan osobno kad bi samo na tome ostalo jer bi to bila forma koju ispunjavajući zapravo dovodimo u rang nekih tehničkih odluka. Ima neko prokletstvo na našim prostorima, na prostorima u kojima smo živjeli, u državnim zajednicama zadnjih barem 70, 80 godina gdje je svaki konflikt nosio sa sobom jedno nevjerojatno zločinstvo, zločinstvo sabiranja i zatočivanja ljudi kojima ne samo da je oduzimano pravo da budu osobe, kojima je ne samo oduzimana sloboda nego nerijetko sve što imaju uključujući i život. Dolazim iz nacionalne manjine koja je zbog počinjenih zločinstava tijekom drugog svjetskog rata platila kolektivnu cijenu, cijenu kolektivne krivice, između ostaloga i tako što je na području bivše Jugoslavije bilo osnovano više od 70 sabirnih radnih koncentracijskih logora za pripadnike njemačke nacionalne manjine. O tome se dugo šutjelo, to se drugo prešućivalo jer bio je to standard, bila je to zadaća tadašnje historiografije jer se znalo da prešućivanjem sudbine nekih naroda ili etničkih skupina jeste zapravo najgori i najteži udarac njihovom postojanju. Dolazeći iz nacionalne manjine čijih je više od stotinu tisuća članova, pripadnika prošlo pakao koncentracijskih logora od 1944. do 1948. godine s punim pravom želim se zgroziti nad tom bolesnom navadom na Balkanu da se baš svaki konflikt garnira tim najgorim zločinstvom, tim neljudskim postupkom prema ratnome zarobljeniku, prema civilu, prema djetetu, prema onome tko je na neprijateljskoj strani. I žao mi je što nitko nije ostao čistih ruku. Žao mi je što ni mi nismo u tome ostali čistih ruku. Međutim, valja reći da je to zlo koje je osnovalo šezdesetak raznih sabirnih koncentracijskih logora za uglavnom nesrbe ali i mnoge Srbe koji nisu htjeli pristati na Miloševićev koncept velike Srbije pod svaku cijenu pa pod cijenu rata i ubijanja svih onih drugih koji tako ne misle jeste zločinstvo koje se ne smije zaboraviti nikada. Sjećam se kao jučer kad su se moji prijatelji sretni što su živi ostali vraćali iz Stajićeva. Bio je to logor jedan od zloglasnih teritorija na teritoriju Vojvodine koji su srpske vojne i paravojne vlasti pod patronatom politike osnovale da bi zatočile, ponizile i ubile ako treba sve one koje su pohvatali kao životinje i odveli u zatočeništvo. Glavu dolje, ruke na leđa. Bila je to monstruozna rečenica koju su slušali zatočenici svaki dan, živeći u neljudskim uvjetima bivšim farmi bez vrata i prozora na golome betonu sabijeni kao stoka. Odvođeni na likvidacije, ponižavani na najgore moguće načine, prokazivani, objeđivani, tučeni. Vukovar je nažalost regrutirao najviše zatočenika tih logora u Vojvodini. Velika je to rana i Vukovaru i cijeloj istočnoj Slavoniji i čitavome Podunavlju iz kojega su ljudi kao stoka odvedeni bez ikakvih prava, mnogi bez ikakve niti osnovane niti neosnovane krivnje i odvedeni u nepoznato od kojih se mnogi nisu ni vratili. Takva je bila i Manjača, takva je bila i Glina, takav je bio i Knin. Koliko je njih do smrti, pretučeno u razmjenama kući vraćeno, u cvijetu mladosti izgubilo razum, oduzelo sebi život, ostali zauvijek potrošeni, ubijeni iznutra, zadobili za vazda ranu i na duši i na tijelu. Neki od njih nisu mogli izdržati, sami su sebi oduzimali živote. Neki od njih su zbog posttraumatskoga sindroma nažalost ne htijući zagorčali život i sebi i svojim obiteljima i onima koji su ih voljeli i okruživali, sve zato jer su prošli pakao, jer su prošli torture i najgore neljudske tretmane. Bio je to rat nažalost u kojemu se nije poštivalo međunarodno pravo, međunarodno ratno pravo u kojemu je zarobljenik tretiran ne kao čovjek nego kao netko koga treba uništiti. Oni koji su preživjeli kažu da su zadovoljni opsegom prava koje su stekli, koja su im priznata. Nisu sretni što još uvijek politika odbija omogućiti im da stave spomen obilježja tamo gdje su stradali. Ni njima nije lako. Najgore je onima koji su svoje izgubili upravo u tim logorima. Ali nije zlo nažalost bilo samo tamo. Mi se moramo danas sjetiti i Dretelja i Lore, naših rana, naše sramote. I Gojka Vulovića i svih Gojka Vulovića koji samo zato što su neki bili na njih ljubomorni, kivni, zli, izgubiše živote od ruke naših momaka. No nema kolektivne krivice, to su Nijemci naučili jako dobro, to su i Hrvati učili i naučili jako dobro. Nema kolektivne krivice ni kod Srba ni kod nikoga drugoga. Svaki zločinac ima ime i prezime i dok je živ, dok se za njega zna valja ga goniti i u tome ne treba posustati.I proces pomirenja ne može i ne smije obuhvatiti one koji su krivi za smrt i ratne zločine, radilo se o ovim ili onim žrtvama. U ime Kluba Hrvatske narodne stranke naravno podržat ćemo ovaj prijedlog, jer želimo da se komemorira žrtva svih onih koji su prošli kroz logore, ali ovdje kažemo nije dobro govoriti o neprijateljskim logorima jer ne postoje prijateljski logori. To su zatočenici koncentracijskih logora. Kao što komemoriramo svaku žrtvu, svakoga onoga tko je u ime domovine Hrvatske morao proći torturu i Mitrovice i Stajiće, Manjače, Gline, Gvozda, Knina, moramo staviti ruku na srce i reći naša je sućut i svima drugima koji su prošli kroz logore koje su vodili pripadnici naše vojske, koje su vodili pripadnici Hrvatskoga vijeća obrane i zbog kojih smo se osramotili do neba. Bogdo da ih nikad bilo nije. Ali moramo biti svjesni da naš prioritet mora ići prema svima koji su bezdušno, neljudski poniženi, uhićeni, sabrani, zatočeni, mučeni, ubijani, a neki od njih nasreću preživješe i vratiše se kući. Nema prijateljskih logora, nijedan nije takav. Svi su neprijatelji prema čovječnosti, prema čovjeku, prema njegovu dostojanstvu. Svako zatočenje koje nije popraćeno sudskim postupkom u kojemu će se dokazati krivica jeste zatočenje protiv slobode čovjeka, protiv njegova dostojanstva i zato ne činimo razliku. Sjetimo se onih koji su nam najbliži, za koje najviše i najbolje znademo, ali ne zaboravimo ni ostale. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice zastupnice i kolege zastupnici. Pa evo, ova tema koja je, odnosno Prijedlog odluke o proglašenju dana sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata očito kod govornika i prije mene izaziva zaista jedne duboke emocije, jednu sućut prema ljudima koji su prošli strahote logora u kojima nisu oduzimani samo životi. U tom paklu je prije svega bio napad, odnosno uništava i ljudsko dostojanstvo i ljudski ponosa. S obzirom da imam poprilično godina i da s obzirom na ovu temu i naslov koji ovdje stoji, te obrazloženje na zadnjoj stranici ovoga prijedloga moram se sjetiti mnogih zatočenika koje sam poznavao, bivao na razmjenama zarobljenika u Dragaliću kod Slavonskog Broda, kod Nove Gradiške, pardon. Zatim, svojim sam očima vidio zarobljenike ili zatočenike koji su autobusom iz Hrvatske Kostajnice preveženi na Manjaču. Vidio sam njihova lica. Sjećam se i slike iz Nemetina prilikom razmjene o kojoj se ovdje govori, najvećoj razmjeni svi za sve koja je obavljena u Nemetinu kod Osijeka 14. kolovoza '92. Ali se sjećam tada i tople riječi dobrodošlice i ohrabrenja prije svega našega generala Branimira Glavaša koji je bio tom prilikom tamo. I sada kada govorimo ovako emotivno poput kolege Beusa o svim stradanjima ljudi koji su prošli te logore i kada vidimo prvu rečenicu u obrazloženju ovoga prijedloga, a koja glasi "Hrvatsko društvo logoraša srpskih koncentracijskih logora pokrenulo je inicijativu za proglašenje 14. kolovoza danom svih logoraša Republike Hrvatske srpskih koncentracijskih logora u znak sjećanja na izlazak najvećeg broja hrvatskih branitelja i civila iz zatočeništva." Pitam se je li ova prva rečenica obrazloženja u korelaciji, u sukladnosti sa samim nazivom prijedloga, dakle dana sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora iako se u obrazloženju isključivo naglašava, dakle srpskih logora. Nije li ovakva formulacija neprijateljski logori sukladna sa formulacijama u našim udžbenicima povijesti u kojima vrlo često ja sam to već citirao ovdje kada je bilo riječi o udžbenicima vrlo često se zamagljuju razlozi i uzroci obrambenog i oslobodilačkog Domovinskog rata u Republici Hrvatskoj. I sada pitam i sebe i vas je li ovih 7666 ljudi koji su prošli logore pročitavši jučerašnji tisak u kojemu piše Hrvatska ipak povlači tužbu za genocid. Šta oni misle o tom naslovu u jučerašnjem dnevnom tisku? Ljudi koji su prošli logore, a čuo sam što se tamo događalo i mnogi su mi ispričali da su liječeni u Brodskoj bolnici a da im dijagnozu ne znamo, kako reče Kotromanović. Dakle, ljudi koji su bolesni, a dijagnoze, ni najmodernija medicina im ne može naći. Čuo sam ispovijest logoraša i iz Omarske naših koji su bili tamo. Tamo gdje je ubijen svećenik Šimić iz Ljubije, koji su posipani motornim uljem, pregorjelim motornim uljem a onda izlagani vrelini sunca da bi a ne davši im ni kap vode, da bi za nekoliko sati da kažem umrli, skapali na dvorištu logora. Zaista su metode koje su tamo primjenjivane rekao bih domišljatije od onih turskih metoda i onoga zuluma koji je vladao u turskoj carevini. Ljudskoj opakosti i zloći zaista je mašta toliko radila da je to nevjerojatno. Broj samoubojstava branitelja i onih koji su bili zatočeni u srpskim koncentracijskim logorima se približava broju 1600. Dakle, 1600 ljudi je oduzelo sebi život. Od čega su oni bolesni? Zbog čega je nastao poremećaj da kažem svijesti? Pa jasno da je stres ili stresna situacija uzrokovala i ono što je učinjeno, a što mnogi nikada nisu ni rekli nikome, pa čak ni svojoj užoj obitelji što se tamo događalo prouzročila i suicide i sve on što se događa danas u društvu sa tim ljudima kojima je zaista bilo oduzeto najosnovnije ljudsko dostojanstvo i ponos. Zbog toga jasno je da klub HDSSB-a nema ništa protiv. Dapače, da se obilježi kao dakle Dan sjećanja na zatočenike logora Domovinskog rata. Ali ova formulacija neprijateljski zaista je ovako uopćena i nedovoljno definirana, a jasno se u obrazloženju, dakle ono što ostaje i što nikada neće uglavnom se iščitavati kao prijedlog nego samo kao naslov jasno se kaže da predlaže ovaj dan sjećanja predlažu ljudi koji su prošli srpske koncentracijske logore. Jasno da pijetet prema svima koji su nedužni doživjeli slično treba postojati. To nitko ne negira i točno je da svaki zločin ima ime i prezime, ali brojka koja se ovdje spominje od 7 tisuća 666 ljudi nas obvezuje, obvezuje nas da damo poseban znamen njima, upravo u obliku ovoga dana sjećanja na zatočenike logora tijekom Domovinskog rata, samo pitanje je treba li to nazvati pravim imenom ili nekako drugačije. Mislim da je ovo ime preuopćeno i nedovoljno detektira i nedovoljno definira gdje su ti ljudi bili i što su tamo proživjeli. Danas mediji elektronski i ostali ipak prodiru i donose nam strašne slike iz … [[Govornik se ne razumije.]] , iz iračkog zatvora, odnosno američkog u Bagdadu, slika … [[Govornik se ne razumije.]] i … [[Govornik se ne razumije.]] i ostalih logora vrlo malo ima, ali ispovijedi, ispovijesti ljudi koji su htjeli i smogli snage da o tome govore su strašniji negoli ono što je kamera zabilježila tamo u … [[Govornik se ne razumije.]] I zato kažem ponavljam zaista kako ti ljudi, evo čiji se broj ovdje navodi, gledaju upravo na jučerašnji naslovnice jučerašnjih tiskovina u kojima kaže evo Hrvatska povlači tužbu za … [[Govornik se ne razumije.]] Je li to priznanje da toga nije bilo? Šta to mi radimo? Jer je to kontradiktorno. Danas usvajamo svi ovdje jednoglasno odluku o proglašenju Dana sjećanja na zatočenike, a jučer Hrvatska povlači tužbu za genocid. Hvala vam lijepo. To ćete vi riješiti gospodo koji protestirate ovdje. Ja sam za obilježavanje Dana sjećanja na zatočenike.
Hvala lijepo. Imamo dvije prijave ispravaka navoda. Najprije uvaženi kolega Kotromanović. Izvolite kolega.
Ja sam repliku.
Na klubove nema replike.
Dobro, mislim ono, ali mogu ispraviti evo netočan navod vezano za ovu nesretnu tužbu. Vlada ni predsjednik države nisu rekli da će oni povući tu tužbu, to je špekulacija novina, a usput već kad sam uzeo riječ ja ću reći kolegi Grubišić koji je liječnik i dobro je da imamo više liječnika u Saboru koji će me razumjeti ovo o čemu govorim, prošlost je iza nas. Ajmo se okrenuti budućnosti, vidjeti kako pomoći ovim ljudima, kako im pomoći da imaju što kvalitetniji život, što bolji život, kako im omogućiti da imaju što bolju i bržu zdravstvenu zaštitu, da ne čekaju liječnički pregled po 6, 7 mjeseci kao u logoru, to je meni bitno i važno u svemu tom, i ja se nadam da ćemo o tome mi raspravljati u Saboru, da ćemo po uzoru na Izrael, Ameriku i druge zemlje napraviti rehabilitacijski centar za branitelje gdje ćemo im omogućiti kvalitetnu, brzu, dostupnu zdravstvenu zaštitu i to će biti najbolja pomoć njima. Hvala.
Hvala lijepo. Malo je bila, malo ispravka pa malo replike. Boro, moramo se držati Poslovnika, ali imamo i prijavu ispravka navoda uvaženog kolege Vidovića. Izvolite kolega.
Pa netočno je dovođenje u neposrednu vezu i u stvari koje samo naoko jesu u vezi. Jedno je činjenica zaborava ili nezaborava, u ovom slučaju zahtjev za utvrđivanjem dana sjećanja na žrtve sa jednom političkom inicijativom koja, evo čuli smo je daleko od toga da se realizira, dakle povlačenje, mogućeg povlačenja tužbe genocida. To su potpuno različite stvari. Sjećanje nije, odnosno povlačenje te tužbe ne bi ni u kom slučaju značilo automatski kao što to implicira kolega u svom navodu, zaborav ili na bilo koji način oprost od krivičnog gonjenja onih koji su te zločine počinili, ali postoji jedna temporalna dimenzija, postoji budućnost jer mi ne smijemo i ne možemo biti taoci prošlosti ma kako ona grozna ili kako ona dobra bila. Prošlost je jedna dimenzija, budućnost i stvaranje uvjeta da se to nikada nikome i nigdje više ne dogodi je nešto sasvim drugo.
Hvala lijepo. Vjerujem da ovo što je sad otvoreno da je to jedna tema o kojoj ćemo mi posebno raspravljati, jer ona se mora i … [[Govornik se ne razumije.]] zasigurno kroz različite kontekste inicijative i predlažem da se mi vratimo onome što je na dnevnom redu. A prijavu za pojedinačnu raspravu podnio je uvaženi kolega zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite kolega Mlinarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja ću se samo malo osvrnuti još na stvari koje su prošli logoraši da zašto pobolijevaju kasnije, zašto odlaze jedan po jedan, onoga dana kad smo bili zarobljeni ugledali smo, bio sam iznenađen, nisu gledali na ženu ni na djecu, tjerali su nas ravno ulicom, tamo su čekali mnogi poznati ljudi u vojnim odorama, imali su kape vezene petokrake, šinjele, automatske puške i jednostavno sam stao kad su vojne odore obukli, nisam vjerovao da su to ljudi koji su tamo … [[Govornik se ne razumije.]] radili, koji su s nama igrali nogomet, koji su se s nama družili. Još je bilo teže ako su vas poznavali, ako ste bili s njima dobri još je, moj susjed je imao 20 godina, jedan ga njegov vršnjak uzeo, onako za leđa i odveo ga točno u grupu koja ni danas se ne zna za njega. Mene je također jedan izdvojio kojeg sam dobro poznavao, ali evo na sreću možda jedan od tisuću uspio sam se vratiti kad nije on, jednostavno njegovu pažnju sam iskoristio, nepažnju i vratio sam se u autobus, a taj koji me upravo izdvojio i danas se neki savjetnici hvale da su njegov prijatelj, osuđen je na 5 godina, ali je pobjegao u Banja Luku, bilo je tu još ljudi, ali ne možemo reći da su svi Srbi, bilo je čestitih ljudi, bilo je s nama ljudi koji su branili ovu domovinu, danas su oni branitelji priznati ljudi, danas primaju mirovine, a bilo je puno civila Srba koji su s nama dijelili zlo i dobro, znači zločinac je zločinac a da ne govorimo da su svi Srbi zločinci, ne daj Bože. Znači bili su s nama jedan dio koji su se osjećali da brane svoju državu. Došli smo i izašli iz zgrade "Commerca" koja je već gorila. Neki su se počeli gušiti, bilo je tamo 100 ranjenika. Na polju smo izašli, već su bili ekipa JNA, Novosadska televizija, Beogradska televizija, autobusi i s nama su polako u autobuse. Prvo je bilo odvajanje. Te noći iz "Commerca" nestalo je negdje oko 80 ljudi, a bilo ih je negdje 600 u "Commercu". To su bili mahom ranjenici i pronađeno je jedino 28 njih tu na lovačkoj farmi "Ovčara" iza Borova Sela dok za drugima još tragamo. Došli smo, prolazili smo Trpinjskom cestom. Naši prijatelji koji su do jučer radili s nama, grebali su po autobusu, vikali: "Dajte da im mi sudimo." Došli smo navečer u srpski Miletić, u noći. Onda su tu izvodili, to je bilo batinjanje da nismo jedan drugog mogli prepoznati. Neki su i ostali, ako je tko krenuo lijevo i desno on je bio pokošen. I tu su nas onda vezali i do Srijemske Mitrovice. Prvo što je bilo jedan kolega je bio već jednostavno izgubio svijest, pričao je nesuvislo i oni su ga na licu mjesta dok su se vrata otvorila ubili i normalno da smo mi već vidjeli da neće biti dobro. Odveli su nas na neko igralište u Mitrovici, rukometno, i tamo pustili su razglase gdje se čula pucnjava, jauci i rekli su: "Evo sad vi dolazite na red." Mislim to je bilo psihičko jednostavno maltretiranje, a onda dalje svih 9 mjeseci bilo je tortura. Onda su nas iz Mitrovice vozili u Niš, tamo su nas vezali žicom dvoje po dvoje gdje su nam sve ruke. I došli smo u Aleksinac gdje su nam, igrom slučaja prije toga 27 godina služio vojsku, gdje sam bio kapetan nogometne ekipe. Bili smo prvaci, nosili su me na rukama i starješine i vojnici, a onda nakon 27 godina dolazim u istu spavaonu gdje su nas čitav dan tukli i mlatili. I kad smo išli za Niš onda su nas onim električnim pendrecima tjerali u autobus. Kad smo došli u Niš, špalir policajaca veliki sa pendrecima i svaki je morao proći kroz taj špalir. Evo, da ne pričam što je bilo unutra kad smo došli u zgradu. Svakodnevno ide ekipa i od sobe do sobe izvlači po 5,6. Da ne pričam kad je bilo priznanje, međunarodno priznanje Hrvatske cijelu noć su nas tukli, nije bilo onoga, morali smo i ležati i lajati na plafon i svega je bilo. Mislim stvarno su nam došli i ono dušeka što smo jeli izvrnuli, one vrećice koje smo imali sve su pobacali. Bili su ljuti, vidjeli smo da se nešto dobro događa, ali nismo znali, poslije smo tek čuli. I kažem, u samoj sobi jedan je dečko od batina umro, drugi je otišao na ispitivanje nije se vratio. Treći opet, rekli su samo da mu je srce otišlo i tako. Ta ispitivanja su bila sa pendrecima, bilo je jako teško. U samicama smo morali biti u čarapama, nismo mogli biti u cipelama. Veliki je snijeg bio, prozor je bio otvoren i tako. Mislim evo, kažem da sve što se prošlo, ali najteže je da smo ostavili jedan veliki dio naših kolega koji evo nisu, koji su podlegli nisu izdržali od batina. Kažem, sve ovo što je bilo ne može se zaboraviti. Nikom se ne treba svetiti, zakon ima. A kažem da se to nikad više ne dogodi, da naša djeca i sva druga pokoljenja žive u miru, da žive u ljubavi, da ne mrzimo jedan drugoga. I kažem, mi ono što nosimo u sebi, što smo, imamo i mane neke. Kad smo došli iz logora onda smo, sjednem u tramvaj ovdje, stalno razmišljamo nešto, 3,4 stanice prođemo i onda se tek sjetimo da smo trebali izaći. Jedno 6 mjeseci nismo došli k sebi. Nešto su nam stavljali u hranu, nismo bili jednostavno sposobni sami sa sobom puno vladati. Nakon 6 mjeseci smo tek dolazili k sebi. I evo, to je moj doprinos i želim da nadalje ovaj dan nam jednostavno potvrdite. To je naš dan gdje smo mi u svojim mislima i puno nam je lakše kad evo nekad malo se ispričamo jedni drugima, onda nam je lakše ne nosimo sve one ožiljke koje smo tamo stekli. Hvala lijepa.
Hvala kolega Mlinarić. Za repliku se prijavio kolega Davor Huška. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo, nadovezat ću se na ovu raspravu kolege Mlinarića koji je proživio ovu Golgotu srpskog koncentracijskog logora. I sam dolazim iz grada i sa bojišta zapadne Slavonije, sa područja grada Pakraca gdje je bio jedan veliki srpski koncentracijski logor poznat kao logor "Vučje". Nažalost, u tom logoru su prošli deseci i stotine zatočenika. Mnogi među njima su stradali, ali isto tako nažalost za 21 osobom još uvijek se traga. Među tom 21 osobom treba svakako istaknuti dr. Ivana Šretara koji je bio u logoru "Vučju", koji je mučen u logoru "Vučju", koji je navodno ubijen i proglašen je mrtvim nakon toga, nakon što je izveden iz logora "Vučje". I za njegovim ostacima i za ostacima još 20 zatočenika logora "Vučja" još uvijek se traga. Nemamo informacije gdje se oni nalaze, nemamo mogućnosti da im zapalimo svijeću, da im odnesemo cvijeće u različitim prigodama kad se sjećamo naših pokojnih i poginulih. Zato molim ministarstvo, a znam da radi punom parom na traženju nestalih osoba, da posebnu pažnju se posveti upravo osobama koje su nestale iz zatočeništva iz različitih srpskih koncentracijskih logora. Da što prije dođemo do informacija gdje su njihovi ostaci da ih dostojno sahranimo. Posebno želim ovdje istaknuti još jedan zaključak Odbora za ratne veterane i molim stvarno i Državno odvjetništvo i Ministarstvo pravosuđa da nas izvijesti, i odbor i ovdje nazočne saborske zastupnike o broju podnesenih kaznenih prijava protiv počinitelja kaznenih djela nad zatočenicima srpskih koncentracijskih logora. Isto tako da izvijesti o broju i strukturi pravomoćnih presuda donesenih protiv počinitelja kaznenih djela nad zatočenicima srpskih koncentracijskih logora. Nažalost, znamo da veliki broj ljudi koji su krivi, koji su bili u logorima nisu nikad odgovarali i zadnja je prilika da i oni ugledaju lice pravosuđa i lice pravde i da odgovaraju za ono što su učinili. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Mlinarić. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Samo sam nešto ispustio da sve ove zločine koji su bili, to ne može rješavati Savo Štrbac, to treba naše pravosuđe rješavati, imamo zakone i sve, ali ne moramo čekati 20 godina, jer mnogi roditelji neće dočekati, neće saznati sudbinu svoje djece, ne znaju gdje su šta su, a mnogi se šetaju danas prkosno u našoj Hrvatskoj i kažu evo mi smo svoje obavili. Pa evo, molim ipak da se poduzme nešto da se pravda zadovolji.
Hvala. Kolega Ivan Bogović, se sljedeći prijavio za raspravu izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Prijedlog odluke o proglašenju dana sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata. Obzirom da su bila već mnoga izlaganja posebno me potreslo izlaganje gospodina Mlinarića koji na žalost proživio je te torture kao i mnogi drugi kroz neprijateljske logore. Osobno sam imao priliku prisustvovati jednoj razmjeni i upravo ovo što je kolega Mlinarić rekao govorili su ti ljudi koji su tom prigodom bili razmijenjeni, ali ipak sretni što su ugledali slobodu i što su došli na slobodni dio Republike Hrvatske. Prijedlogom ove Odluke odaje se priznanje patnjama, stradanjima, i žrtvi svih zatočenika tijekom Domovinskog rata kao što je rečeno kroz 60 srpskih koncentracijskih logora na teritoriju Republike Srbije, Bosne i Hercegovine, Crne gore i na privremeno okupiranim područjima Republike Hrvatske pretpostavlja se da je prošlo oko 30 tisuća zatočenika, od kojih je oko 300 ubijeno u logorima, a oko 3 tisuće ih je umrlo od posljedica zatočenja. Poznato nam je 7666 osoba ostvarila status zatočenika neprijateljskih logora, proveli su u logorima 3 ili više dana, od toga broja 219 je bilo mlađe od 18 godina, 449 starijih osoba od 60 godina i 932 osobe su bile žene. Obzirom da dolazim iz kraja koje također je stradalo u Domovinskom ratu, to je bivša općina Slunj, koji danas čine grad Slunj, općina Cetingrad i Rakovica, 12 tisuća 91 stanovnika nesrpsko stanovništvo prognano je u cijelosti, i također dali smo određenu žrtvu pri stvaranju Republike Hrvatske, pa ću samo napomenuti neke brojke. 258 poginulih branitelja i civila smo imali, 193 ranjena branitelja i civila smo imali, 264 zarobljena i zatočena branitelja i civila, to je više od 2% ukupnog broja stanovništva i na žalost 15 branitelja i civila još uvijek se vodi kao nestali. Naravno da ćemo se svi složiti da kolektivne odgovornosti nema, ali obzirom da većina onih koji su počinili zločine nije procesuirana, i mi smo dali prilog tome da svi oni koji su učinili zločine, da se to zabilježi i zapiše i evo upravo u knjizi koja se zove „Zločin bez kazne“ a koja će ugledati svjetlo dana kroz koja 2 do 3 mjeseca biti će zapisano i argumentirano sva ona dokumentacija koju smo mi prikupili o događanjima tijekom Domovinskog rata na području bivše općine Slunj. Dakle, 14. kolovoz 1992. iz Srpskih koncentracijskih logora izašla je najveća skupina zatočenika njih 662, većinom Hrvatskih branitelja. Temeljem razmjene svih za sve dogovorene u Budimpešti između Vlade Republike Hrvatske i tadašnje Vlade Savezne Republike Jugoslavije, a razmjena je izvršena u Nemetinu. Sve ostale razmjene su dogovarane i obavljane na razno raznim mjestima na području Republike Hrvatske. U znak sjećanja na ovu veliku razmjenu i stradanja zatočenika u Srpskim koncentracijskim logorima, Hrvatsko društvo logoraša srpskih koncentracijskih logora, taj dan obilježava kao dan svih logoraša Srpskih koncentracijskih logora u Republici Hrvatskoj. Najmanje što možemo učiniti za osobe koje su prošle kroz neprijateljske logore proglasiti 14. kolovoz danom sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata i naravno da podržavamo donošenje ove Odluke. Hvala lijepa.
Hvala kolega. Za raspravu se prijavio i uvaženi kolega Daniel Srb.
Hvala lijepo, poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Prije svega želim reći da podržavam Odluku o danu sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora, ali smatram da bi isto tako i naziv trebao biti drugačiji, izražavajući prije svega pijetet prema žrtvama, tih logora, smatram da bi se trebalo zvati Dan sjećanja na žrtve, a i zatočenici su žrtve, ali isto tako da treba imati, isto hrabrosti reći da se radilo o Srpskim koncentracijskim logorima pa i sukladno društvu logoraša koji upravo takvo ime i novi i koji danas obilježava Dan svih logoraša Srpskih koncentracijskih logora u Republici Hrvatskoj. Dakle, uz podršku ovoj inicijativi treba danas reći i to kako se mogu danas osjećati sve te žrtve Srpskih koncentracijskih logora kada imaju prilike vidjeti i raspravu kakva je primjerice jučer vođena ovdje u Hrvatskom saboru o onim gospodarskim subjektima koji predstavljaju budućnost Države Hrvatske, na koji način se oni izgube a kako se u takvim uvjetima osjećaju oni koji su prošli kroz Srpske koncentracijske logore samo zato što su bili počesto i druge nacionalnosti. Ali mi danas živimo u vremenu kada se na žalost novci iz državnog proračuna dijele prema nacionalnoj pripadnosti, pa tako imamo slučajeve da su općine, primjerice Borovo selo, Trpinja, Markušica, Negoslavci ili u južnoj Hrvatskoj primjerice Civljane, Kistanje, Biskupija itd., posebice financirane iz državnog proračuna Republike Hrvatske i da se na tome vidi da se veliki novci iz Državnog proračuna upućuju općinama u kojima je većinsko stanovništvo iz redova nacionalne manjine, ali pri tome ona susjedna u kojima žive ljudi koji su bili zatočeni ne dobivaju novce iz državnog proračuna. To je nešto što je i politički i civilizacijski ne prihvatljivo i o čemu treba ovdje otvoreno progovoriti. Ne treba se čuditi stoga što ima i veliki broj slučajeva iznimnog nezadovoljstva, suicida, PTSP-a među populacijom koje su žrtve koncentracijskih logora. Izražavajući u konačnici poštovanje prema svim tim žrtvama, želim ovoj inicijativi dati potporu, jer smatram da treba biti u Hrvatskoj jedan dan u kojem ćemo se sjećati na žrtve srpskih koncentracijskih logora. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Idući se za raspravu prijavio uvaženi kolega Josip Đakić. Izvolite kolega Đakić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pred nama je inicijativa Hrvatskog društva logoraša srpskih koncentracijskih logora sa prijedlogom Odluka o danu proglašenju dana sjećanja zatočenih ne prijateljskih logora tijekom Domovinskog rata. Ta inicijativa pretočena je u ovaj prijedlog odluke kojom će 14. kolovoza biti dan kada će se obilježavati i sjećati na sve strahote koje su Hrvatski branitelji i civili doživjeli kroz 60-ak srpskih koncentracijskih logora u Srbiji, u Bosni i Hercegovini, Crnoj Gori i na okupiranom teritoriju Republike Hrvatske. Kroz te logore prošlo je oko 30-ak tisuća hrvatskih državljana, najviše Hrvatskih branitelja, a onda i civila, a 7 tisuća 666 ih je po zakonu imalo tri ili više dana pa je ostvarilo zakonskih status hrvatskoga zatočenika neprijateljskih logora. Strahote koje su proveli i doživjeli od psihičkih do fizičkih maltretiranja, premlaćivanja, gaženja i ubojstava, zasigurno su takve da čovjek ne bi poželio nikome. 300 njih je skončalo od premlaćivanja i batina u logorima. I to jasno govori o cilju i namjeri koja je zasigurno bila genocidna. Cilj i namjera onih koji su zapovijedali i u Mitrovici, i u Nišu, i u Aleksincu, i u Stajićevu, i na Manjači i u Morinju zasigurno je bila istrijebiti taj hrvatski puk, istrijebiti Hrvatske branitelje. I zato ovaj Prijedlog Vladine odluke o danu sjećanja zasigurno treba biti i treba se sjećati i ne treba zaboraviti. Jer tko zaboravlja povijest prisiljen je na ponavljanje. Ponavljanje ovakvih strahota hrvatskom narodu ne treba. Doživljavanju ovakvih strahota nijednom hrvatskom državljaninu ni bilo kojem drugom sigurno ne treba. Sve ovo što su proživjeli kroz vrijeme koje su proveli, desetke tisuća ovih ljudi koji su imali svoje dostojanstvo, koji su ponižavani i omalovažavani, prebijani i gaženi moraju se sjećati. Ali mi isto tako moramo znati da je tri tisuće koji su izašli ... toga tih dana umrlo od posljedica. I to je još teže kada s time živimo danas, da umiru zato što su bili prebijeni, zato što su bili zgaženi, zato što im je bilo dostojanstvo oduzeto, zato što nisu i zakonska prava imali. I pitamo se danas stvarno koliko je tih koji su odgovorni, a danas slobodno šetaju Hrvatskoj. Iako naši zakoni govore o tome da abolicija ih ne oslobađa mogućnosti kaznenog progona od počinjenih djela, nego samo zbog učešća u neprijateljskoj vojsci i učešća u okupaciji a ne i zbog djela koji su počinili. I stoga smo kao odbor i pitali i tražili i zasigurno ćemo inzistirati na tome da se svi oni koji su počinili djela, koji su učestvovali u njima, koji su zapovijedali da budu privedeni licu pravde, da budu pravedno kažnjeni i da budu proglašeni krivima. 219 mlađih od 18 godina je provelo u tim logorima, 444 stariji od 60 godina, 932 žene. Sve to govori da je i u svim ovim i u Mitrovici, i u Nišu, i u Aleksincu, i Stajićevu i Manjači i Morinju i na Bučju zasigurno počinjen genocid. Zasigurno genocid bez presedana. Sve ove brojke govore. A definicija genocida je sljedeća, kao dio čina napravljenog sa namjerom da se uništi u potpunosti ili djelomično, nacionalno, etničko, rasno ili regioznu grupu, zapovijedi da se članovi skupine ubijaju ili da im se nanose teške tjelesne ozljede ili da im se teško narušava tjelesno ili duševno zdravlje. Definicija genocida jasno je upisana u svim ovim ljudima koji su proživljavali te logore i ne može biti nagodba s nikim. Stoga i ovaj dan sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora 14. kolovoza kada je najveća skupina razmijenjena u akciji "Svi za sve" zasigurno će biti još dodatni poticaj da genocid mora biti osuđen i da mora biti proglašen kao takvim, jer istovjetan čin kao i Bosni i Hercegovina kao i Hrvatska su jednaka strana medalje kada se tiče srpskih zločina koji su počinjeni i u jednoj i u drugoj državi. I stoga su oni definirani kroz definiciju genocida i tako će biti vjerujem sprovedeni. I zločinci koji danas uživaju slobodu u Republici Hrvatskoj a vjerujem da Državno odvjetništvo i naši organi gonjenja znaju za njih, samo ih trebamo potaći da što prije, što ažurnije učine sve kako bi bili privedeni licu pravde. Ja ne znam da li je Veljko Đakula zapovijedao Bučjem, ali znam da je puno stradalih u Bučju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, upravo su nam se na galeriji pridružili članovi Izaslanstva Parlamenta Republike Latvije koji borave u službenom posjetu Saboru. Zadovoljstvo mi je da u vaše ime i u svoje ime mogu pozdraviti članove izaslanstva koje predvodi Predsjednik Parlamenta Republike Latvije njegova ekscelencija gospodin Gundars Daudze. ... [[Pljesak.]] Imamo još jednu raspravu po ovoj točci dnevnog reda, pa molim klubove da se pripreme za glasovanje. Evo još ima raspravu gospodin zastupnik Ivan Šantek. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Evo, imao sam takav život da sam imao sreću ili nesreću da budem jedan od ovih 7 tisuća 666 zatočenih branitelja. Imao sam sreću ili nesreću da budem jedan od 49 zatočenika srpskog logora u Kninu koji je istog datuma 14. kolovoza ali godinu dana ranije razmijenjen u Tepljuhu dakle 14. kolovoza 1991. godine. Slušao sam danas ovu raspravu i u mislima sam se ustvari vratio na neki način u to vrijeme, u to doba, u to vrijeme stradanja ljudi koji nisu bili zatočeni zato što su počinili neki osobni zločin pa evo sada trpe zbog toga nego jednostavno su bili zatočeni zbog toga što su branili napadnutu domovinu. I moram reći da se na neki način ovdje danas osjećam i uvrijeđen kada ljudi koji nisu iskusili tu patnju, to mučenje, to lomljenje udova, maltretiranje, prištekavanje na struju i ne znam što sve ne što smo mi prošli danas koriste ovu dobru inicijativu da bi ustvari govorili o dnevnoj politici, da bi možda pokušali na neki način sugerirati da bi se trebali možda čak i osvećivati, ili da preko nekih stvari ne bi trebali prijeći. Ono što mogu reći da sam ponosan što je većina nas logoraša se vratila kasnije u postrojbe hrvatske vojske i policije i što nitko od nas se nije osvećivao nego smo svoj posao odradili onako kako je od nas struka zahtijevala. Mi koji smo se vratili 14. kolovoza 91. iz kninskog koncentracijskog logora do današnjeg dana smo taj dan obilježavali kao svoj drugi rođendan, dakle 14. kolovoza smo se skupljali i govorili smo ovo je naš drugi rođendan i ustvari to je na neki način naša poluprivatna fešta, slavili smo rođendan. I smatram da je upravo dobro odabran datum 14. kolovoza da bude i Nacionalni dan sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora upravo zato da to ne bi bila poluprivatna zabava i obilježavanje nego jednostavno da to postane nešto što je Hrvatska država prepoznala i što će znati cijeniti. Moram se također složiti sa svojim prethodnicima i reći da mi je žao zbog jedne stvari. Meni osobno je žao što kapetan Dragan koji je bio zapovjednik toga logora u kojem su ljudi mučeni, u kojem su neki čak i umrli jednostavno nije dostupan hrvatskom pravosuđu jer smatram da svi mi nas 49 koji smo se do tog trenutka nalazili u tom logoru mu imamo šta reći, a koliko sam čuo svi smo još hvala Bogu živi i upravo bi morali zbog toga svjedočiti da se ne zaboravi jer kao što sama inicijativa kaže ovo je dan sjećanja, ovo nije dan prizivanja osvete. Ovo je ono u skladu i sa riječima dobro poznatog političara Martina Luthera Kinga koji je rekao: "Oprostiti ne znači zaboraviti šta se dogodilo nego jednostavno znači da to što se dogodilo više nije prepreka gradnji budućnosti.". Evo, sa tim riječima ja ću završiti svoju raspravu. Podržat ću ovu inicijativu, smatram da je hvale vrijedna. I još jednom ću apelirati na kolege, nemojmo tuđu muku koristiti za dnevnu politiku.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kasnije. Prelazimo na prijedlog odluke o proglašenju Dana sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o proglašenju Dana sjećanja na zatočenike neprijateljskih logora tijekom Domovinskog rata. Molim uključimo se i glasujmo. Molim rezultat? Ova odluka, prijedlog odluke je prihvaćen jednoglasno, sa 110 glasova. Hvala.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Evo na svojoj 44. sjednici Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove je utvrdio jednoglasno prijedlog da se za člana Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora bira Boris Šprem.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedlog na glasanje. Molim dizanje ruku. Tko je za ovaj prijedlog? Hvala. Protiv? Suzdržan? Nema. Jednoglasno sa 107 glasova. Molim dalje.
Evo na istoj sjednici jednoglasno je utvrđen prijedlog da se za člana Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora bira Josip Leko.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedloga odbora na glasovanje. Molim dizanje ruku. Tko je za ovaj prijedlog? Hvala. Protiv? Suzdržan? Jednoglasno sa 107 glasova je prihvaćen ovaj prijedlog. Molim dalje.
Na istoj sjednici jednoglasno je utvrđen prijedlog odluke da se razriješi dužnosti članice Odbora za pravosuđe Hrvatskog sabora Nada Čavlović Smiljanec i da se u Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora biraju za potpredsjednicu Nada Čavlović Smiljanec i za člana Nenad Stazić.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedlog na glasovanje. Tko je za? Hvala. Protiv? Suzdržan? Jednoglasno prihvaćen prijedlog sa 107 glasova. Molim dalje.
Evo na istoj sjednici jednoglasno je utvrđen i prijedlog da se razriješi dužnosti članica Odbora za rad i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora Sonja Šimunović i da se za člana Odbora za rad i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora bira Silvano Hrelja.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj prijedlog? Molim da digne ruku. Protiv? Suzdržan? Nema. Prijedlog je prihvaćen sa 107 glasova, jednoglasno. Molim dalje.
Evo na istoj sjednici jednoglasno je utvrđen prijedlog da se razriješi dužnosti člana Odbora za Hrvate izvan Republike Hrvatske Ivica Pančić i da se za članicu Odbora za Hrvate izvan Republike Hrvatske bira Karolina Leaković.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedlog odbora za glasovanje. Tko je za? Hvala. Ima li protiv? Suzdržan? Nema. Jednoglasno sa 107 glasova. Molim dalje.
Na istoj sjednici odbor je donio, jednoglasno utvrdio prijedlog da se razrješuje za člana Odbora za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora Ivica Pančić i da se za člana Odbora za zaštitu okoliša bira Mario Habek.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za prijedlog? Molim da digne ruku. Hvala. Protiv? Suzdržan? 107 glasova, jednoglasno. Molim dalje.
Odbor je donio i odluku, ustvari utvrdio jednoglasni prijedlog da se razriješi člana Odbora za pomorstvo, promet i veze Boris Šprem i da se za člana Odbora za pomorstvo, promet i veze bira Ivan Hanžek.
Odbor je donio i odluku, ustvari utvrdio jednoglasni prijedlog da se razriješi člana Odbora za pomorstvo, promet i veze Boris Šprem i da se za člana Odbora za pomorstvo, promet i veze bira Ivan Hanžek.
Odbor je jednoglasno utvrdio prijedlog da se razriješi dužnosti člana Odbora za europske integracije Branko Grčić i da se za članicu Odbora za europske integracije bira Karolina Leaković.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za prijedlog, molim da digne ruku? Hvala. Protiv? Suzdržan? Rezultat 107, jednoglasno, 107 glasova. Molim dalje.
Na istoj sjednici jednoglasno je utvrđen prijedlog da se razriješi dužnosti član izaslanstva Hrvatskog sabora u zajedničkom parlamentarnom odboru Republike Hrvatske i Europske unije Antun Vujić i da se u izaslanstvo Hrvatskog sabora u zajedničkom parlamentarnom odboru Republike Hrvatske i Europske unije imenuje za članicu Karolina Leaković, a za zamjenika člana Antun Vujić.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj prijedlog molim da digne ruku? Hvala. Protiv? Suzdržan? Nema. Jednoglasno 107 glasova. Molim dalje.
Evo za člana Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa iz reda zastupnika, evo prijedlog je Odbora da se bira Josip Leko.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem prijedlog na glasovanje. Molim tko je za? Hvala. Protiv? Ovaj je prijedlog prihvaćen većinom glasova, 106 glasova za, jedan protiv i ništa suzdržanih. Na temelju članka, hvala lijepa. Imate još?
Evo na istoj sjednici jednoglasno je utvrđen prijedlog da se razriješe člana Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora iz reda predstavnika sindikata više razine Krešimir Rožman.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Tko je za ovaj prijedlog, molim da digne ruku? Hvala. Ima li protiv? Suzdržan? Nema. Jednoglasno prihvaćeno sa 107 glasova. Hvala gospođi Nevenki Majdenić. Prelazimo na prijedlog odluke o imenovanjima Istražnog povjerenstva, i drugim imenovanjima. Molim predsjednicu Odbora gospođu Nevenku Majdenić. Izvolite.
Samo malo. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Odbor za izbor i imenovanje je na 45. sjednici održanoj 23. travnja 2009. godine jednoglasno utvrdio Prijedlog odluke o imenovanju Istražnog povjerenstva za utvrđivanje činjenica u vezi privatizacija INA Industrija nafta d.d., te svih ugovora i dodataka, ugovora između Vlade Republike Hrvatske i strateškog partnera MOL. U Istražno povjerenstvo za utvrđivanje činjenica u vezi privatizacije INA-e Industrija nafte d.d., te svih ugovora i dodataka, ugovora između Vlade Republike Hrvatske i strateškog partnera MOL-a imenuje se: Za predsjednicu Dragica Zgrebec, za potpredsjednika Boris Kunst, za tajnik Josip Salapić, i za članove Ana Lovrin, Goran Marić, Zdravko Kelić, Zlatko Koračević, Josip Leko i Gordan Maras.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem ovaj Prijedlog na glasovanje. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Prijedlog Istražnog povjerenstva je prihvaćen većinom glasova 107 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv. Molim dalje.
Za člana Odbora za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora iz reda predstavnika sindikata više razine imenuje se Marina Kasunić-Peris.
Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu, možemo dizanjem ruku. Tko je za ovaj Prijedlog, molim da digne ruku. Hvala. Protiv? Suzdržan? Rezultat. Ovaj Prijedlog prihvaćen je jednoglasno sa 114 glasova. Molim dalje.
Evo Odbor predlaže da se u Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj Hrvatskoga sabora za člana imenuje Krešimir Gulić.
Hvala. Otvaram raspravu. Gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospođo predsjednice Odbor za imenovanja, izbor i upravne poslove, poštovane kolege i kolegice zastupnici. Ideja vanjskih članova odbora je da to budu ugledni, javni, znanstveni i stručni djelatnici koji bi nama kao zastupnicima pomogli u radu odbora svojim stručnim ekspertizama, znanstvenom ekspertizom. TA dobra ideja vanjskih članova Odbora posljednjih šest godina je u potpunosti kompromitirana a ovo je jedan par excellance primjer jedne takve kompromitacije. Koja je ovdje situacija? Kolega Gulić je do prije dva mjeseca bio naš kolega zastupnik. Nekakav je očito bio interni dogovor u HDZ-u njega je zamijenila gospođa Đurđica Sumrak koja je umjesto njega postala zastupnica u Hrvatskom saboru i to je potpuno legitimno. Paradoks nastaje u situaciji kada sada bivšeg našeg kolegu zastupnika Krešimira Gulića imenujemo kao vanjskog člana odbora, iz redova javnih, znanstvenih i stručnih djelatnika za Odbor za poljoprivredu ribarstvo i ruralni razvoj, čovjeka koji je diplomirani inženjer prometa, koji nikada nije radio niti u poljoprivredi, niti u ribarstvu niti u ruralnom razvoju. Ta ideja zbrinjavanja stranačkih ljudi, na teret proračuna, je dodatno osnažena odlukom ove većine početkom mandata da vanjski članovi odbora dobijaju naknadu mjesečno za rad u odborima pojavili se ili se ne pojavili na sjednicama odbora. I umjesto toga da imamo stručne ljude, koji nam pomažu u radu odbora dobivamo samo stranačko zbrinjavanje. To je suprotno i ideji koja je bila uvedena, to je suprotno na neki način načelima dobrog donošenja odluka, a šteti i državnom proračunu, ja ću se zbog toga, ne zbog kolege Gulića, nego zbog načela ideje da zapravo ne radimo ono što bismo trebali glasati protiv ove odluke. Zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu i dajem na glasovanje ovaj Prijedlog. Tko je za da se imenuje gospodin Krešimir Gulić? Molim brojiti. Hvala. Protiv? Suzdržan? Ovaj prijedlog je prihvaćen većinom glasova 77 glasova za, 36 protiv i 1 suzdržan. Molim dalje.
Za članove Sveučilišnog savjeta Sveučilišta u Zagrebu, prijedlog Odbora je da se imenuje akademik Željko Reiner i profesor doktor znanosti Gvozden Flego.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem ovaj Prijedlog na glasovanje. Tko je za molim neka digne ruku? Hvala. Protiv? Suzdržan? Rezultat. Ovaj Prijedlog je prihvaćen većinom glasova 113 glasova za i 1 suzdržan. Molim dalje.
Prijedlog Odbora je da se razriješi član nadzornog odbora Hrvatske banke za obnovu i razvitak iz reda zastupnika Dragan KOvačević i da se za članicu Nadzornog odbora Hrvatske banke za obnovu i razvitak iz reda zastupnika imenuje Nevenka Majdenić.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Dajem ovaj Prijedlog na glasovanje. Tko je za? Molim da digne ruku. Hvala. Protiv? Suzdržan? Prijedlog je prihvaćen jednoglasno sa 114 glasova. Molim dalje.
S obzirom da je predsjedniku i članovima odbora nagradu "Ivan Filipović" istekao mandat, ministar znanosti, obrazovanja i športa uputio je odboru prijedlog novog predsjednika i članova odbora nagrade "Ivan Filipović". Prijedlog je da se u odbor nagrade "Ivan Filipović" imenuje za predsjednika Petar Selem, za članove Mladen Boban, Josip Brana, Petar Mladenić, Nevenka Pašalić, Vlatko Previšić, Ružica Ražum, Goran Sirovatka i Ivan Šutalo.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem na raspravu. Dajem ovaj prijedlog na glasovanje. Molim tko je za neka digne ruku. Hvala. Protiv? Hvala. Suzdržan? Hvala. Prijedlog je prihvaćen jednoglasno sa 114 glasova. Prelazimo na točku Izbori i imenovanja, molim predsjednicu Odbora gospođu Nevenku Majdenić.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove Hrvatskoga sabora predlaže da se razrješi dužnosti člana Nacionalnog odbora Hrvoje Cvitanović i drugo da se za članicu Nacionalnog odbora imenuje predstavnica Ureda predsjednika Republike Hrvatske Mirjana Mladineo.
Hvala. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu, dajem ovaj prijedlog na glasovanje. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Za ovu Odluku donesena je većina glasova 116 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.