Gospodine predsjedniče zahvaljujem. Kolegice i kolege zastupnici, došli smo do kraja vezano za Prijedlog zakona o potrošačkim kreditima. Što se tiče Ministarstva financija i Vlade Republike Hrvatske zakonski prijedlog na kojem radimo godinu dana. Što samo pokazuje da radimo godinu dana da smo zaista nastojali vezano za ovaj zakon naći kompromisna rješenja, zadovoljavajuća rješenja i za građane Hrvatske, za pojedine građanske inicijative, za bankarski sustav a u isto vrijeme rješenja sa Narodnom Bankom Hrvatske koja u biti i nadzire poslovanje bankarskog sustava. Godinu dana vidimo da kompromisi i nisu bili postignuti iz jednostavnog razloga što bankarski sustav nije voljan i nije htio učestvovati u izradi novog zakona. Za ovaj Zakon bitno je iznijeti nekoliko podataka da probamo i shvatiti zašto je Vlada Republike Hrvatske odlučila se na novu Izmjenu i dopunu Zakona o potrošačkim kreditima. Godina 2013. za Vladu je bila godina borbe protiv nelikvidnosti. Rekord u prošloj godini je bilo 34,7 milijardi neplaćenih evidentiranih računa u Republici Hrvatskoj. Što je značilo da možemo zaključiti da je nelikvidnost bila problematična i za gospodarski sustav i za građane Republike Hrvatske. Nizom izmjena zakona u dijelu koji se odnosi prema gospodarstvu rezultirao je time da smo sa 44 milijarde zarez 7 negdje u ovom mjesecu došli na 34 milijarde neplaćenih računa evidentiranih. Sve to pokazuje da su dodatne mjere dale rezultate u borbi protiv nelikvidnosti ali nažalost samo kod gospodarskog dijela ili kod poslovanja gospodarskih subjekata. Nažalost kada govorimo o nelikvidnosti građana tada moramo reći da su negativni trendovi nastavljeni. Pa onda je samo dovoljno reći da u 3. mjesecu 2013. glavnice su u blokadama iznosile 18 milijardi 750 milijuna. Na 255 tisuća građana Republike Hrvatske. Podatak od 31. 10. pokazuje da su blokade građana 22 milijarde i 600 što znači 4 milijarde glavnice, to su bez kamata većih blokada i na 290 tisuća građana. Što znači da je želja Vlade da i kod građana postignemo određeno smanjenje nelikvidnosti redovitosti u plaćanju a s druge strane i mogućnost da građani od svojih prihoda proživljavaju je bio razlog da je bila opravdana namjera Vlade Republike Hrvatske na neki način pokuša naći rješenje između bankarskog sustava i građana i to sa ciljem zaštite građana u poslovanju sa bankama. Zašto nam je to bilo važno? Ako analiziramo 22 milijarde i 600 milijuna kuna trenutnih blokada građana onda vidimo da financijski sektor a to je bankarski sektor plus osiguravajuća društva u blokadama ima 15,2 milijarde ili 67% svih blokada je od strane financijskog sustava i evidentno je sve slabije izvršavanje obveza i rast nelikvidnosti građana Republike Hrvatske. Državni proračun je u blokadama sa 1,5 milijardu ili 7% svih blokada. Ono što se nažalost pojavljuje, zbog blokada financijskog sektora građani ne plaćaju ni svoje komunalne usluge pa je blokada za komunalije 1,2 milijarde ili 6%. A onda dodajemo telekomunikacije pa međusobne odnose građana i njihove blokade i odvjetnike pa ćemo vidjeti da je to još 1,5 milijardu kuna blokade. Sve polazimo da je osnovni razlog neplaćanje financijskih obveza pa u tom trenutku slijedi onda i neplaćanje svih ostalih obveza. Vlada Republike Hrvatske je u svom području rada okrenula se građanima pa je dala mogućnost reprograma obveza prema državi, dala mogućnost otpisa kamata ako se plati glavnica pa moramo reći da smo obradili 31900 zahtjeva građana za reprogramima i da su prijavljeni ukupni zahtjevi građana od 2,9 milijardi za reguliranje odnosa sa državom gdje smo ih na neki način 1,8 milijardi priznali i uz to 1,1 milijardu kamata. Prema tome, kad gledamo odnos države i građana svjesni toga da je problem nelikvidnosti pokušali smo dati svoj doprinos u tom dijelu. To je bio razlog da smo ocijenili da je potrebno novim izmjenama Zakona o potrošačkom kreditu građanima na neki način omogućiti olakšavajuću situaciju u podmirenju financijskih obaveza. Što sve sadrži zakon i gdje mislimo da nije nikakvog prijepora oko zakona? Prije svega smo ocijenili da su bankarski stručnjaci uvodili niz naknada, dodatnih troškova, sve u cilju povećanja svojih zarada, a da građani kroz ugovorne obveze nisu obraćali važnost na te sitnice, a te sitnice su znale biti skoro i trećina svih obveza prema bankama. To je razlog da smo definirali da se sve naknade ubuduće moraju vrlo jasno i transparentno kod ugovora zaključiti, da se ne mogu dodatne naknade ugovarati, a onda smo još ocijenili s obzirom da su to specifični odnosi između građana i banaka, da ministar financija propisuje koje to naknade mogu biti vezane uz kredit. I da jednostavno bankama ograničimo mogućnost prihoda i povećanja prihoda na račun toga što građani ne razumiju što su to naknade i troškovi kredita. U tom dijelu smo našli sporazum nevoljko i bankarskog sustava, ali se složio da bi u tom dijelu bilo potrebno ipak prihvatiti ovakvo rješenje. Isto smo ocijenili da je nedovoljna komunikacija bankarskog sustava sa građanima korisnicima bankarskih usluga i da iz razloga nedovoljne komunikacije, netransparentne komunikacije građani nažalost su izloženi dodatnim rizicima i snošenjem svih dodatnih rizika u kreditnom poslovanju pa smo jednostavno sada obvezali banke da svakog vjerovnika moraju upoznati pisano sa svim rizicima koji neki pravni posao sa bankom, a vezano za kredite donosi potrošaču. I naravno, tada smo došli na najosjetljivije pitanje kamate. Zašto najosjetljivije pitanje? Jer jednostavno 290 tisuća građana sa blokiranim računima, negdje preko 650 tisuća računa jer očito da građani imaju više računa također blokirani, pokazuje da je osnovni cilj bankarskog sustava bilo guranje građana u potrošačku sferu, bez analize da li su ti građani u mogućnosti servisirati svoje kredite. I sve te priče o tome da je ekonomska kriza u Hrvatskoj kriva, da su mnogi građani ostali bez radnog mjesta, da su slijedile umanjenje plaća, sve je to nešto što smatramo da ne može biti opravdanje bankarskom sustavu u dijelu toga da imaju ovako visoka nenaplaćena potraživanja po osnovi kreditnih rata, a isto tako ocjenjujemo da nije bilo dovoljne analize ekonomske sposobnosti građana koji su uzimali te kredite. I zato smatramo da je ono što je u mogućnosti Vladi da ograniči maksimalne kamate iz jednostavnog razloga što bankarski sustav istina je može izgubiti tada svoj cilj da osigurava kredite uz ovakve uvjete kamatne stope, ali to znači da će se i puno ozbiljnije pristupiti analizi svakog građanina koji traži kredit. Mnogi ekonomski teoretičari kojima je cilj da gospodarski rast ovisi samo o potrošnji bit će protiv ovakvih rješenja, ali nama je bio cilj da visina kamatne stope ipak znači anuitete koje građani Hrvatske, ovisno o svojim prosječnim primanjima mogu plaćati. I to je razlog da smo krenuli u sve moguće definicije visine kamatne stope. Prihvaćamo da banke mogu imati različita sredstva koja koriste za plasmane građanima. S obzirom na mogućnost da i za tečajne razlike teret prebaci na građane tada smo išli na to da definiramo da su prosječne cijene tih kredita one koje moraju predstavljati trošak banke i da razlika do bankarske stope može biti marža. Marža se tijekom cijelo kredita ne smije mijenjati. I ocjenjujemo da promjene mogu biti samo na cijeni kapitala. Ako je to na europskom tržištu kretanje cijene kapitala na europskom tržištu, ako je to štednja i depoziti onda je to promjena kamata na depozite. Ako je to cijena švicarca onda je to promjena cijene švicarca. Ali fiksna marža ostaje nepromijenjena. To je određeni rizik i banke, jer u toj fiksnoj marži mi vidimo i tu cijenu rizika Republike Hrvatske s obzirom na pad kreditnog rejtinga, tu mi vidimo i probleme banke u visini i teškoćama naplate. Prema tome, u toj marži je sadržano sve. Prema tome, ocjenjujemo da za cijelo vrijeme trajanja kredita cijena kredita, promjenjiva stopa može biti samo u cijeni kretanja valute koja je odabrana kao temelj davanja kredita, a fiksna marža mora ostati nepromjenjiva što znači da, rizik države, pad rejtinga države, problem naplate banke ono će rješavati sa svojom maržom i snositi dio rizika u kreditnom poslovanju, a ne sav rizik prebacivati na građane Hrvatske. Prema tome, u tom dijelu inzistiramo da se u buduće svaka promjenjiva kamata podijeli u dva dijela, cijena izvora kapitala plus cijena marže banke gdje na žalost mora ostati nepromjenjiva. I to je dosta jasno definiramo u našim odredbama vezano za izmjene i dopune Zakona o potrošačkom kreditiranju. Da na neki način izbjegnemo i diskriminaciju, jer su neki ugovori ranije zaključeni onda smo banke obvezale da kod sljedeće promjene kamatne stope koju oni mijenjaju po ugovoru oni moraju ugraditi u tu promjenu kamatne stope također podjelu kamatne stope na fiksnu maržu i promjenjivu cijenu kapitala izvora kredita što znači da sa bilo kojom promjenom kamatne stope koju banka bude promijenila morat će primijeniti nove odredbe Zakona o potrošačkom kreditu. I tada smo došli do najspornije točke oko kojeg je bankarski sustav pokrenuo cijelu lavinu sukoba u Republici Hrvatskoj, prijetnje, osobnih diskriminacija. Prema tome, ja bih rekao pokazao koliko nema osjećaja za probleme građana, koliko nema uopće osjećaja za to da neprekidno dizanje iznosa nenaplaćenih potraživanja od građana je i njihov problem s kojim se nisu htjeli suočiti za razliku od Vlade Republike Hrvatske nego obrnuto ocijenili da moraju štititi svoje pozicije neovisno o onim rezultatima i nalazima o kojima sam na početku govorio. To je bio razlog da je Vlada ostala usamljena u ovom prijedlogu gdje smo išli sa vrlo jasnim prijedlogom, a to je gdje smo predložili da se individualno svakom građaninu mora utvrditi nova kamatna stopa na one kredite koje su u sebi imali dvadeset postotnu tečajnu razliku i da pokušamo na taj način individualizirati svačiji problem, a sve u cilju da na neki način teret loših poslova, loših kredita podijelimo između građana i banaka. I to da građani snose tečajne razlike jer su potpisali takve ugovore, jer je to regulativa s kojom se ne bavi Vlada Republike Hrvatske. Ali smo ocijenili da kamatnu stopu možemo pokušati iskonstruirati na modelima ovog rješenja, a to znači pokušati doći do marže i do cijene kapitala u ovom trenutku u švicarcima ako dođe do određenih tečajnih razlika u nekoj drugoj valuti. Rješenje s kojim jednostavno idemo pred vas iz jednostavnog razloga što kompromisa nije bilo. Rješenje koje bankari pokušavaju i ustavno osporavati sa razmišljanjem da ipak su građani potpisali ugovore i da naše rješenje znači negiranje potpisanih obaveza građana Hrvatske. Vratit ću se na tu temu. Također naš je cilj bio da ograničimo maksimalne kamatne stope. I imate rješenje o maksimalnim kamatnim stopama također pred vama. To je materija koja je za Vladu bila dosta teška iz jednostavnog razloga jer kad promatramo europsku praksu njima je bilo jednostavno oni su utvrdili 7 puta veća prosječna stopa pa je onda to recimo sedam puta veća lako prihvatljiva. Samo cijena kapitala vani je 0,5, 0,8, 1 pa sedam puta manje 7%. Sedam puta veća za Hrvatsku bi značilo 6,5 puta 7 jednako 45%. Što znači da nismo mogli doći do takvih rješenja. Oko toga smo se isto dosta dugo lomili. Moram reći tu je postignut određeni dogovor i kompromis. I onda smo predložili da najviša kamatna stopa bude za stambene kredite prosječno ostvarene u prošloj godini, a to prosječno ostvareno po pojedinim izvorima definirat će Narodna banka jer je to njeno područje rada ali dozvoljavamo maksimalnu kamatu jednu trećinu te prosječne kamatne stope. Što znači da se banke mogu kretati unutar te jedne trećine iznad neke prosječne kamatne stope. Što za nas znači da dugoročni krediti, stambeni krediti više ne bi mogli biti daleko više od 7,5, 8% a sve ovisi o tome koliko će biti dana prosječna kamatna stopa od strane Narodne banke i koliko je ostvarena u prethodnoj godini. Ponavljam, vrlo rizična odredba jer to može značiti smanjenje aktivnosti banaka na financiranju stanova iz jednostavnog razloga što troškovi banaka mogu biti vrlo visoki, marže vrlo male i banka ne mora imati interesa. Ali u isto vrijeme kamatna stopa od 8% na 20, 25 godina građanin ne može ukalkulirati pogotovo ako uzmemo prosječna primanja građanina i njegove obveze. I to je bio razlog da smo se ipak opredijelili za ovako rigorozno rješenje. Rješenje koje je manje-više dogovoreno sa Narodnom bankom. Narodna banka nam je poslala u toku ovih zadnjih rasprava i određene prijedloge amandmana pa će danas Vlada utvrditi te prijedloge amandmana nakon sjednice Vlade, a vjerujem da će rasprava još trajati, bit će pred vama u kojim rješenjima Narodna banka vrlo jasno decidirano govori kako će iskazivati tu prosječno ostvarenu kamatnu stopu. Znači, to su tehnički detalji koji će ojačati ovo rješenje koje je pred vama. Kad govorimo o ostalim potrošačkim kreditima tada je naš prijedlog da najviša kamatna stopa bude prosječno ostvarena po izvorima plus jedna polovina. Što znači dozvoljavamo veće razlike u kreditiranju pojedinih banaka jer smatramo da ostali potrošački krediti su jednogodišnji i dvogodišnji. Znači, kratkoročni. Pa na neki način će građani daleko lakše podnijeti i nešto veću kamatnu stopu. Znači, to su naši prijedlozi i rješenja koja su eto u ovim raspravama postigli određene suglasnosti između bankarskog sustava, Narodne banke i ocjenjujemo da je to materija koju ćemo eventualno biti u mogućnosti mijenjati a sve ovisno o tome kakva će biti ekonomska situacija u Hrvatskoj ali i kakva će biti pozicija građana i visina njihovog siromaštva ili bogatstva. Jedan od problema koje smo također odlučili pokušati riješiti su bili prekoračenja po tekućim računima građana. Iz jednostavnog razloga što u 2013. godini smo imali obrnutu tendenciju. Do 2012. godine banke su gurale građane u što veću potrošnju, u što veću zaduženost, a 2013. je krenuo postupak razduženja. A to znači tjerati građane da odmah otplate sve svoje obveze. Jedna od tih njihovih obveza su bila prekoračenja koja nisu bila jasno definirana pa su banke preko noći dale nalog da se zatvara minus i da se mora uplatiti iznos minusa na tekuće račune. Vrlo neodgovorno, vrlo neozbiljno. Rekli smo o komunikacijama, bili su to telefonski pozivi, bili su to mail nalozi itd. To samo pokazuje koja je razina komunikacije između bankarskog sektora i građana. To je bio razlog da pred vama sad imamo rješenje da banka mora pisanim putem 30 dana prije obavijestiti građanina da mu ne dozvoljava više prekoračenje po tekućem računu. Ali isto tako ako građanin ne može u 30 dana vratiti da mu mora bez ikakvih dodatnih troškova omogućiti 12-mjesečnu otplatu i da građanin tada ima pristojno vrijeme za vraćanje svojih obveza jer nije on odlučio promijeniti poslovnu politiku nego poslovne banke. I također smatramo da se ne može mijenjati kamatna stopa, znači nema dodatnih troškova nema povećanja kamatnih stopa. I smatram da smo na ovaj način eto omogućili svim onim građanima za koje je banka odlučila da ih neće više trpjeti sa prekoračenjem da riješe svoje obveze prema poslovnim bankama i mislim da je ovo rješenje koje na neki način je prihvatljivo i za bankarski sustav i za građane. Ono što smo još htjeli razriješiti to je ukupni trošak kredita građana, a to znači i kamatne stope i naknada i na neki način išli smo na to da kod potrošačkih kredita za stambene bude 9%, a kod ostalih 11% kada govorimo o ukupnim troškovima. Negdje zatezna kamata u ovom trenutku bi se kretala oko 12%. To su otprilike rješenja koja bi mi ponudili i koja su ponuđena u ovom završnom čitanju. Htio bih reći da u toku jučerašnjeg dana bankarski sustav je inzistirao na novom sastanku i sinoć je održan novi sastanak. Vjerujem da je na banke puno utjecao rad Odbora za financije i da su došli sa prijedlogom da ne bi ušli u nikakve sudske tužbe, da ne osporavaju nikakvu ustavnost rješenja ali su predložili rješenje da nemamo pojedinačno rješavanje svakog građana za troškove švicarca nego da idemo na jedinstvena rješenja iz jednostavnog razloga što oni smatraju da će među njihovim komitentima doći do različitog rješenja. Tokom današnjeg jutra su uputili svoj prijedlog, a taj prijedlog glasi da se utvrde ugovorene prosječne cijene u švicarcima, a one su se kretale negdje od 4 do 4,2%. I predložili su ta tu prosječnu kamatu umanjimo za 30% što znači da bi trošak švicaraca na taj način se kretao oko 2,7 do 2,9%. Za napomenu to bi bio trošak po švicarcima. Za napomenu sadašnji trošak švicaraca je oko 5,3% kada govorimo o kamatnim stopama. Prema tome ponudili su neko rješenje koje znači umanjenje kamatnih troškova za 45% u odnosu na sadašnje rješenje. Taj prijedlog Vlada nije u stanju razmotriti, probat ćemo ga razmotriti na sljedećoj sjednici pa eto mislim da može značiti prihvatljivo rješenje jer je to značajan doprinos bankarskog sustava u dijelu problematičnih kredita. Neće značiti sudske troškove, sukobe, a s druge strane od 1.1.svima bi se odmah primijenila umanjena kamata. Što je problem kod ovog rješenja? Da svi oni građani koji imaju najveće tečajne razlike će na neki način možda imati 0,7, 0,8% kamatnu stopu veću ali svi oni drugi građani koji su imali manje imat će možda nešto veće uštede na kamatama. Ali oni smatraju da jedinstvena rješenja su daleko prihvatljivija nego pojedinačna. Prema tome pretpostavljam da bi se Vlada mogla složiti sa ovim jel nikome ne odgovaraju sudski procesi pa ne želimo da se i ovaj zakon privremeno opet stavi u stanje mirovanja dok se riješe sudski problemi jel mi smatramo da smo ovaj zakon uspjeli dogovoriti na početku godine već bi građani imali.
Poštovani ministre privedite kraju.
Hvala. Efekt u toku ove godine pa je onda ipak naše mišljenje da ćemo možda kao Vlada pozabaviti prijedlogom banaka i dostaviti amandman prije glasanja. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovani ministre. Imamo nekoliko replika. Poštovani zastupnik Dujomir Marasović i njegova replika.
Štovani gospodine predsjedniče Sabora, gospodine ministre. Vi ste u svim anketama najomiljeniji ministar u hrvatskoj Vladi pa vam ne želim kvariti i nije mi drago kvariti to zadovoljstvo. Tu popularnost stekli ste sprovodeći neke mjere fiskalizacije koje su opravdane i sada ove bankarske poteze odnosno poteze s bankama, ustvari frustraciju naroda ste na neki način kanalizirali u jednu nadu da ćete tim mjerama napuniti državnu blagajnu i da će opet biti blagostanje i sve uredu, međutim vrlo brzo smo se otrijeznili od svih tih lažnih očekivanja, sutra stiže MMF. Ali ono što je moja replika na vas, vi ste rekli da ste ovaj zakon smišljali godinu dana, e to je problem gospodine ministre. Vi ste došli na vlast preuzeli ste državu u gospodarskoj krizi, vi ste trebali imati prije plan šta ćete napraviti i s kreditima i s bankama i sa ovim i sa onim, a ovaj ste zakon smišljali godinu dana, hoću reći i ukazati na tromost Vlade. Vama bi trebao ne jedan mandat od 4 godine nego 10 mandata 40 godina da izvučete državu iz krize. I jedna opća tromost Vlade, bezidejnost i svi mogući negativni aspekti vođenja aktivne politike su doveli do jedne dubioze države da moram zvati MMF praktički priznate ova Vlada nije sposobna riješiti to pitanje moramo pozvati nekoga drugoga. A trebali ste prvi dan donijeti odluku da se 10 milijardi koje hrvatski deficit reže, a to je bilo moguće u hrvatskim uvjetima dignuti ako još treba nešto kredita, baciti u gospodarstvo i poreze dole na taj način državu vući gore. A to niste napravili i sada ste ovdje gdje jeste. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku poštovani ministar Slavko Linić.
Gospodine zastupniče krivo mi je da odlazite u političke vode, ali neću vam ostati dužan. Dva mandata treba za počistiti sve ono što ste uništili u 8 godina vašeg mandata, dva mandata. Nije problem prihoda gospodine zastupniče, problem je vašeg nerada. Vi ste ti koji niste riješili brodogradnju, željeznicu, zdravstvo, upravu. Pa ako vi mislite da se to može u 6 mjeseci onda dajte položite računa što ste radili 8 godina. 8 godina ste trošili građane Hrvatske. 8 godina ste ih siromašili i vi sada imate hrabrosti, morala reći kriva je Vlada koja ne radi, kriva je Vlada što ne zna. O čemu vi to pričate? Hoćemo govoriti o potpisima na kolektivne ugovore? Dvije godine nam treba. Dvije godine da ih mijenjamo. Što hoćete? Da prekinemo sve parlamentarne procedure i da budemo nasilnici, to želite? Zato da bi ono što ste štetili 8 godina. 8 godina ne rada. I zapamtite, neće tako lako biti izaći iz krize samo iz jednog razloga. Iz razloga što niste znali upravljati državom 8 godina. Prema tome, nemojmo ulaziti u političke vode, nemojmo. Izvlačit ću vam svaku kunu, svaku kunu koju ste uništavali nepotrebno, sve dugove koje ste ostavili. Kamo vodi to? Što vi hoćete? Stvarati svađu, cirkuse? Neodgovorne polemike? Mi ovdje govorimo o građanima koji su dužni 22 milijarde. 22 milijarde. Što ste načinili za te građane? Što ste načinili? Ostavili ste ih bez radnog mjesta. Svih ste potjerali van. Ne mogu plaćati svoje obveze, hoćemo o tome govoriti? [[Upadica: Šta je ovo?]] Šta je ovo? Politička rasprava jer je gospodin htio političku raspravu.
Hvala lijepa, hvala lijepa. Nova replika, poštovana zastupnica Martina Dalić. Molim vas, nemojte iz klupe ništa. Poštovana zastupnica Martina Dalić. … [[Upadica se ne čuje.]] Nema je? O.K. Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine ministre mislim da naprosto nemate potrebe za ovakav ton i ovakvo deranje jer ako ćemo prebacivati jedni drugima onda se može štošta predbaciti. Bilo je različitih perioda što je tko kome ostavio, sjetite se 3. mjeseca i sastanka pokojnog predsjednika Račana, vas, Crkvenca i Čačića u Vladi. Ali ako ćemo to prebacivati nećemo riješiti problem. Zato bih vas lijepo molio da vi koji ste počeli takvu raspravu da odustanete od nje, da razgovaramo o zakonu ako želite. Ako ne, onda ćemo si predbacivati, međutim, to nas nikoga neće nigdje odvesti. Toliko za početak. Prema tome, ako hoćete takvu raspravu onda možemo o njoj raspravljati. Ako ste dobili informaciju od kolege Maroje kako se raspravljalo na Odboru za financije onda ćete vidjeti da niste imali nikakvog argumenta za ovo što ste sada govorili. Ali kažem ako ćemo jedni drugim prebacivati, možemo prebacivati. Samo kolega Liniću 2008. deficit državnog proračuna je bio 0,8% i to ne možete osporiti a možete pričati što god hoćete. To je znači, i ne možete reći da se nešto nije činilo. Ne možete reći da ste naslijedili Ministarstvo financija u neredu, to ne možete reći. Ali daleko od toga. Dakle, ono što sam želio reći zašto sam se javio za repliku, međutim, vrijeme mi je isteklo, ali samo jedan dio. Mislim da ključno kod ovog zakona su švicarci i da je njima trebalo ranije stisnuti banke, da se aktivnije trebala uključiti centralna banka jer sve ove druge parametre o kojima ste vi govorili se u principu bez problema moglo dogovoriti sa zainteresiranim stranama. Dakle, to je to. I da skratimo, biti će dalje prilike za raspravu, ja bih vas molio bez političkih prepucavanja i demagogije. Rekli ste da su nelikvidnost smanjena sa 44,7 milijardi na 34 milijarde. Je li tih 13,7 milijardi plaćeno s računa na račun ili su administrativno skinute blokade i obveze zato što su neki postupci državne administracije [[Upadica: Hvala, hvala lijepa.]] [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani ministar Slavko Linić.
Gospodine Šuker, nemojte govoriti neistinu. Slavko Linić nije počeo političku raspravu pa vas molim da se obratite svojim kolegama. Tko god od vas hoće političku raspravu imati će ju i od mene. Tko god hoće, ali nemojte govoriti da sam ja započeo. U mom uvodnom obrazloženju nije bilo nikakvih političkih rasprava. Nikakvih. Prema tome, obratite se svojim kolegama. Jer shvatite jedno. Ja rješavam probleme Republike Hrvatske koje ste ostavili. Koje ste ostavili. I o tome ne govorim. Ali da netko ima morala tada govoriti da smo mi nesposobni, da mi ne znamo što radimo, onda ću vas samo uputiti pogledajte zadnje izjave MMF-a koje govore o … [[Govornik se ne razumije.]] reformama koje su provedene u 2012. godini i 2013. godini koje ste trebali odraditi. Prema tome, da se zna, tko god hoće imati političku raspravu imati će. Moj ton je znak moje nervoze. Ja sam šokiran o moralu, gdje je tu moral, 8 godina ne raditi i sada prozivati drugoga. Prema tome, gospodine Šukeru, ja vam vrlo jasno velim, biti će onako kakvu raspravu želite. Što se tiče vašeg, … [[Govornik se ne razumije.]] pitanja, onda da, morate znati da je dobrim dijelom blokada skinuta gospodarstvu, zašto? … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne, nije plaćena. Zašto? Zato što je država osigurala privrednicima reprograme. Pa umjesto blokada, neplaćanje sada imamo ugovore pa privrednici plaćaju svoje obveze. To je pod broj 1. A pod broj 2. predstečajne nagodbe koje smo utvrdili u ovom Saboru jednoglasno daju svoje rezultate [[Upadica: Hvala.]] Nažalost sa otpisom, ali nema obveza.
Hvala lijepa. Završili smo prvu turu replika i odgovora na repliku. Da li izvjestitelji odbora radnih tijela Hrvatskog sabora žele uzeti i dati izvješća? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub nezavisnih zastupnika ili liste nezavisnih zastupnika Grubišić i Damir Kajin dijele vrijeme od kluba. Poštovani zastupnik Ivan Grubišić.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, kolege i kolegice zastupnice. Bilo bi dobro da se lopta smiri i da idemo na meritum ove rasprave, bez povišenih tonova. Dijalog je nužno potreban kad se radi o raspravama u ovom domu ali on mora biti iskren i mora biti slobodan. Upadice bilo koje vrste omalovažavanja nisu primjerene ni tematici o kojoj govorimo ni ovom domu. Ja osobno sam doživio premda ne kao stručnjak, tu su stručnjaci koji mogu više govoriti, ali ja sam ovo izlaganje gospodina ministra doživio vrlo pozitivno i mi ćemo ovaj prijedlog podržati kao nezavisni zastupnici, iskreno, otvoreno i u korist samih građana koji su sa određenim kreditima pogođeni, ne mogu vraćati i radi se o velikom iznosu novca. Ali imam neki dojam nakon slušanja ovog iscrpnog i iskrenog izvještaja u dobru namjeru ministra koji želi unijeti red u ovu problematiku, imam dojam da je ovo ipak jedno prelijevanje iz šupljega u prazno i da ovo neće riješiti nagomilane probleme u kojima se Hrvatska nalazi. To je jedno od rješenja, pozdravljamo ga, podržat ćemo ga, ali nije to ono što je Hrvatskoj potrebno pa bi se vratio na naš stav od početka od kad sam došao u ovaj Sabor da su Hrvatskoj potrebne korjenite promjene. Smatram da Hrvatska ima dovoljno novca za ulaganja i postizanje novih vrijednosti i otvaranje novih radnih mjesta, ali da se novac troši često nenamjenski, rastrošno. Imamo puste agencije, imamo razne komisije, imamo menadžerske ugovore, imamo puno onih koji dobivaju visoke plaće, a ne rade skoro ništa i tu bi trebalo, imamo preko 550 lokalnih jedinica uprave koje ne mogu sebe financirat i trebalo bi ući u rekonstrukciju državne uprave, smanjenje jedinica lokalne samouprave, smanjenje županija, pa čak i smanjenje članova u ovom zastupničkom domu. Tu se kriju mnoge rezerve novca za ulaganje u dodatne vrijednosti, za zapošljavanje i to je potrebno promijeniti. Naveli ste da smo sada neplaćenih računa 34 milijarde i da se negativni trendovi nastavljaju, to je sam ministar rekao. To prihvaćamo, a kad bi se mjerila depresija u samom narodu sa ovim promjenama koje se ovdje donose onda ona ne bi bila nimalo optimistična. Zato smatram, a u drugom dijelu govorit će kolega Kajin, da pozdravljamo ovu tendenciju promjene, da ćemo je podržati ali uz napomenu da su nam potrebne korjenite promjene u upravi, u rekonstrukciji uprave i drugim vidovima koji će nam pomoći da nam ne treba MMF, da možemo sami to rješavati na primjeren i adekvatan način. Hvala lijepo.
Drugi dio u ime istog kluba poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani predsjedniče, gospodine ministre, gospodo zastupnici. Evo nakon dužeg vremena najvjerojatnije će doći do jednog punog konsenzusa oko ovog zakona. Znači riječ je o ovom Zakonu o potrošačkom kreditiranju, u narodu poznatijem kao zakonu o švicarcima. Kao što je rekao don Grubišić, razumljivo da ćemo i mi glasati za i to iz nekoliko razloga ali prije toga dvije-tri lijepe stvari o bankama. Dan 15. rujan 2008. smatra se početkom najveće financijske krize u posljednjih 80 godina. Tog je naime dana Američka investicijska banka Lemon brothers podnijela zahtjev za pokretanje stečajnog postupka i kriza je potresla cijelu Europu. Mnoge države, npr. jedna Danska čak 80% jednogodišnjeg BDP-a morala je izdvojiti za sanaciju svog bankarskog sustava. Čini mi se da su u Europi izdvojene negdje oko 3000 milijarda eura za sanaciju njihovog bankarskog sustava. Hrvatska kao što znamo prošla je bez potresa. Jasno, cijenu su platili potrošači, gospodarstvo prije svega ono malo, jednom rječju usuđujem se reći sirotinja na kojoj se sve prelama, a kada je riječ o zajmoprimcima najveću štetu normalno ili najveću cijenu platili su oni koji su uzeli kredite u švicarcima. Za 6 mjeseci s druge strane 2013., ove godine, dobit 33 hrvatske banke pala je 40 ili 40% je manja nego u istom periodu lani. To je negdje oko 900 milijuna kuna. Čak je dobit 33 hrvatske banke 100-tinjak milijuna kuna manja od dobiti samo jedne hrvatske kompanije T-HT-a i čovjek se pita normalno zašto je taj T-HT prodan kao što zašto su prodane recimo i sanirane banke. Desetak banaka i 2012., 2013. poslovale su sa gubitkom. E sad, nove uprave ili novi vlasnici u Hrvatskoj u tom bankarskom sustavu vidimo da su poslovali isto sjajno po logici dok nekome ne smrkne, drugome ne svane. I iako bih se čak usudio reći da su nas tom nekom svojom logikom spasili onih šokova iz devedesetih sanacija, trčanje na šaltere itd. itd. E sad zašto treba podržati ovaj zakon? Točno, banke će pretrpjeti pad prihoda. Čini mi se da je zadnji puta u prvom čitanju gospodin ministar govorio o nekih 300, 400 milijuna kuna, banke danas govore o gubitku od 760 milijuna kuna. U ovo vrijeme to je sigurno puno, ali bankari nisu marili svih ovih godina za sudbinu Hrvatske. Čak bi se moglo i reći da njihova pohlepa poklapa se na neki način sa krizom. Što je Hrvatskoj išlo gore to je nekima u upravama išlo slobodno se može reći bolje. Nisu ovi naši bankari i to treba kazati u Hrvatskoj izmislili toplu vodu. Oni su samo slijedili recepte svojih majki, a da je tome tako ili da je bolje rečeno tako teško bankarima ne bi si dijelili bonuse. Od početka krize ako se ne varam 836 milijuna kuna podijelilo je nekoliko stotina ljudi koji su vodili hrvatske banke. Samo na kamatama od početka krize zaradili su 42 milijarde kuna. Iako, kako sam shvatio gospodina Linića i meni se čini da ovaj jutrošnji ili sinoćnji prijedlog bankara valja itekako dobro razmotriti. Čak bih se usudio reći kako sam ga shvatio da će biti sutradan povlašteniji oni koji su štedili u švicarcima što je na neki način i logično i radi štete koju su pretrpjeli nego oni koji su štedjeli u eurima. Samo se treba postaviti pitanje da li će im se ispraviti ona nepravda koja im je do sada nanesena. Jedan list objavio je da su četiri predsjednika uprave, četiri najveće hrvatske banke od 2008. podijelili 55 milijuna kuna bonusa. Jasno, na to su pretpostavljam platili porez, sve je o.k. Ali i nakon poreza sigurno nešto ostane. Pa dopustite mi da citiram, kaže najveća banka u prvoj godini krize 2008. svojim čelnicima 60-tak ljudi isplatila je 60 milijuna kuna. Iduće godine kad je i Sanader zavapio u banani smo ta banka isplatila je 57 milijuna kuna, da bi sljedeće 2010. godine rukovodioci dobili izdašnih 67 milijuna kuna bonusa. Iduća godina 2011. za Hrvatsku biva još gora. Ali ta banka plaća čak 73 milijuna za plaće, bonuse dok je prošle godine u kojoj su smanjeni bonusi u užem smislu riječi isplaćeno čak 80 milijuna kuna. Ukupno je od izbijanja krize ta banka menadžerima isplatila 337 milijuna kuna. To je onih 60-tak ljudi. Dovoljno je reći, da otprilike tako je i svugdje drugdje. Spomenuo sam da je negdje 838 milijuna kuna isplaćeno bonusa u hrvatskim bankama. Rekoh, oni su na to platili porez, ali bez obzira na sve rekoh nešto i ostane. E sad, što bi mi trebali? Točno, bez stabilnog tog bankarskog sustava nema ni gospodarske stabilnosti. Ključ stabilnosti između ostalog su i banke. Naše banke su danas pune kao šipak koštica, no problem je što 80% građana nema namjere podizati kredit više jer jednostavno trenutak je takav. To govori da se ne radi, da nema posla, da se ne vjeruje tom gospodarskom trenutku ali bonusi su ono čega se banke zasigurno mogu odreći. Slažem se gospodarstvu nije lako pa i tako najveće tvrtke bilježe kao i banke pad dobiti od THT-a 30,6%, INA-E 58,9%, Petrokemiju da ne spominjem, čak i Adris itd. Nije to dobro, ali banke zarađuju na građanima. Bilo je tako od kad je svijeta i vijeka i tako će zasigurno biti i u buduće. Iduće godine ova država će se, čitamo sada morati zadužiti za 44 milijarde kuna. Eto vam sada banke posla, možete raditi sa državom i eto vam mogućnosti da očuvate svoje bonuse. Iduće godine država će se zadužiti za 44 milijarde kuna. Neke banke upustile su se na ovim prostorima i u krajnje sumnjive poslove. Neki austrijski bankari nedavno imamo priliku čitati surađivali su čak i sa kriminalcima na ovim prostorima. Neću sada spominjati naziv te banke, ali sami Austrijanci govore kako se u jednoj od tih banaka dogodio najveći kriminal nakon Drugog svjetskog rata. Dovoljno je to reći. Surađivali su sa najgorim kriminalcima visoko pozicioniranim, podmitljivim političarima, vojnim licima, tajnim službama. Račune su čuvali u tom Lihteinsteinu itd. I za kraj. Ja sam siguran da je ovaj zakon koji se dugo radio melem na ranu onima koji su štedjeli u švicarcima, ako nešto i može uopće pomoći. On slijedi logiku presude u švicarcima koja na žalost tangira samo fizičke osobe, a ne i pravne osobe jer polazi od toga da onaj koji vodi pravnu osobu, ne znam d.o.o. itd. su naprosto profesionalci. A ja sebi postavljam pitanje što je ona frizerka koja ima d.o.o. a uzela je kredit u švicarcima mogla naslutit kamo i kakve će biti prilike u ovoj zemlji, dok s druge stranice, strane pardon recimo neka profesorica ekonomije ili profesor ekonomije na nekom od sveučilišta ili nije bitno gdje itekako je mogao naslutiti što će se dogoditi u tom jednom kako bih rekao gospodarsko-političkom okruženju u RH. I sad će se tom profesoru vratiti novac, a onoj frizerki se neće vratiti novac ili ona će i dalje plaćati ne znam po kondicijama barem presude kako je plaćala i dosada. No, i to sada tangira ovaj zakon i zato ga treba podržati. Jasno, tu smo gdje jesmo. Pred nama je znači zakon koji ispravlja jednu nepravdu, međutim trenutak je ozbiljan no ne vjerujem da ta mjera jednostavno ne vjerujem da ta mjera može imalo pogoditi bankarsko tržište i zato zakon apsolutno treba pozdraviti. I rekoh još jedanput banke će u dogledno vrijeme, pogotovo ako se Hrvatska bude sutradan morala zadužiti za tih 44 milijarde kuna nadam se bez intervencije MMF-a itekako moći zarađivati i na samoj državi.
Hvala lijepa. Idemo na replike. Poštovani zastupnik Dujomir Marasović, replika na izlaganje poštovanog zastupnika Ivana Grubišića.
Poštovani predsjedniče Sabora. Kolega Grubišić vi ste tu neke pozitivne stvari izrekli ali niste rekli sve pa bih vas ja malo nadopunio. Nećemo se sad vraćati u prošlost. SDP-ova Vlada 2003. ona je prodala hrvatske banke. Ona je prodala hrvatske banke bez ikakvog pravila ponašanja u Hrvatskoj. Zašto nije onda odredila da nema devizne klauzule? Zašto nije onda upotrijebila ovu današnju pamet? To je zakašnjela pamet od osam, odnosno dvanaest godina koju sad na neki način popravlja, ok. Ovaj prijedlog zakona ima pozitivnih elemenata za koje bih ja mogao dignuti ruku, ali ovo nije nikakva genijalnost, je neka vika, genijalnost je samo vika. Ja nisam u dječjem vrtiću SDP-a da me vika nečija može impresionirati. Ovo jest politički ovaj Dom, ovo jest politička institucija i govorimo o politici. A o čemu? Ne govorimo o znanosti. Ono što ste vi rekli u pravu ste da su zaposlili, odnosno da ima puno činovnika od kojih neki i ne znaju što rade itd. Slažem se sa vama, prvi put u ove dvije godine, ali niste rekli da je ova Vlada povećala broj činovnika u državi Hrvatskoj, povećala trošak za njihovo održavanje umjesto da ih smanji. Ova je Vlada dovela do toga da ne može zaposliti medicinsku sestru u nekoj bolnici koja je evidentno potrebna a zapošljava i danas zapošljava tisuće činovnika sa milijunima troška za državnu administraciju. Ona ne razumije što treba raditi u ovoj državi. I neki se ministri onda ljute kad im netko u ovom političkom Domu i plaćen je za to da im to kaže ljuti se neki ministar zato što je netko to usudio se izreći. Ma molim vas lijepo! Dokle smo došli? Dosta nam je više na neki način intelektualnog terora da nitko ne bi u Hrvatskoj smio ništa reći osim onoga što netko izdirigira da bi trebali tako i misliti.
Hvala lijepa. Nema odgovora na repliku. Idemo na sljedeću, poštovani zastupnik Ivan Šuker poštovanom zastupniku Damiru Kajinu.
Da, hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Kajin spomenuli ste sinoćnji sastanak sa bankarima i možda temeljem onoga što je ministar rekao možda bi bilo pametnije da smo ovu raspravu odgodili dok se to ne definira. Prije svega ovaj zakon se donosi prvenstveno se želi pomoći onima koji imaju probleme u švicarcima i trebalo ga je kao takvog prikazati. Međutim, iskreno govoreći tu uvijek ostane se sa jednim međukorakom, ne kaže se stvar do kraja. Kolika je glavnica danas onih koji imaju kredite u švicarcima? Njima je nažalost glavnica ostala vrlo visoka zbog tih valutnih rizika, zbog povećanja tečaja švicaraca. Kamatnu stopu im smanjite pa napravite izračun pa ćete vidjeti kakva će biti njihova financijska pozicija. Ali najbolje je ovdje vikati, galamiti međutim kažem ima argumenata za sve. O svemu se može razgovarati i o svemu se može raspravljati, međutim mislim da su financije i brojke egzaktna stvar i da se o njima isključivo može egzaktno razgovarati. Pa prema tome ako ćemo ovdje uvesti viku i galamu, galamit ćemo i mi s druge strane sa nekim drugim brojkama. Međutim, u konačnici vjerujte to neće pomoći građanima Hrvatske koji imaju kredite u švicarcima, to neće pomoći ovoj novoj rijeci nezaposlenih i to neće promijeniti loše makroekonomske prognoze RH. A kažem o tom, o hrpi stvari se može razgovarati međutim nije dobro brojke izvlačiti iz konteksta. A to ministar kao dugogodišnji financijaš itekako dobro zna. I ako itko nekada brojke gura u politiku on ih gura. Ali ja ne bih želio da razgovaramo o politici, niti smo razgovarali o tome, nego da razgovaramo kako pomoći građanima koji imaju kredite u švicarcima. Ja mislim da se taj zakon prvenstveno zbog njih donosi jer ove druge stvari su se bez problema mogle urediti i sa Narodnom bankom i sa bankarima. Međutim, ključni problem na kraju krajeva i ministar je to na kraju svoje rasprave rekao ključni problem je što će biti sa kreditima u švicarcima koji su dignuti … [[Govornik se ne razumije.]] 50 godina.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Da, gospodine Šuker niste se vi obraćali meni nego ste zapravo … [[Upadica se ne razumije.]] A meni? Ja nisam ni vikao, nisam niti galamio pa sam mislio da ste replicirali drugima. Ja evo kao što sam rekao i u svojoj diskusiji ja čak i mislim da su nas banke sačuvale jedne veće krize. Ali na koga su prebacili taj teret? Prije svega na građane, prije svega na gospodarstvo i prije svega na one u ovom trenutku koji su pozajmljivali u švicarcima. Čovjek si postavlja svo vrijeme pitanje zašto naši bankari nisu uskladili, dobro sve razumijem zbog prilika u ovoj zemlji, kamate sa onima u majkama bankama. Znači, u Italiji, Austriji, Njemačkoj itd. To je bit. Zašto mi kao građani ili mali poslodavci ili veliki svejedno plaćaju veću cijenu nego ostali koji štede u njihovim majkama bankama. Znači, lihvareni su. Zašto nisu s druge strane utjecali na svoje bonuse? Rekoh prije za govornicom da je negdje 850 milijuna kuna od krize podijeljeno bonusa na 300, 400 menadžera u 30-ak hrvatskih banaka. Rekoh da samo predsjednici 4 uprave 4 najvećih hrvatskih banaka podijelili su si bonuse u iznosu od 55 milijuna kuna. U prosjeku u tih 4, 5 godina svaki je član upravo samo po osnovu bonusa dobio je najmanje milijun kuna. Na kamatama su naše banke od početka krize na ovamo zaradile 42 milijarde kuna. I za kraj ću još jedanput ponoviti da ovaj prijedlog koje banke nude sada glede tretiranja toga švicarca možda nije za odbaciti. Kako sam ja shvatio čak će od danas na dalje oni koji su uzeli zajam u švicarcima biti u nešto boljoj poziciji od onih koji su uzimali zajmove u eurima [[Upadica: Hvala lijepa poštovani zastupniče.]] ali se slažem da treba vidjeti što je sa glavnicama i to je zapravo bit.
Klub HDZ-a u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine ministre, poštovane kolege. Evo pa nakon dosta mislim i burne rasprave koje smo imali u prvom čitanju i opsežne javne rasprave ovdje smo sada pri drugom čitanju ovoga zakona, međutim moram reći u ovom trenutku je ustvari nejasno o čemu mi raspravljamo s obzirom da je pred nama zakonski tekst za koji je ministar najavio da je u onome što predstavlja bitan sadržaj toga teksta i što ustvari predstavlja najveću točku prijepora i rasprave. Da, dakle ministar je najavio da postoji mogućnost da će se taj tekst značajno izmijeniti. Mislim stoga da je u ovome trenutku i dosta teško raspravljati o ovom zakonu pa ne preostaje ništa drugo nego usmjeriti se i koncentrirati na ono što službeno i ovaj zakonski prijedlog nudi. Ja bih željela podsjetiti da unatoč i ovoj posljednjoj najavi da će i moguće postoji prostor, da će se amandmanima ovaj konačni prijedlog zakona izmijeniti, da ustvari se radi o zakonskom tekstu koji je nastao već više od 6 mjeseci, da je rasprava i savjetovanje s javnošću završeno krajem svibnja i da ustvari ta duljina vremenskog razdoblja u kojem se traže rješenja u kojem se ovaj tekst mijenja, dorađuje barem nama u klubu HDZ-a signalizira da niti sam predlagač nije siguran u djelotvornost ovih rješenja jer znamo kada je to da se tako izrazim potrebno i kada je predlagač jako siguran i neka rješenja silno želi da budu usvojena onda te zakonske procedure idu vrlo brzo. Međutim ono što je ustvari bitno držimo mnoge da najbitnije odredbe ovoga zakona i velike riječi koje se koriste u pogledu obrazloženja učinaka koji će proisteći iz ovoga zakona ustvari prikrivaju jednu jednostavnu činjenicu, a to je da se veliki efekti za poboljšanje položaja građana najave značajne podrške onima koji su u blokadi ovim zakonom neće postići i ne mogu postići. I sam je ministar u uvodu kazao da je 290 tisuća hrvatskih građana u blokadi i puno je vremena potrošio govoreći o toj činjenici. Činjenica da je 290 tisuća hrvatskih građana u blokadi znači zasigurno da je dobar dio tih građana vjerojatno nažalost ostao bez posla da nije u mogućnosti plaćati i uredno servisirati svoje obveze i svoje račune. I sigurno je nesporno je da tih 290 tisuća građana zaslužuje podršku. U prvom redu zaslužuje podršku i potporu kroz ekonomsku politiku koja će Hrvatsku izvesti iz krize, koja će Hrvatsku izvesti u zonu oporavka, a ne ekonomsku politiku koja će Hrvatsku kontinuirano voditi u pravcu sve dubljeg i dubljeg gospodarskog pada. Zato ovaj zakon za ovih 290 tisuća građana koliko god se je ministar to objasniti ne donosi značajna poboljšanja. Ne donosi značajna poboljšanja zato jer čak kada bi svi ovi građani imali kredite u švicarskim francima oni koji svoje obveze ne mogu plaćati jer su ostali bez posla, ne mogu ih plaćati nažalost ni u euru, ni u franku, ni u kuni. Zbog toga bi vrlo često a u kontekstu ovoga zakona, a toga je puno bilo umjesto demagoških rasprava puno bolji bio stvaran ekonomski rad na razrješavanju problema koji sprečavaju hrvatski oporavak. Sa druge strane partija kredita u švicarskim francima ima 56 tisuća. U ovih 290 tisuća blokiranih građana sigurno značajan dio čine i oni koji imaju kredite u euru i oni koji imaju stambene kredite u kunama. I to je najveća boljka ovoga zakona. Kao što je predlagač i rekao kao što su rekli i neke kolege prije mene, ovaj zakon posebno ako se donesu i posebno ako službeni prijedlog postanu odredbe koje je spominjao ministar, nesporno će dužnike u švicarskim francima dovesti u bolji položaj u odnosu na onaj koji imaju dužnici u euru i kuni. I to je problem. Ministre, što će se učiniti za dužnike koji imaju kredite u eurima u kunama koji te svoje kredite jednako tako ne mogu otplaćivati, koji su jednako tako socijalno ugroženi jer donošenje ovog zakona u njegovim uvodnim odredbama opravdava se socijalnom ugroženošću. I vi ste o tome govorili, govorili ste upravo o ovim blokadama. a brojke koje sam iznijela pokazuju da je nesporno i sigurno najveći dio ovih ljudi koji se u blokadama nalaze su ljudi koji imaju kredite i u kunama i u eurima. Logikom ovoga zakona o oni zaslužuju određenu potporu. Kako jest pitanje na koje u ovom trenutku morate odgovoriti vi. Jedan zasigurno od načina da se to učini i da se na jednak i jednakopravan način pomogne svima što je zadaća Vlade i svih nas koji djelujemo u javnom prostoru jest da se ekonomska politika počne voditi na način koji će Hrvatsku odvesti u oporavak i koji će Hrvatsku odvesti u rast. Za sada, nažalost otkada ste, otkada je vaša Vlada preuzela vođenje zemlje trendovi jesu negativni. I oni trendovi koji su se stabilizirali i oni trendovi koji su pokazivali pozitivne naznake u 2011. nakon toga nalaze se u dubokom minusu i u dubokom negativnom teritoriju. Nažalost to je ono što pokazuju ekonomski pokazatelji. Prema tome, prihvaćajući dobre i pozitivne namjere Vlade da se pozabavi problemom nelikvidnosti, problemom poteškoća građana u servisiranju njihovih obveza, problemom broja građana koji se nalaze u blokadi, prihvaćajući tu dobru namjeru valja ipak reći da se ovim zakonom ta dobra namjera ne može realizirati. Nego ta dobra namjera može stvoriti još veće probleme i može stvoriti nejednakost i diskriminaciju među građanima jer ovim se zakonom eventualno pomaže i u nekoj mjeri smanjuju rate dužnicima u švicarskim francima. Ostaje problem šta sa ostalim. Isto tako kada bi se provele odredbe zakona koje mijenjaju članak 11. odnosno odredbe zakona koje propisuju način na koji će se određivati kamatna stopa, ako bi se provele na način kako je danas upisano u zakonu, tada postoji i realna opasnost da nekim građanima koji imaju kredite u švicarskim francima nakon provedbe ovog zakona ta kamata ustvari poraste. Koliko je ta opasnost vjerojatna, teško je procijeniti. Međutim, raspolažemo izračunima i raspolažemo primjerima da postoje osobe koje imaju kredite u švicarskim francima i koje imaju kamatnu stopu koje bi slijedom ovoga zakona i ovih odredaba kako su sada predložene mogle porasti. Zato jer slijedom predloženih odredaba kamata na kredite u švicarskim francima ovisi o trenutku kada je taj kredit uzet. Pa za sve one koji su uzeli kredit u švicarskim francima tijekom i prije 2006. postoji takva opasnost. Dakle, ne samo da ovaj zakon ustvari je diskriminatoran u odnosu na one koji imaju kredite u francima i u eurima na određeni način otvara i prostor da diskriminira i unutar same skupine dužnika u švicarskim francima. Sigurna sam da vam to nije bila jasna namjena. Vidim ministre da ste govoreći o moguće novim prijedlozima svjesni da ovako postavljene odredbe mogu izazvati sudske tužbe. Zato jer ovako postavljene odredbe imaju povratno djelovanje. A povratno djelovanje nije dopušteno i nije zakonski prihvatljivo. Želim samo upozoriti da u slučaju povratnog djelovanja i u slučaju zakonskih odredaba koje ignoriraju takve jednostavne i elementarne činjenice postoji mogućnost tužbi a takve tužbe smo već vidjeli. Hrvatske porezne obveznike je u proteklim godinama su jako puno koštale odluke koje su ignorirale elementarne zakonske principe. Govorim npr. o odlukama iz mandata Vlade Ivice Račana nakon kojih su plaćene sudske ovrhe čija se vrijednost mjeri u milijardama kuna. Stoga ja mislim da bi upravo ti primjeri iz Vlade koje ste vi bili potpredsjednik i za koji i danas sami možete vrlo jednostavno doći do podataka koliko su iznosile te ovrhe za smanjenje plaće koje su plaćene protivno odredbama zakona i ugovora za ukinute dodatke, za zaštitnu kamatu te se ovrhe mjere u milijardama kuna. Zato i ja mislim da je vrlo razumno da razmotrite moguće drugačije i alternativne načine formuliranja ovoga članka koji će otkloniti bilo kakvu mogućnost tužbi ako je uopće tako nešto i moguće. Prema tome, željela bih podcrtati još jednom da u pokušaju obrazloženja da se ovim zakonom građanima donose velike koristi, u suštini donosi se odredbama ovoga zakona mogućnost da se otvori niz novih i socijalnih i ekonomskih i pravnih problema. Pravnih problema čije će posljedice snositi porezni obveznici i građani upravo oni o kojima se toliko na površini brinete. Nesporna je i nužna je potreba da Vlada se pobrine i da Vlada vodi svoju politiku koja će ići na korist i zaštitu osoba koje su socijalno ugrožene. Međutim, smatramo da Vladina politika mora u tom slučaju ići u korist onih čije je, čiji je svakodnevni život ugrožen, koji ne mogu obavljati svoje životne funkcije na normalan način za sebe i za svoju obitelj. I da u tome slučaju nije bitna valuta u kojoj su uzeli svoje kredite jer takve osobe, osobe koje su ostale bez posla, koje ne mogu povlačit svoje račune, koje ne mogu školovati svoju djecu, zaslužuju pomoć države i kada imaju kredite i u euru i u kunama. Drugi dio zakona o kojem je bilo dosta rasprave je pitanje maksimiziranja i ograničavanja maksimalne kamatne stope. Kamatne stopa, želim samo ukratko i ovdje ponoviti ono što smo govorili i u prvom čitanju, kamatna stopa ne može se ograničiti administrativno. Ona je tržišna kategorija, između ostalog ovisi i o cijeni zaduživanja koju plaća država i sve dok je cijena zaduživanja koju plaća naša država takva kakva je, između 3 i 4% veća nego razvijenih država i sve dok je stanje našeg gospodarstva takvo kakvo je nažalost kamatne stope će biti visoke. Visina kamatnih stopa regulira se dakle onim što sam govorila na početku, a to je ekonomskom politikom koja će osigurati oporavak i rast. I konačno, jedna napomena o bankarskom sustavu. Nije dobro da se i o jednoj gospodarskoj grani u Hrvatskoj govori sa ovoliko strasti i govori u ovako negativnom kontekstu kao što se ovih dana govori o bankarskoj industriji i to iz sljedećih razloga. Bankarskoj industriji u Hrvatskoj hrvatski su građani povjerili svoju štednji i očekuju od banaka da upravljaju tom štednjom na razuman i racionalan način koji će omogućiti da im se isplati kamata i da se njihove glavnice isplate u bilo kojem trenutku. Pasivu hrvatskog bankarskog sustava, znači izvore sredstava iz kojih hrvatske banke daju kredite u 14,5% čini kapital, a u 70% čine depoziti. Dakle kad govorimo o bankarskom sustavu…
Privedite kraju poštovana zastupnice.
Hoću gospodine predsjedniče. Kad govorimo o bankarskom sustavu onda i o tome moramo voditi računa da oni upravljaju štednjom naših građana i da to nisu samo neke crne kutije, neki skup lihvara. Problem je rad bankarske industrije ipak puno kompleksniji. I konačno, u bankarskoj industriji zaposleno je 21730 osoba. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada idemo na set replika. Prva replika, poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegica, slažem se sa ovom vašom raspravom posljednjom vezano za negativne strasti koje postoje u ovom trenutku u bankarskom sektoru, ali i bilo kojem privatnom sektoru jer to je ono što pokušavamo vjerujem i vi kao pozicija, posebno mi kao Vlada da stimuliramo i stvaramo konkurentnost i pozitivnu klimu u odnosu na poduzetništvo. Ne slažem se s vama u kontekstu rasprave da velik broj blokada građana i stanovnika nema veze s ovim zakonom, dapače. Preko 8 milijardi kuna su minusi po prekoračenjima građana, preko 8 milijardi kuna, a preko skoro 4 milijarde kuna iznose krediti po kreditnim karticama. Dakle ovim zakonom se jasno reguliraju odnosi i načini prekoračenja po tekućim računima, odnosno nema više onog SMS šoka, nemate više pravo i ulazite u blokadu po tekućem računu. Dignitet vjerovnika odnosno građana koji imaju tekući račun koji koristi minus na ovaj način ovim zakonom će biti zaštićen, on će bit obaviješten i njemu će omogućeno biti da može bez blokade kroz godinu dana osigurati mogućnost da vrati prekoračeni minus i to je jedna od iznimno bitnih stvari baš vezana za blokade o kojima je ministar govorio.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Đurković, i dalje držim s obzirom na strukturu, razloge i uzroke ovih blokada da ovaj zakon neće dominantno promijeniti položaj tih ljudi zato jer račune osobe koje su u blokadi ne mogu plaćati zato jer ih nemaju plaćati s čim. Prema tome, da bi se na trajan i efikasan način pomoglo građanima čiji su računi u blokadi potrebno im je omogućiti i otvoriti priliku da rade, potrebno im je otvoriti perspektivu da mogu naći zaposlenje jer bit ovoga problema je da oni koji su socijalno ugroženi i oni čija je mogućnost osnovnog životnog funkcioniranja ugrožene ne mogu nažalost servisirati rate koje ni u kuni ni u euru ni u švicarskom franku ni one koje su 150 ni one koje su 1500. O tome se radi. Ovaj zakon pokušava u ovome dijelu u kojem se odnosi na minuse će neke od tih troškova smanjiti u nekoj mjeri, ali neće riješiti bit problema koji je doveo i koji drži ove blokade. To mislim da je i vama sasvim jasno. A stoga naša je zadaća da ne dopuštamo da zavaravamo sami sebe pa da mislimo i uvjeravamo sebe kako ćemo ovime riješiti problem. Nećemo. Rješenje problema nalazi se u oporavku gospodarstva. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Kolega nosi prezime Gjurković, molim da se to uvaži. Vlastito prezime Gjurković jel tako. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospođo Dalić, pohvaljujem najveći dio zapravo ton vaše rasprave u onom dijelu dok ste govorili oko zakona, ali ovaj zakon može riješiti i to je sadržaj moje replike, samo ono što jest predmet ovoga zakona. Vi ste osobito u ovoj replici, ali i nešto prije otišli daleko šire. Na tom području Vlada ima neke druge uspjehe i rezultate. Često o njima razgovaramo i pokušaj da se stvari riješe i sa zadnjom rečenicom se slažem gospodarski rast da i mjere u tom smjeru da. No međutim, u ovome zakonu ponajviše kažem govorimo i javnosti itd. o švicarcima ali on rješava i mnoge druge probleme. Prvo su tekući računi i ostatak oko tekućeg računa. Sjećate se koja je buka bila oko ograničavanja i medijska i svaka druga. Pomalo je sličila i na fiskalnu blagajnu i slično da bi danas svi mi unisono rekli da je to dobro rješenje i da kroz zaštitu potrošača i tekuće račune ne telefonom kao što reče moj prethodnik, nego 30 dana ili potrošačkim kreditom dođemo do jednog otrežnjenja i uozbiljenja. Drugi dio, važan dio ovoga zakona su i ove odredbe oko ograničenja kamata. Oko toga se ne slažemo. Nemam vremena u ovoj replici vam reći, ali reći ću u svojoj pojedinačnoj raspravi. Mislim da je potrebno i dobro i važno da se kamate na taj način ograniče. Ni na koji način ne mogu biti veće od zateznih kamata, jer u tom slučaju gubimo sami smisao ovoga. Ali temelj moje replike je ovo što ste govorili o diskriminatornosti u odnosu na korisnike, dakle kredita u švicarcima, kunama i eurima. Na žalost ovim zakonom tu priču vi ste rekli riješite, a na vama je da kažete kako. Možda da vi nađete rješenje. Ovim zakonom to ne možemo riješiti. Ali ono što je bitno i važno i zbog javnosti svatko drugi tko je došao u probleme oko kuna i oko eura došao je iz razno raznih razloga, ali oko švicaraca ljudi su godinama, godinama otplaćivali svoje kredite da bi danas imali glavnicu veću nego na početku svoga kredita. To je vrlo važno reći [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] I moram pohvaliti napor ove Vlade da taj problem riješi. Nije jedina Vlada i vi znate koja rješava sa lex specialisom takav, dijelom ovog zakona … [[Govornik se ne razumije.]]
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Martina Dalić.
Poštovani kolega Rađenović, to je na žalost tako i šta god vi govorili i kako god to pokušavali objasniti oni koji imaju kredite u euru i oni koji imaju kredite u kunama sada se vjerojatno osjećaju poprilično glupo, jer o njima predlagač zakona ne brine. I takvo diskriminiranje među hrvatskim građanima nije dobro i nije dobro da se događa u ovome Domu. I ponavljam još jednom, Vlada je svaka dužna i Vlada svaka ima za cilj da štititi i brine se i podržava socijalno ugrožene i vjerujem da je to sigurno i cilj i zadaća vaše Vlade. Ono što ne mogu razumjeti zašto je u tom raspoznavanju tko su oni koji zaslužuje potporu Vlade uzela samo kriterij valute u kojoj su ljudi uzeli kredit. Ja stoga predlažem i opažam da i među onima koji imaju kredite u euru i oni koji imaju kredite u kunama postoje ljudi koji su socijalno ugroženi i koji bi također zaslužile njihove objektivne životne prilike da i na određeni način se smanji kamata. Ja sam skeptična i sumnjam da je to moguće učiniti administrativnim mjerama i zato ministra pitam. Vlada uvijek ima na raspolaganju instrumente socijalne politike, ima proračun, ima proračunske rashode.
Hvala lijepa. Bit će još prilike jer je 8 replika. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, evo poštovana kolegice. U kontekstu ovog zakona govorili ste dakle i o zaštiti osoba koje imaju kredite u eurima. Ustvrdili ste da ovaj zakon je usmjeren, dakle prvenstveno na zaštitu osoba koje imaju kredite u švicarskim francima. Međutim, ovaj zakon štiti i osobe koje su uzele kredite u eurima jer više ne dozvoljava samovoljno i paušalno dizanje kamatne stope niti na te kredite. Ja sam svojedobno imao kredit u eurima i banka mi ga je uvećala kamatnu stopu i osjećao sam se prilično, ha rekao bih iskorišten. Sada to više neće biti moguće. Istina je da su učinci ovoga zakona najpovoljniji za građane koji imaju kredite u švicarskim francima u odnosu na one koji imaju u eurima, ali to je prirodno zato jer su oni bili i ti koji su se našli u nezavidnom položaju. Oni su ti koji su ostali na svojevrsnom cjedilu i njih je bilo nužno zaštititi, a velim štiti se oni koji imaju kredite u eurima ali ne u tolikoj mjeri. Kad govorim o ovima koji su uzeli kredite u švicarcima oni su dakle dobili kune. Banke kažu da su možda vezane uz švicarske franke ali one su plasirale ova sredstva iz štednje građana koja je dakle vezana ili uz eure ili nije vezana uz ništa. Oni su na tome ostvarili ogromne super profite 30, 40%. Ako sam ja prvo trebao prema ugovoru vratiti 100000 kuna, sad moram 140000 kuna. Da bez ove zaštitne klauzule u švicarcima ja ne bih mogao sklopiti takav ugovor. To bi bio ništetan ugovor, bio bi zelenaški ugovor. Ovako je to svojevrsna licenca za sklapanje zelenaškog ugovora. Stoga je zaštita bila nužna. S eurima srećom nije bilo tako. Dakle, tu je bila manja nužnost za intervenciju, ali to ne znači da intervencija nije bila potrebna.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Martina Dalić. Izvolite.
U svakom slučaju hvala predsjedniče što ste me podsjetili da se javim. Kolega Pandek, to da sada neće biti moguć rast kamatnih stopa to je na žalost također jedna od iluzija koja se pokušava objasniti građanima u kontekstu ovog zakona, pa ste očito i vi prihvatili tu iluziju. Ovim se zakonom eksplicitno određuje da je kamata, znači europska kamata kao što su Libor, Euribor, trezorski zapis ili prosječna kamata na depozite i marža. Podsjećam vas kolega kamate u Europi i u svijetu, Euribori, Libori i njima slične nalaze se na povijesnim minimumima. O tome sam nešto govorila i tijekom prvog čitanja. Danas pod firmom i obrazloženjima velike zaštite hrvatskih građana od rasta kamatnih stopa mi moramo također reći da se ovakvim odredbama u zakon ugrađuje automatski mehanizam koji će u trenutku kada kamate u Europi počnu rasti stvoriti prostor za automatsko povećanje kamatnih stopa. A taj trenutak kada će kamatne stope u Europi početi rasti jest trenutak kada se Europa počne oporavljati. Prema tome, pogrešno je govoriti da sada neće moći se povećavati i mijenjati kamatne stope. Naravno da će moći i to upravo po ovom automatskom mehanizmu koji je iznad moći i utjecaja svakoga od nas jer smo ga tako upisali u zakon. A ako se izabere trezorski zapis kao podloga onda vas samo podsjećam da je recimo početkom 7. mjeseca Ministarstvo financija platilo 5% kamatu na trezorski zapis godinu i pol dana, a na godinu 0,9%. Pa vidite koji ste trezorski zapis odabrali.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Tomislav Žagar.
Hvala predsjedniče. Kolegice Dalić evo pokušat ću kratko se osvrnuti na neke vaše riječi koje ste izrekli. Prije svega čini mi se da ste riječi birali. Rekli ste da ovaj zakon neće izazvati velike efekte i da neće izazvati značajna poboljšanja. Dakle, ipak efekte očekujemo i poboljšanja. Vezano za kredite u švicarskim francima naravno slažem se ako će izračuni pokazati tako da postoji opasnost da se nekima čak i poveća kamatna stopa međutim ne možemo zatajiti činjenicu da su upravo oni ljudi koji su digli kredite u švicarcima došli u najnepovoljniji položaj u tom vremenu. Da li svojom greškom, što uglavnom neki kažu, ili ajmo ovako ako smijem reći prevarom banke to je sasvim drugo pitanje, međutim, oni jesu u najnepovoljnijem položaju i zato nije čudno da ovaj zakon pokušava pomoći tim ljudima. Vi ste raspravu proširili pa ste rekli da naravno onaj tko nema puno ne može platiti nijednu kamatnu stopu. Ali to nije predmet ovog zakona jer kredit obaveza ostaje, platit će netko, netko je mora platiti pa taman to bili i nasljednici. I samo još ono što se meni čini najbitnije, a što vi niste rekli u svojoj raspravi, da ovaj zakon uređuje još dva području, a to je područje naknada kredita. Čini mi se jako dobrim da banka više neće biti u prilici da naplaćuje preslik jednog dokumenta 20 kuna ili neke slične stvari koje im padnu na pamet i vrlo je dobro zakonskim rješenjem riješiti što su to troškovi kredita. I druga stvar kad govorimo o nedovoljnoj komunikaciji pa evo reći ću to ovako slikovito bit će mi drago ako idući put kad uđem u banku ako primijetim da kemijske olovke nisu privezane sa špagom. Evo, hvala.
Hvala i vama. Ništa od replike. … [[Upadica se ne razumije.]] Javili ste se? Kucajte da vidim, da vas ne moram intervenirati. Izvolite.
Poštovani kolega ja uvijek biram riječi i nastojim birati riječi u ovom Domu jer mislim da je to pitanje elementarne kulture i časti govorenja u Hrvatskom saboru. Stoga sam govoreći i o ovome zakonu logično birala riječi, a isto tako i govorila istinu. Dakle, jasno je da će od ovoga zakona imati koristi dužnici koji su podigli kredite u švicarskim francima ili makar jedan dio njih. To se ne može osporiti. To što ja mislim da to nije pravedno u odnosu na one koji imaju euro ili kunu, to što ja mislim da to uvodi velike pravne probleme u naš sustav, to što ja mislim da to signalizira da je pravna sigurnost u nas vrlo upitna, to što ja mislim da takve odredbe kako su sad napisane čine povratno djelovanje jest manje važno. Ako se ove odredbe usvoje ovakve kakve jesu onda će za njih biti položaj povoljniji. Ali ponovno podsjećam 56 tisuća partija ima u švicarskom franku. Švicarski franak čini negdje 30% svih stambenih kredita. I oni i ona većina koja ima kredite u drugim valutama zaslužuje da se njihov socijalni položaj također razmotri i da se na njega obrati pozornost.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice vi ste otvorili u svojoj raspravi jako dobro pitanje. Dakle, što je s onima koji imaju kredit u eurima? Ovdje sigurno treba čestitati svim građanima koji su osnovali Udrugu "Franak" jer su eto udruživanjem uspjeli skrenuti pozornost na sebe i barem djelomično kao što i vi govorite riješiti dio svog problema. Neki dan mi je supruga skrenula pozornost da imamo lagani poremećaj u otplati tj. povećanje anuiteta kredita jer imamo kredit ona i ja u eurima. I stvarno je problem u tom dijelu definitivno postavili ste i pitanje što je s onima koji imaju kredit u eurima? Možda je u ovoj državi jedina varijanta osnovati udrugu ili neku građansku inicijativu da bi državne strukture vidjele što građani trebaju i kako im treba pomoći. A ja sam vas htio zamoliti kao kompetentnu osobu da možda odgovorite na još jedno pitanje. Kad ste govorili o eurima i švicarskim francima jeste li probali kao stvarno osoba od te struke uspoređivati troškove kredita u eurima i u švicarskim francima? Jer ja imam na jednom primjeru situaciju da imamo u švicarcima kredit kao pravna osoba i još uvijek smo u plusu u odnosu na ono da smo ga imali u eurima. Ne kažem da građani imaju, oni su sigurno stradali i drago mi je da su uspjeli u ovom dijelu da se mijenja zakon. Svaki zakon koji ide u korist građanima pa makar i jednoj skupini i manjem broju i da malo pomaže je dobrodošao i treba ga podržati.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Martina Dalić.
Hvala lijepo. Pa istina je kolega Hrg, dakle svi smo mi tijekom protekloga vremena, a ja i slijedom svojih prijašnjih poslova imali prilike vidjeti obračune usporednih rata u euru i švicarskom franku. I ti obračuni ukazuju i pokazuju neke zaključke. Međutim ja mislim da sada u ovom trenutku to i nema posebnoga smisla raspravljati i govoriti tko je u prošlosti kakve rate plaćao, na koji način i tko je platio više tko je platio manje, jednostavno prošlost ne možemo promijeniti. A i smatram stoga i na taj način uvijek pokušavam govoriti da moramo gledati prema naprijed, tražiti rješenja u vremenu u kojem se nalazimo ali ta rješenja nikako ne podržavam da ta rješenja budu takva da donose nove probleme koji su veći od problema koje pokušavamo riješiti. A to je ono što mislim da ovaj zakon otvara. Otvara mogućnost da se u ekonomskom i u financijskom prostoru sa svim posljedicama koje će ovaj zakon donijeti na način poslovanja otvore veći problemi nego što ih sada imamo, a jedan od priznao je i spomenuo ga je sam ministar jer se on ne može ignorirati jer je činjenica, a jedan od njih jest da se jednostavno može dogoditi situacija da će banke prestati nuditi stambene kredite. Da li je to ono što želimo za naše građane i generacije koje dolaze? Nisam sigurna.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Dalić, mislim da je ključna stvar ovdje koju treba reći da je tečaj švicaraca 2006.bio negdje oko 4700 krajem godine, a da je tečaj švicaraca kada je maksimum dosegnuo došao je 6,6. On je sada negdje 6,160 ili tako negdje i dakle onaj tko je digao 100 tisuća eura u švicarcima to mu je bilo nekada 470 tisuća kuna, danas mu je to 600 i još nešto tisuća kuna i ako je to recimo digao na 30 godina on je praktičkih ovih 5, 6 godina platio negdje 15 tisuća eura, njemu je danas glavnica u kunama veća nego što mu je bila na početku. To je ključ cijele priče. I ovaj zakon je trebalo donesti da se pomogne tim ljudima. I to je nešto što uopće nije sporno. Međutim mi volimo puno politizirati iako tvrdimo da ne volimo, međutim ključna je stvar po kojoj se država zadužuje. I mi možemo pričati što god hoćemo onaj sigurnosni koeficijent ili kako ga već hoćemo nazvati je u Hrvatskoj kontinuirano između 3 i 3,5%. Prije krize recimo Slovenci su imali 0,75%. Međutim ono što mene cijelo vrijeme muči, da to je da Vlada u ovom trenutku od 1.7.ima daleko veću polugu nego što je imao do 1.7. Do 1.7.su majke banke na raznorazne načine mogle vršiti pritisak na državu poslije 1.7.taj njihov pritisak ne može više niti približno takav. Druga stvar, Hrvatska nije honorirana zato što je završila pregovore za ulazak u EU sa visinom kamatne stope. I to je nešto što mi ovdje u Visokom domu trebamo reći svi i vladajući i oporba. Ako su nam govorili 7 godina da nam je kamatna stopa takva i takva zbog toga što nismo završili pregovore onda u onom trenutku kada smo završili pregovore oni su nam priznali da smo izvršili reforme, oni su nam priznali i zbog toga su nam trebali smanjiti kamatnu stopu i to je gospodine ministre što trebate govoriti i vi i ja i svako u Hrvatskoj jer je to hrvatska istina.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovana zastupnica Martina Dalić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Šuker sigurno ste pravilno istakli činjenicu stupanja u članstvo EU kao točku koja je trebala označiti prekretnicu u ekonomskim i životnim perspektivama svakog hrvatskog građanina. U pregovore i u proces pristupanja u članstvo EU uloženo je puno truda, uloženo je i puno političkog kredibiliteta i donesene su i mnoge teške odluke koje u određenim trenucima nisu niti približno išle u korist HDZ-a koja ih je donosila ali su zbog potreba države donesene takvima kave jesu. I mislim da možemo ipak sa ponosom reći da smo uspjeli dovršiti pregovore i otvoriti vrata EU Hrvatskoj. Ova je Vlada trebala nastaviti tim putem. Međutim prvi potezi koje je Vlada potegla nakon članstva u EU ustvari su teško narušili vjerodostojnost Hrvatske kao nove članice, narušili su teško vjerodostojnost Hrvatska nove članice u političkom segmentu, a isto tako u ekonomskom segmentu u 2013.godini svi podaci pokazuju da će ekonomski rezultati da će proračunski rezultati biti daleko lošiji od onoga što je planirano. Dakle i Vlada je sama rekla da će ove godine deficit biti iznad 16 milijardi kuna. Kada smo mi to proljetos upozoravali onda je ministar tvrdio da plašimo javnost. A ovih 16 do 17 milijardi kuna znači da se takav proboj planirana količina nikada nije dogodila.
Hvala lijepa. Imate još replika. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]]
I zato te stope nisu pale nakon stupanja u članstvo EU.
Hvala. I nova replika poštovani zastupnik Hrvoje Nekić.
Predsjedniče, kolegice Dalić. Dakle ovo ne samo da je dobra namjera kako ste i sami rekli. Ovo je konkretan zakonski prijedlog koji će zasigurno pomoći i olakšati dužnicima što jako dobro znate da oni itekako pozdravljaju i uostalom očekuju to rješenje. Dakle ovo je samo jedna od niza mjera koje ova Vlada poduzima i čini kako bi olakšala egzistencijalne probleme svih hrvatskih građana.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Martina Dalić.
Hvala lijepo. Kazali ste kolega da je ovo jedna iz niza mjera koje Vlada čini da bi olakšala položaj dužnika u švicarskim francima. E sada ja pokušavam utvrditi i sjetiti se šta čini taj niz. Pa mi na um pada da taj niz čini povećanje PDV-a za 2%, povećanje nultih stopa za 5%, najava … … [[Upadica se ne čuje.]] Da, postotnih poena, postotnih bodova, najava da će se kao jedna od prvih mjera za saniranje situacije i stanja nakon što Hrvatska uđe u proceduru prekomjernog deficita opet povećati porezi. Povećanje cijena struje, povećanje cijena energenata. To su stvari koje meni padaju na um kao sastavni dijelovi ovoga niza kojeg vi spominjete. Pokušavam se sjetiti i nekih drugih mjera koje bi možda bile pozitivne. Ali kada pogledam u statistiku vidim da je jučer bilo 50 tisuća nezaposlenih više nego prije godinu dana, da je industrijska proizvodnja bila u mjesecu rujnu 4,3% niža nego u kolovozu, da je BDP pao. Prema tome, jako mi je teško identificirati taj niz mjera koje je Vlada učinila da pomogne hrvatskim građanima.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Borić i nova replika.
Hvala lijepo. Pa kolegice Dalić vi ste u svojoj raspravi dali jednu drugačiju sliku od one koju smo čuli od predlagatelja. I ona isto stoji. I ja moram reći na početku da se bojim svakog zakona koji ovdje dolazi na način da se prezentira kao revolucionaran ili kao neka nova pravednost pa mi sada evo izdvojili smo jednu skupinu prema kojoj želimo silno iskazati i brigu i sve riješiti na neki način te probleme koje njih muči. A za sve ostale neka se snađu ili čekajmo neku novu udrugu koja će se zvati euro ili kuna ili nije važno. Mislim da je to dobro i da ste dobro upozorili na to. Međutim, evo čuli smo i priču, pa evo konačno imamo i tekuće račune. Nitko vas više ne može poslati, nitko vam ne može poslati sms izvolite vratiti pare. A što država radi kada blokira. Dobijemo li sms? Dobijemo li od FINA-e sms da smo blokirani? … [[Upadica se ne čuje.]] E kada je država dužna dobijemo li sms? Ne. Onda su druga pravila. Da li smijemo to raditi u društvu u kojem silno govorimo ili želimo da bude postavljeno na nekakvim tržišnim, pravnim osnovama? Znači kada država treba oni te blokiraju, nemaš pravo na FINA-i otplatiti svoj dug na rate. Pogotovo ne umirovljenik koji je izgubio čak i poštanski ured ili nešto gdje bi se mogao nekome obratiti gdje bi mogao doći do te FINA-e uopće. Njemu uzmu i cijelu mirovinu. Ali kada trebaš vratiti minus onda sms ali sada ćeš moći na rate. Mislim da te pravednosti ipak treba malo drugačije posložiti. Zbog toga ja ne vjerujem u velike učinke ovog zakona iako ga se može podržati.
Hvala lijepa odgovor na repliku poštovana zastupnica Martina Dalić.
Kolega Borić, zakoni koji nemaju učinaka nema ih smisla ni podržavati. Dakle zakoni koji nemaju učinaka i zakone za koje unaprijed znamo da učinaka neće imati onda mislim da ih ne treba niti podržavati. Ustvari ono što sam željela vam replicirati je nešto što se je već nekoliko puta pojavilo i što je i sam ministar spominjao a to je pitanje ove komunikacije banaka i njihovih klijenata. I to je ustvari isto tako jedan zgodan primjer kako pojave koje u stvarnom životu svi mi koristimo onda u ovom političkom životom ih iskrivljavamo i iz njih radimo demagogiju. Naime, banke obavještavaju kaže se klijente sms-om ali ipak treba biti objektivan i reći da je svako od klijenata banke imao priliku odabrati način na koji će banka sa njim komunicirati. A banka je da bi eto na što široj fronti komunicirala sa svojim klijentima onda nudila papire, internete, mailove, sms-ove. Pa zato treba reći da je i taj sms komunikacija, se događa, i vjerojatno je izabrana od onih koji su takve sms-ove primili. A priča se ustvari po gradu da je taj problem sa načinom na koji banke komuniciraju sa svojim klijentima ustvari nastao tako jer je jedan od dužnosnika Ministarstva financija primio od svoje banke sms. Vjerojatno stoga što je prije toga sa tom istom bankom se [[Upadica: Hvala lijepa.]] Dogovorio da želi da mu šalje sms-ove.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu repliku i odgovora na repliku. U ime predlagateljice poštovani Slavko Linić, ministar financija, izvolite poštovani ministre.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa da se ja ipak osvrnem na neke od izlaganja klubova. Ne treba se opterećivati sa jednim amandmanom kojeg ako Vlada ocjeni da će dati prije glasovanja ćete raspraviti, znamo kako ide rasprava o Vladinim amandmanima prije samog zakona. Ali očito da smo upali u zamku banaka koje raspravu o ovom zakonu svode na švicarac. A nije rasprava o švicarcu, ovdje je rasprava o zaštiti građana o samovolje banaka. Ono što ja moram reći, za mene iznenađenje, ali tu vidimo u kojem se obimu razlikujemo i kao stranke. U Europi zaštita potrošača je itekako važna, zaštita od bankarskog sektora možete pročitat jutros kolike kazne idu europskim bankama zbog nekorektnog poslovanja. Da, Europa kažnjava banke, kažnjavat će i ove u Hrvatskoj ako se budu ponašali na isti način. Znači ušli smo u Europu, normalno je da Europska komisija, Europsko vijeće, Europski parlament štiti potrošače od banaka u Europi. U Hrvatskoj se tu razlikujemo. Vlada, koalicija, većina u Saboru to isto misli. HDZ-ov klub smatra ne. Banke su ugrožene. To sam ja shvatio iz izlaganja. Prema tome ja želim ponovo vratit, ovaj zakon se zove Zakon o zaštiti potrošača ali kroz Zakon o potrošačkih kreditima. Prema tome, što ovdje utvrđujemo, da neće više bit samovolje oko utvrđivanja naknada. To se izbjegava govoriti, nećemo da govorimo da je to 1/3 troška kredita bila i da ste imali troškove koji nemaju veze sa zaključenih ugovorima o kreditu. Ovdje se govori o maksimalnoj kamatnoj stopi. Kao što vidite, HDZ se brine da više neće bit kredita. Ne gospodo, ne, svatko od vas u Hrvatskoj koji je kreditno sposoban otići u Europsku banku, u naše susjedne krajeve, otići će, tamo će se zadužiti jer će imat svoje kolaterale, imat će svoju sigurnost, ali nećemo više dozvoljavati prevelike troškove kamata jer to je razlog zašto smo mi o brojkama govorili. Ako imamo 10, 11, 12% kamatnu stopu odgovorite mi tko će to vratit kredit u 30 godina sa takvom kamatnom stopom. Da, to je posao Vlade, u tome smo donijeli ograničenje. Pa ako banke u Hrvatskoj neće kreditirat negdje drugdje hoće jer se možete kretat po cijelom domaćem tržištu, a to je europsko tržište. I tu je vrlo jasno, želimo zaštitit građana od prevelikog kamatnog nameta i želimo maksimizirat te kamatne stope. To je najvažnija odrednica u ovom zakonu. A isto tako želimo zaustaviti ludilo u guranju građana u potrošnju bez ikakvih ograničenja, bez ikakve kontrole pa onda imamo nagomilane gubitke. Prema tome, zakon govori o tome kako građane štitit i tu se ne govori jesu li švicarci, jesu li euri, jesu li kune, ne, svi su pokušani … i bavimo se građanima, ne švicarcima. To je osnovna karakteristika ovog zakona. Mi velimo jedino se oko formule koja ne govori o švicarcima nego govori o 20%-tnim devalvacijama, od 20%-tnom rastu tečajnih razlika, ali to može biti sutra i euro, to može sutra biti norveška kruna, dolar. Da, mi o njima govorimo, o onima koji idu sa tečajem iznad 20%. Dozvolit ćete mi, svi su unutra, svi, svi mogući dugovi i valute koje građani mogu imati, ali tu smo metnuli ograničenje. Ja sam očekivao ako već toliku brigu pokazujete…
Hvala. Hvala lijepa ministre. Imamo replike. Prva replika i poštovana zastupnica Martina Dalić.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine ministre, nije točno da se ovim sada zakonom štite građani od samovolje banaka jer se njime definira način na koji se utvrđuje promjenjiva kamatna stopa. Način na koji se utvrđuje promjenjiva kamatna stopa je već utvrđen postojećim zakonom, člankom 11.a postojećeg zakona pri čemu se u postojećem zakonu još i kao sastavni dio te kamatne stope spominje i premija rizika Republike Hrvatske. Ne bih dalje išla u tehnikalije oko ove premije rizika, ali to je ustvari jedno od ključnih pitanja i problema ove vaše izmjene. Gospodine ministre, nije rješenje da hrvatski građani odlaze u europske zemlje tražiti kredite zato jer postoji hrvatski bankarski sustav postoji bankarski sustav u kojem radi 21700 hrvatskih građana, pa tu su i njihove obitelji. Dakle protivim se da se o bilo kojoj industriji koja posluje u Hrvatskoj govori na ovako ostrašćen način jer je to ekonomski neracionalno. A što se tiče 20% tečajne razlike, nismo o tome govorili ali što je i kako je određen ovih 20%. A šta je sa 19,9 recimo npr., dakle tih 20% je jedan arbitraran broj koji je određen nije poznato na koji način ali očigledno ako je 19,9 onda ništa, a zakon ništa ne govori šta se zbiva kada tečaj strane valute slabi. Šta će se tada dogoditi? Šta će se dogoditi kada tečaj konkretno švicarskog franka oslabi i da li će tada banke podići kamatne stope toliko da nadoknade sve postojeće gubitke i o tome treba voditi računa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani ministar financija Slavko Linić.
Govorim o kvaliteti ovog zakona i vrlo jasno sam dao što sve reguliramo. Nijednom riječi se niste osvrnuli. Pokušali ste reći da maksimalne kamatne stope će uzrokovat da građani Hrvatske neće dobit kredit, a ja poručujem svi ćete dobivat kredite jer vaše tržište više nije samo hrvatsko tržište. Vaše tržište je cijela Europa, a bankarski sustav u Hrvatskoj treba biti konkurentan. On treba biti konkurentan i on treba štititi građane. I tog trenutka neće odlaziti nitko u Europu. Prema tome, ono što ja poručujem nemojte strašiti građane. Ovaj zakon će vas štititi od prevelikih kamata i od bankarskog sustava ako bude neodgovoran. Ako bude konkurentan nećete trebati ići u Europu. Ali inače svi ćete se moći kreditirati, svi ćete moći dobiti kamatu onakvu kakva je prihvatljiva ali nećete biti robovi. U tome se razlikujemo. I u tome je bitna razlika između prijedloga Vlade i zaštite hrvatskog bankarskog sustava koji nije pokazao dovoljnu odgovornost, nije pokazao i u tome se mi razlikujemo. HDZ staje u obranu bankarskog sustava sa svim, svim konstatacijama koje smo čuli od tog bankarskog sustava koji nije pokazao dovoljno suradnje na ovom zakonu. I možda je moja odgovornost da sam tu previše vremena gubio u komunikaciji sa tim. Ali sve je u redu, možemo biti krivi za to ali barem se razlikujemo u nečemu. Zaštita građana i briga Vlade da u odnosima u bankarskom sustavu budu banke korektne. To je ovaj prijedlog zakona.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Gospodine ministre, nije mi jasno zašto ovu raspravu želite svesti na crno i bijelo. Sami ste priznali u svom završnom dijelu da tako se razgovaralo i sa bankarima i da se došlo u sivo. Dakle, ova rasprava uopće nije crno-bijela i nitko iz HDZ-a niti u replikama, niti u raspravi kolegice Dalić nije rekao da HDZ se boji da su banke ugrožene, nego smo naprosto upozoravali na neke stvari, dali svoje argumente. Vi se s njima možete i ne možete složiti. Isto tako, vama je jedno čisto retoričko, a ne političko pitanje i nemojte ga shvatiti da je to politiziranje. Ako ste rekli da obećavate da hrvatski građani mogu otići diljem Europe i zadužit se po nižim kamatnim stopama, pa zašto onda vi to ne napravite i državu ne zadužite po nižim kamatnim stopama. Dakle, to su činjenice gospodine ministre. I mi možemo se ovdje prepucavati, jedni druge optuživati koliko god hoćemo. Međutim, mi imamo realnost kakvu imamo. I rasprava u ime kluba i sve rasprave ovdje koje će biti u ovom dijelu idu ka tome da i mi iznesemo svoje mišljenje, možda da dođemo do boljeg i još kvalitetnijeg rješenja. Pa sami morate priznati da vi oko nekih stvari i oko visine kamatne stope i ovoga i onoga niste baš imali puno problema niti u dogovoru sa bankarskim sektorom ni sa nikim. Tu se vrlo brzo našao kompromis. Ovaj ekstrem od 20% pitanje je da li će se dogoditi. Ali onda nemojte zaboraviti da je Hrvatska država ušparala na nekakvim tečajnim razlikama za obveznice koje je izdala u Japanu 2002. skoro 25 milijuna dolara zbog toga što je tečaj jena pao. Znači, imate neke ekstremne stvari. Ali hajmo razgovarati o zakonu, a ne o tome da je netko protiv građana i štiti banke, a netko štiti građane a protiv banaka je. Hajmo razgovarati o ovom zakonu da ako se dogode nekakve anomalije da ih pokušamo spriječiti i hajmo vidjeti kako stvarno možemo pomoći građanima u švicarcu. Da li je ovo smanjenje kamatne stope stvarna pomoć [[Upadica predsjednik: Hvala.]] ako je njima glavnica nakon pet godina veća nego što nam je bila u trenutku uzimanja kredita.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani ministar Slavko Linić.
Pa u raspravi kluba HDZ-a nisam primijetio ni jedan prijedlog, ni jednu sugestiju. Dapače, ocjene ništa to ne treba. Ja se osvrćem na raspravu koju sam čuo, ne na osjetila, na ništa drugo. Prema tome, da smo imali bilo kakvu raspravu na sam zakon, da probamo utvrditi što je problem u tim odredbama zakona. Znači, nisam čuo ni problem oko visine maksimalne kamate, ni problem oko zateznih kamata, ni pitanje što sa naknadama, nisam čuo ni nikakve primjedbe vezano za prekoračenje po tekućim računima. Znači, to je zakon. O tome ništa nisam čuo. Ne, čujemo neravnopravnosti građana jer tretiramo one građane koji imaju devalvacije, koji imaju tečajne razlike iznad 20% da je to neravnopravno što se želimo brinuti o njima. To ocjenjujemo. Ocjenjujemo da bankarski sustav je taj koji je uvrijeđen, povrijeđen. U toj komunikaciji mi smo bili neodgovorni, ne štitimo ih, plašimo građane. Vi ih plašite da neće se moći zadužiti u Hrvatskoj, jer maksimalnu kamatu reguliramo. Prema tome, ja se samo osvrćem na rasprave koje su pred nama. Dapače, bilo bi meni drže da ste predložili da prosječna kamata bez ikakvog prirasta bude maksimalna kamata, bio bih sretan. Bio bih sretan da ste predložili da tekući račun i prekoračenje se vrate u dvije godine. Da, ništa nisam čuo o tome. A isto konačno kad govorimo o prekoračenjima na računu koje nisu podložne kamati to je predmet nekih drugih rasprava pa ćemo u njoj.
Hvala lijepo. Sada ćemo nastaviti sa raspravom i sljedeći govornik bit će u ime Kluba zastupnika HDSSB-a uvaženi zastupnik Dražen Đurović.
Evo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicama, zastupnice i zastupnici. Mi u klubu HDSSB-a pružili smo potporu bez obzira što smo u oporbi svim onim rješenjima, zakonodavnim rješenjima za koja smo procjenjivali da su u interesu hrvatskih građana i u interesu hrvatskog društva. Također smo i kritizirali i kritiziramo i dalje sve ono što smatramo da nije u interesu hrvatskih građana i što ne doprinosi boljitku hrvatskih građana ili hrvatskog društva. Od početka, dakle i prije nego što se pojavio ovaj zakon mi smo kao klub i kao politička stranka podržavali uopće inicijativu da se hrvatskim građanima koji su prezaduženi, koji su prezaduženi uz vrlo visoke kamate, različitim alatima pokuša pomoć u prebrođivanju ovog recesijskog razdoblja u kojem se danas nalazi Hrvatska država. I kao što smo pružili potporu kad je bila riječ o predstečajnoj nagodbi jer smo također smatrali da odgovorna država mora preuzeti određenim metodama odgovornost za sudbinu desetaka tisuća ljudima kojima je prijetio gubitak posla i praktički krah nekoliko segmenata hrvatskog gospodarstva tako i u slučaju Zakona o potrošačkom kreditiranju naša potpora je tu prisutna. Dakle, ukupno na ideju. Kad je riječ o toj predstečajnoj nagodbi samo da se vratim na nju također vas pozivamo da se što prije dodatno nastave izmjene i dopune zakona jer ono s čime se sada susrećemo i to je evidentno da određeni dužnici kroz vezana društva napumpavaju fiktivna potraživanja. I to je sada ozbiljan problem. Mi imamo nekoliko velikih dužnika trenutno koji su napuhali potraživanja kroz vezana društva i zapravo imaju namjeru osloboditi se duga, onoga što su dužni dužnicima a zadržati vlasničku strukturu preko tih fiktivnih potraživanja. Mislim napominjem da nije pitanje samo prihvaćanja ili odbačaja tih potraživanja tobožnjih nastalih kroz vezana društva već ukoliko se radi o krivotvorenju i fakturama koje nisu radi se o kaznenim djelima. Prema tome, mislim da tu treba dodatno u tom dijelu zapravo pooštriti i vidjeti ne samo da se neka potraživanja prihvaćaju ili ne prihvaćaju već to da se radi sa time što ta neka društva iskazuju. I da bi kroz Zakon o predstečajnoj nagodbi trebalo dodatno zapravo pooštriti alate oko tih potraživanja koja se počinju pojavljivati. Imamo mi i Državno odvjetništvo, imamo i Državnu reviziju prema tome još neka nadležna tijela bi se mogla pozabaviti tim potraživanjem koja su iskazana. I još kad je riječ o predstečajnoj nagodbi nas žalosti u Požeško-slavonskoj županiji a posebice u gradovima Lipiku i Pakracu činjenica što je odbijena, odbačena predstečajna nagodba za ZRC Lipik gdje je Ministarstvo financija predstavljajući Hrvatsku vladu odbacilo plan s obzirom da smo imali pismo namjere engleskog investitora. Ne znamo, obrazloženja nema i ako ništa drugo bilo bi dobro kod takvih odbačaja da se da jedno šire obrazloženje javno da se predoči zainteresiranoj javnosti. Jer radi se zapravo o javnom interesu, radilo se o tome da je postojao potencijalni investitor, da je država daleko najveći vjerovnik i sutra ili prekosutra kad taj ZRC Lipik ode u stečaj država u najboljem slučaju u sljedećih 10 godina naplatit će pokoji milijun kroz prodaju nekretnina. A kažem postojalo je pismo potencijalnog investitora o ulaganju. Prema tome, mislim da takvi događaji koji, a radi se o dugu od 400 i nešto milijuna kuna, mislim da bi tu trebalo više samo od obavijesti da je na Skupštini vjerovnika odbačen prijedlog ili da je prihvaćen. Sad da se vratim na ovaj zakon. Dakle, mi u svakom slučaju ne smatramo banke koje djeluju na području RH ni protivnicima ni neprijateljima ni države ni poduzetnika ni građana. Te banke su nužan partner i državi i poduzetnicima i hrvatskim građanima. Ostvarivanje profita je njihovo posve legitimno pravo i nemamo zaista ništa protiv ni njihovog djelovanja ni njihovih zaposlenika ni njihovog profita. No ono što svi primjećujemo da je problem, da je problem zapravo da su u odnosu banke i građana građani tu jednostavno David u susretu s Golijatom i uspostava nekakvih ugovornih obveza između ta dva tzv. "partnera" je vrlo tu je zapravo ovaj naš David u vrlo nepovoljnom položaju. Prema tome, ono što ovaj zakon još možda neke dodane mjere trebaju zapravo uspostaviti ravnotežu tog odnosa i postaviti u bolju poziciju onoga tko sklapa ugovor sa bankom. Pozdravljamo one mjere u zakonu koje se odnose na prebacivanje određenog tereta troškova aprecijacije švicarskog franka u prethodnom razdoblju na banke. Pozdravljamo i definiranje instrumenata za određivanje kamatnih stopa. Pozdravljamo i limitiranje maksimalne kamatne stope na potrošačke kredite te povećanu odgovornost banaka oko definiranja troška i instrumenata kojima će se određivati kamatne stope. Ono što nam se čini pomalo čudno to je prijedlog amandmana. Dakle, radi se o dva amandmana koji bi trebali biti danas na sjednici Vlade koji nisu dostavljeni nama kao zastupnicima, a odnose se upravo na izmjene i dopune ovog zakona. Ukoliko ih ja mogu na web stranici Hrvatskog sabora u PDF-u isprintati a mi danas držimo raspravu upravo o tome pomalo je nelogično, možda je trebalo ovu raspravu pomaknuti još koji dan. Dakle, radi se o dva vrlo važna amandmana za koja pretpostavljam kad ih vi ministre financija dajete na Vladu da ste ih na neki način i usuglasili. Dakle, ta dva amandmana se odnose na sljedeće. Prvi amandman se odnosi na destimuliranje izbjegavanja konverzija ostatka kredita u manje rizičnu valutu, zapravo tim amandmanom će se prisiliti one koji su imali kredite u švicarskim francima da izvrše konverziju kredita i da ne mogu ostati u švicarskim francima. I drugi amandman koji dolazi na Vladu danas, a kažem svima je nama dostupan na web stranicama ali nije u Hrvatskom saboru, koji mi se nikako ne sviđa, a odnosi se na definiranje maksimalne dopuštene kamatne stope na potrošačke kredite. Dakle, u najavama u 5. mjesecu ove godine najave su bile da će se maksimalna dopuštena kamatna stopa na stambene kredite biti jedan postotni poen iznad prosječne stope koju objavljuje HNB u godišnjem izvješću. Nakon toga u ovom prijedlogu zakona imamo da će maksimalna kamatna stopa na stambene kredite biti jednu trećinu od iznosa one prosječne kamatne stope koju HNB objavljuje u svom godišnjem izvješću. U ovom prijedlogu na Vladi koji će valjda biti danas imamo novo definiranje maksimalne kamatne stope na stambene kredite gdje se maksimalne dopuštene kamatne stope na stambene kredite definiraju kao prosječne ponderirane kamatne stope na stanje kredita odobrenih u RH određenih za svaku od valuta uvećanu za jednu trećinu. Znači za posebno ove tri skupine kreditnih proizvoda krediti u švicarskim francima, kredite u eurima i kredite u kunama. Da li će ta ponderirana kamatna stopa koju će objaviti HNB biti jednaka onoj prosječnoj kamatnoj stopi od 5,37 koliko je HNB objavio u izvješću za 2012.godinu? to ćemo vidjeti. Pribojavam se da će ona biti znatno veća, bit će različita za svaku od ove tri skupine kredita jel ovdje smo znali za što glasujemo. Dakle kada je riječ o ovome sadašnjem prijedlogu glasovali smo da maksimalni stambeni kredit može biti i maksimalna dopuštena kamatna stopa može biti maksimalno za jednu trećinu veća od 5,37 koliko je bilo u izvješću HNB za 2012.godinu što je određivalo maksimalno kamatnu stopu za stambene kredite na oko 7,14 otprilike. Ovim prijedlogom na Vladu više ne znam o čemu glasujemo niti ja osobno nemam nikakvu ideju kolike će biti te stope koje će HNB objaviti i bojim se nema povjerenja u HNB i pribojavam se da će te kamatne stope prosječne ponderirane kamatne stope biti znatno veće od ovoga što su oni objavili u izvješću za 2012.godinu pa će onda biti ujeo vuk magare. Nadam se da tako neće biti. Mi smo kao klub dali također jedan amandman, taj amandman predlagatelj još nije dobio. U okviru Poslovnika s obzirom da smo taj amandman morali dati samo možemo dati amandman samo na one članke koji se mijenjaju mi smo ga stavili kao članak 11.d iako nemamo zaista ništa protiv ako predlagatelj bude ga prihvatio na čemu bi bili jako zahvalni da ga ugradi ili malo preradi u bilo koji drugi članak ako je to moguće. A naš se amandman odnosio na sljedeće na način otplate kredita. Dakle u ovom trenutku sve banke u pravilu nude samo kroz potrošačko kreditiranje otplatu u anuitetima. Naš je prijedlog da se omogući potrošačima odnosno korisnicima potrošačkih kredita da im banke ponude uz iste uvjete, uz istu kamatnu stopu mogućnost otplate ili kroz anuitete ili na rate. Radi onih koji ne znaju o čemu je riječ samo da kažem ukratko na što se što odnosi. Dakle anuitet ukoliko je mjesečna rata 100 eura mjesečno na 100 mjeseci tada će figurativno u 1.mjesecu ćete kroz kredit otplatiti 1 euro glavnice i 99 eura kamate, u 2.mjesecu 2 eura glavnice i 98eura kamate i tako će biti slijed otplate na anuitete. Kroz otplate na rate iznos glavnice koji se otplaćuje podijeljen je podjednako kroz cijelo razdoblje otplate kredita. Dakle to je otplata na rate uz istu kamatnu stopu, a kamata se obračunava različito. Ona je najviša u 1.mjesecu i polako se smanjuje kroz otplatu. Prednost ovog modela je što onaj tko otplaćuje kredit uz istu kamatnu stopu kroz plaćanje na rat u ukupnom iznosu plati manji iznos kredita zbrojeno i s druge strane što podjednako iz mjeseca u mjesec otplaćuje glavnicu što kroz plaćanje na anuitetima nije slučaj. I ukoliko u nekom razdoblju ima mogućnost prijevremene otplate kredita kod otplate na rate je puno prije ipak otplatio poštenije onaj dio glavnice koliko je i uzeo. Negativnost kod otplate na rate je svakako što je prva rata najveća rata prema tome u odnosu na tu prvu ratu određuje se i kreditna sposobnost, dakle ona je veća prve rate su veće nego što su sve one prosječne rate u anuitetima. Međutim ideja amandmana je samo da se naprosto stavi u ravnopravni položaj mogućnost da banke se obvežu da građanima moraju ponuditi jednu i drugu mogućnost otplate kredita pod istim uvjetima pa dalje je pitanje dogovora i da li se ispunjavaju uvjeti koje građanin mora zadovoljiti da bi mogao uopće takav kredit podići i način kako će ga otplaćivati. I drugo, da se taj model primjenjuje i retrogradno i da se omogući svim drugim korisnicima kredita na preostali iznos glavnice ako im to nije bilo omogućeno da im se dopusti da im banka omogući da odaberu da li će i na preostale iznose kredita otplaćivati kroz anuitete ili na rate. Mislimo da se to može bez nekih značajnijih problem izvesti, a da bi u određenom dijelu građana moglo pomoći u kvalitetnijoj otplati kredita. To je prijedlog. Kažem bili bi zahvalni ako je moguće da ga se uzme pa makar ne u ovom članku 11.d u bilo kojem drugom članku. Mi smo ga morali kao 11.d predložiti zbog poslovničkih ograničenja. Što se tiče primjedbi HUB-a Hrvatske udruge banaka da će izgubiti odnosno da će izgubiti oko 760 milijuna kuna valja napomenuti da je neto kamatni prihod banaka, dakle neto kamatni prihod banaka prema izvješću HNB-a u protekloj godini bio 10 milijardi 570 milijuna kuna. Dakle da će oni od tih 10 milijardi i 570 milijuna kuna ako izgube 700 milijuna kuna primjenom izmjenom ovog zakona to je 6 do 7% njihovog kamatnog neto prihoda. Nakon toga se odbijaju rezervacija, troškovi i ostalo i dolazi dobit koja je bila što se tiče banaka iskazana 2 milijarde i 740 milijuna kuna u protekloj godini. Dakle mislimo da će banke svakako izdržati, da će ove izmjene građanima pomoći, ali nismo sigurni koji je cilj i koji je razlog zašto se dodatno pogoršava prijedlog maksimalnih kamatnih stopa. Mislimo da je ovaj sadašnji prijedlog bio u interesu potrošača nego onaj prijedlog za koji vidimo da će danas biti na Vladi. U svakom slučaju što se tiče kluba HDSSB-a mi načelno podržavamo ideju da se građanima pomogne. Hvala.
Hvala lijepo. Na vaše izlaganje imamo tri replike. Prva je ona poštovanog zastupnika Bore Grubišića.
Kolega Đurović vi ste vrlo da kažem stručno iako ste liječnik, kirurg kao i ja govorili o potrošačkim kreditima, o odnosima između banaka korisnika kredita, pa jasno i Vlade Republike Hrvatske. Međutim, moram istači da ono što zapravo što ste vi donekle rekli da je osnovno to što Hrvatska Narodna Banka čuva tečaj kune samo u odnosu na euro a ne u odnosu na druge valute. I to zato što svu štednju vodi i prikazuje u eurima. Ti se zapravo štiti, štite se banke a ne građani a ne narod. Zbog toga je vezivanje kredita uz neku drugu valutu zapravo rizičnije ili rizično. To znaju i banke, zna i Hrvatska narodna banka ali ne znaju svi građani. Zbog čega se, zašto si Hrvatska Narodna Banka dopušta da banke ulaze u rizik, odnosno podizanja kredita u drugim valutama? Dakle, građani su prilično slabo obaviješteni o tome ali oni koji trebaju brinuti o tome i sve znaju zapravo pomalo taje. Da je to me tako govore i neke vijesti s terena gdje građani dobivaju obavijesti sada, prije ove rasprave o bankama, anonimne dojave od banaka čiji su komitenti odnosno dužnici po kreditima kojim plaše, plaše građane u svezi promjena koje će nastati dolaskom ili usvajanjem ovog zakonskog prijedloga. Te obavijesti nisu potpisane, nitko ih nije potpisao, čak i piše da su dokumenti, da ovaj dokument sadrži povjerljive podatke, predlažemo da sa istim postupate na primjeren način.
Hvala lijepo. Evo odgovoriti će uvaženi zastupnik Dražen Đurović.
Hvala. Da. U ovom trenutku, kada je riječ o švicarskom franku u ovom trenutku je li, procjenjuje se da će doći do nekakve blaže ili jače deprecijacije švicarskog franka pa bi bilo zanimljivo da li bi te banke koje su prije 10 godina davale kredite u švicarskim francima bile spremne dati danas uz istu kamatnu stopu takve iste kredite. To bi baš bilo zanimljivo a mislim da ne bi bile spremne. U svakom slučaju, još jedanput kažem, banke imaju svoje legitimne interese, na nama je, i poslovne interese, pa na nama je, mi smo ti koji moramo urediti odnose na taj način da hrvatski građani zaista ne budu roba za šišanje. I da ukoliko je netko digao, ili ovce za šišanje, ukoliko je netko digao stambeni kredit i otplaćivat će ga sljedećih 30 godina za svoj stan već je ta nekretnina, nove nekretnine, vidimo da su nekretnine pale za 20, 30% vrijednost nekretnine. Već je i tim ljudima muka što im je … [[Govornik se ne razumije.]] nekretnina zapravo jeftinija nego što je bila kada su dizali kredit. Em su kamate na stambene kredite dalje porasle i ako još kredit u švicarski franak pa i valuta, pa je valuta zapravo ojačala rata porasla, plaća mu je pala, recesija je dugotrajna. Prema tome, naša je odgovornost i Vlade i Hrvatskog sabora da zapravo djelujemo da hrvatskim građanima osiguramo nekakvu koliko toliko pravedniju i održiviju situaciju jer je ukupno hrvatsko društvo i hrvatski građani apsolutno prezaduženi.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Gorana Marića.
Hvala lijepa. Kolega Đurović govorili ste da je svim u interesu i zdrav bankarski sustav. Naravno i posljednji sam koji bi dopustio ugrožavanje stabilnosti bankarskog sustava ali i prvi koji će ustati da bilo tko pa makar i bankarski sustav ugrožava dostojanstvo čovjeka i egzistenciju čovjeka. A to se događa. Ovaj prijedlog zakona je isključivo nastao kao pojava tzv. švicarskog franka i ja razumijem želju da se pripomogne i zasigurno će se pripomoći zaduženima i budućim zaduženima ali neće riješiti suštinski problem. Naime, švicarski franak i devizna klauzula je uobičajena, ona štiti od valutnog rizika ali kada je u pitanju švicarski franak banke se nisu imale od čega štititi. One u pasivi u izvorima sredstava nemaju švicarske franke, nemaju rizika. Dakle, to nije valutna klauzula, već špekulativna klauzula. Oni su te kredite jednako mogli vezati, to bi bilo skoro jednako kao da su vezali ili u švicarskim francima ili uz cijenu švicarske čokolade Milka. Banke nemaju ni čokolade švicarske ni švicarskih franaka. Zato je HNB morao spriječiti špekulativnu klauzulu. Regulatorno tijelo mora biti preventivno. Međutim, izostalo je. Oni su dopustili da neživotno postane životno, da nedopustivo postane dopustivim, da nemoralno postane moralno. To je nedopustivo. Ali one su dopustile jednako tako i da banke samo tri poduzeća kreditiraju sa 5 milijarda kuna koje su potpuno nenaplativi i time ugrozili cijeli ostatak pa i ove u švicarskim francima. Razumijem svakoga tko ima poteškoće ali još uvijek je lakše biti bankar u Hrvatskoj nego poduzetnik i lakše je biti bankar nego korisnik kredita kod banaka. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovoriti će poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Ja se s vama slažem u ovoj vašoj raspravi. Na kraju vidimo da HNB praktički nije uopće dala ni … [[Govornik se ne razumije.]] ni ovoj, ma ni javnoj raspravi a kamoli da je sama bila inicijator bilo kakvog rješenja. Mi imamo Hrvatsku Narodnu Banku i pod prethodnim guvernerom i pod sadašnjim guvernerom koja uopće ni na koji način ne sudjeluje u rješavanju ovog problema kojeg ima Hrvatska država. Ta monetarna vlast se uopće ozbiljnije ne očituje o recesiji niti pokazuje bilo kakvu želju. Dakle, ona vodi jednu konzervativnu, vrlo konzervativnu politiku. Taj konzervativizam se očituje u prvom redu u zaštiti vlastitih interesa same banke i u interesu svih ostalih banaka i tu manje-više završava uloga HNB-a. Dakle, on uopće ne sudjeluje kao poluga Hrvatske države, a kamoli kao nekakva razvojna poluga ili poluga koja bi možda mogla primijetiti da zapravo onaj tko puni tu cijelu bankarsku industriju su zapravo hrvatski građani i hrvatsko poduzetništvo, a ne banke. Ne pune banke, one se pune. Prema tome ja bih se osobno, imali smo raspravu o izvješću HNB-a kasno navečer prije nekoliko dana. Pa jel to vrijeme kad se raspravlja o HNB-u i naravno kad guverner HNB-a ne može naći vremena da jedanput godišnje dođe u Hrvatski sabor. To govori i o tome koliko taj guverner HNB-a zapravo uopće drži do Hrvatskog sabora.
Hvala lijepo. I zadnja replika je poštovana zastupnice Nadice Jelaš.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolega Đuroviću, vi ste u uvodnom dijelu svoje rasprave rekli da nemate ništa protiv toga da banke ostvaruju profit, dakle da je to njihovo legalno pravo. Ja se slažem s vama. To doista jest njihovo legalno pravo, dapače to je razlog zbog kojeg su osnovane. Ali nije li neobično da u Hrvatskoj banke ostvaruju visoku dobit, a da s druge strane njihove domicilne banke, banke majke u njihovim domicilnim državama kao što su recimo Intesa Sao Paolo ili Unicredit, dakle majke naših dviju najvećih banaka Zagrebačke i Privredne ostvaruju gubitke. Dakle gubitke ostvaruju i banke u našem okruženju, u Srbiji recimo, u BiH. Jedino kod nas mi se čudimo što kod nas evo sad u posljednje vrijeme, posljednjih godinu dana dobit banaka pada. Dakle ne može biti dobrih banaka ako je gospodarstvu i ako je građanima teško. Konačno, zakon o obveznim odnosima kaže da sav negativni rizik posla ne može pasti na leđa samo jedne ugovorne strane. U ovom konkretnom slučaju kada govorimo o kreditima u švicarcima samo na leđa naših građana, odnosno korisnika kredita. Dakle taj se problem rizika mora podijeliti i upravo ovaj zakonski prijedlog ide ka tome da se taj problem riješi. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovoriti će na repliku poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Mislim da se mi potpuno slažemo. Ja sam htio na nešto drugo reći, a to je da mi se čini da je ministar zapravo ne odolijeva dovoljno pritiscima koji su se pojavili jer je zapravo reternirao od 5. mjeseca do danas i umjesto da maksimalna kamatna stopa bude kako je bilo najavljeno 1%-tni poen od one koju HNB iskaže za stambene kredite, došli smo na 1/3 od izvješća HNB-a pa sad dolazimo prema amandmanu Vlade na 1/3 od prosječne ponderirane kamatne stope zasebno za ugovore u kunama bez valutne klauzule u eurima, švicarskim francima. Prema tome bojim se zapravo da dolazi do popuštanja upravo interesima te bankarske industrije, a s druge strane svi znamo i svi se vrlo lako možemo uvjerit da su te prosječne kamatne stope u Republici Hrvatskoj dvostruko više nego u zemljama Europske unije, ali pri čemu ne treba ekskulpirat HNB i one instrumente i one troškove i sve ono što je i HNB zapravo dodatno postavio tim bankama i na neki način ih lagano i on svojim mjerama zapravo gura prema višim kamatnim stopama. Zato sam rekao da i taj HNB mora sudjelovat, nije on zasebna ustanova. On je vrlo značajno sudjelovao i u formiranju i u kreiranju tih kamatnih stopa kroz ove namete koje zapravo postavlja pred banke. Zato bi bilo dobro i da taj HNB kaže što misli da on zapravo pomogne da se ukupno kamatne stope hrvatskim građanima smanje. I što se tiče Kluba zastupnika HDSSB-a mi bi bili najsretniji da je ostalo upravo na onoj prvotnoj ideji da maksimalna kamatna stopa na stambene kredite bude samo 1%-tni poen iznad one prosječne koju HNB iskazuje u svom izvješću.
Hvala lijepo. Sad će u ime predlagatelja riječ uzeti poštovani ministar financija Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo vrlo kratko, osvrt na raspravu kluba. Drago nam je da ste prihvatili rješenja koja se u samim izmjenama i dopunama Zakona predlažu. Ono što će biti razlog izmjena i dopuna je pojašnjenje naših odnosa sa Narodnim bankom jer podatke koji govore o prosječno ostvarenim kamatnim stopama ipak mora dati Narodna banka. Ono što ćemo mi učiniti to je da ćemo vam dati vrlo jasne podatke koje su to prosječno ostvarene kamatne stope u prošloj godini tako da ne bude dvojbe kolika je to razlika u odnosu na ono što je objavljeno u zadnjem izvješću HNB-a. Prema tome oni će odgovarati za podatke, oni ih prikupljaju i one su jedini mjerodavni da javno objavljuju te podatke. Zato smo mi prihvatili tu formulaciju. Amandman će bit podijeljen tokom dana jer je sjednica Vlade završila, ali o njemu ćemo raspravljati kod samog glasovanja tako da ćemo tada imati još prilike se izjasnit i o amandmanu, prihvaćanju ili odbijanju tako da ćemo imat dovoljno vremena za raspravu u tom dijelu. Mi na neki način ovdje zaista pokušavamo sa zakonom štititi građane u odnosima sa bankarskim sustavom. To je praksa Europske unije i kao što vidite ovo je već u našem mandatu druga izmjena zakona gdje pooštravamo ovim zakonom odnos između ili kontrolu odnosa između banaka i građana. Da je on bio korektan i kvalitetan, ovih izmjena zakona ne bi bilo. Ali kao što vidim, osnovna problematika je kamate, kontrola kamata, smanjenje nekih kamata ako je devalvacija iznad 20% je nedovoljna. Da, Vlada Republike Hrvatske nije mijenjala samo zakon o potrošačkim kreditima pa ja vas podsjećam da smo mijenjali pravilo o blokadama računa. Ako se sjećate, 100% prihoda građana je moglo biti blokirano, da. 100%, jer je u odlukama sudova, a i u ugovorima bankara koji su metnuli klauzulu da daju odobrenje da se sto posto blokira to bila uobičajena praksa. Ministarstvo financija je proteklih godina promijenila i tu odredbu, pa smo rekli da se može blokirati damo jedna trećina neovisno o potpisanim ugovorima i sudske presude su se mogle odnositi samo na jednu trećinu. Prema tome, građanima se dvije trećine prihoda ne može oduzeti jer im je to potrebno za neki način življenja i ostalo. To je isto donesena odluka da zaštitimo građane od toga što su potpisivali jer su i to bili prisiljeni potpisati i to su bili prisiljeni potpisati. Idemo dalje. Ponovno ponavljam, država je obradila ogroman broj zahtjeva i refinancirali smo građanima dugove prema državnom proračunu, otpisali smo i dobar dio kamata. Ali novim Prijedlogom zakona o porezu na dobit vidjet ćete da bankama omogućavamo da poreznu osnovicu kao odbitnu stavku metnu sve otpise prema građanima i one otpise koje im Narodna banka nalaže kao rizične plasmane prema privredi. Opet se odričemo prihoda u državnom proračunu i u korist banaka samo da bi smanjila svoja potraživanja, da bi nerealna potraživanja otpisali da olakšaju građanima i tog trenutka njima je to i odbitna stavka pa će platit manje poreza. Nismo spavali. Rješavamo i taj dio. I uvjereni smo da će dobar dio potraživanja koja su nerealna, nenaplativa banke otpisati da bi koristili tu pogodnost i smanjili svoju poreznu obvezu, a to je opet doprinos države. To je opet doprinos građana da na neki način onima koji ne mogu otplaćivati riješimo probleme. Sve su to mjere koje su na neki način okrenute rješavanju nelikvidnosti građana.
Hvala lijepo. Evo i vaše izlaganje izazvalo je nekoliko replika. Prva je ona poštovane zastupnice Martine Dalić.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine ministre, željela bih ispraviti vaš netočan navod a on se odnosi na pitanje određivanja visine i dohodaka koji se mogu, odnosno ne mogu blokirati. Dakle, pravilnik i zakon koji utvrđuje visinu dohodaka koji se ne mogu blokirati utvrđeno je Zakonom o ovrsi na novčanim sredstvima. Temeljem Zakona o ovrsi na novčanim sredstvima kojima su ovrhe prenesene u FINA-u donesen je pravilnik kojim je utvrđeno početkom 2011. godine da se od ovrhe je izuzeta jedna trećina plaće i da su od ovrhe izuzeti porodiljne naknade, socijalne pomoći i slični posebni dohoci. Prema tome, ako već govorimo o zaštiti građana i o jasnom definiranju da banke ne mogu ovršiti ukupne plaće i posebne, specijalne dohotke koje građani primaju onda je to riješeno prije vašeg mandata. A što se tiče rezervacija banaka za loše plasmana kao porezno odbitnog rashoda ta odredba postoji oduvijek i nije također nikakva inovacija koju je uvela vaša Vlada. To je pitanje međunarodnih računovodstvenih standarda i načina na koji banke utvrđuju profit svugdje u svijetu pa tako i u nas. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani ministar Slavko Linić.
Što reći? Kao što vidite vlada HDZ je sve rješavala. Ali onda mi morate objasniti zašto su banke blokirale kompletno prihode građana pa i po osnovu socijalnih davanja. Zašto? Jer su građani potpisali ugovor da je dozvola za blokiranje njihovih sredstava. Pa vaše odredbe uopće nisu bile u primjeni, nisu bile u primjeni, bile su slovo na papiru ali karakteristika HDZ-a je bilo da što je na papiru nije u provedbi. Nije … [[Govornik se ne razumije.]] draga gospođo zastupnice. Prema tome, ono što vam ja vrlo jasno velim. Ne kompletnim promjenama u toku 2012. dali smo zaštitu i umirovljenicima i građanima i vrlo jasno izrekom rekli da ni jedan potpis ne može derogirati ta pravila. Da, to je doneseno u 2012. godini ali nema veze. Bit će mi drago drugi puta reći a što ste vi to provodili. Kad govorimo o međunarodnim standardima. Ne, nikome se ne odobrava otpise kao odbitna stavka za plaćanje poreza. To je ono što sada nudimo da činimo bankama jer se mora plaćati obveze na ukupno ostvarene rezultate, a otpisi su problem svakog pojedinog pravnog subjekta. Prema tome, to je nešto što se tek u ovom trenutku dogovara.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Gorana Marića.
Hvala lijepa. Ministre Linić, govorili ste i o ulozi HNB-a. Ali treba razlikovati kad je uloga HNB-a kad je u pitanju švicarski franak i vezivanje kredita u švicarskim franak u odnosu na sve druge. Naime, vezivanjem kredita za švicarske franke izloženi su riziku i banke i komitenti, korisnici kredita. Ali to nije komercijalni rizik, to nije poslovni rizik. To je špekulativni rizik. Time se ugrožava i bankarski sustav. Zaštita HNB-a je eliminacija špekulacija i rizika iz bankarskog sustava. Ona je morala spriječiti i još uvijek mora zabraniti ugovaranje kredita u švicarskim francima jer nema švicarskih franaka u efektivi, nema u pasivi, nema u štednji, ne postoje. Na što se oni, od čega se štite? Od nečega što ne postoji. Gdje su švicarski franci? U izvješću HNB-a nema ni riječi o njima. Ma inače kompletna devizna štednja je virtualna kategorija. Zato i je namjera HNB-a koji je sekundirao svemu ovome što se događalo negativno i čime su dovođeni i ugroženi životi mnogih komitenata poslovnih banaka da što prije uvede euro i da prekrije sve ono što je nevaljalo rađeno i protupravno rađeno. Ali, ne pada snijeg da prekrije brijeg nego i ovo HNB ne želi uvesti euro da bi to bila ekonomska svrha nego da prekrije tragove. Ali neće ih uspjeti prekriti, kad-tad će izaći na vidjelo koja je njihova uloga bila u svemu a naročito u švicarskom franku. I molim vas da kao ministar financija intervenirate i utječete da zabrane ubuduće ugovarati u valuti koje nema. Neka objave koliko ima efektive švicarskih franaka u hrvatskoj valuti. A zabranili bi kad bi ugovarali u čokoladi Milka. To bi zabranili, odmah jer bi bilo nedopustivo. Jednako je to, kao što sam kazao.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani ministar Slavko Linić.
Moram se složiti sa vašom raspravom, švicarske franke uveli su neke banke da bi dobili što više komitenata i da bi dobro prodali neki proizvod koji proizvod je bio nešto rizičniji. Svi stručnjaci u bankama znali su koji su to rizici, znali su. Oni su pokušavali sa Narodnom bankom i zaustaviti taj proizvod jer su ocijenili da će donijeti štetu i bankarskom sustavu i građanima. Narodna banka nije ništa učinila, to je istina. I u tom trenutku kad vi nudite bolji proizvod da ne ostanete bez profita, da ne ostanete bez komitenata, da ne ostanete bez zarade svi su krenuli u nuđenje tog proizvoda. Osnovno je bilo sav rizik na teret građana. A ono što je naknadno bilo problem to je da onda su digli i svoje kamatne marže kad su već krenule štete na teret građana. Da, Narodna banka je nešto trebala učiniti to se možemo složiti. Nije učinila, pustila je na tržište loš proizvod. Tko plaća ceh? Građani Hrvatske i dobar dio gospodarstva, dobar dio. U svemu ovome Vlada sada pokušava naći određena rješenja. Ne držimo se pijano švicarca jer velimo takav loš proizvod se ponovno može pojaviti. Držimo se odredbi o 20% devalvacije. Da li je to dobra odredba? Pa vidim nije nitko sugerirao nešto drugo. Moglo je biti i 30% i 10%, da to je nekakva mjera koju smo uzeli da trebamo štititi i predložili je sa ovim zakonom. Vidjet ćemo da li će biti dobra. Ali zato ne stoji HDZ-ova rasprava da to ne treba brinuti. Ako Narodna banka nije, ova Vlada mora.
Hvala lijepo. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Čujte kolega Linić u vremenima kada si je ministar financija uzeo za pravo da kritizira nešto što je HNB napravio ili ne daj Bože dirnuo banke onda je to bilo bogohulno pa čak i s ovog dijela sabornice. A tada je krenula ekspanzija švicaraca. Meni je drago što smo se mi na raspravi u prvom dijelu složili da sam ja kao ministar s ove govornice upozoravao da sve što je ekstremno visoko i nisko sutra može roditi probleme. Međutim, ono što bih želio reći, dakle vjerojatno svatko je u nekakvom segmentu rada kad je otkrio određene anomalije kod banaka pokušavao to riješiti. Dakle, svi oni ugovori koji do stupanja Zakona o ovrsi su imali da se može praktički ovršiti kompletan iznos su prestali važiti. Ali vi se sjećate da u vrijeme i one bivše države se nije moglo ovršiti više od jedne trećine plaće za bilo što. A što se tiče rezervacija za loše plasmane oni su trošak. I oni su odbitna stavka u porezu uvijek bili prema MRS-u. I kad pogledate kontrole HNB-a u poslovnim bankama ako nekakav zalog za kredit, nekretnina po procjeni inspektora HNB-a nije po onoj visini po kojoj je iskazala banka on to procjeni na daleko manji iznos i temeljem toga mijenja bilancu banke. I vi dobro znate, isto kao i ja, da su mnoge banke zbog toga iz godine u godinu mijenjale bilance. Dakle, ako ste vi to sa nekim posebnim zakonom još pojačali odred MRS-a to je ok. Međutim, ja sam ipak pobornik onoga što sam govorio i kad sam govorio tu o otpisu kamata i reprograma itd. Zato smo uveli OIB da vidimo krvnu imovinsku sliku hrvatskih građana i hrvatskih poduzeća. Ja sam protivnik da se otpisuje nekome tko ima imovinu, on nije socijalni slučaj. Vlada treba intervenirati u slučaju socijalnog programa, dakle onome kome se ugrožava život i njegova egzistencija tada Vlada treba reagirati. Međutim, ako netko ima imovinu nemojmo narušavati tržište.
Odgovorit će poštovani ministar Slavko Linić. Izvolite.
Zakon kao zakon piše se za sve građane Hrvatske, prema tome mi smo dali mogućnost da svaki građanin riješi svoje obveze prema RH kad govorimo o njihovim poreznim dugovima. Njihovi porezni dugovi se odnose najvećim dijelom na zatvorene obrte. Nenaplaćen je enormni iznos poreza. Zatvoreni obrti, propali. Prema tome, ostaje pitanje da li žele ili ne žele zatvoriti dug prema državi? Ocjenjujemo da je jedna od ideja bila otpis kamate da olakšamo. Nismo gledali i nema imovinskog cenzusa unutra, nema ga. Kad govorimo o ostalim građanima koji nisu bili obrtnici najveći dio se odnosi na neplaćene poreze na promet nekretnina. Prodaju, ne plate porez, kupe pa ako su bili obveznici ne plate porez. Da, i u tom dijelu smo išli regulirati njihovu obvezu plaćanja. I nije kriterij bila nekretnina, nije. Mogla je biti. Ali postoji nešto drugo, u ovom trenutku Porezna uprava se dobrim dijelom bavi OIB-ima, stavila ih je u funkciju i stjecanje imovine. A to znači da probamo vidjeti a da li građani koji traži otpis, da li građanin koji je poduzetnik pa ide u predstečajnu nagodbu je stvori imovinu na koju nije platio porez. Prema tome zahvaljujući sustavu koji ste i vi započeli, mi smo ga kompletno doradili, mi polako dobivamo kompletnu krvnu sliku svakog poreznog obveznika. Mirno može spavati onaj tko je platio poreze na svoje prihode i stvarao imovinu. Vrlo nemirno onaj koji nezakonito bez plaćanja stekao bilo kakvu imovinu. Prema tome kroz drugi zakon riješit ćemo izbjegavanje poreza.
Hvala lijepo. Zadnja replika bit će uvažanog zastupnika Dražena Đurovića.
Hvala. Gospodine ministre kada je bilo riječi o HNB-u kada se glasovalo o izboru novog guvernera HNB-a mi smo glasovali suzdržano jedini koliko se sjećam i tada smo smatrali da je i Laburisti su bili protiv kažu tada smo smatrali da jednostavno nastavak one politike kavu je monetarne kakva je bila vođena neće omogućiti ni ovoj zakonodavnoj izvršnoj vlasti da Hrvatska krene iz recesije. Puna odgovornost vas, vaše Vlade i vaše većine je na ne samo onda izbor guvernera već i način funkcioniranja i rad HNB-a i sve one kritike koje ponekad i zajedno dijelimo na funkcioniranje HNB-a naravno nijedan čovjek ni u jednoj političkoj stranci ne može promijeniti sve, pa da je i predsjednik te stranke, a kamoli kada nije predsjednik te stranke. Međutim jednostavno vi možete i mi možemo ovim zakonom nešto promijeniti ali i dalje mislim da težište još nekih stvari treba baciti upravo na HNB i da se od odgovornosti HNB-a ne može pobjeći i svega načina kako HNB vodi monetarnu politiku. dali ćete vi biti spremni za svog mandata ne znam, kao što ni vaši prethodnici nisu bili spremni za svog mandata kod prethodnog guvernera? Ja se nadam da ćete možda barem vi malo pogurati neku promjenu kada je riječ o načinu funkcioniranja HNB-a i hrvatske monetarne politike.
Hvala lijepo. Evo odgovorit će poštovani ministar Slavko Linić.
Hvala lijepo. Naš pravni sustav je vrlo jasan, puna neovisnost HNB-a kada je u pitanju monetarna politika i nadzor bankarskog sustava i u tom dijelu se fiskalna vlast odnosno Vlada RH ne upliće. Oko kadrovskih rješenja i izbora ne bih htio. Manje-više dobrim dijelom Zakon o HNB-u su usklađeni u potpunosti sa europskom regulativom i ta neovisnost je nešto što nitko iz nadležnosti fiskalne vlasti ne može dirati. To je razlog zašto se mi bavimo samo potrošačkim kreditima, kamatama i troškovima rada banaka vezanih na građane. Čak se ne možemo baviti ni sa gospodarskim subjektima jer gospodarski subjekti su ti koji moraju sami sebe štititi za razliku od građana. Sve ostalo je potpuna neovisnost Narodne banke. U ovom trenutku moramo shvatiti da i Narodna banka ima svog jakog kontrolora to je Europska centralna banka koja će itekako nastojati uskladiti sve odnose državnih narodnih banaka pa vjerujem da određene propuste koji su eto kod švicaraca možemo slobodno zaključiti bili će itekako paziti da se ne događaju. Prema tome od strane nas u Vladi RH mi ipak želimo biti odvojeni od monetarne politike i njihove odgovornosti jel to znači poštivanje zakona koje smo donesli.
Hvala lijepo. Sada ćemo nastaviti sa raspravom pa će u ime Kluba zastupnika HSU-a govoriti uvaženi zastupnik Željko Šemper. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, kolegice i kolege. Zakon o potrošačkom kreditiranju je jedan izuzetno važan zakon za sve građane u RH. njime će se konačno na pošteniji, moralniji i pravedniji način regulirati poslovni odnos vjerovnika i primatelja kredita. Posebno se to odnosi na zaštitu slabijeg partnera na korisnika kredita koji će dobiti dodatnu zaštitu, a kod uzimanja kredita biti bolje informiran s mogućim rizicima koji prate svako zaduživanje građana. U tom odnosu pokazalo se da su građani uvije izvukli deblji kraj iako je djelomice i njihova odgovornost kod prekomjernog zaduživanja koje ipak treba biti sukladno očekivanim prihodima. Već godinama na financijskom tržištu vlada zakon jačega, a to su svakako banke prigodom ugovaranja raznih kredita. Posebno je to izraženo u većini dugoročnih kredita s … kamatnim stopama na temelju internih pravila banke da bi se čaša prelila na kreditima u švicarskim francima i divljanja tečaja. Ništa manje problema nije bilo ni kod odobravanja, a posebno nakon ukidanja prekoračenja po tekućim računima građana tzv. minusa koji su iznosili do tri plaće. Sve je to rezultiralo teškim položajem građana nemogućnošću vraćanja kredita i velikim brojem blokiranih računa i čak 21 milijarda kuna nepodmirenih obveza. Meni je uvijek velika zagonetka bila zašto je HNB uopće prihvatio švicarski franak pokraj eura i pokraj kuna. Neposredno prije krize posebno nakon 2005.godine vladala je velika ekspanzivna politika i poticaj banaka koji su širom otvorile vrata sa svojim kreditnim linijama ne vodeći previše računa o mogućim rizicima građana ali i rizicima samih banaka. Krediti su se posebno u švicarcu uzimali olako jer je to u ono vrijeme izgledalo prihvatljivo i vrlo povoljno a nije se previše vodilo računa kako je svako uzimanje kredita rizično. U posljednjih 15 godina građani su se dugoročno prezadužili jer su cijene nekretnina otišle u nebo pa danas imamo 30% veći broj stambenih jedinica od broja kućanstava. Uz ove kreditne linije, velik broj građana, posebno umirovljenika koristio je minuse po tekućim računima zbog plaćanja režijskih troškova ili pukog preživljavanja. Ne vraćanjem kreditne rate u probleme dolaze i banke koje u takvim kriznim situacijama štite samo svoje interese, ukidao prekoračenja po tekućim računima građana ili ih smanjuju. I zbog toga će ove izmjene zakona dobro doći jer idu u korist slabije, do sada nezaštićene ugovorne strane a to su naši građani. I prema važećem zakonu nizom odredbi je reguliran odnos banke i dužnika ali bilo je premalo pravih informacija kako kod uzimanja kredita tako i u vrijeme njegova trajanja a posebno kada dužnik dođe u probleme i ne može na vrijeme izvršavati svoju obavezu vraćanja kredita. Ovim izmjenama i dopunama zakona država ima pravo i obvezu intervenirati ovo problematično područje i tako zaštiti svoje građane, posebno kada to zahvati velik broj građana što se vidi po broju od 680 tisuća blokiranih računa. Izmjenama se zabranjuje uvođenje novih naknada nakon sklapanja ugovora o kreditu gdje će ministar financija naknadno detaljnije definirati visinu te naknade. Na taj se način izbjegava mogućnost vjerovnika da dodatno podiže cijenu kredita i sebi stvara ekstra profit. Vjerovnik je sada dužan pisanim putem upozoriti potrošača na rizike s promjenom stečaja ili promjenom kamatne stope. U slučaju kada je ugovorena promjenjiva kamatna stopa točno se moraju definirati parametri koji se mogu koristiti za promjenu ugovorene kamatne stope. Kod te odredbe vrlo je važno da se primjenjuje i na sklopljene ugovore prije stupanja na snagu ovog zakona kod kojeg nisu bili definirani parametri za promjenu kamatne stope. Ovi parametri, fiksna marža i razdoblje primjene kamata ne smiju biti veći od početnih u slučaju rasta strane valute većeg od 20% u odnosu na domaću valutu. Na taj način štite se građani dužnici koji su bili ugroženi rastom kamatnih stopa, rastom tečaja i raznih povišenih naknada a sada i banke, vjerovnici preuzimaju dio tog tereta i sveopće krize. Naravno da ove izmjene i dopune zakona izazivaju veliki otpor banaka, Udruga banaka Republike Hrvatske pa čak se ovih dana javila i Europska bankarska federacija sa sjedištem u Bruxellesu. Pokazuju se analize i upozorava na gubitak banaka, misli se samo na vlastiti profit a zaboravlja na vladavinu prava građana Republike Hrvatske koji su sve ove godine bili izloženi samovolji vjerovnika. Prava je istina da banke neće izgubiti profit. On će se samo malo smanjiti. Svrha je ovog zakona opravdana jer se radi o otklanjanju uočenih dosadašnjih nepravilnosti i neravnopravnog položaja građana potrošača kod kredita sa promjenljivom kamatnom stopom koji su bili ovisni o volji jače strane iz ugovora a to su naravno uvijek banke. Za korisnike stambenih kredita određuje se maksimalno dopuštena kamatna stopa koja ne smije biti više od prosječne kamatne stope na odobrene stambene kredite po svim valutama u Republici Hrvatskoj uvećane za jednu trećinu. Slično je i kod potrošačkih kredita gdje se prosječna kamatna stopa može uvećati za polovinu. Tako prosječnu kamatnu stopu određuje i objavljuje Hrvatska Narodna Banka na svojim internetskim stranicama. Na taj način ovim odredbama ovog zakona građani se štite od prekomjernog rasta kamatnih stopa, posebnog kod prekomjernog, dugoročnog zaduživanja kod rješavanja stambenih potreba. Tu je intervencija države potrebna posebno zbog toga što prosječna kamatna stopa u zemljama eurozone iznosi 3,35% dok je u Republici Hrvatskoj 5,37%. I tu treba napraviti pomak jer smo članica Europske unije i bez obzira na našu krizu da građani Republike Hrvatske osjete to članstvo u Europskoj uniji. U posljednje vrijeme mnogo priče je bilo oko dopuštenog prekoračenja po tekućem računu koji je građanima bio jedini način plaćanja režija i ostalih potreba njihove obitelji. Banka je sada dužna obavijestiti potrošača o smanjenju ili ukidanju dopuštenog minusa i omogućiti potrošaču bez ikakvog dopunskog troška otplatu iznosa u 12 mjesečnih obroka i kamatnom stopom koja vrijedi za dopušteno prekoračenje po tekućem računu. Za nastale uočene probleme potrošača kriva je poslovna politika banaka koje su svjesno nudile minuse čak do tri mjesečne plaće ne vodeći računa o rizicima za te dužnike ali ni za svoje poslovanje. Na kraju smatram, a vidimo to iz izvješća Odbora za financije i državni proračun da se ovim zakonom rješava samo jedna skupina građana i to onih koji su uzeli kredite u švicarskim francima. Pitamo se što je sa građanima koji su uzeli kredite u eurima ili kunama i ostali bez posla, ostali na malim mirovinama i koji se također nalaze u istoj, teškoj situaciji. Tu bi država drugim mjerama socijalne politike trebala regulirati način kako pomoći svim socijalno ugroženim građanima. Tu se Hrvatska može ogledati na susjednu Mađarsku koja je ovih dana, sinoć smo slušali na televiziji donijela niz mjera socijalne politike kojima olakšava tešku situaciju svojih građana također kao posljedicu sličnih problema potrošačkog kreditiranja. I tragom ove jutrošnje vijesti od ministra Linića o prijedlogu banaka postavlja se pitanje što će se učiniti nakon što izglasamo ovaj zakon i bude u primjeni a da se prijedlog banaka pokaže da je povoljniji za građane a odnosi se i na kredite vjerojatno po svim valutama. S obzirom na niz rješenja i poboljšanja statusa dužnika ovim zakonom Klub Hrvatske Stranke Umirovljenika podržati će ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepo. Budući da, a je, samo izvolite, evo ga, ja sam upravo htio reći kako nemamo replika, ali javio se za riječ uvaženi ministar. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kako je klub većinom se referirao na odredbu vezano za 20%-tne učinke devalvacija pojedinih valuta onda ću još jednom pokušati čisto brojčano se osvrnuti na to zašto smo se opredijelili na tu odredbu. Iz podataka HNB-a koji su objavljeni negdje u 6. mjesecu ove godine, krediti u švicarskim francima koji bilježe devalvaciju iznad 20% su samo 30% ukupnih kredita. 70% je u ostalim valutama. Ukupne blokade računa po osnovu stambenih kredita su nešto više od 4 milijarde kuna. Švicarci u toj blokadi su 2,3 milijarde, za razliku od ostalih koje su negdje samo za euro 1,3 milijarde, ostale valute preostali dio. Što to pokazuje? To pokazuje da su učinci negativni po osnovu tečaja valute toliko snažni da su blokade 2,5 puta veće kod onih gdje ima negativnih učinaka tečajnih razlika. 2,5 puta veće. To je razlog gdje smo smatrali da treba uvesti tu dodatnu klauzulu, tu dodatnu zaštitu da na neki način omogućimo da građani koji trpe udare tečajnih razlika imaju mogućnost da je kamata koja ih je privukla tome bude niža nego što u ovom trenutku tržno obračunavaju bankarski sustavi. Ovdje je bilo dosta i rasprave oko toga protuustavno, nove neizvjesnosti, novi problemi, novi troškovi za porezne obveznike. Da, to su sve bile poruke bankarskog sustava, žestoko su se opirali ovom rješenju jer smo mi utvrdili da ovo rješenje će značiti u idućoj godini oko 300 i nešto milijuna manje profita. Ništa oni retroaktivno neće plaćati nego u idućoj godini na ime švicaraca bit će 300 milijuna manje. Ovdje ste čuli kolegu Kajina koji je čitao koliko su se isplaćivali godišnji bonusi menadžerima. Dvostruko više nego što je ova ušteda, dvostruko više. Sad ja pitam koja je to zabrinutost za profite na ime 300 milijuna ovih mjera koja će značit ušteda, a u isto vrijeme menadžerske naknade su 800 milijuna. Da, mi o tome govorimo i tu pokušavamo reći kolika je odgovornost cijelog bankarskog sustava da sami svojim mjerama nisu to riješili. Nije trebala država intervenirati. Čak ističem da je dio bankarskog sustava proveo ovakve mjere. Ono što ja mogu reći kao što vidite banke su ipak odlučile da daju sugestije i približili se ovom rješenju i to će bit njihov prijedlog. Neće bit ni ustavnih tužbi, neće bit tih ja bih rekao neustavnosti. Dosad su nas plašili s time, zastrašivali, a kao što vidite dio saborskih zastupnika i klubova smatra da je to upitna mjera, a sad vidimo da je bankarski sustav prihvatio da ugradimo te mjere zajednički i da neće bit sudski tužbi. Što to znači? Bitno je biti aktivan, bitno je jednostavno nuditi rješenja i tražiti da se oko rješenja nađemo. Tako da vjerujem da ćemo do glasovanja uspjeti raspraviti oko njihovog prijedloga, usuglasit ga jer nam ne trebaju sudski cirkusi niti tužakanja niti nestabilnosti, ali nije ih proizvela Vlada nego svi oni koji su se upirali ovakvim rješenjima. A zapamtite, dvostruko manje profita će u idućim godinama biti na račun ovoga u odnosu na ono što sebi isplaćuju menadžeri.
Hvala lijepo. Nastavljamo sa raspravom pa će u ime Kluba zastupnika HNS-a sada riječ uzeti poštovani zastupnik Srđan Gjurković.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Dakle u ime kluba HNS-a na početku rasprave želim u biti istaknuti određene brojeve koji su bitni i vezani za ovaj Zakon o potrošačkom kreditiranju i bitni su, iz ovih rasprava koje smo imali do sada najviše se vezuju za bankarski sustav. Dakle prvo treba reći da mi imamo jedan od najstabilnijih bankarskih financijskih sustava u Europi, odnosno u Europskoj uniji, da je adekvatnost kapitala znači osjetljivost na rizike i gubitke najveća kod hrvatskih banaka i da smo tu najstabilniji, zato imali smo najmanje i potresa u financijskom sustavu i da je taj segment po pitanju odgovornosti za monetarnu politiku HNB odradio dobro i cijeli bankarski sustav. Drugo, da je 60% izvora sredstava u bankama, izvora iz domaćih sredstava odnosno od depozita i instrumenata tržišta novca, a da zavisnost ili ovisnost o inozemnom dijelu izvora je samo oko 18%. To govorim čisto u onome smislu da li to ima i da li će ovaj zakon imati određeni utjecaj na stabilnost financijskog sustava što jasno kaže da ne bi trebao. O profitabilnosti je bilo riječi banaka, pa onda možemo govoriti o konkretnim brojkama. Dakle, 2008. neto dobit banaka 4,6 milijardi. 2009. 3,2. 2010. neto dobit 3,7 milijardi. 2011. je 3,7. 2012. 2,7 milijardi kuna. Naravno treba kazati da kad govorimo o bankama i profitabilnosti da moramo reći da one i nisu u nekoj dobrom odnosu u odnosu na europske banke. Dakle, neovisno o iznosima dobiti koji dominiraju naravno u hrvatskom financijskom sektoru i općenito gospodarstvu moramo reći da je povratni kapital pola od onoga šta imaju u europskim zemljama. Prema tome, brojke su egzaktne, činjenice jesu takve i da kad govorimo o bankarskom sustavu da moramo reći da njihova profitabilnost, odnosno povrat na kapital je negdje oko 5%, a to je pola od onoga šta ima u EU, tako da uvijek sa respektom moramo razgovarati o brojevima i sa respektom trebamo govorit o određenoj financijskoj industriji. Ono što je isto bitno, a to je da apsolutno osim stabilnosti koju pokušavam naravno u ime kluba iskazat i jasno je da je stabilnost financijskog sustava. Treba reći da građani Republike Hrvatske imaju iznimno povjerenje u hrvatske banke i da u biti depoziti u hrvatskim bankama rastu i da su recimo depoziti prema zadnjim podacima oko 777 milijardi kuna šta u kunama, šta u drugim valutama u hrvatskim bankama čime se pokazuje i ta stabilnost i povjerenje šta će naravno vjerujem i dalje trajati. Ono o čemu se isto bitno referirati kad govorimo o ovome zakonu na što se on odnosi i koje su to brojeve i koji su to korisnici na koje se odnosi ovaj konačni prijedlog zakona. Dakle, već sam u replici raspravljao, a to je vezano za minuse na tekućim računima. Dakle, tu imamo negdje oko 8,4 milijarde kuna na koji se direktno odnosi ovaj zakon. Kredita po kreditnim karticama 3,8 milijardi kuna i stambeni krediti. Znači, radi se o 61 milijardu kuna stambenih kredita, od toga vezano za euro je 56 milijardi kuna, a vezano za švicarski franak 21 milijarda kuna, s tim da kad govorimo o švicarskom franku onda govorimo o nekih 56 000 kreditnih partija. Naravno ne mora biti 56 000 korisnika, neki korisnici imaju jedan ili dva kredita ali govorimo o brojevima, o iznosima i o zakonu koji se odnosi iznimno na velik broj građana. Ima i iznimno velik značaj i u njihovom statusu egzistencijalnom u smislu mogućnosti vraćanja, pomaganja da se što minusi po tekućim računima adekvatno i olakšavajuće rješavaju što na način da im se ne vrši dodatna presija po pitanju naknada i kamata. I onda naravno u ime kluba prelazim na onaj konačni prijedlog zakona šta je ključno i u uvodu i kontinuirano govorio ministar financija u ime Vlade RH odnosno predlagača. Dakle, ono što je bitno i moram ponovit da smo naknadu za opomene ukinuli prošle godine zakonom, nemojmo zaboraviti. Zaboravlja se što je iznimno bilo bitno isto u smislu zaštite potrošača a i smanjivanja profita ili ekstra profita kako god hoćete u mnogim industrijama ne samo financijskim. Ovdje se uvodi i zabrana uvođenja dodatne naknade za kredite. Kad jedan put primite kredit nema više mogućnosti da vam bankarski sustav daje naknade, a znate da naknade su postale jedan dobar prihod banaka koji se penje od 15 do 20% ukupnog prihoda. To nije malo. Uvodi se obaveza sukladno kojom je vjerovnik dužan pisanim putem potrošača upozoriti na rizike povezane s promjenom tečaja, promjene kamatne stope, te gubitkom prihoda samog potrošača. Dakle, sve mora biti javno, transparentno i edukacijski šta je iznimno bitno. Mi u ovom prijedlogu zakona naravno raspravljalo se i raspravljat će se i bit će amandmani o načinu na koji će se rješavati u biti, stalna je rasprava oko švicaraca. Međutim, rasprava oko toga na koji način se reguliraju odnosi po starim kreditima. Pa bilo je određenih rasprava i komentara da se to treba i gradirati, pa čak i u smislu toga da li je netko s obzirom na struku bio u mogućnosti da zna da mu je veliki rizik do onoga šta je razgovarano i predočeno da je bilo najveći način na koji su bankari kredite u švicarcima prodavali i predstavljali, a to je neupućenost građana i pokušaj prodaje proizvoda na jedan perfidan da tako kažem način da ih se privuče, a da u biti ljudi ne znaju šta ih sve očekuje. Ovim zakonom se to sprječava. Dakle, rasprava oko ugovaranja promjenjive kamatne stope sasvim je jasno da jedan dio kredita koji danas su važeći nisu u skladu sa Zakonom o obaveznim odnosima od članka 270. do 272. i da je sasvim jasno da je obaveza Vlade RH da reagira i da unošenjem u zakon određenih regulativa i obaveze da se u te ugovore unesu klauzule kojima će se štititi potrošač, odnosno ne može se dogoditi ono što više dosad smo imali a to je da većini poduzetnika, znači pravnim osobama, kod davanja kredita isto je postojala promjenjiva kamatna stopa i naravno uvijek će biti međutim ona je najčešće u većini slučajeva preko 99% slučajeva kod pravnih osoba bila vezana za određene referentne kamatne stope. Za razliku kod kredita u građana gdje nije bilo vezano za referentne kamatne stope nego procjene banke, stanje na tržištu itd. I to je ono bitno što ovaj zakon donosi i to je ono bitno što ovaj zakon mora donijeti za sve one ugovore koji u ovom trenutku su važeći, a upitno je možda da li su važeći s obzirom na Zakon o obveznim odnosima. I svaki ugovor koji postoji, a znamo da smo mijenjali zakone i mijenjat će se zakoni i mnogi sudionici i ne samo na tržištu u gospodarstvu i fizičke osobe u odnosima sa pravnim osobama ili sa javnim sektorom rade i radit će anekse ugovora kojim se usklađuju sa određenim zakonima koji unapređuju i štite građane i štite potrošača. Prema tome, rasprava o tome da se ovo radi samo o švicarcima nije. Ovo je jedan od segmenata koji je iznimno bitan općenito za građane. Mislim da su i svi iznosi koje sam rekao i iznio u ime kluba koji su normalno dostupni na internet stranicama ili HUB-a ili HNB-a ukazuju koliko je ovaj zakon bitan u pravom smislu za zaštitu građana, za transparentnost i na način da same banke sa svojim reakcijama i nakon sjednice Odbora za proračun i financije gdje su uvidjele da nikakvi pritisci i ulazak dijelom malo u političke rasprave ne pomažu nego su shvatili da i svjesni su ono što je najvažnije da u onom moralnom i etičnom profesionalnom smislu su pogriješili i da sada razgovaraju sa Vladom RH ipak u namjeri da se ovo ne završi na sudu nego da donosimo najadekvatniji zakon u interesu građana ali i interesu hrvatskih banaka. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepo. Nastavljamo sa raspravom. Sljedeći će u ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Stranke rada riječ uzeti poštovani zastupnik Mladen Novak. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi ministre, kolegice i kolege. Iako je ovaj zakon stigao nekima prekasno jer su zapali u takve teškoće iz kojih teško da se nazire nekakav izlazak u svakom slučaju pozdravljamo nastojanje Vlade ili konkretno Ministarstva financija da stane na kraj samovolji bankara. U dosadašnjoj zakonskoj varijanti sav rizik kreditiranja iako je riječ o ugovornom odnosu pripada samo jednoj strani, a to je dužnik potrošač, odnosno građanin. Moram priznati da me stav ministarstva, odnosno ministra u srazu sa bankarima poprilično iznenadio jer postojala je neka uobičajena praksa pa ne samo kod nas nego i u svijetu i u Europi da vladajući političari povlađuju vlasnicima kapitala, u ovom slučaju bankarima, pa ovakav ajmo reći dosta odriješit stav je za svaku pohvalu barem iz perspektive Hrvatskih laburista. Kad se tome još uzme u obzir da je recimo ministar najavio prodaju HPB-a i Croatia osiguranja u vrijeme kad je to najnepovoljnije, kad je to najštetnije za državu jer je kriza i tad se u pravilu ne rade takve prodaje pa ovakav odnos prema bankarima da budem iskren još više začuđuje. U svakom slučaju mi ga pozdravljamo uz jednu malu ogradu. Bojim se da završni dio uvodnog izlaganja gospodina Linića ministra da li je to možda znak popuštanja pred bankarskim lobijem, odnosno Udrugom banaka, ili je nadam se da vas nisu s nečim uvjerili ili izvršen neki dodatni pritisak koji baš nije ovako na prvu vidljiv pa da ćete naći neko kompromisno rješenje koje će na kraju biti posljedica da odustajanjem od prvotnog prijedloga pa da građani ne osjete pozitivne efekte onoga što je zamišljeno. Slažem se i s tim da ovaj zakon ne može riješiti sve probleme, ali iskreno rečeno nijedan zakon ne može riješiti sve probleme pa mislim da je to malo i neozbiljno na takav način ubacivati to u samu raspravu. Jer svaki zakon rješava samo ono područje s čim se on bavi. Ministar Linić je između ostalog u uvodnom izlaganju napomenuo da banke nisu htjele preuzeti dio rizika, odnosno snositi dio posljedica. Pa iskreno rečeno nisu ni morale i zašto bi netko nešto radio ako ne mora. To je iluzorno očekivati tim prije što su to bankari kojima je osnovni posao, osnovni smisao da zarađuju na kamatama, da zarađuju na tim kreditima. Ne vidim zbog čega bi netko očekivao neku suosjećajnost prema građanima od njihove strane pod uvjetom da nisu prisiljeni na to. Netko je spomenuo, mislim da je više govornika spomenulo ali mislim da je zadnji gospodin Šuker, kamate u matičnim državama ovih naših banaka. Pa ja ću podsjetiti na najave sniženja cijene hrane, kada uđemo u EU od 1.7.pa je bilo nagovještaja nema tada više carina, cijene hrane će sigurno ići dolje. Zašto bi išle dolje? Pa oni ostvaruju profit na tome, ne vidim nijednog razloga zašto bi netko ako nije pritisnut s nečim zašto bi išao sa smanjenjem svoje dobiti? Iluzorno je očekivati da će netko pokazati dobru volju samo zato što je svjestan da je građanima teško. Ako ne nađete neki modalitet ili da ga motivirate ili da ga pritisnete da on to mora odraditi, mislim da ne možemo ništa drugo ni očekivati. Moram priznati da mi je bio isto tako interesantan navod kolege Šukera o smanjenju kamatne stope ulaskom u EU da smo dobili to obećanje odnosno neizgovoreno obećanje da li tu postoji prostora da hrvatska Vlada i ministarstvo nešto odrade? Bilo bi mi drago ako postoji mogućnost da čujemo odgovor na to pitanje ili je to samo jedna od teza koje ostaju visiti u zraku ali teze koje se što ste vi ministre rekli koriste u političke svrhe kada se raspravljaju o ovakvim zakonima. Moram se malo spotaknuti na ovaj zakon odnosno sada više nisam sam sa sobom čisto da li da pričam o prijedlogu koji smo mi dobili ili ovaj prijedlog koji je na danas prošao Vladu jer tu se spominje u onom prvotnom prijedlogu su standardni uvjeti kada je riječ o švicarcima što su to standardni uvjeti. Mislim da tako nešto ne postoji barem od onih s kojima sam ja razgovarao nisam dobio nikakav odgovor. U ovom novom prijedlogu koji je danas prošao Vladu piše ugovorenim uvjetima. Ako se ovo primjeni što je danas bilo na Vladi ugovoreni uvjeti, po mom mišljenju ali nisam ekonomista i ne smatram se stručnim za to ali kao laik ako čitam onda je to po mom mišljenju opet nezakonito. Upravo zbog tih ugovorenih uvjeta se ako sam ja dobro shvatio, jedan od razloga zbog čega se išlo u ove izmjene zakona su upravo bili ti ugovoreni uvjeti. Netko je spominjao danas mislim da je netko s ove strane netko spominjao Zakon o obveznim odnosima i da to ustvari je suprotstavljeno ako se ne varam mislim da je članak 272.tog zakona u kojem ispada nisu precizirani ti uvjeti. Pa prema tome mislim da ovo na tragu onoga što sam nagovijestio na početku da imam određenu dozu opreza da ima naznaka iz ovog vašeg izlaganja da je ipak došlo do nekog značajnijeg popuštanja bankarima. Ne znam da li je primjereno ali meni je kao laiku upalo u oči u stavku 5.ovog članka 11.ako se ne varam da se govori o stambenom kreditu pa postavljam laičko pitanje. Da li postoji mogućnost da se u taj dio uvrsti i hipotekarni kredit jel dobar dio ljudi ne dobar dio nego sve hipoteke ustvari i jesu na nekretninama i samim tim mislim da postoji mogućnost da se izjednačavaju te dvije kategorije? Nisam stručnjak velim, nisam te struke postavljam čisto laičko pitanje pa očekujem da ćete mi ne nužno sada ali da ćete mi odgovoriti i na to. Moram se osvrnuti još na jednu raspravu s obzirom da ovdje s ove govornice smo imali prilike čuti i predstavnika Vlade ili vlasti, imali smo prilike čuti i one koji razmišljaju drugačije koji su postavili kao svoj cilj zaštitu građana odnosno mogućnost da ih se na neki način obešteti za ono što su već kažnjeni, ali ovdje smo imali prilike čuti po mom mišljenju i stavove bankarskog lobija. Pa je u jednom dijelu rečeno u toj raspravi ne zaboravite da ima u tom bankarskom sektoru 21 tisuća zaposlenih. To je meni zvučalo kao ono to je prijetnja da tih 21 tisuća zaposlenih bi moglo ostati eventualno bez posla. To je takva demagogija da ne može biti veća. Oni ako će ostati bez posla ostat će zbog nečeg drugog, a ne zbog promjene ovog zakona i to sigurno jedno s drugim nije u nikakvoj vezi. Ono što je upitno kod ovakvih izmjena su bonusi menadžerima i ako netko govori iz bankarskog lobija onda govori sa tim motivom, a ne sa motivom zaštite 21 tisuće zaposlenih. Strašenje da neće biti kredita ukoliko prođe ovakav zakon pa iskreno rečeno ako smo osuđeni samo na kredite koji će od nas stvarati roblje oduzimati nam sve što imamo u ovim uvjetima onda ih i ne treba. A ako i pored toga to odšutimo pa onda a za šta smo tu? Još samo jednu opasku na vaše izlaganje oko HNB-a i guvernera HNB-a. Ja razumijem ovaj vaš reći ću kurtoazni stav oko toga da svatko radi svoj posao, sve je to divno i krasno. Ja baš nisam neki naročiti simpatizer vas, mada to nije kritika, ja vas ne veličam kao neki drugi. Ali smatram da ste izuzetno korektan i da ste jedan od ministara koji je gotovo svaki puta ovdje prisutan kada je njegov zakon u pitanju. Kada je u pitanju guverner Hrvatske Narodne Banke tražili smo na odboru da se pojavi tamo da s čovjekom, da postavimo mu koje pitanje, da ga vidimo na kraju krajeva. Nema šanse. Neku večer izvješće Hrvatske Narodne Banke, nema šanse. Njegovo ukazanje ovdje u Saboru je ravno onim nekim drugim ukazanjima. Kakav je to odnos prema Saboru? Kakav je to odnos uopće prema ovoj državi? A a pro po onoga što ste vi rekli da ne zadirete jedni drugima, pa treba biti iskren pa reći pa tko je birao guvernera Hrvatske Narodne Banke? Pa tko je, tko ga je mogao ako ne vladajuća većina izglasati? Treba i taj dio svoje odgovornosti preuzeti. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo tri replike. Prva je ona poštovanog zastupnika Bore Grubišića. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Novak vi ste govorili dobro o tome da smo u promidžbi za referendum, za ulazak u Europsku uniju govorili da se pisalo da će pojeftiniti da kažem tako jednostavnim rječnikom svi artikli, da će biti cijene hrane niže zato što postoje dakle, postoji bescarinski uvoz većine artikala. Međutim, to se nije dogodilo. Mi smo svjedoci svaki dan svi oni koji odlaze u šoping, kupovinu, kako ... [[Govornik se ne razumije.]] šoping, to je IN sada reći, je li, da je to sasvim drugačije. Pa se pitam i vi kao i ja, doduše to nije povezano sa ovom temom, ali ste vi u svojoj raspravi to rekli što se dogodilo? Na kraju krajeva mi smo imali bescarinski uvoz mesa u Republici Hrvatskoj dakle sa 0% carine i prije nego što smo ušli u Europsku uniju. Kada sam pitao Vladu tko je dobio uvoznicu i s kolikim kvotama dobio sam samo popis uvoznika ali ne kvote tko je koliko uvezao mesa i koliko je zapravo zaradio na građanima Republike Hrvatske.
Hvala lijepo. Odgovoriti će poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo. Pa kolega, je to je u stvari, u pravu ste vi bilo je to po medijima češće ali danas je to spomenuto u raspravama pa zbog toga sam i to naveo. Ali po mom mišljenju to je dokaz onoga što Hrvatski laburisti govore cijelo ovo vrijeme. Nema samoregulirajućeg tržišta. I to je jedna mantra koja je nametnuta, neću biti zločest pa reći sto put ponovljena laž postaje istina i asocirati na nekoga drugoga. Ali nažalost to je postala praksa i nije to jedini slučaj da nešto se konstantno provlači i kroz medije i kroz rasprave da se govori kao neupitna činjena što je ustvari više nego dvojbeno. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Martine Dalić.
Hvala lijepo. Vi kolega Novak ste govorili koliko razumijem u ime Hrvatskih laburista stranke rada. Znači iz ove vaše rasprave zaključujem da vi ustvari želite promijeniti ime svoje stranke u stranka rada ali bez radnika u bankarskom sektoru. Da, i od tih 21 tisuću 800 ljudi treba voditi računa kada se donosi zakon. Jer kasno je biti general poslije bitke. Pa za par godina onda održavati rasprave a zašto je ovaj problem nastao i zašto je onaj problem nastao. A jedna od objektivnih i logičnih posljedica ovoga zakona može biti i ta koja se tiče i broja zaposlenih u bankarskom sustavu. Jer znate kako se održava profit? Tako da se smanjuju troškovi. A u tom slučaju i rad i oni koji tamo rade mogli bi se naći na listi tih troškova. Samo to želim upozoriti. I to je on što se u ovoj sabornici mora reći i što moramo znati. A da je tome tako i da se ovdje ne radi ni o kakvim lobističkim interesima podsjetiti ću vas jednog primjera drugog zakona. Ovaj je Sabor svojevremeno krajem 2011. ukinuo poseban porez na telekome. Tada je to također tumačeno da se radi o velikim lobističkim interesima i nova Vlada čim je došla, to je bio jedan od njezinih prvih poteza ponovo vraćanje tog zakona. Kao suprotstaviti ćemo se mi lobističkim interesima. Trebalo je točno 6 mjeseci SDP-u da ponovo taj zakon ukine. Jer je eto u tih 6 mjeseci shvatio kako i na koji način i gdje se generiraju i održavaju radna mjesta. Između ostalog i u ovakvim velikim korporacijama. Zato treba manje demagogije kolega Novak, treba.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupnik Novak će odgovoriti na repliku.
Hvala lijepo. Moram priznati da jedino s čime se slažem je ova završna rečenica treba manje demagogije jer kada vi počnete voditi brigu o radnicima, onda je stvarno meni muka. Kada sam govorio oko vaše brige za 21 tisuću i nadopunili ste me sada i 800 zaposlenih u bankarskom sektoru, ja sam i tada rekao da je to demagogija s vaše strane. Jer nije briga vas za te radnike, nego je vas briga za bonuse koje ostvaruju menadžeri. To je ono gdje ste vi našli svoj interes. Dobit koju su iskazale banke. Definitivno ja ne vidim niti jednu računicu po kojoj bi smanjenjem te dobiti trebalo doći do smanjenja broja zaposlenih. Ali da bi moglo doći do smanjenja tih navedenih bonusa to sigurno da bi moglo. Na kraju krajeva, to bi vodilo i pravednosti nekoj. Evo kolega mi je dao podatak da je dobit po zaposlenom u bankarskom sektoru 130 476 kuna, pa taj podatak dovoljno govori sam za sebe. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeća replika bit će poštovanog zastupnika Srđana Gjurkovića.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Dakle kolega, bonusi u privatnom sektoru su potrebiti, legitimni, preporučljivi, temelje se na radu, rezultatima rada i to je dobro. Dobro bi bilo da i u javnom sektoru postoje dobre stimulacije i destimulacije da bi efikasnost onda bila u svakom slučaju dobra. Kad govorimo o bonusima u bankarskom sektoru dakle to je legitimno unutar privatnog sektora da određuju šta i kako, na koji način ali zato je naša uloga Vlade kao predlagača, nas koji donosimo zakone da spriječimo da ne bude ti bonusi ili dobiti na teret građana ili kao ekstra profit ili kao nedopušteni ugovori, nezakoniti ugovori, da se koristi neznanje korisnika da bi netko ekstra zaradio, da bude kao monopol. Dakle bonusi kao bonusi su sasvim legitimni i preporučljivi kad su rezultat rada, a zato je naša uloga i zato je ovaj zakon da spriječi ne bonuse nego da spriječi nezakonitosti prema građanima, da zaštiti građane i u biti ovaj zakon je bonus prema građanima jer će im osigurat da im se manje uzima kod kredita.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupnik Mladen Novak će odgovoriti ne na repliku, ali očito će odgovoriti.
Hvala lijepo. Pa kolega, sad nisam baš siguran upravo u ovo što predsjedavajući kaže, da li je ovo bilo ili me niste razumjeli ili čisto želite potvrdit ono što sam ja rekao. Ni u jednom trenutku ja nisam osporavao pravo na to, ali je stvar u tome da ako postoji ovo što ste vi kasnije rekli, ako to postoji, ako je uvjet šteta građanima, uvjetno rečeno šteta građanima, ugovori koji su štetni za građane onda na kraju krajeva ustvari prepričali ste svojim riječima ono što sam ja govorio odozdo. Ne vidim nikakve razlike u tome. Hvala.
Hvala lijepo. Sad će u ime predlagatelja ponovo uzeti riječ uvaženi ministar Slavko Linić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Prijedlog i HNB-a i prijedlog banaka, a odnosi se jedno na prosječnu ostvarenu kamatnu stopu koja će biti osnovica za izračun maksimalne i kamatne stope na stambene kredite i kamatne stope na potrošačke kredite, bit će u svom obrazloženju vrlo jasno i sa tablicama tako da možete točno znati koji su to iznosi. Isto tako kad govorimo o prijedlogu banaka vezano za moguće rješenje oko svih kredita koji su sa tečajnim razlikama iznad 20% također ćemo dati sve tablice tako da možemo vrlo jasno utvrditi i što će bit osnovica za računanje maksimalne i kako će izgledat ta maksimalna i isto tako to ćemo utvrditi kod ovog dijela vezano za tečajnu razlike iznad 20% ili kratko rečeno švicarce. Tako da amandmani će biti vrlo jasno, raspravljat ćemo ih prije samog postupka glasanja, svatko od vas će moći imati prilike o njima se i izjasnit i vjerujem da će oni ostati na tragu ovih rješenja koje ovdje su. Kad govorimo o mogućem rješenju zajedničkog sa bankarskim sektorom Vlada ocjenjuje da je ipak prihvatljivije da ako se nađemo na ovom rješenju nemamo nikakvih zastoja u primjeni zakona jer tada nema tužbi, tada sve priče o tome da je ovo neustavno, neutemeljeno, da idemo unatrag, da destabiliziramo sustav otpadaju, a to znači da od 1.1. ide daleko povoljnija kamata za sve one koji trpe na tečajnim razlikama. Prema tome, sve priče koje su bile polako će pasti u vodu i vjerujem da ćemo imati punu primjenu samog zakona i to je razlog zašto smatramo da je pametnije ići ovako nego stvarati neizvjesnost ukoliko taj prijedlog bankarski sektor osporava jer tog trenutka ulazimo u sudske procese, a znamo da sudski procesi znaju biti i sam zastoj zakona u primjeni, a mislim da nam je bitno građanima omogućiti sve te primjene. Kad govorimo o hipotekarnim kreditima oni su stambeni krediti i bitna je namjena. Kako je on osiguran, da li nekakvim nekretninama i ostalo nije bitan, prema tome na hipotekarne kredite se također odnose ovi propisi i u tom dijelu on će biti kompletno obuhvaćen i on je pokriven. Vidim da smo ušli ovdje u raspravu što je to država, a što su to građani. A onda moramo shvatiti da namjena ovog zakona, namjera je da građanin koji nije kreditno sposoban ne ulazi u kreditne rizike. Daleko veću odgovornost bankarskog sustava zahtijevamo jer normalno je da banka ocjenjuje sposobnost nekoga da li mu može dati, ne možemo mu dati i da li će ići plasmani kredita prema nekom tko nije sposoban vraćati kredit. Kad govorimo o Hrvatskoj onda moramo znati još uvijek možemo dobiti kredit, ali je naše poslovanje bilo tako uspješno da smo stvorili do kraja ove godine 190 milijardi kuna kredita. Da Hrvatska u ovih 23 godine nikad nije vratila ni kunu kredita, da većinom otplaćujemo sa novim kreditom za deficite povećavamo kredite, sve što radimo, radimo na kredit. Da, to je Hrvatska. I Hrvatska ima negativnu ocjenu. Kad nas kreditori ocjenjuju, ocjenjuju da nije pametno davati, pa nam daju vrlo visoke kamate. Zašto? Pa ako i propadne nešto prema Hrvatskoj, barem će se naplatiti kroz veću kamatu. To su rizici i zato Hrvatska nema niti će imati povoljniju kamatu. Što smo radili sada plaćamo, ali očito da nismo nikad naučili što to znači 200 milijardi kuna kredita i gdje smo ih to spalili.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Mladena Novaka.
Hvala lijepo ministre. Pa s obzirom da sam ovo shvatio kao vaš osvrt na moju raspravu ili sam prečuo ili niste se osvrnuli na konverziju. S obzirom da sam ja i nju spomenuo u raspravi ne vidim zbog čega propisujemo obavezu konverzije. Na kraju krajeva će onda opet sad mu ponude manju kamatu. On potpiše ugovor pod tim, onda mora prebacit kredit u neku drugu valutu gdje su daleko nepovoljniji uvjeti. Da li je to to? Hvala.
Odgovor uvaženog ministra Linića, izvolite.
Hvala lijepo. I sami znate da ovdje pokušavamo definirati kamatnu stopu samo kod onih kredita koji su iznad 20% sa tečajnim razlikama. U onom trenutku kad se po tim kreditima spusti na 19,9 kako je to danas govoreno stranka ima pravo … [[Govornik se ne razumije.]] tu rizičnu kategoriju kredita u neki drugi koji mu banka ponudi ili će se vratiti na stare kamate. Prema tome, na građanima će biti opcija izabrati jedno ili će kamata biti niža.
Hvala lijepo. Nastavljamo sa raspravom. I sada će u ime Kluba zastupnika SDP-a govoriti poštovani zastupnik Ivo Jelušić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Čuli smo danas ovdje, a i prethodnih dana i mjeseci od kad traje rasprava o ovom zakonu, različitih mišljenja, izjava, prijedloga što je i logično. Različiti interesi, pa različita i mišljenja. Svatko zastupa svoje interese, pa onda u skladu s tim iznosi i svoja mišljenja. A naš interes, interes Vlade i ove saborske većine je sasvim jednostavan i naš interes i naš cilj da zaštitimo građane od samovolje banaka i da dovedemo građane u ravnopravniji položaj nego što su do sada bili u odnosu na banke. Drugi imaju drugačiji interes i drugačije ciljeve i mi to možemo razumjeti, ali se ne moramo i s njima složiti. Razumijemo interese banke, ali se s njima slažemo, razumijemo interese nekih ovdje u Saboru koji štite interese banaka, ali se isto i s njima ne slažemo. A da su građani u nepovoljnom i nepravednom položaju u odnosu na banke to mislim da je manje-više svima jasno, a pogotovo jasno onim građanima koji se nalaze u takvom položaju. Primjera radi. Čovjek se zaduži u francima, zadužio se u francima, banke se obično nisu zaduživale u francima nego su to u pravilu u eurima ili u dolarima. Dolazi do ogromne tečajne razlike koja ostaje bankama, građanin je plaća. I što se na kraju dogodi? Da nakon par godina što je građanin otplaćivao anuitet u koji je uključen i kamata i glavnica da je u kunski gledano da mu je glavnica veća, da mu je dug veći nego što je kad je počeo otplaćivati. Ispada da je taj novac koji je građanin davao bačen novac. Ja kažem nije bačen, nego je prebačen, prebačen sa računa građana na račune bogatih banaka, na račune bogatih menadžera i vlasnika banaka. Jel' to pravedno? Jel' to pošteno? Mi smatramo da nije i zato ovaj zakon hoćemo donijeti. Dakle, da ne prebacujemo novac sa računa iz džepova siromašnih građana na račune bogatih bankara, bogatih vlasnika banaka i bogatih menadžera jer i tako novaca imaju dovoljno. Ne treba debeloj guski mazati vrat! I to od siromašnih građana. Ova Vlada je do sada napravila niz zakonskih prijedloga kroz koje želi promovirati svoju ekonomsku politiku, a ona se često puta i u pravilu svodi na to da bude, da uvede reda i pravednosti. I ovaj zakon je na tom tragu da uvede reda i pravednosti. Da nabrajam neke samo primjere od toga da smo uveli Zakon o fiskalizaciji, da porez moraju plaćati svi, da smo uveli reda u plaćanje poreza, da se ne može da jedni plaćaju, drugi ne plaćaju. Prema tome, reda i pravednosti je u ovoj državi nedostajalo. Zašto je to godinama podgrijavano da nema reda i pravednosti sada ne želim o tome, ali mi to želimo mijenjati, pa i svojim mjerama ekonomske politike i zakonima koje donosimo a jedan je i na tom tragu. Kažu bit će ugrožena sloboda poduzetništva, tržišna utakmica, ne možemo se miješati u odnos klijenta i banke itd. Ako je tržišna utakmica, ako slobodu poduzetništva i tržišnu utakmicu svodimo na to tko je jači da tlači i da se može raditi što god hoće tko je jači da može raditi što hoće, e onda smo mi protiv takvog neoliberalnog koncepta i borit ćemo se protiv njega. Ja mislim upravo da je zadaća države da bude regulator u odnosima, u gospodarskim odnosima. Kada dođe do stanovite neravnoteže u gospodarskim odnosima, a ovdje je došlo. Jedni žive predobro, drugi žive izuzetno loše i o tome nema spora. Dakle, mi želimo zaštititi građane, ali ne protiv banaka. Ovo nije usmjereno protiv banaka. Ovo je usmjereno samo na to da se uvede više kako da kažem reda i ravnoteže. Dugoročno gledajući vjerojatno ovo ni bankama ne odgovara, jer što će i banke napraviti kada do kraja, do krajnjih granica iscrpe i građane i gospodarstvo. S kim će raditi, od koga će živjeti? Jedino ako ne misle zatvoriti svoje banke pa čekati da dođe do stanovitog oporavka pa da se ponovno uključe. Ja razumijem Udruženje banaka koje se protivi tome, razumijem i Udruženje banaka iz Europe koje je došlo upozorenje prije dva, tri dana. Doduše neki su to protumačili eto došlo je upozorenje iz Europe, iz Bruxellesa ili već kako su govorili. Nikako to nije upozorenje ni iz kakve Europe ni iz kakvog Bruxellesa nego strukovnog Udruženja banaka interesne grupacije koja okuplja bogate banke i koja štiti financijski bogati kapital, ništa drugo. Prema tome, oni brane svoje interese, mi branimo interese građana. Prema tome, ne treba stvari, nemojmo uvijek imati podanički mentalitet čim nešto dođe što je zapadnije ili sjevernije od naših granica odmah je to iz Europe pa se uplašimo. Pa i onda kad to dolazi od strukovne organizacije koja je produkt krupnog kapitala a mi njihovi zaštitnici nismo. Prema tome, mi ćemo štititi građane jer nas su građani birali da ih štitimo. Mi nismo zaštitnici krupnog kapitala i ne pada nam na pamet da ih štitimo. Oni koji misle da trebaju štititi bankare i krupni kapital nek izvole, mi to nećemo raditi. Kažu nije praksa u EU da se ovo radi. Uvijek se voli pozivati na praksu u EU ali nije praksa isto tako u EU da stambeni krediti budu ovako skupi. Praksa je u EU da su stambeni krediti negdje 3%, 3,5% kamata, a kod nas 5,5%, 6%, 7%. Praksa je u EU da poduzetnički krediti za razvoj su negdje na razini 1,5%, 2%, uvrh glave 3% a kod nas 7%, 8% i 10%. To je praksa u Europi. Ja sam za to da se izjednačimo s praksom u Europi ali u svim segmentima kad je riječ, ali ne samo u onom koji paše bankama a koji ne pašu građanima. Ovdje smo čuli čak i danas mislim iz redova HDZ-a kaže plaše se ljudi strahom dakle neće banke više financirati i neće im se to isplatiti ako donesemo ovaj zakon bit će im to premalo zarade, neće financirati. Pa ne moraju. Ima nekoliko rješenja. Prvo, mi smo sada u EU možemo ako smo kreditno sposobni ići, o tome je ministar Linić govorio, možemo otići u drugu banku ne moramo koja ima sjedište ovdje u Hrvatskoj. To je jedno. Drugo, a to je vrhunac cinizma, kaže ne isplati im se ovdje pa neće dati kredite našim građanima. E sad ja ne razumijem kako se ne isplati davati kredit našem građaninu uz 5 ili 7%, a isplati se u Europi u drugim zemljama davati uz 2 ili 3%. Ja, meni tu logika staje. Kako može biti 7 manje od 2? Može jedino ako treba opravdati interes bankara. Ali zdravoj logici toga nema. A isti je to kapital, da se mi razumijemo. Kažu to je naše banke imaju skuplji ulazni kapital. Ma isti je to kapital. To je isti kapital, istih vlasnika jer su vlasnici tih banaka manje-više svi isti. Meni nepoznati ali se iza vlasništva i naših banaka, kažem i mislim banke koje imaju sjedište u Hrvatskoj koliko su one naše o tom potom, imaju naše ime i rade s našim ljudima, ali je kapital strani. To je isti kapital. Kako se isplati tom kapitalu plasirati sredstva u Njemačkoj ili Austriji s 2% a u Hrvatskoj ne uz 5 ili 6%? Kažu, je ali vi ste zemlja visokog rizika. Pa gospodo draga mi ćemo i biti zemlja visokog rizika izgleda do pamtivijeka ako nas se tako nastavi tretirati. Kad ti da kredit uz kamatu od 10% onda je taj kredit rizičan jer ti ga je teško plaćati, jer je ogromna kamata. Jer platiš više kamate nego glavnice. Ali kad ti daju s 2% onda to nije rizično. I bit ćemo rizični dok god nam budu davali takve kredite. Ja ustajem protiv toga. Dosta više da mi budemo rizični i želimo jednostavno da se izjednačimo sa ostalima u Europi. To je ono što želimo i na tome trebamo inzistirati i to tražiti. Dakle, imam osjećaj da nas se namjerno želi proglasiti rizičnim i držati rizičnim jer dok god si rizičan onda te se može dobro tlačiti visokim kamatama. To je ono što treba jasno i glasno reći. Naravno da je bankama dosada bilo izuzetno lijepo i kad je nekome jako lijepo onda je teško kad mu nešto od toga oduzmete. To vam je kao kad djetetu svaki dan kad dođete s posla donosite čokoladu na što možda i nema pravo ali jednog dana kad ne donesete onda je problem. Otprilike je to sad situacija sa našim bankama. Imali su previše, živjeli su previše dobro i sad kad im hoćeš malo to dovesti koliko toliko u granice reda e onda je problem. A naravno da im je dosad bilo dobro. Dakle, imali su visoke zarade koje su izvlačili dioničari tih banaka koje su uglavnom vani, menadžeri banaka koji su doduše naši ljudi ali u službi stranih banaka i stranog kapitala su jako dobro od toga živjeli a građani trpjeli. Inače je dosad uvijek tako bilo. Profit je privatni, a kad dođe do problema e onda se problemi socijaliziraju. I kad banka npr. dođe u probleme sve dok je bilo dobro profit je išao dioničarima a kad dođu u probleme onda država mora spašavati i građanima plaćati i isplaćivati štednju itd., ili tražiti način saniranja. Pa dosta valjda i sa takvim načinom ponašanja. Koliko je dosada bilo nepravednosti do prije godinu dana imali smo u odredbama ovog istog zakona da su građani maltene bili u robovlasničkom odnosu prema bankama. Kad uzmeš kredit nisi mogao iz njega izaći. I ako hoćeš izaći iz njega i ako ga želiš otplatiti prijevremeno jer si našao povoljniji izvor sredstava još si za to bio kažnjavan, morao si platiti naknadu za to. Dakle, nisi mogao jednostavno izaći. I to smo čak imali. To smo ajde prije godinu dana ukinuli, ali samo govori o tome koliko su banke bile bahate u svome radu. Prema tome, mi želimo samo više reda i pravednosti. Ne tjeramo banke u gubitak kao što to neki žele reći, ali želimo suzbiti njihovu pohlepu i želimo da na koncu konca i oni dugoročno planiraju. Jer ako je njihova politika bila, a moglo bi se reći da je bila kratkoročno gledana udare visoke kamate, uzmi što više, izvuci od građana a i gospodarstva što više možeš, a onda će građani doći u situaciju da više neće moći uzimati kredite jer ne mogu to otplaćivati pod tim uvjetima a onda će se oni polako primiriti pa će čekati novu priliku kad građani ponovno dođu u situaciju da su malo ojačali pa će ponovno sa istim nametima udariti. E neće proći barem što se ove Vlade tiče. Neće više moći tako. Prema tome postavit ćemo kriterije u kojim se gabaritima može kretati ta kamata pri tome da banke zarade da ne idu u gubitak kao što žele ovdje žalopojke raditi i plakati, neće oni biti u gubicima. Oni ako budu u gubicima bit će u gubicima zbog toga što su neracionalno poslovanje donosili pogrešne poslovne odluke pa su plasirali rizične kredite itd. a kod građana neće biti u gubitku i sa kamatom stambenom od kredita 4, 5 ili 6% s tim se ne može biti u gubitku ali naprosto neće imati višak koji su do sada imali i to ih boli. Razumijemo da njih to boli, ali nas je boljelo do sada i sada smo pronašli lijek i nadam se da ćemo na tom lijeku i istrajati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike a nakon toga ćemo onda imati jednu stanku. Dakle prva replika je poštovanog zastupnika Dražena Đurovića. Izvolite.
Hvala. Evo kolega ja bi se sa dobrim dijelom vaše rasprave složio posebno što se tiče pozicija koje ste vi iskazali, da li mi ovim izmjenama zakona ostvarujemo i sve one ciljeve koje ste istakli, nisam siguran ali u svakom slučaju s pozicijama bi se složio a volio bi da smo u zakonu još malo bili toliko oštri kao što smo u iskazivanju svojih pozicija. No valjda i politička realnost i odnos snaga koji se postavi definiraju konačno i poziciju koju je Vlada zauzela definirajući konačni prijedlog izmjena i dopuna Zakona o potrošačkom kreditiranju. Napomenuo bi u okviru ovoga što ste vi kazali nadam se da će onda i vaš klub dati potporu amandmanu koji smo mi dali da se korisnicima kredita omogući i način izbora da li će otplaćivati kredit na anuitete ili na rate. Mislimo da bi to za jedan dobar krug korisnika također bila jedna kvaliteta koja im do sada nije bila omogućena tijekom otplate kredita. Pa eto nadam se da će i to biti prepoznato i u vašem klubu kao nešto što ako se ugradi u Zakon o potrošačkom kreditiranju ne predstavlja izravni trošak bankama ali otvara mogućnost korisnicima kredita da u dogovoru sa bankom definiraju onaj model otplate kredita koji bi za njih mogao ovisno o njihovim prihodima biti znatno povoljniji, mogli bi ukupno platiti manju kamatu nego kao što danas plaću kredite samo u anuitetima.
Hvala lijepo. Odgovorit će poštovani zastupnik Jelušić. Izvolite.
Poštovani kolega meni je drago da se vi slažete u principu sa ovim zakonom i da podržavate ono što kada Vlada radi u interesu građana da i vi podržavate. Doduše ne razumijem neke druge ovdje u saborskim klupama koji ni tada ne podržavaju kada Vlada dobro radi iako ovo što radimo je već ne prvi puta nego drugi puta. Dakle ovo je druga izmjena i dopuna ovog zakona i mi već drugi puta popravljamo zakon koji je donijela HDZ-ova vlada jer smo uočili da on nije dobar i da nije u interesu građana. Meni je drago kada dio oporbe to podržava, ja bi bio zadovoljan kada bi to podržavao i onaj dio oporbe koji je donosio prije onakve odredbe koje nisu bile povoljne za građane ali nažalost ne vidim da je to slučaj.
Hvala. Sada ćemo čuti repliku poštovanog zastupnik Josipa Borića.
Hvala lijepo. Pa kolega Jelušić ja se referiram jedan dio vaše rasprave podržavam, međutim onaj dio gdje vi govorite mi štitimo građane, mi štitimo građane itd. Što ih vi više štitite njima je svaki dan sve teže, a to pokazuju podaci koje čak ni ministar financija nije sakrio. A broj blokiranih vam je u svega 6 mjeseci povećan za 35 tisuća i 4 milijarde. Znači vi ste ih štitili a njima je sve teže. Oni su posve neoperativni tih 35 tisuća novo neoperativnih. To me podsjeća na onu reklamu koju možemo vidjeti na televiziji Hrvatskog autokluba, čovjek vozi, auto se malo pokvari ali je bio u voznom stanju i onda ga on popravi i taman kada je mislio da ga je popravio eksplodira. On u toj reklami onda pozove HAK. U ovoj našoj stvarnosti Ministarstvo financija pozove MMF, to je to štićenje i vidjet ćemo kako će to sve na kraju završiti.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ivo Jelušić.
Hvala lijepa. Meni je poslastica kada iz redova HDZ-a o ovome govore. Oni koji su upravo građen doveli u takvu poziciju i sada sve što činimo pokušavamo izvući građane i državu iz situacije nezavidne situacije u koju je dovela HDZ-ova vlada, vlada HDZ-a u prethodna dva mandata. Dakle ovi problemi o kojima i vi govorite i o kojima javnost govori nisu od jučer. Svi su oni manje-više naslijeđeni. Točno je pazite da je dug države velik i evo sada svi govorimo da smo u velikim problemima, ali od 190 milijardi duga države, 60 milijardi je rezultat zadnje tri godine vaše vladavine 60 godina, pogledali smo podatke EUROSTAT-a prema tome o tome se radi. Dakle kao i kod građana ovi svi problemi u kojima se danas o kojima danas raspravljamo … zaduženju građana su nastali iz razdoblja dok ste vi bili na vlasti. niste vidjeli da su građani u problemima ili niste htjeli vidjeti, svejedno je i jedno i drugo vas ne opravdava.
Hvala lijepo. Sada ćemo napraviti stanku do tri sata kada ćemo nastaviti i onda će u ime Vlade uzeti riječ najprije poštovani ministar Slavko Linić. Hvala lijepo.
Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. U ime predlagatelja javio se ministar financija Slavko Linić. Izvolite.
Vrlo kratko vezano za raspravu Kluba SDP-a. Svi prijedlozi kojim se zaista nastoje razriješiti kvalitetniji odnosi između građana i bankarskog sustava vjerujem da sa ovim i onim prethodnim raspravama i prijedlozima i već potvrđenim zakonima poboljšavaju položaj građana Hrvatske u odnosu na bankarski sustav. I vjerujem također da ćemo ubuduće imati daleko odgovorniji odnos bankarskog sustava u dijelu plasmana sredstava. Jer ono što je zabrinjavajuće kada promatramo područje rada Vlade Republike Hrvatske je zaista enormni dugovi građana Hrvatske prema financijskom sektoru. 67% dugova prema financijskom sektoru su uzročnici i ostalih dugova. Neovisno o tome da je tu i potraživanje države ali ono što je zabrinjavajuće raste dug građana po komunalnim uslugama. Prema tome ne plaća se voda, ne plaća se struja, ne plaća se stanarina ili ne plaća se troškove stanovanja ako uzimamo plin i sve ostalo. Sve to pokazuje da je upravo pojačana kreditna aktivnost u svrhu dizanja potrošnje bila sada razlog ovakve enormne nelikvidnosti. Da je ona sada i razlog da jednostavno sustav naplate postaje ugrožen. Jer Vlada Republike Hrvatske je odlučila štititi dvije trećine plaće građana jer je to ispod standarda, ispod minimuma od kojeg bilo tko može živjeti a kamo li jedna tročlana ili četveročlana obitelj. Prema tome, ovo je jedna mjera gdje samo želimo ograničiti plasmane, utjecati da banke budu vrlo oprezne jer ako je maksimalna kamata vrlo niska tog trenutka banke u toj kamati nemaju rezerve za nenaplaćene kredite, otpisane dugove po kreditima. Što znači ne smiju kalkulirati u svojoj kamati te dodatne rizike koje su do sada kalkulirali a sve u cilju naplate po kamatama i ostalim pokriju rizike ulaganja u pojedinačne kredite. Tako da smatramo da sa ovom mjerom polako uvodimo određenog reda, vjerujem da će ova pojedina rješenja povećati i naplate samog bankarskog sustava. Jer same banke procjenjuju da ukoliko se smanje i naknade i ova rješenja po kreditima koje imaju visoke tečajne razlike će na neki način i omogućiti građanima redovitije servisiranje obveza. A u biti ono što će eventualno izgubiti na kamatama koje bi trebale biti niže za ove posebne kredite evidentno je da bankarski sustav računa na nešto veću naplatu, kvalitetniju naplatu pa ocjenjuju da bitnih utjecaja na njihove profite i ne bi trebalo imati. Vjerujemo da sa ovim zadnjim prijedlogom dobrim dijelom smo pokrili sada područje zaštite potrošača u dijelu odnosa sa financijskim institucijama ali ujedno vjerujemo da će i plasmane prema nekontroliranoj potrošnji se značajno smanjiti. A to je ono što nažalost neće imati pozitivnog utjecaja kada govorimo o gospodarskom rastu ali osnovno je da gospodarski rast bude temeljen na povećanju izvoza, na povećanju investicija a ne na nerealnoj i neobjektivnoj potrošnji.
Zahvaljujem ministre u ime Kluba SDSS-a govoriti će poštovani kolega Mile Horvat.
Gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Mi u Klubu Samostalne Demokratske Srpske Stranke ćemo u svakom slučaju podržati ovaj zakonski prijedlog. Isto tako ću uvodno samo reći rečenicu, mislim da je dobra stvar bila ova građanska inicijativa koja se zvala Udruga Franak, koja je na neki način ovu cijelu stvar otvorila. Ne umanjujući naravno inicijativu predlagatelja, odnosno ministarstva da se ova stvar uredi. Ali moramo reći da su ovi ljudi počeli o ovom problemu pričati glasno i otvoreno puno prije svih. O ovom zakonu u svakom slučaju će drugačije raspravljati bankarski stručnjaci, drugačije će raspravljati od nas koji nismo u toj branši i ja kada sada budem rekao nekakvo naše viđenje ovoga problema u svakom slučaju riskiram da uđem u jednu zonu u kojoj neki ljudi znaju puno više i možda bi neke stvari time i kvalitetnije rekli. U svakom slučaju banke, opća je konstatacija da su se banke ponašale i ponašaju se u svakom slučaju u okviru dozvoljenog, odnosno u okviru aktualne zakonske regulative i naravno to tako treba biti i naravno da je u cijeloj ovoj javnoj raspravi u uvodnom dijelu oko ovog zakona potpuno jasan stav bankarskog sektora i ja im se ne čudim. Vjerojatno da sam predstavnik bankarskog sektora sa ovakvim stanjem kao što je danas i ja bih bio zagovornik tako jednog tvrdog odnosa prema ovakvim zakonskim rješenjima. Mi smo u svakom slučaju kao klub doživjeli ovaj zakonski tekst i ovu raspravu kao pokušaj normativnog prilagođavanja politike bankarskog sektora realnom životu Republike Hrvatske. Rekao sam da o tome trebaju apsolutno razgovarati stručnjaci, eksperti, ali i mi ljudi građani koji smo pod udarom svakakve monetarne politike pa čak i ovakve, osjećamo da tu nešto ne štima i da je potrebno stvar ispraviti i zato ću ja reći nekoliko stvari, dakle referirat ću se samo na neke ključne stvari za koje smo procijenili da su osnovni element ovakvog zakonskog prijedloga. Tu su prije svega naknade, naknade koje banke koriste u toku svojeg poslovanja koje smo okarakterizirali kad smo proanalizirali kao određena vrsta parafiskalnoga prihoda odnosno naplata raznoraznih naknada koje idu na teret građana. Ja ću ovdje samo pročitati primjer iz određene banke, dakle podnošenje prijedloga za upis brisanja što uključuje i trošak konvertiranja 118 kuna, podnošenje prigovora na zaključak građane košta 235 kuna, promjena ugovorenih uvjeta, dakle kad banke hoće promijeniti kondicije u ugovoru onda kad prolongiraju rok, kad mijenjaju kamate to košta građane 300 kuna, daljnje svako produljenje i korištenje roka za oplatu je 2% na vrijednost, a uglavnom je to negdje oko 200 kuna. Razni izvještaji, obavijesti, opomene po kreditima, izdavanje brisovnog očitovanja po zahtjevu građanina to njega košta 100 kuna, otkazi ugovora ga koštaju 100 kuna, posebno zatražen izvadak o stanju kredita isto tako košta, koštaju protesti, tužbe itd., itd. Ima još masa ovih naknada koje bi mogli ovdje iščitati, koje idu na teret građanina. U ovom zakonskom rješenju ovakva mogućnost koliko sam ja shvatio je prilično restriktivno postavljena, znači banke više neće imati mogućnost da građane opterećuju sa ovim silnim parafiskalnim nametima koji oni zovu raznorazne vrste naknada. Konačno, bilo bi dobro vidjeti koliko je to u nekakvom ukupnom iznosu koliko se toga novca nakupi u jednom prosječnom kreditnom aranžmanu kroz trajanje tog kreditnog aranžmana na osnovu tih i takvih naknada. Sljedeća stvar koja je ovdje ključna u samom zakonskom tekstu jesu kamatne stope. Ona je osnovna komponenta svakog kreditnog odnosa i sam kamatni odnos kod stambenih kredita koji kaže da je u Europskoj uniji kamata na stambeni kredit negdje oko 3,35% prosječna u odnosu na istu tu situaciju u Republici Hrvatskoj gdje je ta kamatna stopa 5,37 nam daje dovoljno prava da se pitamo i dovoljan su razlog da se pitamo i zamislimo nad položajem građanina u Republici Hrvatskoj u odnosu na istog tog građanina u Europskoj uniji. Isto tako, kad govorimo o kamatama u svakom slučaju treba reći nešto i formuli za izračun tih kamata. Ona, tako je tu rečeno, a mislim da bi de facto u životu trebalo biti da ta nova formula koja nam se ovdje ovim zakonskim rješenjem sad nudi treba prije svega da bude jasna za građanine, odnosno za korisnike kredita jer to je nekakav osnov otvorenog kreditnog odnosa između banke i korisnika. Jer mi možemo ovdje teoretizirati, međutim u životu to znači da običan čovjek poseže za kreditima onda kad mu je uglavnom teško, kad se nalazi u određenoj muci i onda on odlazi u banku i traži kredit i prihvaća sve ono što mu se tad ponudi, samo da dobije određenu količinu novca koja ga može u tom trenutku spasiti i često se dešava da ljudi i ne obrate pažnju na ono što nije vidljivo u određenim kondicijama tog odnosa. Prema tome, ta kamatna stopa po nama treba biti i formula za izračun kamatne stope prije svega mora biti prilično, prilično jasna i transparentna svim građanima. Zato i slijedi jedno pitanje trezorski zapis kao komponenta te formule da li je ona dovoljno jasno objašnjena i da li će osim onog stručnog dijela ljudi koji znaju što su trezorski zapisi kao komponenta te kamatne stope, te formule ustvari za izračun kamatne stope da li će to biti jasno i širim korisnicima, odnosno građanima koji očekuju da ovdje dobiju kroz ovu raspravu jasnu sliku šta ih čeka u budućnosti u smislu nekakve kamatne stope. Sljedeće pitanje koje nas zanima jeste i pitanje hipotekarnih kredita. Ovdje su obrađeni stambeni i potrošački krediti, dakle interes ovog zakonskog rješenja su stambeni i potrošački krediti. Zašto nisu obrađeni hipotekarni krediti kad znamo da u globalu ovu globalnu recesiju danas na svjetskom tržištu i unazad tri godine su uglavnom izazvali nepovoljni hipotekarni krediti. U svakom slučaju da kad se govori o nepovoljnim hipotekarnim kreditima treba reći ponešto i vezati za to negativne efekte Ovršnog zakona, odnosno same ovrhe na hipotekarnim kreditima. To je nešto o čemu bi se isto dalo razgovarati. Naravno nije predmet ove rasprave, ali bi kad se govori o hipotekarnim kreditima trebalo ponešto računa povesti i o tome. Sljedeća stvar koja je u ovom zakonu jedna od ključnih stvari to su tekući računi. To je za nas vrlo bitna stvar. Zašto? Zato što za običnog građanina poslovanje preko tekućeg računa je … [[Govornik se ne razumije.]] dakle način života. Vi danas da gotovo da i nemate porodicu koja nema tekući račun, nema dvije, tri kartice, funkcionira se na način da se novac s jedne kartice prebacuje na drugu i tako se preživljava od prvog do prvog. I sama činjenica što banka je u jednom trenutku mogla reći ne više nemate pravo na taj minus, sutra ga vratite je dovodila do očajne pozicije običnog čovjeka. Dakle, rješenje koje ste vi ovdje ponudili da je dozvoljeni, odnosno ukinuti minus moguće vratiti u narednih 12 rata je vrlo dobro rješenje, za nas prihvatljivo rješenje i mislimo da će za građane u praksi to biti spas u takvim situacijama. Mislimo da ovdje nešto treba reći i o Hrvatskoj narodnoj banci. Kolege su govorile nešto o tome, ja ću ovdje reći nekakvo naše viđenje toga, te glavne financijske institucije. Hrvatska narodna banka je ovdje dobila ključnu ulogu, dakle ona treba da po ovom zakonskom rješenju formira prosječnu kamatnu stopu koja će biti osnov građanskih obaveza u tom kreditnom odnosu. Postavlja se jedno pitanje, a iz ovih rasprava danas se može iščitati to pitanje zbog čega je Hrvatska narodna banka do sada bila pasivna u rješavanju ovoga, ovih situacija, zašto se nije ranije uključila u raspravu oko ovog prijedloga zakona i zašto ima i dalje tako čvrst stav na strani bankarskih politika koje su nas natjerale da idemo u ovo zakonsko rješenje. Ja ću ovdje ponešto reći i o politici Hrvatske narodne banke, jer u svim zemljama, razvijenim državama veliku ulogu u rješavanju ekonomskih kriza i recesija imaju centralne banke ili centralne financijske institucije. Tako je da podsjetim prema utemeljiteljskom aktu federalnih rezervi, dakle Američke centralne banke među temeljnim zadacima spada i obaveza poduzimanja mjera za punu zaposlenost radnika, odnosno građana SAD-a. Centralne banke značajno utječu na visinu kamatnih stopa poslovnih banaka putem visina eskontne stope, tako su od pojave recesije i globalne krize centralne banke bitno snizile eskontne stope pa su federalne rezerve SAD-a primijenile eskontnu stopu od 1% od trećeg mjeseca 2013. godine. Europska centralna banka stopu od 0,00%, Češka 0,05%, Rumunija 1,25, Mađarska 4,75, a Hrvatska narodna banka stopu od 7%. Isto tako ovdje valja reći u kontekstu toga, te politike da su inozemne banke nastavile snižavati kamatne stope pažljivo promatrajući zbivanja u gospodarstvu u zadnje vrijeme, pa su u euro zoni te kamatne stope iznosile 1,28%, u Velikoj Britaniji 1,53. Na početku 2013. su lagane stope bile u okruženju u Austriji 2,22%, u Njemačkoj 1 i pol, a u Hrvatskoj su one iznosile 3,72%. I onda govorimo o ugroženom profitu naših bankarskih institucija. Ukoliko se ovo zakonsko rješenje prihvati one će možda biti i manja. Ne sumnjam da neće taj profit biti i manji, ali će još uvijek biti takav da se mjeri milijardama kuna pa je profit banaka bio u 2008. 4,6 milijarde kuna, 2009. 3,4 milijarde kuna, u 2011. negdje preko 3 milijarde, neki kažu 3,7 milijardi kuna. To su podaci koji govore. Između ostaloga da ne govorim o nekim drugim aspektima govore u prilog toga da se ovdje treba napraviti određen red i ovaj zakonski tekst koji zakonski prijedlog s kojim ministarstvo ide danas mislim da je na dobrom putu da se u ovu stvar i u ovu problematiku uvedu sasvim drugačije, normalnije relacije. I na kraju nešto o zakonskom osnovu provođenja ovog zakona. Dakle, jedno opće pravilo, jer čujemo da su osporavanja provođenja ovih zakonskih odredbi se temelje na, dakle pozivanjem na Zakon o obveznim odnosima. Opće je pravilo, dakle to je jedan opći postulat pacta sum servanda znači ugovori se moraju primijeniti. Međutim, isto tako znamo i u teoriji i u praksi da se ugovori ne primjenjuju ukoliko je karakter ugovorenih činidbi suprotan interesima ugovornih strana, da li jedne, da li druge i da li oba dvije strane. Ovdje se očito radi o tome da su dugogodišnjom praksom unazad bankarske institucije kroz razno razna odstupanja od osnovnih ugovora narušile osnovni interes stranke korisnika uvećavajući i kamatnu stopu i povećavajući i odnose paritete u valutama. Prema tome, ne stoji ona kritika da obvezni odnosi ne dozvoljavaju da se tako sklopljeni ugovori korigiraju. Osim toga neke zemlje u okruženju, pravosudne institucije nekih zemalja u okruženju su već donijele pravorijeke u smislu da su takvi ugovori štetni i da se raskidaju i daje se mogućnost korisnicima da kroz razno razne privatne tužbe i parnice dobiju naknadu štete i dobiju sasvim drugačije kreditne ugovore. Iz tog razloga mislim da je ovaj zakon dobar, mi ga podržavamo. Ali mislimo da će u dobrom dijelu odredbama i prevenirati nekakve buduće sudske sporove u ovim kreditnim odnosima. Hvala.
Zahvaljujem. Repliku će vam iznijeti poštovani kolega Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Horvat, drago mi je da više nije čista hereza spominjati HNB u ovom Saboru. I konačno vidjeti njenu pravu ulogu u svemu što se događa. Ovaj prijedlog zakona sam prokomentirao maloprije na način da sam posljednji koji će dopustiti destabilizaciju financijskog sustava, a prvi koji će ustati protiv onih koji ugrožavaju ljudske živote. Ovaj zakon će pripomoći svim kreditnim korisnicima banaka a neće ugroziti bankarski sustav. Devizna klauzula je normalna, ali u hrvatskom slučaju samo u odnosu na euro jer je sustav euriziran maksimalno. Nije logično da se valutna klauzula stavlja na japanski jen, na krunu, na australski dolar, na švicarski franak jer nema tih valuta u bankarskom sustavu. Zato bih molio i predložio da se uključi u ovaj prijedlog zakona klauzula kojom se zabranjuje devizna klauzula, valutni rizik braniti od onih valuta kojih nema u bankarskom sustavu. A s obzirom da pripomaže i da svima nama treba u interesu biti na prvom mjestu i na jedinom mjestu hrvatski narod i hrvatski čovjek onda ovaj zakon treba podržati uz ovakav uvjet i osobno ću ga podržati jer neću dopustiti da ni sadašnje vrijeme ni buduće vrijeme nas podsjeća na onu čuvenu pripovijest o Diogenu kad je sa svijećom usred bijela dana tražio čovjeka po Ateni. Gdje se izgubio taj čovjek u Hrvatskoj? Mi ćemo ga zaštititi. I čovjeka treba ugroženog zaštititi a ministra bih molio da uključi klauzulu da se zabranjuje vezivanje u valute kojih nema. Tome se mora, to je špekulacija, to je rizik. To ugrožava bankarski sustav! I ako se to uključi mi ćemo podržati ovakav prijedlog zakona.
Vrijeme je isteklo. Odgovor na repliku će sada iznijeti poštovani kolega Mile Horvat kojega molim da ne bismo dešifrirali drugi put gestikulaciju ako želite odgovarati na repliku dignite žutu pločicu.
Izvinjavam se.
Odgovorite sada.
Hvala. Kolega Marić u svakom slučaju mi je drago što ćete podržati ovaj prijedlog zakona. Znači, da otprilike smo na tragu istog razmišljanja, na tragu smo istog stava da treba pomoći stotinama tisuća ljudi građana RH koji su se u jednom trenutku zadužili pod određenim uvjetima koji su u ovom realnom vremenu ispali za njih vrlo nepovoljni čak i pogubni. Naravno da o HNB-u treba razgovarati, pa nije nikakva hereza otvoriti pitanje kako funkcionira i kako treba da funkcionira glavna financijska institucija. Pa u svim ozbiljnim zemljama se razgovara upravo o glavnoj financijskoj instituciji. Ne sumnjajući u vaše stručno znanje potpuno podržavam vaš prijedlog vezano za uvođenje ove klauzule. Hvala vam.
Završili smo raspravu po klubovima. Za riječ se javio ministar financija Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kratki osvrt na izlaganje kluba. Ponavljamo pitanje kredita i osiguranja kredita sa hipotekama nije pitanje stambenih kredita. Znači, to jesu stambeni krediti i na njih se odnosi i ovaj zakon. To je samo vrsta osiguranja a nije vrsta kredita. Prema tome potrošački krediti i stambeni su sve vrste kredita neovisno o načinu pokrića tog kredita. Prema tome, da tu raščistimo dvojbe i da na neki način ne trebamo dvojiti da li je taj dio obuhvaćen ili nije obuhvaćen. Što se tiče vaših ostalih sugestija manje-više je sad rasprava dovršena. Ukoliko budu pretočene u određene amandmane pokušat ćemo raščistiti vaše sugestije i eventualno vidjeti da li neke od tih amandmana možemo ili ne možemo prihvatiti. Želim jasno istaknuti i tu dvojbu da li možemo ili ne možemo ići na korekciju određenih visina kamata s obzirom na zaključene ugovore. Vladin stav je bio da ipak u tom dijelu ocjenjujemo da su građani bili ti koji su sve negativne strane lošeg proizvoda, lošeg kredita snosili da temeljem Zakona o obveznim odnosima taj rizik možemo podijeliti. I to je razlog zašto smo i predložili klauzulu koja vrlo jasno veli da štitimo one građane koji imaju tečajne razlike veće od 20%. Upravo svjesni toga da to nije protuustavno i da mi koji moramo na neki način zaštititi građane kao potrošače pokušamo u tom dijelu ponuditi određena rješenja. Vjerujem da ćemo na neki način do samog izglasavanja zakona imati usuglašen stav sa bankarskim sustavom pa će onda otpasti i bilo kakve dileme da li ćemo imati sudskih problema oko provedbe zakona. Jer za Vladu zakon nije ustavno upitan, nije ni moralno upitan i zato vjerujemo da ćemo dobiti potporu u Saboru. Ostaje pitanje tečajnih razlika i te dvojbe da li da se izvršna vlast upetljava u tečajne razlike. Tečajne razlike problem deviza, problem valutnih klauzula je područje djelovanja monetarne vlasti. I u tom dijelu bi bio problem u ovaj zakon uvrstiti bilo kakva rješenja. Iako mislim da sa ove rasprave prema Narodnoj banci zaista može ići i rasprava vezano za valutne rizike i da li dopuštati da se ugovaraju krediti u nekim valutama. Jel uzmimo jedna od novih banaka koje djeluje ovdje su neke ruske banke koje također imaju valutu za koju ne znam kako će se krenuti prema gore prema dolje i očito je da kada promatramo te vaše rasprave ne bi bilo uputno da se u tim valutama zaključuju ugovori pa makar i kamatno stimulirani jer su to preveliki rizici, rizici za koje znamo da ih jedino može nositi potrošač, građanin, korisnik kredita. Slažemo se da je to nešto što ne bi trebalo dozvoljavati dok se ta valuta u Hrvatskoj ne koristi više ne bude prisutna štednja u njoj ne bude itd. sve su to sugestije koje ja smatram da itekako monetarna vlast može prihvatiti i da je itekako važno da dio ovih rasprava odu prema monetarnoj vlasti. Ali teško je moguće da mi sada kroz ovaj zakon činimo tu grešku i pokušamo dio monetarne politike, dio rješenja koje mora dati monetarna vlast ugrađujemo u ovaj zakon. O samim amandmanima ćemo se čuti.
Zahvaljujem ministre. Na vaše izlaganje imamo prijavljenu jednu repliku poštovani kolega Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani ministre, namjerno sam spomenuo valutnu klauzulu jer su banke znatno više uprihodovale temeljem tečajnih razlika nego temeljnih kamatnih stopa kada je u pitanju odobravanje kredita vezanih uz švicarski franak. I to je problem, tom problemu se mora reći dosta. Hoće li reći HNB što bi morao reći jer je to zadaća HNB-a spriječiti špekulacije i nepodopštine i nešto što je nepoželjno i štetno i bankarskom sustavu i klijentu i onom tko koristi kredit. To je štetno, dokazano, HNB mora ali ako HNB neće jer je neovisna od nacionalnih interesa i društvenih interesa onda mora netko intervenirati, a to je jedino Vlada. Nemam ništa protiv da to učini HNB dapače to je njegov posao, on to mora učiniti ali onda to upotpunjuje moje zadovoljstvo dignuti ruku za ovakav zakon i za da se zaštiti taj jadni čovjek od neugodnih, iznenadnih nepogoda, a tečajna razlika je nepogoda. Hvala.
Na repliku odgovara ministar Linić.
Ne bi bilo dobro da u ovom trenutku Vlada pokušava ući u domenu monetarne politike i mi još uvijek ocjenjujemo da monetarna vlast ima mogućnosti riješiti taj problem. Najveći dio sumnje koji često pada u ovom trenucima je da li su zaista naplaćene tečajne razlike bile i obveze banaka po tečajevima njihovim. Prema tome ukoliko zaista je banka imala 100 kuna tečajnih razlika i naplatila 100 kuna tada ta banka nije imala zaradu na tečajnim razlikama i tada je prihvatljivo da korisnik kredita mora u tom dijelu jel je takva monetarna politika snositi i tečajne razlike. Da li je to tako ili ne jedini odgovor koji može dati je Narodna banka. Narodna banka zna vrlo jasno svaku poslovnu banku u kojim je valutama bila zadužena, koliko su im tečajne razlike, a isto tako zna koliko su im naplaćene. Prema tome u jednom od izvješća Narodna banka može te naše dvojbe raščistiti da zaista ne bude nikakvih sumnji ni prema bankarskom sustavu a ni prema podacima Narodne banke. Prema tome ajmo dobiti sve te podatke pa ćemo još u idućoj godini raspravljati o toj problematici.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu pa riječ dajem kolegi Petru Baranoviću. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi gospodine ministre sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Tijekom rasprave po klubovima bilo je jako puno riječi o svim detaljima ovog zakona o mogućim konsekvencama pozitivnim, negativnim, bilo je oprečnih mišljenja što je normalno u jednom demokratskom društvu u jednom Parlamentu oko toga da li će ovaj zakon polučiti ciljeve ili pak druga dilema da li će i na koji način poziciju banaka svesti u nekakvu zonu koja bi bila upitna. Iščitavajući objašnjenja ovog zakona i njegove odredbe a zapravo pozivajući se na životnu praksu koju svi mi znamo, manje-više većina nas je u životu imala i prilike biti dužnikom banci i dignuti kredit zbog ovog ili onog, zapravo postavlja se pitanje kako je moguće da tek evo danas u 11.mjesecu 2013.godine raspravljamo o ovome? Kako je moguće da nam je trebalo toliko godina da reagiramo na nešto što je bilo potpuno očigledno i potpuno jasno. Bila je hipoteza jutros da je jedini razlog donošenja ovog zakona Udruga Franak i problem sa promjenom kamatne stope na kredite u švicarskim francima, a zapravo kada bi čak i tu epizodu stavili sa strane postojali su tvrdi i debeli razlozi. Ukoliko želimo uspostaviti pravedno društvo, odgovorno društvo, transparentno društvo da se donese ovakav zakon i da se neke stvari stave u red. Nevjerojatna je činjenica da su banke imale potpunu slobodu kreiranja kamatnih stopa pri promjeni tečaja. Da nije bilo propisanih jasnih parametara koji određuju u kojoj mjeri pri određenim okolnostima banka može izvršiti određene promjene na štetu dužnika. Dopustili smo da Hrvatska uđe u klub potrošačkih društava, a da potrošačke kredite građani dižu na ovaj način. Krajnja konzekvenca od 21 milijarde kuna zaduženosti hrvatskih građana. Krajnja konsekvenca za banke, velika ili mala, ali konstantna dobit izmjerena u milijardama kuna zadnjih 10 godina. I onda naravno, svi se mi služimo trikovima pa malo guglamo prije ovih rasprava pa čitamo nekakve članka i onda dođete recimo do jednog podatka koji kaže dobit banaka u 2011. godini 4,7 milijardi kuna. Nisam ekspert da sudim da li je dovoljno velika ili mala ali nevjerojatno u istoj regiji prvi naši susjedi u recesijskim okolnostima banke u Sloveniji gomilaju gubitke. Kako je to moguće da u Sloveniji zbog recesije gomilaju gubitke a da u Hrvatskoj ipak bilježe milijarde kuna dobiti? Na uštrb prava hrvatskih građana koji su imali ugovorni odnos sa bankama. Na uštrb toga prava. Kako je moguće da smo dopustili toliki niz godina funkcioniranje na ovakav način i da netko prije nije reagirao i zaštitio hrvatske građane u potpuno elementarnoj, jednostavnoj logici da se u ugovornom odnosu ovakve vrste rizik ipak treba dijeliti. Plakanje nad sudbinom banaka, pa znamo svi za Boga koje sve mehanizme imaju banke da osiguraju svoje kredite. Svi znamo koji su koeficijenti osiguranja, odnosno koji su omjeri. Znamo da ne daju kredite na način da je recimo hipoteka 1:1. Da su omjeri bili 2:1, 3:1 i da banke nisu propale bez obzira na recesiju, bez obzira na probleme koje muče za razliku od banaka sve hrvatske građane a posebno ovih 267 čini mi se tisuća sa blokiranim računima. Prolazile su godine, banke imaju dobar score a kakav score imaju hrvatski građani, onakav kakav im je politika u proteklih 10-ak, 12 godina bez obzira na stranke i opcije ili Vlade. Ne aludiram na pojedinačnu odgovornost bilo koje Vlade nego govorim generalno šta smo priuštili našim ljudima? Priuštili smo im da budu uskraćeni za ravnopravnost i fer partiju i to je odgovornost politike. Zašto sam apostrofirao u svom izlaganju ovo a nisam se upuštao u detalje. Detalje su objasnili drugi. Ali ovakvih stvari u hrvatskom društvu ima još. Prije neki dan je bila rasprava o izvješću Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja koja nam je predočila u izvještaju da je kaznila nekih par autobusera u Međimurju i nekih 7, 8 pekara u Osijeku a karteli tresu hrvatski poljoprivredni sektor. Potpuno otvoreno bez straha i bez kompleksa. Čak preko PR agencija daju i priopćenja za javnost nakon obavljenih dogovora koji rade suprotno odredbama Zakona o tržišnom natjecanju. I to je hrvatska politika promatrala dugi niz godina i nitko o tome nije progovarao. Ima toga dame i gospodo još. I ima i ovaj ministar još posla ispred sebe u čišćenju takvih stvari. Zato bez obzira na to što će se krupni promeškoljiti nemojte ministre gubiti kuražu. Samo naprijed. Ne treba plakat nad sudbinom ni telekomunikacijskih kompanija. Nažalost morali smo povući onaj zakon. Ja sam ga branio u ime HNS-a i tvrdim da smo taj zakon trebali ostaviti. Ali morali smo ga povući iz političkih razloga, nažalost. Nema straha ni za banke, nema straha za velike korporacije. Njima se ništa desiti neće. Oni su jako dobro kroz vrijeme izgradili sustav svoje zaštite a sve konzekvence eventualne štetne u međusobnom odnosu trpe male. Ako težimo biti pravedna socijalna država, država transparentnih procesa i postupaka onda jedino ovakvi zakoni i ovakvi napori izvršne vlasti i odluke parlamenta imaju temelja. Ukoliko to ignoriramo bojim se da će se malo tko od nas za koju godinu moći mirne savjesti obrijati pred ogledalom. Imate moju potporu. Hvala lijepa.
Imamo prijavljenu jednu repliku, Boro Grubišić.
Kolega Baranović, slažem se sa svim što ste vi izrekli pa evo, malo prije prolazeći hodnikom pogledah natpis koji piše ovdje ispod biste Ante Starčevića a na kojem piše da muž koji zaslužuje biti zastupnikom naroda, dakle saborskim zastupnikom mora poznati ili poznavati težnje i želje svojih izbornika, dakle onih koji su ga birali i po njih cijeloga naroda. Dakle, i vaša rasprava a i ovo što nam je poručio prije 100 i više godina Ante Starčević je zapravo upravo to što donekle, donekle samo ovaj zakon donosi. Kada bismo usporedili ovaj zakon sa onim kojega je ili mjerom koju je gospodin premijer Mađarske Orban postavio prema bankama koje su puno oštrije i kada su oni zaprijetili izlaskom iz Mađarske, dakle odlaskom iz Mađarske, rekao je, odite, iziđite, ako nemate dobiti odite slobodno iz Mađarske. Nisu otišli, nitko nije otišao iz Mađarske. Prema tome ima mjesta i mjeri i dodatnim mjerama kojima se može prinuditi da ovaj narod ne upada u dužničko ropstvo kao što je do sada upadao zbog bankarskog sektora. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara poštovani Petar Baranović.
Poštovani kolega Grubišiću, dobro ste primijetili neke stvari, rijetko se slažemo vi i ja ali evo danas je izgleda taj slučaj. Nikada kapital nije izgubio sebe po putu, dešavali su se svjetski ratovi a Švicarska je uvijek bila mirna. Jer je kapital uvijek znao zaštiti sebe. A mi smo ovdje u ovom Saboru plaćeni da budemo realni prema tom kapitalu, jer on je potreban, da budemo korektni prema njemu ali prvenstveno da štitimo interese građana Republike Hrvatske. To su nažalost mnoge garniture politike u ovih zadnjih 20 godina zaboravljale. A ja uzimam sebi za pravo da ponekad, s vremena na vrijeme u saborskim raspravama sve kolegice i kolege koje poštujem bez obzira na stranke i političke opcije podsjetim da je to naša dužnost. Ja se nadam da ćemo ubuduće više voditi računa o tome i da se nećemo klanjati zlatnom teletu. Hvala lijepo.
Hvala vama. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je poštovani kolega Hrvoje Nekić.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, ministre sa zamjenicom, kolegice i kolege zastupnici. Dakle vezano uz egzistencijalne probleme koje imaju korisnici kredita s valutnom klauzulom u francima. Nažalost, veliki broj mojih prijatelja i poznanica ima taj problem. Moram reći da potrošač u prethodnom razdoblju ni na koji način nije bio zakonski zaštićen od samovolje druge, jače ugovorne strane odnosno banke te je u potpunosti sam snosio teret promjene i tečaja i kamata. Dakle nije bilo nikakvog pravila, odnosno uvjeta koji moraju biti zadovoljeni kako bi banke mogle mijenjati i povećavati kamatnu stopu. Banke su jednostavno slale obavijest o iznosu veće, nove kamatne stope i novom anuitetu kredita. Napominjem da se u ovim slučajevima mahom radi o kupovini prve nekretnine, a ne nekakvom luksuzu, a takvu kupnju od ovakvog ponašanja banaka štiti svaka uređena zemlja jer je transakcija realizirana upravo za rješavanje stambenog pitanja što je zapravo osnovna egzistencijalna ljudska potreba. U trenucima porasta tečaja franka istovremeno u više navrata povećavaju kamatne stope svima što je sa stajališta svih, a posebno korisnika koji redovno plaćaju, a imaju sav potreban kolateral dakle jamce, hipoteke, osiguranje nekretnina i slično nerazumno povećavaju cijenu kredita. Dakle time su i dio korisnika koji su redovno plaćali anuitete doveli u situaciju da to više ne mogu činiti. Isto tako vrlo je upitno iz kojih je izvora banka plasirala kredite budući da se kredit u pravilu plasira iz štednje građana koje kod nas u većini slučajeva u euri, djelomično u kunama, a vjerojatno su banke davale kredite upravo iz tih sredstava, kredite vezali uz švicarski franak i porastom tečaja i kamata tražili povrat bitno većih anuiteta, kao da se fizički mora vraćat sam švicarski franak. Time su ostvarili nepravedan ekstra profit na štetu korisnika kredita. U ovom se slučaju radi o stotinama milijuna kuna koje su korisnici kredita kao razliku između ugovorenog i trenutnog anuiteta u kunama platili bankama. Taj bi novac vjerojatno da nije otišao bankama većim dijelom završio u zadovoljavanju osnovnih životnih potreba, povećao kvalitetu življenja, povećao isto tako i indeks trgovine na malo, time pomogao proizvođačima i trgovcima i naplatom poreza povećao priljev u državni proračun kako bi se bolje moglo financirati i zdravstvo i školstvo i mirovine i sve ostalo. Dakle ovako je novac ostao kao ekstra profit bankama koje su ta sredstva poslale u svoje matične banke u drugim zemljama u kojima se ne ponašaju na ovakav način prema svojim klijentima, čak naprotiv kamatne stope u matičnim zemljama su im i tri puta manje. Ovakve vrste kredita nudile su gotovo sve banke u Hrvatskoj osim manjih banaka koje relativno i nemaju veliki udio u takvim kreditima, a sad dopustite kolege sa Odbora za financije su čuli i konkretan primjer pa ću ga ja ovdje ponoviti, mislim da je dobra prilika. Dakle gdje je u tom stvarnom primjeru u kojem je zbog podizanja kamata i tečaja trenutni anuitet 68% veći od početnog. Dakle podignut je kredit s valutnom klauzulom u francima u iznosu 67000 franaka na vrijeme otplate 25 godina. Isplaćena je kunska protuvrijednost u iznosu od 500 000 kuna kao glavnica kredita gdje naravno sam korisnik kredita franak fizički nije ni vidio. Nakon šest godina uplata povećanih rata korisnik je isplatio banci dio glavnice i kamate u iznosu od 250 000 kuna, naravno čega je veći dio kamata. Sa današnjim danom, e sad to je ono što je posebno zanimljivo, nakon šest godina otplate glavnica kredita bez kamata iznosi 600 000 kuna, znači nakon šest godina otplate povećanje od 100 000 kuna. To znači dakle da je nakon isplaćene polovice prvobitne glavnice u kunama korisniku nije manja glavnica nego je ona čak 20% veća od one od vremena kada je prije šest godina započeo svoju otplatu kredita. I važno je reći da korisniku još uvijek ostaje 19 godina kako bi kredit otplaćivao. Meni osobno, a ljudima koji imaju kredite u francima taj odnos više sliči na lihvarenje nego na uređeni kreditni odnos u pravnoj državi. Napominjem da se nekretnina zbog pada vrijednosti ne može prodati niti za vraćanje većeg dijela glavnice tako da za korisnika ne postoji nikakvo drugo rješenje nego da država intervenira što upravo i čini ovom promjenom zakona. Korisnici kredita su se, isto tako važno je reći, u nekoliko navrata žalili bankama, pisali pisma, išli osobno tamo i govorili o tom zaista jednom nelogičnom postupanju banaka, ali nažalost nikada nisu dobili jedan suvisao odgovor o tome što se zapravo dešava. Dakle u slučaju da banka zbog neplaćanja, evo što se mnogima i desilo, zaplijeni nekretninu u najboljem slučaju ona će se prodati eventualno za pola vrijednosti, ajmo reći često i za trećinu s obzirom na situaciju. Tako da korisniku kredita propada novac koji je već platio. Ostaje mu dug od razlike prodajne cijene glavnice kredita te naravno ono što je i najgora varijanta mnogima se i desilo dovedeni su do toga da ostanu na ulici. Znači, nema nekretninu ali zato ima gubitak uplaćenih anuiteta i ostaje mu još jako, jako veliki iznos kredita za platiti. Naravno ovaj zakon treba podržati, ja ga podržavam jer smatram da je on zaista koristan i potreban. Hvala.
Zahvaljujem. Za repliku se javio Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Nekić, vi ste govorili o ovom konkretnom slučaju kojega ste naveli i detaljno opisali u vašem izlaganju. Naime, to samo govori o tome da su banke puno više zaradile na tečajnoj razlici, na tečajnim razlikama u švicarcima negoli na kamatama. To je upravo ono što je gospodin Marić već drugi puta u današnjim replikama izgovorio. Kada govorite o ekstra profitu, tako ste rekli banaka, naime dobit banaka u prošloj godini, u 2012. je bila 2 milijarde i 740 milijuna kuna, a 21000 ljudi je zaposlena u bankarstvu. Pa kada to podijelimo, dakle te 2 milijarde i 740 milijuna sa 21000 zaposlenika ispada da je dobit po jednom zaposlenom i po čistačici i po službenici i po referentu i po svakome 130476 kuna. Ali tko dijeli bonuse? Ne dijeli ni čistačica, ni službenica nego menageri. Strah od ovoga zakona je upravo strah za njihove bonuse, ništa drugo. A država, Ministarstvo financija, Hrvatska narodna banka, pa mogle su možda i naći neki drugi instrument uz ovaj zakon kojega smo mi rekli da ga prihvaćamo i da ćemo dignut ruku za njega, a ne da se prodaje Hrvatska poštanska banka. Dakle, Hrvatska poštanska banka je možda mogla poslužiti kao instrument kojim bi se eventualno nekada suprotstavilo nego drugim bankama pokazalo nekakvo drugačije poslovanje. Ili pak ili Hrvatska narodna banka ili tko je nadležan ja točno ne znam da se odredi da kamate u ovim bankama našim domaćim ne mogu biti veće ako je tamo u Njemačkoj 3% ili 2% u Hrvatskoj ne mogu biti veće od 1% još nego što je u Njemačkoj za istu banku. Neću govoriti imena banaka. No, evo kod nas se događa da su kako ste vi rekli kamate dva ili tri puta veće negoli u matičnim zemljama iz kojih potječu te banke.
Na repliku odgovara kolega Hrvoje Nekić.
Kolega Grubišić, pa evo meni je zaista drago da se mi slažemo, problem je evidentan i upravo iz tog razloga što je problem tako i očit je važno da se ovaj zakon podrži, da se donese, da se usvoji i da se koliko god je moguće nastoji pomoći ljudima koji su u problemu.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom za koju se prijavio i kolega Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo rasprava polako ulazi u sve mirnije vode što me uvijek veseli, ali još više veseli da ide sve više prema konsenzusu, tj. kao prema podršci ovome zakonu. I koliko što više očitavam rasprave kolega, osobito dakle u ime klubova, ali evo i ove pojedinačne rasprave čini mi se da se sve više bližimo cilju i da zapravo dolazimo do zajedničkog stava da je ovaj zakon potrebno donijeti neovisno o tome što dakle ovaj zakon da tako kažem popravljamo već drugi put ove godine. Ako će ga trebati i treći put popravljamo ga i dalje ministre i očigledno je to potrebno. Nije možda najsretnije rješenje da raspravljamo a da nismo sigurni, barem je tako bilo prije podne koji su sadržaji ovoga kontra prijedloga da tako kažem banaka i ovih amandmana. U međuvremenu svi mi smo uspjeli zapravo vidjeti manje-više te amandmane i zapravo kontra prijedlog banke koji je kažem ministar na neki način najavio da bi mogao biti usvojen, tako da manje-više znamo o čemu govorimo, pa možda i taj primjer i rasprave koja traje već godinu dana a spremnost ministra da evo i noć prije pristane na određeni kompromis govori i Vlada u cjelini, govori o tome koliko je volje, želje i truda uloženo u ovaj zakon i koliko je zapravo i spremnost i na kompromis … [[Govornik se ne razumije.]] kako bi se ovaj zakon donio. O otporima koji su postojali svih ovih godinu dana suvišno je govoriti. Vjerojatno je bilo puno onih ispod stola. To znaju samo ministar i njegovi suradnici kada su pisali taj zakon. Puno je bilo i onih medijskih, znamo s kojim budžetima su raspolagali i raspolažu danas interesne skupine. Bilo je i puno kažem pritiska od interesnih skupina. Netko je spomenuo i onaj zadnji čas i interesno udruženje Europske federacije banaka, tako da zapravo nisam. Malo su mi emocije podijeljene, nisam siguran da li sam sretan što je ipak došlo do kompromisnog prijedloga i da kako sad stvari stoje neće, zakon će biti provediv i bez ovih prijetnji, neizvjesnosti i ustavnih tužbi itd. Ili možda ipak tužan što do tog kompromisa nije moglo doći i prije, tj. što se banke ipak nisu prije uspjele probuditi i prihvatiti svoju odgovornost sa jedne strane i za sadašnjost, a s druge strane i dugoročno razmišljati o samoj svojoj poziciji. Naime, mi često govorimo da su banke u Hrvatskoj u stranom vlasništvu. Jesu u stranom su vlasništvu ali one su i dalje hrvatske banke, one i dalje imaju hrvatski menadžment. Na čelu tih banaka su dugo godina nama poznati ljudi. Neki od njih su bili i visoki dužnosnici u bivšim hrvatskim vladama i očekivao bih ako mi dopustite evo i ovako reći malo i više odgovornosti kod njih i kao ljudi i osjećaja za društvenu pravdu i pogleda s obzirom da su obavljali te važne društvene funkcije i odgovornosti. Prema tome, kud ova zemlja ide i da svi mi zajedno sa njom imamo zajedničku budućnost ali i odgovornost za njeno funkcioniranje. Puno puta govorimo u ovoj sabornici koliko je ova Vlada pokušala i učinila i gradila oko rasterećenja gospodarstva, da sad ne nabrajam sve razloge u tom smjeru, sve poteze u tom smjeru. Ovaj potez ide u korist građana, u korist zaduženih građana. Rekli smo 22 milijarde stoji nad njima. Četiri su osnovna, dozvolite samo nekoliko rečenica, znači 4 osnovne skupine promjena u ovome zakonu. To su dakle promjene oko visine naknada, oko tekućih računa, oko ograničenja visine kamata za budućnost i ova najviša, najviše rasprave je oko nje što se zapravo povelo oko podjele rizika oko budućih kredita, a zapravo i za ovo razdoblje dosada, dakle oko čuvenih švicaraca. Što se tiče tekućih računa mene je podsjetila ta atmosfera jednako otprilike kao i ona oko fiskalnih blagajni kada se sva javnost medijska digla oko toga da ćemo uništiti i proizvodnju i zaposlenost sa jedne strane, a sa ove strane da idemo đonom na sve građane. Sjetimo se naslova, nije danas problem u elektronici izlistati što se sve govorilo tih dana, da bi danas evo u ovoj sabornici unisono razgovarali da je ograničenje na tekućim računima tj. pravila igre koja se uvode oko tekućih računa daleko bolje rješenje od onoga kaubojskoga stila da tako kažem koji je postojao prije da vam preko noći određene banke, ne sve, uvijek moramo i to razmaknuti, bilo je i korektnijih i manje korektnih banaka ali kažem da vam preko noći netko tekući račun može ukinuti. Rješenje koje sada kaže možeš ali pisano u roku 30 dana. Ukoliko ne moraš ponuditi pod istim kondicijama godinu dana potrošački kredit, mislim da je to korektno rješenje. Što se tiče naknada ugovoreno je također zaštita slabijeg, jednostranim odlukama vrlo često su naknade mijenjane 4,2 milijarde ako se ne varam imali smo nedavno Izvješće HNB-a 4,2 milijarde je ukupan prihod sindicirani prihod banaka od strane naknada što je otprilike jedna petina od njihovog core biznisa. Dakle, od zarade od kamata, prihoda od kamata. Što je zaista veliki iznos. Mislim da ćemo teško naći tu usporedbu. I netko tu reče i dobit banaka je oko 4,7 milijardi tako da praktički nisu to veličine za usporedbu tj. nisu uzročno posljedične povezane ali visinom su tu negdje. Dakle, iznos od naknada je gotovo jednak dobiti koje su banke ostvarile u prethodnoj godini. Što se tiče ograničenja kamatnih stopa bilo je određenih kritičnih tonova ovdje. Mislim da smo tu postigli dobro rješenje, dvostruki osigurač. Dakle, prosječna kamatna stopa i sa ovim amandmanskim prijedlozima se definira za ove tri skupine dakle valuta u odnosu na prosječnu koju metodama svojim utvrđuje HNB i to dva puta godišnje. Jedna trećina veća za stambene kredite i polovina za potrošačke kredite, a uz još jedan osigurač da efektivna kamatna stopa ne može biti veća od 3% zapravo mora biti minimalno 3% manja od zatezne što se tiče stambenih i minimalno 1% što se tiče potrošačkih. Što u današnjim uvjetima dok je zatezna 12% znači da bi maksimalna kamata za stambene mogla biti 9%, a za potrošačke 11%. I dozvolite nekoliko rečenica dakle i o ovoj najvažnijoj tj. medijski najinteresantnijoj temi očigledno oko dakle postojećih ugovora u švicarcima. Kada smo imali prvo čitanje zakona ja sam i tada rekao da ćemo morati postići neko kompromisno rješenje oko kojeg zasigurno neće svi biti zadovoljni. Ali nedvojbeno, i bila je čak dilema da li nam treba ili ne treba ovaj zakon, ali mislim da evo i kolega Nekić prije mene je s ovim živim primjerom, a takvih živih primjera ima puno, dokazao i pokazao da je taj zakon očigledno bio potreban jer koliko god branili bilo kakvim drugim argumentima ali zaista logički argument ako otplaćujete nešto punih 6 ili 7 godina a da nakon toga vaša glavnica je veća nego što je prije da nešto tu debelo ne štima i da to morate promijeniti. E sad, svi nose odgovornost za to nastalo stanje. Bilo je to prije 5, 6 godina, svi su pomalo žmirili oko svega pa slažem se i sa tim stavovima da je postojala određena odgovornost i građana. Tada su ti krediti bili niži. Ali, postojala je i HNB-a i tu je dosta kritičnih glasova oko toga bilo. Neću govoriti o tadašnjim obnašateljima vlasti ponajmanje važni ali također. Ali i u samim bankama. I povezat ću sa stambenim štedionicama koje nam uskoro dolaze. Naime, znamo da pojedine banke imaju svoje stambene štedionice pod svojom kontrolom, a vrlo često su bili upućivani iz tih stambenih štedionica uzmite poticaje od istih tih referenata uzmite poticaje pa prijeđite ovdje na švicarce, omogućit ćemo vam više itd., itd. Oko izloženosti dakle banaka valutnom riziku puno je toga ovdje rečeno i pridružujem se kolegama, osobito je kolega Marić uporan oko toga ukoliko možemo sa te strane potaknuti četvrti stup vlasti da bude odlučniji ja bih oko svega toga bio također isto zadovoljan. Što reći zaključno? Ova Vlada očigledno ima hrabrosti i ima odlučnosti da uđe u sve sive zone, u sve potrebe da povuče poteze, da donese zakone kao što rekoh ako treba i dva tri puta godišnje koji će poboljšavati položaj slabijih na tržištu i koji će omogućavati što je posebno važno omogućavati ravnopravnu tržišnu utakmicu i samim bankama i regulirati odnose na tržištu. Ne zaboravimo, evo vrijeme mi je pri kraju, nisu ni sve banke ako smo već na temi oko švicaraca jednako krive da tako kažem. Mnoge velike banke, banke koje su imale svoje majke u inozemstvu su povlačile te kredite, mnoge banke koje su nešto manje i koje posluju samo na hrvatskom tržištu ili na znatno užem tržištu imaju manje pondere utjecaja i imali su daleko manji utjecaj tih kredita i nisu svoje klijente doveli u situaciju u koju su doveli. Evo zaključno još jednom, zakon je potreban i kako stvari stoje nadam se da će biti usvojen velikom većinom ako ne i jednoglasno. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Za repliku se ponovno javio Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Ja ću početi kolega Rađenović, uvaženi kolega Rađenović, od kraja. Naime, moglo bi se reći da Vlada ima hrabrosti uhvatiti se u koštac sa ovim problemom ukoliko bi povukla amandman koji je predložila na članke 3. i 4. konačnog prijedloga zakona. Tada bi zaista to moglo se s punim pravom reći. Ovako je to samo možda djelomično. Drugo, govorili ste o konsenzusu u ovom Visokom domu svih stranaka u svezi ovoga zakona, međutim ja u taj konsenzus niti ga vidim niti vjerujem. Vidjeli smo izlaganja i rasprave sa ove strane dakle HDZ-a o tome kako oni vide stvar, ne bih htio tumačiti njihove nadzore i njihove stavove u vezi toga. Ali se sjećam nadzora i stavova njihovog premijera od prije par godina koji je sada ne nekom drugom mjestu, nije toliko u žiži javnosti koji je u apelima dakle pozivima bankama koje su gulile ovaj hrvatski narod i građane u švicarcima apelirao je evo šaljem apel bankama da to ne rade, što oni jasno nisu nikada ni poslušali. Govorili ste i o tome da se tim našim bankama, a sa stranim vlasništvom nalaze naši ljudi na upravljačkim mjestima. Točno je i ti naši ljudi bi se za te bonuse se ponašaju poput vazala tih stranih banaka, ama baš ih nije ni briga za stanje u društvu i državi. To je ono što muči Hrvatsku i taj rekao bih moralni nered nedostatak jednoga morala i poslovnog i ljudskog. Hvala lijepo.
Na repliku odgovara Igor Rađenović.
Zahvaljujem. Zahvala prvo onima koji su me podsjetili budući da sam tražio … da se javim na odgovorim na repliku. Tražio sam amandman koji tražite. Pa razumijem uvaženi kolega Grubišiću, razumijem da ste nešto manje zadovoljni oko ovog amandmana iako ja osobno mislim da ha čujte politika umijeće … donošenje zakona. ovo je očigledno rješenje koje je na neki način usuglašeno ako sam ja dobro razumio ministra i sa HNB-om i ovo je ono što u ovom času možemo postići i ono nije po meni nije toliki korak nazad u odnosu na prvotno predviđeno rješenje i ne bi vam htio sugerirati jer ćete vi sami odlučiti i osobno i u ime kluba i ne bi po meni bio ključni razlog da odustanemo od podrške ovoga zakona ukoliko vas sve drugo zadovoljava. Što se tiče konsenzusa oboje zapravo ja sam shvatio da mislite na onu stranu sabornice, da bilo je i sa one strane dosta kako bih rekao drukčijih razmišljanja, disonantnih tonova. Nije to jedina točka oko kojih možda nema suglasja što ne mora biti loše jer mi smo svi navikli da su partije monolitne i da svi isto misle, dapače mislim da je dobro da ljudi imaju svoja razmišljanja, a dakako da klubovi moraju zaključiti i donijeti zajedničke zaključke i usvojiti zajedničke stavove. Nisu bili ni danas u potpunosti ujednačeni ali ja sam čuo i više slušao one koji su išli u prilog ovome zakonu i čuo sam i dosta kolega iz HDZ-a koji su sa te strane razgovarali afirmativno prema ovom zakonu, a gospođa Dalić one kritike koje je iznijela u ime kluba HDZ-a je otišla u nekom drugom smjeru tj. tamo gdje je bila kritična i gdje je iskazivanje nezadovoljstva nije govorila o predmetu ovog zakona nego o nekom općem rješenju ove pravde pa sam joj i tada i njoj u replici rekao da se ovim zakonom može reći samo što je predmet ovog zakona, a ne šire od toga. Hvala lijepa.
Za repliku se prijavio i kolega Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. Pa evo kolega ima studija Instituta za javne financije koja je napravljena u Wüstenrot stambenoj štedionici to je više točka koja se tiče ove sljedeće točke dnevnog reda, međutim u toj analizi je zanimljivo oni su napravili analizu i prosječnih kamatnih stopa isplaćenih po Wustenrot stambenoj štedionici i tamo je dakle iz te analize Instituta za javne financije prosječna ponderirana kamatna stopa na kredite u 2012. 4,89%. Dakle radi se o stopi koju mi čekamo da saznamo kolika će biti pa ćemo tek onda na neki način retroaktivno saznati u kojim granicama će se uopće kretati propisane stope s obzirom na ovaj amandman koji se tiče Vlade. U razdoblju 2001.do 6.mjesec 2013.prosječna ponderirana kamatna stopa u Wüstenrot stambenu štedionicu u razdoblju od 12 godina je bila 5,01. I jedna i druga stopa su znatno niže od one prosječne kamatne stope koju već u posljednjih nekoliko godina HNB iskazuje kao prosječnu kamatnu stopu po stambenim kreditima isplaćenim u RH. Dakle očito su kamate u stambenim štedionicama niže nego ukupno što ih su isplaćivane u bankama. Ja se još jedanput i mi se pribojavamo da će ove kamatne stope koje budu iskazane biti toliko visoke kada se dodaju za još jednu trećinu da učinak mjera ograničavanja uopće se neće postići. I zato bi bilo dobro kada bi mi znali prije glasovanja koji su to kamatne stope maksimalne koje se iskazuju, dakle u kojim mi vrijednostima govorimo i oko čega ćemo onda glasovat kao limitu maksimalnih kamatnih stopa i za stambene i za ostale potrošačke kredite.
Na repliku odgovara Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Da uvaženi kolega ovo će vjerojatno biti tema na sljedećoj točki ako se ne varam, danas razgovaramo i o stambenim štedionicama, i upravu ste iznijeli ste točne podatke da je prosjek tamo niži osobito za u Wüstenrot. Pa to je moj i glavni argument i tamo bio, kažem bit će prilike da o tome razgovaramo ali kada gledate stambene štedionice i spomenut ću opet u Wüstenrot i reklamirat ću jer to je dobra stambena štedionica i da gledate samo tu sustav stambene štednje na način kao što je postavljen trebao bi tako i opstati kada bi druge stambene štedionice, a neću spominjati one najgore pratile taj i takav sustav onda bi nam sustav stambene štednje i mogao funkcionirati. I zato je dobro rješenje koje imamo u tom prijedlogu zakona da godinu dana svi zajedno stanemo na stand by i da vidimo što i kako možemo postići kroz sustav stambene štednje a potaknemo gospodarstvo samu izgradnju da pomognemo mladim obiteljima ali i da dođemo do jeftinijeg kredita i ono što je jako bitno da dođemo do kredita u kunama. Ove druge štedionice koje su kažem a rekao sam to i u svojoj raspravi poslovale nešto slabije koje su željele prethodnih godina i one veće poticaje i svojim klijentima nagovarale na način da ih prebace u redovite kredite pa onda u švicarce i koje su zavarale te ljude u času kada su davani krediti u švicarcima vi najbolje znate da je tada izbor niže kamatne stope i sve je bilo lakše dobiti veći kredit. To je tema koju očigledno moramo raspraviti. Ali kažem, još jednom stambene štedionice da ukoliko budu na Wustenrotovoj razini. Što se tiče same vaše teme ministar je obećao da ćemo do glasovanja i dobiti ove tablice, … [[Govornik se ne razumije.]] stanju Hrvatske Narodne Banke pa vjerujem da će vašem klubu biti lakše tada odlučiti a ja se nadam da će odlučiti za. Hvala lijepa.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom pa riječ dajem kolegi Josipu Boriću. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa evo da ja nešto kažem o Zakonu o potrošačkom kreditiranju. Činjenica jest i istina je Hrvatska je država koja živi i preživljava na kredit. Hrvatski građani, najveći dio hrvatskih građana također živi na kredit i za otplatu kredita. Većina na one velike rokove 20, 30 godina jer su to bile određene mogućnosti. Čuli smo danas da je i hrvatski bankarski sustav vrlo, vrlo stabilan među najstabilnijima u Europskoj uniji. U dvije godine propale su samo dvije manje banke, Credo banka, Centar banka. Neki su izgubili tamo u tim bankama određene iznose. Znamo i za neke lokalne samouprave koje su izgubili i 20-ak i 30-ak milijuna vlastitih depozita. Oni koji su vodili te banke, neki su u kaznenim postupcima, neki su i partneri državi jer nekakvo je pravilo u Republici Hrvatskoj da ako duguješ 2, 3, 10, 100 milijuna kuna, milijardu onda si partner, ako duguješ 1000, 1500 kuna, 2000 onda te blokiramo lijepo pa izvoli to platiti i svi pričamo o brigama. Što se desilo u nekoliko ili u zadnje dvije godine? Broj građana koji je ostao bez posla negdje oko 60 tisuća, to bude negdje u veljači prošle godine bilo ih 60 tisuća više nego 2011. godine. Danas ih je, na današnji dan 11 tisuća više nego prošle godine na isti dan. Broj blokiranih računa, čuli smo danas svega 6 mjeseci od 255 tisuća u 3. mjesecu na 290 tisuća u 10. mjesecu sa 18,4 milijarde na 22,6 milijardi gotovo znači … [[Govornik se ne razumije.]] tisuća građana više, 4 milijarde kuna više u svega 6 mjeseci kada govorimo o blokadama. A kada usporedimo to sa 31. 1. 2012. tada je u blokadi bilo 211 tisuća 234 građana a iznos blokada 13,2 milijarde, što znači da u dvije godine povećao se broj blokiranih za 79 tisuća i broj blokade, tj. veličina blokade od 9,4 milijarde kuna. No imamo i drugu stranu da depoziti građana u bankama rastu, oročena štednja po raznim osnovama 160 milijardi kuna. A recesija. Pa gdje je onda problem? Imamo li mi i u Saboru, saborski zastupnici, imamo li kredit? Imamo ga ja mislim gotovo svi. Što nas je tjeralo da imamo kredit? E to je ono pitanje i početak svih problema o kojima danas govorimo. Ja sam svoj kredit uzeo u vremenu koje se označavalo kao vrijeme gospodarskog rasta, investicija, snažnog građevinskog sektora, trebalo je, živim u turističkom mjestu investirati pa smo si birali modele i načine banke na koje ćemo to učiniti. Kredit kojeg sam uzeo od 2005. godine i nisam razmišljao o tome kako će biti 2013. Država stabilna, financije stabilne, investicije idu, sve je na neki način posloženo. Jesu li to činili i drugi građani? Vjerujem da jesu. U razdoblju od 2000. do 2008. po meni to je bilo normalno, sjetimo se tog buma izgradnje, brojnih objekata, apartmana, kuća, kupovanja nekretnina stanova, automobila i svega ostalog. Međutim, 2008. kriza financijskog sektora u cijelom svijetu u razvijenim državama, u razvijenim društvima mijenja apsolutni odnos i prema kreditima i prema ekonomiji i prema životu svakog pojedinca. I oni uspješni nisu bili imuni na to i njih je to dohvatilo. Što je kriza bila jača a vidimo da u ovoj državi još niti ne dotiče dno, građani imaju sve više problema. Ako je netko tada 2005., '06. u obitelji imao prihode 10 tisuća kuna on je sebe normirao na taj iznos i vjerovao je da će to trajati. Uzeo si je kredit 2, 3 tisuće kuna ratu, 5 tisuća kuna, vjerujući da će to moći otplaćivati u nekakvom roku. 10, 15, 20 godina, 30 godina. Je li to ljudima za zamjeriti? Mislim da ne. Međutim, desio se problem, vidimo broj nezaposlenih raste. Imamo obitelji koje su imale 10 tisuća kuna, danas možda imaju 5, a kredit je ostao isti ili 2 ili 3 ili 5 tisuća kuna. Ljudi dolaze u problem. Zato nas ne treba čuditi broj blokiranih računa jer je tu glavni i osnovni uzrok. Nije u tome što građani ne žele platiti, građani jednostavno ne mogu platiti. Mnogi su kažem u dobrim vremenima uzeli kredit u ovim lošim vremenima nažalost teško ga ili ga uopće ne mogu vraćati. Imam kredit u eurima. Na neki način u kući koja je bila oslobođena kredita sam sebi sam postao najmoprimac sa jednom dobrom pristojnom ratom gdje bi ajde recimo u Zagrebu mogao iznajmiti jedan veliki stan, međutim, tko mi je u tome kriv. Jesam li pogriješio? To vjerojatno pita danas svaki građanin. Je li mi država kriva za to, je li me ona navela na to? I to je pitanje, možda je a možda i nije. Ali smo vjerovali da će biti i stabilno pa smo i uzimali na duge rokove. I naravno, što se dešava? Uzmeš kredit, nakon 6-7 godina otplate tog kredita otplatio si 10% glavnice i 40% kamate. Zašto ne reagiramo u tom segmentu? Zašto banke ne natjeramo neka to ravnomjerno rasporede? Ne smijemo. A njihov trošak ni tada neće biti manji, ja vjerujem da neće. Čega se oni boje? Da vratimo prije vremena kredit, da nećemo dovoljno zaraditi? Mislim da bi i tu trebalo malo porazmisliti jer takva je većina kredita. Izvolite najprije otplatiti kamate, a kad dođete tamo negdje u 10. ili 15. godinu onda imate pravo vratiti i onaj ostatak, ali mi smo se naplatili u cijelosti. Što se dešava još kod tih otplata? Naknade za prijevremenu otplatu, zbog čega tako visoke? Zbog čega nam se banke ne žele na hipotekarnim kreditima otpisati ni 5 mjeseci nakon što ste otplatili kredit? Ne žele jednostavno. Kad se uknjiže u dva dana, kada se trebaju isknjižiti i 5-6 mjeseci vas blokiraju kao slobodnog građanina da raspolažete sa svojom imovinom i ne žele i tu možemo reagirati. Nažalost, ne reagiramo. Što sve plaćamo dnevno, a nemamo se čak pravo ni zapitati ili se ne pitamo ili se ne bunimo. Samo neke od naknada koje plaćamo ili troškovi na naša nekakva bruto primanja: porez na dohodak, prirez, doprinosi za mirovine, doprinosi za zdravstvo, trošarina na alkohol, trošarina na duhan, trošarina na kavu, trošarina na benzin, posebna naknada za izgradnju autocesta, naknada za vode, naknada za razvoj, naknada za obnovljive izvore energije, naknada za očitovanje električne energije, komunalna naknada, porez na automobil, porez na šumske plodove, naknada za radio frekvenciju, RTV pretplata, pretplata na fiksni telefonski priključak, naknada za slivne vode. Sve smo platili i nemamo nijednu uslugu, a onda još i 25% PDV-a na svaki kupljeni predmet, na svaku pruženu ili dobivenu uslugu, to sve platimo, sve, plus sve ove naknade u banci. Može li država tu reagirati? Može. Zašto neće? Ne znam. I još na kraju samo nešto o jednoj grupi koja također postoji, koja sebe naziva "Udarno". To je grupa ljudi, pogotovo iz priobalnog i otočnog dijela koja je uzimala kredite upravo u Europi u nekakvim zadrugama, štedionicama na način da su isti nošeni u torbama, u koferima, da danas imaju silne probleme, da su im oduzete nekretnine, da su došli u odnos u kojem kredite uopće ne mogu isplatiti, pokušavaju se boriti sami, ne vide izlaz. Zašto država o njima ne brine? Vidim da je ta grupa već negdje na 20-tak tisuća. U mome mjestu deseci ljudi strahuju od toga kako će ostati bez nekretnina. Kako ste ušli u odnos? Kaže postoji banka, ima svoju oznaku, sad čujemo više nitko ne zna koja je to banka. Novci su kolali preko granice u koferima. Što sad, gdje je bio HNB? HNB je u jednom vremenu prihvatio i neki su se od tih kredita registrirali, međutim jedan veliki dio tih kredita nije registriran i mi smo kao grupa, jedna velika grupa ljudi u velikom problemu. Ovaj zakon njih nažalost ne dira i ne rješava minuse.
Hvala lijepa. Prelazimo sada na replike. Prvo će replicirati Damir Tomić.
Hvala potpredsjedniče. Evo kolega krenut ću od zadnje stvari koju ste spomenuli. Spominjali ste neke parafiskalne namete i država može, a neće reagirati, to apsolutno nije točno. Ova Vlada je vrlo reagirala i ukinula mnoge parafiskalne namete i još ih ukida. Ali vratimo se na ovaj vaš primjer koji ste spominjali. Rekli ste rate kredita 2-3 tisuće kuna, takvih je jako puno manjih stanova, da je rastao broj nezaposlenih što je činjenica, da su manji prihodi bili po kućanstvima odnosno da su se pojavili sa 10 000 na 5000, to stvarno sve stoji. Ali ono što ste zaboravili spomenuti, a rekli ste da je kredit ostao isti, mi govorimo ovdje o švicarcu, nije ostao isti. Čuli ste kolegu Nekića i primjer. Ja znam mnoge obitelji kojima je rata upravo zbog švicarca s 3000 kuna koje su si ukalkulirali otišla u par mjeseci na 5000 kuna. Znam da je ovo paušalno što sam sad rekao, ali to su otprilike ti iznosi. Gdje je problem? Vi ste spominjali da HNB možda nije radio svoj posao. Ja osobno mislim da ni Vlada tada nije zaštitila svoje građane. Vlada nije zaštitila svoje građane, ako su građani bili naivni a bili su i svi od nas imamo ili većina nas, netko je tu vikao da nema, imamo nekakve kredite, vezani su često uz švicarce i znamo o čemu pričamo. Ova Vlada osim što ukida parafiskalne namete doista se trudi ovim građanima olakšati na niz načina život. Hvala lijepa.
Na repliku odgovara Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Tomić, moguće da sam rekao u svojoj raspravi znači da se nije mijenjala ali to je nevažno previše znači vjerojatno se u švicarcima mijenja, a mijenja se danas i u eurima. Znači danas je tečaj povijesno najviši i svi mi koji smo u eurima plaćamo sada recimo za razliku od 6. ili 7. mjeseca 200 ili 300 kuna, ovisno o visini rate više. Ali Bože moj, to je tako. Što se tiče parafiskalnih nameta, od ovih ne znam da li da ih nazovem parafiskalni ali su određene naknade u pitanju i mi za njih ne dobivamo praktički nikakvu uslugu, a moramo ih plaćati i plaćamo i nijedna nije ukinuta od ovih 20 koje sam nabrojio. Da li se neka smanjila, pa ja mislim da nisu, sve trošarine su više-manje veće, sve trošarine, doprinos za zdravstvo je nešto manji ali ga ne plaća onaj koji dobije plaću nego poslodavac, to mogu prihvatiti. Sve ove druge naknade na koje država ima utjecaj su veće, pa mi sad ponovo podižemo cijenu struje radi toga što se opet neka naknada povećala. Znači to je problem. A mislim da postoji prostor i o tome često govorimo ovdje, da se jedan dio naknada pa i ova za radio frekvenciju, ako smo razgovarali o HAKOM-u imaju 100 milijuna viška i oročavaju taj novac, pa razgovarajmo i barem na neki način pomognimo da im troškovi budu manji.
Drugu repliku iznosi Dražen Đurović.
Hvala. Pa vi ste kolega Boris spominjali upravo ono što se događa kod anuitetskog plaćanja da vi plaćate godinama kredit i onda kad pogledate otplatni plan da nakon par godina otplate kredita niste praktički otplatili ništa glavnice. I ako imate neki novac za prijevremenu uplatu vi ste praktički na početku plaćanja što se tiče glavnice. Zato smo mi predložili upravo amandman da se kao ravnopravan model otplate kredita bankama nametne obveza da ponude krediti i otplate na ratama. Nije idealno zbog veličine onih početnih rata, međutim je puno pravednije zbog toga što se glavnica jednaka u svim ratama otplate prema tome nakon nekog vremena otplate svaki korisnik znatno osjeti zapravo da je već glavnicu plaćao. A i ukupan iznos koji se otplati kroz otplatu na rate je manji nego kroz otplatu kroz anuitete a uz jednaku kamatnu stopu. Prema tome, ukoliko korisnik onaj koji diže kredit može izdržat i kreditno je sposoban onda mislim da bi bilo da bi bilo barem pravedno omogućiti zapravo kao ravnopravnu otplatu na rate koja je bila model je li početkom devedesetih. Međutim, posljednjih desetak, petnaest godina jednostavno je nestala i manje-više anuitetska otplata je danas tu. A što se tiče ponašanja banaka mislim da bi svi od nas, svatko od nas ili mnogi mogli cijeli niz primjera iznijeti kako se banke ponašaju bahato, arogantno prema korisnicima. Postoji Zakon o obveznim odnosima. No, gdje je Zakon o obveznim odnosima kad se radi o pojedinom korisniku? Vrlo daleko, a gdje je tek HNB koji također ima, ima mogućnost malo regulirat ponašanje banaka i bez Zakona o obveznim odnosima. Kao primjer ću navesti da banke recimo 2007. za istu grupu proizvoda odrede da je kamata za stambene kredite 7%, 5 godina kasnije da je 6 i pol posto, 5 godina kasnije da je 5% [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] ali ne mijenja kamatne stope za one korisnike istog kreditnog proizvoda od prije.
Na repliku odgovara Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Đurić, slažem se s vama i mislim da u tom pravcu treba možda razmišljati. Banka u startu u podizanju kredita neće biti oštećena. Ona ako će biti na 20 godina vi ćete imati istu kamatu koju imate i sada, ali dajte nam da možemo barem otplatiti dio glavnice. Jer mnogi bi se na taj način mogli i spasiti. Međutim, kažem dok vi otplatite nakon 10 godina svega 20% ovog kredita, a platite gotovo 100% kamata vi ste jednostavno ponovno u nemogućnosti. Na 100 000 eura vraćate 210 000 eura. To sigurno građani u drugim zemljama EU nikada ne čine i mi se čudimo što su oni razvijeniji ili bolje, ali na žalost mi trošimo njihov kapital. To je činjenica. Ono što oni zarađuju mi se zadužujemo upravo i trošimo ono što oni zarađuju. Da, putem kredita. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Moguće je i o tome govoriti, međutim mi smo u fazi i kao država i kao pojedinci da trošimo na žalost tuđe zarade.
Treću repliku iznosi kolega Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Boriću, niste puno govorili o zakonu, bili ste dosta kritični prema bankama i prema njihovom ponašanju prilično začuđeni zašto se banke i nabrojali par slučajeva gdje je to nekorektno. A iz vašeg govora bi se reklo kao da su se banke tako počele ponašati 1. siječnja 2012. godine kad je sjela Vlada Zorana Milanovića, a prije to nismo primjećivali pa ste rekli napravit ću sve te loše stvari pa ste rekli, upotrijebili ste stilsku figuru ne reagiramo. Pa upravo ovim zakonom reagiramo i to u ovom mandatu već po drugi put reagiramo, a ovim zakonom reagiramo na način da, dakle predlažemo a vjerujem da ćemo to svi zajedno i podržati i predlažemo da se naknade vezane uz strani trošak, da se naknade banaka vežu uz stvarni trošak koji imaju. Pa zatim uvodimo obvezno pisano upozorenje za promjenu kamatne stope i valuta, pa govorimo o promjeni kamatne stope. Dakle, fiksni dio i varijabilni dio, dakle propisujemo maržu. Pa kroz ovaj zakon ovu promjenu tečaja vraćamo švicarce o tome neću, pa propisujemo maksimalnu kamatnu stopu rekli smo koja može biti, pa vežemo tu maksimalnu kamatnu stopu uz efektivnu kamatnu stopu, pa govorimo oko tekućih računa ponuditi plan otplate itd. itd. Što se tiče općeg dijela pa evo da imam još tridesetak sekundi pa ću ponoviti ono manje-više što vam je i uvaženi kolega Tomić rekao. Dakle, radimo na rasterećenju gospodarstva. 2% zdravstvo, parafiskalni nameti, predstečajne nagodbe za borbu protiv likvidnosti, pa zatim oko plaćanja poreza što vi nazivate poreznom presijom, a možda i najbolji primjer su fiskalne blagajne. Oko jednog općeg uređenja države kada je to rekao gospodin Milanović pa nije baš najbolje shvaćen, ali mislim da svim dobronamjernima je jako dobro jasno i vidljivo što ova Vlada radi, da uopće uredi državu i da zaista dakle radimo. Dakle, nije istina da ne reagiramo. Reagiramo punim srcem i tako ćemo nastaviti.
I na ovu repliku odgovara kolega Josip Borić.
Kolega Rađenović, ja sam u svojoj raspravi govorio o onome što ja vjerujem živi gotovo devedesetak posto ljudi danas. Imaju problem i ja sam govorio o načinu na koji su možda i došli u taj problem. Možda nisam pogodio svakoga pojedinačno, ali sam upozorio i na jednu grupu koja je također u problemu, a njih ovaj zakon na žalost neće pomoći, neće im pomoći. I ta grupa koja se sama organizira shvaća da nema podršku ni države, da nema podršku ni pravosudnih tijela i pokušavaju sami pronaći put do nekakve istine. E sada, što je napravila koja vlada činjenica jest da je u razdoblju 2000. do 2008. bila ekspanzija kredita i kreditiranja i u tom vremenu se zadužio najveći broj hrvatskih građana i nešto je s tim novcima stvarao. Ili je kupovao nekretninu ili pokretninu ili određene predmete. Mali broj ih je vjerujem dizao kredite da bi ih trošio i potrošio na luksuz. I to se doživljavalo kao potreba i to je što je normalno i u svijetu. Zadužim se danas, pa za 20 godina tog nekakvog, hajmo reći 20 godina vraćam to što sam stvorio danas. E sada je li onaj 2004. ili 2003. ili 2002. znao što će biti 2013.? Vjerujem da nije, niti 2008., niti 2011. Oni koji su se počeli zaduživati 2009., 2010. takvih je puno, puno manje jer su shvatili da je vrijeme nestabilno i da mi danas nažalost imamo potpuno zaustavljen građevinski sektor, u Primorju, na otocima nitko više ništa ne gradi iako novaca možda i ima. Što Zakon o legalizaciji bespravnih objekata, što određena nova pravila, što strah od investiranja sav je novac završio kako vidimo na depozitima jer depoziti rastu, posebno nakon sezone i vidimo što hrvatski građani onda u strahu rade.
Čut ćemo sad još i repliku kolege Ivana Šukera.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Borić vi ste rekli može li država reagirati. U ovom slučaju i po ovoj točki dnevnog reda država je vrlo rastezljiv pojam. Međutim kad se svedemo tko može reagirati onda najveći dio priče otpada na jednu instituciju za koju je nekada bilo bogohulno nešto reći u ovom Visokom domu da nešto ne štima ili da nešto nije dobro. Ali vrlo je interesantno da mi danas ovdje govorimo cijelo vrijeme krediti u švicarcima. Nitko nije dobio kredit u švicarskim francima nego je dobio kredit vezan uz švicarske franke. I rekao sam to nekoliko puta i u ovoj sabornici. Dakle, kao ministar financija sam upozoravao građane da se tu kriju određene zamke. Međutim, ono što je ključno a to je kad se vrši svake godine kontrola HNB-a poslovnih banaka onda je trebalo vidjeti da li su one stvarno te kredite koji su dali u švicarcima da li su se oni zadužili, da li su oni imali toliko švicaraca? I kad bi to, mi taj podatak imali onda sve ove svađe naprosto nit bi bile niti bi postojale. Jer nema ovdje u ovom Domu čovjeka koji neće stati na stranu hrvatskih građana. I to je, a o tome ću reći nešto kasnije kad budem govorio u svojoj pojedinačnoj raspravi, ključna stvar. Jer gledajte kolegice i kolege u trenutku konverzije marke u euro cijena eura je bila negdje oko 7,5 kuna, a cijena dolara je bila 8,12. A danas imate situaciju zbog raznoraznih okolnosti monetarne politike SAD-a da je danas tečaj dolara 5,6 kuna a tečaj eura je 7,59 kuna. Sad pogledajte što se dogodilo. Međutim, naša je sreća pa se država nije zaduživala u dolarima, a nekako tradicija prema njemačkoj marki i eurima nas je održala za ovo. Prema tome, točno se zna tko je trebao reagirati međutim ponavljam ne jedanput sam dobio s ove strane sabornice po nosu kad sam se usudio spomenuti uopće HNB. Prema tome, meni je drago da je danas situacija takva da se može reći da svatko radi svoj posao.
Vrijeme. Za riječ se sada ponovno prijavio ministar Slavko Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Javljam se na pojedinačnu raspravu samo vezano za rad nelegalnih kreditnih institucija. Reći da država ništa ne poduzima onda mi je možda žao da više ne govorimo o tome. Jedno od većih poteza za Ministarstvo financija je bilo kad smo ukidajući carine na zapadnim granicama carine vratili na rad na domaćem tržištu. U ovom trenutku znajući za ogromne probleme koji su izazvali građani Hrvatske koji su se bavili nelegalnim poslom su kompletno pod istragama. I odvjetnici koji su dilali novce, nosili novce, gurali građane i davali im pod nos potpis ugovora o hipotekama. I isto tako pokušavamo naći odgovornost bilježnika koji su samo tobože potvrđivali potpise, a znamo da nijedan ni drugi nisu smjeli potpisivati. Nelegalne štedionice, pa bilo koja od njih nije dobila nikakav legalitet, nikakvu licencu i nisu mogli djelovati na području Hrvatske. Ali bahatost nekih ljudi koji sebe nazivaju poduzetnici je razlog da eto nisu sjeli u auto građana Hrvatske pa barem otpeljali u Austriju pa da tamo zaključe poslove pa tamo da ovjeravaju bilježnici tamo da odvjetnici pišu ugovore nego su to nezakonito radili u Hrvatskoj. Ministarstvo financija procesuira svih njih, nastojat ćemo oduzeti svima licencu. Ali istina, Ministarstvo financija se bori i sa tim da jasno donese se odluka da su svi ti ugovori s obzirom da su rađeni u Hrvatskoj i bez licenci proglase ništavnim i da se temeljem ništavnosti sve obveze građana Hrvatske ponište. To nažalost nije posao izvršne vlasti nego sudbene vlasti. Ali mi ćemo stvoriti sve preduvjete što god je rađeno u Hrvatskoj i ako građanin nije prešao granicu Hrvatske bude proglašeno ništavnim. I da on nažalost uz nešto dužu proceduru jer to je procedura pravosuđa zaista osigura da njegova imovina ne propadne. Jer nisu samo to bili štetni ugovori to su bili prevarantski ugovori. Oduzimani su novci već kod dodjele, davani su manji iznosi i sve ostalo. To je razlog da se vrlo ozbiljno Ministarstvo financija s time bavi i želimo sankcionirati one koji su u tome učestvovali jer je to bio prljavi nelegalni posao, a građanima vratiti sve njihove imovine. To budite uvjereni možda će trajati jer je tu i pravosuđe ali građanima će se zaštititi njihova prava.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Riječ dajem poštovanom kolegi Ivanu Šukeru.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre i gospodine pomoćniče ministra. Ja sam svoju raspravu na odboru započeo i ovu današnju ću početi jer nisam još uvijek dobio odgovor od ministra da li je postignut dogovor između Vlade i banaka? A rekao sam da ova ključna odredba uz sve ove odredbe o kojima ću govoriti kasnije dakle oko rješavanja problema građana koji su zaduženi u švicarskim francima podsjeća na dva jarca na brvnu i ako su tu Vlada i banke ne dogovore nažalost može se dogoditi da to brvno pukne i da ono što je ministar danas nekoliko puta istaknuo da se mogu dogoditi tužbe i onda nažalost u konačnici tu je pa mogu čak i reći lako predvidiv ishod a to će u konačnici na kraju platiti hrvatski građani. I to je možda razlog zašto i drago mi je da je rasprava došla sada u mirnije vode iz jednostavnog razloga što kada govorimo o bankama o kreditima hrvatskih građana onda kroz te tri bankarske krize i kroz neka vremena hrvatski građani imaju određene traume i sva sreća pa se vratilo povjerenstvo hrvatskih građana u poslovne banke. Međutim ono što bih želio reći je nekakva kreditna ekspanzija koja je nastala tamo prije poprilici 10, 11 godina kada se vidjelo da će Hrvatske otpočeti pregovore sa EU kada je počeo dolaziti kapital i kada se novac u datom momentu na hrvatskom tržištu pojavio kao najjeftinija roba do koje je vrlo lako doći i svi oni koji su ga plasirali su se natjecali u tome kako će izmisliti način kako taj novac plasirati u Hrvatsku. zašto? Zato što je i tada iako je to bilo povijesno niskih kamatnih stopa i u svijetu i u Hrvatskoj kamatna stopa u Hrvatskoj je bila relativno siguran izvor zarade. I druga stvar, s obzirom i na standard hrvatskih građana, na gospodarski rast koji je bio 4, 5% na sve što se događalo u RH svi ti krediti nisu odavali nekakvu nesigurnost i da će se banki naći u problemima u kojima se i građani u kojima se nalaze danas. I pojavile su se tamo negdje 2005.u značajnijem iznosu u švicarcu. Osobno tada kao ministar evo tu kolega Linić može potvrditi jer dugi niz godina smo bili u različitim funkcijama malo s jedne malo s druge strane upozoravao građane da je opasno nešto što je ekstremno visoko i ekstremno nisko. Nažalost čujte ljudi kada žele nešto kupiti kada je kamatna stopa niža za 2 ili 3 postotna poena u tom trenutku to treba pošteno i otvoreno reći. Svako od nas tako razmišlja tako i svaki građanin logičnije je uzeti ono što je jeftinije i tako su se ljudi nažalost zadužili i sve je bilo dobro nažalost dok tečaj franka u vrijeme financijske gospodarske krize u svijetu iz ovog ili onog razloga nije naprosto eksplodirao. On je sa nekakve 4,70 kn došao na skoro 7 kuna prošle godine, skoro na 7 kuna. I sada vi pogledajte onaj tko se zadužio dakle nije se zadužio u švicarcima nego samo švicarci su bile valutna podloga, dakle zadužio se 470 tisuća kuna najedanput njemu je glavnica skočila na 700 tisuća kuna. I vi sada možete tu egzibicije raditi sa kamatnim stopama koliko god hoćete jel ako je kamatna stopa bila šta ja znam 2 ili 3 pa je skočila na 4 ili 5 i vi je ponovo smanjite na 3% tu veliku razliku u glavnici nažalost ne možete smanjiti. Jer ako je na taj kredit od 100 tisuća švicarskih franaka prosječno godišnje se vraćalo recimo negdje 3, 3,5 tisuće franaka pa možete misliti da se za 5 godina vratilo petnaestak tisuća. Međutim kada ste vi ovih ostalih 85 pretvorili po novom tečaju vi ste bili još daleko dužniji nego što … dakle to je istina Zašto netko nije želio reagirati? I zato sam rekao danas da kada vadimo stvari iz konteksta vremena i prostora onda se to čini puno drugačije. Danas i RH i Vlada RH samim tim što smo u statusu EU što nismo u statusu da nas netko ucjenjuje oko pregovora ovoga ili onoga ima puno snažnije poluge i da stisne prema bankama određene stvari. To su činjenice istine koje se ovdje ne mogu zanemariti. Isto tako HNB polako izlazi iz skuta da ga kontrolira ovaj Visoki dom. Pa sjećate se kada smo donosili ovaj Zakon o HNB-u koliko je uopće bilo sporno samo ona odredba da mora podnesti izvješće Hrvatskom saboru. koliko puta su nam vraćali taj zakon iz Bruxellesa jer su praktički HNB htjeli maknuti totalno od kontrole ovog Visokog doma, on je praktički u Frankfurtu i tamo se dogovara sa svim centralnim bankama. A sada vidite da se predlaže i oko toga da se napravi nekakva bankarska unija i da će jedna institucija kontrolirati sve banke koje su u eurozoni ali će gledati što se događa sa bankama koje su izvan eurozone. Dakle to su činjenice od kojih mi niti možemo niti trebamo bježati. I ono što se u ovom zakonu predlaže nije sporno da se sa bankama ako postoji mogućnost i definira naknada i da se definira minus građana. Samo kod tog minusa građana isto tako moramo shvatiti nitko nije išao ih hohštapleraja i luksuza u minus. Možda je nekakav postotak neodgovornih to napravio međutim svi oni ostali su nažalost išli zbog toga što nisu mogli podmirivati svoje obaveze. I taj minus je nažalost postao način preživljavanja u RH i to koriste svi naši građani bez obzira da li pripadali lijevoj ili desnoj političkoj opciji, nažalost svi žive u istom okruženju i jednako to koriste. Ako banke žele to pretvoriti u nekakav kredit na godinu dana s povoljnom kamatom, logična stvar da će to građani prihvatiti. Ali zašto su građani išli u taj minus na tekućem računu ili minus po karticama? Zbog toga što nisu mogli dobiti nikakav kratkoročan kredit jer ako su ga dobili kamatna stopa bi im bila takva da su si odmah stavili štrik oko vrata. I to je bio razlog zašto se ovo dogodilo. ništa se nije dogodilo slučajno. Danas je situacija u RH malo drugačija, danas se oko nekih stvari može drugačije razgovarati. Također o maksimalnoj kamati na stambene kredite i potrošačke kredite nešto ipak ne smijemo zanemariti. Onaj iznos pod kojim se država zadužuje ključ svega. I ja govorim o onom koeficijentu sigurnosti ne po prvi puta u ovom domu. Ja mislim da on za Hrvatsku negdje između 3 i 3,5 sada jel tako gospodine ministre? Prije tri godine recimo Slovenija je imala 0,75 a Hrvatska je imala 3,5. Sada pogledajte praktički u samom startu Slovenci su plaćali skoro 2,65, 2,75%-na poena manju kamatnu stopu nego RH. i danas kada vam netko kada se zadužuje država kreće od tih 3,5 i onda se gradi i dođe se na 6, 6,5, 7 koliko se već dođe ali onda vam to svi koriste da to praktički koriste kao nekakvu referentnu veličinu po kojoj će dobiti i kredite sutra hrvatski građani i hrvatska poduzeća. I zato kada govorimo o svemu ovome skupa, ovo se ne može izvesti iz konteksta onoga vremena i prostora u kojem se događa. Naprosto ovo je mjera koja ako se ministar uspije dogovoriti sa bankama za ove kamatne stope o kojima je jutros govorio na kraju svoga izlagana onda je to mjera koja rješava probleme onih koji su se zadužili u švicarskim francima u prošlosti. Međutim, postavlja se jedno realno pitanje što je sa svim onim građanima koji iz ovog ili onog razloga ne mogu vraćati svoje kredite u budućnosti. Dakle i to je isto problem, to je stvar socijalne politike. To se ne može riješiti ovim zakonom. Ali ono što sam rekao i prilikom, i to sam rekao danas u replici ujutro, prilikom onog zakona kada se govorilo o otpisu kamata i reprogramu kredita ja sam protivnik toga da se nekome otpisuje i pomaže tko ima imovinu a može platiti. To nije socijalna politika, socijalni slučaj nije onaj, nažalost u Hrvatskoj imamo previše onih koji nisu u stanju da se ne ugrozi život njih i njihovih obitelji vratiti taj kredit. I to su teme, kolegice i kolege o kojima smo mi trebali danas ovdje raspravljati. I onda bi vjerojatno rasprava bila drugačija. Ali kažem, po meni dvije ključne stvari i dva ključna papir nismo mogli dobiti ni na odboru a ni danas ovdje a to je koliko su stvarno švicaraca banke u Hrvatskoj kupile i da im to bude podloga za plasiranje kredita u švicarcima. A ako to HNB kaže onda oni za ono što su kupili imaju pravo za obračun te tečajne razlike. Ali ako oni nisu kupovali švicarce nego su samo uzeli švicarce za podlogu onda je to čisto lihvarenje. I onda oni nemaju nikakav razlog da ovo naprave. Ali gospodine ministre da bi, jer ovaj zakon zaslužuje konsenzus, uopće nije sporno to, ali ako dobijemo ove odgovore i ako kažemo što ćemo napraviti sa onima koji neće moći sutra vračati kredit u eurima. Jer ponavljam, svi naši i vaši članovi i naši članovi i vaši simpatizeri i naši simpatizeri su nažalost i istom kotlu. I tko će biti lud protiv toga da se tim ljudima pomogne? Nitko. Ali nemojmo napraviti grešku, jer ponavljam nažalost svaki ministar financija to dobro zna bez obzira iz koje političke opcije, ima koliko je platio milijardu i temeljem sudskih tužba za neke stvari koje su potpisane ili možda nisu bile procijenjene što će se loše dogoditi u budućnosti. I možda da smo na takav način usmjerili raspravu da kada govorimo o ovih 4, 5 stvari koje donosi ovaj zakon vjerojatno ne bi bilo ni puno … [[Govornik se ne razumije.]] , ne bi bilo puno ni galame, jer mislim da naprosto, samo jednu rečenicu molim vas, naprosto ovaj problem to ne zaslužuje jer kada govorimo o problemima naših građana onda mislim naprosto nema vremena politikanstvu. Hvala lijepa.
Prelazimo sada na replike kojih je točno 7. Prvu će iznijeti Ivo jelušić.
Kolega Šuker, vi ste u svojoj raspravi a i započeli ste raspravu sa time da ovaj sukob ako ga mogu tako nazvati između banaka i ove Vlade tretirate kao sukob dva jarca na brvnu od kojeg će eto stradati građani. Plašite građane i stavljate nas u istu poziciju da jednako malterne prijeti opasnost i od nas i od banaka građanima i zaista nije to u redu jer ako se itko zalaže u ovom dijelu za interese građana onda je to ova Vlada sa ovim zakonom. Dakle, nije u redu da nas stavljate u istu razinu sa bankama i da plašite građane i sa bankama i sa ovom Vladom kada je točno i evidentno mada je to vama teško priznati da ova Vlada i ovi zakoni upravo želi zaštiti građane od samovolje banaka kao što je to do sada bilo. Zašto to do sadašnja vaša Vlada nije napravila, to je vaš problem. Dakle, vi kažete da smo mi dva jarca na brvnu. Možete vi nas smatrati i jarcem a i kozama na brvnu ili bez brvna ali nemojte misliti da su građani ovce pa da ne vide ovdje o čemu se radi i da ova Vlada konačno hoće ih zaštiti od samovolje banaka što vaša Vlada nije znala ili nije htjela. Svejedno.
Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Kolega Jelušić trebali bi znati da u ovom narodu postoje određene poslovice a poslovice obično upućuju na to da netko ne radi dva puta istu grešku jer tko više puta grešku ponovi onda je skupo plaća. Tako i ovo dva jarca na brvnu je figurativni izraz, jedna poslovica u Hrvatskoj svi dobro znamo kako su ti jarci završili. Da niti mi je bilo na kraj pameti reći ni da je Vlada ni da su banke jarci a da je to tako je najbolje potvrdio gospodin ministar danas u svom izlaganju jutros u uvodnome kada je rekao da je bio sinoć sastanak sa bankarima da će se vjerojatno postići dogovor da se izbjegnu tužbe. Dakle, to je samo na tragu onoga jer ako ne dođe do dogovora između Vlade i banke nažalost dogoditi će se tužbe i u konačnici će izgubiti hrvatski građani a tko je tu više ili manje kriv, onaj koji izgubi njemu je to najmanje bitno. Prema tome, nemojte nekakve figurativne stvari okretati na nešto jer mislim da moja rasprava nije uopće išla ka tome što ste vi govorili. No dozvolite da čovjek ima malo više iskustva i saznanja i nikada kada govorimo o ovim stvarima neću se baviti sa politikanstvom kao što to vi radite.
Drugu repliku će iznijeti kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Evo poštovani kolega rekli ste obraćajući se ministru Liniću da ste bili … [[Govornik se ne razumije.]] i da ga i razumijte u mnogim potezima, bili gotovo na istim pozicijama samo u različito vrijeme i da ste vi kao ministar upozoravali kada su te kamate, građane, da su te kamate bile ili prevelike ili preniske i spravom, da, ja sam zapisala, upozoravao sam ljude kada su te kamate bile prevelike ili preniske. Nije ništa sporno u tome, to je sve u redu, nemojte se odmah braniti nisam rekao, ja to vama ne zamjeram što ste rekli i što ste to činili ako je to tomu bilo tako. Nego ima manjak u tome što kada su kamate, kada banke određuju kamate bez parametara i sve ono što sada želimo i … [[Govornik se ne razumije.]] riješiti ovim zakonom onda ne može vlast stajati po strani. Kao što sada, ministar Linić i aktivno i zbog toga i proročanski stoji iza toga, poduzima nešto. Dakle, vi, to je istina, bez obzira što ste sada rekli to ili što ćete sada negirati da niste rekli, ali ste se tako ponašali da ste stajali po strani. I istina je da ste tu i tamo čak upozoravali neke poslodavce pa upozoravali banke. Ali nije Bože moj podizanje kamata, ili spuštanje na neku enormnu razinu da bi se privukli građani to nekakva elementarna nepogoda pa onda vlast kaže sutra će biti kiša, ponesite kišobrane, biti će snijet ili tako. Dakle, nema tu mjesta upozorenju, tu ima mjesta smo djelovanju. A za to dakle ja neću vam sada suditi o tome, ja samo sada želim ovom prigodom od vas očekujem da date priznanje gospodinu Liniću i ovoj Vladi što se uhvatila u koštac i dati joj podršku. To bi bila jedna veličina.
Na repliku odgovara Ivan Šuker.
Kolegice Antičević, vi nažalost bježite od činjenice, a onda na kraju vaša rasprava ispadne ovako kako ispadne. Dakle kad ste bili na vlasti onda ste pričali o tržištu, o tržišnim utakmicama itd. Te kamate nisu ništa drugo nego posljedice nekakve tržišne utakmice. … [[Upadica se ne razumije.]] Druga stvar, ako ste već htjeli replicirati, vidim da ste se prijavili za raspravu o ovoj točki dnevnog reda, onda ste si mogli bar na internet i negdje malo prosurfat da vidite kad je tečaj franka počeo eksplodirat, onda bi vidjeli da se to praktički dogodilo tek negdje 2010. i onda su se javili svi problemi. … [[Upadica se ne razumije.]] Međutim isto tako, trebali ste vidjeti tko je kada podigao koji kredit pa bi vidjeli u kojem trenutku je nažalost došao minus. Druga stvar, nitko nije očekivao da će se dogodit to što će se dogoditi. A o tome što je tko činio ili što tko nije činio, o tome se isto može štošta napričati, i onih 300 računa, milijardu kuna po tim računima i puno, puno drugih stvari koje su bile danas nema. Danas je ministar Linić naslijedio jedan račun i sve se plaća preko toga, a od tu vam počinje sve. Prema tome, budite sigurni da ako je ikome u ovoj državi stalo do reda onda je to stalo ministrima financija jer kad na kraju godine nema novaca onda isključivo njih glava boli.
Repliku će sada iznijeti kolega Damir Tomić.
Hvala potpredsjedniče. Evo možda prvi put se slažem skoro u potpunosti s ovim što je rekao kolega Šuker, bez puno politiziranja. Imao sam dojam da stvarno želi da ovaj zakon prođe i mislim da je dao punu podršku ovom zakonu, tako sam ja to razumio. Ono što bih ja samo istaknuo ovdje, što mi se iznimno svidjelo je jedno priznanje. Jedno priznanje da bivša Vlada nije mogla neke stvari napraviti jer su bili pregovori sa Europskom unijom i zato je bila popustljiva prema bankama i zato, to je kolega Šuker jasno rekao, da je danas situacija malo drukčija jer smo u Europskoj uniji ova Vlada to može napraviti puno elegantnije. Podsjetit ću se na nekih riječi kolege Borića od maloprije koji je rekao je li to opravdanje ili nije, tu ću završit s tom pričom. Znači tu ta priča, znači kontekst vremena. I samo još jedna stvar, red, uvođenje reda je ovo što upravo radi kolega Linić i mislim da se i tu slažemo sada konačno i drago mi je da je tako. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Uvođenje reda je počelo davno, po fazama i možemo se vraćat na neke stvari, međutim definitivno najjači alat za uvođenje reda je OIB. Najjači alat i bez tog alata ministar Linić danas bi bio poprilično nemoćan neke stvari napraviti. Druga stvar, kolega Tomić, da nisu postojale određene evidencije u Ministarstvu financija onda nit bi mogli objavit listu dužnika ni ništa drugo, onda se nije moglo napravit preko noći. Prema tome, točno znam. A druga stvar, kad već volite ovako govoriti, a to se može provjeriti, svake godine dva puta godišnje, u 4. i 10. mjesecu je išla lista svih dužnika od 100 pa naviše kuna, svaki građanin, svaka pravna osoba je dobila obavijest da je dužna i mnogi su temeljem toga bili blokirani, ali kažem o tom potom. Međutim, ono što govorim cijelo vrijeme, što ću ponoviti, što je kolegica Dalić jutros rekla, dvije su ključne stvari. Što je sa građanima koji su ostali bez posla, kojima se smanjila plaća, koji ne mogu vraćat kredite niti one koji su vezani uz euro niti one za kune i druga stvar, očekujemo do glasanja o ovom zakonu da čujemo kakav je sporazum postignut sa hrvatskim bankama. To je ključ svega i to je na kraju ministar danas rekao ovdje. Dakle, ako se postigne sporazum sa bankama oko rješavanja problema švicaraca onda jedan veliki upitnik koji je nad ovim zakonom visio i koji je nama na kraju stvarao određene rezerve prema ovom zakonu, taj upitnik nestaje, a očekujemo isto tako da će se reći a što s onim građanima temeljem socijalnog programa kroz proračun koji imaju kredite vezane uz neku drugu valutu, a ne mogu ih vraćati. Dakle, moramo mislit o svima. I nemojte, sjećate se i onih kredita s onim listićima na stupovima, na autu itd. i tu je priča počela bitka protiv toga. Samo ponavljam jednu stvar, ja nekada samo kad sam spomenuo jednu instituciju već je lijeva strana sabornice skočila u zrak, a da ne govorim što su mediji radili. Neki su bili Bogovi, mogli su radit što hoće, bilo je bogohulno da neki tamo politički dužnosnik slučajno spomene to.
Repliku će sada iznijeti kolega Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja bih u ovoj svojoj replici se osvrnuo na onaj dio rasprave gospodina Šukera kada je govorio o minusima na tekućim računima i teškoj situaciji naših građana i odlazak njihov u te minuse. Dakle nitko nije prigovorio građanima u svim raspravama, ni u pisanim i usmenim raspravama zašto i kako ulaze u te tekuće račune niti je nitko prigovorio da se ukine taj proizvod, da se ne radi o dobrom proizvodu. Dakako da je on omogućio određenu komociju i samih građana i onih boljih, onih sa boljim prihodima i onih sa lošijim prihodima na neki način u određenim dijelovima ili mjeseca ili godine kad nemaju stvarne prihode da dakle olakšaju fleksibilnost svojih financija. Ali ono što jest prigovorio i što dakle ovaj zakon priječi, da je protiv jednostavnog ponašanja i protiv pravila da jači u tom odnosu prema slabijemu preko noći telefonom ili mailom ukine određeni minus, udarimo blokadu na račun itd., itd. Znači to su one opasnosti koje su postojale i moramo biti korektni i reći da nisu to radile sve banke, ali jedan značajan dio jeste i to smo ovim zakonom priječili. Znači nismo, bili smo protiv toga. I zato ovaj zakon i propisuje za uredan, kvalitetan odnos, propisuje da banke ono što nisu imale običaj do sada ni ove korektnije ni manje korektne da dakle pisanim putem 30 dana su dužni obavijestiti o ukidanju tekućeg računa ili eventualnog njegovom smanjenju ili povećanju sa jedne strane, a sa druge strane ukoliko klijent na to ne pristane da dakle u roku godinu dana mu da potrošački kredit pod istim kondicijama kao što su bile kondicije za taj minus. Mislim da je to veliki iskorak naprijed. Kažem, nije tekući minus bauk kao što je bio na počecima ovim, niti je to loš proizvod ali pravila igre moraju postojati i Vlada mora stati na stranu slabijega u ovom pogledu i učiniti ga što je moguće više ravnopravnim, a to je u ovom slučaju građanin i njegov tekući minus.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Kolega Rađenović, ono što sam rekao u potpunosti stojim kod toga. Građanima minusi idu zato što ih je to natjerala bijeda, zato što ih je to natjerala potreba. Jer mi možemo svojim građanima reći šta god hoćemo. Međutim, oni koji najmanje imaju oni su najvrednije i najčvršće platiše. Oni kad dobiju ono malo novaca počevši od penzionera pa nadalje prvo plate režije i sve ostalo, onda ono ostalo razvlače i žive od toga. Dakle, taj minus na tekućem oni su, naprosto nisu mogli doći do novaca da pokriju elementarne potrebe za život. I da li će se njima nešto promijeniti ako njima sad netko pošalje mjesec dana prije obavijest da će im to naplatiti i to će im razvući itd. a on sljedeći mjesec opet nema s čim platiti obvezu. On opet sljedeći mjesec mora ići u minus. Dakle, na žalost to je jedan minus s kojim on živi cijeli život. Bilo bi logičnije da se s bankama razmišljalo da minus po tom tekućem da se i tu smanji kamatna stopa. Pa zašto onda ne razmišljati i o osobnom bankrotu ako već ne možemo to nikako drugačije riješiti. Pa hajmo to vidjeti kako to imaju druge civilizirane zemlje. Ali najgora stvar što se mi ponašamo, kolegice Antičević imat ćete priliku u svojoj raspravi reći sve. Dakle, naprosto zaboravljamo da prije krize smo imali koliko 170, 180 000 nezaposlenih, a danas je ona na žalost na 340000. I tih 160 000 je stvorilo nekakve obveze, ima obveze prema svojoj djeci, prema svom stanu, prema sebi. I to naprosto ako su ostali bez prihoda oni sa onom naknadom sa mirovinskog ne mogu pokriti … [[Govornik se ne razumije.]] I nitko tu nikoga ne krivi, ali hajmo realno razgovarati o problemu. Nemojmo reći kao da se dogodilo neko iz hohštapleraja ide se zadužiti na tekućem računu. To naprosto nije istina. Ma koji bi se bedak išao zadužiti na tekući račun i plaćati kamatnu stopu 15 do 16%? Pa nitko živ, nego naprosto zato što mora platiti, neće da mu iskopčaju struju, neće da mu dijete u školi ostane bez sendviča i milijon drugih stvari. I to su činjenice. I to je ono što je rečeno da to su stvari o kojima se mora razmišljati kroz socijalnu politiku, a ne o tome da je nešto loše.
Hvala lijepa. Nadica Jelaš, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Pa kolega Šuker, rekli ste u svojoj raspravi da građani nisu išli, a i malo čas ste to ponovili u minus na tekućim računima iz hohštapleraja. Dakle, nije bilo među tim ljudima neodgovornih i ja se u tome s vama slažem. Međutim, kad ste govorili o uzimanju stambenih kredita u švicarcima tada ste ipak tako mi se učinilo najveći dio odgovornosti prebacili na građane. Dakle, kao oni su se polakomili za kreditima u švicarcima iz razloga što su oni u tom trenutku bili povoljni. Moram reći da mi je teško povjerovati da bi građani bili odgovorni kada uzimaju kratkoročne kredite, a ne odgovorni kada uzimaju dugoročne kredite na 30 godina kao što je evo konkretno slučaj u švicarcima. Ono što želim reći, nisu se građani polakomili za kreditima u švicarcima. Građani su bili izmanipulirani, jer su bankarski činovnici bili educirani upravo da im nude kredite u švicarcima jer su se banke polakomile za lakom zaradom. I zato odgovornost za ovo veliko povećanje kreditnih rata moraju snositi i banke. One moraju biti suodgovorne. Krediti uz promjenjivu kamatnu stopu mogu se odobravati za potrošne robe tipa automobili, ali za rješavanje stambenih problema, dakle za stambene kredite ne mogu se odobravati krediti pod ovako nepoznatim uvjetima.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Kolegice Jelaš, ja sam nekoliko puta ponovio da bih volio vidjeti izvješće HNB-a koliko su stvarno banke kupile švicaraca za dodjelu ovih kredita koji su bili vezani za švicarce, znači automatski vežem tu i odgovornost i centralne banke i poslovnih banaka. Ali logična stvar je ako vama netko da ponudu da dobijete nekakav kredit recimo govorim na pamet uz dva i pol posto, a drugi kredit koji je vezan na drugu valutu vam je kamatna stopa 5 i pol posto. Pa kad si pogledate mjesečno anuitet, kad vidite koja je to razlika, pa kad uračunate nekakve rizike mislite si to je velika razlika na kraju kad se izračuna. Ali ja zato kažem, ipak je netko rekao, pa i sadašnji guverner, a tadašnji zamjenik guvernera kolega Vujčić je isto, bili smo zajedno u jednoj emisiji, isto je bilo takvo pitanje. To je bilo mislim negdje 2007. godine isto tako upozorio da krediti koji su vezani uz švicarce kriju određene zamke. Prema tome, ali to niti koga optužuje, niti koga napada. Da se nije dogodila gospodarsko-financijska kriza pitanje da li bi do svega ovoga skupa došlo. I postavlja se isto tako jedno realno pitanje zašto je došlo do tako naglog pada vrijednosti švicarskog franka. Vjerojatno će i na to bit odgovor za nekakvih 15 ili 20 godina koji su stvarni ciljevi bili. Ali u konačnici znate šta? Sve te velike obračune i sve te velike bitke u konačnici plaćaju građani. Na žalost, u ovom slučaju su to naši građani, a upravo smo mi ovdje da pokušamo donest zakon da im te muke olakšamo.
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa evo kolega Šuker, činjenica je da evo Hrvatska je praktički na pragu 6 godine recesije. To je jedno jako, jako dugačko razdoblje, a da je zapravo ova, naravno ovo razdoblje od tih eto već pet punih praktički pet godina i početkom šeste godine recesije naravno da su se svi ovi negativni efekti koji su prisutni da ih sad ne, ponovo ne elaboriram konačno slamaju i na mogućnosti otplate kredita koje su ljudi podizali u prvom redu govorim o stambenim kreditima jer su to dugoročni krediti. Mene osobno gotovo čudi da mi praktički tek na pragu šeste godine recesije uopće reagiramo sa bilo kakvom mjerom koja građane u odnosu na stambene kredite. Ukoliko se ta recesija produži još kroz godinu dvije, ja vjerujem da ćemo znači na šestu, ne daj bože i sedmu godinu recesije ja vjerujem da ćemo mi još dodatnim mjerama morati nastaviti djelovati jer za sada imamo relativno mali udio hipoteka koji su realizirane u prvom redu zato što su kolaterale bile iznimno jake i zato što su opterećeni sudužnici, jamci, instrumenti osiguranja su takvi. Međutim i oni će se iscrpiti. S druge strane ako mogu napomenuti rasprava predstavnice vašeg kluba bez namjere uopće da ulazim i vaša pa i većine vaših članova vašeg kluba su pomalo bile nekonzistentne. Ja mislim da smo svi osjetili, možda smo je mi krivo svi osjetili, ali mislim da je tako neki dojam ispao da je tu pomalo bilo onako nekakve malo razlike u pozicijama ili je možda samo ona bila tako iskazana pa se čini da postoji neka razlika u pozicijama. I ovoga što ste vi sad rekli i predstavnica vašeg kluba. Hvala.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Pa kolega Đurović probat ću se osvrnut na ovo što ste vi rekli. Kolegica Dalić danas ujutro kad je govorila u ime kluba govorila je širi ekonomski aspekt ovoga svega skupa. Dakle, govoreći o tome ako Hrvatska ne promijeni ekonomsku politiku, ako ne dođemo do ekonomskog rasta da Hrvatskoj više neće biti problemi samo krediti u švicarcima nego će Hrvatskoj biti problemi bez obzira na koju se valutu odnosi. Tako da skratim njenu 15-minutnu raspravu. I ne vidim u čemu odstupa moja rasprava od onoga što je kolegica Dalić govorila? I kolegica Dalić je danas rekla ovdje da li mi imamo potpuno novi zakon pred sobom na tragu onoga što je ministar rekao oko dogovora sa poslovnim bankama. Ako vi smatrate da u onom trenutku kad Hrvatska država bude mogla dobiti kredit po 3 i po 4% da to neće spustiti kamatne stope u RH i ako se zaposli novih 60, 70 tisuća radnika da će nestati veliki dio onih koji su blokirani zbog toga što ne primaju plaću i ako vi smatrate da je to dijametralno suprotno od onoga što je kolegica Dalić govorila onda stvarno mi nije jasno kako vi mislite kao što vaš klub misli kako vi mislite riješiti taj problem. Dakle, bez gospodarskog rasta, bez povećanja broja zaposlenih svi ovi problemi će samo bujati. Problem kredita koji su vezani na švicarski franak je eksplodirao u onom trenutku kad se dogodila velika devalvacija. Ne zbog kamatne stope. Da li je kamatna stopa 3 ili 4% to nažalost hrvatski građani ne bi toliko kukali zbog toga. Ali kad vama glavnica poraste 50 ili 60% a sve te glavnice su u principu preko 600, 700 tisuća kuna onda je to preveliki problem. Prema tome, nikakve razlike u raspravi u ime kluba i kolega koji su kasnije raspravljali nema. Prema tome i kolegica Dalić je jutros rekla jasno što je sa dogovorom Vlade RH i bankara da vidimo na koji način će se riješiti švicarci. Na kraju krajeva ista takva rasprava je bila i na Odboru za financije.
Hvala. Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Šuker očito i vi ste shvatili ono što je govorio gospodin Marić da su banke puno više zaradile na tečajnim razlikama, dakle 4,87 kuna u švicarcima govorim, nego na kamatama. Dakle, zapravo je kolega Rađenović donekle i u pravu kad je rekao da ćemo postići konsenzus jel'. Evo vidimo polako kako rasprava prilazi kraju da se to i događa. No ono što sam ja htio reći da ste vi ukazivali, apelirali kao i vaš predsjednik Vlade Sanader i predsjednica Vlade Kosor u svezi tih kamata i visine kamata. Pa ste rekli da su građani imali povjerenje u banke, ali zapravo to povjerenje je sad ispalo kao povjerenje Crvenkapice u vuka. Jer Crvenkapica nije znala tko je vuk i da je to zaista vuk pa je imala povjerenje u njega. Tako su i građani imali povjerenje u banke kolokvijalno rečeno vukove jel' koji sada evo kada vi kažete da niste bili u situaciji da reagirate u vaše vrijeme, vrijeme vašeg ministrovanja, a sad je situacija drugačija. Vi kažete da je sad situacija drugačija. To je bio onda ulazak u EU. Znači li to da kada vi niste reagirali kao ministar i vaša Vlada da su zapravo građani RH tome vuku platili dobar dio novčanih sredstava za ulazak u EU?
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Kolega Grubišić … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]] držim lekcije kako trebate vršiti operaciju. Naprosto jer se ne bi štel mešati u to. Tako isto kad vi govorite o nekim stvarima onda ne možete preskakati činjenice, ne možete preskakati određena vremenska razdoblja u kojima se nešto dogodilo. Ali i vama i svima ostalima koji tako pričate ne daj Bože da se 2009. ili 2010. … jedna velika od 4 banaka hrvatskih da je slučajno propala. Ne daj Bože! Onda bi vjerojatno danas ovdje priča bila sasvim drugačija. Jer vi pogledajte propala je jedna mala banka, koliko se iz DAB-a isplatilo? 500 milijuna kuna. Ne daj Bože da je propala jedna od ovih 4 velike banke govorilo bi se o milijardama. DAB vjerojatno ne bi imao dovoljno novaca nego ovo. Dakle, to sve govori o povjerenju u banke. A zašto hrvatski građani i povjerenje u banke? Pa zato što nakon tri bankarske krize naprosto hrvatski građani nisu imali povjerenja u te banke. Danas jedan od glavnih potencijala hrvatskih banaka između ostalog je štednja hrvatskih građana. A mi možemo politikantski pričati i ovako i onako a o tome što je netko poduzimao pa što trebate poduzimati kad imate povijesno vrijeme niskih kamatnih stopa i kad imate stabilni tečaj švicarca. A kad je švicarac počeo eksplodirati? 2010. Prema tome, što ste trebali donositi nešto? Ali najbolje je reći i ostati živ i najbolje je biti u oporbi i onda su krivi i jedni i drugi, ovisno kako s koje strane nekom paše.
Kolega Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo. Evo, kolega Šuker je rekao da su građani imali povjerenje u naše banke i da bi bilo katastrofa da je bilo koja od banaka otišla u stečaj u vrijeme u koje, u nekom vremenu. Ne samo da su građani imali povjerenje u banke, pa vi kad uđete u banku imate i strahopoštovanje. Naime, taj bljesak i odbljesak luksuza kojeg vidite tamo govori ponajbolje sve. Kada uzmete prosječne plaće u sektorima gospodarstva RH onda ćete vidjeti da su u bankarstvu ponajveće plaće. I to se i vidi i ulaskom, a bio sam ja i u Europskom parlamentu, bio sam svuda ali takvog luksuza teško je vidjeti igdje negoli u bankama pa poglavito i našim bankama. Što još reći nakon ovoga svega i nakon ovih rasprava osim da ovaj zakon koji predlaže Vlada RH bi bio još bolji da nema onog samog amandmana koji je zapravo ublažena oštrica ovoga zakona i bojim se da kako netko reče ovdje da nakon svega će uslijediti tužbe bilo od Udruge Franak bilo od banaka. Možda je tužba prijetila od strane banaka prije ovog amandmana koji je uslijedio. Danas su ovdje kada cijeli dan skoro raspravljamo o tome, vidimo neke koji su non stop na mobitelu pa mi se čini da se izvješća odavde šalju o smjeru rasprave i hoće li doći do konsenzusa ili neće, dakle non stop se šalju prema onima koji su zainteresirani, a mogli su doći gore pa slušati ovu raspravu. No nema ih, njima ne treba imaju svoje doušnike i ovdje. HNB koja je treći ovan od ona dva ovna na brvnu dakle komercijalne banke i Vlada RH dakle HNB nije spomenuta. Ne znam kud bi ona stala da dođe na brvno, dakle ona čuva i čuvala je tečaj kune samo u odnosu na euro. Pa kada već govorimo o tome da je došlo do pomaka i do krizne situacije sa onima koji su digli kredite u švicarcima. Zašto nije došlo do krizne situacije s onima koji su digli kredite u euru? Zašto su oni ostali pri istoj rati anuitetu kredita, a švicarcima je do toga došlo? Pa upravo zato što HNB čuva odnos između kune i eura i svu štednju vodi i prikazuje isključivo u eurima koja iznosi danas oko 200 milijardi kuna. E sada pitamo se netko reče ovdje da je kapital došao izvana i da se time stvaraju i daju krediti. A čemu služi onda tih 200 milijardi kuna štednje u hrvatskim sa stranim predznakom i čak i imenima u hrvatskim bankama. Čime se i koga se štedi kada se upravo tako tečaj kune veže za euro i HNB je upravo na tom tragu radila, a nije radila ništa po pitanju švicarskog franka ili kako netko reče to je bila poput Milka čokolade, ona je porijeklom iz Švicarske. Kome se išlo na ruku? Jasno da je upravo kako reče kolegica malo prije da su se banke polakomile za zaradom na kreditima u švicarskim francima jer su dobro znale metodologiju, sustav, razradile su sustav kako će nakon izdavanja kredita doći do lake zarade. Nažalost građani to nisu znali, nisu dobro informirani i nisu mogli to znati. Čak bi se usudio reći da u neku ruku da to indicira čak i spregu između Hrvatske narodne banke i komercijalne banke. Čak bi se to usudio ovdje reći, a po pitanju kredita u švicarskim francima za koji je bio mali popust ili olakšica kod podizanja nego u eurima. Pa su se ljudi kaže pa normalno da će netko kupiti mrkvu za 3 kune, ako na drugom mjestu ima za 5 kuna. Svatko će kupiti onu koja je tri kune. Ali to je bila kako bi rekli u Bosni navlakuša i sada imamo taj problem. Banke su zaista više zaradile na tečajnim razlikama u švicarcima nego na kamatama. I ne samo to tko je dizao te kredite? gospodarstvo. Jesu li gospodarstvenici dizali poduzetnici te kredite? ne nisu, vrlo malo ali nastradali su građani, stanovništvo je nastradalo koji su dizali stambene kredite u švicarcima, oni su nastradali. Prihod neto kamatni prihod banaka za 2012. je bio 10,5 milijardi kuna, neto kamatni prihod je bio 10,5 milijardi kuna. Dobit banaka za 2012. 2 milijarde i 740 milijuna kuna, 21 tisuća zaposlenih u sektoru bankarstva podijeljeno sa 21 tisućom dobiti od 2 milijarde 740 to je kako sam već rekao kolegi ovdje preko 130 tisuća kuna dobiti po zaposlenom. Pitam se ima li ijedne druge grane u Hrvatskoj gospodarstvo ili bilo čega koja ima veću dobit od bankarskog sektora? Telekomunikacije, odlično i sada smo načisto, sada znamo sve, sada nam je sve jasno. Tako da s obzirom na puno telefoniranja danas gospodine Šuker vi ćete danas puno pridonijeti telekomunikacijama da zarade još više. Godišnji bonusi menadžerima od ovih 130 tisuća kuna dobiti po zaposlenom nisu išli ni službenicima ni čistačicama ni ostalim. Oni su njih nagradili sa plaćama u bankarskom sektoru koji su puno veći negoli u bilo kojem drugom sektoru osim možda u telekomunikacijama. Dakle u svakom slučaju HDSSB je za ovaj zakon ali smo pomalo ožalošćeni što je Vlada uložila amandman na svoj vlastiti prijedlog zakona i što će to biti sutra na glasovanju. HDSSB je također uložio amandman koji bi se drugačije rasporedila otplata kamata i glavnice dakle onaj raspored otplate. I nadamo se da ćete gospodine ministre dati mogućnost ljudi da odluče o tome kako će otplatiti i otplaćivati svoj kredit pogotovo oni koji eto još uvijek mogu i ako je broj nezaposlenih svaki dan za 7 stotina veći nego li prethodni dan. Eto, hvala lijepo. Očekujem replike.
Replicirati će vam samo vaš klub. Igor Češek, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjednice. Kolega Grubišiću vi niste, podržavam naravno vašu raspravu ali niste primijetili jednu vrlo važnu stvar a to je da Vlada sa ovim prijedlogom zakona ispunjava jedno od svojih predizbornih obećanja, ustvari ne jedno od predizbornih obećanja nego možemo slobodno reći pola jednog izbornog obećanja. A jedno izborno obećanje u Planu 21 je bilo u plusu 3 plaće a ne u minusu da ti se plaće. Dakle, u plusu 3 plaće neće biti ni jedan prosječni hrvatski građanin ali radi se o ovom prijedlogu zakona o ukidanju minusa, odnosno otplati minusa. No međutim, evo dakle počeli su nešto djelomično raditi. Ono što bih htio naglasiti, Hrvatsku poštansku banku zašto ona ne bi mogla biti primjer dobre prakse bankarstvu u Republici Hrvatskoj. Zašto ta Hrvatska poštanska banka mora ići na prodaju. Ona bi mogla služiti hrvatskim građanima, mogla bi biti primjer dobre prakse u smislu snižavanja kamatnih stopa. Znamo da su danas kamate na revolving kartice 11,98%, znamo da su kamate po dopuštenom prekoračenju 10,5%, znamo da su nenamjenski krediti kamate 9,20%, 9,5%. Zašto Hrvatska poštanska banka ne bi mogla sniziti kamatu, odnosno ponuditi paket usluga svojim građanima na taj način, privući više građana da ulažu, odnosno postanu klijenti Poštanske banke i na taj način da ona ostane u vlasništvu države i potiče i sam razvoj gospodarstva?
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Ja sam u jednoj replici, ne znam kome sam upravo spomenuo rješenja koja smo ponudili. Dakle, nismo mi bez rješenja i znamo kako bismo neke stvari riješili. Dakle, i o, govorio i o Hrvatskoj poštanskoj banci koja je sada na dobošu, dakle na prodaji, for sale kako bi rekli Englezi, to je IN na engleski govoriti je li, pa me uvijek čudilo, kažu da je Hrvatska poštanska banka banka u državnom vlasništvu. Ali pa se pitam koja to državna institucija posluje, isplaćuje plaće i sve ostale poslove, vrši platni promet preko Hrvatske poštanske banke? A državna banka. Pa ljudi moji, pa i koliko je uopće udjela tih poslova, transakcija, te banke državnih? A moglo se. I o tome sam prije govorio. A što se tiče onog obećanja tri plaće plus ili kako minus ne znam, crvenkapica je očito pojedena i ide u osobni bankrot.
Dražen Đurović replika.
Pa vi ste govorili, govorili ste nešto o profitima banka i o tome kako zapravo oni ne samo da imaju jedno od najvećih plaća, ne samo da imaju visoku profitabilnost i slično, treba uzeti u obzir samo da su neto kamatni prihodi u izvješću za 2012. banaka bili kažem 10 milijardi 570 milijuna kuna. Da, zato je vrlo dobro i bilo bi dobro da i mi zajedno to izvješće HNB-a koje se odnosi na poslovanje banaka malo detaljnije proanaliziramo jer iz njega se jako dobro i jako lijepo vidi koliko zapravo prostora ima bankarska industrija. I koliko ta bankarska industrija u jednom vrlo, vrlo lagodnom prostoru posluje i funkcionira. I ovaj halabuka koju su digli na ove male mjere koje njima ništa značiti neće, nisu digli zbog toga što se boje ovih mjera već samo zato da preveniraju one mjere koje bi zaista trebale i učiniti. Ovo su mjere usmjerene samo prema olakšavanju određenih kategorijama potrošača. No ima još dodatnih mjera koje bi zapravo trebalo učiniti prema bankama i poduzeti zapravo prema bankama a koje oni ovom halabukom jednostavno nastoje prevenirati. I halabukom i medijskom grajom i lobiranjem u političkim strankama i drugim zainteresiranim skupinama. I zato smo se osvrnuli na neka izlaganja i treba se osvrnuti na njih ali isto tako ne treba ni o ovome govoriti kao nekom herojskom činu jer u konačnici i očito u završnom rješenju ovo baš i neće biti tako neki herojski čin, biti će to onako jedan umjereni potez.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Da, da, to je kolega kao bila hrvatsko-ugarska nagodba, onda riječka krpica, je li došla je Riječka krpica i Hrvatska se zadovoljila Riječkom krpicom. Tu ne aludiram na mjesto prebivališta gospodina Linića. Ali to je povijest, riječka krpica je povijest da se ne bi ministar uvrijedio. Prema tome, još uvijek u hrvatskom narodu i hrvatski građani određenu supstancu i određene rezerve počevši od jamaca a znamo da mnogi vršite zbog prelaska duga na jamce pa onda od hipoteka i ne znam ni ja kakvih još rezervi, pričuva da ne kažem koje se vade iz čarapa i svakako. Tako da nema još uvijek reakcije koju vidimo kada netko bude deložiran iz kuće, stana itd. a vidimo to po Šibeniku, vamo, tamo, malo malo pa na hrvatskoj tzv. javnoj televiziji toga se vidi. Ali kada i ta supstanca bude potrošena, kada i jamci više ne budu mogli vraćati te dugove, kada i hipoteke ne budu prodane ili ne mogu se naplatiti ili bude nešto s njima onda će doći do nečega što bih ja kolokvijalno nazvao po romanu onog jednog pisca iz komšiluka ili susjedstva Laze Lazarevića sve će to narod ne pozlatiti nego pomlatiti. Hvala lijepo.
Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine ministre sa svojim suradnicima, kolegice i kolege. Po meni rasprava o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju nije priča više ni o bankama ni o HDZ-u, ovo je priča o nama i o građanima kojima smo se obvezali učiniti nešto što vi upravo gospodine ministre i činite. To svakako doprinosi i ovaj prijedlog zakona u ukupnoj našoj strategiji, vašoj strategiji prije svega za raskrinkavanje svakog licemjerstva. To je Hrvatskoj toliko potrebno gotovo u svakom obliku i na svakom koraku. Dakle da li sada ima mjesta trošiti vrijeme, snagu na bankarskom fundamentalizmu, čuditi se i zgražati se nad njihovim postupcima ili pak na postupcima onih koji nisu imali rješenja jer za njih nije postojao ni problem. I zaista kroz nekoliko prijedloga vrlo važnih, ma koliko … se ne može dati kritika onda se umanjuje značaj da to i tako i nije važno pa se kaže nije ovo jedan herojski čin. Ne, nijedan vaš zakon nije herojski čin, ali svaka ta stopa jeste u svojoj ukupnosti upravo to i svaki herojski čin pojedinca nije … on je bio velik upravo u tom svom pravom djelovanju na pravom mjestu. To je nešto pa i ovaj zakon što uvodi, vrlo sistemski je on značajan, on je značajan radi šire poruke koju on nosi nego područja kojeg samog pokriva, a to je da unosi jedan sustav nove sigurnosti. Ne može čovjek, samo zvijeri žive nesigurne, zato i napadaju, zato i jesu agresivne. Čovjeku se mora dati minimum sigurnosti, a ne shvaćamo samo više sigurnost onu od nekakvog vanjskog neprijatelja, nego jednako tako i od siromaštva, od sigurnosti, od radnog mjesta, to je sve nešto što nam borba tek predstoji jer je čovjek dugo vremena živio nesigurno. Preko 20 godina u Hrvatskoj se živi nesigurno. Zapravo nikada nije ispunio onu svoju težnju za jednom sigurnošću koju traži naš čovjek, koju traži svaki čovjek i koju traži tako i hrvatska obitelj. Zašto su banke što je rekao kolega i još raniji govornici, danas izgledaju kao hramovi i mnogi su hrabri izdaleka kad ih napadaju pa i iz ovog doma, a tamo dolaze kaže on sa poniznošću. Da, to su zaista hramovi ili hramovi bez duše, ali nije sada priča kaže o njima. Veliki špekulanti i korporativni menadžeri profitiraju od rizičnih odluka, a od neuspjeha zaštićeni su ili sanacijom ili zlatnim padobranom. Čak ideolog suvremenog kapitalizma o kojem ćete vi ekonomisti puno bolje znati tu njegovu rečenicu, znamenitu rečenicu Sormonovu, kaže ne postoji ekonomski kriterij za razlikovanje virtualnog od realnog kapitalizma. Tu je ta jedna velika, velika zamka i zato kažem nama je posao da se ograničimo i usredotočimo na one zbog kojih država i postoji, a to su građani prije svega. Prema tome, da smo mi imali uređeni sustav kao što nismo onda sigurno mnoge stvari koje se sada žele sanirati ovim zakonom bile bi sanirane i procesuirane i po zakonu o obveznim odnosima. Svaki ugovor koji se kad se radi o kupoprodaji kao što je i kredit gdje se unajmljuje novac jedna vrsta, a ima svoju cijenu u vidu kamate, mora bit određen ili zakon kaže odrediv. On to nije bio i po zakonu o obligacijama, o obveznim odnosima takvi ugovori su ništavni i zato banke kad sada kažu ili netko koji kuka da će oni izgubiti toliko i toliko od dobiti, nije to ni pripadalo nikada njima. Nikad to njima nije pripadalo, da ne kažemo kroz različite naknade, upozorenja i što li su sve oni sebi zamišljali. Ali slušajte, oni su se mogli neodgovorno ponašati jer nitko od njih odgovornost nije tražio, osim u vidu nekakvih poziva na humanost i tako, ali oni bi se odazivali na humanitarne razne prigode, priredbe i izigravali dobrotvore na račun koga, građana. Prema tome imali smo i onda mehanizam ali očito je on bio slab, slabašan, nisu odgovarali nikad ni za protupravnu naplatu, a i toga je bilo kroz naplate različitih usluga koje ne smiju podlijegati naplatama i koje se nigdje u svijetu ne naplaćuju. Prema tome mi ovo što smo ovdje imali to nigdje nije bilo, premda takva jedna opasnost je zajednička i nadvila se nad čitavim tim financijskom ja bih rekla vlašću ili silom. Zato što je nama za činiti? Vas gospodine ministre često i napadaju. E vidite, jučer smo imali teme koje su izazvale dosta prijepora, čak ih je netko nazvao svjetonazorskim. Nisu to bile nikakve svjetonazorske, poštivanje čovjeka je svačiji ja mislim nazor svakoga od nas. Pa evo prošlo je 46 godina od izdavanja enciklike pape Pavla VI. populorum progresio, napredak naroda i nitko se ovdje nikada nije sjetio, govori se često o obitelji, muškarcu i ženi, ali kako taj narod živi, kako obitelji žive. Nije se okrenula jedna enciklika, a ona govori o tome upravo kako ekonomija i postupci i procesi u njoj moraju služiti čovječanstvu, a ne samo nekima. Čak poseban odjeljak ima koji se sada već daleke '67. bavi i terorom imperijalizma novca. Prema tome, ono u što ste se vi upustili je vrlo hrabar čin i zato kada vas napadaju, pa da vas oni ne napadaju vi biste se morali zamisliti jesam li ja uopće nešto korisno i napravio. Prema tome, kad vas napadaju, kad gromoglasno klikću protiv vas vi klikćite od radosti jer činite pravu stvar. Za one koji nemaju baš jake glasove, ali oni su u većini. Ali i ovo je jedan dan kada Hrvatska izlazi svoje tišine. Hvala.
Replika nema. Završna riječ ministra financija, kolege Slavka Linića.
Zahvaljujem gospođo potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Zahvaljujem na učešću u raspravi i ukupnom dojmu vezano za rasprave, jer je evidentno da imamo zajedničke stavove, razmišljanje kako na neki način popraviti položaj građana u odnosu sa financijskim institucijama. I zaista smatram da smo u ovom zakonu kao Vlada postigli sa svojim prijedlozima veću zaštitu građana u odnosu sa financijskim institucijama i da je to upravo i naš i vaš posao. Ono što mi procjenjujemo da prijedlozima zakona o ograničavanju maksimalne kamate i na stambene kredite i na potrošačke kredite i ukupnog troška kredita to je nešto što smatramo da ćemo zaustaviti neupitno brzi rast, zaduženje građana i da će biti prisutna daleko veća opreznost bankarskog sustava u kreditiranju građana jer nema prostora za bankarske rizike od promašaja u plasmanima jer su jednostavno maksimalne kamate toliko, toliko niske da jednostavno nemaju prostora za rizike. Prema tome, očekujemo da bi ovakvim prijedlozima mogli zaustaviti rast nelikvidnosti u domeni građana. Ovim se prijedlogom ne može naći rješenje kako smanjiti nelikvidnost, jer smanjenje likvidnosti se prije svega može postići ubrzanijim otplatama i redovitim otplatama. Pa je to ono što je Vlada pokušala riješiti u samim poticajima prema građanima koji su dužni državi i ono što ćemo riješiti Zakonom o porezu na dobit a to je da bankarskom sustavu kompletne rezervacije koje im određuje Narodna banka smatramo da mogu biti odbitne stavke ukoliko ih upotrijebe za otpis građanima, a to znači da ćemo se djelomično odreći i svojih prihoda u proračunu, a sve u funkciji da stimuliramo bankarski sustav na razumnu i zdravu procjenu tko je to taj tko može dovršiti i otplatiti svoje obveze, a tko zaslužuje da mu se smanjuju obveze. I ono što je potrebno reći drago mi je da to osim kluba HDZ-a nitko nije spominjao zaista nema rizika od toga da će bankarski sustav prestati financirati građane, da neće imati interesa financirati građane. Prema tome, svaki onaj građanin koji svojim prihodima i svojom imovinom može jamčiti za nove kreditne obveze da će biti komitent hrvatskih banaka i da u tom dijelu nećemo imati prestanka financiranja pogotovo u onom dijelu koji uvijek nas zanima a to su pitanje financiranja, rješavanje stambenih problema. Prema tome, vidim da dijelimo najvećim dijelom isto razmišljanje da nova zakonska rješenja u odnosima građana i financijskih institucija neće izazivati dodatne rizike. Ovdje je još ostalo odgovoreno ja bih rekao nekoliko prijedloga amandmana, pa ja predlažem da ostavimo, da vam damo odgovore posebno vezano za načine otplate kredita gdje se jednostavno polako vraćamo već na zaboravljene načine otplate koji su budimo iskreni bili više u korist građana, a manje bankarskog sustava pa ćemo do izglasavanja zakona dati svoje mišljenje da li je moguće i kako ugraditi to ove predstojeće izmjene. Vidim da se kod samih prijedloga zakona jako puno vodila rasprava da je Vlada odgovorna iz razloga što građani nemaju sigurnost radnog mjesta vjerojatno i zato što mirovine ne rastu onoliko koliko su potrebne da bi imali mogućnost da i umirovljenici koriste kredite za proširenje i svoje imovine ili za neke potrebe u kratkoročnoj potrošnji. Vidim da se dosta povukla i rasprava o tome da je to problem koji treba riješiti plaću, radno mjesto i da za to odgovornost leži na Vladi, koalicijskoj Vladi koja trenutno obnaša odgovornost. To je već ono što osobno smatram da polako pokušavamo politički i kod ovog zakona se vratit tko je za što kriv. Ne mogu a ne reći vrlo jasno brojke krajem 2011. 305000 nezaposlenih, milijun i 240000 umirovljenika. To su bili rezultati četverogodišnje krize. Deficit koji nismo utvrdili mi nego ga je utvrdio EUROSTAT po europskoj statistici 26 milijardi kuna. Najveći deficit u RH od njenog postojanja. Da, to je bila primopredaja vlasti. Nakon 2 godine što imamo? Da, porast. Trenutno 344 i nešto nezaposlenih. Da, da i Vlada je doprinijela tom porastu jer je završila posao oko brodogradnje koji bivša Vlada nije htjela. Sve je to povećalo broj nezaposlenih. Restrukturirana je i željeznica i isto smo povećali broj nezaposlenih, zatvorili neke firme, neke poslali u stečaj. Da, da i u zdravstvu sve je to nešto što je značilo broj nezaposlenih. Da, da i otvaranje stečaja firmi koje smo hranili državnim novcem. Samo se sjetimo, rado se sjećam tog primjera jer još sebe pamtim kao krivca iz 2003. Dalmacijavino, otišlo je u stečaj. Milijarda kuna po alkoholu neplaćena. Da, to je bio način poslovanja. Ne riješiti probleme, ne riješiti nelikvidnost, ne riješiti insolventnost i ostaviti sve probleme ovoj Vladi. Da, da 6 milijardi ili 5,5 milijardi dubioza u zdravstvu i za sve je kriva nova koalicijska Vlada. Sve je to trebalo riješiti prije nego smo preuzeli vlast. Hoćemo govoriti o kolektivnim ugovorima i porukama što to ne prekinete preko noći? Kolektivne ugovore, tko ih je potpisivao? Ova Vlada? Ne, ova Vlada ih odjavljuje, vodi pregovore, smanjuje prava sve to pokušavamo učiniti na demokratski legalni način. Da, da procedure. Cijelu prošlu godinu za samo kolektivni ugovor radnika u javnim službama trebalo je Vladi da bi po prvi puta počela razgovarati o smanjenju. Prema tome, pitam ja svakoga a kolika je to naša odgovornost i tko je to odgovoran? Mi ozbiljno želimo razgovarati o 200 milijardi ukupnog duga koliko ćemo imati za koji mjesec. 200 milijardi stvoreno u zadnjih 23 godine. Ozbiljno se tom problemu nikad nije ni prišlo. Pa što ima veze, zadužimo se, gurajmo nova zaduženja ne shvaćajući da je to 60% GDP-a, da je to granica koju smo postavili i našim ustavnim odredbama. Ne, evo danas slušam priče o Poštanskoj banci jer to je rješenje. Nije to rješenje. Poštanska banka treba dodatni novac, Poštanska banka 4,5% tržišta, Poštanska banka ima dobar dio posla orijentiran građanima, preko nje se posluje, sve socijale idu preko nje. Prema tome, netko mora voditi brigu o njoj. A da li mi imamo novaca u proračunu za dokapitalizaciju, za jačanje te banke? Pa nemamo. Znate, za ovu Vladu enormni su napori kad mora izdvajati po 5 milijardi za HBOR jer u toj banci Vlada pokazuje politiku, komercijalnoj banci nemamo pravo. Komercijalna banka je na tržištu i ne može Vlada bilo što učiniti. Da, po 5 milijardi kuna, 500 milijuna izvinjavam se krivu brojku sam upotrijebio, 500 milijuna godišnje iz proračuna za HBOR. Prošlu godinu 10 milijardi plasmana, preko 56% u investicije. Direktne odluke, samostalne, negdje zajednički s bankama sa modelom Narodne banke pokušavali smo rješavati nelikvidnost. Da, tamo banka je u funkciji politike vlasti, politike ekonomskog razvoja, financijske konsolidacije. U komercijalnoj banci nemamo što tražiti. Potrebna je sigurnost, budućnost te banke neki novi vlasnik o tome mora razgovarati. Ali, kao što znamo ne treba ništa privatizirati, ne treba ništa raditi. Protiv smo dizanja poreza ali nismo ni za privatizaciju. Pa kako će se dugovi vratiti? Kako? Novim zaduženjem? Da, u tome se razlikujemo. Ova Vlada vrlo jasno iznosi svoje prijedloge i pokušava nalaziti rješenja u dosta, dosta teškoj krizi. Ostaje pitanje zašto nema gospodarskog rasta jer osnovni problem je gospodarski rast. Nije ugodno dvije godine imamo iz godine u godinu manji iznos za plaće, rezali smo plaće. Netko veli trebali smo više. Rezali smo plaće. Inflacija je bila 4% 2012. godine a mi imamo 300 milijuna nominalno manje isplaćenih bruto plaća. Ovu godinu će biti 600 milijuna manje isplaćenih plaća. Realno, a što je tek, izvinjavam se nominalno, a što je tek realno? Smanjeni materijalni rashodi, smanjene subvencije. Da, to je politika ove vlasti. Ali isto tako smanjili smo i naše prihode. Vidim bagatelno se odnosimo prema dva indeksna poena, manjim doprinosima za zdravstvo ali to je ogroman poticaj jer smo smanjili cijenu rada da bi hrvatsko gospodarstvo bilo konkurentnije, da bi se moglo okrenuti prema tržištima Europe. Odrekli smo se i poreza na dobit. Ako se dobit ostvari i ako se reinvestira. I pogotovo u proizvodnim djelatnostima milijarda i pol manje ali nema veze. I to ne znamo prepoznati kao poticaj u gospodarstvu, privatnom gospodarstvu. 500 milijuna smanjena parafiskalnih nameta, tri reprograma blizu 4 milijarde smo probali riješiti dubioza neplaćenih tog gospodarstva prema proračunu, 4 milijarde. … nismo ih bacali u stečaj, nismo ih odbacivati, ne, pozabavili smo se ozbiljno njihovim problemima, čak smo im dali dozvolu da ne plate kamatu ako otplate odjednom. I to je bio jedan reprogram koji smo ovdje ozbiljno raspravili. Model predstečajnih nagodbi vrlo težak model, novi model ali korišten u Americi, korišten u Francuskoj, postavljen u Sloveniji ali nije promijenjen, bitka da jednostavno riješimo likvidnost prije nego otvorimo stečaj, ako postoji dogovor, ako postoji volja dužnika i njegovih vjerovnika. Da, znate nije lako na tom modelu zaposliti opet cijelu upravu za koju stalno velimo da bimo ju trebali smanjiti, bez naknade. Nijednu kunu ne plaćaju gospodarstvenici 5 tisuća predmeta preko 5 tisuća, 47 milijardi kuna prijavljeno u tu nagodbu i sada morate odvojiti tko je ozbiljan, tko neozbiljan, tko vara, tko ne vara, tko ima budućnost, tko nema budućnost i sve to u 120 dana, sve to pripremiti za sudove koji moraju donijeti odluku. Da, zbilja ova Vlada ništa ne radi, ništa, ništa ne radi, nikakve poticaje ne daje privatnom sektoru, nikakve. A koliko smo samo otpisali, sve sa ciljem čuvanja radnog mjesta. I šta onda zaključujemo? Zamislite u proračunu su nam ko kruh potrebni novci, znate svaka vlada se bori što manji deficit, a mi procjenjujemo da godišnje gubimo samo na ove poticaje preko 4 milijarde kuna izgubljenih novaca dano privredi. A da li su oni to vratili? Nisu. I onda polako dolazite da je teška dubioza i teška kriza u privatnom gospodarstvu u privatnom. A onda se pitamo zašto je takva teška kriza? Odgovor je vrlo jednostavan, bježimo od njega ko što su građani išli u potrošnju za svoje nekretnine. Što su radili privrednici? Nisu se bavili proizvodnjom, nisu razmišljali o tome da ćemo 2013.biti u Europi, nisu vodili brigu o tome da vlade itekako su zahvaljujući vrlo jasnim stavovima svih parlamentarnih stranaka rekli idemo u Europu, nisu. Ne, tu su vam ti naučnici, kako rasti, kako stvarati gospodarski rast. ova Vlada veli izvozom u EU, izvozom u svijet i ulaganjima. A kako je do jučer bila filozofija? Potrošnja. I privatni sektor je potrošio novce i novce, cijelu svoju akumulaciju, novac bankarskog sustava ulažući u nekretnine, ulažući novce u ono što se reče real estate buisness, ne u proizvodnju u kupovanje zemljišta u prenamjeni zemljišta u građevinsko u preprodaje u gradnju stanova, u gradnju poslovnih kvadrata. Da, tamo vam je novac, tamo je propale investicije, tamo jednostavno najedanput sve zamrznuto. Jel se može takva privreda preko noći obnoviti? Jel se može ponovo vratiti da na neki način ta privreda počne proizvoditi i da se okrene izvozu? Da, to je ono što je Vladin program kako upravo poticajima za konkurentnost gospodarstva omogućiti da privatni sektor prevlada svoju krizu i da privredni sektor ponovo ojača kapitalne vrijednosti svog kapitala i da se okrene povećanju proizvodnje. I prvi tragovi se vide. Nažalost to je ta vrlo jasna poruka možete se vi boriti, poticati, odricati ali u naredne 2, 3 godine teško da se možemo vratiti sa gospodarskim radom. To je dubioza krize. Nije kriza zbog problema u Europi, nije to kriza petogodišnjeg propadanja u Hrvatskoj, kriza je pogrešnih ulaganja, neracionalnih polaganja i to u vrijeme kada je nekretninski biznis u Americi pao 2007., pao a mi smo 2007.krenuli u to, 2008., 2009.već je bilo vidljivo sa tim problemima u Europi a onda smo mi eksplodirali u tome. I sada se kao Vlada bavimo time, ali ništa ne radimo. Da, to su najljepše poruke, najljepše je samo tako generalno ocjenjivati. Prema tome, svaka reforma, svako restrukturiranje javnog poduzeća, ja neću govoriti o javnim poduzećima. Broj radnika prevelik, vrlo teško se održava proizvodnja, nema investicija potpuno i javni državni sektor je zapustio investicije, a trebaju nam i u energetici i u željeznici u alternativnim izvorima energije u turizmu. Da, sva hotelska poduzeća države sva su u dubiozama, svi su u predstečajnoj nagodbi svi sa dugovima većim nego vrijednost kapitala, a inače njihova vrijednost su dvije zvjezdice, netko od njih možda i tri. Da, to su državne tvrtke, takve smo ih zatekli, takve sada pokušavamo razriješiti, svaki dan, svako poduzeće, svako moguće novo radno mjesto. Prema tome ipak bih ja rekao da je ova Vlada u ove dvije godine puno toga pokrenula, preokrenula. Ali da nikome ne možemo govoriti da će tako brzo dobiti radno mjesto. Nitko. To je posao koji nastojimo odraditi. Posao koji je ugrožen sa 200 milijardi kuna duga, ugrožen. Jer tih 200 milijardi kuna je krivo da mi imamo visoku kamatu i da sve uštede koje imamo u državnom proračunu pojede novi izdaci za kamatu. Jer znate 9 milijardi brodogradnje, bivša Vlada niti je htjela prodati, vodila je dvije godine natječaj, niti je troškove koje je platila po izdanim jamstvima platila, nije uključivalo deficit. To je sada učinio Eurostat ali smo ih mi preuzeli u javni dug. Mi kao Vlada, nova koalicija je to uknjižila u javni dug. I tako naš dug samo raste. E sada zamislite a zašto raste kamata, zašto pada rejting, šta smo mi 8 godina bili zaspali na brodogradnji. Ili hoćemo o željeznici govoriti s čime se hvalila bivša Vlada. Pa mi smo davali za željeznicu enormne poticaje. Je, u proračunu je samo poticaj bio zato smo i došli do ovakvih deficita. Ali gdje je otišao novac u željeznicu? Sa plaća. Plaća. Nitko ništa nije gradio, nitko ništa nije stvarao. Da, samo se otišlo u plaće. Izvinite, otkada su u svijetu željezničari na platnom spisku državnog proračuna? Nikada. Nikada. Zato nema pruga, zato je brzina 46 kilometara, zato naše luke nisu ni konkurentne i sada se bore za tu konkurentnost. Hoćemo o tome govoriti? Ili ćemo govoriti o enormnim subvencijama u poljoprivredu s kojima se bivša vlast oduševljavala. Je, deficit je u proračunu, javni dug je rastao. Pa šta smo to načinili, uvoz hrane, uvoz hrane. Znate ja još jedino pamtim u HABOR-u svakodnevno otpisujemo dugove seljaka koji ne plaćaju ni traktore, ni kombajne ni sve poticaje koje smo davali. Ništa, propale ekonomije, ništa, ništa. Da, bilježimo samo nove dugove, nove otpise. Nove otpise. Isto tako, hoćemo govoriti o fondu za razvoj koji je zatvoren odlukom bivše Vlade, dugovi ostavljeni. Hoćemo govoriti da su izgrađeni nekakva postrojenja, da nitko ne vraća dugove, nitko ne zna zašto bi vratio dugove. A mi ćemo onda govoriti da ulazimo u javni dug. Sve je to novac koji je potrošen u proračunima. Da, i zato kada netko govori o tome da je ova Vlada nesposobna, da ova Vlada je kriva da nema radnih mjesta. A onda ja pitam tko je kriv da smo spalili 200 milijardi. I sa 200 milijardi mi nemamo željeznicu, mi nemamo luke, mi nemamo brodogradilišta, mi nemamo poljoprivredu a 200 milijardi je spaljeno. Efekt svih njih nula. 8 godina bivše vlasti a to je ono što mi pokušavamo promijeniti. Mi pokušavamo promijeniti. Prema tome, dobro došli u svakoj raspravi o ovakvom zakonu jer danas nije trebao o tome govoriti. Ali da će netko reći da nije rješenje ovakvih zakona nego trebamo zaposliti ljude i dati novce i to smo trebali načiniti u 6 mjeseci svoga mandata. A onda je potrebno govoriti da u 8 godina se uspjelo spaliti 200 milijardi. I da je to onda veliki problem kako građanima osigurati i penziju i plaću.
Hvala. Sada ćemo krenuti na replike. Martina Dalić.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine ministre ja bih se vama u ime vlastito i svih građana Republike Hrvatske željela ispričati što ste vi ministar u zemlji u kojoj ima jako puno problema. Jer vjerojatno biste vi trebali biti ministar u zemlji u kojoj je sve super jer vi to sigurno zaslužujete. Sve ovo drugo je prosto ispod vašeg nivoa. Pa samo sada u zadnjih pola sata odslušali ovu tužnu priču u kojoj su eto svi krivi. Kriv je HDZ, krive su bivše Vlade, krivi su poduzetnici, krivi su privatnici, svi su krivi i vama je strašno teško. Žao mi je, ali takav je život. A konkretno posebno vam je teško u pitanjima brodogradnje. Dakle, kažete brodogradilišta se nije htjelo prodati nego su se dugi vodili natječaji pa se to nikako nije htjelo učiniti. A ja vas onda pitam ako je to tako slučaj bio sa bivšom Vladom koja nije htjela prodati brodogradilišta a zašto ste vi onda čekali zadnji dan ugovor o prodaji Brodosplita sastavljen je i potpisan nekoliko dana, ne Brodosplita, oprostite, 3. Maja nekoliko dana prije stupanja u članstvo Europske unije, nekoliko dana prije zadnjega roka kada ste tako brzi. Međutim valja također reći da kad se govori npr. o privatizaciji brodogradilišta onda se mnogi ovdje mogu sjetiti što su neki SDP-ovi dužnosnici recimo radili po Splitu i po brodogradilištu u Splitu … [[Govornik se ne razumije.]] i plašeći radnike tada što će se sve dogoditi kada se napravi ta privatizacije. A ugovor je bio napravljen i dočekao vas je na stolu kada ste došli na vlast pa ste to samo formalno proveli [[Upadica: Hvala lijepa.]] Isto tako i za druga brodogradilišta je učinjeno [[Upadica: Odgovor na repliku. Hvala.]] A za sve to [[Upadica: Kolegice vrijeme je isteklo.]] Jamstva brodogradilišta uknjižili ste u dug 2011.
Ministar Slavko Linić, odgovor na repliku [[Upadica Dalić: I sada pričate da je to neki maksimalan deficit. Kolegice, kolegice Dalić. ...]] Upadica Dalić: Sebi želite uknjižiti rezultate a troškove ste kao …/Govornica se isključila./… Kolegice Dalić, kolegice Dalić, Kolegice Dalić, molim vas lijepo imate ista prava i obveze kao i svaki drugi zastupnik i kada vas zamolim da završite molit ću vas da to poslušate. Odgovor na repliku Slavko Linić.
Kada govorimo o brodogradilištu, bivša koalicijska Vlada u mandatu 2000./2003. kompletno 8 milijardi kuna je potrošila novaca poreznih obveznika i zatvorila sanacije brodogradilišta. 2003. to su bila sanirana brodogradilišta. U 8 godina stvorili ste novih 9 milijardi dubioza, 9 milijardi. U 8 godina niste donesli nijednu odluku o brodogradilištima. Sva brodogradilišta znači i u Splitu i u Rijeci i u Puli i u Kraljevcu razriješili smo 2012. i početkom 2013. Koliko ja znam, to je 15 mjeseci za razliku od 8 godina. Sve u redu, vi mjerite efikasnost ove Vlade, a ja samo govorim činjenice. Ništa mi nismo uknjižili u 2011. gospođo. Jamstva su se knjižila u 2012. godini, metode EUROSTAT-a su nešto o čemu ja ne bih govorio. Prema tome, dobit 26 milijardi deficita to nisu knjiženja Ministarstva financija, to je metoda EUROSTAT koju su procjenjivali da imamo tolike izdatke, tolike rizike, a nismo ih knjižili. Pitanje je dubioza recimo ove godine 3 milijarde i 300 kuna koje smo dali za plaćanje zdravstva koje to godine. Mi prikazujemo u deficitu ove godine. Kako će ih i EUROSTAT …, dal će to bit 2011., 2012., ne znam. O našim metodama mi smo sad odlučili platit te dugove, a nismo ih platili zato što imamo puno novaca, platili smo ih zato što je trebalo platit privredi račune koji su čekali po 800 dana.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Iskreno govoreći ministre, nije mi jasno čemu ovo na kraju no isti razgovor o deficitu je bio 2003. kad ste uvjeravali u jedno da bi se na kraju pokazalo drugo. A što se tiče Dalmacija vina stvarno me čudi da vi to kažete. Pa vi bar znate zašto ga niste 2003. poslali u stečaj kad je imao dug 350 milijuna. Hoćemo reći tu kolegama i kolegicama, šta je trebalo prepustit nekome da za 1000 kuna kupi onu prevrednu zgradu na pomorskom dobru. Jel to trebalo prepustit nekome? A tko je to knjižio, Državno odvjetništvo. U onom trenutku kad je Državno odvjetništvo to proknjižilo, a za taj problem jako dobro znate i zato me čudi da ste ga spomenuli. Kolega Linić, neću vam sad citirat vaše rasprave što se tiče HŽ-a prilikom donošenja svakog proračuna. Dijametralno suprotno od ovoga što sad govorite, dijametralno suprotno. Ali ne vidim razloga za ovakve rasprave. Kolega Liniću, 2013. pozivat ćete se na probleme HDZ-a, ok, što je problem 2014. sa deficitom. Ali dajte shvatite kao što smo se svađali 2003. šta je tko kome ostavio tako i danas da se tu ne rješavaju problemi. Druga stvar što se tiče zdravstva, pa imate clean start koji ste vi platili nekoliko milijuna. To nije ni blizu ovoga što ste vi rekli, ali gledajte vama je zdravstvo za prvih 6 mjeseci ove godine učinilo novi gubitak od milijardu i 100 milijuna kuna al to nije problem niti vas niti Ministarstva financija. Prema tome ajmo razgovarat o problemima onakvim kakvi jesu. I čemu ovako ili onako, hoćemo se prozivat za Fond za razvoj, što je bilo do 2003. Velite postoje nekakvi pogoni, pa hoće netko dans-sutra govoriti na takav način o vašim predstečajnim nagodbama na potpuno identičan način kad iz konteksta vremena i prostora iščupate neke stvari. Pa kam to vodi? I vi nakon ovakve rasprave, vidite ovako, možemo, dapače možemo o svakoj točki razgovarat, pa zašto niste tako razgovarali o onih milijardu i pol koji su ostali kredita od HŽ-a 2003., milijardu i pol kredita za obnovu i razvoj gdje za obnovu ratom razrušenih područja … mjenice mimo svih zakona i propisa, ali to nikud ne vodi kolega Linić. Nikud ne vodi.
Hvala. Odgovor na repliku, ministar [[Upadica Šuker: I čemu žuč oko nečega što je kristalno jasno.]] Kolega Šuker. Odgovor na repliku, ministar Slavko Linić.
Da, ja sam spominjao Dalmacija vino jer smatram da sam kriv što nisam otvorio stečaj 2003. godine. Da, ali vi 8 godina iza toga iako je evidentna bila krivica koalicijske Vlade, evidentna i nemojte govorit, nikakva nekretnina nije upitna, od prvog dana Dalmacija vino radi na pomorskom dobru i to je čisto. To je čisto kao i stečaj Lenca, pomorsko dobro. Prema tome dobro vi imate svoje mišljenje, ja vam govorim svoje jer sam bio u tadašnjoj Vladi i znam da nijedna nekretnina koja je bila na pomorskom dobru nije bila vlasništvo Dalmacija vina. Trebalo se samo pozabavit s njima, ali ja govorim nije se pozabavila ni bivša Vlada ni vi. Sada smo ga riješili, to je bilo jednostavno novi broj nezaposlenih. … [[Upadica se ne razumije.]]
Kolega Šuker, molim vas lijepo.
Vidim ja da gospodin Šuker i ja se nikad nećemo razumjet. Prema tome još jedanput i vi možete tisuću puta ponavljat, 2004. ukinuli ste zakon koji je trebao financirati modernizaciju i restrukturiranje Hrvatskih željeznica. Ukinuli ste taj zakon i prestali ste se bavit Željeznicom, osim što se pucali novce u plaće željezničara. To je ono što ja javno govorim i to je ono što ću vam dokazivat koliko god puta hoćete. … [[Upadica se ne razumije.]] Odlično. A vi dokazujete što god hoćete. Restrukturiranje Željeznice koje je započelo 2003.obustavlja se. Obustavlja se. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Prema tome razlikujemo se u nečemu, netko donosi odluke, netko ne donosi, ali vi ste ti koji neprekidno večeras pokušavate reći da je Vlada koalicijska koja se bavi tim problemima odgovorna što ljudi imaju manju plaću i manju penziju i manje radnih mjesta, a ja tvrdim ne. Osam godine štete koju sanirano je krivica za to.
Dražen Đurović, replika.
Hvala. Nemoguće je na ovu polusatnu raspravu koja je bila vrlo široka gospodarski replicirati u dvije minute pa ću se ja samo kratko osvrnut na nešto što bi još jedanput htio podsjetit ministra s obzirom da je tema sad izašla izvan okvira ove točke, a to je predstečajna nagodba za zdravstveno-rekreacijski centar Lipik. Ukupna dugovanja društva su 460 milijuna kuna od čega je država najveći vjerovnik sa nekih 370, 380 milijuna kuna. Postoji pismo namjere londonskog investitora koje nije bilo potkrijepljeno bankarskim jamstvom da će dokapitalizirati sa 32 milijuna eura. Dakle, postoji određeni potencijalni investitor. No zbog nepostojanja bankarskog jamstva nije prihvaćen plan predstečajne nagodbe, odnosno najveći vjerovnik država ga nije prihvatila i sad slijedi stečaj. U tom stečaju nema naplate ni za koga praktički jer su nekretnine zanemarive vrijednosti, radnici već mjesecima ne primaju plaću, a agonija te tvrtke traje preko 10 godina. U takvoj situaciji jedini je apel zapravo da se još jedanput razmotri ovakav slučaj s obzirom da postoji neki potencijalni investitor da se jednostavno pruži prilika i vidi da bi taj potencijalni investitor zaista i ulazio i ušao jer u ovom trenutku sa ulaskom ili u stečaj to definitivno otpada a u tom stečaju apsolutno nitko nikakve koristi ne može imati. Hvala.
Odgovor na repliku ministar Slavko Linić.
Izvinjavam se gospodinu zastupniku jer mu nisam nakon rasprave odgovorio na to pitanje ispustio sam iz vida. Za Ministarstvo financija ne postoji ulagač. Zašto? Ne zato što je problematično njegovo jamstvo, nego iz jednostavnog razloga što je privatizaciju Lipika vodio AUDI, vodio Ministarstvo turizma i Vlada Republike Hrvatske je izabrala tog dotičnog investitora i donijela zaključak da mu prodaje Lipik. Nakon odluke Vlade o tome nije se pojavio potencijalni investitor niti pristupio pregovorima oko ugovora. Prema tome, to je sada posljedica da kad govorimo o predstečajnoj za nas ljudi koji su se javili na natječaj, proveden natječaj, donesene konačne odluke Vlade niti se pregovorima nije pristupilo. Prema tome, toliko o tom investitoru i to je razlog da nije bilo zainteresiranog za … [[Govornik se ne razumije.]] da pokušamo naći način kako dokapitalizirati tvrtku, kako ojačati, pokenuti proizvodnju. Bez tog partnera nismo mogli krenuti. U dogovorima sa županijom i ostalima pokušavamo stalno naći razlog zašto fondovi gospodarske solidarnosti ne uđu unutra, jer to je njihova svrha. Zbog toga su novci iz proračuna uloženi u takve fondove i da pokušavaju na neki način pomoći oporaviti i osposobiti tu tvrtku. Prema tome, vjerujemo da ćemo možda to uspjeti u stečaju jer na žalost nemamo partnera. Taj partner je pokazao svu svoju neozbiljnost.
I Josip Borić, replika.
Hvala lijepo. Pa evo ja isto ne znam zašto ovako na kraju, ali dobro valjda smo u nekakvom stanju apokalipse ili meni to tako izgleda. Ali uvijek je kriv netko drugi i ne mogu shvatiti da se ova Vlada već na pola mandata dvije godine da se ni jedan ministar ne može susrest sa svojom odgovornošću, a premijer može i kaže i sam je rekao na početku godine ovo je naša Vlada, svi uspjesi i neuspjesi su naši. I sada tražimo nekoga s druge strane. To je 8 godina HDZ-ove vlasti. Pa što su ljudi uopće smijenili onu uspješnu vlast 2003. godine meni to nikako ne ide u glavu. Što im bi? Što im se desilo u tom trenutku? A tako su uspješni bili i sve je super bilo, odlično je bilo. Javni dug evo 9 milijardi opet HDZ, brodogradnja. A što je sa 31 milijardom ostalih? Gdje je to? Ja sam nedavno ovdje govorio sve se da pobrojiti. Koliki je bio javni dug '95., 2000., 2003., 2004., 2011. itd. Godina vlasti SDP-a 14 milijardi javnog duga više u prosjeku. 17 godina HDZ-ove vlasti 7 i pol milijardi više javnog duga. To su činjenice, to pokazuju brojke. Pa gdje su onda ovih 31 milijarda od ovih 40 što je naraslo u 2 godine ministre. To je pitanje. Pa ima li onda uopće ova Vlada odgovornost ikakvu, pa neka onda vlada bez odgovornosti i neka bude netko drugi kriv. To je najlakše, to je super. Što ćemo uopće onda birati Vladu? Što uopće imamo izbore? Pa neka onda Vlada još jedno 10 godina pa bude opet netko kriv iz '92. godine.
Odgovor na repliku, ministar Slavko Linić.
Draga moja gospodo uvijek ću vam ja pod nos to podbacivati jer ja sam inače osoba koja se ne žali. Radim svakodnevno i rješavam probleme koje ste ostavili, rješavam probleme i nije jednostavno znate. Predstečajnu nagodbu imamo zato što niste 8 godina se bavili gospodarstvom i krizom u gospodarstvu. Ni jedno trgovačko društvo nije u stanju investirati iz razloga što su u dubiozama. Da, i te probleme rješavamo. Ali te vaše priče da to treba riješiti u šest mjeseci to je vaša neodgovornost i to je razlog mojih rasprava. Ja da se žalim na posao, ne. Ja sam sretan da imam posao. Dapače, sudbina mi je bila da se uvijek dokazujem u krizama. Nisam nikad u svom radnom životu imao priliku da se dokazujem u uspješnim poslovima. Ne i kao potpredsjednik se bavio problemima koje ste ostavili 2000. godine. vi znate od negativnog trenda došli smo do pozitivnog trenda. Javne firme su investirale, čekajte 4 godine imat ćemo mi svojih rezultata. Ali ta vaša nervoza gdje pokušavate reći zašto nema već više radnih mjesta, zašto nema većih plaća, pokušavam građanima objasniti gdje su problemi, a te probleme mi rješavamo. A to je ono što morate znati. Dat ću vam pod nos da čitate izvješća MMF-a i ostalih gdje ipak priznaju da samo ova Vlada se bavi reformama, da je to razlog rasta duga koji se najedanput vrtoglavo raste i da isto tako u tim reformama imaju uspjeha, da to i Svjetska banka potvrđuje. Ali očito da vi volite galamiti nešto drugo i to je razlog da ću vam se uvijek obraćati ne zato da se pravdam. Ja da se pravdam na račun toga što sam našao. Ne, pa ja sam znao što me čeka, ja sam to jako dobro znao. Ja sam se pripremio za svoj posao i znam što treba načiniti. I zato imate najveći broj zakona koje mijenjamo samo zato da bi popravili ono što ste ostavili, a ne da … [[Govornik se ne razumije.]] Ali nam nećete podmetati odgovornost.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kasnije, naknadno.
Sada ćemo u skladu sa odrađenim točkama dnevnog reda plenarne sjednice Hrvatskog sabora prijeći na izglasavanje. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju, drugo čitanje, P.Z. br. 450. Rasprava o tekstu zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandman nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskoga sabora. U skladu sa člankom 199. Poslovnika Hrvatskoga sabora dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 112 glasova za prihvatili prijedlog Vlade da raspravljamo i odlučujemo o njenom amandmanu. Molim predstavnika predlagateljice da obrazloži amandman Vlade Republike Hrvatske. Poštovani zamjenik ministra financija Boris Lalovac. … [[Upadica se ne čuje.]] Je, je, hvala lijepa. Amandman br. 1. poštovani zamjeniče ministra. Povučen?
O.K. to je amandman na članak [[Upadica: Tri. To je povučen?]] Da.
Hvala lijepa.
Ne, ne, povučen pa je došao novi … [[Govornik se ne razumije.]] Povučen je da.
Povučen. Amandman br. 2. na članak 4. poštovani zamjeniče ministra.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Znači na amandman članak 4. mijenja se i glasi, ne znam da li ga trebam čitati. … [[Upadica se ne čuje.]]
Želio bih vam pomoći. Ako idete na ovakav način onda Zakon okrećete naopačke. S obzirom da je Vlada povukla prvi amandman a umjesto njega dostavila drugi amandman pa predlažem zbog konzistentnosti zakona i svega da prvo raspravljamo o ovom amandmanu kojega je Vlada uputila jučer. Jer onda tek ovaj amandman 2. i 3. imaju smisla. Čisto zbog toga da ne radimo od ovoga Sabora cirkus.
Hvala lijepa na sugestiji. Možemo li prihvatiti sugestiju? Možemo. Dakle, možemo amandman Vlade Republike Hrvatske na članak 3. poštovani zamjeniče ministra.
Može, zahvaljujem.
Hvala lijepa.
Znači članak 3., izmijenjeni članak 11.a stavak 5. mijenja se i glasi, sada ne znam da li je potrebno čitati cjelokupni amandman ili samo obrazložiti?
Obrazložiti.
Samo obrazložiti, znači vezano za dogovor sa Hrvatskom narodnom bankom i sa Hrvatskom udrugom banaka ovo je jedan amandman gdje bi se našlo kompromisno rješenje vezano za postojeće ugovore u stambenim kreditima u švicarskim francima gdje je bilo rasprave o tome o formuli na koji način će se zapravo obračunavati kamatna stopa za postojeće kamatne stambene kredite pa je dogovoreno da se koristi ta prosječna ponderirana kamatna stopa koju je utvrdila Hrvatska narodna banka za razdoblje od 2000.-2013. godine, znači razdoblje od 13 godina da se te kamatne stope, znači postoji prosječna ponderirana kamatna stopa. I da se na tu prosječnu ponderiranu kamatnu stopu doda diskont od 30%, znači to je kamata sa diskontom 3,23% znači bitni su službeni podaci Hrvatske narodne banke. I to je bitno reći da bi takav iznos kamate vrijedio sve dokle vrijede ove izvanredne okolnosti aprecijacije tečaja više od 20% kada se ti uvjeti više ne budu, te vrijednosti, znači kamatne stope neće više vrijediti i to je isto tako pojašnjeno i dorađeno u ovome amandmanu. Također je bitno reći da se troškovi ugovaranja u skladu sa ovim stavkom i svi popratni troškovi ne smiju zaračunavati na korisnike kredita.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu br. 1. izmijenjen od strane Vlade Republike Hrvatske. Da, u ime kluba najprije se javila poštovana zastupnica Martina Dalić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani zamjeniče, kolegice i kolege. Iako mi u ovome času i ovome trenutku raspravljamo o amandmanu na članak 3. želim uvodno reći da sve amandmane koje nam je Vlada dostavila i koje ćemo u nastavku pojedinačno raspraviti odnose se na bit i suštinu i meritum ovoga zakona. Mi znači danas više od 6 mjeseci nakon što je krenula javna rasprava o ovome zakonu, mi danas raspravljamo o meritumu zakona kroz Vladine amandmane. Dva čitanja, 5 mjeseci između dva čitanja nisu bila Vladi dovoljna da na primjeren i adekvatan način formulira ono što je ovim zakonom željela reći. A to je članak 11. pitanje aprecijacije i sljedeći članci koji se odnose na maksimalne dopuštene kamatne stope ali o tome nešto kasnije. Vezano uz članak, sada izmijenjeni članak 11.a. On također pokazuje i moram se vratiti na našu početnu raspravu u ime kluba. Zbog čega je, ako je bilo moguće utvrditi rješenje s kojim se slažu sve strane, zbog čega je proteklo toliko vremena? Zbog čega je bilo potrebno toliko vremena da se u rješavanje ovoga problema uključi i Hrvatska narodna banka? S obzirom da se čini kako je upravo uključivanje Hrvatske narodne banke na određeni način omogućilo formuliranje ovoga sada rješenja za koje gospodin zamjenik ministra tvrdi da se o njemu slažu sve uključene strane. Kako razumijemo prijedlog ovog amandmana razumijemo da će njegove posljedice biti smanjivanje kamatnih stopa za dužnike koji kredite imaju u švicarskim francima. Nesporno to pozdravljamo. Međutim, želim ponovo istaknuti ono što je klub HDZ-a isticao i u raspravi o tekstu zakona. Donošenje ovih odredaba opravdava se socijalnom ugroženošću hrvatskih građana. Ponovo stoga podsjećam predlagača i postavljam mu pitanje kako i na koji način će se na sličan način pomoći socijalno ugroženim građanima koji imaju kredite indeksirane na euro i na kunu. Imali smo prilike jučer vidjeti tijekom sjednice Vlade da si to pitanje postavljaju i članovi vladajuće koalicije. Prema tome, odgovor na pitanje kako i na koji način će se poboljšati položaj dužnika koji imaju kredite u eurima i u kunama, a koji su također socijalno ugroženi i dalje nismo dobili. Stoga će klub HDZ-a u odnosu na ovaj amandman ostati suzdržan. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Poštovani zastupnik Dražen Đurović u ime svojeg kluba HDSSB-a.
Gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, zastupnice i zastupnici. Relativno kratko. Mi smo od početka kroz ovaj zakon i u ovom zakonu zapravo podržali sve ono što je dobro za hrvatske građane i sve ono što hrvatskim građanima koji su zaista prezaduženi poboljšava položaj kao korisnicima potrošačkih kredita bez obzira kakvi to krediti bili. Činjenica je da je pod pritiskom i to pod opravdanim pritiskom i traženja ljudi koji su zbog aprecijacije švicarskog franka dovedeni u jako nepovoljan položaj, Vlada poduzela određene mjere da tim dužnicima našim građanima olakša položaj i da im se smanje iznosi rata koje plaćaju za stambene kredite. Nisam siguran da možda nije bilo prostora kad je riječ o švicarskim francima da se to isto učini i za druge vrste kredite koje građani plaćaju jer je ta aprecijacija švicarskog franka udarila i na mnoge druge vrste kredita u kojima su građani zaduženi, posebno kad je riječ o kreditima za aute. Mislim to je tako. To je jedna stvar. Također sam tijek događaja i ovih pregovora koji su vođeni na neki način nas kao Hrvatski sabor dovode u onu poziciju koju nas i hrvatski građani ocjenjuju, to je ocjena 2 jer ispada da će se svi sve dogovoriti i onda potom to dolazi na Hrvatski sabor koji više ne predstavlja ni na koji način volju hrvatskih građana već predstavlja jedno biračko tijelo koje će sad trebat samo amenovat ono što su Hrvatska narodna banka, hrvatske poslovne banke koje djeluju na području Republike Hrvatske, Vlade Republike Hrvatske ispregovarali i o čemu novinari izvješćuju hrvatsku javnost. Dakle i u ovom slučaju mi smo zapravo ovim načinom komuniciranja oko ovog problema zapravo obezvređujemo položaj Hrvatskog sabora i dakle u hrvatskoj javnosti se još od jučer i prekjučer, otkad je uspostavljen tzv. dogovor manje-više je sve rečeno jer dogovor je postignut i sada je tu samo točka dnevnog reda koja sad treba formalno proći kroz Hrvatski sabor. Mislim da i ta poruka i ovaj način i kako se ovaj problem rješava oko kojeg su mnogi hrvatski građani izravno zainteresirani zapravo samo dodatno sami sebi činimo štetu. Pa ako hoćete i Vlada Republike Hrvatske čini štetu onoj saborskoj većini koja je ovdje drži na vlasti. Također ono što je rekla kolegica Dalić, to je činjenica da se premalo bavilo zapravo onim kreditima koji su u kunama i sa valutnom klauzulom u eurima. Treća stvar, ministar Linić je posljednji put kad je bio ovdje i kad je bila riječ o ovoj točci dnevnog reda izjavio da će nam iznijet kolike su to prosječne ponderirane kamatne stope za kredite u kunama i za kredite sa valutnom klauzulom u eurima s obzirom da onim amandmanom Vlade se zapravo promijenila metodologija obračuna jer se neće više, dakle prema ovim posljednjim amandmanima neće referentna vrijednost i maksimalan iznos kamata biti vezan za onu prosječnu kamatnu stopu koju HNB donosi u svom izvješću, a koju smo mogli pročitat u izvješću HNB-a za 2012., već će biti vezana za prosječne ponderirane kamatne stope posebno za kredite u francima, posebno sa kunama i posebno za kredite vezane za valutnu klauzulu u eurima. Prema tome bilo bi u redu da onda zamjenik ministra zapravo kaže koje su to prosječne ponderirane kamatne stope i da li su one jednake onim kamatnim stopama koje je HNB u svom izvješću za 2012. godinu iznio. Ministar Linić je bio kazao kad je bio posljednji put ovdje da će kad bude znači izglasavanje da će reći koje su to prosječne ponderirane kamatne stope s obzirom da to nitko od nas ne zna niti se to može u javnosti saznati. Saznali smo samo za švicarske franke, dakle za kredite vezane za švicarski franak. A zašto je to važno? Važno je zato što maksimalna kamatna stopa, ukoliko mi izglasujemo ovaj zakon, maksimalna dopuštena kamatna stopa na stambene kredite bit će za jednu trećinu veća maksimalno od te ponderirane kamatne stope HNB-a za određene kreditne proizvode. Prema tome, bilo bi dobro da znamo za što glasujemo. I ukoliko su te kamate niže, primjerice za kredite u kunama ili vezane za euro to znači da i mi zapravo glasujemo za to da naši građani imaju manje kamate i u kunskim kreditima i u kreditima vezane sa valutnom klauzulom za euro. Prema tome, mislim da se ukupno oko ovog problema nije dobro komuniciralo, a posebno da se kao i u još nekim stvarima, ali ovdje su hrvatski građani zaista zainteresirani i naša je obveza da hrvatskim građanima olakšamo život u ovo vrijeme recesije, da bi bilo dobro da smo malo na drukčiji način ukupno komunicirali ovaj problem i ovo što se događa oko izmjena Zakona o potrošačkom kreditiranju. Hvala.
Hvala i vama. Na redu je poštovani zastupnik Damir Kajin u ime kluba nezavisnih, liste nezavisnih.
Poštovani predsjedniče, zamjeniče ministra, uvažena gospodo zastupnici. Znači, ovo je taj tzv. Zakon o švicarcima. Ovaj zakon ili kako ga je zamjenik ministra nazvao kompromis ja tvrdim da je veliki uspjeh hrvatske Vlade ili aktualnih ministara. Nije sada bitno. Nije potpun uspjeh, nego ću reći da je kompromis ali ipak kamata 3,23% je uspjeh. Ja se slažem da bi bilo daleko bolje da je kamata još išla dolje ne na 3% kao što kaže ministar financija, na 2,7 recimo ili da je nema. Bravo zastupniče Lučin! Ili da je nema, da ti banka plaća, ali je i ovako bolje no što je bilo. I to ako smo pošteni valjda ćemo ne znam Vladi, ministarstvu svejedno kome priznati. 55800 korisnika je kredita u švicarcima. Nije profitiralo tih 55800, ali im je olakšana otplata za u buduće, valjda toga smo svjesni. Ja sam siguran da oni neće biti u potpunosti zadovoljni, ali isto tako ne znam ni za jedan dosadašnji uspjeh Vlade ili Vlada nad našim bankarima, a ovo, dobro neću reći da je uspjeh je veliki kompromis. Ja se slažem da razloga za vrisak imaju oni koji su štedjeli u kunama. Znam isto tako da ni bankari nisu zadovoljni ovim kompromisom, ali što njima visi nad glavom. Visi im ona presuda Trgovačkog suda u Zagrebu. Vlada nije zadovoljna, kaže da je malo, štediše nisu zadovoljni. Ali recimo da je ovo "vuk sit i sve ovce na broju". Neki se pitaju ovdje zašto se čekalo dvije godine, ali ono koliko ja pratim zadnjih šest mjeseci se ratuje itekako muški da se tako izrazim sa bankarima. Zašto ne pitamo zašto se čekalo 2005. pa sve tamo do 2013.? A to je brat, bratu 8 godina. Prema tome, nemojmo reći da to nije uspjeh. Što sa eurima, što sa kunama? E o tome možemo razgovarati, e sa time možemo razgovarati. Zašto su kamate više u Hrvatskoj nego recimo u Italiji ili Austriji? Ali opet znamo da je ovdje svaka šesta ili sedma kuna kredita nenaplativa. Ali još uvijek ja kažem kod banaka ima prostora jer su bonusi naših bankara enormni. Ono što je međutim bit, znači ovaj zakon se tiče stambenih kredita, ne onih recimo za poslovanje. To je ono što me jedino zapravo ovdje smeta. Presuda i Trgovačkog suda tiče se potrošača, tiče se građanina, onoga koji uzima kredit za stan ne pod navodnicima profesionalca koji pod navodnicima profesionalca na primjer kupuje poslovni prostor. I sad ja pitam da li taj pod navodnicima profesionalac, ta frizerka koja je kupila poslovni prostor za svoj salon mora biti u drugačijem položaju od recimo potrošača koji je kupio stan. Međutim, to je već sada materija ove presude Trgovačkog suda. Učinak unificirane kamatne stope od 3,23% na mjesečne rate kredita u ovom trenutku najviše ovisi o tome koliko je dugo kredit u otplati. Rate kredita koje su potkraj ili u drugoj polovici otplatnog razdoblja one će se smanjiti, one će biti manje dok će značajnije olakšice doći zapravo dužnicima koji su uzeli kredite na 30 godina, a otplatili su manji dio. Prema procjeni ministarstva rate bi u prosjeku trebale biti manje za petinu, znači to je tih 20% od postojećih. To nije malo, a smanjenje će biti manje ili veće ovisno o iznosu kredita, godini u kojoj je kredit uzet i roku otplate tog kredita. Primjerice, rate kredita koje je na dan isplata vrijedila 730000 kuna, uzet na 30 godina. One će se smanjiti za 973 do 1432 kune ovisno o tome koje je godine uzet da li 2005. ili 2007. Isti takav kredit na 20 godina pojeftinit će 729 do 877 kuna, ali je problem u tome što najviše banke, najprije obračunavaju ili naplaćuju si znači kamate, tek dio glavnice, a glavnica koja čini veći udio naplaćuje se pri kraju ja bih reko tog isplatnog razdoblja ili perioda. Sve u svemu šta god netko mislio, mislim da bi bilo dobro za hrvatsko društvo još puno ovakvih kompromisa, pa makar te kompromise nazivali neuspjesima.
Hvala lijepa. Na redu su Hrvatski laburisti i poštovani zastupnik Mladen Novak.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvaženi zamjeniče ministra. Mi smo na ovaj tekst odnosno na ovaj isti članak uložili amandman koji sad doduše u bitno drugačijoj situaciji s obzirom da je Vlada došla sa novim amandmanom. Međutim ona je ono što je bitno u onom našem amandmanu koji je rađen u dogovoru sa udrugom Franak je konverzija. Znači ukoliko dođe do odstupanja do promjene tečaja u iznosu od 20% ustvari kad se spusti unutar tih 20% korisnik, potrošač je dužan u roku 30 dana promijeniti valutu, pristat na ono što mu banka nalaže, ali banka ga je praktički, ponudila mu je druge uvjete daleko povoljnije, pod određenim u određenoj valuti. Pri tome treba imati na umu da su neki štediše odnosno korisnici kredita jednostavno nisu ni mogli birati nego su bili prisiljeni uzimati kredite u švicarskim bankama jer navodno nisu bili sposobni za, kreditno sposobno u drugim valutama. Sad praktički banka je prisilila i sad ga opet prisiljava. Pa mislim da bi i banka trebala snositi dio tih, tog rizika i da ovdje ne vidim razloga zbog čega mi morala bit obaveza ove konverzije. I druga stvar i ono što smo predložili u raspravi je bilo da hipotekarni krediti isto budu uvršteni ovdje jer nisu svi uzimali samo stambene kredite, ima ljudi koji su uzimali kredite za neku drugu osnovu al su hipotekarni i praktički su u istoj ovoj kategoriji. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Nema više prijavljenih. Zaključujemo raspravu o amandmanu broj 1 Vlade RH, izmijenjenom amandmanu Vlade broj 1 RH na članak 3 Zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za izmijenjeni amandman broj 1 Vlade Rh? Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima netko suzdržan?Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da smo većinom glasova, 80 glasova za i 22 glasa suzdržana prihvatili izmijenjeni amandman broj 1 Vlade RH na članak 3. Sada prelazimo na amandman broj 2 Vlade RH na članak 4. Molim zamjenika ministra da obrazloži amandman broj 2.
Hvala lijepo predsjedniče. U ovom amandmanu predloženim izmjenama samo se jasnije definira način izračuna maksimalno dopuštenih kamatnih stopa na stambene i potrošačke kredite te se definira propisana kronologija utvrđivanja i objave prosječnih ponderiranih kamatnih stopa. Ovo je ono što je zapravo i kolega Đurović rekao, znači vrlo jasno i sada se u kojim rokovima, kada HNB, za koje valute objavljuje prosječne ponderirane kamatne stope za sve kredite po svim valutama. Znači samo se jasnije definira i metodologija i kronologija ovoga članka. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a poštovana zastupnica Martina Dalić.
Poštovani kolege, pa točno, kao što je rekao gospodine zamjenik ministra, ovim se amandmanom jasnije definira ono što je predlagač zakona želio reći. I to je ono ustvari što je na neki način problematično sa ovim amandmanom jer postavlja pitanje a što je predlagač onda radio 6 mjeseci i zašto ustvari 6 mjeseci nije mogao tehnički formulirati jedan članak koji je poprilično tehničkog sadržaja i želi ograničiti i maksimalnu kamatnu stopu na stambene kredite. Stoga mislim da kao što sam i u diskusiji u prethodnom amandmanu kazala da ustvari baš ovaj amandman koji se tiče određivanja maksimalne kamatne stope i načina kako će se ta maksimalna kamatna stopa utvrditi pokazuje koliko je ustvari važno da se u financijskim pitanjima koja se tiču financijskog sektora i bankarskog sektora aktivno uključuje i na tome radi HNB. Ja isto razumijem da je ustvari ovaj izričaj ovoga novo predloženih članaka u ovom amandmanu nastao kao rezultat i posljedice uključivanja HNB. I mislim stoga da i ovaj zakon i ovi amandmani koje danas raspravljamo ustvari pokazuju da bez obzira u kojem se segmentu bankarskog i financijskog sustava radi HNB ne bi smjela i ne može ostati po strani. Jer dobar dio nedoumica i dobar dio neriješenih pitanja i rekla bih različitih rasprava koje su se pojavila vezano sa ovim zakonom jest što je dobar dio vremena HNB bila na određeni način pasivna. Stoga Klub HDZ-a će podržati ovaj amandman.
Hvala lijepa. U ime Kluba nezavisne liste poštovani zastupnik Damir Kajin.
Evo samo da i nešto pojasnimo prije, vi za vi ovoga amandmana. Još jedanput, primjerice rate kredita koje na dan isplate vrijedila 730 tisuća kuna uzet na 30 godina smanjit će se od 973 do 1432 kune ovisno o tome da li je kredit npr. uzet 2005. ili 2007. E sada ako imate to smanjenje od 973 kune mjesečno puta 12, to je gotovo 12 tisuća kuna godišnje, puta 15 godina znači u 15 godina vi plaćate kamatu manju 175 tisuća. O tim vrijednostima govorimo do 200 tisuća. Pa pričam. Smanjit će se od 973 kuna puta 12 to ti je 11.676 i puta 15 godina ti ćeš u 15 godina manju kamatu platiti 175 tisuća. Lijepo. A ako i ovaj drugi 1.400 platit ćeš i 200 toliko tisuća kuna manje. O tome se radi.
Hvala lijepo. Molim vas. Iscrpili smo raspravu o amandmanu broj 2 Vlade RH. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo o amandmanu broj 2 Vlade RH na članak 4. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Hvala lijepa. Molim rezultat. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 104 glasa za prihvatili amandman broj 2 Vlade RH na članak 4. Zakona. Molim zamjenika ministra da obrazloži amandman broj 3 Vlade RH na članak 10.poštovani zamjeniče ministra.
Hvala lijepa. U tom amandmanu se samo poboljšava izričaj vezano za definiranje što je kamatna stopa fiksna marža zamjenjuje fiksni dio kamatne stope poboljšava se samo izričaj, isto slično kao što je kod drugog amandmana.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 3 Vlade RH. nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 3 Vlade RH na članak 10. Tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 103 glasa za prihvatili amandman broj 3 Vlade RH na članak 10. Zakona. I amandman broj 4 Vlade RH na članak 15.zakona, molim zamjenika ministra obrazloženje.
Hvala lijepa. U njemu se samo definira da zakon će se objaviti u Narodnim novima i stupa na snagu 1.siječnja 2014.godine znači sve odredbe toga zakona. I još vezano za ja bi još dodao ako je moguće samo da uđe u fonogram vezano za članak 10.samo da se u tom podstavku 28.stručne službe Sabora nomotehnički prilagode amandman koji je bio broj 1. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Otvaram raspravu o amandmanu broj 4 Vlade RH. Tko se javlja? Nitko se ne javlja. Zaključujem raspravu. Molim da se izjasnimo tko je za amandman broj 4 Vlade RH na članak 15.zakona. Hvala lijepa. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 104 glasa za prihvatili amandman broj 4 Vlade RH. Poštovani zamjeniče ministra idemo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Amandman broj 1 na članak 1.
Amandman 1 na članak 1.se ne prihvaća. Budući da je potrebno učiniti distinkciju između stavaka.
Ne prihvaća.
Ne prihvaća.
Hvala lijepa. Povučen amandman. Amandman broj 2. na članak 13.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Poštovani zamjeniče ministra financija, amandman poštovanog kluba zastupnika HDSSB-a.
Ne prihvaća se iz razloga budući da se tu tražilo da se doda vezano za obračun osim anuiteta da se doda i rate. Budući da je to banke same definiraju proizvod na tržištu i ne možemo ga definirati u zakonu. znači svaki put kada uzimate kredit banka nudi da li ćete plaćati nešto ili putem anuiteta ili putem rata. Razlika je u tome što su anuiteti imate ajmo reći za cijelo vrijeme trajanja imate istu ratu međutim ravnomjerni omjer gdje glavnice i kamate i taj dio vam je manji. Međutim kod rata ta vam je na početku puno veća a na kraju vam je manja, a zbog toga se građani ni prihvaćali taj dio rata iako je to standardni financijski proizvod upravo zato što u prvim godinama njihovo puno veće opterećenje nego na kraju. Doduše kod rata u konačnici manje plaćate kamate ali zbog onoga opterećenja vjerojatno građani nisu ali to je standardni bankarski proizvod tako da ne mislim da bi trebalo biti u ovome dijelu u zakonu. Zahvaljujem.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a podnositelj amandmana poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Pa žao mi je što predlagatelj ne prihvaća amandman. Kada bi naši predlagatelji samo utrošili 10% energije na razgovore sa zastupnicima oko nekih amandmana u odnosu na onu energiju koju troše sa raznim formalnim i neformalnim skupinama oko formiranja prijedloga zakona, ja vjerujem da bismo u nekim zakonskim rješenjima došli do puno sretnijih stvari. Dakle kada je riječ o ovom amandmanu amandman je stvarno bio pokušaj da se još dodatno pomogne položaju korisnika potrošačkih kredita. Ako banku dakle ne ide na sam kreditni proizvod već samo ide na način otplate kredita da idejom da se jednostavno ako im pritišćemo kamatu ograničavamo kamatu, uvodimo modele obračuna kamata nisam vidio razloga zašto i ne bi postavili i kao obvezu da moraju samo ponuditi dva modela otplate obročni i anuitetski, u ratama odnosno anuitetski. A osnovna prednost plaćanja u ratama što je rekao zamjenik ministra je što se glavnica podjednako obračunava kroz cijelo otplatno razdoblje jer velik broj građana se razočara kada vidi na jednom stambenom kreditu da nakon što pet godina plaća taj kredit da mu glavnica praktički nije ni dotaknuta. I A kroz plaćanje na rate glavnica je znači jednako, jednako ide kroz cijelo razdoblje otplate. Dakle nije bilo, mislim da to ne bi utjecalo na položaj, na položaj banaka niti bi njih nešto osobito otežalo a građanima koji mogu i zapravo pomoglo da izaberu ovaj model. Jer ovog modela obračuna otplate danas više nema kao ponude za stambene kredite. Banke to uopće ne nude, ne zbog građanina nego zbog svojih vlastitih interesa. Evo molim glasovanje.
Hvala lijepa. Molim da se izjasnimo o amandmanu Kluba zastupnika HDSSB-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Ocjenjujem da nije dobio potrebnu većinu. Idemo na amandman Kluba zastupnika Hrvatskih laburista na članak 3. poštovani zamjeniče ministra.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ne prihvaća se uvodno kao što je rekao gospodin Novak budući da je Vlada svojim amandmanom isto taj članak nadopunila. Iz tog razloga zapravo se ne može ni prihvatiti. Hvala lijepa.
U ime podnositelja amandmana Kluba zastupnika Hrvatskih laburista poštovani zastupnik Mladen Novak.
Hvala lijepo predsjedniče. Kao što je zamjenik ministra obrazložio stvarno sada bespredmetno izjašnjavanje oko amandmana koji je praktički identičan, nije identičan ali odnosi se na istu problematiku na isti članak. No, međutim, moram upozoriti da oni korisnici kredita koji su podigli kredit u švicarskim francima a nije kredit stambeni njima nismo ništa pomogli, čak štoviše njima je situacija još gora. S druge strane upravo u ovom, prihvaćanjem ovoga što smo mi rekli o konverziji bi se ta mogućnost izbjegla i tom, mislim da to baš nije zanemariv dio građana i njima bi pomogli. I isto tako ona odredba o hipotekama na koje nažalost eto niste pristali hvala.
Povlačite amandman? Hvala lijepa. Amandman je povučen. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Ima netko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 101 glasom donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o potrošačkom kreditiranju u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
I kolegice i kolege za vašu informaciju dok nas još toliko ima raspravit ćemo i izmjene Zakona o stambenoj štednji i prijedlog Odluke o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta. Dakle, s te dvije točke bi još danas u nastavku raspravili. Prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 495 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun, a izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja ministar financija Slavko Linić obrazložit će prijedlog zakona.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Znate da je kod prihvaćanja smjernica Proračuna za 2014. godine Vlada donijela i niz dodatnih mjera štednje da na neki način pokušamo umanjiti deficit koji nas očekuje u 2014. Prijedlog zakona koji je pred vama je jedan od rješenja te štednje. Zašto smo smatrali da i u tom dijelu trebamo štedjeti? Smatramo da je potrebno štedjeti i na štedionicama iz razloga što rezultati dosadašnjih ulaganja iz državnog proračuna nažalost nisu dali potrebne rezultate. Niti broj izgrađenih stanova, a niti korištenja osobne individualne štednje u većem iznosu za gradnju novih stanova. Nažalost, kao i mnoge poticaje iz proračuna moramo reći da ni ovaj nije dao efekt. Zašto? U Hrvatskoj imamo 5 stambenih štedionica. Osim jedne, Wustenrota, sve ostale su vezane na poslovno bankarstvo. Što znači da svoje tutore imaju u poslovnim bankama. Naši poticaji u ovom trenutku iznose 10% od uplaćenog iznosa a maksimalni iznos godišnji je 5 tisuća kuna. Prema tome, to je godišnja kamata od 10%. To je poticaj koji dajemo iz proračuna. Koji su rezultati? Dosada iz proračuna je dano u stambene štedionice 2 milijarde kuna poticaja. Bilo bi za očekivati značajna stambena izgradnja, značajno korištenje sredstava vlastite štednje no nažalost mi imamo negdje ukupno isplaćeno 5,5 milijardi kuna. Što znači 2 milijarde od države i 3,5 milijarde štednje. Jednostavno takav odnos nije prihvatljiv jer je to prevelik udio iako je samo 10% naš poticaj očito prevelik postotak učešća državnih poticaja, a ne vlastite štednje u gradnji stanova. Ali onda se i pitamo zašto, koji je to rezultat? Jer jednostavno ipak je kod osobnog kredita 90% vlastite štednje korišteno. I onda dolazimo do toga da iz analiza koje smo imali imamo podatke da je 87% štediša riješilo svoje stambene probleme. Prema tome, nije im potreban stan. Da čak 17% ima dva stana ili kuću i stan. Znači, dvije nekretnine. I očito nemaju interesa da novac ulažu u izgradnju stanova. Možda štede za djecu i unuke, a možda štede radi toga da dobiju nešto veću kamatu. Iako imamo kaznene sankcije ako se novac podigne unutar pet godina da mora vratiti poticaje. Prema tome, štednja koja u kratkom roku ne koristi nikome jer ne zbrinjava obitelji koje nisu stambeno nezbrinute i s druge strane ne potiče građevinski sektor na gradnju. A onda to vidimo i po strukturi jer vidimo da je dosta velik postotak onih koji imaju preko 50, 60 godina što znači da djedovi i bake štede za svoje unuke. Dapače, nije ni to loša ideja. Svaka štednja je dobrodošla i dugoročno, ali nažalost u vrijeme krize i u vrijeme borbe u kojem nažalost nema gospodarskog rasta neovisno koliko trošimo iz proračuna potrebno je nažalost samo rezati. I onog trenutka kad odlučujete da režete prosječne mirovine koje nisu iz rada iznad 5,5 tisuća kuna a to je još jedna mjera koja je također naznačena u državni proračun kad također mirovine po poslovnim propisima ocjenjujete da nećete indeksirati i usklađivati, kad jednostavno i nadalje imamo restrikcije u visini plaća zaposlenih u javnom i državnom sektoru onda ocjenjujemo da ni ovakve poticaje ne možemo davati jel nemaju efekta na gospodarski rast, nemaju efekta na zbrinjavanje onih koji nemaju stan i rješenje je bilo u početku gdje smo čak razmišljali o potpunom prekidu poticanja, a onda smo rekli možda je to kriza koja će trajati dvije godine, možda ta mjera neće biti pa je naš prijedlog u ovom trenutku da samo ne uplatimo svoj dio u 2014.godini. To će se osjetiti u 2015.godini jel u 2014.ćemo platiti obavezu za 2013.i još je ostala obaveza za 2012.godinu. Negdje su iznosi oko 200 milijuna kuna poticaja koja moramo dati pa će to biti ušteda od 200 milijuna. Naravno kao i kod Zakona o potrošačkim kreditima ogroman otpor, ja bih rekao vrlo, vrlo jaki bankarski lobiji koji su sve činili da ovakve zakone ne dođu. Ali isto tako moramo shvatiti da je efikasnost, uvijek govorim efikasnost trošenja novaca iz proračuna itekako bitno. Ovdje ga nažalost nismo našli, niti opravdanje za ovakva daljnja ulaganja. Prema tome, štednja je dobrodošla i vjerojatno će štednja biti poduprijeta danas-sutra, ali ćemo najprije naše deficite svesti ispod 3% i najprije će privreda morati imati gospodarski rast da bi na neki način mogli opravdati ovakva ulaganja iz državnog proračuna. Također je potrebno napomenuti da ustav u ukupnim kreditima stambenim, a tu su i ti koje smo malo prije raspravljali, štedionice učestvuju samo sa 5,5%. To samo pokazuje nešto drugo, da zaista građani nisu imali mogućnosti štediti pet godina i čekati na nekakve potpore nego su jednostavno išli u bankarski sustav i zaduživali se. To je razlog gdje jednostavno nismo u stanju pronaći bilo kakvo opravdanje da u krizi gdje ćemo rezove u 2014.imati velika, a o tim rezovima ćete biti upoznati sa državnim proračunom jer zaista dodatni rashod od 4,5 milijarde našeg članstva u EU treba naći načina kako smanjiti tolike nove rashode na po nama neracionalnim trošenjima. I zato je konačni prijedlog koji je sada pred vama u dijelu da se ne izvrši uplata za 2014.godinu nego da to bude dio programa štednje. Hvala.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Hvala. Otvaram raspravu. Prvi na redu je Klub zastupnika HDZ-a i kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora. Gospodine ministre sa suradnicima. Meni iskreno govoreći iz vašeg obrazloženja nije jasno čemu govoriti o fiskalnim projekcijama i uštedama 2014.kada će ova isplata uslijediti tek 2016. Jer ako se ne varam ove godine ste isplatili početkom godine kamate poticaje za društveno poticajnu stanogradnju isplatili ste 2011. Prema tome ako vi ukinete 2014.taj efekat u proračunu će se vidjeti tek 2016.godine. ali kažem svako ima svoje pravo a da mi ne bi netko spočitavao da zastupam bankarski lobij ja sam za razliku od ministra prije nekakvih 7, 8 godina prepolovio ovu poticajnu stambenu štednju, prema tome teko toliko da mi se opet ne bi nekaj pripisalo. Dakle o tome da li ona ima-nema rezultate nakon toga što se u proteklih 13 godina iz proračuna uložilo 2 milijarde kuna mislim da je u ovom trenutku daleko racionalnije svrsishodnije razmišljati što će se dogoditi ako ne daj Bože ako se te stambene štedionice uruše. Koliko će trebati isplatiti sredstava iz DAB-a? to je po meni jedno od ključnih pitanja. I možemo se tu razilaziti u razmišljanjima da li ta društveno poticajna stanogradnja treba, ne treba, da li je ona odgovorila svojim zadacima ili ne, međutim gledajte kolegice i kolege, mi ukinemo posebni porez na SMS koji je donosio proračunu 350, 400 milijuna onima koji imaju godišnju dobit negdje skoro 4 milijarde kumulativno, a ovdje govorimo da nam je problem 200 milijuna kuna za poticajnu stambenu štednju. Vrlo čudna matematika. A to je siguran izvor prihoda. I da li su se ostvarile te silne investicije u telekomunikacijama? Nisu. Jedan od poreza koji je vrlo diskutabilan i koji se krivo naziva nije to smanjenje stope u turizmu nego smanjenje stope u ugostiteljstvu. U turizmu je stopa PDV-a sa 22% na 10% smanjena 2007.godine. ovo smanjenje stope u ugostiteljstvu i ja bih rekao direktna preraspodjela sredstava iz jednog kontinentalnog dijela Hrvatske praktički prema jednom segmentu i tu se isto radi o milijardama, tu se ne radi o stotinama milijuna. Ja mislim da ništa onih silnih gosti na moru nisu ove godine dobili jeftinije zbog toga što im je stopa 10%. Na kraju krajeva vi tu međustopu dižete sada na 13%. Kažem uopće ne želim tu niti svako ima pravo polemizirati oko toga što je sa tim DPS-om, međutim neko ga je uveo i svi smo mi i vi dok ste bili potpredsjednik Vlade i ja kasnije kao ministar i tu neke kolege koje su sve ove godine zastupnici dizali ruku da se to plati. E sada se postavlja jedno elementarno pitanje, kolika korist je fiskalna? To je onaj posebni prihod od DPS-a i toga svega skupa što se događa preko stambenih štedionica, po analizama ne mene ili nekoga iz HDZ-a mislim da je to Institut za javne financije radio, dakle njihova ocjena i procjena da državni proračun je praktički ako DPS smanji svoje aktivnosti će biti direktno oštećen za 300 milijuna kuna. Dakle postavlja se i tu isto jedno pitanje, tim više kažem što, to nije efekat 2014.. Dakle, ova Vlada je radila fiskalne projekcije za svoj mandat 2014./2015. ovo se neće plaćati u 2016. I stvarno ne vidim ako ćete vi isplatiti sljedeće godine, zapravo 2014. poticaj za 2012., dakle vi ćete imati trošak u proračunu. Imati ćete ga u deficitu. Ili možda sam ja krivo nešto pročitao. Dakle, s te strane mi nije jasno zašto ova mjera. I druga stvar ako je sve istina ovo što ste rekli onda ste trebali jasno reći nećemo više financirati poticajnu stambenu, društveno poticajnu stambenu štednju, s time se priča završava i gotovo. Jer gledajte koju mi šaljemo sada poruku svim potencijalnim štedišama. Dakle, za 2014. mi nećemo isplatiti stambeno poticajnu štednju. Čisto sumnjam da će netko ići ulagati ako zna da neće dobiti novce. I druga stvar, neznajući što će se događati u nekim budućim vremenima. Jer gledajte, ako gledamo i projekcije Europske zajednice, ako gledamo projekcije međunarodnih financijskih institucija nama se niti 2015., 2016. ne piše neki astronomski i gospodarski rast, dakle ne piše nam je nekakva velika ekspanzija da bi se tu nešto promijenilo. Jer dok nema gospodarskog rasta od 2,5, 3% teško da će netko bilo šta osjetit. Zato mi stvarno gospodine ministre nije jasna ova mjera, ako ste već mislili ovo uvesti onda ste trebali presjeći ako niste mislili presjeći trebali ste ostaviti i gotovo. Ako je to tek toliko da se pokaže da je … [[Govornik se ne razumije.]] ajde i to mogu razumjeti. A što se tiče mišljenja, nagrada, reformi Svjetske banke, gledajte ja sam slučajno dobio nagradu top ten reformera svjetske banke. Ali to se ne vrednuje. Ali ono što Svjetska banka vama napiše to je jako vrijedno. Znači ako netko dobije tu nagradu i ako je upisan u tu knjigu onda su vjerojatno nekakve reforme provedene. Ako se ne varam, vi ste cijelo vrijeme govorili da ste zatekli uredno stanje u Ministarstvu financija što se tiče organizacije i svega. Pa ako već govorimo o nekim stvarima onda idemo stvari razlučiti. Pa i tako ovaj DPS, dakle nema tu jedinstveno mišljenja niti u HDZ-u niti u SDP-u. Pojedina razmišljanja i mišljenje da li su ta sredstva korištena, da li su mogli te novce štedjeti samo oni koji će sutra kupovati stan ili nešto drugdje, evidentno je da su ljudi štedjeli unutra, to ne treba tajiti zbog toga što su imali relativno visoku kamatnu stopu u odnosu na bilo kakvu drugu štednju. Da li su te štedionice kreditirale stambenu izgradnju to ovisi o njihovoj poslovnoj politici. Ali ponavljam gospodine ministre, nije mi jasno zašto ovaj zakon ako on ima efekat u proračunu 2016. Ako smatrate da postoji neki bolji, efikasniji način da se potiče stanogradnja onda je to trebalo presjeći. Ja sam osobno smatramo u danom momentu i kolege iz ministarstva mislim da je to bilo 2007. godine da naprosto toliki poticaj ne treba davati i prepolovili smo to, sa krajnjom tendencijom vjerojatno da jednog dana to i … [[Govornik se ne razumije.]] Ali smo konkretno rekli od sljedeće godine nema više 10% nego će biti 5% ili nema 5% biti će 2,5%. Ali ovo da se neće isplatiti poticaj na, stambena štednja za 2014. meni stvarno nije razumljivo. Nije mi razumljiva niti ekonomski, nije mi razumljivo ono što je vama kao ministru financija i nama kao saborskim zastupnicima itekako, neće imati efekat na fiskalnu sliku koja je najružnija u sljedećoj godini. I što je najbitnije ono što ste vi rekli za 2011. godinu, tamo jednokratni deficit brodogradnja. To se zna kako će ići ali vi nažalost u deficitu 2014. nemate jednokratni trošak tako veliki, nemate jednokratno troška kojeg će nestati sljedeće godine a to se vidi i po projekcijama deficita za 2015. I zato ne bih želio opet da uđemo u rasprave koje nas nikuda ne vode. Mislim da svi skupa trebamo razmišljati o mjerama koje će nas dovesti u nekakve realne okvire. Jer ako ovo nažalost ostane ovako onda će javni dug eksplodirati za nekakvih 60-ak milijardi u sljedeće 3 godine. Ali onda se nećemo više, možemo se mi žaliti kriv je ovaj, kriv je onaj, dao je ovaj ovako, onako. I gospodine ministre mislim da nije dobro da neke mjere nekoga proglašavate na ovakav ili onakav način. Jer kažem već danas postoje razno razne priče oko predstečajnih nagodba. A donesli su … [[Govornik se ne razumije.]] na kraju krajeva svi smo glasali tu za njih. Rekli smo da je to nešto da se potakne. Meni se osobno nije sviđalo onih 40 članaka uredbe koja se promijenila. Tako mi isto nije jasan ovaj zakon. I zato smo mi u ime Kluba Hrvatske Demokratske Zajednici predložili amandman naprosto da ne idete sa ovim jer nećete ništa postići. Onima kojima bi se htjelo prikazati kao to je neka mjera u 2014., nema je, jer u 2014. se mora platiti poticajna stambena štednja za 2012.. Dakle, ovo je nešto što bi se vidjelo tek u proračunu 2016. i mislim da bi energiju, snagu trebalo uložiti na neku drugu mjeru koja bi nadomjestila tih 200 milijuna ali u 2014. a ne 2016. Zato naša podrška ili ne podrška ovom zakonu ovisi o amandmanu koji smo dali. Hvala lijepa.
Republika Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, vi ste u svojoj raspravi govorili o porezu na ugostiteljske usluge. I to je tako od 1.1.2006. on je bio 10% na usluge smještaja u turizmu. I to se prešućuje ovdje. A tih 10% tj. usluge smještaja su u prihodima turističkih tvrtki negdje oko 70, 75% ukupnih prihoda. A onda se 1.1.2013. spustilo na 10% porez, PDV 2013. znači na ugostiteljske usluge. A to čini onih ostalih nekakvih 20-ak, 25% prihoda. I što smo učinili? Ako ćemo ovo dignuti na 13% to je medveđa usluga hrvatskom turizmu tako se to kaže. Jer ćemo učiniti nekonkurentnim onaj dio kojeg smo imali od 2006. a najveći dio prihoda, a ovih 10 na 13 za ugostiteljske usluge ničemu neće doprinijeti. A to smo vidjeli i ove godine jer su ugostitelji lijepo, uredno trljali ruke a cijene su bile i i više nego veće od onoga što su trebale biti. Ništa nije bilo jeftinije, niti kava, niti bilo koje piće, niti bilo koja hrana. A što se tiče stambenih štedionica, ja štedim za svoja dva djeteta već ja mislim 8 godina ili 9. 2000. tamo, 2001. Hrvatska je bila puna agenata koji su ljude vukli za rukav štedite, štedite, štedite. Danas si u situaciji da ako se ovakav zakon donese da lijepo odeš sutra u stambenu štedionicu, imaš sve uvjete da to podigneš, što te pripada ćeš uzet i hvala lijepo državi na tome što je brinula o budućnosti.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepo. Kolega Borić, ja sam spomenuo jedan porez koji po meni oni koji su ga plaćali nisu ga uopće osjetili, a to je posebni porez na SMS poruke, ali koji je bio poprilično izdašan. Njega naprosto nije trebalo ukidat jer nije bilo nikakvog razloga za to. Jer na kraju krajeva kolegice i kolega, pogledajte koliki vam je sad … kad smo ušli u Europsku uniju, šest puta manji. Jel to zasluga toga što smo ukinuli SMS, nije, nego naprosto zato što se svi ne mogu ponašat kako idu. Ili odete recimo u BiH ili Srbiju i zaboravite isključiti internet, mislim nakon 24 sata glava vam se raspadne od računa, a mi istovremeno njima skidamo SMS. Zašto, ne vidim razloga. Ja bih bio sretniji da je ministar napravio onaj svoj paket poreznih zakona koji je planirao i onda su se mogli tu sukobljavati je to tako, nije to tako, ovako parcijalna rješenja ovo s ugostiteljstvom ja mislim da je najveću štetu proizvelo za državni proračun jer stvarna pomoć u turizmu je bila organizirani smještaj. Dakle ako je netko platio ručak, večeru, doručak i smještaj imao je 10%, a nije za taj ručak plaćao 22 ili kasnije 23%. A što se tiče DPS-a, gledajte i njima je garantirana štednja kao i svim drugim poslovnim bankama. Ako ne daj Bože se sruše iz DAB-a ćemo morat platiti tu osiguranu štednju. A kažem, ja ne znam što se može dogoditi ako ljudi vide da u 2016. neće dobit poticaj za 2014., a kažem možemo tu se različita razmišljanja o tome kakva je njihova korist bila i na kraju krajeva ja sam rekao svoje osobno mišljenje, na kraju krajeva i neke korake sam konkretne poduzimao. I zato smatram da ako je trebalo ovo napraviti onda ili je trebalo reći nema toga više ili naprosto ostavit takvo kakvo je jer 2016. godina će bit briga nekoga drugoga, sigurno ne ove Vlade.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Šuker, vi ste vrlo argumentirano iznijeli svoj stav što je i jasno da poznajete materiju s obzirom da ste bili ministar financija. No u svom izlaganju ministar je rekao da je to zbog toga što su se zapravo trošila sredstva iz, odnosno štednja je bila nenamjenska, da je samo 54% išlo u namjensku štednju, koristilo se za kupovinu stanova, stanogradnju, a ostatak je bio zapravo obična, klasična štednja i da zbog toga država više ne želi potpomagati sa svojim sredstvima takvu štednju. Pa čovjek se suvislo pita ako ne želi se potpomagati takva štednja, ako se onih 500 kuna godišnje koje sljeduje ove štediše stambene štedionice za stanogradnju ili kupovinu stana, zbog čega se onda štedionicama ne uskrati pravo, svima onima koji ne dokažu i ne mogu dokazati da su sredstva upotrijebili za kupovinu stana, dakle taj ne dobiva … sredstva. Onaj tko kupi stan i kad ga kupi dobiva 500 kuna po godini. Vrlo lako rješivo. … [[Upadica se ne razumije.]] Kako ne može. Stambena štedionica dostavlja, čovjek kupuje stan i da su ona sredstva koja mu pripadaju nakon 10 godina, štedim za unuka, on će u 18. godini sad imat 5 godina, za 13 godina kupit stan, pa nek mu za 13 godina država isplati tih 500 kuna. To je isto moratorij kao i ovo, na jednu godinu, još i veći, još i bolji, ali dokazujem da sam imao namjeru kupiti stan unuku.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
E kolega Grubišiću, kad bi sve bilo onako kako je zakonski zacrtano onda mi danas uopće ne bi ovako vodili žučne rasprave. Sve je bilo divno i krasno jer zakonom se lijepo predvidi, onda priča ode u nekom drugom smjeru. Tako je vjerojatno netko predvidio da će te stambene štedionice kreditirati po povoljnijim kamatnim uvjetima izgradnju stanova, da će ljudi koji štede dobit opet negdje drugdje jeftiniji kredit i kupit taj stan pa je država donijela odluku o oslobađanju prve nekretnine poreza na promet nekretnina, međutim priča se dogodi negdje drugdje. Ali onda kad vam uz ovo smanjenje netko najavi ukidanje olakšice poreza na promet nekretnina prve, a koja je fiskalno totalno neinteresantna, ja mislim da u proračunu nije više od nekakvih 60-tak milijuna kuna, mislim da nije više, onda normalno da se događa rusvaj kakav se događa. Ali ponavljam, mi možemo raspravljat ovako kad god hoćemo, međutim onaj tko predlaže zakon mora gledati i najcrnju i najsvjetliju varijantu. Dakle o najcrnjoj varijanti se nažalost može dogoditi da fakat neka od stambenih štedionica propadne, mi moramo platit to. Međutim ono što je vrlo interesantno, mi danas ovdje cijeli dan raspravljamo o bankama, o bankarskom sektoru. Većina tih stambenih štedionica je naslonjena na neku veliku banku, ako ne u hrvatsku onda je to dovukla izvana. Prema tome i tu su vam isto tako određene poveznice. Međutim isto tako treba pogledat kad su neke stvari nastajale, isto kao i kod ovih kredita građana, nažalost kad u Hrvatskoj niste mogli ni pomislit da ćete dobit kredit ili da ćete dobit nekakvu povoljniju kamatnu stopu za nešto. Kažem, o tome da li su trebali ili nisu trebali mislim da je danas totalno de plase raspravljati, ali smatram dakle ako je Vlada mislila nešto poduzet fiskalno da je trebala to odjedanput presjeći ili odustat od toga.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Šuker, postavlja se pitanje kad ste govorili je li ovo mjera štednje u 2014. godini, postavlja se pitanje je li ovo uopće mjera štednja i je li ovo mjera bez posljedica. Naravno da zakon nije ispunio svoju svrhu postojanja u potpunosti, naravno da je bilo i negativnih pojava, ali ni zakon nije dobro u svakom dijelu definiran i trebalo ga je mijenjati, ali ne treba poticaje ukidati. Ponajprije treba mijenjati članak koji definira da ako se ne podigne u roku prije od pet godina da ne mora vratiti poticaj, nego samo ako se podigne štednja prije isteka pet godina. Bitno je, je li postignuta svrha ili nije. Svrha stambene štednje je podizanje kredita za stambene kredite i adaptaciju stanova. Dugoročno rješenje i isključivo je ispravno rješenje ne davati poticaje na kamatu na štednju, nego subvencionirati kamatu na kredite stambene i to pod uvjetima ako se nudi primjerice do 5% kamata država će subvencionirati sa 2% kamate onome tko uzima stambeni kredit. Izbjegli bi se svi, efekt bi bio puno veći, a trošak manji. Zašto je omogućeno nekomu da poticaje izdvojene za stambenu štednju uzima sebi kao kamatu na štednju. to je nedopustivo, to nema svrhe nikakve. To treba mijenjati. Ali nije ovo način iako ovaj amandman koji ste govorili se prihvati onda je nama prihvatljivo. Ali inače dugoročno trebamo mijenjati kompletno ovaj zakon ali ne na ovakav način. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Ivan Šuker.
Hvala lijepa. Kolega Marić, sama riječ štedionica govori da se o njima štedi, a ne da se na njima štedi. A što se tiče subvencioniranja kamate Vlada HDZ-a je 2010. donijela taj zakon i primjenjivao se 2011. Definitivno se pokazao kao najefikasniji u kupovini stanova prije svega za mlade obitelji jer je država iz državnog proračuna subvencionirala kamatu i sa daleko manje sredstava se postigao daleko veći efekat. A ja se u potpunosti slažem sa vama. Dakle, u nekom vremenu je netko donio nekakav zakon. On očigledno nije u potpunosti poslužio svrsi. E pa sad ako idemo taj mijenjati zakon idemo ga promijenit da posluži svrsi ili ga idemo ukinut, a ne radit nekakvo neću koristiti ni jedan zagrebački žargon rješenje koje nas naprosto ne vodi nigdje, a samo zbog toga da bi prikazali da nešto radimo. Jer mislim da naprosto nije vrijeme u Hrvatskoj da vučemo poteze da bi samo pokazali da nešto radimo tim više što to nije efekat koji će se vidjeti 2014. Vi 2014. morate isplatiti svim štedišama u stambenim štedionicama poticaje za 2012., 2015. morate isplatiti poticaje za 2013. Tek u proračunu 2016. bi se vidio ovaj fiskalni efekat i meni je stvarno upravo zbog toga čudno da je ministar ovo predložio. Ali kažem, vrlo je interesantno da danas nitko neće reći da većina ovih stambenih štedionica vezana na velike sustave isto kao što su i dobrovoljni mirovinski fondovi, tj. drugi stup mirovinskog isto tako vezani na velike banke. Ali mi danas žmirimo, a za 7, 8 ili 10 godina kad budu ti umirovljenici imali male mirovine onda će opet bit netko drugi kriv.
Ministar Slavko Linić traži riječ.
Mala ispravka. Uvest praksu da se dvije godine isplaćuje je nešto što je moja kolegica Dalić začinila. Prema tome, poticaje za 2011. trebalo je isplatiti u 2012. Isplatili smo u siječnju, plaća se godina za godinom. Prema tome, sve obveze ove godine platit će se iduću godinu. Znači, sve obveze za 2013. platit će se u 2014. ali stoji. Ovo nije efekat koji ćemo vidjeti u 2014. ali ćemo ga vidjeti. Zakon je donesen 1998. godine. Njegova efikasnost se svaku godinu može vidjeti. Prošlu godinu opet u borbi za smanjenje deficita Ministarstvo financija je otvorila razgovore oko ovog rješenja. Naš prijedlog stambenim zajednicama je bilo da ostat će poticaj samo se neće isplaćivat na štednju, nego na gradnju i na korištenje kredita. Odbijeno je. I nema razgovora. Oni smatraju da će tada zatvoriti djelatnost. Prema tome, ako nekoga naučite od '98. do danas kako se ponašati, onda je vrlo teško promijeniti. I to je razlog da komunikacija sa bankarskim sektorom vidimo kakva je. Od 5 štedionica 4 su pokrivene sa matičnim bankama u Hrvatskoj. Te banke nisu gurale građane prema štedionicama da se tamo zadužuju, nego su im davali švicarce. Prema tome, koji je efekt ovoga? I mi uvijek govorimo o poticajima. Znate ja o Institutu za javne financije ne bih komunicirao, zaista ne bih komunicirao. Jer reći da ćemo mi izgubiti 300 milijuna ako ukinemo poticaje od 200 milijuna. Šta to znači? Da mi iz poticaja plaćamo zaposlene u štedionicama? Pa koja je onda razlika što smo prestali plaćati zaposlene u Hrvatskim željeznicama. Nemojte mi govoriti o takvom djelu. Ostaje pitanje čemu služe ovi poticaji? Ovi poticaji služe da se grade stanovi, da se nezbrinute obitelji probaju zbrinuti, a sad vidimo da je to zakon koji služi za to da štedimo za buduću djecu isto dobra, humana namjera ali je pitanje da li trebamo poticati iz državnog proračuna. Da li treba? Mogu prihvatiti primjedbu i nije problem prihvatiti primjedbu da bi trebalo definitivno riješiti taj problem. U ovom trenutku smo ga riješili na ovaj način privremenim neosiguravanjem sredstava u 2014. a neće biti isplaćeno u 2015., neće biti isplaćeno. Jer ćemo mi obveze za dvanaestu i trinaestu pokrit nešto ove, nešto iduće godine. Prema tome, isplate trinaeste će biti u četrnaestoj. Što će Vlada zaključit u 2014. vezano za daljnje politike oko ovoga vidjet ćemo. Ali pokušajte shvatiti da ni sa štedionicama nema dogovora. Ili će biti onako kako je definirano '98. uz ove izmjene o kojima gospodin Šuker govori da poticaji su značajno umanjeni kad se vidjelo da baš nema velike efikasnosti ovog sustava mi u ovom trenutku predlažemo nema uplate za '14. koja će uslijediti u '15. To su izgleda načini na koje možemo razgovarati jer inače razgovora nema.
Ivan Šuker, replika.
Ne bih htio da ostane u zraku visjeti da je opet netko nešto prikrivao nego je bilo normalno još iz vremena dok ste vi bili potpredsjednik Vlade da se poticaji uvijek isplaćuju u prvom i drugom mjesecu, iako je prvi mjesec fiskalno najteži, upravo zbog toga što su stambene štedionice tada imale praktički konačne obračune. I to je razlog, da ne bi opet ispalo da je netko nešto prikrivao pa nekome nešto ostavio itd., dakle to je to. Isto tako ja sam ovdje citirao Institut za javne financije ne ulazeći u analizu, ali idemo logično ako se proda stanova za milijardu kuna PDV je 250 milijuna. Dakle, vjerojatno su mislili na to. A ja sam namjerno otvorio priču na to da su stambene štedionice vezane na poslovne banke i da se opet ne bi HDZ-u nešto pripisalo. A zašto? I zašto sam spomenuo mirovinske fondove? Pa upravo zbog toga da vidimo kako se bez obzira tko bio u Vladi kako se vrtimo u jednom gordijskom čvoru. I kako smo vezani na neke stvari. A kako se ti problemi javljaju fiskalno kasni u proračunu. I to je debata koju bih ja htio voditi s vama ministre, onda se vjerojatno ne bi puno razlikovali. A s ovim prepucavanjima koja ne vode nikuda jer u konačnici su se novci potrošili nas neće dovesti nigdje. Jer jamstva, vi se dobro sjećate tu jedne večernje rasprave kad je grad Rijeka donio odluku za jamstvo o "3. Maju", kud politika može u kakve ludosti odvesti neke stvari. Ali ponavljam, ova odluka vam nažalost neće pomoći ništa, mislim da će izazvati veću paniku nešto drugo, mislim da ste ovih 200 milijuna mogli riješiti na nekakav pametniji način, na energiju oko branjenja ovoga zakona iskoristiti za nešto drugo. To je moj osobni stav, ali potkrijepio sam to s tim da sam u datom momentu prerezao praktički za pola nešto iz razloga što sam iskreno govoreći imao sumnju kako se sredstva troše.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospodine ministre govorili ste o interesu i vlasnika i onih na koga su naslonjene stambene štednje. Naravno da je interes ogroman. Interes čak zasljepljuje i svrhu postojanja. I u ovom slučaju se to i događa. Ali, zar nije logično da se ne nagrađuje onaj koji štedi u stambenoj štedionici, odnosno da se on nagrađuje, a da se ne nagrađuje onaj koji štedi u banci. Ali više je stambenih kredita odobreno znatno u bankarskom sektoru nego kroz stambene štedionice. Država sada potiče i financira kamatu na štednju onima koji štede u stambenim štedionicama, a ne onima koji štede u banci. Nameće se pitanje zašto … ne napravi i ne riješi jednostavnim rješenjem da ako netko sada digne u roku nakon 6 godina štednje on povlači i poticaje. Zašto taj rok od 5 godina? Tko ga je izmislio? Ajmo ga mijenjati, on nije logičan ni normalan. Slažete li se da ga treba mijenjati? Ajmo ga promijeniti. Što znači 5 godina? Znači, netko tko štedi 4,5 godine on neće dobiti poticaje, a netko tko štedi 5 godina i jedan dan on će dobiti poticaje. Tko je odredio tu nekakvu magičnu granicu? A nema svrhe nikako. Svrha je ako neće podizati stambeni kredit onda ne može ga država nagrađivati zbog toga što je on štedio samo u stambenoj štednji, a stambene kredite će bankarski sektor a tamo se neće davati poticaji. Zato je logično ne ukinuti poticaje nego ukinuti da ne mogu oni koji ne podižu da ne mogu koristiti te poticaje i ne dobivati zapravo subvencionirati tu kamatu na štednju. Maknimo taj rok od 5 godina jer on ne služi ničemu. Ne znam čemu služi.
Odgovor na repliku, ministar Slavko Linić.
Prošlu godinu je pokrenuta inicijativa za mijenjanje ovog zakona jer nema efekata davanja poticaja. Dovoljno je reći da građanin kad otvara svoj račun mora platiti 1% iz deponiranog iznosa. Znači već on se odriče svog novca u ime onih koji rade tamo. Što znači nikakav poticaj od strane štedionice prema njemu nego mu se naplaćuje. Isto tako zašto plaćati štednju? Ne treba. Treba platiti rezultat štednje, a to znači poticaj za izgrađeni kat, uređeni stan, obnovljeni stan itd. Ali nema komunikacije. Nasilno komuniciranje koje mi imamo gdje se troši novac štedionica za plaćanje Instituta za javne financije koji samo onda izračunavaju pa čujte ako mi prestanemo raditi nećemo plaćati nikakve poreze pa ćete imati gubitke. Da, to je jednokratno. Ali to je trošenje novca nenamjenski da bi se vodio rat a ne da bi se vodila komunikacija. Prema tome, ova mjera na početku ministarstvo je predložilo ukidanje i prekid ove traume. Jer efekat toga nema. A mi sad velimo nije problem, komunicirat ćemo cijelu 2014. jer ovo je za jednu godinu zastoj. Valjda ćemo moći iskomunicirati nova rješenja, a ta rješenja će biti sad vi dajte poticaje svakom novom štediši dajte mu dopunski kunu, a ne uzmite za svoj rad jer valjda imate neki osnivački kapital. I obrnuto, poticaj ide samo za efekte ove štednje. Ne ide više na štednju. I nije problem promijenit ćemo, utvrdit ćemo ali ja se nadam da ćemo moći komunicirati jer … ne prihvaćamo. Znači nije problem promijeniti zakon ali što ako promijenite zakon kad oni koji ga trebaju implementirati i provoditi vele mi ćemo obustaviti svoj rad.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Stranke rada Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj Prijedlog Zakona o stambenoj štednji i državnim poticajima stambene štednje kojima se privremeno u 2014.godini ukidaju državna poticajna sredstva je po nama daljnji proces sustavnog umanjivanja nekih prava građana, a u konačnosti može imati i neke dalekosežne i veće posljedice. Građani se više ne nadaju ničemu dobrome, izgubili su određenu vjeru, uvjereni su kako ih se želi oguliti tamo gdje se može i pitanje je samo gdje je taj prag izdržljivosti. Laburisti ne vide nijedan opravdani razlog za donošenje ovakvog zakona. ukidanjem državnih poticajnih sredstva jučer ili praktički na početku ove godine sa 15% na 10%, sada privremeno ukidanje za 2014.godinu, sutra će to biti trajno evo o tome već se danas razmišlja, nije ni ekonomski ali ni socijalno opravdano za što postoji niz razloga. Za razliku od ministra koji svojim izjavama kaže da nije opravdano da odrasli štede za djecu. Ja se pitam i stvarno onda ne znam što je onda opravdano? Ako pogledamo samu sliku da smo na vrhu po broju nezaposlenih, a posebno mladih zar nije opravdano da vojsci od 63 tisuće mladih do 24 godine koji se nalaze na HZZZ-u i jednostavno nemaju šanse doći do posla štede roditelji, bake, djedovi ako oni to sami ne mogu. Ako nije tako onda se u opravdanosti i neopravdanosti jako puno razlikujemo, ali i o onome kako mladima omogućiti da bolje žive. Ne znam, možda je ovoj vlasti samo interes da mladi rade za 1.600 kuna po Mrsićevim zakonima, možda mladi da rade kod poslodavca koji ih iskorištavaju i ne plaćaju im prekovremeni rad, da ih ucjenjuju ugovorima na određeno vrijeme, da im ne isplaćuju plaće. Ne znam, možda nema potrebe da mladi imaju stan ili kuću, možda im stvarno ne treba jel moram se zapitati da li njihova perspektiva je da poput ptica selica lete po Hrvatskoj i traže posao ako ga ne uspiju naći. Možda nađu podstanarsko gnijezdo u nekom drugom gradu, ali na sezonskim poslovima ili na poslovima na određeno vrijeme. Ako je to perspektiva njima stvarno ne treba ni stan ni kuća. A ako ne nađu posao u zemlji mogu potražiti sreću za primjer u Kanadi, Austriji, Njemačkoj i tamo će se lakše snaći. Tamo mogu npr. zaraditi 3 do 4 puta veću plaću, a možda se netko od njih i vrati kada zaradi dovoljno novaca i kupi ovdje stan ili kuću. Ako se tako razmišlja onda nam stvarno ne trebaju ni stambene štedionica ali ni poticajna sredstva. Najbolje bi ih bilo odmah zatvoriti. Ne želim razmišljati o posljedicama njihovog ukidanja koje mogu nastati i u građevinskom sektoru koji je i onako na izdisaju. Sa druge strane uštede od ovakvog prijedloga u državnom proračunu vidjet će se tek za evo rekli smo 2 do 3 godine kada bude neka druga vlast a ne ova Vlada. A posljedice bi mogle biti već iduće godine. Predložena jednogodišnja obustava isplata državnog poticajnog sredstva može dovesti do toga da štediše izgube povjerenje u sigurnost stambene štednje i prinosa koji se očekuje na iste. To za posljedicu može imati odluku štediša da preusmjeruju sredstva u neke druge plasmane. Logično, to i treba biti odluka svakog razumnog štediša da uslijed pravne nesigurnosti ne ulaže više u stambenu štednju već da sredstva raspolaže na neki drugačiji i sigurniji način. Stvaranjem pravne i ekonomske nesigurnosti za stambene štediše ali i za stambene štedionice može se zaustaviti svaka daljnja štedno-kreditna aktivnost te mogućnost razvoja ali i toliko potrebnih investicija u ovoj zemlji. Osim toga stvara se dojam da se takvom privremenom ukidanju može produljivati i za buduće razdoblje na što ni stambene štediše ni stambene štedionice neće moći imati nikakav utjecaj jel ako nećemo za iduću godinu platiti onda možemo tako ići u nedogled godinama. To bi moglo dovesti do potpunog kolapsa sustava stambenih štedionica u vrlo kratkom roku i zbog čega mogu nastati nepopravljive posljedice na sustav stambene štednje s obzirom da jednom izgubljeno povjerenje štediša i investitora u praksi gotovo nemoguće je povratiti ili popraviti. U konačnosti mogu se očekivati i postupci likvidacije odnosno stečaja stambenih štedionica, a tako u tom slučaju aktiviranje sredstva DAB-a, a što bi imalo dosta vrlo velike negativne učinke. Sve to može stvoriti daljnju vrlo negativnu sliku kako smo pravno nesigurna država za ulagače. Pored stega jednogodišnji moratorij na isplatu državnih poticajnih sredstva za 2014.godinu zadire se već u sklopljene ugovore u stambenoj štedionici i prava štediša po tim ugovorima što je i dalje dosta veliki problem. U tom smislu opravdane su primjedbe Odbora za stambenu štednju da javna rasprava nije vođena o ovakvom prijedlogu, da prijedlog nije rezultat javne rasprave već je ovo potpuno novi prijedlog što stvara sliku o nevjerodostojnosti predlagača izmjenama zakona. Određenim analizama stoji argument kako jedna kuna uložena državnih poticajnih sredstava stvara dvije kune dodatne vrijednosti čime stambena štednja ima itekako svoju opravdanost. Fiskalni učinci su značajniji i podrazumijevaju sve iznose uplaćenih doprinosa, poreza i prireza u državni proračun i proračune lokalnih jedinica nastale iz obaveza stambenih štedionica. Svi ti izdaci direktno ili indirektno idu u državni ili lokalni proračun kojih neće biti ako se zatvore štedionice a ovo je put prema tom procesu. Možemo si postavljati niz pitanja o opravdanosti stambenih štedionica u kojima štedi negdje oko, po podacima na koje sam došao oko 730 tisuća štediša. Kao opravdanje za ukidanje državnih poticajnih sredstava spominju se podaci samo o kupnji stana a zanemaruju se i oni drugi. Jer tu je još i potrošeno još osim za kupnju nekretnina 889, tu je i adaptacija 816, tu je izgradnja 147, tu je i otplata kredita, tu je i kupnja zemljišta itd.. Ali i tu je vjerojatno i nakon pet godina dignuta ona sredstava koja jesu negdje ulagana ali nisu nigdje evidentirana u poboljšanje uvjeta stanovanja. Možda i postoje neki koji zlorabe poticajna sredstva ali to nikako nije razlog da sve strpamo u isti koš već bi trebali stvoriti i druge mehanizme zaštite. Stambena štednja je osjetljivo pitanje i zato bi trebali razgovarati na drugačiji način a to znači sadržajno mijenjati zakon koji će propisati tko može koristiti ta sredstva a tko ne. Ja ću reći samo kao primjer da li uvesti dohodovni cenzus da bogati ne ostvaruju ta prava o čemu je ministar govorio, da li oni koji imaju adekvatno riješeno stambeno pitanje u novijem objektu ne ostvaruju pravo na ta sredstva ne želim uzeti u obzir, ne želim uzeti u obzir ni neke druge podatke koji su vrlo bitni kada govorimo o ovom problemu. Kao npr. imamo 10,6% stanova koji nemaju wc sa vodom, 11,6% koji nemaju kupaonicu, 4,6% nema priključak na vodu, da li bi njima dobro došla sredstva za popravljanje njihovih životnih uvjeta. Ne razmišlja se ni o energetskoj učinkovitosti stambeni objekta u Hrvatskoj koja je upitna i trebati će značajna sredstva u poboljšanju postojećeg stanja. A što ova sredstva mogu biti vrlo korisna i vrlo značajna u uštedi energije. Upravo u unapređenju stambenog standarda i ostvarivanje mnogih popratnih koristi stambena je štednja od središnjeg značaja pa su svi oblici njezinog poticaja više nego korisni. Tako i u drugim zemljama poticaj na stambenu štednju imaju svoju tradiciju poput Njemačke, Slovačke, Austrije, Češke i Rumunjske a u njoj izdvaja se na 1000 eura 250 eura. Ukupna imovina pet stambenih štedionica iznosi u 2012. godini oko 7,5 milijardi kuna što nije zanemarivo. Ukupna dobit pri oporezivanja je 86 milijuna kuna a stambene su štedionice zapošljavale ukupno što u postupku oko 6 tisuća osoba od čega je oko 400 bilo stalno zaposleno u ugovoru o radu dok su ostali bili osoblje, vanjski suradnici ili agenti. Prosječna ušteđevina u stambenim štedionicama iznosi 3800 kuna godišnje i to je negdje oko 300 kuna mjesečno po čemu vidimo da nije istinit onaj podatak da koriste samo imućni jer onda bi imali znatno veći prosjek štednje. Narušavanje sustava stambene štednje koje bi proizašlo iz predloženih izmjena zakona moglo bi dovesti od ugrožavanja, ostvarivanja važnih socijalnih ciljeva, stambenog zbrinjavanja značajnog dijela stanovništva. U slučaju stečaja stambenih štedionica podrazumijeva se i aktivacija Državne agencije za osiguranje štednih uloga i banaka, isplata osigurane štednje što bi moglo iznositi negdje oko 3 milijarde kuna. Zato Hrvatski laburisti neće podržati izmjene zakona o smanjivanju poticaja jer one idu u pravcu prema potpunom ukidanju poticaja kao i stvaranju nepovjerenja građana. Zato nudimo određena druga rješenja da se isplata poticaja za 2014. godinu pomakne sa sadašnjih 60 dana na 14 mjeseci čime štednja ne bi ostala uskraćena za isplatu poticaja a proračun bi ostao oštećen izdataka za jednu godinu. A čime bi se i obaveze ministarstva prema štedionicama prolongirala za jednu godinu a na ovaj način bi na neki način i spasili štedionice i osigurali da postoji i dalje povjerenje u rad štedionica i onih koji štede u njima. Hvala lijepa.
Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice. Poštovani kolega vi namećete kroz rečenice nesigurnost, tražit će stabilniji, sigurniji način štednje. Ono o čemu mi raspravljamo zbog čega i je ova izmjena zakona a to je stambena štednja nije štednja starijih za djecu da bi štedili, zato se koristi i štednja za budućnost na drugi način bankama, štednja je ulaganje za budućnost gdje i stariji ulažu za mlađe ili vi kako kažete oni koji ne mogu raditi pa im netko drugo pomaže jer je u ovom trenutku ekonomska kriza. Poanta je u tome da se baš zato i stambena štednja koristila da bi se povećala kamata a ne da bi se koristilo za stambeno zbrinjavanje i eventualno adaptacije. I svi brojevi i analize ukazuju da se nije koristilo na adekvatan način. A samo plašenje građana sa time da će se ukinuti štedionice, štedionice se očito neće ukinuti. Međutim ovo je sigurno i upozorenje stambenim štedionicama da se moraju počet drukčije ponašat.
Odgovor na repliku, Zlatko Tušak.
Hvala lijepo potpredsjednice. Pa mi ne namećemo ništa, mi iznosimo svoj stav koji smatramo da je prihvatljiv i da je opravdan, a oko određenih analiza ja mogu sumnjati na određene analize. Kada se govori da li su sredstva korištenja za poboljšanje stambenih uvjeta ili nisu, ja sam u svojoj diskusiji i rekao, nakon pet godina netko može podignuti ta sredstva i može temeljem tih sredstava uvesti u svojoj kući vodovod ako nije imao dovoljno novaca ili ako nije imao vodu, može urediti svoj wc i pustiti vodu kada bude završen taj dio posla. Da li to postoji negdje u evidencijama i u analizama šta je napravljeno sa tim novcima? Ne, ne postoji. Zato govorio sam o tome da treba sustavno riješiti pitanje štednje, a ne na ovakav način to presjeći što se stvara jedna određena velika nesigurnost. Hvala.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Tušak, kazali ste da će ova mjera odnosno ovaj prijedlog zakona nanijeti štete najviše građevinarstvu. Građevinarstvo je u Hrvatskoj u takvom kolapsu da za njegov oporavak neće pomoći ni znatno moćnija poluga od stambenih štedionica, ali mislim da će ova odredba ili ovaj prijedlog zakona sada najviše štetiti onima koji će se odlučiti na podizanje kredita upravo 2015. godine jer neće moći koristiti poticaj od 2014., a najviše će od toga koristi oni imati koji će u međuvremenu odlučiti povući štednju i samim tim i poticaje. Zapravo, djelovat će stimulativno u smjeru podizanja štednje i zato sam napomenuo onaj rok od 5 godina i volio bih kad bi se i ministar kasnije referirao, postoji li ijedan racionalan razlog da taj rok ostane. Naime, povlačenjem štednje povlače se poticaji, ali se i smanjuje kreditni potencijal stambenih štedionica i nagrađuju se samo oni koji zapravo ugrožavaju taj potencijal i zato mislim da ne postoji niti jedan razuman razlog da taj rok od 5 godina ostane i da uopće se omogućuje bilo kome da povlači poticaj sa povlačenjem štednje. I volio bih, ministar se maloprije zaboravio na to referirati pa da ako ima nekakav razlog koji ja ne znam da objasni. To je vrlo jednostavno riješiti i zakonski, ali bi korisno bilo Zakon o stambenim štedionicama, djelovao bi stimulativno na povećanje štednje, onemogućilo bi podizanje štednje i smanjenje kreditnog potencijala. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, Zlatko Tušak.
Hvala. Kolega Marić ja se potpuno slažem sa vama, pogotovo sa onom konstatacijom kada ste rekli daje građevinarstvo na izdisaju. Ja sam zato i upozoravao, ovo može biti samo dodatni teret tom građevinarstvu da do kraja propadne i da ne opstane, nema investicija nema ulaganja. A ovom drugom dijelu kada ste govorili o nesigurnosti, to ima lančanu reakciju. Povlačenje tih novaca dovodi u vrlo nezgodnu situaciju sadašnje štedionice i koje bi mogle se naći vrlo nezavidnoj situaciji, doći u stečaj i likvidaciju, a što jasno dovodi do jednog ukupnog nepovjerenja i mislim da i ovaj potez od njega mogu imati samo koristi neke druge financijske institucije, a ne u ovom slučaju građani i štedionice koje bi trebale uz određene korekcije i promjene upravo da kontroliraju i da ta određena sredstva idu upravo prema onima kojima su najpotrebnija. Hvala.
Igor Rađenović, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo gospodine Tušak, idemo razgovarati o činjenicama. Slušao sam pozorno vašu raspravu i kao i klub HDZ-a dakle usprotivili ste se ovome prijedlogu, ajmo o činjenicama. 2 milijarde je ova država, poreznici obveznici su uložili u stambene štedionice u ovih 15-tak godina koliko postoje. Za 2 milijarde 5,5 milijardi kredita, ukupno podignuto. Trenutno je 3,5 milijarde. Znači 40% smo potaknuli nešto da bi ostvarili cilj stambene štedionice. Znači isključivi core biznis, rade samo to. Je li to isplativo, zaključite sami. Samo 5,5% stambenih kredita idu kroz stambene štedionice, sve ostalo kroz komercijalne banke. Da li smo ostvarili cilj? Očigledno nismo. Druga činjenica. Deficit u ovoj zemlji je čuli smo 2011. 26 milijardi, ove godine 15 i tako, jedna metodologija, druga, ali definitivno prevelik. Jedemo svoju akumulaciju, ne vraćamo dugove. A valjda moramo negdje nešto odrezati i da vidimo zdravorazumski što ćemo to u ovoj zemlji poticati, a što nećemo poticati. Gledajte, sad bi mogli napravit analizu da bi dobro za BDP bilo i za gospodarstvo da još jednom prefarbamo sve tunele koje je HAC farbao ili da još sagradimo nekih 3-4 nepostojeća stajališta. Dobro bi bilo, platimo građevinare, oni imaju svoje radnike, osobna potrošnja i podići ćemo BDP. Da li je to zdravorazumski poticati nešto što nema svoju krajnju svrhu, ajmo se svi oko toga zapitati. Za dogovor je potrebno dvoje, čuli ste ministra u startu. Stambene štedionice recite kako da vas potaknemo da zaista potaknete stambenu izgradnju. One ne žele razgovarat da poticaj dođe tada kada zaista se i stan izgradi ili možemo razgovarati oko ovih izgrađenih stanova desetke tisuća da vidimo, da kupimo te već izgrađene stanove ili oko, slažem se ovo što ste govorili, oko uređenja i oko adaptacije, ali to moramo vidjeti. Rješenje smo imali 2000. kada smo imali olakšice na stambenu štednju kada je zaista 100% tih olakšica krenulo i kada je to potaknulo…
Odgovor na repliku, Zlatko Tušak.
Hvala. Kolega Rađenović, vi pitate zašto nismo ostvarili cilj. To bi ja vas mogao pitati zašto nismo ostvarili ciljeve jer gledajući štedionice, to nije naše izmišljotina, štedionice vrlo uspješno posluju i rade i od nje imaju koristi itekako građani naveo sam i u Njemačkoj i u Austriji i u Češkoj i u Slovačkoj i u Rumunjskoj. Zašto kod nas to ne uspijeva a drugdje to odgovara? Zato što sustavno ne tražimo rješenje. Mi tražimo samo paušalno rješenje i onda govorimo o posljedicama koje jesu. Da smo se primili posla na početku ovog mandata i riješili pitanje štedionica, namjensko trošenje tih sredstava, poticaje da se znadu za šta se troše danas bi imali vjerojatno drugačije rezultate. Bili bi drugačiji možda rezultati i u graditeljstvu. Ali ne, nismo. Meni postavljate, pitate zašto nismo ostvarili cilj. Ja to postavljam vama zašto vi niste ostvarili cilj.
Ministar Slavko Linić je zatražio riječ.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Ha ja ću 1000 puta ponavljati nenamjenski trošenje je nešto što treba zaustaviti u vrijeme krize. Poticaje dajemo na 400000 štediša. Odobreno je 28000 kredita, a s obzirom da štede po dvoje, troje recimo negdje 80000 ljudi je namjenski potrošilo sredstva. Od 400000 koliko je to posto? 20%. 15 godina je ovaj zakon star, 15 godina. Što to znači? Da preko 300000 ljudi nakon 6 godina podigne novce. I još to čujem u raspravi pa možda je on popravio wc. Ja sam ga popravio, ali nisam uzeo poticaj. Koja je to diskriminacija? O čemu mi to pričamo? Znači ja štedim, uzmem državi i popravim wc. Milijun građana Hrvatske popravi svoju kuću, svoj stan, ne uzima poticaj. Prema tome, to nije namjensko trošenje novaca. Mi ne dajemo novce da netko dobije 10% državnog poticaja na štednju. Mi na to ne dajemo štednju. I čujte, najlakše je ovo što niste dali prijedlog. Pa ja vam velim, Ministarstvo financija godinu dana vodi polemike, rasprave, javne rasprave vezano za potrošačke kredite. Danas vidite da ide konačni tekst, konačni prijedlog a noćas se sastajemo s bankama na njihovu inicijativu, razgovaramo. Samo ja kao ministar desetak, petnaestak razgovora što sa udrugom, što sa bankarima. Da, to je razina komunikacije u RH. O.k. Kriva je vlast. Ja bih bio puno sretniji da sam predložili da, poticaje da ali na ulaganja, a ne na štednju. Neće da se raspravlja o tome. Oni koji su ti koji potiču nenamjensku potrošnju, jer štedionice, činovnici tamo potiču. Samo ti štedi 6 godina i pobjegni. Da, oni neće da razgovaraju o tome da mi promijenimo pravila. Predlažem vam dajte amandman, pa će dio nas i ozbiljno razmisliti. Samo vi predložite amandman, ne da se odgodi uplata jer nismo ništa riješili. Predložite amandman, isplata poticaja samo po investiciji, samo namjenski trošenje sredstava. Sve smo riješili. Istina štedionice će obustaviti svoj rad. Zašto? Jer umjesto 400000 štediša imat će 60, 70000 štediša. Da, to je problem štedionica što nisu privukli građane da se štedi kod njih, nisu privukli. Prema tome, dajte taj prijedlog. Ovdje imamo prijedlog kolege Marića. Znate, vi morate postaviti vremenski rok. Nemate pravo blokirati štednju 20 godina. Sloboda kretanja kapitala, ovo, ono. Jer ako mi metnemo 6 godina, nakon 6 godina će uzeti. Ako metnemo 8 godina, nakon 8 godina će uzeti, ali ne možemo metnut da nema pravo podići svoju štednju jer se on može predomislit do samog ulaganja. Pa onda velimo obrnuto ne damo štednji nikakav poticaj nego ulaganjima. I samo to predložite i da vidimo dal' će se složit štedionice. Ministarstvo financija u tome nije uspjelo. Nismo uspjeli! Nema dogovor! A onda mi velimo o.k., idemo sa ovakvim rješenjima. Nema novaca za 2014. pa ćemo ovu godinu valjda bolje razgovarati. Iako ne vjerujem, jer vidim da agresivnost bankarskog sustava na svakom dijelu je stravična. Hoće novac iz države, hoće novac iz građana i ništa drugo. To je problem. Prema tome, svaki amandman u dijelu rješavanja ovog problema da poticaj ide za odgovorno trošenje, za namjensko trošenje rado ćemo prihvatiti.
Replika Zlatko Tušak.
Hvala. Pa ministre vi možete popraviti wc sa svojim primanjima, ali u našoj državi ima blizu milijun građana koji jedva kraj sa krajem, od mjeseca do mjeseca uspiju pokriti. Vrlo malo mogu metnuti na stranu da bi nešto uštedili. Ako i štede u određenim štedionicama itekako dobro bi im nakon nekoliko godina došla ta poticajna sredstva i mogli bi onda i oni popraviti svoj wc. Tko treba kontrolirati? Pa ja mislim da tu država treba imati određenih mehanizma da kontrolira kuda se troše određena sredstva i da stvori određene zakonske okvire. I ja bih vrlo rado na prijedlog stavio ovakav amandman, ali Poslovnik o radu Sabora mi jednostavno ne dozvoljava. Moj amandman može ići samo na vaš ovaj prijedlog i sukladno tome i jesam dao prijedlog da se prolongiraju poticajna sredstva na godinu dana, a što jasno kad uzmemo vremenski period neće ovu Vladu praktično ni zakačiti da bi morala ta poticajna sredstva dodjeljivati štedionicama. Hvala.
Odgovor na repliku, ministar Slavko Linić.
Htio bih da skinemo dilemu nijedan zakon koji je donesen u ovom Hrvatskom saboru ne stimulira i ne potiče državnim poticajnim sredstvima štednju, nijedan. Prema tome, nitko nema pravo dobiti poticaj na bazi štednje i onda ga pokupiti i uzeti jer to znači da u bankama imamo štednju 3%, možda koji postotak više ako je vezan, a da ovdje nije ni trepnuo ima 10%. Pa gdje je tu logika? Nema tu logike. Znači, to moraju biti namjenska sredstva. Sad ja pitam na što svodimo državu? Što ćemo sad ići kontrolirati poslovanje svake štedionice koja će samo reći pa čujte on je odležao 6 godina i uzeo je novce, tako piše u zakonu. S čime ćemo se mi to baviti? Kontrolom sada i 5 štedionica sa 500 zaposlenih zašto to rade? Zašto? Zašto, uzimaju štednju? A s druge strane podaci su ti koji su tako evidentni ljudi moji. Ti podaci pokazuju da 87% ima riješeni stan. Da li onda on ima istinsku namjeru graditi stan? Nema. 17% od njih ima dvije nekretnine, sve su to podaci koji pokazuju da oni koji dolaze u stambenu štedionicu nemaju namjeru ulagati u stan, nemaju namjeru. I to vam mi pokušavamo govoriti da je to nenamjenski. I kad već idemo na štednju i uzimat ćemo i umirovljenicima, uzimat ćemo zaposlenima zašto dozvoliti nenamjensku štednju? U godinu dana mi komunikaciju nismo uspjeli postići. To je onda prijedlog, idemo jednu godinu zastati sa davanjima, idemo zastati.
Hvala. Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Gospodine ministre pa nije uopće sporno da stambene štedionice nisu ispunile u potpunosti svoju svrhu. To o tome ne treba uopće zboriti ni sporiti. I sve što ste naveli podatke oni su točni, mjerljivi, provjerljivi i to su činjenice. Istina je i da sa štedionicama nema pregovora, da se s njima ne može dogovoriti. Pa ne može ni s bankama, ne može se sa mirovinskim fondovima. Ali pitam, pita li itko narod koliki želi porez imati? Pita li itko nekoga koliki želi imati porez na nekretninu? Treba se odrediti prema pojavama. Naravno da nisam za blokiranje štednje niti se smije blokirati štednja, ali se ne može amandmanom riješiti ono o čemu sam govorio nikako amandmanom, ja bih ga predložio, ne može se riješiti a sami kažete da nema logike niti da smije uzimati poticaje onaj tko nije namjenski pa stimulira, poticaji stimuliraju štednju ne stimuliraju štednju štedionice, isključivo poticaji. Pa ajmo spriječiti da ne može nenamjenski netko uzeti poticaje. To je ključ svega. Jer upravo će oni najveću korist imati sa ovom vašom odlukom da se zamrzne na jednu godinu jer će to potaknuti povlačenje štednja, potaknut će i povlačenje poticaja sa štednjom kad prođe rok od 5 godina. A i znamo da su štedionice neke nenamjenski trošile sredstva. Poduzmimo i protiv toga određene mjere. Znamo i koje, neću javno govoriti ovdje da ne bih ih doveo u nepriliku ali treba protiv njih poduzeti. Ne, oni si isplaćuju velike bonuse, oni isplaćuju velike plaće i uživaju u Mercedesima, vozikaju se okolo, glume velike menadžere a država ispašta. Poduzmimo nešto i protiv takvih. A znamo koji su i što su učinili. Hvala.
I Mladen Novak, replika.
Hvala lijepo. Moram priznati da su mi kolege oduzeli praktički su izgovorili ono što sam ja mislio reći. Amandmanom se ovo sigurno ne može rješavati jer to je, treba reći iskreno, da amandman na svega jedan članak jer stvarno je ovo jedan članak nemamo na što staviti amandman. Ali ovo dovoljno govori o tome što mi ustvari želimo. Ne možemo sa izmjenom jednog članka reći da mi rješavamo ovaj problem. Ne, mi smo ne znam pljunuli u more i čekali da voda naraste, da se digne razina. Nije to to. Ono što mi zastupamo jer neko cjelovito rješenje kad je ova problematika u pitanju i ovo upravo ovo je kolega Marić rekao što sam mislio ja reći da li je netko pitao građane da li žele PDV sa 23 na 25%? Nije ih nitko pitao. A sad sa štedionicama nema razgovora, sa bankama nema razgovora. To su teški razgovori. To su zakoni po kojima oni moraju poslovati. To ne može drugi nitko odraditi umjesto vas koji jeste tu za to. I još zbog jednog razloga sam se ustvari na kraju i javio kad ste najavili razgovore, daljnje razgovore sa bankarima. Strah me i ne mogu se oteti dojmu pogotovo nakon jutrošnjeg vašeg uvodnog dijela da su bankari ipak nažalost i ovaj puta ne znam na koji način, ne znam s čim ostvarili ono što su htjeli. Volio bih da me razuvjerite da nas uvjerite da i na onaj prethodni zakon prvenstveno o njemu pričam da neće to biti samo ono puno smo ostvarili a na kraju rezultat nikakav. Hvala.
Odgovor na repliku, ministar Slavko Linić.
Prihvaćam ne može ići amandman, a dovoljna nam je rasprava da je mišljenje u ovom Saboru da promijenimo način ponašanja. Poticaj za gradnju za adaptaciju i promijenit ćemo i vidjet ćete tada pritisak koji će imati i banke i štedionice na sve vas, a meni će biti dovoljna ova rasprava, sasvim dovoljna. Za mjesec dana dobit ćete izmjene, to budite uvjereni temeljem ove rasprave. Poruka je vrlo jasna u Saboru se smatra da nenamjenski moramo zaustaviti. Hoće li oni propasti jel dobar dio njih će zatvoriti svoje poslovanje jer budite uvjereni više od 50 tisuća štediša neće biti, sada ih je 400 tisuća. Sve ćemo riješiti problem i to će biti prijedlog kojim ćemo riješiti u ovom trenutku ovo privremeno rješenje. Novi zakon ćemo dati temeljem ove rasprave. Za nas sasvim dovoljno. Znamo da ste protiv nenamjenskih trošenja i da ne padate na priče da mi s poticaja financiramo radna mjesta u štedionicama jel nažalost naš veliki Institut za javne financije smatra da iz poticaja treba radna mjesta financirati jel to donosi prihode u državni proračun. Što se tiče odnosa s bankarima, ostaje uvijek osnovno pitanje, svi se mi možemo odlučiti. Pred vama je i sadašnje rješenje koje smo ponudili bez dogovora s bankama svjesni toga da je uvijek rizik sudskih sukoba sa bankama jel ipak mi ulazimo u ugovore koje su građani potpisali, a mi pokušavamo reći moramo promijeniti jel su bili inferiorni u tome, to je mišljenje vlasti. a ako se dogovorimo s njima onda smo sigurni da neće biti problema sa sudovima. To je rizik koji imamo mi kao predlagali ali i vi koji ćete izjašnjavati o tome.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Nadica Jelaš.
Poštovana potpredsjednice, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Ovim se zakonom predlaže privremeno zamrzavanje državnih poticaja na stambenu štednju u 2014.godini. Koji su argumenti za ovakav prijedlog? Prvi i svakako najvažniji je taj da je stambena štednja namjenska štednja, a činjenica je da kredite koristi tek 27% štediša, a 73% su pasivni štediše dakle oni koji nemaju namjeru koristiti kredit za stambene potrebe. U uvjetima kada je u postupku prekomjernog deficita Hrvatska si jednostavno ne može dozvoliti nenamjensko trošenje proračunskih sredstava ni 10 milijuna, ni 100 milijuna ni 200 milijuna kuna. Ovo tim više što se u zoni siromaštva, to je spominjano od kolege laburiste, dakle u zoni siromaštva u Hrvatskoj se nalazi milijun građana i nije prihvatljivo upravo zbog toga poticati nekoga tko je u mogućnosti štedjeti pa makar u pitanju bile i simbolične svote na teret onih koji nemaju za osnovne egzistencijalne potrebe. Obustavom isplate poticaja u 2014.godini u 2015.bi se u državnoj kasi uštedjelo oko 130 milijuna kuna. Država je do sada kroz poticaje isplatila štedionicama više od 2 milijarde kuna dok su štedionice istovremeno plasirale 5,6 milijardi kuna. Praktički proizlazi da je država osigurala kroz poticaje više od trećine štednog potencijala za plasmane kredita što ukazuje na izuzetno visoku ovisnost kreditnog potencijala stambenih štedionica o državnim poticajima. Udio kredita plasiranih od strane stambenih štedionica u ukupnim stambenim kreditima iznosi tek 5,5% što govori u prilog tvrdnji da sustav nije ispunio svrhu. Isto tako omjer kredita i depozita u sustavu stambene štednje iznosi 54% što upućuje na zaključak da štediše koriste sustav prvenstveno za štednju koja je upravo zbog državnih poticaja bitno povoljnija od štednje u komercijalnim bankama, a ne koriste ga za ono što je njegova primarna namjena, a to je rješavanje stambenih problema. Hrvatska je za sada prva i jedina zemlja koja privremeno ukida državno poticanje stambene štednje, naglašavam privremeno, to je jedna privremena mjera, s tim da ovaj moratorij od godinu dana treba iskoristiti za kvalitetnu i potpunu analizu sadašnjeg modela stambene štednje i predlaganje boljeg modela dakle jednog kompromisnog rješenja i za građane i za državu. Podlogu za ova poboljšanja čine sljedeći argumenti, u Hrvatskoj trenutačno ima oko 750 tisuća osoba u sustavu stambene štednje što je tek nešto manje od ukupnog broja zaposlenih u realnom sektoru dakle u gospodarstvu, dakle jedna respektabilna brojka. Najveća prednost za štediše u stambenim štedionicama u ovim promjenjivim tržišnim uvjetima svakako je mogućnost korištenja stambenih kredita pod uvjetima daleko povoljnijim od tržišnih uz fiksnu kamatnu stopu cijelo vrijeme otplate. Dakle krajem 2012.prosječna kamatna stopa na stambene kredite kod banaka bila je 5,6% dok je kod stambenih štedionica bila fiksna i iznosila je 5,3%. Istina, upravo su državni poticaji ti koji omogućavaju stambenim štedionicama da varijabilnu kamatu na stambene kredite transformiraju u fiksnu. I zato korisnici kredita stambenih štedionica imaju nepromijenjene rate već eto 11 godina dok su onima koji su dizali kredite u švicarskim francima danas rate veće 60 pa i 70%. Sve stambene štedionica u 2012.godini bilježe dobit prije oporezivanja, sve stambene štedionice su stabilne i visokokapitalizirane u odnosu na banke one su manje izložene rizicima. A jedan od najvećih problema ovog trenutka u bankarskom sektoru su loši dakle nenaplativi ili teško naplativi krediti i takvih je kao što znamo gotovo 14%. Za razliku od toga u stambenim štedionicama udio loših kredita nikada nije prešao 1%. Možda je upravo ta činjenica da su štedionice manje rizične od banaka svojevrstan argument da se štedionicama smanje regulatorni troškovi. Prije svega premija rizika koja se plaća DAB-u što bi moglo rezultirati i smanjenjem, dakle dodatnim smanjenjem kamatne stope na kredite. Sve ovo što sam nabrojila ide u prilog stambenim štedionicama no ostaje notorna činjenica da sadašnji model stambene štednje nije svrhovit i nije pravedan. Po meni važno pitanje je zašto su štedionice dozvoljavale ne namjensko trošenje prikupljenih sredstava svih ovih godina a koje je karakteristično u većoj ili manjoj mjeri za sve štedionice koje su naslonjene na velike bankarske sustave. Izuzetak predstavlja štedionica Wustenrot koja jedina iza sebe nema banku. Ona je uz stambene kredite, to je indikativno plasirala i plasira oko 90% prikupljenih sredstava. Dakle, namjensko trošenje državno poticane stambene štednje je suštinski problem. Koja su moguća rješenja? Možda bi jedno od zakonskih rješenja bilo to da se odredi donju granicu obaveznog plasiranja štednih depozita u stambene kredite. Dakle, malo čas sam rekla da Wustenrot plasira 90% štednje, kod drugih štedionica taj je postotak neusporedivo niži. Možda bi državne poticaje trebalo isplaćivati u trenutku plasiranja stambenog kredita i to kumulativno za sve godine štednje a ne tijekom štednje kao što se to sada čini, tako bi država bila sigurna da potiče upravo stambenu izgradnju a ne nenamjensku potrošnju. Dakle, tko bi štedio redi stambene izgradnje taj bi dobio poticaj a tko ne ne bi dobio poticaj. Kada se govori o ovom problemu potrebno je ukazati na još jednu hrvatsku specifičnost, naime, hrvatski građani svoju su ušteđevinu najviše ulagali upravo u nekretnine i zato hrvatski građani posljedično imaju i znatno više nekretnina u vlasništvu o europskog prosjeka. Za razliku od nas, u Europskoj su uniji stanove kupovali i kuće gradili samo najbogatiji a najveći broj građana živi u iznajmljenim stanovima, naravno tamo je uglavnom tržište najma uređenije nego kod nas. U Hrvatskoj trenutačno imamo višak stambenog prostora, dakle imamo oko 30% više stambenih jedinica nego obitelji i u tim stambenim jedinicama je imobiliziran ogroman novac, dakle ogromna hrvatska akumulacija. I reći ću to je zapravo novovremeni hrvatski Obrovac. Sve unaprijed rečeno su argumenti za jedan značajni zaokret u nacionalnoj stambenoj politici. Na Vladi je da definira cjelovitu stambenu politiku i zato joj treba dati i vremena i prostora da sveobuhvatnom analizom utvrdi što je racionalno rješenje za hrvatske građane. Da li cijeložvotno zaduživanje radi rješavanja problema krova nad glavom uz vrlo rizične uvjete? Da li je to unajmljivanje stana uz uvažavanje socijalnih kriterija ili je to možda neko treće rješenje? U svakom slučaju stambena politika mora uvažavati socijalnu komponentu. U okviru toga treba razmotriti i mogućnosti daljnjeg razvoja sustava stambene štednje. Pa ću navesti neke od potencijalnih mogućnosti. Prije svega recimo u korištenju stambene štednje za unapređenje kvalitete stanovanja. Jedno od mogućnosti je da se i kroz sustav stambene štednje financira povećanje energetske efikasnosti stambenih zgrada. Sadašnje procjene govore da je za poboljšanje uvjeta stanovanja odnosno za prelazak u viši energetski razred po kućanstvu potrebno između 6,5 i 10 tisuća eura što je doista veliki iznos koji se teško može osigurati bez kredita. A interes građana za energetsko poboljšanje uvjeta stanovanja je velik. Drugo potencijalno područje za kreditiranje je legalizacija gradnje. Građani su zainteresirani da stambenom štednjom pokrivaju troškove legalizacije što za sada po ovome zakonu ne mogu. Dakle, sve ovo što sam rekla, što sam nabrojila bilo bi dobro u sljedećih godinu dana ovog moratorija kojeg smo ovim prijedlogom zakona osigurali, dakle sve bi to bilo dobro proanalizirati, iskomunicirati, kao što kaže ministar i donijeti jedno kvalitetno rješenje. Dakle, ovaj zakonski prijedlog je jedno privremeno rješenje, bilo bi dobro da se pokaže dobre volje i od strane bankarskog sustava i od strane štedionica i da doista nakon toga dobijemo jedan kvalitetniji zakon. SDP će podržati ovaj zakonski prijedlog.
Ada Damjanac, replika.
Hvala poštovana potpredsjednice. Kolegice Jelaš, sve ovo što ste spomenuli je točno. S time da mislim da ste preskočili još jednu činjenicu, odnosno činjenicu o kojoj danas nitko nije ništa rekao. Naime, stambena štednja kod jednog dijela građana bila je i doslovce nametnuta od strane poslovnih banaka i to prilikom podizanja potrošačkih kredita. I ona je bila osigurač za banku ukoliko komitent ne bi vratio kredit do kraja. A isplatom tog potrošačkog kredita klijent je dobivao normalno poticajnu štednju uz normalno onu veću kamatu nego da je svoj novac i oročio. Tako da je to još jedna činjenica što su naše banke radile. Evo, hvala lijepa.
Odgovor na repliku Nadica Jelaš.
Da, kolegice Damjanac, vi ste potpuno u pravu. Ja sam u svom izlaganju i naglasila da su pojedine štedionice, uglavnom od njih 6, 5 osim Wustenrota koje su naslonjene na velike bankarske sustave jedan veliki dio štednje zapravo davale svojim bankama maticama i te su ih banke koristile u komercijalne svrhe. Dakle, vi ste potpuno u pravu i to je upravo i naš argument zašto ovaj model stambene štednje treba mijenjati.
U ime Kluba zastupnika HSU-a kolega Željko Šemper.
Hvala gospođo potpredsjednice. Poštovani ministre, kolegice i kolege. Pred nama je u 2013. godini druga hitna intervencija u institut stambene štednje. Nakon što smo u siječnju ove godine za 33% smanjili iznos državnih poticajnih sredstava sa 750 na 500 kuna sada se dopunom zakona predlaže ukidanje i tih 500 kuna poticaja na štednju prikupljenu u 2014. godini. I u siječnju, a i sada smatram da nije pravedno ni poticajno za tu vrstu štednje mijenjati bitne elemente, odnosno ono što su štediše potpisali u svojim ugovorima u stambenoj štednji. Ovakvi upadi u sustav stambene štednje neodoljivo podsjećaju na sudbine mnogih građana koji su podigli kredite u švicarcu. Tamo su dobili povećane rate za otplatu kredita, ovdje su ostali bez ugovorenih poticanih sredstava. Sada se kod stambene štednje po drugi put u toku godine mijenjao pravila iz ugovora i to s retroaktivnom primjenom na ugovore potpisane prije par godina, što nije korektno prema štedišama. Doduše, moram priznat da sam uz pomoć povećala na ugovorima pronašao klauzulu koja manjim slovima piše, iznos DPS-a može se mijenjati na temelju zakona ili drugih podzakonskih akata za cijelo vrijeme trajanja ugovora. No isto tako u ugovoru piše da ministarstvo financija je dužno po usklađenju zahtjeva koji su stambene štedionice podnijele za isplatu DPS-a za prethodnu godinu rok od 60 dana od dana podnošenja zahtjeva isplatit štedionicama državna poticajna sredstva. Na računima štediša još uvijek nema uplaćenih DPS-a za 2012. godinu, kažu u štedionicama bit će u toku siječnja. Sve to stvara jednu pravnu nesigurnost i nepovjerenje u financijski sustav, kao i u takvu vrstu štednje što sve ide na štetu štediša, ali ništa manje na štetu štedionica pa i same države. Ovakva dopuna zakona može važit za sve ugovore koji će bit potpisani u 2014. godini, ali ne i za one potpisane prije jedne, dvije ili tri godine. Razumijem probleme i rupe u državnom proračunu, da je važna svaka kuna u cilju štednje, ali je to i mjera kojom se ruši nešto što je vrlo dobro funkcioniralo punih 12 godina. Za pretpostaviti je da će ova dopuna zakona za proračun imat malu korist, a za institut stambene štednje veliku štetu. Svojom koncepcijom stambene štedionice razvijale su kulturu štednje koja je u Hrvatskoj još uvijek na niskoj razini u odnosu na druge države u regiji. Malim mjesečnim iznosima štednje u 5 godina stvaraju se kreditni potencijal za kreditiranje stambene izgradnje, manje adaptacije kuća ili stana. Osim značajne koristi za građane, važno je da je i država imala veću korist od isplaćenih državnih poticajnih sredstava. Izravna korist za državu su bili prihodi od PDV-a za kupljeni materijal, od poreza na promet nekretnina, poreza i doprinosa zaposlenih u stambenim štedionicama, a strogom kontrolom namjenskog trošenja kredita izravno se sprečavala siva ekonomija. Višegodišnja analiza pokazuje da su se za jednu kunu državni poticaji u proračun vraćali 2 kune. Neizravna korist odnosila se i na zaštitu socijalnog standarda građana, posebno umirovljenika koji su mogli nešto uštedit za kakvu manju adaptaciju stana, kuće ili štedit za unuke. Isto tako fiksne kamatne stope u uvjetima nestabilnog financijskog tržišta bile su stabilizator u kontroli kretanja bankovnih kamatnih stopa. Stambena štednja ne zahtijeva vanjsko zaduživanje jer se sva sredstva za financiranje stambenih potreba prikupljaju iz štednje građana. U ocjeni stanja se navodi omjer kredita i depozita od 54% što prema predlagatelju ukazuje na činjenicu da štediše koriste ovaj sustav prvenstveno za povoljniju štednju, da ga kasnije koriste nenamjenski u sve drugo, a najmanje u svrhu rješavanja stambenog pitanja. Ovaj prosjek je takav što jedna štedionica nije aktivna u odobravanju kredita, dok tri štedionice imaju omjer veći od 60%, a jedna čak i više od 80%. I ono što je vrlo važno, u svojoj biti ova koncepcija stambene štednje i fiksnih nižih kamata nije da svaki štediša diže kredit jer omjer 1:1 je nemoguć, već da njih troje štedi, a tek četvrti klijent diže kredit. Iz osobnog 10-godišnjeg iskustva kao i drugih umirovljenika znam kako neki štediše nemaju potrebu dizanja kredita već planski štede kako bi za 5 godina mogli izvest manji investicijski zahvat, primjerice promijenit krovište, stavit vanjsku fasadu, plastičnu stolariju, što je praktički efekt energetske učinkovitosti što pojedinačno ne stoji više od ušteđenih 30 tisuća kuna. I kod takvih manjih zahvata ne treba dizat kredit, a novac je namjenski utrošen u stambene svrhe i u tome nema nikakvih podataka. U ovih godinu dana ovakav sustav štednje bit će devastiran i sada se može reći da ova štednja više neće biti povoljnija od bankovnog oročavanja jer se i danas može naći banka koja daje kamatu na oročenje do 5%. U ocjeni stanja se naglašava da broj stambenih jedinica u Republici Hrvatskoj za 30% premašuje broj obitelji. Tome u prilog ide i broj od 20 tisuća neprodanih stanova u Hrvatskoj. Ako prema tome nema razloga poticanja daljnje stambene izgradnje onda bi bilo pošteno štedišama reći ukidamo stambene štedionice i prekidamo tu agoniju laganog umiranja, a građane ostavljamo na milost i nemilost stranih banaka i njihovih promjenjivih kamata. U Hrvatskoj postoji pet stambenih štedionica, jedna je samostalna, četiri funkcioniraju kao odjeli stranih banaka. Sigurno da tim bankama nije u interesu razvijat stambenu štednju jer im nije profitabilno davati kredite s fiksnom kamatnom stopom od 5,5%, zarada je premala. Štedionice u Hrvatskoj nisu velika konkurencija bankama, ali su im trn u oku jer pokazuju da se i s manjim kamatama može normalno poslovat. No ovakvi potezi smanjenja ili ukidanja državnih poticaja će za posljedicu imat manji interes štediša, manji broj ugovora, manji volumen poslovanja i doći na granicu isplativosti za samostalno poslovanje stambenih štedionica. Iskustva u nekim državama regije pokazuju da stambene štedionice mogu biti bolji izbor u kreditiranju stambenih potreba od banaka. Pa tako u Slovačkoj 60% stambenih kredita dolazi iz štedionica. Ovakva primjena zakona kakva je predložena stvara pravnu nesigurnost građana jer prava iz ranije sklopljenih ugovora neće se realizirati a štediše će biti oštećene. Naravno da država ima pravo odlučiti koliko će, kada i kome davati poticaja makar će sve ovo na kraju imat za posljedicu zatvaranje stambenih štedionica. Postavlja se i pitanje kako zaštititi štediše? Privremenim ukidanjem državna poticajna sredstva u 2014. godini retroaktivno se zadire u već sklopljene ugovore i prava štediša po tim ugovorima. Prema članku 26. štediša ima pravo na raskid ugovora o stambenoj štednji zbog neispunjavanja zakonskih ili ugovorenih obaveza stambene štedionice i ima pravo na državna poticajna sredstva zajedno sa pripadajućom kamatom. Taj čin izlaska štediše s dosadašnjom štednjom i poticajnim sredstvima može značajno destabilizirati cjelokupan rad samih štedionica, odljev štednje i plan isplate kredita. Prema tome, ova mala ali vrlo značajna izmjena zakona može odredit sudbinu stambenih štedionica i njenih štediša. Efekt ove izmjene za državni proračun biti će tek u 2015. godini ali smanjenje poticaja i suspenzija nekih prava iz ugovora stambene štedionice na kraju vodi u zatvaranje. Zbog toga će zastupnici Hrvatske stranke umirovljenika glasovati prema svojoj savjesti a ja osobno ne mogu podržati ovakvu izmjenu zakona jer smatram da je šteta i može biti višestruko veća od koristi. Hvala.
Srđan Gjurković, replika.
Poštovani kolega, upad u sustav se ne može zvati izmjena zakona kojeg donosi Hrvatski sabor. Upad u sustav nije izmjena zakona, a posebno i naročito šta ste i sami rekli da u ugovornim klauzulama stambenih štedionica jasno piše da će se zakonom određivati i visina poticaja. Prema tome, on može biti veći, manji ili ga ne može biti.
Odgovor na repliku Željko Šemper.
Pa mislim kolega kako god to nazvali ovo je velika promjena za sve štedionice i za velik broj štediša. I mi svi tu u svim ovim raspravama mislim da se griješi, nemoguće je da svaki štediša digne kredit. Isto tako, prijedlozi da oni koji štede ne uzimaju kredit da se oslobode tih poticaja onda je to također praktički prekid rada stambenih štedionica jer ona kamata od 3% sigurno da nije stimulirajuća za ni jednog štedišu.
Igor Rađenović, replika.
Zahvaljujem potpredsjednice. Pa evo kolega Šemper vi ste već treći govornik u ime kluba i svi klubovi koji nisu podržali ovaj prijedlog koji kritizira ministra što će uštedu ostvariti tek 2015., šesnaeste itd. Pa moram priznati da sam od predstavnika Hrvatske stranke umirovljenika to najmanje očekivao da inače ministar financija ne pohvali što dugoročno razmišlja a ne samo iz godine u godinu kako ćemo progurati narednih par mjeseci, a da ne razmišlja o tome što će biti sa proračunom šesnaeste i sedamnaeste. Ja mislim da je to baš kontraefekt i time odgovaram i vašim prethodnicima. Drugo isto kao predsjedniku Hrvatske stranke umirovljenika govorio sam o deficitu. Znači, naš deficit 15, 20 milijardi. 18 milijardi je deficit u mirovinskom sustavu. Jel' tako? 18 milijardi. Svi mi građani, pa i umirovljenici veliki broj se odriču milijardu i pol svaki mjesec, svaki mjesec milijardu i pol da popunimo taj i takav deficit. Prema tome, svaka ušteda, pa i ova ušteda može i mora pomoći da umirovljenici dobiju svoje mirovine na vrijeme. Ova Vlada je više puta rekla zadnja linija obrane bit će linija obrana mirovina i mirovina na sadašnjem statusu. Prema tome, moramo razmisliti i o tome. Znači, ne možemo biti protiv svake uštede. Dajte da vidimo što je kreativno. Evo ministar je najavio oko prijedloga i novoga zakona da vidimo, možda navratimo na model koji je također Vlada, lijeva Vlada 2000. do 2003. inaugurirala kada smo imali stvarne porezne olakšice na stambenu štednju, tj. subvenciju stambenih kredita dakle na mirovinsko osiguranje što je potaklo dakle mirovinsku reformu, na zdravstvene usluge itd. To su bili efekti koji su sto posto doživljavali svoju korist. Ne znam, ovako ako samo 15 ili 20% štediša završava u stambenoj štednji nije dobro. To bi bilo ko da ne znam subvencioniramo lažne invalidske mirovine jer vjerujem da se s time ne biste složili.
Odgovor na repliku, Željko Šemper.
Pa meni u svim raspravama najviše smeta što nema podatka koliko je ljudi koji nisu, tih štediša koji nisu digli kredit ali su ta sredstva utrošili u razne adaptacije. To se posebno odnosi na umirovljenike. Ja sam 10 godina koristio takve stvari i znam mnoge od njih koji su misli e za tri godine, četiri moram promijeniti krovište i praktički namjenski štedi i kad je dobio tu štednju on je potrošio na to. A osim toga moramo vidjeti kako je to isplativo u državama regije što se tiče evo recimo Slovačke i ostalih država koje su bile danas spomenuti. Pa da vidimo kakva su njihova iskustva, pa da vidimo zašto mi ne bi primijenili takav sustav. A ono što ste rekli za mirovine mislim da o tome ne treba diskutirati jer znamo kakve su naše mirovine, a svi ti umirovljenici koji su gradili ovu državu Hrvatsku i infrastrukturu u svojim gradovima oni su to zaslužili. Prema tome, one su još mizerne i mislim da u ovom Saboru o tome ne bi smjeli puno raspravljati.
Ministar Slavko Linić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Vidim da se neki klubovi zalažu za nenamjensko trošenje sredstava. Ja to samo mogu to reći. Ulog u stambenu štedionicu, stambenu sa poticajima je da dobijete kredit i da ga koristite. Prema tome, zašto čekate pet godina da bi istekao rok po kojem možete uzeti poticaj pa onda idete uređivati kupaonu, krovište. Zašto nakon 3 godine ne uzmete štednju, ne uzmete kredit, otplatite kredit i prije jer vama je to valjda potrebno popravite krovište? Prema tome, nije problem popravak krovišta, problem je da vi niste uzeli kredit, da vi niste namjenski iskoristili novac koji vam se daje od poreznih obveznika i da vi ste taj koji uzimate novac za nešto na što nemate pravo. Jer ostali građani koji ne štede u toj štedionici popravljaju krovišta bez poticaja. A s druge strane mene pitate zašto je neefikasan sustav? Pa divite se da imamo dobro organizirane štedionice, da imamo odgovorne ljude. Četiri od njih su vezane na banke. Onda mi objasnite zašto su banke gurali švicarac kao izvanredan proizvod? Švicarac su gurali! Zašto nisu gurali sve svoje komitente u štedionice? U one gdje oni upravljaju, zašto ih nisu tamo gurali? Zašto ih nisu gurali u štednju? Zašto im nisu dali potporu i da onda gradimo kroz štedionice? Da, njihovi osnivači, Hrvatska država nije njihov osnivač, su ti koji su trebali reći gospodo to je najbolji način štednje, dobit ćete potporu. Vjerujte ni ministar Šuker ne bi smanjivao potporu, niti mi u siječnju ne bi smanjivali potporu da smo umjesto švicaraca svih njih imali u stambenoj štednji. Ali banke ne misle, oni ne misle tako. Oni su gurali svoje proizvode, oni su gurali svoje profite a nije ih bilo baš briga za stambenu štednju. Prema tome, što sad hoćemo? Da se država počne baviti i upravljanjem stambenih štedionica? Jer tu je osnovni problem, da li su stambene štedionice dale svoju ulogu? Nisu. 5% kredita ide kroz stambene štedionice. Što je sad za to kriva država? Imala je enormni poticaj, dva put smo ga rezali, dva puta. Nismo ga rezali zato što nam se to čini dobro, ne, nego osnivači štedionica nisu taj proizvod gurali prema građanima Hrvatske. Jer da su ga gurali oni bi imali fiksne tečajeve, oni bi imali kunske kredite, oni bi imali i pristojnu zaradu ali ne bi imali ekstra profite. Prema tome, osnivači tih banaka nisu odigrali rolu. Uz sve potpore države, u zadnjih 15 godina koliko dajemo, 15 godina, 2 milijarde kuna iz proračuna. Zašto to nije najjači proizvod? Pa pitajte osnivača kako možete reći da su štedionice dobro organizirane? Nisu. njihovi osnivači ne guraju taj proizvod, ne guraju, ne žele taj proizvod žele direktne plasmane, žele direktne poticaje. I sad je to opet država kriva, opet je to neka Vlada kriva. Pa ne, mi jednostavno velimo nismo uspjeli. Osnivači nisu došli zato da to bude najbolji proizvod, nisu došli. I onda na kraju što vidimo? Banke preuzimaju ulogu kreditiranja, vrlo teški uvjeti uvijek sa valutnom klauzulom, uvijek. A u isto vrijeme novac ide nenamjenski. To je razlog zašto smo zabrinuti i zašto ocjenjujemo da je to neprihvatljiv način financiranja. Nije dao svoju ulogu. Opet novac bačen, bačen i bačen. I probajte shvatiti niste li uzeli kredit niste namjenski iskoristili poticaj. Ne trebate čekati 5 godina, nakon 2 godine uzmite kredit, uzmite poticaje i gradite i otplaćujte kredite jer ne treba vam novi stan, treba vam krovište. Prema tome, to je osnovni problem. I sad smo mi krivi zato što ne funkcioniraju štedionice. Zato što štedionice nakon 15 godina potpore iz državnog proračuna, nakon 2 milijarde, ja ne znam da li netko razumije što je 2 milijarde, pokazuje se da je to najlošiji proizvod bankarski, najlošiji. Zašto najlošiji? 50 tisuća građana je uzelo kredit, izvinjavam se 28 tisuća kredita. Samo 28 u 15 godina. To je nešto što je neprihvatljivo. Nismo postigli efekte koje želimo i sad najedanput krive su Vlade. Pa ne mogu biti krive Vlade, ne mogu. Nisu oni osnivači, ne vode one poslove. I to je nešto što pokušavamo cijelu večer reći i naravno nema razgovora, ne žele razgovarati. Ali Institut za javne financije nije napisao taj problem da li smo namjenski potrošili 2 milijarde kuna. … [[Upadica se ne razumije.]]
Dobro ali vrijedi poslušati ministra. Željko Šemper, replika.
Pa ovako štediše štede 5 godina jer je to nekakva orijentacijska cifra gdje za 30 tisuća kuna mogu napraviti te zahvate na svojim kućama ili u stanu. A onda je izgleda pogrešna koncepcija kompletne stambene štednje jer nije niti moguće niti u koncepciji da 400 tisuća štediša da svih 400 tisuća digne kredit. Jer nema tih sredstava. I štedionica kaže da tri štediše štede jedan može dignuti kredit, ne može svih 400 tisuća štediša dignuti kredit, nema takav fond. A moramo vidjeti što se to događa u našim susjednim državama koje imaju 60% uloga u stambenim štednjama i kreditima, a mi imamo 5%. Pa vidimo ta druga iskustva, pa ako je netko nešto pametniji napravio pa prilagodimo onda mi taj naš zakon i sve naše stabilne štedionice.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Srđan Gjurković.
Poštovana potpredsjednice, gospodine ministre, kolegice i kolege. Dakle jako puno toga je danas rečeno o bankarskom sustavu i naravno stambenim štedionicama, pa ću ja u ime kluba HNS-a istaknuti par podataka koji nisu izrečeni, a to je u strukturi prihoda stambenih štedionica dominiraju neto kamatni prihodi prosječno 66,8%, a najveći udio odnosi se na prihode od javnog sektora prosječno 61% kao rezultat ulaganja viška likvidnosti u državne vrijednosne papire tj. štedionica ulažu u vrijednosne papire, a ne ulažu odnosno ne stimuliraju kreditiranje. I to je isto jedan od elemenata koji je bitan u odlučivanju o načinu rada štedionica odnosno o prijedlogu izmjena i dopuna ovog zakona. Isto tako nekamatni prihodi štedionica čine prosječno 33,2% ukupnih poslovnih prihoda u razdoblju od osnutka štedionica do danas. To je danas negdje oko 28%, što u prijevodu znači da nije uz sve one druge brojke štedionice ne rade onaj posao zbog kojih postoje. Onaj osnovni posao u biti za kreditiranje, za ostvarenje stambenog zbrinjavanja i poboljšanja kvalitete stanovanja. Isto tako 38 tisuća kredita je ukupno u ovih 11 godina plasirano preko stambenih štedionica, trenutno je aktivno 31 tisuću, a samo 2012.godine 2 tisuće i 39 kredita išlo je iz stambenih štedionica, a razgovaramo o 730 tisuća štediša, a oko 450 mislim da ima pravo na poticaje stambene štednje. Što znači da 60% stambenih štediša koristi poticaj, a 40% ne koristi i to znači da neće se ugroziti stambena štednja sa ovim zakonom nego je samo jedan temelj za daljnju raspravu i sjest sa bankama i stambenim štedionicama, ponuditi im ova rješenja o kojima ste govorili vezano za poticaje ponovo ponuditi poticaje ali onda kada se koristi za adaptaciju, rekonstrukciju, kupnju novog objekta. I isto tako što je već rečeno ali ću naglasiti odobravanje kredita građanima preko stambenih štediona za financiranje troškova legalizacije stambenih objekata, znači novi zakon odnosno nove izmjene i dopune, eventualno i moguće mislim bilo bi dobro posebno zbog novog zakona koji ide vezano za energetsku učinkovitost ne samo pravnih nego i fizičkih osoba, znači odobravanje kredita upraviteljima zgrada i fizičkim osobama stambenim štedišama za financiranje zajedničkih dijelova stambenih zgrada, obnovu rekonstrukcija, energetska učinkovitost, a bilo bi dobro za razmisliti a vjerojatno i u javnoj raspravi kada se otvori taj prijedlog novi o stambenim štedionicama i definirati omjer između depozita i kredita po stambenim štedionica, destimulirati ulaganje u obveznice jel znamo da su obveznice danas vrlo zanimljive i vrijednosnice svima da ih kupuju. I tko npr. ne ulaže više od 50% u kreditiranje ostatak sredstava ne plasirati u vrijednosnice nego deponirati ili u HNB ili u Ministarstvo financija ili sada nije bitno u neku instituciju u kojoj neće onda imati koristi nego će imati stimulaciju da se bavi onim zbog čega stambene štedionice postoje, a građani će to sigurno vrlo rado prepoznati kada im se bude promoviralo da uzimaju kredite u stambenim štedionicama kao što im se promoviralo da uzimaju kredite na način kako se to radilo kada su se uzimali krediti u švicarskim francima. Hvala lijepa.
Ada Damjanac replika.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Kolega Gjurković nadam se da nisam dobro čula ovaj vaš prijedlog za korištenje poticajne stanogradnje za legalizaciju objekata. Mislim ako sam dobro razumjela onda ne znam kuda sve krećemo jer najprije svi ti koji su gradili nelegalno gradili su u odnosu na one koji su prikupljali dozvole, plaćali sve ono što su trebali i još ih trebamo poticati putem poticajne stanogradnje pa da još imaju još nekakve druge privilegije. Nadam se da sam krivo razumjela. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku Srđan Gjurković.
Poštovana kolegice mislim ja ne vidim razloga zašto se i legalizacija objekata kao i određene infrastrukture oko objekata, energetske učinkovitosti ne bi koristila kroz stambene štedionice. Naravno sama javna rasprava eventualnog prijedloga izmjena zakona će definirati da li za legalizaciju mi trebamo i dodatne poticaje od strane države da bi se uzeo kredit za legalizaciju preko stambene štedionice, ali korištenje sredstava iz stambene štedionice za legalizaciju zašto ne u zakonu.
I u ime Kluba zastupnika HDSSB-a Igor Češek.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega moram pohvaliti ministra koji danas cijeli dan brani ovaj zakon, mislim da je to i napravio na svoj rođendan i uistinu je jedan od rijetkih ministara iz ove Vlade koji imaju strpljenja cijeli dan provesti s nama u ovoj sabornici. Međutim, sa ovim prijedlogom zakona što reći, odnosno kome poslati poruku? Stambenim štedionicama ili stambenim štedišama? Ne znam ni sam, mislim da šaljemo poruku i jednima i drugima. Ovaj zakon je na snazi od 1998. godine i doživio je par svoj preinaka, odnosno od vremena kada su poticaji, odnosno državna poticajna sredstva iznosila 25%, pa na 15%, da bi ove godine pala na 10, evo imamo prijedlog zakona koji će ukinuti državna poticajna sredstva. Danas taj zakon govori da će se ta poticajna sredstva ukinuti na godinu dana, vjerovatno sljedeće godine ćemo imati prijedlog zakona o trajnom ukidanju državnih poticajnih sredstava. Smatram da se da raspravljati o tome, ali isto tako smatram da ova ideja nije dobra. Nije dobra. Međutim i ministar u svom obrazloženju govori o zasićenju tržišta nekretnina i kako je velik broj neprodanih stanova u Republici Hrvatskoj. Međutim, što utječe na taj velik broj neprodanih stanova? Pa zasigurno onih 350 tisuća nezaposlenih, zasigurno onih 270 tisuća građana koji su u blokadi, zasigurno ona vojska mladih ljudi koji su nezaposleni. Pa ne bi oni sigurno htjeli živjeti pod roditeljskim krovom, htjeli bi imati svoj krov nad glavom. Međutim, da li to stambene štedionice mogu tim mladim ljudima ponuditi? Vidjeli smo iz nekakvih analiza da 750 tisuća korisnika ima štednju u stambenim štedionicama a prosječna ušteđevina iznosi 3800 kuna godišnje. Smatram da to nije veliki iznos, dakle i vidljivo je da stambena štednja ne ispunjava svoju osnovnu svrhu. Podizanje stambenog kredita i kupovinom nekretnine nego je ona više stimulativnog karaktera upravo zbog državnih poticajnih sredstava. Međutim, mi u HDSSB-u smatramo da bi isplaćivanje poticaja trebalo ići samo prema stambenim štedišama koji po završetku štednje tu štednju koriste za kupovinu nekretnine, odnosno podignu stambeni kredit ili za adaptaciju postojeće nekretnine. Danas je bilo dosta govora o tome, mislim da bi ovakav prijedlog zakona išao u pravom smjeru. Dakle, onaj tko štedi kada podigne stambeni kredit ima pravo na isplatu državnih poticajnih sredstava. Smatram da bi se svi u Saboru trebali složiti oko toga. Ministre nadam se da ćete promisliti o tome. Jer zakon treba služiti građanima, to je smisao pravedne, pravične države a ne krupnom kapitalu. Zbog niza nepogodnih zakona za građane danas imamo 350 tisuća nezaposlenih i 200 tisuća građana u blokadi. Što Vlada može učiniti? Jasno i glasno reći bankama dosta je bilo lihvarenja naših građana. Na koji način to može reći? Zakonima naravno. Jer kako to kao što je danas već bezbroj puta rečeno banke u svojim matičnim zemljama bilježe gubitke dok gle čuda u bogatoj Hrvatskoj posluju sa dobiti. Tko je tome kriv? Mi naravno zbog toga što smo im to dopustili. Zbog toga Klub HDSSB-a će biti suzdržan prilikom glasovanja. Hvala.
Ivica Mandić, replika, u zadnji tren.
Evo u zadnji tren. Pa evo iako je dosta kasno mislim da je bilo vidljivo i iz namjera i predlagača i većine rasprava kolega da nitko nije protiv poticajne stambene štednje. Ali je većina klubova i većina govornika su se složili s time da nisu za poticanje špekulativne stambene štednje i … kolega na kraju završio dobro da se treba kontrolirati ono što je stvarno ili kupovina ili stvarna stambena štednja da to treba stimulirati i mislim da je na tragu ova cijela rasprava da idemo u pripremu promjene zakona da bi se to definiralo zakonski. Hvala.
Odgovor na repliku, Igor Češek.
Zahvaljujem potpredsjednice. Kolega Mandiću, ovo nije odgovor na repliku nego evo slaganje sa vama jer ipak smatram da ako netko štedi i iskorištava tu štednju samo kako bi ostvario državna poticajna sredstva da to nije u redu. Država tu troši određene financije, financijska sredstva i jedini pravi put bi bio taj da nakon isteka štednje ako podignete stambeni kredit ili kredit za adaptaciju da onda vam država isplati poticajna sredstva.
Završna riječ, Slavko Linić, ministar financija.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo zahvaljujem se na konstruktivnoj raspravi. Ja moram reći što se tiče našeg Ministarstva financija riješili ste nam problem jer ovaj prijedlog koji govori da ne predlažemo isplatu za 2014. nama je bio dovoljno vremenski period da ponovo otvorimo raspravu. Nakon današnje rasprave sumnjam da će rasprava bitno ni odmaknut niti biti interesantna za prijedlog zakona. Zaista možete očekivat odmah početkom iduće godine vrlo jasno prijedlog zakona u kojem ćemo mi jasno reći 2014. isplaćuje se samo nakon korištenja kredita i to kumulativno. Pet godina ako štedite, svih pet godina odjednom, to će biti naš prijedlog i ipak mislim da ćemo stavit ogradu. Povrat sredstava ne nakon 5 godina, možda nakon 15 godina pa to znači neće biti isplata poticaja za štednju. Ne prihvaćamo da dajemo novce za štednju jer to nije bila funkcija ovog. I isto tako vidim da su bili korisni prijedlozi u što se ulažu sredstva štedionica. Sve će to bit sadržaj ili dopuna ili potpuno novog zakona. Odmah vam velim zašto ne vjerujem da će biti puno komunikacije, to su prijedlozi o kojima štedionice ne žele razgovarati ali su to prijedlozi koje smo mi dobili sada u raspravi svih vas koji eto želite da čuvamo stambenu štednju, da stambene štedionice budu bolji proizvod nego što banke imaju svoje. Da li će štedionice prihvatiti to ili ne, vidjet ćemo njihovu reakciju nakon ovog prijedloga. Prema tome, ogromna zahvalnost s moje strane, mislim da tih godinu dana što smo se dali sa ovim prijedlogom je nama predugi period i u prvom kvartalu ćete dobiti prijedlog zakona koji će vrlo jasno izražavat bitku za građane koji žele štediti i koristiti kredite za adaptacije i sve ostalo. Iako tu se slažem sa gospodinom Gjurković i za legalizaciju. Moramo shvatit, mi smo donijeli Zakon o legalizaciji, mi smo ga donijeli, a to znači razne propuste pojedinaca, neodgovorno ponašanje pojedinaca mi smo legalizirali sa našim zakonom. A što to znači? To znači da je nama interes da tu priču završimo preko noći, u godini dana, a ne da se to odugovlači godinama. Prema tome, svaku kunu koristit ali za rješavanje stambenih problema, pa čak i legalizacije. Probajte shvatit, našim zakonom mi smo rekli da potičemo svakog onog tko je pogriješio da što prije ispravi grešku. Znači di god možemo, ali samo u stanove, samo u stanove. Prema tome, svi ovi prijedlozi velika hvala, prijedlog zakona ćemo vidjet u prvom kvartalu. Bojim se da će mnogi zatvorit svoja vrata od štedionica, nisu došli zainteresirani da taj proizvod poguraju našim građanima. Mi ćemo im dat priliku i to će bit rješenje temeljem rasprave u Hrvatskom saboru. Hvala vam lijepo.
Hvala ministre. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo sutra.
Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 495. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli zastupnik Zlatko Tušak i klub Hrvatske demokratske zajednice. Molim, evo ga, zamjenik ministra financija poštovani Boris Lalovac. Idemo po redu. Zastupnik Zlatko Tušak, amandman broj jedan na članak jedan.
Hvala lijepa. Amandman se ne prihvaća.
Ne. Obrazloženje.
Obrazloženje. U jučerašnjoj raspravi ministar je jasno naglasio da je ovo privremena mjera i iz vaših rasprava potaknut je da u prvom kvartalu 2014. godine Vlada ponovo krene u izmjene prijedloga na taj način da se dopuni, da se ta štednja koja će se zapravo uplaćivati bude namjenska, tako da u tome vidu i u ovom dijelu ne možemo ga prihvatiti. Ali najavljujemo da ćemo već početkom sljedeće godine razmisliti u dogovoru i sa štedionicama, a i na vaše prijedloge da se zapravo preformulira namjenska korištenja štednje.
Poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala lijepo predsjedniče. Nisam zadovoljan odgovorom jer predloženim zakonom ukidaju se u 2014. godini državna poticajna sredstva velikom broju štediša u stambenim štedionicama. Mojim amandmanom ne bi se ukinula ta sredstva nego bi se ona, isplata tih sredstva bi se prolongirala za godinu dana, a u tom periodu moglo bi doći do kvalitetnog rješavanja pitanja namjenskog korištenja sredstava i zato ne vidim ni jedan razlog da se ne odbije amandman i zato tražim glasovanje o amandmanu.
Molim da se izjasnimo o amandmanu broj jedan poštovanog zastupnika Zlatka Tušak kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Amandman kluba zastupnika HDZ-a poštovani zamjeniče ministra.
Amandman se ne prihvaća iz istoga razloga.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a u Hrvatskom saboru poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, u proračunu 2013. je isplaćena stimulacija za društveno-poticajnu stanogradnju za 2011. godinu. Ovim zakonom se predlaže kao jedna od vladinih mjera za smanjenje rashoda u narednom periodu da se ta poticajna sredstva ne isplaćuju u 2014. godini. Slijedom toga da će u proračunu 2014. biti isplaćena poticajna sredstva za 2012., u 2015. za 2013. Dakle, efekat fiskalni ove predložene mjere je tek 2016. godine. Međutim, ovakav prijedlog zakona će sigurno izazvati veliku štetu prije svega što mnogi ljudi će naprosto zbog nesigurnosti i zbog pravila ove Vlade da često retroaktivno mijenja propise odustat od stambene štednje. Propast bilo koje stambene štedionice je nekoliko stotina milijuna sredstava koji će se morati isplatiti iz DAB-a. I stoga smatram ako je već Vlada predlagala neku mjeru s kojom želi smanjit potrošnju u proračunu 2014. je to trebalo napraviti na način da to napravi za 2014. a ne sa nekakvim propisom koji u 2014. i 2015. godini ništa fiskalno ne znači, ali proračunu može stvoriti silne štete i stoga molim gospodine predsjedniče da se glasuje o amandmanu.
Molim da se izjasnimo o amandmanu Kluba zastupnika HDZ-a kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala lijepa. Utvrđujem da nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se dizanjem ruke izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 81 glas za i 35 glasova protiv donesen Zakon o dopuni Zakona o stambenoj štednji i državnom poticanju stambene štednje u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
I sad ćemo još raspraviti - Prijedlog odluke o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta Predlagatelj odluke je Odbor za obitelj, mlade i sport. Kod donošenja odluke primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Odluku će obrazložiti potpredsjednica Odbora Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Temeljem Zakona o nagradi za promicanje prava djeteta i naravno Poslovnika Hrvatskog sabora Odbor za obitelj, mlade i sport predlaže ovu odluku o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta. Dakle to je godišnja nagrada koja se zapravo dodjeljuje i godišnja nagrada i nagrada za životno djelo. Kad pogledamo godišnju nagradu ona se daje pojedincima ili grupi pojedinaca ako je to ostvarenje rezultat njegovog zajedničkog rada i to za najznačajnija ostvarenja postignuta u radu na području promicanja prava djeteta, zatim za ostvarenja koja su bila objavljena i predstavljena tijekom protekle godine te onima koji uživaju ugled, uzornih stručnjaka i radnika. Te godišnje nagrade one se daju u obliku povelje i novce, osim godišnje nagrade daje se još i nagrada za životno djelo. Ona se dodjeljuje istaknutim pojedincima i to onima čiji rad predstavlja trajan doprinos promicanju prava djeteta u svrhu potpunog i skladnog razvoja osobnosti djeteta, onima koji su pridonijeli zaštiti prava djeteta i interesu djeteta u duljem razdoblju tijekom profesionalne karijere i dobrovoljnog sudjelovanja u udrugama koje se bave pravima i interesima djece, onima koji su označili vrijeme u kojima su djelovali te čija djela i ostvarenja ostaju trajno dobro u Republike Hrvatske te onima koji obilježava javna prepoznatljiva i priznatost njihovih uspjeha i postignuća trajne vrijednosti. Vi znate da je Hrvatska potpisnica konvencije o pravima djeteta i obzirom naravno na tjelesnu i psihičku nezrelost djece jer su u rastu i razvoju nameće se zapravo potreba za isticanjem posebnih prava djeteta, prava na zaštitu i upravo to je osnova iz koje zapravo koja je osnova za Konvenciju o pravima djeteta. Za razliku od Deklaracije koja ima moralnu snagu, moramo i ovdje napomenuti da je upravo konvencija ta koja je pravni akt i ima snagu zakona. Odredbom članka 6. Zakona propisano je da nagradu dodjeljuje upravo Odbor za nagradu za promicanje prava djeteta. Taj odbor imenuje Hrvatski sabor na vrijeme od dvije godine. Odbor čini pet osoba, to su poznati javni radnici koji se bave pitanjima vezana uz prava djeteta. Mandat dosadašnjeg odbora je istekao, bira se zapravo odbor na dvije godine. Evo upravo zbog toga se predlaže Odbor za nagradu za promicanje prava djeteta za naredno razdoblje od dvije godine u sljedećem sastavu: Ksenija Mandarić, osnivačica i predsjednica Udruge za poticanje kreativnog izražaja djece, mladih i odraslih Kolajna Tribunj, zatim je to gospođa Ivanka Roksandić, naša kolegica, profesorica, saborska zastupnica, nositeljica odlikovanja Reda danice Hrvatske s likom Ante Starčevića za doprinos u odgoju i obrazovanju. To je isto tako naša kolegica Dunja Špoljar, saborska zastupnica, učiteljica koja se cijeli život bavi djecom i upravo sada piše doktorat na temu vezano za djecu. Zatim je to gospođa Eni Modrušan, dogradonačelnica Labina, gospođa Višnja Fortuna, naša kolegica saborska zastupnica, diplomirana socijalna radnica, magistra socijalne psihijatrije i sociopatologije. Evo poštovane kolegice i kolege to je prijedlog Odbora za obitelj, mlade i sport. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujem raspravu. Sutra ćemo se izjasniti o ovoj odluci. Kolegice i kolege, sutra ćemo raspraviti Izvješće o stanju i radu kaznionica, zatvora, odgojnih zavoda za 2011. i Izvješće o stanju i radu kaznionica itd. za 2012. godinu. Počet ćemo u 9,30 a u 12,00 sati ćemo glasati od prošlog tjedna što smo raspravili i ovaj tjedan. Doviđenja! Vidimo se ujutro!
Prijedlog odluke o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta. Predlagatelj odluke je Odbor za obitelj, mlade i sport. Rasprava je o prijedlogu zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke. Molim da se dizanjem ruke izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno 116 glasova za donesena odluka o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta u tekstu kako je predložio predlagatelj.