Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. HRT, javni servis građana o kojem posebnu brigu vodi Hrvatski sabor kao najviše predstavničko tijelo građana je vrlo često bio tema za ovom govornicom. I vrlo često je i Klub zastupnika SDSS-a branio, štitio, zagovarao samostalnost uređivačke politike, samostalnost financijskog i poslovnog rada HRT-a i pospješivanje uvjeta za rad HRT-a. Međutim, ono što se posebno događa na HRT-u nas kao zastupnike veoma zabrinjava. Prije svega nas zabrinjava činjenica da je na HRT-u objavljen navodni demantij o tome da u Jastrebarskom u ratnom razdoblju '41.-'45. nije postojao dječji logor u kojem je stradalo oko 400 djece od nehumanih uvjeta, odsustva medicinske brige, odsustva prehrane i da ta djeca čiji su roditelji bili otpremljeni ili u Jasenovac ili u njemačke logore, ne budu tretirani kao djeca koja su stradala uslijed jedne zločinačke politike tadašnjega Pavelićevog režima koji je uključivao i zločine prema djeci i da HRT kao javni servis daje 40 sekundi za tu vrstu navodnoga demantija je nešto što je samo po sebi nedopustivo i suprotno vrijednostima ove države a potpuno u neskladu sa člankom 325. Kaznenoga zakona za koji nadležna tijela ove republike po službenoj dužnosti trebaju postupati kada je u pitanju negiranje zločina genocida, holokausta, kada je u pitanju vrijeđanje osjećaja žrtava i žrtava ratnog zločina. Istovremeno, na HRT-u se donosi odluka o izvanrednom otkazu jednom uredniku i jednom uglednom novinaru iste te televizijske kuće po kratkom postupku zbog toga što je ušao u verbalni duel sa voditeljicom Informativnog programa. Kakvi su to kriteriji po kojima HRT kao javni servis djeluje u kojoj se cinično poziva na Istanbulsku konvenciju a neće se po njoj pozivati na Konvenciju o sprječavanju genocida, neće se pozivati na konvencije o ratnom pravu Ženevske konvencije i štititi vrijednosti Ustava ove zemlje i štititi zakone ove zemlje? Dakle, nešto što je trebalo biti riješeno unutar kuće profesionalnim, kolegijalnim razgovorom i sankcijama koje su primjerene toj vrsti ponašanja koje je uslijedilo između urednice i novinara, završava izvanrednim otkazom, a nešto što je vrijedno pažnje državnog odvjetništva i nešto što je rezultat kršenja zakona, Ustava i međunarodnih konvencija. To prolazi kao da se nije dogodilo. Dakle, verbalni ispad prema urednici, izvanredni otkaz, a negiranje zločina prema djeci, ništa, ujeo vuk magare. I to je javni servis koji bismo mi trebali braniti. Od sada Klub zastupnika SDSS-a sigurno neće. I prilika će biti da to raspravimo već pogodom financijskog i poslovnog izvještaja za koji čujem da se na Odboru za medije o njemu raspravlja iza zatvorenih vrata. Zbog čega? Što je to problematično u tome da se na Odboru raspravlja javno o trošenju javnoga novca. Hvala.
Prije idućeg kluba pozdravio bih učenike i učenice i njihove nastavnike osnovne škole Vela Luka. Dobro nam došli u Hrvatski sabor! [[Pljesak.]] Sada bih molio u ime Kluba zastupnika SDSS-a, poštovana kolegica Dragana Jeckov.
Zahvaljujem predsjedniče Sabora, dame i gospodo saborske zastupnice i zastupnici. Predsjednik SDSS-a prof. Milorad Pupovac i Boris Milošević, predsjednik Kluba SDSS-a u petak su bili napadnuti. Moji stranačke kolege, dakle naše stranačke kolege, u petak su bili meta. Neki će reći, napadnuti su u simboličkom smislu, tjelesni integritet im nije bio ugrožen i to je donekle istina. Ali u istom tom simboličkom smislu, moje stranačke kolege a zastupnici Srpske nacionalne manjine bili su izvrgnuti sramnom činu, primitivni, prostački i anticivilizacijski, nadasve kukavički čin bacanja hrane na ljude, nažalost samo je nastavak kampanje koja poprima elemente histerije prema pripadnicima Srpske nacionalne manjine i prema SDSS-u, odnosno prema njenom predsjedniku. Nakon što su mediji objavili tu vijest nebrojeno puno ljudi me je nazvalo, izražavali su svoju zabrinutost, izražavali su zebnju i strah. Da, izražavali su i strah jer se tako javno i beskrupulozno napadaju manjinski zastupnici. I kada je to tako, onda je pripadnicima nacionalnih manjina koje oni predstavljaju jasno šta oni mogu očekivati, za to se ne mora baš biti mnogo politički pismen. Poruke su jasne i nedvosmislene. Uvjeravala sam ih da je to ipak pojedinačni slučaj, da je to izolovan slučaj i da se ne trebaju bojati. Danas nakon par dana, nisam sigurna da sam ih uvjerila i nisam sigurna da i sama treba u to da povjerujem. Posebno treba sve da nas zabrine činjenica da nitko, ama baš nitko nije vidio napadača ili o njemu nije bio spreman posvjedočiti. Zapravo, dozvolite nitko nije bio spreman priči tim ljudima i reći da li im je potrebna pomoć. Zar baš nitko nije bio spreman svojevoljno dati iskaz zvaničnim institucijama o tom nemilom događaju. E to je najdublji problem u simboličkom ili u bilo kojem drugom hoćete smislu. Odsustvo osjećaja da treba pomoći ljudima u nevolji, čutke okrenuti glavu i praviti se da se ništa nije dogodilo, pa gotovo je jednako kao i učestvovati u tome. Šutnja društva o nasilju, u tom istom društvu je loš znak, koji pokazuje odsustvo izvornog, ljudskog razumijevanja, humanosti i solidarnosti ali moguće i strah pojedinca te nepovjerenje u institucije sistema. Još tragikomičniji su pokušaji pojedinih da ovaj događaj prikažu smiješnim, posprdnim i da se još malo narugaju onima koji su nastradali kako se kaže u simboličkom smislu. Jadni su njihovi pokušaji da se još dodatno ponize oni koji su druge nacionalnosti, drugačijeg svjetonazora i još ih dodatno treba ismijati jer prema njima zastupnici SDSS-a i Srpske nacionalne manjine vjerojatno po njima baš i zaslužuju takav tretman u društvu. E to nije normalno. I dozvolite, na to se ne smijemo navikavati i smatrati normalnim da se ljude pljuje po ulici, da ih se gađa hranom samo zato što su pripadnici druge nacionalne manjine ili zato što misle drugačije. Zapravo ne druge nacionalne manjine već bilo koje manjine u našem društvu. Također, želim se zahvaliti svim strankama, zastupnicima, pojedincima koji su osudili ovakav sramotni čin. Zahvaljujem se svim onima koji su se i ogradili od ovakvog čina. Sada bih ja vjerojatno trebala s ovog mjesta pozvati institucije da rade svoj posao, da se pronađe počinilac, osudi i šta već ne, ali ja to neću. Neću zato što sve više vjerujem onoj staroj narodnoj umotvorini, tko se u crkvu tera taj se Bogu ne moli. Pa na takav način isto mislim i o institucijama. Hvala.
Izvolite, kolega Pupovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Klub zastupnika SDSS-a želi upozoriti na jedan oblik nejednakosti, na jedan oblik zapuštenosti i zapostavljenosti najmlađih u našem društvu, prije svega, djece školske dobi. Nejednakost je kod nas prisutna u različitim aspektima. Po tome, po socijalnoj osnovi, ekonomskoj osnovi, po dobnoj osnovi i po regionalnoj osnovi, po tome gdje tko živi. Ja ću se ovaj put u obraćanju u ime kluba SDSS-a usmjeriti na to gdje tko živi. Ako ste roditelj, imate dijete za osnovnu školu a živite u Vojniću, gdje je izvorni prihod po glavi stanovnika 676 kn ili u Krnjaku 828 kn ili u Dvoru 742 kn ili u Plaškom 794 kn ili u Kukuruzarima 482 kn, onda bez pomoći države ili županije, vi svojem djetetu ne možete osigurati elementarne potrebe kao što je prijevoz do škole. To je naravno problem ne samo u ovim općinama, problem je u nizu drugih općina gdje županije iz različitih razloga ili općine ili to ne rade ili ne mogu raditi zato što imaju veoma niske prihode. Navest ću jedan primjer koji nas posebno zabrinjava a to je da na području općine Vojnić i na području općine Krnjak koje su Karlovačka županija, općine bilo za to što nemaju sredstava bilo zato što sa županijom nisu iznašle zajedničkog jezika, djeci koja po više kilometara idu do škole cestama koje su riskantne, u kojima je sigurnost djece ozbiljno ugrožena posebno po zimskim uvjetima, ne osiguravaju ono što bi im trebalo osigurati. Ja ne razumijem ni Ministarstvo obrazovanja koje ne prati što se zapravo na terenu, koje ne radi ono što bi trebalo raditi a to je da ako županija ne osigurava ono što bi trebala osigurati ili općina, da onda ono reagira u tom slučaju. Nedopustivo je da 12 djece u ovom slučaju ako je to uopće ikome i bitno, meni nije bitno ali je riječ o djeci, djeci hrvatske nacionalnosti. Idu glavnom cestom od Karlovca prema Plitvicama, nekada glavnom cestom, nekada glavnom cestom od sjevera prema jugu Hrvatske, bez ikakvog nogostupa, zimi sa snijegom sa strane, dakle hodaju po kolniku, najčešće po kiši, kad dođu do škole i kad se vrate od škole. I ta djeca nisu ničija briga osim općine. I nas. I strepi se svaki dan da se toj djeci zajedno sa roditeljima nešto ne dogodi. Zašto? Pa koga briga. Danas su ionako Srbi i doseljeni Hrvati. Tamo ionako ima malo birača pa neka brinu oni koji s malo glasova ulaze u Sabor a mi veliki, mi ćemo brinuti tamo gdje je velika hrpa, gdje je veliki novac. Viškovo po glavi stanovnika ima 31 000 kn izvornog prihoda. Vir ima 15 500. od njih je realno očekivati da kao jedinice lokalne samouprave podijele brigu oko osnovnoškolskog i srednjoškolskog obrazovanja i da doprinesu tome kako su stvari definirane u državnom pedagoškom standardu osnovnoškolskog sustava odgoja i obrazovanja. Članak 36., radi veće sigurnosti učenika o okolnostima posebnih prometnih uvjeta, u naseljima bez javnog prijevoza s putnicima bez nogostupa može se osigurati prijevoz učenicima bez obzira na udaljenosti. Može, pa morao bi se osigurati. Ona država kakva god da je bila i djeci osiguravala prijevoz, ja sam godinu dana išao pješice 7 km, ali nakon godinu dana, je država našla načina da osigura prijevoz učenicima, svima koji su išli … [[Govornik se ne razumije.]]
Molim vas, da ostanemo u vremenu od 5 min. Idemo na 5. klub, to je Klub zastupnika SDSS-a poštovani kolega Boris Milošević. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege zastupnici. Svjedoci smo činjenice da nažalost u Hrvatskoj se neprestano stvara klima i održava u kojoj je zapravo poželjno Srbe vrijeđati, prijetiti, verbalno ili simbolički, realno ili stvarno jer se to kao predstavlja kao nekakav domoljubni čin, nešto što je poželjno, nešto što se ohrabruje, nešto što je možda nekažnjivo. Prije 10-ak dana napadnut je učenik 1. razreda Srpske pravoslavne gimnazije tu u Zagrebu. Napadnut je u autobusu na liniji koja vozi od škole prema gradu. Gađa je hranom i ponižavan od strane grupe teenagera tek nešto starijih od sebe koji znaju koga su gađali, koji znaju u koju školu ide učenik koji je napadnut. Možete reći, što to ima više od tinejdžerskog, vršnjačkog pokazivanja mišića kakvog ima svugdje i stalno? Međutim učenici iz te gimnazije to stalno doživljaju, stalno se događaju incidenti, događaju se prijetnje, provokacije, seksizam prema učenicama, bilo je i fizičkih napada, kamenovanja. Kolege zastupnici, tu školu je čuvala policija, tu u Zagrebu. Znači ne negdje daleko. Tu u Zagrebu je policija čuvala školu i školarce. Kao da nije dovoljno trpe zbog svog socijalnog statusa nego se dodatno stigmatiziraju. Učenici i učenice te škole pa i profesori su razvili visoki prag tolerancije za takve stvari da to više ni ne prijavljuju. Pognu glavi i kažu pusti to, lakše je ako pustiš. To je njihov način obrane. Učenici te škole ulaze u autobus idući prema školi sa razmišljanjem svakog jutro što će danas doživjeti, hoće li ih danas netko napasti ili provocirati. To su djeca koja dolaze iz cijele Hrvatske, to su djeca koja dolaze uglavnom iz siromašnih krajeva, to su djeca koja dolaze uglavnom iz sredina koja su siromašna, iz obitelji koja je siromašna i koji imaju primanja ispodprosječnog životnog standarda. To su djeca koja dolaze u posjet Hrvatskom saboru. U proljeće ove godine maturanti te škole su bili u posjetu Hrvatskom saboru, bili su tu na galeriji, zajedno smo iz pozdravili pljeskom. Tu djecu smo pitali gdje se vide u budućnosti, rekli su u Hrvatskoj. Želimo upisati fakultet u Hrvatskoj, želimo živjeti ovdje, želimo raditi ovdje, želimo studirati ovdje. Unatoč tome što im se događa, unatoč stigmi koju nose na mladim plećima, rijetkost je danas čuti od mladih ljudi da ne razmišljaju da studiraju ili žive vani. Uopće ne krivim djecu nasilnike. Krivim uzroke u društvu koji su doveli do ponašanja motiviranog mržnjom. Krivim institucije što ne rade kako treba da preveniraju takvo nasilje i ponašanje. Krivim klimu u društvu. Krivim klimu koja relativizira nasilje i takvo ponašanje. Prijava o incidentu je poslana prema protokolu o postupanju o takvim stvarima, ravnatelja nije nitko do sada kontaktirao. Ja postavljam pitanje za nadležne institucije što ćete poduzeti? A što ćemo i mi kao zastupnici poduzeti? Hvala.
Dobro jutro. Krećemo sa prijavama za iznošenje stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih lista. Prva je zastupnica SDSS-a kolegica Dragana Jeckov, izvolite kolegice.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče Sabora, dame i gospodo saborske zastupnice i zastupnici. Danas ću u svom slobodnom govoru govoriti o pojavi koja nas okružuje i koja nas upozorava, o pojavi koja se ne može sakriti, o pojavi od koje neki okreću glavu, a drugi sagibaju leđa. Govorit ću o siromaštvu. Riječ je o jednom od vodećih međunarodnih problema koji sve više pogađa i našu zemlju, odnosno sve je više okupira. Siromaštvo je dosta nejasan i višeznačan pojam, o tome svjedoče vrlo različite procjene broja siromašnih u nekom društvu, kao i različite metode njegovog mjerenja. Jedni ga shvaćaju vrlo usko, kao ekonomsko stanje ili problem osiguranja određene razine dohotka, a drugi ga definiraju vrlo difuzno i široko, uključujući u njega i psihološke faktore kao što su beznađe ili niske aspiracije. Kako god ga definirali ili tumačili, problem siromaštva i socijalne isključenosti u Hrvatskoj postaje jedan od vodećih nacionalnih problema koji poprima sve veće razmjere. To se prije svega očituje u trendu rasta udjela siromašnih i socijalno izoliranih i isključenih građana. Tako nam je državni zavod za statistiku u ponedjeljak iznio poražavajuće podatke da je svaki peti čovjek u RH u riziku od siromaštva, dakle 824 900 ljudi je siromašno. Stopa siromaštva u proteklih 8 godina kretala se u rasponu od 19,4 do 20,6 i premda je riječ dakle o porastu, danas ona iznosi 26,4%. Prema tzv. mapi siromaštva, odnosno prostornoj distribuciji siromaštva i socijalne isključenosti u Hrvatskoj, stopa siromaštva u kontinentalnoj regiji iznosi 19,4%, a u Jadranskoj 12,6%. Te karte siromaštva temelje se na detaljnoj Geo referencijalnoj bazi podataka s informacijama o prostornoj distribuciji siromaštva i one bi na neki način trebale da posluže dakle prilikom donošenja politike smanjenja regionalnih razlika i iskorjenjivanja siromaštva i socijalne isključenosti na području RH. Dakle prema ovim poražavajućim podacima koji nas upozoravaju gde smo, a prema njima možemo zaključiti da se nalazimo među najlošijima, odnosno upoređuju nas sa Rumunjskoj i sa Bugarskom. Siromaštvo je naravno povezano i sa određenim demografskim i socijalnim obilježjima, tako da ću ja naravno govoriti o pripadnicima nacionalnih manjina koje su posebno zastupljene kao siromašne. Posebno za mene je zabrinjavajuća činjenica da se značajno radi o velikom riziku od siromaštva kada su u pitanju nacionalne manjine, odnosno Romi i Srbi. Njihov položaj dodatno pogoršava činjenica da se mahom radi o starijem stanovništvu koje češće boravi u ruralnom području, dakle udaljeniji su od socijalnih i društvenih mreža potpore. Iako su općenito rijetka istraživanja koja se dotiču ekonomske ili socijalne isključenosti etničkih manjina, čini se da su za spomenuti manjak informacija odgovorni dijelom, odgovorna je dakle i službena statistika koja ne objavljuje pokazatelje siromaštva i ekonomske nejednakosti prema etičkoj pripadnosti. Udio Srba koji živi u kućanstvu sa niskim dohotkom je oko 2 i pol puta veći od udjela većinskog naroda, dok je udio pripadnika ostalih nacionalnih manjina u kućanstvima sa niskim dohotkom za otprilike oko 50 puta veći od udjela većinskog naroda. Dob, tip kućanstva, obrazovanje, broj zaposlenih u kućanstvu i regionalna pripadnost objašnjavaju oko dvije trećine ukupne razlike u broju osoba s niskom dohotkom između većinskog naroda i srpske nacionalne manjine i tri četvrtine razlike između većinskog naroda i ostalih manjina. Treba istaći da je zaposlenost, odnosno nezaposlenost jedan od najvažnijih uzroka prilikom objašnjenja razlika u broju kućanstava s niskim dohotkom među etničkim skupinama pa je stoga važno analizirati položaj pripadnika etničkih skupina na tržištu rada. Zašto je među Srbima veći udio osoba oba spola koji nemaju plaćenog zaposlenja? S obzirom da nešto manje od polovice Srba živi u kućanstvima s niskim dohotkom, možemo dakle za pretpostaviti da je glavni razlog tome otežani pristup plaćenom zaposlenju pa tako imamo prema podacima pripadnike srpske nacionalne manjine koji su otprilike za obavljaju plaćeni rad najviše ih je registriranih i iznosi oko otprilike 66%. Kao što sam rekla na početku [[Upadica Hajdaš Dončić: Hvala]] Hvala vam.
Hvala vam.
Sada je na redu Klub zastupnika SDSS-a poštovani kolega Milorad Pupovac, izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Šume su jedne od najvećih nacionalnih bogatstava koje posjeduje RH. Drugo prerađivačka industrija je druga ili treća po doprinosu u ukupnom BDP-u i u izvozu koji RH ima. U RH je 2 milijuna i 600 hiljada hektara zemljišta pod šumama. Od toga nešto više od 2 milijuna je vlasništvo države, a oko 600 hiljada je vlasništvo privatnih lica. Moglo bi se govoriti o ukupnom stanju hrvatskih šuma. Moglo bi se govoriti o ukupnom stanju Hrvatskih šuma i drvoprerađivačke industrije koje se u proteklih nekoliko g. oporavlja i bilježi rast za razliku od poljoprivrede, koja nažalost, nikako da se pomakne i da počne bilježiti rast. Ali, nismo se mi iz Kluba SDSS-a javili zbog tog generalnog pitanja, iako i ona zavrjeđuje posebnu pažnju. Javili smo se zbog nečega o čemu im već nekoliko godina imamo korespondenciju sa Ministarstvom unutrašnjih poslova i sa jedinice lokalne samouprave, na području kojih već g. čujemo od lokalnih stanovništva, da je u toku raširena i nesankcionirana pljačka šume. Kažem raširena i potpuno nekontrolirana pljačka šume. Prije nekoliko dana smo u jednom mediju mogli pročitati konačno jedan opsežno i respektabilan tekst koji nam donosi i podatke, u kojima se u Hrvatskoj, godišnje ilegalno posječe oko 300 hiljada kubika trupaca ili drvne mase, od 600-800 hiljada. To je značajno bogatstvo, koje na različite načine, oni koji protuzakonito sječu tuđu šumu, oni koji švercaju tu šumu i oštećuju podjednako privatne vlasnike i oštećuju državni proračun i uništavaju nacionalno bogatstvo. Namjerno govorim ovo, oštećuju tuđe vlasništvo, oštećuju državni proračun i uništavaju nacionalno bogatstvo, jer su šume nacionalno bogatstvo, neovisno o tome, da li pripadale draži ili pripadale privatniku. I znate što smo mi u toj komunikaciji dobivali, kao odgovor, očekivano. Očekivano u skladu sa onim što smo znali čuti od ljudi, a to je da lokalan policija, zažmiri kada prolaze kamioni koji izvoze trupce ilegalno posječenih šuma. Kada bude nešto na Braču, onda ćemo mi ostali pričati dok će Bauk i kolega Bačić raspravljati o stvarima koje su od općeg nacionalnog interesa. U svakom slučaju to je iznimno zabrinjavajuća pojava, iznimno zabrinjavajuća pojava, jer se uništava ekološki sustav, nekontrolirano u ovoj zemlji, iznimno zabrinjavajuća zbog toga što se sirovina, resurs, koja ta nerazvijena područja, mogu koristiti za to, da mogu stvoriti kakve takve uvijete za svoj život, da se razviju male pilane, da imaju održivosti i opstanak, da se ljudi mogu zaposliti na tim područjima, da općine i gradovi i županija na tom području i država mogu uprihodovati ono što trebaju prihodovati aktivnošću te vrste. Mi smo slijepi na to. Zašto? Pa to su ionako srpske šume koga briga za to. Neka sijeku. Ma nisu srpske, kao što '90. i '91. nisu bile komunističke Jugoslavenske kada se pljačkalo poduzeća i uništavalo nego su bile hrvatske. Tako su i ove šume, naše i bit će naše dok mi budemo vodili brigu o njima i dok nas bude ovdje.
Zahvaljujem. Idemo sada na petu raspravu, Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Anđelko Stričak. Izvolite.
Predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. S obzirom da je prekosutra dan policije, ovo iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika HDZ-a iskoristio bih da svim zaposlenicima MUP-a, bez obzira na kojim poslovima radili, čestitam dan policije. Također koristim priliku kako bi sve podsjetio na ogroman doprinos Hrvatske policije u obrani, a potom i u oslobađanju naše domovine. Nakon izvršene velikosrpske agresije 1991. godine upravo je policija bila ta koja je prva pružala otpor. Tada smo ih od milja zvali jake snage MUP-a i zbora narodne garde. Tijekom Domovinskog rata braneći našu domovinu na najtežim bojišnicama smrtno je stradalo 755 policajaca, više od 3600 ih je ranjeno, a 31 se još uvijek vodi nestalim. S obzirom da dolazim iz Varaždina, ne mogu, a da ne istaknem veliki doprinos varaždinskih i međimurskih policajaca u obrani grada heroja Vukovara. Samo u smjeni koja je u Vukovar upućena 11. rujna 1991. godine, od njih 185 poginuo je 21, ranjeno ih je 66, za petoricom se još traga i vode se nestalima, a 119 ih je prošlo torture koncentracijskih logora, Stajićevo, Srijemska Mitrovica, Novi Sad i Beograd. Unutar MUP-a u sklopu policijskih uprava osnovane su specijalne jedinice policije, tj. policajci sa zadaćom više, osim policijskom i ratnom. Smatram da je upravo ovdje u Hrvatskom saboru potrebno svih ih se prisjetiti pa ću navesti njihove popularne nazive iz sredine iz koje dolaze. Antiteroristička jedinica Lučko Zagreb, zrakoplovna jedinica specijalne policije Lučko Zagreb, antiteroristička jedinica Sljeme, Roda Varaždin, Alfa Zagreb, Ajkule Rijeka, Bak Pula, Ban Koprivnica, Barun Zabok, Bat Split, Delta Županja, Grof Dubrovnik, Grom Karlovac, Jastrebovi Šibenik, Krpelj Vinkovci, Omega Bjelovar, Orao Osijek, Osa Sisak, Poskoci Zadar, ... [[Govornik se ne razumije.]] Kutina, Šimini anđeli pakla Slavonski brod, Zebra Nova gradiška, Tigrovi Gospić, Trenk Požega, Vila Velebita Lovinac i specijalna policija MUP-a RH. Nakon Domovinskog rata najveća krizna situacija s kojom se suočila, ne samo naša država, već i cijela Europa je migrantska kriza. Ako to samo 2015. godine kroz Hrvatsku je prošlo oko 670 0000 migranata. Ako to usporedimo s brojem naših građana, omjer je oko 6:1. da su svi ostali tu kod nas postavlja se pitanje kako bi naše društvo danas funkcioniralo. Među migrantima sigurno ima slučajeva za koje, kada ih čuješ, doslovno srce boli. Da treba pomoći ako je ikako moguće tim ljudima treba, ali prvenstveno treba voditi brigu o sigurnosti naših građana. Tu je naša policija, što tko god rekao, odradila sjajan posao i zbog toga im upućujem jedno veliko hvala. Pitanje sigurnosti je top tema ne samo u Hrvatskoj, već u brojnim državama EU. Stoga pozdravljam napore ministra Božinovića na ulaganju u smještajne objekte policije, policijsku opremu, nastojanju na očuvanju i jačanju digniteta policijske profesije s jasnom vizijom razvijanja moderne i suvremene policije. Tako je unazad godinu dana kupljena odjeća i obuća za policajce u vrijednosti 34 milijuna kuna. 3000 policijskih zaštitnih prsluka u vrijednosti 54 milijuna kuna. modernizirana radio komunikacija 37 milijuna kuna, izvršena su ulaganja u brojne objekte te energetska učinkovitost. Riješen smještaj za brojne policajce na priobalju. Sva ta ulaganja imaju za cilj omogućiti što veću sigurnost naših građana iako naglašavam da je Hrvatska po pitanju sigurnosti sigurna zemlja. Na kraju još jednom upućujem čestitke Hrvatskoj policiji na njihovom danu ma gdje god se nalazili. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovanih zastupnik Božo Ljubić.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, obraćam vam se kao zastupnik ovog Sabora izabran iz BIH. Izbori u kontekstu, dakle izbora u BIH koji se održavaju 7. listopada. Izbori su od sudbinske važnosti za hrvatski narod, pa prema tome i za RH. Izbori se održavaju dakle, u atmosferi neizvjesnosti jer ne postoji validan Izborni zakon koji omogućuje izbor legitimnih narodnih predstavnika u institucije Ustavom za to predviđene, a to su Domovi naroda i Predsjedništvo BIH. Nažalost dakle to je pravo ... [[Govornik se ne razumije.]] legitimnih predstavnika je ovim osporenim izbornim zakonom onemogućeno samo Hrvatima u BiH i reklo se već nekoliko puta da Hrvati nisu mogli izabrati svoje legitimne predstavnike u ove parlamente na Ustavan način. Zapravo dakle posljedice koje proizlaze iz neusvojenog izbornog zakona će se odraziti u smislu institucionalne pa i Ustavne krize jer nakon izbora se ne zna kako će i hoće li biti moguće uopće formirati vlasti u federaciji BiH i na razini države BiH. S druge strane dodatno zabrinjava činjenica da je na sceni jedna prljava kampanja s elementima šovinističke mržnje prema čitavim narodima. Neki kandidati, čak i za predsjedništvo, prijete ukidanjem dakle konstitutivnosti i jednakopravnosti naroda nakon ovih izbora, ako pobijede. Nadalje, određeni velikobošnjački unitaristički krugovi u BiH s ciljem izbora ... [[Govornik se ne razumije.]] po treći put na mjesto hrvatskog člana predsjedništva BiH vode jednu difamacijsku kampanju protiv Hrvatskog narodnog sabora, protiv predsjednika Hrvatskog narodnog sabora, člana predsjedništva i kandidata na ovim izborima, dr. Dragana Čovića na način ako on bude izabran to je kraj BiH, bez ikakvih argumenata, a zapravo istina je sasvim suprotna, hrvatski politički predstavnici u BiH na čelu sa dr. Čovićem su zapravo predali ... [[Govornik se ne razumije.]] kandidaciju BiH za EU, naravno treba reći pošteno uz pomoć hrvatskih eurozastupnika, pa i hrv. premijera Andreja Plenkovića. Pored toga vodi se diplomacijska kampanja protiv RH, protiv njenih dužnosnika i institucija i insinuirajući krađu identiteta, krađu glasova itd. svaka podrška BiH koja uključuje i poštivanje odluke Ustavnog suda BiH i pravo izbora legitimnih predstavnika sva tri naroda i institucije BiH difamira se kao napad ili miješanje unutar ... [[Govornik se ne razumije.]] BiH pa to možemo čuti ovih dana nakon jednog vrlo konstruktivnog i uravnoteženog govora hrvatske predsjednike Kolinde Grabar Kitarović u Ujedinjenim nacijama. Zato je važno da hrvatska institucija i javnost budu svjesni procesa izazova koji sa sobom nosi ovaj izborni proces u BiH, državi koju je Hrvatska u svojoj vanjsko političkoj strategiji definirala kao programsku državu. Tim više što se zapravo Hrvatima u BiH koji sustavom jedan od tri konstitutivna i ustavotvorna, a time i državotvorna naroda negiranjem i onemogućavanjem prava izbora legitimnih narodnih predstavnika, čak i institucije Ustavom predviđene za narodno zastupanje na ovaj način pokušava oduzeti pravo na BiH, državu koja je naša domovina i čiji su korijeni u BiH najdublji. Hrvati iz BiH svoj pogled i svoja nadanja upućuju prema Zagrebu, posebice danas kada je Hrvatska članica EU i NATO-a, najvažnijih svjetskih ... [[Govornik se ne razumije.]] Sretni smo kad Hrvatskoj dobro ide, a nesretni kada se suočava sa poteškoćama, bilo gospodarskim, bilo političkim, svjesni da to odvlači fokus i energiju hrvatskih institucija od strateških, državnih i nacionalnih interesa. S obzirom da se u zakonodavnoj sferi do izbora u BiH ne može ništa promijeniti, ja s ove govornice mogu samo pozvati svakog Hrvata u BiH i Hrvatske s pravom glasa da budu svjesni važnosti svoga glasa, da danas svojim glasom brane Hrvatsko pravo na BiH, pravo koje su nam naši preci obranili u mnogo težim uvjetima, nego što su ovi danas. da svjedočimo narodno zajedništvo, da ne nasjedamo na difamacija i manipulacije uperene protiv hrvatskih stranaka i pojedinaca s ciljem da nas odvrate od izbora ili podijele. Mi imamo pravo sami birati naše predstavnike, a mi ćemo ih sami i mijenjati ako ne budu na razini nacionalne odgovornosti. Hvala lijepa.
Hvala.
Drugi je na redu poštovani kolega Branko Bačić u ime Kluba zastupnika HDZ-a. izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. U nedjelju, 7. listopada održavaju se u BiH opći izbori. Svaki izbori su važni, često mi političari tvrdimo kako su upravo idući izbori najvažniji, gotovo povijesni. No s obzirom na niz problema s kojima se suočava BiH i posebno hrvatski narod u BiH ovise izbori uistinu od strateškog značaja. Provedba ustavne konstitutivnosti i jednakopravnosti hrvatskog naroda nije samo odredba ustava BiH, već predstavlja vitalniji interes hrvatskog naroda u BiH, hrvatskog naroda u cjelini, kao i RH. Usprkos takvoj ustavnoj normi, nedjeljni opći izbori održavaju se u ozračju ... [[Govornik se ne razumije.]] neizvjesnosti jer nije donesen izborni zakon koji bi hrvatskom narodu omogućio izbor legitimnih narodnih predstavnika u predsjedništvu BiH i dom naroda. I nažalost to nije prvi put, većinski i bošnjački narod hrvatskome narodu u BiH u nekoliko navrata je izabirao člana predsjedništva. Učestale su manipulacije i s domom naroda federacije BiH, a posljedično i domom naroda BiH. Na taj način oduzima se hrvatskom narodu u BiH koji je Ustavom definiran kao jedan od tri konstitutivna i ustavotvorna naroda, a time i državotvorna naroda pravo na političko odlučivanje u vlastitoj državi, državi koja je njegova domovina i čiji su korijeni u BiH najdublji. Političku farsu, da ne kažem perverziju, predstavljao bi rezultat nedjeljnih općih izbora u BiH koji bi hrvatskom narodu nametnuo njegove političke predstavnike izabrane protiv njegove volje, a voljom većinskog bošnjačkog naroda. Posljedica takvog izbornog procesa, suprotnog odluci ustavnog suda BiH odrazila bi se u postizbornoj ustavnoj krizi, u funkcioniranju federacije BiH i države BiH. Stoga pozivamo sve odgovorne predstavnike političkog života u BiH-a da omoguće svim narodima u BiH-a a nadasve hrvatskom narodu izbor legitimnih predstavnika utemeljen na glasovima hrvatskih birača. U tom smislu vrlo je značajna i ohrabrujuća nedavna poruka čelnog čovjeka Islamske zajednice u BiH-a reisul-ulema Huseina Kavazovića da pripadnici jednog naroda ne trebaju birati predstavnike drugome narodu. Poštovane kolegice i kolege zastupnici u nekoliko sam navrata u posljednje vrijeme boravio u BiH-a. Naši prijatelji sunarodnjaci svoj pogled, svoja očekivanja i nadanja upućuju prema Zagrebu svjesni međunarodnog utjecaja koji donosi politički kapital države članice EU i NATO-a. Stoga sam uvjerenja kako smo ovdje u Hrvatskom saboru bez obzira na naše svjetonazorske pa i političke razlike jedinstveni u potpori našim sunarodnjacima okupljenim u Hrvatskom narodnom saboru u njihovom nastojanju ka očuvanju političkog integriteta Hrvata u BiH-a. Poštovane kolegice i kolege, u dnevnom redu Hrvatskoga sabora uvršten je prijedlog Deklaracije o položaju Hrvata u BiH-a i europskom putu BiH-a. Prihvaćanjem Deklaracije Hrvatski sabor očitovati će stav RH kako se strateški nacionalni interesi hrvatskoga naroda u BiH-a najučinkovitije mogu realizirati u okviru cjelovite i suverene BiH-a s jasnim ciljem njenog ulaska u punopravno članstvo u EU i NATO-u. Na takvim pozicijama Klub zastupnika HDZ-a poziva svakog Hrvata, neovisno o njegovom prebivalištu a s pravom glasa u BiH-a da iskoristi svoje pravo i izađe na nedjeljne izbore kako bi izabrali svoje legitimne predstavnike. Hvala.
Idemo na drugi klub, poštovani kolega Božo Ljubić, u ime Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] 28. rujna sa ove govornice sam izrekao da su izbori 7. listopada sudbinski za Hrvate u BIH, ali isto tako važni za RH. U istom obraćanju sam izradio nadu da će Hrvati na izborima moći izabrati svoje legitimne predstavnike u predsjedništvu i domove naroda, ali isto tako izrazio i bojazan da se to možda neće dogoditi budući da izborni zakon koji to omogućava nije promijenjen sukladno odluci Ustavnog suda BiH iz prosinca 2016. Nažalost što se zbilo? Bošnjačka većina u federaciji je po treći put izabrala Željka Komšića na mjesto hrvatskog članak predsjedništva BiH bez obzira što je kandidat Hrvatskog narodnog Sabora Dragan Čović dobio preko 80% glasova Hrvata, međutim s obzirom da Ustavni sud je potvrdio i da je na čelo konstitutivnosti krovno načelo Ustava, ono podrazumijeva pravo svakog naroda da izabere svoje legitimne predstavnike na svojim administrativno političkim razinama, tako da ovaj izbor dakle nije niti legitiman, ali nije niti Ustavan. Očito je da su se Bošnjaci opredijelili ili bolje reći upućeni da glasuju i za Bošnjačkog i za Hrvatskog člana predsjedništva, a da se to dokaže nije potrebna nikakva velika analitika. Naime, u većinskom Širokom Brijegu Dragan Čović je dobio 10500 glasova, odnosno 85% glasova, dok je Željko Komšić dobio 26 glasova, odnosno 0,5%. U većinskom bošnjačko muslimanskom ... [[Govornik se ne razumije.]] Željko Komšić je dobio 4800 glasova, odnosno 39% glasova, iako tamo živi svega 0,04% Hrvata ili brojem i slovom 24 osobe hrvatske nacionalnosti. Dakle jedna suptilnija analiza ovih izbora pokazuje da je Željko Komšić dobio najviše glasova u utvrdama bošnjačke većinske stranke SDA. Kolegice i kolege zastupnici, ovih dana nakon izbora, trećeg izbora Željka Komšića u predsjedništvo BiH govori se o fenomenu Komšić, međutim to ne smijemo nikako tretirati kao personalno pitanje, to je u prvom redu pitanje Ustava, karaktera pa i same održivosti BiH. Komšić je samo iskoristio ono što mu je politička konstalacija u BiH i formalno pravne regule dozvoljavala, a sve ostalo je urađeno u okviru jednog dobro osmišljenog i provedenog bošnjačkog projekta ili preciznije projekta SDA. To je jednako mogao biti i Edin ... [[Govornik se ne razumije.]] koji se izjasnio kao Hrvat iz ... [[Govornik se ne razumije.]] i koji 4 godine sjedi u hrvatskom klubu doma naroda federacije BiH. to je isto tako mogao biti neki Marko Marković, lojalan bošnjačkoj politici, ako bi to bio projekt. Iako bi neki htjeli ovaj izbor pokazat kao izbor iz inata, ako uzmemo u obzir bošnjačko ... [[Govornik se ne razumije.]] politiku od kada su promijenjen Ustav i izborni zakon nametnutim mjerama visokih predstavnika, ovo možemo okarakterizirati samo kao akt neprijateljstva prema Hrvatima i političko nasilje, odnosno pokušaj pretvaranja federacije BiH koja je u Washingtonu temeljena kao hrvatsko bošnjački entitet u entitet sa bošnjačkom dominacijom. Sjetimo se samo vlada bez hrvatskog izbornog legitimiteta, ... [[Govornik se ne razumije.]] 2001. godine, platforme 2010. godine, blokiranja odluke Ustavnog suda, odnosno promjene izbornoga zakona, to sve pokazuje da je ovo bio osmišljen plan od početka. S obzirom da je Ustavni sud stavio van snage određene članke izbornog zakona koje se odnose na dom naroda federacije, temeljem toga upitno je kako će ovo biti uopće moguće formirati vlast u federaciji BiH na državnoj razini na zakonit način. To zapravo dovodi do jednog rizika daljnje političke destabilizacije BiH o čemu svakako RH treba voditi računa. Difamacijska kampanja protiv RH, optužbe za agresiju, udruženi zločinački pothvat, osporavanje gradnje Pelješkog mosta, tzv. miješanje u izborni proces, sve je to imalo za cilj da obeshrabri Hrvatsku od prakticiranja svojih Ustavnih i međunarodnih obveza u odnosu na BiH i u odnosu na Hrvate u BiH. Međutim treba jasno reći, tome treba biti kraj, Hrvatska treba dati snažan odgovor, Hrvatska kao potpisnica Washingtona kojem je stvorena federacija i Daytona kojime je stvorena BiH imaju svoje obveze u provedbi tih sporazuma tim više što su oni prekršeni na štetu Hrvata. Stoga RH ima i pravo i obvezu inzistirati na provedbi odluke Ustavnog suda i općenito poštivanje temeljnih principa Daytona, principa konstitutivnosti i ravnopravnosti naroda. Hrvatska pak kao članica EU i NATO saveza ima i svoje obveze koje proizlaze iz toga članstva, a to je proširenje EU na istok Europe i skrb o stabilnosti i sigurnosti na svojim granicama koja može biti ugrožena ovakvim postupcima. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo na zadnji klub, to je Klub zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Branko Bačić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Pa evo u proteklih pola sata naslušali smo se izjašnjavanja u ime klubova koje smo u proteklih mjesec dana u više navrata raspravljali ovdje u Hrvatskom saboru i kroz rasprave pokazali koliko i na koji način na svim tim predmetima, problemima radi i rješava ova Vlada. Prošli četvrtak smo raspravili o povjerenju ministru zdravstva gdje smo jasno ukazali koliko su bile promašene teze kojima se pokušava odriješiti ministra zdravstva i u toj raspravi pokazali smo kako je 2013. g. SDP-ova Vlada sa 5 milijardi kuna sanirala zdravstvo, zdravstveni sustav i pri tome se na jedan vrlo pametan, pronicljiv način riješila i sanirala zdravstvo na način da je zadužila Hrvatsku za dodatnih 5 milijardi kuna a da bi već godinu i pol dana nakon toga, nakon što je sanirano zdravstvo, zdravstveni sustav upao u dubiozu za dodatnih 7 milijardi kuna. Bilo je riječi o problemu otpisanih, o problemu blokiranih pa bi podsjetio sve one da je Sabor rijekom lipnja donio 3 zakona, Zakon o oprostu dugova fizičkim osobama, Zakon o stečaju potrošača i Zakon o provedbi ovrhe nad novčanim sredstvima kroz čiju je provedbu i realizaciju u proteklih nekoliko mjeseci smanjen broj od 50 000 ovršenih naših sugrađana i smanjio se dug za preko 24 milijarde kuna. Kolega Maras zamjera HDZ-u što ima ovdje u Saboru stabilnu većinu. Neovisno o tome da li se podebljava ili se ne podebljava broj zastupnika vladajuće većine. Nije kolega Maras, HDZ nije kolega Maras kriv štose vaš klub raspada, što vam iz dana u dan odlaze saborski zastupnici i priključuju se drugim klubovima, to je problem vaš, nije to problem HDZ-a. Čujemo da je danas jedan od vaših kolega napustio vaš klub, prema tome, ja vas molim da dok govorim da me pustite, vi ste prije raspravljali, nitko vas nije kolega Maras, prekidao, prema tome problem funkcioniranja SDP-a je problem SDP-a a ne problem HDZ-a. Prema tome, to razračunavajte, uređuje u svom vlastitom klubu, klub HDZ-a apsolutno daje punu podršku Vladi, kao što vidite, iz tjedan u tjedan, ta se stabilna većina potvrđuje na svakom glasovanju. Osvrnuo bih se i na istup kolege Grmoje. Naime, nedopustivo je i neprihvatljivo je da se ova govornica koristi kako bi se preko leđa jednog čovjeka koji ima problema sa svojim poslodavcem a o kojem se problemu očitovalo DORH i USKOK, u kojemu je odbacilo tu kaznenu prijavu pokušavaju stjecati jeftini politički poeni i prozivati svoje političke protivnike, omalovažavati i vrijeđati. Pokušavati se ovdje u ovoj sabornici, za ovu govornicu prikazivati kao pravednikom među narodima, sve to preko leđa jednog hrvatskog građanina koji pokušava ostvariti svoja prava za koja drži da su mu povrijeđena, nedopustivo je. Bilo bi dobro da se kolega Grmoja drži one iz Evanđelja koja govori „Ako pomažeš, neka ti ne zna desnica, što radi ljevica“, a ne ovu govornicu koristiti da bi se HDZ, čelnike HDZ-a, čelnike Vlade i Sabora tako grubo i nisko prokazivali, to ne služi na čast nikome pa onda niti kolegi Grmoji. Nek kolega Grmoja pomaže kolegi Sabljaku koliko god to želi, ja želim da kolega Grmoja u tome i uspije, da gospodin Sabljak ostvari svoja prava ali na ovaj način kako je to jutros ova govornica korištena da bi se uvrijedilo, ponizilo svoje političke suparnike i protivnike, uistinu nije dostojno saborskog zastupnika. Hvala.
Imamo povredu Poslovnika, kolega Maras, izvolite.
Hvala lijepo. Povrijeđen je članak 238., kolega Bačić je rekao nešto što ja uopće nisam govorio, ja sam govorio isključivo o tome da on mrtav–hladan prima podršku gradonačelnika Bandića koji okolo trgovinom i kupovinom s novcem zagrebačkih poreznih obveznika podebljava HDZ-ovu većinu. Kada već propovijedate sa ove govornice, ja vam predlažem da propovjedniče Bačiću, u nedjelju tražite na ispovijedi odrješenje grijeha zbog toga šta vam gradonačelnik Bandić drži većinu jer vas neće ništa oprati od toga da kradete glasove i na taj način da se kupuju … [[Govornik nije uključen.]] Hvala lijepa.
Dobili ste opomenu jer ste zloupotrijebili institut povrede poslovnika, molim vas da zapišite to.
Zahvaljujem i posljednje iznošenje stajališta u ime Kluba zastupnika nezavisnih lista, kolega Josip Borić u ime Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi predsjedniče. Evo kada su slobodne teme, vidimo da mnogi se ne libe predstavljati sebe ovdje kao velike moralne vertikale iako su bili ministri neki u nekim vladama i pokušavali su vjerojatno i sami donositi odluke i donosili su odluke s kojima su i sami završavali u aferama, ali naravno, vrlo brzo zaboravili, imali su prilike 2 puta popravljati situaciju za koju smatrali da je loša, da će biti bolja, kada oni dođu, da će oni to napraviti i što su radili? Najprije bi vjerojatno zlouporabili represivni aparat kojem danas imaju primjedbe pa i pravosuđe, ne bi li pogodili svoje političke protivnike i kada su vidjeli da ni s time ne mogu ništa, da fabricirane afere ne prolaze, da nema ničega u tom prostoru, ponovno, na isti model, na isti način pokušavaju sada iz oporbe okaljati mnoge ljude, stranke, ne bili pronašli prostor za neku svoju političku platformu. Tko su ti ljudi, ti ministri, vidjeli ste danas, bili su ministri, donosili su odluke i to kakve odluke, nije im smetalo podignuti PDV sa 23 na 25%, vrlo rado su to dignuli, vrlo rado su o tome pričali i branili ovdje u Saboru, digli cijene svih energenata za 20, 30, 50%, sjećamo se, ali ništa od toga. Pred stečajne nagodbe, jedna lijepa priča, kriminal kojeg su isproducirali u prvom koraku dok su se odluke donosile u nekakvim malim sobama za stolom. Tek naknadno su popravljali te stvari, uništili preko 100 000 radnih mjesta, zatvorili 70 000 obrta i stalno su nam tumačili da nikako ne može biti gore, nego što je to bilo do 2011. godine i da nikako ne mogu biti gori od nekih prijašnjih vlada. Međutim što su opet radili? Nabacivali su deficite gotovo do 20 milijardi kuna u proračunu, nanizali 11 kvartala pada BDP-a, zadužili nas za 80 milijardi kuna, povećali javni dug sa 65 na 90% i danas vam uredno dođu ovdje i dijele letci. Nisu imali afera? Afera migovi, afera nabava policijskih vozila, afere u Ministarstvu poljoprivrede, afera Gunja pa vidimo i mi članke u novinama, neki se pozivaju na članke. Čitam i ja članak. Obnova Gunje, prostori, 1700 eura kvadrat. Možemo li pozvati taj represivni aparat kojeg se danas zaziva da istraži to? Evo pozivamo ih, da vidimo cijelu tu priču što se to tamo događa. Kažu riješili smo i brodogradnju, koliko izjava imamo 2014. 2015. godine, pitanja koja smo riješili, jedino pitanje što smo napravili, tj. jedini problem kojeg smo riješili je Hrvatska brodogradnja, uzmite malo zapise iz prethodnih godina, na koji način smo to riješili? Dugove zapisali vladi iz 2011., prenesli sve u javni dug, restrukturirali brodogradnju i danas je ostavili novoj vladi da je rješava, činjenice su to gospodo. I danas imamo izbor da opet moramo se ovdje nešto braniti ili demantirati sve te njihove insinuacije od ljudi koji su i sami završavali u aferama. Sjetimo se gospodina ministra koji je sam sebi raspisao praktički, javio se na natječaj za radno mjesto u Opatiji na ne znam u Osijeku raspisan natječaj u nekom dnevnom listu i nikome ništa, samo ga je Milanović smijenio radi toga i danas nam dijeli lekcije ovdje o moralu. Na nama je ovdje izbor hoćemo li se valjati u blatu zajedno s njima na taj način s oporbom koja pokušava još jedanput, kažem, na isti model kao i prije okaljati sve najviše HDZ ili ćemo raditi svoj posao? Mislim da smo se odlučili davno na ovaj drugi dio da ćemo raditi svoj posao, da ćemo postaviti građanima rezultat nakon završetka ovog mandata, oni nek se zabavljaju sa svojim aferama i aktivnostima, ali uvijek ćemo jasno i odgovoriti na njih ukoliko bude potrebno.
Sada smo završili sa iznošenjem stajališta u ime kluba zastupnika tako da možemo krenuti na prvu točku današnje rasprave, prvu točku dnevnog reda.
I zadnji Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Miro Kovač, izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]] ne zbog NATO saveza znači nego zbog sebe, mi smo to htjeli i kad smo krenuli u borbu za slobodu, za demokraciju, za slobodnu Hrvatsku prije 30 godina mi smo htjeli Hrvatsku kao dio političkoga zapada. I ako pogledamo danas situaciju u kojoj se nalazimo mi smo u tome uspjeli, mi smo svoju zemlju koja je bila okupirana samostalno oslobodili i to je bio prvi nadstranački konsenzus, konsenzus u hrvatskome narodu jer su bili branitelji iz svih slojeva društva zastupljeni u borbi za neovisnost i za samostalnost, za demokraciju i slobodu. I lijevi Hrvati i desni Hrvati i središnji Hrvati, svi su sudjelovali u borbi za slobodnu, demokratsku, samostalnu Hrvatsku, a tu borbu kao što znamo je predvodio, jer smo pobijedili na izborima HDZ i predsjednik Tuđman, ali su se u tome našli i desni Hrvati i lijevi Hrvati i tzv. ako hoćete centristički Hrvati, velika stvar. Čuli smo kako Hrvatska i to konkretno i ako hoćete HDZ navodno šuruje sa nekim ljudima ima neke razne koalicije. U BiH HDZ ne sklapa nikakve koalicije, sklapa ih sestrinska stranka koja se zove HDZ BiH, RH se ne miješa u politiku u BiH, HDZ se miješa u politiku u BiH, tamo naši partneri samostalno biraju svoje partnere i ako hoće usput rečeno su ti partneri na izborima pobijedili i dobili više glasova nego prije 4 godine. Čak je i kandidat za člana predsjedništva …/nerazumljivo/… hrvatskoga naroda dobio više glasova nego prije 4 godine. Znači Hrvati su tamo prepoznali tko se bori za njihove interese i samostalno sklapaju svoja savezništva, na koja mi u HDZ-u Hrvatske ne utječemo, nikako ne utječemo. Da li ćemo se tako ponašati, ali ćemo naravno svoju obvezu provođenja Ustava BiH jer smo sporazumom iz Daytona potpisali, ćemo dalje izvršavati i to ćemo govorit svim partnerima u Europi i svijetu, da BiH na ovaj način neće biti funkcionalna država, da nalikuje na Kraljevinu Jugoslaviju, na onu prvu Jugoslaviju koja je propala jer je postala neravnopravnost i to će RH činiti, to ću činiti ja kao saborski zastupnik i to će možda činiti hrvatska Vlada jer to mi od hrvatske Vlade očekujemo i tu imamo konsenzus i tu postoje lijevi Hrvati i desni Hrvati koji to vide na vrlo sličan, ako ne na identičan način, tu su stvari jasne. I treća točka opet onaj famozni posjet predsjednika Vučića, predsjednika Srbije Hrvatskoj. RH nema nikakvih kompleksa, RH je pobijedila u Domovinskom ratu, Hrvatska vojska je ratovala na tlu RH i nama je u interesu imati normalne odnose sa svojim susjedima. To da susjedi u ovom konkretnom slučaju Srbija mora proći katarzu, naravno oko toga opet imamo konsenzus u hrvatskoj politici, a tu katarzu nećemo moći mi u Hrvatskoj provesti, nju mora provesti srpski narod ne mi, ali mi kad nekoga primamo pa i tog predsjednika Vučića mi to činimo kao ponosni domaćini zemlje koja je sebe oslobodila od srpskog imperijalizma, od velikosrpske agresije bez kompleksa jer mi smo svjesni svoje snage, svoje odgovornosti i statusa članice političkoga zapada, a danas smo razgovarali o tome kako ćemo slati svoje hrvatske vojnike u misije po svijetu u sklopu NATO saveza. Hrvatska bez kompleksa, svjesna svoje odgovornosti, svojih prava i ponosna na to kako postupa. Hvala lijepa.a
Hvala vam lijepa, time ćemo završiti ovu raspravu, nastavit ćemo s radom u ponedjeljak 29. listopada u 9,30 i prva točka biti će Konačni prijedlog Zakona o probaciji. Želim vam ugodan vikend. SJEDNICA PREKINUTA U 14,00 SATI.
Ovim smo došli do kraja slobodnih rasprava i prelazimo sada na današnji dnevni red. Prvo je: - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 415 Predlagatelj je Vlada RH temeljem članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu a amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika MOST-a. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Izvolite, pozdravljam ministricu kulture Ninu Obuljen Koržinek, izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnici. Kao što je uvodno rekao i predsjednik Sabora, Vlada je predložila da se ovaj zakon razmotri u hitnom postupku a razlog je usklađenje s Zakonom o muzejima koji je ovaj Sabor usvojio u 7. mjesecu i zbog toga smo predložili da se zapravo izmjene i dopune usvoje u hitnom postupku kako bismo mogli pristupiti završetku rada na svim pravilnicima koje propisuje i Zakon o muzejima i ovaj zakon. Napominjem samo da je Vlada u proceduru uputila i Zakon o knjižnicama koji će sada biti tek u prvom čitanju, danas je na odboru, a zapravo dio odredbi koji se odnosi na zaštitu kulturnih dobara koji se spominje u ovom zakonu referira se i anticipira i izmjene Zakona o knjižnicama. Što se tiče samih izmjena i dopuna, nakon izmjena i dopuna koje smo prošle godine predložili a koje je ovaj Sabor usvojio, koje su se odnosile na određena ograničenja vezano uz preventivnu zaštitu, zatim pitanje ograničenja povrata sredstava kada država ulaže u obnovu kulturnih dobara na rok od 5 g. i određena poboljšanja i preciznije definiranje vezano uz prikupljanje spomeničke rente, u ovoj fazi zapravo uz odredbe koje se tiču usklađenja sa Zakonom o muzejima i Zakonom o knjižnicama, predlažemo i još neka dodatna poboljšanja a sve na tragu cilja ove Vlade da se procedure učine što jednostavnijima, da se smanje administrativni pritisci i da idemo ka rasterećenju gospodarstva. Pa mi dozvolite da vrlo kratko obrazložim o kojim se izmjena i dopunama radi. Kao prvo, i to bih istaknula kao vjerojatno i najvažniji dio ovih izmjena i dopuna, definiramo arheološke građevine koje zajedno sa građevinama koji se nalaze iznad površine zemlje čine jednu funkcionalnu cjelinu. Možda je najbolje objasniti o čemu se radi na primjeru Dioklecijanovih podruma. Ovo je problem koji smo pokušavali, koji su institucije pokušavale riješiti, usuđujem se reći desetljećima i nikako se nije uspijevalo riješiti, a to je pitanje dakle, uknjižbe arheološke baštine koja se nalazi ispod urbanih cjelina. Dioklecijanovi podrumi imamo niz gradova koji, na kojima predmnijevamo da bi se mogli naći takvi vrijedni arheološki lokaliteti. Evo, na pretprošloj sjednici Vlade imali smo i određene odluke vezano npr. uz labinske rudnike koji isto tako ulaze dijelom ispod tkiva urbane cjeline. Dakle, o čemu se radi? Do sad takve građevine nije bilo moguće uknjižiti, nije ih bilo moguće na bilo kakav zakonom predviđeni način staviti u neki sustav upravljanja, povjeriti ih nekome na upravljanje, a ono što je iznimno važno, nije bilo moguće niti ih zaokružiti i eventualno kandidirati za sredstva iz EU koja su nam na raspolaganju vezano uz obnovu kulturne baštine. Dakle, ovim izmjenama i dopunama Zakona, koja smo radili u suradnji i sa Ministarstvom pravosuđa koje nam je jako pomoglo u traženju rješenja, zapravo nalazimo rješenje kako ćemo razdvojiti uknjiženje onoga što se nalazi iznad zemlje u odnosu na ono što se nalazi ispod zemlje, uknjižit takve arheološke lokalitete, koje kao što znamo ex-lege su vlasništvo RH, naći mehanizme da ih se stavi u upotrebu i onda s njima upravljati kao što upravljamo i drugim kulturnim dobrima. Druga važna izmjena koja isto tako vjerujem da će značajno rasteretiti i pojedine lokalne samouprave koje imaju takve lokalitete, ali i poduzetnike koji su vlasnici takvih lokaliteta. Naime, do sad smo mogli kulturna dobra registrirati isključivo temeljem preciznih granica katastarskih čestica. Kad se radi o nekim velikim područjima, pogotovo poljoprivrednim područjima ili područjima kroz koje prolaze određeni infrastrukturni objekti, a koji su izvan urbani cjelina, znamo da te čestice mogu biti jako, jako velike. Vrlo plastičan primjer, imali smo recimo u Dugopolju, u industrijskoj zoni potrebu da jednu česticu od nekoliko hektara ograničimo jer je negdje na jednom malom dijelu se pretpostavljalo da postoji arheološko nalazište. Dakle, sada ovim Prijedlogom Zakona koji je pred vama mi zapravo omogućujemo da se te granice kulturnog dobra u našem registru definiraju ne samo isključivo katastarskim česticama, nego mogu biti i drugim, omeđene nekim drugim oznakama u prostoru kao što su npr. tokovi rijeka, ceste, željezničke pruge. Ovo je iznimno važno i za definiranje obuhvata arheoloških lokaliteta koji su podmorski arheološki lokaliteti. Treća tema koju bih željela istaknuti je ukidanje obveze objave svega što se registrira u Narodnim novinama, s obzirom da je sada Registar kulturnih dobara javno dostupan s obzirom da smo u procesu znači, preklapanja zemljišnih katastra i našeg Registra na način da će to kao E usluga automatizmom biti dostupno našim građanima i smatramo da nema potrebe da se zapravo još i taj jedan administrativni postupak izmjene svega što se mijenja u Registru, da se objavljuje i u Narodnim Novinama. Još jedno pitanje koje je važno, odnosi se na pitanje prvokupa. U zadnjim izmjenama i dopunama Zakona mi smo ograničili pitanje prvokupa na pojedinačno zaštićena kulturna dobra. Naime, pogotovo naši gradonačelnici, načelnici znaju da su morali vrlo često odgovarati i na zahtjeve za prvokupom u zaštićenim sredinama za građevine koje zapravo nemaju nikakvo svojstvo kulturnog dobra, ali samo zato što su u zaštićenoj cjelini, morali ste npr. za stan u zgradi izgrađenoj 1964. čekati cijelu proceduru prvokupa. Znači, ovdje idemo još jedan korak dalje i zapravo omogućujemo lokalnoj samoupravi da se unaprijed može na Zakonom propisan način donijet odluku o tome kako će konzumirati sustav prvokupa na određeno razdoblje. Smatramo da će ovo jednako tako omogućiti jednu i veću pravnu sigurnost svima onima koji sudjeluju u prometu nekretninama, lokalnim samoupravama da doista mogu se dakle, jasno odrediti prema onim prioritetima za koje će taj režim koristiti. Još jedno pitanje koje je iznimno važno, posebno u našim zaštićenim povijesnim cjelinama, za koje sukladno UNESCO-voj konvenciji utvrđujemo kontaktnu zonu je pitanje uvođenja termina kontaktna zona i u naše zakonodavstvo. Naime, sukladno UNESCO konvenciji, upisom na UNESCOV popis svjetske baštine, upisuje se kada se radi posebno o cjelinama, ali i o pojedinačnim spomenicima, taj spomenik. A područje koje graniči s tim spomenikom, a zbog toga, što bilo kakav razvoj u tom području, može imati utjecaj na spomenik, definira se kao kontaktna zona. Iako samo naravno ratificiranjem konvencije, mi preuzeli sve obveze, pa i ovu obvezu, ovu nomenklaturu, ona do sada nije terminološki bila uključena u naš zakon i mi ovim izmjenama i dopunama definiramo kontaktnu zonu u definicijama i prepisujemo da će pravilnikom koji inače uređuje sustav mjera zaštite, obuhvatiti i kontaktnu zonu. Ono što je tu jako važno za reći, s tim ćemo sve elemente zaštite koji se odnose na tu zonu, a koja ne treba biti zaštićena kao kulturna povijesna cjelina, zapravo ugrađivati putem izrade konzervatorske podloge u prostornom plansku dokumentaciju. Ovo je jedna izmjena koja će ponovno omogućiti našim gradovima, ali i građanima, koji su vlasnici nekretnine, da unaprijed, a na temelju uvida u prostornu plansku dokumentaciju, vrlo precizno znaju kakvi su im uvjeti postavljeni, bez da prolaze stroge procedure i nekada i dugotrajne procedure ishođenja svih dozvola za objekte ili nekretnine, koje evidentno nemaju svojstva kulturnog dobra. Propisujemo naravno i kriterije za izradu tih konzervatorskih … [[Govornik se ne razumije.]] Moram reći da smo planirali već u proračunu za sljedeću g. jedan određeni iznos i da smo sredstava i vidjeti ćemo kako će naravno proračun proći i da smo u suradnji s gradovima, maksimalno koliko možemo u odnosu na naše kapacitete intenzivirali upravo pripremu tih konzervatorskih podloga, kako bismo ubrzali izradu tih temeljnih dokumenata. Već sam ranije spomenula pitanje usklađenja sa zakonom o muzejima i anticipiranje rješenja koja ćemo predložiti u Zakon o knjižnicama, a vezano uz zaštitu kulturne baštine, vrlo kratko ću reći, intencija je bila, da sadašnju situaciju gdje smo zapravo paralelno odnosno, 2 puta s jedne strane invertirali baštinu u muzejima, a onda ju kroz posebnu proceduru ponovno registrirali u registru kulturnih dobara, sada zapravo smo propisali Zakonom o muzejima, a to će biti i u Zakonu o knjižnicama, da inventarne knjige, postaju sastavne djelom registra i zapravo će se samo jednom morati utvrditi, je li ono što se nalazi u muzeju kulturno dobro ili nije. A nakon toga, će ti dijelovi, inventarnih knjiga, odnosno, registara muzeja i knjižnica, postati sukladno ovim izmjenama i dopunama … [[Govornik se ne razumije.]] sastavni dio registra kulturnih dobara. I zadnje što bi željela istaknuti, još jednom, smatramo ozbiljno rasterećenje, administrativno, ali i stvaranje jednog okruženja, koja pruža pravnu sigurnost, a odnosi se na licence za rad na kulturnim dobrima. Do sada smo imali situaciju da je sukladno zakonu i pravilniku, te licence trebalo obnavljati svakih 5 g. i to je za jedan veliki broj naših poduzetnika bio iznimno kompleksan administrativni kompleksan posao gdje su morali prikupiti mišljenja o tome da su svi zahvati koji su na kulturnim dobrima izvršili, izvršeni sukladno zakonom, ta su mišljenja prikupljali iz naših konzervatorskih odjela. Mi smo onda kroz jednu proceduru, ponovno njima odobravali te licence. Moram reći da je u 20 g. postojanje tog propisa, evo moram reći samo je jedna licenca zapravo poduzeta, a mi smo prolazili kroz 10-tka i stotine premeta godišnje, gdje su naši poduzetnici, nekad morali čekajući licencu i izgubiti pravo javljanja na neki natječaj. Mi sada taj sustav mijenjamo, licenca se izdaje trajno, a propisujemo razloge, zbog kojih ona može biti oduzeta. Na takav način smanjujemo i trošak za poduzetnike, stvaramo jednu sigurnost, u kojem oni znaju, ukoliko budu radili na kulturnim dobrima, sukladno zakonu, da neće morati prolaziti kroz nikakve administrativne procedure. Druga izmjena koju unosimo u ovom zakonu, a koja se odnosi na licence, odnosi se na to, da je do s ada i fizička i pravna osoba bila obuhvaćena sustavom licenci. Mi sada to mijenjamo i kažemo da pravna osoba mora osigurati licencu na način da angažira fizičke osobe koje imaju dopuštenje za rad na kulturnim dobrima. Jer zapravo, vi ste mogli zaposliti određeni broj osoba koje su položile i koje imaju uvjete da bi mogle dobiti licencu. Tijekom trajanja tih 4 ili 5 g. oni su svi mogli napustiti vašu tvrtku, a vaša tvrtka je i dalje imala licencu za rad na kulturnim dobrima. Sada to vežemo uz fizičku osobu, jer je fizička osoba ta koja zapravo mora dokazati kompetencije, stručno itd. Na kraju izmjene i dopune ovog zakona, dovest će do izmjene dvaju pravilnika, pravilnika o obliku i sadržaju načinu vođenja registra, koji pripremamo, ali koji ćemo definitivno završiti kada bude usvojen i zakon o knjižnicama, a da bismo mogli onda cjelovito taj pravilnik izmijeniti. A što se tiče pravilnika o uvjetima o fizičkim i pravne osobe, mi smo anticipirali ove izmjene u jednom djelu i zapravo smo već proveli javnu raspravu, moram priznat sa jako pozitivnim reakcijama tako da ćemo taj pravilnik relativno brzo, nadam se moć i usvojit i ja se nadam već od sljedeće godine zapravo u ovom sustavu licenci stvoriti jednu situaciju maksimalnog rasterećenja administrativnog. Evo to je ukratko obrazloženje ovih izmjena i dopuna, a naravno tu smo na raspolaganju za bilo kakva dodatna pitanja ili obrazloženja. Hvala.
Zahvaljujem ministrici. Imamo 8 replika. Prvi je na redu poštovani kolega Hrvoje Zekanović, izvolite.
Poštovana ministrice, dakako da ovaj zakon treba, definitivno. Međutim ovdje je još bitniji pravilnik i ovdje se na koncu jako mnogo stvari ostavlja na volju samim djelatnicima po ispostavama Ministarstva kulture, odnosno po konzervatorskim odjelima. Bilo je cijeli niz situacija koje sam ja i u pisanoj korespondenciji dostavio Ministarstvu kulture gdje je na koncu prepušteno volji, odnosno samovolji određenih djelatnika u Ministarstvu kulture da naprave šta god hoće. Imamo fantastične situacije gdje se zapravo stare zgrade pretvaraju fasadama u nove zgrade, a grade se nove zgrade koje emitiraju stare zgrade i nitko ne reagira na to. Imamo fantastičnu situaciju da ispred UNESCO-vog spomenika kulture, znači nulte kategorije ... [[Govornik se ne razumije.]] katedrale Sv. Jakova danas naslonjen na njega stoje škrinje sa sladoledom, suncobrani, a vaši djelatnici svaki dan idu na posao i to promatraju. Znači pravilnici i odgovorno ponašanje i prije svega što nama treba, a dakako i novi zakon.
Hvala vam. Izvolite.
Ja se zahvaljujem. Uvijek je teško kad čujemo cijeli niz situacija samovolja itd., uvijek treba potkrijepit podacima. Pitanje interpolacija je pitanje upravo sam sad malo opširnije o tome govorila, pitanje tretmana kontaktne zone i ako ste slušali moja obrazlaganja, ja sam upravo i najavila da smo već za sljedeću godinu odlučili puno intenzivnije radit na konzervatorskim podlogama, konzervatorske podloge su preduvjet za prostorno plansku dokumentaciju, a onda prostorno planska dokumentacija uređuje što se može, što se ne može. Ali ovo što se tiče škrinja za sladolede, to se morate javit komunalnim redarima, to nije u nadležnosti konzervatorskih odjela, niti se konzervatorski odjeli tim bave.
Druga replika, poštovana kolegica Sonja Čikotić. Izvolite.
Pozdravljamo donošenje ovog zakona u hitnoj proceduri, no međutim ostaje nejasno zašto su pravilnici i rokovi za pravilnike osigurali maksimalni rok od 180 dana kad znamo da je to izrazito bitna materija koja se definira ovim zakonom. Te nas također zanima na koji način i kada kanite ugraditi prostorne planove u usklađenje sa zakonom u prostornom građenju i uređenju? Znači kad ćete ovaj zakon predviđa određene izmjene i kada ćete isto uskladiti sa Zakonom o uređenju i prostornom građenju? Hvala.
Izvolite.
Ja se zahvaljujem. Vjerojatno niste čuli, ja sam upravo u svojoj uvodnoj riječi i rekla za pravilnike, predviđaju se dva pravilnika, jedan će biti relativno brzo gotov jer je i ovaj o licencama zato jer smo već proveli javnu raspravu. A drugi pravilnik on je puno kompleksniji, dakle treba, nakon što stupi zakon na snagu, moramo definirat kontaktne zone, tek tad možemo tome pristupit i nakon toga donijet pravilnik koji će uredit, a uz to ja sam istaknula da je ovaj zakon predviđao usklađenje i sa zakonom o muzejima, ali i sa zakonom o knjižnicama koji će biti raspravljen sad u prvom čitanju, ja se nadam, u sljedećim tjednima. Zatim drugo čitanje. I kad i taj zakon stupi na snagu i ti dijelovi moraju ići u taj pravilnik, pravilnik mora biti mjesec dana na javnoj raspravi, tako da nam se rok od 6 mjeseci čini jedini realan. A što se tiče prostorno planske dokumentacije kao što znate, to je u nadležnosti gradova.
Hvala. Treća replika poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepo. Ministrice, Zakon o zaštiti kulturnih dobara, izmjene su hitno bile potrebne i ovome zakonu treba puno ozbiljnije razgovarati. Kažite mi odgovore na tri pitanja: Kako ćemo štitit kulturna dobra od atenskih stupova ili baznih stanica kao npr. koji na tvrđavi Klis koja strši, da li će tako biti dozvoljeno i na dubrovačkim zidinama, na zvoniku Sv. Duje, na crkvi Gospe sinjske ili tvrđavi ili Šibenskoj katedrali? Imamo bazne stanice tele operatera na kulturnim dobrima. I nije zaštićeno. Drugo pitanje je što sa podmorjem, našim kulturnim dobrom, kako to štitite? Na podmorju, kako štitimo to kulturno dobro kad nismo proglasili isključivi gospodarski pojas? I treće, na to sam vam postavio i zastupničko pitanje, niste reagirali, kako sa onim zgradama kulturnoga dobra koje ugrožavaju živote ljudi, a nitko neće da reagira? Niti konzervatorski odjel, a ljudi su prepušteni sami sebi.
Kolega Bulj, hvala vam. Odgovor, izvolite.
Krenut ću od ovog zadnjeg. Dakle znam na što mislite na zgradu u Sinju, to je pitanje vlasničkih odnosa i to je doista iznimno teško jer bez obzira je li neka zgrada kulturno dobro ili nije kulturno dobro, ako neka zgrada ugrožava sigurnost, onda vlasnici su dužni poduzet sve što moraju sukladno zakonu, a to nije Zakon u kulturnim dobrima. Što se tiče zaštite podmorja, moram reći da to nema veze sa gospodarskim pojasom, ne znam kako ste to uspjeli povezat. Ono što se pronađe, što se ... [[Govornik se ne razumije.]] i što se upiše u registre ulazi u režim zaštite, ukoliko se nalazi na teritoriju RH, bez obzira radi li se o gospodarskom pojasu ili ne. A što se tiče antenskih stupova, teško je ovako govorit, dakle konzervatori daju uvjete tamo kad se radi o pojedinačnom kulturnom dobru.
Hvala vam. Idemo sada dalje, poštovana kolegica Anka Mrak Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena ministrice, ja imam za pravo vrlo jednostavno pitanje. Rad inspekcije iz vaše nadležnosti je izuzetno važan, izuzetno je važno, ja ne mislim, samo zato da bi izašli van i kažnjavali, nego da bi i savjetodavno djelovali. To znači rad inspekcije bilo koje na terenu i važna je njihova savjetodavna uloga, mi smo to malo pomotali, pa inspekcije samo doživljavamo, kao netko tko izađe van i kažnjava. Obzirom da se trenutačno nalazi u javnoj raspravi, zakon koji objedinjuje sve inspekcije, odnosno, ne sve, nego neke, mene zanima, da li inspekcije iz vaše nadležnosti će ostati i dalje iz nadležnosti ministra koju zaduže za ovu ovlast ili će biti u toj jednoj velikoj inspekciji koja je na razini države. Hvala lijepo.
Izvolite odgovor.
Zahvaljujem se na ovom pitanju. Ne, nije predviđeno da se inspekcija Ministarstva kulture, tako nije predviđeno u javnoj raspravi, u tekstu koji je … [[Govornik se ne razumije.]] u javnoj raspravi, dakle, ostaje u nadležnosti Ministarstva kulture.
5. replika, poštovani kolega Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče, poštovana ministrice. Prije svega, apsolutno pohvale za ovo administrativno rasterećivanje iako vas moram ispraviti, odnosno, nadopuniti prije svega u vašem govoru, rekli ste da kod izmjene čl. 3. 7. i prava 1. skupa nisu problemi jedinice lokalne samouprave. Oni to daju, nego je problem država. Znači najčešće u 99% slučajeva se to rješava šutnjama administracije, odnosno, protekom roka od 60 dana. Da jedinice izdaju svoje rješenje na vrijeme, država ne. A što se tiče, najvažnije, kako ste rekli, izmjene što se tiče čl. 19. i definiranja uknjižbe, odnosno, kod građevinskih dobara, mene zanima, samo usklađenost s stvarnim pravom RH, odnosno, načelom s … [[Govornik se ne razumije.]] koji kaže da je i građevina slijedi pravnu sudbinu zemljišta. Dalje me zanima, što se tiče privatnog vlasništva, ako govorimo o podrumskim prostorima, oni bi trebali katastarski i vlasnički biti pod jednim vlasnikom, odnosno, slijediti istu pravnu sudbinu. Zahvaljujem.
Izvolite odgovor.
Ono što sam uvodno spomenula ex lege arheologija vlasništvo RH. Dakle, ovdje je upravo zbog toga bilo potrebno pronaći rješenje i ako precizno iščitate odredbe, smatramo da smo našli adekvatno rješenje. Dakle, vi i sada, bez obzira na princip koji spominjete, vi kao osoba vlasnik nekretnine, koja je bila iznad 0 i iznad, niste se mogli uknjižiti, na ono što bi teoretski, smatralo se podrumom vaše građevine, ako tako mogu kolokvijalno tako reći, s obzirom, da je ex lege arheologija vlasništvo RH. Ovdje smo bili doista u jednom pravnom vakuumu i mi smo moram, priznati konzultirati i druge države, tražili rješenja, znamo i svi smo šetali rimskim katakombama itd. i smatram da smo doista našli ijedno rješenje, koje će omogućiti da te prostore, vrijedne prostore stavimo u funkciju.
Idemo dalje. Sada je na redu poštovani kolega Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Poštovana ministrice, poznata je ta tenzija između s jedne strane, potrebne zaštite kulturne baštine i s druge strane potrebe modernoga doba razvoja urbanih sredina, pa i tržišta. Ta tenzija postoji u Hrvatskoj, ali i diljem Europe. Sada Vlada predlaže niz prijedloga, da bi se moglo to riješiti ili barem ublažiti između ostalog i novi način uknjižbe arheoloških lokaliteta. Ja bi vas zamolio da tijekom rasprave možda dodatno elaborirate koji su izravni i neizravni financijski efekti, takvog boljeg upravljanja sa kulturnom baštinom, pogotovo za razvoj lokalnih sredina.
Dobro, može. Idemo onda na 7 repliku, poštovana kolegica Glavak, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovana ministrice. Govorili ste o administrativnim rasterećenjima, prije svega osvrnuli ste se i na licence za rad. Mislim da možda nisu kolege dovoljno razumjeli ili se neda iščitati iz ovog obrazloženja zašto je to važno. Ono što je važno bilo ljudima koji se bave konzervatorskim ili restauratorskim poslovima, oni koji su u neposrednoj operativi, na izvođenju tih radova, imali su doista problema, neke dozvole su trebali obnavljati, nakon nekoliko godina, dakle i financijski učinak s jedne strane i koliko će zapravo to pojednostaviti i obnovu i očuvanje kulturnih dobara. Netko se dotaknuo pravilnika, mislim da je dobro što će se nešto definirati pravilnicima, da se ne mora svaki puta intervenirati u zakonske izmjene, zbog toga što su pravilnici fleksibilniji, a i sami ste rekli, jedan od njih je već u javnoj raspravi. Olakšava se na ovaj način procedura, za građenje i za obavljanje djelatnosti.
Hvala. Kasnije isto tako. Onda idemo na 8 repliku, poštovani kolega Klarić, izvolite.
Uvažena gospođo ministrice, pozdravljam ove izmjene zakona. I zapelo mi je u vašem izlaganju, a i želim da to razjasnimo do kraja, dakle, pozdravljam obvezu donošenja konzervatorskih odluka, pozdravljam i ovaj termin, kontaktne zone. E sada, u praski što bi to značilo, u konkretnom slučaju, moga grada, koji je zaštićena urbana cjelina, unutar koje se iz vremena Jugoslavije nalazi onečišćivač. Luka za … [[Govornik se ne razumije.]] terete Rijeka, koja bez kanalizacijskog sustava, bez oborinske odvodnje, na dnevnoj bazi, zaprašuje čitav taj grad, devastira kulturne spomenike na tom području i praktički nikakve inspekcije nisu mogle odraditi ništa, da bi ograničili. odnosno, taj rad, stavilo u nekakve okvire, koje bi mogle zadovoljavati potrebe življenja uopće u tome gradu i zaštite kulturnih dobara. Znači li to će jedinice lokalne samouprave, u konkretnom slučaju, moj grad, prostorni plan, na osnovu ove konzervatorske podloge, moći ograničiti rad takvog onečišćivača?
… [[Govornik se ne razumije.]] Može. Izvolite.
Samo kratko, … [[Govornik se ne razumije.]] možda i ako bude prilike u završnoj riječi, jako je teško sada ispravljati stvari koje su se događale ranije i mi smo svjesni problema da u zaštićenim cjelinama u RH postoje određene građevine koje zapravo da danas idete tu cjelinu zaštitit, ona zbog njih nikad ne bi mogla biti zaštićena kao cjelina. Mi smo uz ove izmjene zakona i pravilnika koje predstavljamo napravili jedan sustav edukacije i intenzivnog rada sa službom konzervatora kako bismo adresirali upravo te probleme, ali i neke druge, ponašanje konzervatora u slučajevima zahtjeva za energetskom obnovom, pitanje interpelacije, pitanje tretmana i mjera zaštite u zaštićenim cjelinama gdje smatramo da moramo na neki način reterirat, čuvat ono što još uvijek ima spomenička svojstva, a ostalo kroz režime kontaktnih zona ugradit u plansku dokumentaciju.
Hvala. Idemo na zadnju repliku, poštovani kolega Stričak. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Poštovana ministrice, naravno da podržavam predviđene izmjene i dopune zakona, međutim moje pitanje se odnosi na zavičajna zbirke, znači da li se kod zaštite registracije zavičajnih zbiraka što mijenja? Naime, mnoge male sredine nisu u mogućnosti osnovati svoje muzeje jer im je problem i financijski, a naravno kadrovski pa osnivaju svoje zavičajne zbirke koje su u sklopu kudova, općina, škola. Znači da li se u tom pogledu što mijenja ili čak da li će se na koji način to poticati? Hvala.
Izvolite.
Hvala vam na tom pitanju. Podsjetit ću vas, u 7. mjesecu usvojen je Zakon o muzejima i mi smo tamo u tom zakonu zapravo postavili drugačije kriterije za osnivanje zavičajnih zbirki upravo zbog toga što postoji vrijedna kulturna baština koja ima svojstvo kulturnog dobra koje se može prezentirat, ali zbog relativno rigoroznih pravila za osnivanjem muzeja, manje sredine to nisu si mogle jednostavno financijski priuštit. Mi smo sad novim Zakonom o muzejima omogućili da se upravo te zbirke osnuju, prezentiraju, legalno otvore za javnost, a da stručne poslove zapravo se povjeri nekom bilo matičnom muzeju ili većem muzeju, koji će za te manje zbirke odradit one stručne poslove koji su potrebni. A ovim pravilnikom će se samo uredit, koji proizlazi iz ovoga zakona kako su i ti registri, ako se radi o kulturnim dobrima, postaju sastavnim djelom registra kulturnih dobara.
Zahvaljujem. Ovime smo iscrpili replike pa idemo sada vidjeti žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ako ne, otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovana kolegica Sunčana Glavak, izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, uvažena ministrice, pomoćnice ministrice, kolegice i kolege. Sve ono što doprinosi očuvanju kulturne baštine i pojednostavljuje naravno postupke klub HDZ-a će podržati, jednako kao što će podržati i ove izmjene i dopune zakona. Ključno polazište zaštite i očuvanja kulturnih dobara zapravo jest spoznaja o spomeničkim vrijednostima koje nam valja čuvati kod svakog kulturnog dobra. Spomeničke vrijednosti razlog su i zbog kojih se neko kulturno dobro i štiti i koje dobiva status kulturnog dobra te stoga upravo te vrijednosti određuju način uporabe kulturnog dobra, održavanja ili pak svake druge aktivnosti vezane za zaštićeno dobro. Zašto kažem ovo na početku? Zato jer se eto i kroz ove replike upućene ministrici propitkuju različiti načini što i kako postupati, možemo reći i u današnjem suvremenom vremenu kada iz 1999. kada smo imali Zakon o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, vrijeme se promijenilo, promijenile su se okolnosti i naravno moramo na drukčiji način skrbiti o našim kulturnim dobrima. Skrb o kulturnoj baštini podrazumijeva prvenstveno zaštitu i očuvanje spomeničkog nasljeđa, vjerujem da smo svi toga svjesni, materijalne i nematerijalne baštine koja je i temelj svakog identiteta jednog naroda. Ono što danas donose izmjene i dopune zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara zapravo je regulacija i pojednostavljenje nekoliko postupaka. Ministrica je govorila o redefiniranju kontakte zone ili definiranju kontaktne zone kulturnih dobara, možemo reći da će se znati pravila igre, prije svega za investitore, prije svega svih onih koji žele u toj zoni nešto graditi ili se baviti nekom djelatnošću. Riječ je o kulturnim dobrima koji se upisuju na listu svjetske baštine ili u listu ugrožene svjetske baštine. Za takvu zonu utvrdit će se i način zaštite koja će se ugraditi u dokumente prostornog planiranja, to će dakle biti prije svega na jedinicama lokalne samouprave te se na taj način osigura zaštita samog kulturnog dobra. Postupci u kontaktnoj zoni kulturnih dobara koji se upisuju u listu svjetske baštine ili u listu ugrožene svjetske baštine potpuno će biti oslobođeni administrativnog postupka i to preko nadležnog konzervatorskog odjela, već će biti izravno u okviru ishođenja dokumenata iz građevinske, odnosno prostorne regulative. Dodatnim uređenjem korištenje prava prvokupa, što je predstavljao dosta veliki problem na kulturnim dobrima za RH, jedinice lokalne i regionalne, odnosno područne samouprave olakšat će si onaj pravni promet nekretninama na njihovom području. Time će se otkloniti i zastoj u prometu nekretninama, a olakšat će se i pravni promet. Naročito se to odnosi na nekretnine na području zaštićenih arheoloških nalazišta koje nisu u fizičkom kontaktu s kulturnim slojem, bilo je oko toga i pitanja i u samom uvodnom izlaganju ministrice. Propisat će se dostava rješenja o utvrđenju svojstva kulturnog dobra i to za kulturno povijesne cjeline, kulturne krajolike, arheološka nalazišta, objavom navedenom rješenja i to na mrežnim stranicama Ministarstva kulture, a dostava rješenja smatrat će se obavljenim istekom osmog dana od dana objave na mrežnim stranicama. Smanjuje se i utrošak sredstava iz državnog proračuna, dakle dosadašnje nepotrebno dvostruko objavljivanje u sredstvima javnog priopćavanja. Što se tiče pravne regulative, urediti će pravno status o Dioklecijanovom palačom, u dijelu podruma Dioklecijanove palače u Splitu. Postupak utvrđivanja svojstva kulturnog dobra, za muzejsku građu i muzejsku dokumentaciju, provodit će javni muzeji upisom u inventarnu knjigu građe i dokumentacije, čime će se ujedno uskladiti i odredbe Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara i novog Zakona o muzejima. Urediti će se i postupak utvrđivanja svojstva kulturnog dobra za knjižničku građu, te će katalozi javnih knjižnica postati dio registra kulturnih dobara RH koji je javno dostupan i koji može poslužiti kao primjer i transparentnosti, ali i naravno i svima onima koji se na neki drugi način žele baviti istraživanjem kulturnih dobara. Ovime se skraćuje administrativni postupak upisa muzejske građe i dokumentacije, te knjižnične građe u registar kulturnih dobara RH. Bilo je riječi ovdje već i uvodno i o pravilnicima, pravilnika o uvjetima za dobivanje dopuštenja za obavljanje poslova na zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Postupak dobivanja dopuštenja, pojednostaviti će se i to na nekoliko načina. Moram reći da je proteklih g. tu bilo i puno primjedbi i nejasnoća i mislim da je sada to puno bolje regulirano i to od strane izvoditelja radova na kulturnim dobrima. Dakle, dopuštenje za obavljanje poslova, na zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, izdavati će se trajno, smanjuje se administrativni postupak ponovnog ishođenja dopuštenja, te se isključuje nepotreban zastoj u provođenju stručnih poslova, kao i cjelovitih, građevinskih i konzervatorsko restauratorskih radova. Dopuštenja će se ovim izmjenama izdavati samo fizičkoj osobi i to temeljem stručne osposobljenosti i stečenog iskustva, dok će pravna osoba i obrtnik, koje obavljaju navedene poslove, biti u obvezi osigurati rad fizičke osobe, koja ima navedeno dopuštenje ili odgovarajuće stručno znanje. Navedeno se osigurava da su nositelji dopuštenja stručne osobe, projektanti, konzervatori, restauratori, dok je kvaliteta izvedenih radova osigurana stručno izrađenom dokumentacijom. Osim toga sve se to obavlja i svi radovi se obavljaju uz nadzor nadležnih konzervatorskih odjela, jednako tako po završetku svaku situaciju konzervatori moraju još jednom pregledati i moraju vidjeti je li sve rađeno u skladu sa zakonom. Gospodarski subjekti, dakle, izvođači, majstori, bilo kojeg profila, potpuno su oslobođeni ishođena dopuštenja, te su prijavljeni na javni natječaj, njihove reference odlučujući što je u skladu i s pozitivnim praksama zemalja EU. Izmjenama zakona i pravilnika, definirati će se i način oduzimanja dopuštenja za obavljanje poslova, na zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, što do sada, moramo reći nije bilo jasno definirano. Navedenim jasnim parametrima iz pravilnika, biti će izbjegnuta ona subjektivna, procjena konzervatora, koja je bila propitkivana, možda nekada i s pravom, i smanjena mogućnost manipulacija ishođenim dopuštenjem. Dopuštenje se više neće izdavati fizičkim osobama koje imaju stručno zvanje za obavljanje restauratorskog konzervatorskih poslova. Tj. ako su zaposleni u Hrvatskom restauratorskom zavodu ili muzeju, gdje je regulirano stjecanje stručnih zvanja što će dodatno posredno smanjiti tzv. gomilanje administracije, koja se bavi izdavanjem dopuštenja. Sve navedene izmjene, dakle, pojednostavljuju postupak izdavanje dopuštenja, olakšavaju se uvjeti poslovanja gospodarskih subjekata i tijela državne uprave, što će sigurno imati pozitivne učinke na bolju dinamiku, provođenje projekata na području zaštite i očuvanja kulturne baštine, financirani kako sredstvima državnog proračuna, tako i vrlo često iz fondova EU. Zaključno, reći ću samo da ljudski faktor je taj koji je uvijek presudan, u onome što nazivamo očuvanje, ali i u onome što nazivamo devastacija. Zbog toga je nužno da upravo zakonska podloga bude nekakav vodič ili smjernica u onome na koji način, na najbolji način, zaštiti pojedino kulturno dobro. Odnos prema baštini, najbolji svjedoči o jednom narodu, o njegovoj kulturi, o njegovoj osviještenosti i u krajnjem slučaju, o poštovanju našega naslijeđa za buduće naraštaje, moralno, civilizacijski, etički, kako god želite na nama je da štitimo baštinu, da je sačuvamo za buduće generacije, da baštinu učinimo, dodano i gospodarskom vrijednošću, turističkom vrijednošću, ali naravno, da ona prije svega svjedoči o našoj kulturi i identitetu. Klub HDZ-a podržati će predložene izmjene i dopune. Hvala lijepo.
Idemo na drugi Klub zastupnika, to je SDP-a to je poštovani kolega Željko Jovanović, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, ministrice, kolegice i kolege. Kao što smo čuli već u nekoliko navrata, u dosadašnjim raspravama i replikama, Zakonom o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, uređuju se vrste kulturnih dobara, uspostavljanje zaštite nad kulturnim dobrom, obveze i prave vlasnike kulturnih dobara, koncesije, koncesijske odobrenja, na kulturnim dobrima, mjere zaštite i očuvanje kulturnih dobara, obavljanje poslova na zaštite očuvanje kulturnih dobara, obavljanje upravnih i inspekcijskih poslova, rad i djelokrug Hrvatskog vijeća za kulturna dobra, financiranje zaštite i očuvanje kulturnih dobara, kao i druga pitanja u vezi sa zaštitom i očuvanju kulturnih dobara. U klubu zastupnika SDP-a smatramo da su dobro određena osnovna pitanja koja se uređuju ovim zakonom, kao što je definiranje kontaktne zone kulturnog dobra, koja se upisuje u listu svjetske baštine, kao što se određuje način utvrđivanja granica, za kulturni krajolik i podmorske arheološke lokalitete. Također više puta spomenuta, brisanje odredbe o javnoj objavi i upisu promjene i brisanje kulturnih dobara u Narodnim novinama jer je i objašnjeno da se svi ti podaci o kulturnim dobrima objavljuju putem registra kulturnih dobara RH. Također smatramo da je dobro riješeno to što se pravno odvaja građevina arheološkog značaja i drugi arheološki lokaliteti te rudarski objekti od interesa za RH koji se nalaze ispod zemljine površine od katastarskih čestica koje se nalaze iznad njih te se na taj način propisuje i postupak utvrđivanja statusa javnog dobra u općoj uporabi. Dobro se uređuje korištenje zakonskog prava prvokupa na kulturni dobrima na način da RH i jedinice lokalne i regionalne samouprave mogu donijeti odluku da se u određenom vremenskom razdoblju ili za određena kulturna dobra neće koristiti pravo prvokupa čime olakšava pravni promet nekretnina na njihovom području. Čuli smo da ovaj zakon između ostalog je vrlo važan jer se usklađuje sa novim Zakonom o muzejima tako da taj dio ne bih posebno ponavljao. Također uređuje se i zaštita i očuvanje knjižnične građe kao kulturnog dobra na način da katalozi knjižnica postaju dio registra kulturnih dobara RH. Prema tome posljedice koje će donošenjem zakona proisteći značajno će unaprijediti brigu o kulturnim dobrima. Pa prema tome, sukladno do sada rečenom Klub zastupnika SDP-a će podržati ovaj zakonski prijedlog. Nekoliko primjedbi koje imamo s terena ću istaknuti u pojedinačnoj raspravi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Idemo na 3. Klub zastupnika, MOST nezavisnih lista, poštovana kolegica Sonja Čikotić. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovana ministrice. Izmjena i dopuna Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Pozdravljamo svaki pozitivan pomak u osiguravanju boljeg zakonodavnog okvira jer činjenica jest da je potrebno pristupiti izmjenama neučinkovitog sustava registara baštine koji se odnosi na kulturno povijesne cjeline. Njega treba zakonski uskladiti sa Zakonom o prostornom uređenju što prije. Danas svi incidenti dolaze na rješavanje kod konzervatora a zasigurno bi trebali biti odgovorni i gradski i županijski ured za prostorno uređenje. Dakle svi naši dokumenti moraju biti u suglasju sa prostornim planovima, to je od koristi i investitorima. Sada u tom pogledu imamo kaotičan sustav. Primjerice, ako je nešto kulturno dobro, mora biti provedeno kroz plan prostorni i obrnuto. Danas je slučaj da imamo isto za kulturna dobra, ona koja su registrirana a u Sloveniji primjerice nije tako. Ovo se ne može riješiti kroz pravilnike stoga je ovdje izostala sveobuhvatna i cjelovita izmjena kojom se uređuje sustav. Jasno je iz predloženih izmjena zašto se sada u hitnom postupku upućuju predložene izmjene i dopune Zakona o zaštiti o očuvanju kulturnih dobara. Važno je ugasiti požar. Ovdje nema sustava, ovo su požarne mjere i RH ima velikih problema u odnosima sa UNESCO-om. Primjerice na primjeru povijesne jezgre grada Splita. MOSTO-ovo zalaganje kroz tematsku sjednicu u gradu gdje smo predlagali zapravo uspostavu kontaktnih zona znači da grad putem svog odbora za urbanizam isto učini na način da sada se zaustave neki pokušaji. Jezgru Splita s nekadašnjom Dioklecijanovom palačom jedinstveni je svjetski biser arhitekture, mi je godinama ne štitimo na odgovarajući način. Štoviše, godinama se UNESCO-u prikazuje kako oko zaštite u Splitu nema nikakvih problema iako su problemi golemi jer je Split jedno mjesto pod zaštitom UNESCO-a u RH koji nema dodatne zaštite, buffer zone. U službenim odgovorima koje je centralnom uredu UNESCO-a godinama slalo Ministarstvo kulture stoji da je zaštita povijesne jezgre Splita takva kakva jest, dovoljna i da nije potrebno uvoditi nikakvu dodatnu zaštitnu zonu, kontakt zonu. No, međutim, danas imamo izmjene zakona koje pozdravljamo u smjeru uvođenja upravo tih kontaktnih zona. Sličan je slučaj s Trogirom, gdje također zaštitna zona nije dovoljno velika a iz Ministarstva kulture godinama su odlazile potpuno oprečne izjave. Danas, prema riječima struke za Trogir uspostavna zona dolazi prekasno kada je sve u okolini već upropašteno neplanskom izgradnjom. Nekad je Trogir imao veliku i lijepu varoš na otoku Čiovu, danas je ona posve izgubljena u gomili novih zgrada tako da niti stručno oko više ne može prepoznati isto. Želimo li da se to uskoro dogodi i Splitu. I nemojte samo reći da Split i Trogir već se štiti Zakonom o zaštiti o očuvanju kulturnih dobara jer učinke te zaštite vidimo na brojim primjerima u Dalmaciji i Hrvatskoj. Pozdravljamo svaku promjenu zakona u pogledu povijesnih cjelina, pa i odnosa prema UNESCO-u te ukazujemo na potrebne sustavne promjene. Kako sve kanite ugraditi u prostorne planove kada se i na koji način predviđa usklađenje sa Zakonom o prostornom uređenju i građenju. MOST nezavisnih lista drži neprihvatljive rokove za donošenje pravilnika u pogledu upravljanja kulturnom, registrom kulturnih dobara, utvrđivanja sustava mjera zaštita te obuhvatom i kontaktne zone kulturnog dobra i propisivanje uvjeta koje mora ispunjavati fizička i pravna osoba za dobivanje dopuštenja za obavljanje poslova istraživanja, restauriranja, održavanja i obnove kulturnih dobara. U člancima 3., 7. i 12. predvidjeli ste jedan rok od 180 dana. U svom izlaganju ranije rekli ste kako neki pravilnik je već u javnom savjetovanju te molim vas da pristupite onda izmjenama zakona u vidu da ako je moguće bilo koji od ta tri pravilnika donijeti u ranijem roku da se isto učini. Kulturnim dobrima u RH valja upravljati na transparentan i funkcionalan način a isto obuhvaća transparentno vođenje evidencije, uređenje obavljanja poslova na kulturnim dobrima te osiguranje mehanizama i instrumenata koji nadopunjuju mjere zaštite kulturnog dobra koji će se ugraditi u prostorne planove te na taj način osigurati zaštitu izvanredne, univerzalne vrijednosti kulturnih dobara koje ima Hrvatska. Kao jedna od posljedica koja će kroz zakon proisteći definirana je kontaktna zona kulturnih dobara koji se upisuju u listu svjetske baštine ili u listu ugrožene svjetske baštine. Za zavedenu zonu utvrditi će se način zaštite koja će se ugraditi u prostorne planove te na taj način osigurati zaštitu samog kulturnog dobra. Znači u pravilniku članka 7. po donošenju slijedi, ugrađivanje u prostorne planove što iziskuje vrijeme, a mi u nekim slučajevima vremena nemamo kojeg pojedina kulturna dobra na listi svjetske baštine nemaju. Stoga putem amandmana predlažemo smanjenje roka za 2 mjesece znači da se donesu pravilnici koji su predloženi u čl. 3., 7. i 12. kako bi navedeni pravilnici što prije stupili na snagu kako bi se što prije zapravo prave promjene dogodile i u životu i kako bi na kraju zaštitili svoju kulturnu baštinu od svjetskog značaja i isto koristili znači, za gospodarski rast i razvoj, za jačanje nas kao turističke destinacije i privlačenje novih posjetioca u svrhu dizanja turističke ponude. Hvala.
Sada je na redu Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a. Poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo uvaženi predsjedniče Hrvatskog sabora. Cijenjena ministrice sa pomoćnicom, kolegice i kolege. Pred nama je hitni postupak izmjene i dopuna Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara. Zaštita i očuvanje kulturnih dobara je za svaku zemlju izuzetno važna. Izuzetno je važno jer to govori o slici zemlje, govori o tome kako se odnosimo prema svojoj prošlosti, pa iz toga kako se odnosimo prema svojoj prošlosti se da zaključiti i kako ćemo se odnositi i prema svojoj budućnosti. Mi u Klubu GLAS-a i HSU-a podržavamo izmjene i izmjene koje su korak naprijed. I ove izmjene jesu korak naprijed. Treba vidjeti one stvari koje su važne. Ja bih tu naglasila tri stvari koje su izuzetno važne. Prva stvar koja je važna, a to je da će se probati riješiti, govorim namjerno probati riješiti jer ću malo pokazati kako je to u stvarnom životu odnosno malo reći kako je to u stvarnom životu, podzemni katastar. Dakle, ima zemalja koji vodi nadzemni i podzemni katastar i to tako imaju definirano svojoj regulativom. Hrvatska nije jedna od tih zemalja, Hrvatska to rješava drugačije. Možda oni među nama koji se sjećamo kad se je gradio pothodnik u gradu Zagrebu, jedna od ključnih stvari je bilo kako se to definirati. I zbog toga napor koji ovo Ministarstvo je napravilo Izmjenom i dopunom Zakona, a to je da se proba riješiti ono što je u podzemlju i da kao takvo se definira je hvale vrijedan, ali ćemo vidjeti kako to u stvarnosti će biti. Druga stvar je nešto što je možda, nije toliko ni u svom izlaganju ministrica naglasila, a ja cijenim da je izuzetno bitno, a to je utvrđivanje granica za kulturni krajolik. Kulturni krajolik je jedan novi pojam koji koristimo. Kulturni krajolik jednako tako govori o zemlji, govori o nekakvim vizurama, govori o nekakvim uvjetima i zbog toga je važno da to u Zakonu definiramo. I treća stvar koja je važna, a to je da se fizička osoba dobiva licencu. Do sad je ta procedura bila komplicirana, bila je teška. Zaista smo kapacitirali određene tvrtke koje se s tim bave da ponovo i ponovo određenu količinu dokumentacije dostavljaju, a zapravo licencu može dobiti fizička osoba. Licencu treba dobiti fizička osoba iz jednostavnog razloga što se ljudi školuju i dalje se educiraju za određena znanja i zbog apsolutno je nakon 20 godina što smo imali jedan način, dobro da se ovo rješava na drugi način. A sad nekoliko rečenica o stvarnom životu. Prva tema koju su svi govorili ovdje, a to je tema prostorno-planske dokumentacije. Ja znam samo za relativno mali broj planova koji imaju kvalitetne konzervatorske podloge iz kojih se mogu iščitati sve ono što je potrebno iščitati za pravu informaciju našim građanima. Krajem 2013. godine je donesen novi Zakon o prostornom uređenju. On je stupio na snagu 2014. godine. Taj Zakon je dao mogućnost da se rade e planovi. Dakle, mi sad, možete vidjeti, nema ni jednog propisa u kojem ne govorimo o e dokumentaciji, u kojem ne govorimo o e arhivama, a u stvarnosti je to malo drugačije. I onda kad je, između ostalog, bila želja da se rade i e planovi, razgovarano je i sa Ministarstvom koje je zaduženo za zaštitu kulturnih dobara, da vidimo kakvo stanje je s konzervatorskim podlogama da bi se one u konačnici možda samo ili skenirale i bile podloge svemu tome. Što u stvarnosti to znači? Dakle, samo da pojasnimo iz jednostavnog razloga što dobra želja e dokumentacije je dobra želja. U stvarnosti vam danas to znači slijedeće. Vi imate svoju katastarsku česticu, pogledate u plan i u plan vidite da je tu moguća gradnja. Iščitate iz plana što je moguće sad da vam pojednostavim, recimo dva kata. I onda vidite da je i to, da je gore, da je u zaštiti s aspekta Zakona o zaštiti kulturnih dobara. U planu nemate niti jedan drugi pokazatelj, morate otići do nekakvog projektanta, taj vam projektant mora složiti nekakvo idejno rješenje i vi s tim idejnim rješenjem idete u nadležnim ured da vam oni propišu propozicije koje ćete poštivati. Onda se iza toga projektira. Za te stvari možda i ne treba lokacijska i građevinska dozvola. Smisao e planova, odnosno e-dokumentacije i konzervatorske dokumentacije je da vama ili vi ili projektant ili netko može odmah iščitati smjernice i uvjete. Ali, kompjuter samo pokazuje ono što mi u kompjuter stavimo. To vam drugim riječima znači, sve ovo što danas imamo, sve ovo što je danas po ladicama, sve ono što je danas u konzervatorskim uredima, sve ono što je danas u restauratorskim službama treba posložiti. I za to treba vremena. Dakle, 2014. je bio razgovor da se to krene. Dakle, mi smo, kraj je već 2018., u 5 godina znamo da se nije napravio veliki pomak. Ministrica je u svom uvodnom izlaganju, usput budi rečeno, zaboravila sam reći, a svaki put kad ministar dođe braniti Zakon, ja to nekako posebno naglasim s dva aspekta jer to znači da je stalo ministru do Zakona i do toga da taj Zakon bude donesen, a s druge strane znači da ministar u krajnjoj liniji poštiva saborske zastupnike i dolazi tu pred njima govori, pa da ne propustim priliku, to obično uvodno kažem. Dakle, da se vratimo na e-dokumentaciju. Za to treba vremena. Ministrica je rekla kraj iduće godine. Tu je jedan pravilnik koji će to definirati. Da sad krenemo radit, mi za dio Hrvatske možemo to imati prije 3, 4 g. i to treba jasno reć. E sad, tu će se morati donijeti odluka, postoje dijelovi Hrvatske gdje je nešto intenzivirano izgradnjom, gdje su planovi nešto u boljem stanju, gdje je katastar u nešto boljem stanju, dakle tu će trebati donijeti odluku i neće moći sve odjedanput jer ako krene sve odjedanput, onda će biti ništa. Naravno ja ne mogu propustiti govoriti o ovom zakonu a da ne kažem za slučaj o kojem sam već nekoliko puta govorila sa ove govornice a to je grad Zagreb i Meštrovićev paviljon ili tzv. džamija. Radovi koji se tamo rade temeljem Zakona o gradnji, za to nije bila potrebna građevinska dozvola nego je trebao biti glavni projekt i prijava početka radova. U početku radova se odlučilo uređivati staze i zamijeniti gdje koja stepenica. Na kraju je maknuto 200 kamenih blokova koji svaki teže nešto manje od tonu i zamijenjeni novim kamenim blokovima. Bile su otvorene dvije teme. Jedna tema je da li je to odgovarajući kamen i ministarstvo se je u nekoliko navrata ocijenilo i reklo da je to odgovarajući kamen ali druga tema je odgovarajuća projektna dokumentacija. Svi vi koji se vozite Zagrebom, prolazite oko džamije ili ćete proć, malo pogledajte kako to izgleda i malo pogledajte što se tamo radi. Tamo se radi točno ono što gospodin Bandić želi radit, on pokazuje da može, da hoće a i građanima Donjeg grada pokazuje da ga je baš briga za njih jer to nije njegovo biračko tijelo i on to jasno poručuje svim svojim nastupima i svim svojim načinima govorenja o tome. Ja sam Ministarstvo kulture pitala što se tu desilo i koja su mišljenja izdana i dobila sam odgovor koji je bio prije ljetne stanke da su izdana, dakle suglasnost zamjena kamena na vrstu kamena ali da nije dostavljena adekvatna projektna dokumentacija i da tu projektnu dokumentaciju treba dostaviti u ministarstvu, kad sam to pitala u Gradskoj skupštini, vidi čuda, baš taj dan kad sam to pitanje postavila u Gradskoj skupštini je navodna dokumentacija dostavljena u ministarstvo. Što zapravo hoću reći? I pitanje koje sam ministrici postavila je pitanje vezano uz inspekciju. Dakle riječ je o radovima na zaštićenom objektu koji je zaštićen sa svim aspekta, koje je jedno od memorijskih slika Zagreba kad bi trebali u po noći ili rano ujutro reći što su vam memorijske slike Zagreba, rekli bi vjerojatno katedralu, vjerovatno HNK, ja pretpostavljam Trg bana Jelačića, spomenik kralju Tomislavu i sigurno bi u tih 5 bilo i Meštrovićev paviljon ili tzv. džamija. Kad se rade radovi na nečem takvom onda poseban naglasak treba biti zaista struke, struku treba kontrolirati, ministarstvo obzirom na koaliciju koja je i tu i u gradu Zagrebu je žmirilo i ja tu zaista dio odgovornosti je na ministarstvu ali to je stvarni život i to se stvarno dešava. Radovi će pretpostavljam biti negdje do kraja godine gotovi, o tome sviđanju ili nesviđanju se uvijek može diskutirati šta se kome sviđa ali ono što je važno, važno je da je ministarstvo na cijeloj toj priči žmirilo. To pokazuje da ministarstvo i u nekim drugim stvarima žmiri ali o tome će biti tema neki drugi put. Ono što iz ovog zakona se iščitava vrlo bitno je ono što bi trebale biti aktivnost, a te aktivnosti su zaista za kvalitetnijim konzervatorskim podlogama jer kvalitetne konzervatorske podloge mogu biti i podloga za kvalitetno prostorno planiranje. Od 556 općina i gradova u RH, svi imaju donesen prostorni plan uređenja općine i grada. I svi imaju nešto vezano uz zaštitu kulturnih dobara i u prostornom planiranju jednako tako imaju neki procesi. Proces koji je trebao biti slijedeći a to ovaj zakon omogućuje i dobro je da je naglašen, a to je kvalitetne konzervatorske podloge koje će na taj način riješiti pojedine nedoumice. Mislim da se tu u jednom trenutku postavilo jedno pitanje to je ruševina pa bih ja vezano uz ruševine nešto rekla. U Hrvatskoj mi zaista smo svjedoci pogotovo u krajevima koji su bili devastirani u ratu, ostatak ruševina. Te ruševine su opasne za život i zdravlje ljudi. Krajem 2013. a stupio je od početka 2014., postoji Zakon o građevinskoj inspekciji i komunalnoj inspekciji koja govori o tome da jedinice lokalne samouprave, ako prvo i osnovno treba vlasnik ukloniti, ali ako vlasnik ne ukloni, a utvrdi se da je to opasno po život i zdravlje ljudi, onda to jedinice lokalne samouprave uklanjaju iz svog proračuna i sjedaju na vlasništvo koje je ili se upisuju na tu nekretninu odnosno na zemljište i to funkcionira. Postoji samo jedan dio u kojem to nije tako, kada je objekt zaštićen sa aspekta zaštite kulturnih dobara, onda to nije moguće. Stoga mislim da je ovo poruka evidentno u ovu izmjenu i dopunu zakona nije moguće, hitna procedura je i nije se odnosilo na tu temu ali je možda poruka ministarstvu koje je već išlo, dakle već ste imali izmjene i dopune zakona, sjednite sa Ministarstvom graditeljstva i prostornog uređenja, probajte iznać model, izmijeniti dva zakona, dakle jedan je Zakon o građevinskoj i komunalnoj inspekciji a drugi je vaš, iz jednostavnog razloga, dakle nije svud sve isto. Negdje je u pitanju zaista tako vrijedno da ćete se vi odlučiti, ja tu apsolutno razumijem struku konzervatora, netko sa strane gleda i njemu je isto. Opasno po život, opasno po zdravlje, nisu svi objekti u istom statusu, neki su stvarno se ne može dopustiti da se sruši iz jednostavnog razloga jer smo bespovratno onda se nekako oprostili od svoje prošlosti ali neki od tih objekata bi se zaista mogli srušiti jer je pitanje koliko oni više sa aspekta zaštite kulturnih dobara jesu i pitanje je tko više ima novaca, ima sredstava da to vrati u nekakvo pristojno stanje. Prema tome tu treba uzeti nekako glas zdravog razuma i vidjeti o čemu je riječ, ali potaknuta kolegom koji je to spomenuo, mislim da je vrijeme da se i o tome razmisli iz jednostavnog razloga što su to naše situacije, ako ostane ruševina još malo, nećete više imati ni što štititi jer će se samo od sebe urušiti, ali pritom uvijek može stradati netko od ljudi što može biti naravno pogubno i nije dobro. Mi sve zakone koje sada donosimo i sve zakone koji su u saborskoj proceduri, dio njih ima uvijek ta tema gospodarstvo, dio njih uvijek ima temu demografiju, ali svi imaju i svi se zaklinjemo u e, e građane, e dozvole, e planove, e konzervatorske studije, a onda pak e arhive. Onda kad ja pitam imate e arhivu, to znači da nemate papirnatu arhivu, kaže a ne, ne, ne, ne, ne imamo mi papirnatu. Mislim da je došlo i svi rade, naručuju određene podloge i naručuju određene sustave koji će im rješavati, odnosno staviti njihove podloge na taj način u primjenu. Mislim da je došlo vrijeme, dajte se svi sjednite, dajte da se to radi jedno obrazno na jedan način jer ovako će rezultat toga biti da će svatko imati svoj sustav i neće biti međusobno kompatibilni. O čemu hoću reći? Kad se rade e konzervatorske podloge, onda se one moraju raditi u sustavu koji je primijenjen za e planove, da ne ispadne da ćemo imati konzervatorske podloge koje će biti u jednom sustavu, planovi u drugom sustavu. To znači ministarstva, kolege iz ministarstva, sjednite, dogovarajte se i probajte da prijedloge koje dobijemo međusobno usklađeni i primjenjivi jedni drugima. Hvala.
Idemo na petu raspravu kluba zastupnika, ujedno i zadnja rasprava, klub zastupnika, poštovani kolega Stjepan Čuraj, u ime HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Klub HNS-a dakako prihvatit će ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, naravno nekoliko stvari bih želio malo više istaknuti i pojasniti. Prije svega, ono što je dobro apsolutno i što moramo odmah pozdraviti i općenito, ne samo što se tiče ovoga zakona, nego cijele intencije koja nam mora biti iz vlade pa i ovoga Sabora je rasterećenje daljnje svako administrativno naših poduzetnika i građana. I na ovaj način u dvije odredbe se to direktno radi, prije svega kada govorimo, i to je ministrica uvodno rekla da se pojednostavlja postupak dobivanja dopuštenja za obavljanja poslova, za zaštitu i očuvanju kulturnih dobara, odnosno produženja licence koja se ukida, koja je bila svakih pet godina, koja opet određene pretpostavke povlačilo sa sobom što se tiče svih prikupljanja mogućih papira, kako mi to volimo reći. Naravno i ono što sam u replici istaknio i pravo prvokupa koji se mijenja članak 37., odnosno člankom 5. ovoga zakona, tu bi samo imao jednu nadopunu ili sugestiju, ako je uopće moguće to, pa ćemo vidjeti ako možemo i amandmanom nadopuniti. Naime što se tiče prava prvokupa, naši sugrađani koji su imali određene stanove, koji su nekim kompleksima ili kuće, područja koja pod zaštitom, znali su da moraju pribaviti prethodno odricanje prava od prvokupa kod prodaje tih stana, to je rok od 60 dana i najčešće jedinice lokalne samouprave, ako je riječ o gradovima i županijama, to i dostave u nekom roku, međutim da li danas Ministarstvo državne imovine, prije toga DUDDI, ... [[Govornik se ne razumije.]] kako god ga zvali, barem prema mojim saznanjima nikada to rješenje ne izda, nego šutnjom administracije, istekom roka se smatra da je onako prešutno ... [[Govornik se ne razumije.]] , odnosno da se prešutno odobrava. I naravno to onda kod prometovanja nekretninama izaziva određene vremenske konsekvence i oko cijene, oko prodaje, ako se nekom žuri i ne može čekat to, onda odustane od kupnje itd. i to apsolutno se ovime pozdravlja, samo nadam se da će to pravo iskoristit se i na državnoj razini jer tu je zapravo najveći srž problema. No međutim u članku 5. koji se odnosi na dodatke članka 19. stavak 19, odnosno 19a točno kod stavka 4 kaže dostave rješenja iz stavka 1 ovog članka obavlja se objavom na mrežnim stranicama, pardon, sad sam prešao na sam ovaj sljedeći najbitniji dio te teme, a to je što se tiče članka u kojem, ono što sam i postavio pitanje, govorimo o upisu definiranom zapravo građevine arheološkog značaja koje se nalaze ispod površine zemlje. Naime, ono što je bitno da i čak istaknuto da je problem u samom uvodu da je ono što sam ja i napomenuo, da posljedica primjene načela jedinstvenosti nekretnine i ono što mi ovdje radimo zapravo za građevine i objekte ispod površine zemlje uspostavljamo posebno pravno uređenje i sada znači to rješenje koje se izdaje temeljem članka 19 u stavku 4 kaže da dostave rješenja se obavlja objavom na mrežnim stranicama Ministarstva kulture. Ja bih ovdje volio da se to nadopuni, ako može, da se strankama u postupku dostavi pismenim putem, zašto? Jer odmah sljedeći članak kaže da će se dostave rješenja smatra obavljenom istekom osmog dana od dana objave. Znači neke zainteresirane stranke, da li su to jedinice lokalne samouprave, vlasnici, svi oni koji su upisani možda u česticu u katastru, naravno nitko možda ne gleda, nit će pratiti što se objavi na mrežnim stranicama, a teku određeni zakonski rokovi za pravne lijekove po tome rješenju. To bi značilo da se ostavi članak 5, nek se smatra da je rješenje uredno dostavljeno, ali nek se dostavi obveza da se mora i pismenim putem onima koji su navedeni, koji bi mogli biti stranke u postupku, da na taj način su oni obaviješteni i pismenim putem, bilo to jedinice lokalne samouprave, privatni vlasnici, svakog do kog se može iz javnog nekog registra dobiti podatak ako se njegova involviranost na toj čestici, da li netko ima zalog na neku nekretninu, ne znam što će sa time biti. Ako je neka privatno vlasništvo, pa je netko digao određenu hipoteku na tu česticu, na to vlasništvo, a mi ispod njemu oduzimamo jedan dio koji je zaštićeno arheološko dobro. Ne znam jel ima uopće takvih primjera, pa bih ja volio zbog nekih daljnjih da se evo, jednostavno i tima da se uvrsti taj dodatak zapravo da se i pismenim putem obavijeste sve stranke koje su u postupku odnosno koje su navedene po predmetnoj čestici, kad se govorio o građevini. Tako da mislim da je jasno zbog čega jer naravno da pravni lijekovi imaju svoje i ... [[Govornik se ne razumije.]] rokove i subjektivne i objektivne i mislim da bi ovdje udovoljili svim tim rokovima. Ono što se pogotovo u praksi događa, što bih volio skrenuti pozornost. Mi svi znamo da vlasništvo obvezuje. Imamu situacije u kojem su određena zaštićena dobra, da li industrijske baštine ili bilo čega, su manje-više da li zbog rata ili nekih drugih stvari, a nisu u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i države, praktički ruševine i predstavljaju opasnost za građane, za svoju okolinu i one bi zapravo da nisu zaštićene trebale biti predmet rušenja. Naravno, ne smije ih se srušit, ali vlasnik nema sredstava da to obnovi na način na koji to propisuje struka. I dolazimo u jednu pat poziciju gdje nešto predstavlja opasnost, poduzimaju se neke mjere zaštite, potpore itd., da zbilja se to ne uruši, a s druge strane vlasnika obvezujemo da to ne smije, s jedne stane ga obvezujemo da mora ukloniti, a s drugim zakonom, odnosno ovim Zakonom da ne smije uništiti kulturno dobro. I to je taj dio u kojem moramo to razgraničenje možda je malo jasnije napravit, u kojem dijelu tu dolazi država i kaže ovo je ako ja kažem da je ovo zaštićeno kulturno dobro, onda ja preuzimam na sebe određenu odgovornost. Da li osim prava prvokupa kod određene, mi znamo da imamo i određene zakonske alate što se tiče eksproprijacije odnosno izvlaštenja, da li na to, da li to primijeniti ovdje? Ako netko nema mogućnosti da se brine o svim vlasništvu na način koji to zakonski treba da udovolji svim zakonskim aktima, onda da država dođe. Ja ne znam jel to pravno moguće, ali sigurno treba razmisliti. Evo, to je ono što se događa u praksi. Ja znam sigurno za recimo određene građevine na području Vukovara, pogotovo u vlasništvu Borova d.d. gdje su ratom devastirane i doslovce predstavljaju opasnost da se počnu urušavati. Naravno, tvrtka nema sredstava da to obnovi, a ne smije srušit kao što bi trebala, recimo da to nije zaštićeno kulturno dobro. Ono zaključno, sigurno da ovim Zakonom što se poboljšava je apsolutno prihvatljivo i to ćemo pozdraviti. Klub HNS-a će upravo zato i prihvatiti, a evo molim kroz daljnju raspravu samo očitovanje što se tiče dostave tih rješenja za izuzimanje tih arheoloških dobara, ... [[Govornik se ne razumije.]] arheoloških dobara iz čestice jer kao što sam napomenuo, zbilja to stvarno pravo i pravo jedinstvenosti i građevine i zemljišta je malo tu dvojbeno što se tiče takvih stvari. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sada prelazimo na pojedinačne rasprave. Prvi je na redu poštovani kolega Anđelko Stričak, izvolite.
Kolegice i kolege, ministrice. Kao što sam već naglasio, apsolutno podržavam izmjene i dopune ovog Zakona iz više razloga jer se pojednostavljuje način dobivanja dopuštenja za obavljanje poslova na zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, olakšava se pravni promet nekretninama, inventurne knjige javnih muzeja postaju dio Registra kulturnih dobara RH i ne treba kulturna dobra objavljivati u Narodnim Novinama. Pojednostavljuje se postupak dobivanja dopuštenja za obavljanje poslova na zaštiti i očuvanju kulturnih dobara na način da se navedeno dopuštenje izdaje fizičkim osobama, muzejska građa stječe status kulturnog dobra upisom u inventarnu knjigu javnog muzeja itd. Međutim, u samom uvodu uputio sam vam bio pitanje vezano za zavičajnu zbirku prvenstveno iz slijedećeg razloga. Naime, kao načelnik općine pokrenuo sam arheološka iskapanja još tamo negdje 2001. godine. Od 2003. do 2018. su znači bila baš sama iskapanja, a dvije godine prije toga su bila probna. Znači, od tada do danas prošlo je 17 godina, izredalo se 6 Vlada, 7 ministara i mi smo došli do cilja, do izrade projekta prezentacije ... [[Govornik se ne razumije.]] Pronađeni su brojni vrijedni nalazi iz različitih prapovijesnih razdoblja koja pripadaju lasinjskoj, vučedolskoj, ... [[Govornik se ne razumije.]] i vinkovačkoj kulturi. Pronađeno je mnoštvo keramičkih posuda, novca, vrčeva, tanjura, lula, jednostavnih reljefnih ... [[Govornik se ne razumije.]] Pronađeno je vrlo zanimljivih metalnih nalaza, čavala, lokota, ključeva, srebrnog i brončanog novca, strijela za samostrel, puščane kugle, dijelova mačeva, mamuza i naravno, posebno treba napomenuti brončanu ružu vjetrova do sad nezabilježen nalaz u ovim krajevima. Naravno da ih svih tih razloga je i aktualnom općinskom vodstvu doslovno neprihvatljivo da svi ti nalazi nakon 17 godina truda i rada završe igdje van područja općine Visoko. Međutim, nije se tu stalo. Općina je osnovala i jednu udruge ... [[Govornik se ne razumije.]] koja svake godine u 10. mjesecu, znači svaku prvu subotu u 10. mjesecu prikazuje oživljenu povijest 1590. godine. Ove godine je već 13. po redu ta manifestacija. Naravno pozivam i ministricu i njezine suradnike, sve ovdje prisutne da nas ove godine posjete. Zbog čega sve to govorim? Zato jer naša domovina ima najveći udio u BDP-u od turizma, 19,6%. jedini mjerljivi podaci vezani za turizam su broj noćenja. Broj noćenja je 95,1% na moru, u Zagrebu 2,5% i kontinentu 2,4%. I sad vidimo kolika je mogućnost upravo u ovom djelu a najveći promotori domovine a samim time i turizma su kultura, prirodne ljepote i šport i stoga smatram da upravo ovaj segment, pogotovo kad su u pitanju mala mjesta, male sredine jer nema općine koja nema svoju crkvu, neki arheološki lokalitet ili nošnje da se prezentiraju i iskoriste u turističke svrhe a samim time da se potakne i razvoj tog kraja. Kada govorimo o području županije, na području županije kada je u pitanju arheologija a mislim varaždinske županije, kada je u pitanju arheologija i arheološki nalazi, imamo istraženih, djelomično istraženih i uopće neistraženih 87 lokaliteta a 121 lokalitet jer pretpostavljeno da je arheološki lokalitet. Svega ih je 31 zaštićen, od 3 preventivna i ako sam uzmemo u obzir da ih postoji oko 200 a svega 30-ak ih je zaštićeno, postavlja se pitanje koliko će nam trebati vremena da istražimo sve te lokalitete. A sada je svaki sedmi zaštićeni. A kad govorimo o etnološkoj baštini, narodu i nošnjama, tu moram naglasiti da je sve prepušteno amaterima, entuzijastima odnosno kulturno umjetničkim društvima. Stoga pozdravljam i ponovno naglašavam ove izmjene i dopune ali naglašavam da ministarstvo se treba daleko više ekipirati, garantiram da vam fali ljudi na terenu. Danas konzervatorski odjel u Varaždinu nema etnologa, ja smatram da ga treba imati i trebalo bi bar još tri dodatna arheologa da se uopće ovo registrira da postoji. Stoga evo pozdravljam napore ministarstva i molim da vodite brigu d bi svakako trebalo daleko većim brojem ekipirati ekipu prvenstveno naglašavam zbog turističkih potencijala. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Stričaku. Imamo jednu repliku, poštovan kolegica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Stričak, i ja ću se vama pridružiti u vašoj želji da i naravno podupirem vas u vašoj namjeri da promovirate važnost vođenja brige i skrbi o kulturnim dobrima kad su u pitanju manje sredine i u tom smislu ću osim što podržavam vaše namjere, istaknuti da između ostaloga i Zakonom o muzejima koji smo imali neki dan na saborskoj raspravi je predviđen, ja bi rekla pojednostavljeni način rješavanja odnosno pitanja uspostave statusa kulturnog dobra u inventarnu knjigu muzeja a jednako tako i pojednostavljen je način osnivanja muzeja kao ustanove u sastavu upravo u manjim sredinama kako bi se olakšala mogućnost očuvanja kulturnih dobara u manjim sredinama.
Gospođo Bedeković, ja bi vas molio da malo pripazite na vrijeme. Odgovor, kolega Stričak, izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolegice Bedeković, apsolutno se slažem s vama, nemoguće je očekivati da će u malim sredinama doći do velikog industrijskog razvoja, to je po meni suvislo ali upravo te male sredine se moraju osloniti na ono čime raspolažu a to je svakako prirodne ljepote, kultura, športski događaji, manifestacije a tu svakako kad govorimo o kulturi ulaze i sakralni objekti i kulturna dobra, etnološka baština, narodne nošnje, običaji, tradicija. Pa evo podržavam i vašu raspravu ali i napore ministarstva, hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Stričaku na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovan kolegica Vesna Bedeković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažena gospođo ministrice, pomoćnice ministrice, poštovane kolegice i kolege. Ja ću na početku samo podsjetiti, mislim da to do sada nismo spomenuli da je 2018. g. između ostalog proglašena i europskom godinom kulturne baštine i upravo je evo, 2018. g. i prigoda i vrijeme da se i Hrvatska ponovno, dakle da promisli o podizanju standarda zaštite svojih kulturnih dobara jer upravo na spoznaji o vrijednosti vlastitih kulturnih dobara je zapravo spoznaja o vlastitom kulturnom i nacionalnom identitetu i naravno sve to skupa je povezano sa spoznajom važnog mjesta koje Hrvatska kada je u pitanju nacionalni i kulturni identitet i naša hrvatska kulturna i nacionalna baština, ima među ostalim zemljama koje su članice EU-a. I evo ako se prisjetimo, ministrica je u svom uvodnom izlaganju napomenula da je prvi Zakon o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara nakon uspostave samostalne RH donesen 1999. g. u međuvremenu do danas je prošao nekoliko noveliranja, ali jednako tako moramo biti svjesni da vrijeme u kome živimo zahtjeva prilagođavanje dakle različitim situacijama koje imamo u praksi i zato na jednoj generalnoj razini pozdravljam naravno i podupirem pojednostavljenje procedura različitih koje se ovim zakonom predlaže. I jednako tako ono što smatram jako bitnim, smanjenje administrativnih pritisaka, a jednako tako i spuštanje pojedine specifične problematike na razinu pravilnika, upravo zato da se možemo prilagođavati vremenu i da ne moramo svako malo ići u izmjene zakona. Dakle u tom smislu držim da je takav pristup puno operativniji. Između ostaloga ovaj zakonski prijedlog ide na hitnu proceduru i iz tog razloga, između ostaloga što je potrebno ovaj zakon uskladiti sa Zakonom o muzejima i Zakonom o knjižnicama i tu nekako vidim i smatram da se radi o jednom sustavnom, cjelovitom pristupu, dakle ... [[Govornik se ne razumije.]] s pojedinim zakona, nego idemo usporedno s nekoliko zakona koje donosimo u vrlo kratkom vremenskom roku, upravo da bismo sustavno i cjelovit riješili pojedinu problematiku, koliko je god to moguće. Kad je u pitanju Zakon o muzejima, dakle prije svega pitanje uspostave stanja kulturnog dobra za muzejsku građu, Zakonom o muzejima je uređeno na drugačiji način, a prema ovom našem zakonskom prijedlogu o kome raspravljamo danas, muzejska građa stječe status kulturnog dobra upisom u inventarnu knjigu javnog muzeja, a ne temeljem rješenja Ministarstva kulture. S tim da je inventarna knjiga dio registra, time dakle ako ne idemo više na izdavanje rješenja od Ministarstva kulture smanjujemo, dakle idemo, ukidamo objavu u narodnim novinama i omogućavamo upis u registar kulturnih dobara koji će se kao javna knjiga voditi, biti javno dostupan na mrežnim stranicama ministarstva. Upravo tu vidim pojednostavljenje procedure i smanjenje administracije. Što se pak tiče Zakona o knjižnicama koji nam je evo danas i na saborskom odboru, vrlo brzo će doći u proceduru, tamo se predviđa, što pozdravljam doista, uspostavljanje knjižne građe kao kulturnog dobra upisom u katalog knjižnica, pogotovo kad su u pitanju jedinstveni i rijetki primjerci knjiga koje su nastale prije 1850. godine. Naravno ono što je još, koliko mi vrijeme dozvoljava smatram potrebno važnim istaknuti, a već je bilo riječi, ja ću samo ponoviti i još jednom naglasiti, one odredbe kojima se rješava pravni status građevina od arheološkog značenja, uključujući i rudarske i slične objekte kod kojih su od interesa za RH, a za koje nije riješeno pitanje upravljanje i korištenja zbog neriješenih vlasničkih odnosa, što je zapravo posljedica primjene načela jedinstvenosti nekretnine, u onom slučaju kad se te građevine i objekti nalaze ispod površine zemlje, a kada vlasnik nije RH. Smatram da će se ovim zakonskim prijedlogom pokušati riješiti vlasničko pravni odnosi i urediti pitanje vlasništva i upravljanje na takvim objektima. Kao primjer je istaknuta kompleks Dioklecijanove palače koja je upisana na listu svjetske baštine i za koju je donesen zaključak Vlade RH u 8 mjesecu, ako se ne varam ove godine. I ne samo, ovo je bio samo jedan primjer. Podsjetimo se da Hrvatska ima priličan broj sličnih primjera, osobito kad se radi o rudnicima, sličnim objektima primjerice rudnik Labin u Istri i još neki slični primjeri. Ono što smatram osobito važnim, još jednom naglasiti da su riješeni vlasničko pravni odnosi, jedan od uvjeta za nominiranje naših kulturnih objekata na Europske fondove i smatram da će ova zakonska rješenja ubrzati neke procedure i omogućiti prijavu što većeg broja naših kulturnih dobara na europske fondove. Jednako tako bilo je riječi o pravu prvokupa, dakle konkretno članak 5. kojim se mijenja članak 37. postojećeg zakona. Također smatram da će se u praksi time znatno olakšati pravni promet nekretninama koje imaju status kulturnog dobra i da će se one situacije u kojima je bilo riječi gdje je kao vlasnika imamo RH, dakle neke procedure ubrzati, barem što se tiče odricanja prava prvokupa. I koliko mi vrijeme dozvoljava, vezano za način utvrđivanja kulturnog dobra, dakle već sam rekla, smatram da će se procedure pojednostaviti na način da se na temelju stručnog vrednovanja vrši upis kulturnog dobra u registar, čime se skraćuje postupak, dakle ne idemo na rješenje, pojednostavljuje se. I ono što smatram osobito bitnim, a već je bilo riječi o tome pa ću samo kratko ponoviti, važno dakle uvođenje definiranja kontaktne zone kulturnog dobra, dakle onih kulturnih dobara koje se upisuju u listu svjetske baštine, odnosno svjetske ugrožene baštine i koje su pod zaštitom UNESCO-a. smatram da je definiranje suština definiranja kontaktne zone zapravo mjere zaštite i ja bih rekla preventiva i utvrđivanje mjera zaštite na način da se jasno i unaprijed odredi što se može, a što se ne može raditi u prostoru koje je određeno kao kontaktna zona. I na kraju što se tiče licenciranja za rad kulturnim dobrima, koja se do sad dakle licenca morala obnavljati svakih 5 godina, što je naravno za poduzetnike bio vrlo kompleksan i kompliciran postupak opterećen brojnim administrativnim poslovima, smatram da je ovo zakonsko rješenje koje predviđa trajnu licencu ali na drugoj strani i propisuje razloge zbog kojih ta licenca može biti ukinuta, puno bolji način i puno bolje rješenje od obnavljanja iste licence svaki 5 godina i naravno puno jednostavnije rješenje za naše poduzetnike. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Bedeković. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovana kolegica Sanja Putica, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, cijenjene ministrice, cijenjena pomoćnice ministrice. Dosta je do sada rečeno o izmjenama i dopunama ovoga zakona. Dopustite ćete mi da osim ovih generalnih ili općenitih posljedica koje će proizaći donošenjem ovoga zakona budem pomalo i subjektivna i posebno se osvrnem na posljedice ovoga zakona koje se tiču grada Dubrovnika koji je zapravo jedna zaštićena spomenička cjelina na popisu svjetske baštine UNESCO-a i koja zaista sa iščekivanjem očekuje donošenje izmjena i dopuna ovoga zakona. Posljedice koje će općenito proizaći iz donošenja ovoga zakona naravno je definiranje kontaktnih zona kulturnih dobara koje se upisuju u listu svjetske baštine ili u listu ugrožene svjetske baštine i za navedenu zonu utvrditi će se način zaštite koja će se ugraditi u prostorne planove te na taj način osigurati zaštitu samog kulturnog dobra. Donošenje prijedloga novih, tzv. buffer ili kontaktnih zona kako ih nazivamo u ovome zakonu posebno je dakle izraženo u povijesnim cjelinama kao što je primjerice grad Dubrovnik. A znamo kako je i sam UNESCO na svom zasjedanju u lipnju usvojio zapravo prijedlog Ministarstva kulture o donošenju ovih kontaktnih i buffer zona. Međutim, preduvjet da bi se ubuduće postupalo prema ovome prijedlogu zakona naravno je donošenje prostornih planova na, rekla bih tako lokalnoj, odnosno nižoj razini. Sami znamo da prostorni planovi, prvenstveno tu mislim na GUP, kao najveći od njih je zapravo jedan politički dokument najčešće koji se donosi u gradskim vijećima, naravno i dijelom u županijskim skupštinama. I po meni bi možda za određene prostore u RH trebalo kako bi se ipak djelom olakšalo lokalnoj samoupravi razmisliti i o mogućnosti donošenja planova nižeg reda, primjerice detaljnog plana uređenja određenih zona, primjerice u gradu Dubrovniku, ne u ukupnosti jer znamo da za donošenje novog prostornog plana treba više od godinu dana vjerojatno procedure jer sama javna rasprava traje doduše 30 dana ali cijela procedura donošenja novoga plana traje i duže. Ono što svakako tu treba podržati to je da investitor i ljudi koji namjeravaju ulagati u tim okolnim zonama, njima će zapravo procedura i olakšati jer će im iz tih planova prostornih biti potpuno jasno gdje su prostori na kojima se mogu raditi takve investicije, gdje nisu. Dakle unaprijed će biti određeno, tu više zatvaramo dakle prostor bilo kakvim mogućim malverzacijama. Također pozitivnim u ovome zakonu smatram i pojednostavljenje birokratskih procedura u pravu prvokupa. To što se gradovi, općine i sama država u jednoj skraćenoj proceduri može odreći prava prvokupa zato što ste … [[Govornik se ne razumije.]] u Ministarstvu procijenili da u pravilu jedinice lokalne samouprave i sama država jako rijetko se nalazi u situaciji da bi otkupila neku nekretninu. Međutim, moje je pitanje kada i postoje u određenim proračunima novci ili mogućnosti da bi se kupilo jeste li razmišljali o obrnutom mehanizmu da se zapravo ta procedura stavi u obrnutu situaciju odnosno da grad može na lakši način, u ovom slučaju grad Dubrovnik doći do određene nekretnine. Ono što je kolegica Bedeković također naglasila a važno je za daljnju proceduru prijave naših spomenika i dijelova kulturne baštine na europske fondove odnosno mogućnost njihovog efikasnijeg i boljeg obnavljanja naravno da je tu i samo pitanje vlasništva. A da ne govorimo o pojedinačnim vlasnicima koji mogu živjeti u određenoj zgradi i nekretnini, stanu koji su kupili primjerice prije 20, 30, 40 godina, njihov je stan na određenom arheološkom lokalitetu i do sad naravno nisu imali jednostavnu mogućnost da taj stan ili kupe ili prodaju ili ulažu u njega, ako hoćete i energetski ga obnove. I u tom smislu naravno da ovaj zakon zaista olakšava svim našim građanima koji imaju takve probleme. Kada gledate definiciju, samo da se kratko vratim na ovu kontaktnu ili buffer zonu, kada gledate samu definiciju buffer ili kontaktne zone kaže se da su namjere njezina donošenja ne samo sprječavanje daljnje devastacije prostora oko zaštićenih kulturnih dobara nego svakako i onečišćenje okoliša koja je jedna vrlo aktualna tema ovoga našega vremena, sama zaštita stanovnika određene spomeničke cjeline. I evo uz to moje kratko pitanje vama, svakako pozdravljam donošenje izmjena i dopuna ovoga zakona. Kažem, posebice za ona kulturna dobra i one zaštićene spomeničke cjeline koje su do sada bile prilično nedefinirane. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Putici. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Hrvoje Zekanović. Izvolite.
Poštovana kolegice Putica, vi ste u nekoliko navrata u vašem izlaganju spomenuli da ste iz Dubrovnika, spominjali Dubrovnik kao jedan grad koji se ima s čime podičiti a niste spomenuli jedan primjer dobre prakse, evo sada imate priliku se ispraviti a radi se o Društvu prijatelja dubrovačke starine. Znači jedno društvo koje je stvarno primjer dobre prakse ali ne samo u hrvatskim razmjerima nego svjetskim i europskim. I bilo bi jako lijepo da se je i malo više pozabavilo upravo sa ovakvim primjerima i u okviru ovoga zakona jer ako postoji jedan primjer gdje jedna udruga građana na volonterskoj bazi može o svom nasljeđu, svom gradu, volonterski isključivo brinuti na pravi i adekvatan način onda je upravo to Dubrovnik i Društvo prijatelja dubrovačke starine.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Zekanoviću. Odgovor, kolegica Putica, izvolite.
Evo cijenjeni kolega Zekanoviću, nisam htjela namjerno izdvajati da se ne kaže jer nemaju svi gradovi, sve spomeničke cjeline sreću da imaju jedno takvo društvo koje se bavi kontinuiranom i stručnom obnovom spomeničke baštine. Međutim, u Dubrovniku imamo danas još nekoliko zaklada koje zaista žele svoj novac ulagati u obnovu spomeničkih cjelina a naravno da bi bilo lijepo da i u ostalim krajevima Hrvatske postoji udruga građana koja se na ovakav način bavi obnovom jer je veliko pitanje što bi se Dubrovniku do danas dogodilo sa njegovom spomeničkom baštinom pogotovo sa zidinama da nije bilo Društva prijatelja.
Zahvaljujem na odgovor poštovanoj kolegici Putici. Slijedeća replika poštovana kolegica Vesna Bedeković, izvolite.
Kolegice Putica, drago mi je da ste u svojem izlaganju spomenuli Dubrovnik i razumijem naravno vašu subjektivnu vezu s Dubrovnikom jer dolazite iz tog područja i drago mi je da ste između ostaloga prepoznali zakonsku odredbu uređenja, određenja kontaktne zone kulturnog dobra upisanog na listu svjetske baštine Dubrovnik, zapravo cijela gradska jezgra je spomenik kulture i drago mi je da ste prepoznali ja bih rekla i nazvala institut kontaktne zone kao alat sprječavanja devastacije spomeničke cjeline, alat koji je povezan i s donošenjem prostornih planova pa i planovima detaljnijeg uređenja koje spominjete kao mogući prijedlog što jednako tako poštujem upravo kako bi se uredile prije svega mjere zaštite, preventiva i jasno unaprijed odredilo što se smije a što se ne smije u kojoj kontaktnoj zoni.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Bedeković. Slijedeća replika poštovani kolega Ante Bačić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Putica, spominjali ste u par navrata upravo pravo ovoga prvokupa koji je reguliran ovim zakonom u članku 37. i tu su dobri primjeri i Dubrovnik i Split iako će ovaj članak 37. olakšati i pravni i platni promet vezano za prvokup i za nekretnine ali mislim da je važno naglasiti da je bitno i samo planiranje otkupa posebice od gradova i županija jer se događa često na gradskim vijećima i županijskim skupštinama da upravo radi financijskih sredstava se odustaje od prvokupa a u vrijednim sredinama kao što su Split i Dubrovnik definitivno je potrebno planiranje, tako da unaprijed osiguramo određena sredstva i ostajem za vrijedna nalazišta, za vrijedne nekretnine koje su na području naših gradova.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bačiću. Odgovor kolegica Putica, izvolite.
Evo kolega Bačiću, naravno, i sama kao vijećnica u gradu Dubrovniku smo nekoliko puta donosili odluke o tome treba li grad kupiti određenu nekretninu ili ne treba. Mislim da gradska vijeća najbolje ili županijske skupštine mogu procijeniti je li im određena nekretnina od značaja ili nije, a što se tiče planiranja u samome proračunu lokalnih jedinica, naravno da je to Dubrovniku, Splitu posebno potrebno zbog cijena nekretnina koje su na našem području. Isto tako vrijedno je naglasiti kako je čini mi se prije dvije godine, donesen je bio Zakon o poticanju investicija i upravo je i taj zakon u nekom djelu pokrenuo to nekretninsko tržište danas u RH pa se nadam naravno da je ovaj zakon i cijeli paket zakona koji je došao iz Ministarstva kulture samo jedan pozitivan nastavak.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj kolegici Putici. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege, uvažena gospođo ministrice. Pa evo, nekako se potrefilo da ja govorim odmah iza kolege Putice jer za razliku od nje i gospodina Zekanovića, ja o ovom primjeru o kojem ste imali prilike govoriti, nemam baš najbolje mišljenje a nemaju niti moje kolege iz grada Dubrovnika sa kojima sam pripremao današnju raspravu. Dakle, danas raspravljamo o Zakonu o zaštiti kulturnih dobara. Raspravljamo o nekim njegovim aspektima ali čini mi se da smo cijelo jutro zaobišli ono što je bitno a to je primjena ovog zakona u praksi a za mene zakon koji ostaje mrtvo slovo na papiru nije zakon uopće i upravo zbog toga želim govoriti o nečemu što za razliku od mojih prethodnika smatra, primjerom loše prakse a to je način na koji se brinemo o jednom od najvažnijih kulturnih dobara u RH, dakle onom što smo prethodno čuli Dubrovačkim zidinama i u osnovi o nebrizi države i grada Dubrovnika za njihovu zaštitu. Naime, i tu treba to točno reći i detaljno spomenuti o čemu se radi, Dubrovnik i pazite udruga građana Društvo prijatelja Dubrovačke starine, sklapali su počev od 10. studenoga 1998. pa do 14. prosinca 2017. g., ugovore o održavanju i korištenju gradskih zidina i nakon toga tri dodatka tom ugovoru kojima je grad Dubrovnik povjerio gospodarenje gradskim zidinama, ponovit ću, zaštićenim kulturnim dobrom, udruzi građana Društvo prijatelja Dubrovačke starine. Istim je pravnim poslovima DPDS-u omogućena naplata ulaznica za gradske zidine, naravno, ako nekome nešto povjeravaš da upravlja time, povjerit ćeš mu i da od toga ostvaruje prihod, čim je DPDS-u omogućeno ostvarivanje ogromnog prihoda. Treba li spomenuti da će DPDS već slijedeće godine ulaznice povećati sa 150 na 200 kn pa će prihod rasti. Međutim poštovane kolegice i kolege, a zašto o tome govorim po ovoj točci dnevnog reda je jer se radi o dobru od nacionalnog značenja kojim bi valjda, barem ja kao pravnik mislim da je to tako, trebali upravljati u skladu sa odredbama Zakona o zaštiti kulturnih dobara a to je zakon o kojem upravo sada, upravo po ovoj točci dnevnog reda raspravljamo. A što me posebno ponukalo da o tome otvorim raspravu? Činjenica da odredbe Zakona o zaštiti kulturnih dobara koje bi trebali regulirati način na koji se primjenjuju ugovori između grada Dubrovnika i DPDS-a a koji se ne poštuju ovim ugovorima koje sam spomenuo, nisu predmet izmjene i dopune. Što znači da Ministarstvo, da Vlada RH znači da te odredbe trebaju ostati na snazi. Konkretno, čl. 43. a. utvrđuje se koncesija kao način stjecanja prava na gospodarenje kulturnim dobrima, a čl. 43. b. definira da se koncesija daje na temelju provedenog, pazite sad, javnog prikupljanja ponuda. To piše u Zakonu. Taj Zakon je usvojio Hrvatski sabor i Vlada RH ne predlaže izmjene ovih odredbi Zakona. Međutim, poštovane kolegice i kolege, u ovom slučaju javno prikupljanje ponuda nije provedeno. Također, u ovim odredbama koje sam prije spomenuo, propisano je da se koncesija isključivo daje na određeno vremensko razdoblje, a gle čuda, ni to se ne primijenjuje u slučaju ovih ugovora koje sam prije citirao. Ponovit ću, niti čl. 43. a, niti čl. 43. b. nisu predloženi kao predmet ovih promjena. A jedno od najvažnijih kulturnih dobara je u režimu upravljanja koji te odredbe Zakona ne poštuje. Mi danas možemo govoriti o ovome Prijedlogu Zakona, slušao sam do sada pohvale kolega koje dolaze iz svih klubova zastupnika, bilo iz opozicije ili pozicije. Mi se možemo složiti da je ovo što je ministrica danas predložila dobro, ali ja vas pitam čemu to, ako mi te odredbe Zakona nećemo poštovati kao što ne poštujemo ove koje već sada imamo. Ja vas pitam zašto se trudimo kada u slučaju najvrednije baštine koju RH ima nismo u stanju osigurati provedbu Zakona. Zašto se trudimo kada u pitanju najvrednije baštine koju imamo ne osiguravamo transparentno upravljanje i gospodarenje kulturnim dobrima. Ja vas pitam zašto udruzi građane omogućujemo ostvarivanje ovakvog profita umjesto da se pobrinemo da se kulturnim dobrima upravlja na odgovarajući način kako bi ona ostala našim nasljednicima na isti način kao što smo ih mi primili od naših predaka. I sada, slušao sam ovdje da se hvali jedna udruga građana Društvo prijatelja dubrovačkih starina, moje kolegice i kolege iz Dubrovnika s kojima sam imao prilike pričati nisu toliko puni pohvale, ali dobro. To je očito stvar pogleda. Međutim, ja ću postaviti pitanje. Ako je to idealan način upravljanja kulturnim dobrom, što ne valja u načinu upravljanja kulturnim dobrima, a i Pula ima nešto malo vrlo lijepih, vrlo značajnih kulturnih dobara koje se vrši pute, primjerice Arheološkog muzeja. Institucije koja je pod direktnim nadzorom RH, institucije koja ima upravno vijeće gdje se provodi kontrola koja podnosi svoje izvještaje o radu, institucije koja ima zaposlene profesionalce koji itekako znaju kako se brinuti o kulturnim dobrima i koja iz moje perspektive, rekao bih malo transparentnije nego DPDS upravlja kulturnim dobrima koja se nalaze na području grada Pule. Poštovana gospođo ministrice, govorio sam o povredama Zakona o kojem sada raspravljamo. To nije jedini Zakon koji je povrijeđen ugovorom koji su sklopljeni između grada Dubrovnika i DPDS-a. Povrijeđen je primjerice čl. 391. Zakona o vlasništvu, ali to nije predmet današnje rasprave pa ću se suzdržati od daljnje elaboracije. Ali ću vam svejedno postaviti jedno pitanje koje je u stvari vrlo jednostavno i odgovor na njega je vrlo jednostavan, a to je hoćete li osigurati da se možda najvrednijim kulturnim dobrom koje postoji na području RH, a to je spomenička cjelina grada Dubrovnika u okviru koje se nalaze dubrovačke zidine, koja je zaštićena od strane UNESCO-a upravlja u skladu sa odredbama Zakona o zaštiti kulturnih dobara, konkretno u skladu sa odredbama članaka 43.a, 43.b tog Zakona. Jer ako nećete, onda sve ovo što smo do sada radili, sve ovo što smo do sada govorili nema nikakvog smisla. Hvala vam.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Peđi Grbinu na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Poštovana kolegica Sanja Putica, izvolite.
Pa kolega Grbin, meni je drago da se vi brinete za očuvanje spomeničke baštine grada Dubrovnika, ali mi je žao da ste izgubili onda svoj autoritet u SDP-u jer su vaši vijećnici u gradu Dubrovniku upravo jednoglasno glasali za potpisivanje ovakvog ugovora sa Društvom prijatelja dubrovačke starine. Inače vas moram upoznati s činjenicom da odnos između dijeljenja prihoda od ulaznica na zidine u gradu Dubrovniku se dijeli u omjeru 60:40. 60 pripada gradu Dubrovniku, a 40 Društvu prijatelja koje je svih 40% koje im se dijeli od prihoda dužno i ulaže ponovno u obnovu istih tih zidina i svih ostalih spomenika koji im se dodijele. Zašto je to tako? Zato što se upravo kroz godine i godine, desetljeća njihova postojanja dokazalo da su oni Društvo stručnjaka koje kontinuirano bez volonterski i koje na jedan najviše mogući stručan način upravlja obnovom te spomeničke cjeline. Kad govorite o primjeru Pule, meni je drago da vi…
Zahvaljujem poštovana kolegice. Odgovor, poštovani kolega Peđa Grbin.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegice, vidio sam da ste se konzultirali tijekom rasprave, ali niste se očito konzultirali dovoljno pa niste odgovorili na ono pitanje koje sam vam postavio. Zašto nije osigurano odnosno postavio sam ga ministrici, ali ste vi odlučili na to odgovoriti. Zašto nije osigurano da se taj ugovor sklopi u skladu sa odredbama Zakona o zaštiti kulturnih dobara? Ako je Društvo prijatelja dubrovačkih starina najbolje za upravljanje zidinama, onda ne bi bilo nikakvog problema da se sukladno čl. 43.a. Zakona o zaštiti kulturnih dobara proveo postupak javnog prikupljanja ponuda. Pa onda nek pokažu da su najbolji jer u protivnom ja ne vidim koji je smisao, ja ne vidim koji je smisao da donosimo zakone. Ja ne vidim koji je smisao da raspravljamo uopće o ovome ako ono što smo donijeli i što je na snazi nećemo poštovati. Hvala.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanom kolegi Grbinu. Slijedeća replika, poštovani kolega Hrvoje Zekanović, izvolite.
Poštovani kolega Grbin, slažem se s vama ako postoji zakonska neusklađenost, da se to treba ispoštovati. Međutim, kod vas, ovdje nisam u vašem izlaganju čuo niti jednu riječ da ste pohvalili rad društva. A ja mislim da svatko onaj tko dođe u Dubrovnik, pa vidi zapravo što se Dubrovnikom dešava dan danas, itekako je ponosan na to društvo, entuzijasta, rodoljuba, domoljuba … [[Govornik se ne razumije.]] koji već od 1952. g. od Lukše Beritića, ako se ne varam, volonterski, bez naknade obnavljaju svoj grad. Tako da, složiti ću se s vama u onom dijelu, ako zakonska regulativa nije usklađena, da ju treba uskladiti, definitivno i tu ste u pravu, međutim, i kod davanja zakonskih prijedloga i kod ovog zakona, treba imati na umu, da ovakav primjer dobre praske, treba podržati, njegovati, očuvati stimulirati, što god hoćete.
Zahvaljujem poštovani kolega Zekanović na replici, odgovor, kolega Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Zekanović, vrlo je jednostavno, zakonom je propisano nešto, mi to jednostavno nismo ispoštovali i to naravno onda otvara pitanje što sve stoji iza takvog raspolaganja novcem. Prije nekoliko dana dubrovačke zidine, su zabilježile, ako se ne varam milijuntog posjetitelja. Cijena ulaznice je u ovoj godini iznosila 150 kn, u sljedećoj g. se povećava na 200 kn. Jasno vam je ako imamo milijun posjetitelja po cijeni od 150 ili 200 kn o kakvim se iznosima radi. I onda ako u zakonu stoji, a stoji, da se javnim dobrom, to nije samo Zakon o kulturnim dobrima, nego i Zakon o vlasništvima, upravlja na jedan način, a to nije provedeno, jasno vam je zašto to otvara pitanja i jasno vam je zašto ja ta pitanja moram postaviti. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grbinu na odgovoru. Sljedeća replika, poštovani kolega Željko Jovanović, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Grbin, mislim da je jako bitno i važno da ste istaknuli da povijesne cjeline u gradu Dubrovniku, moraju se t tretirati kao nacionalno dobro, jer jesu nacionalno dobro, a ne da se reguliranje njihovog upravljanja, regulira na lokalnoj razini sa lokalnim udrugama građanima.
Zahvaljujem odgovor, kolega Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani kolega Jovanoviću, pa ovdje se radi o vrlo jednostavnoj stvari. Zakon donosimo da bi ga poštovali, zakon je propisao određeni način transparentnog upravljanja javnim dobrom, koji je još k tome kulturno dobro, najviše razine zaštite koju RH i međunarodne institucije imaju. Dakle, ovdje se radi o zaštiti od strane UNESCO-a. Ako smo propisali za to određeni tretman, ako smo za to propisali, javno prikupljanje ponuda, ako smo to propisali drugim zakonom, da se time raspolaže javnim natječajem, onda to moramo provoditi. Ili ako ministarstvo smatra da bi to trebalo promijeniti, onda je na ministarstvu, da uputi u proceduru zakon, i da u obrazloženju zakona kaže, zašto za dobro ovakvog značenja, ne bi trebalo primjenjivati odredbe zakona iz čl. 43a, 43b. čl. 391. Zakona o vlasništvu … [[Govornik se ne razumije.]] ali oni to nisu napravili. Hvala.
Zahvaljujem na odgovoru, poštovanom kolegi Peđi Grbinu, u ime Vlade, poštovana ministrica Nina Obuljen Koržinek, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, pa evo, budući da je bilo postavljeno izravno pitanje, zamolila sam za riječ. Sve što ova Vlada radi i sve što Ministarstvo kulture radi, radi u skladu sa zakonom i vaše potpuno neutemeljene insinuacije, da bismo mi kršili zakon, ja vas molim, da ako smatrate, da mi kršimo zakon, izvolite to prijaviti. Kao i svaki građanin, tako i saborski zastupnik. Ovo što ste iznijeli, a rekli ste kolegice i kolege iz Dubrovnika su me upozorili, bilo je predmetom, pustih rasprava u javnosti, tijekom mandata Vlade koju ste vi podržavali, vaše Vlade, pa ste u ovom Saboru, išli navrat na nos, manjiti ne ovaj zakon, nego drugi zakon, zakon koji govori specifično o području Dubrovnika, temeljem toga, što su vaše kolegice i kolege, valjda koji su vas sada informirali i tada vas informirali, pa kako je taj zakon završio, pao je na Ustavnom sudu. Mi ćemo morati ići u izmjene i dopune tog zakona, zato da bi ispravili ono što je srušio Ustavni sud, na temelju upravo tih poruka, koje ste vi danas iznijeli, vaših kolegica i kolega iz Dubrovnika. Ako je nešto nezakonito, ja ću prva biti da me se na to upozori, da to sankcioniramo, u ovom slučaju što se tiče zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, nije prekršen. Vi znate da su tada bile podnesene niz prijava onima koji su za to zaduženi. Jesu li ih oni procesuirali, nisu, kada će. Ako vi imate neka nova saznanja i to možete, ali mislim da zaista nije korektno, da nam govorite, ovdje u raspravi o zakonu i zaštiti očuvanju kulturnih dobara, da Ministarstvo kulture, ne postupa sukladno zakonu. Na kraju ono što moram istaknuti, primjer upravljanja, kakav postoji u Dubrovniku, je nešto što je dobar primjer prakse, koju su prepoznali i međunarodne organizacije, a to se spominje i u određenim izvješćima UNESCO-a, spominje se u popravnom dokumentu, koji prati razradu strateških smjernica, vezano uz zaključke odbora UNESCO-a, spominje se uz strategije zaštite i očuvanja kulturnih dobara, koja je na snazi iz 2011. g. znam da je zastupnik Zekanović to spominjao, jer i u Šibeniku, postoji jedno iznimno vrijedne civilne inicijative, koje su zapravo se uključile u obnovu i znam da razmatraju, da bi po nekom slučnom modelu možda sudjelovali u očuvanju kulturne baštine u gradu Šibeniku i mislim da kada imamo primjere dobre prakse, da onda moramo razmišljati o tome, kako te primjere dobre prakse u okviru naših zakona i propisa očuvati i unaprijediti, a ne zapravo, na temelju, evo vi kažete kolegice i kolege iz Dubrovnika, ja ne znam, tko su te kolegice i kolege iz Dubrovnika, i ako smatraju da je bilo kršenje zakona, zašto onda te kolegice i kolege, nisu možda pisali Ministarstvu kulture. Dakle, ja za vrijeme mojih 2 g. mandata, nisam ni od kolegica i kolega iz Dubrovnika, ni od bilo koga drugog, dobila bilo kakvu upozorenje, da bi bilo tko, bilo u Ministarstvu kulture, bilo u gradu Dubrovniku, bilo u društvu prijatelja, dubrovačke starine krše zakona, a ponavljam, ovo što ste vi iznijeli, potaknulo je bilo izmjene jednog drugog zakona, koje onda, kao što dobro znate, odredbe tog zakona ukinuo Ustavni sud. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici gospođi Nini Obuljen Koržinek na ovoj raspravi. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvažena gospođo ministrice, kao što vjerujem da znate, ministarstva su kao središnja tijela državne uprave, zadužena za nadzor, nad radom jedinice lokalne samouprave iz njihovog područja djelokruga. Stoga vam ja sada i kao saborski zastupnik i kao građanin upućujem jedno upozorenje, stavljam vam na dužnu pažnju, da je ugovor o održavanju i korištenju gradskih zidina i dodaci tom ugovoru, koji je iz '98. pa do prosinca 2017. g. sklopljen protivno odredbama Zakona o zaštiti kulturnih dobara. Konkretno čl. 43a. i 43b. koji govore o koncesiji i načinu davanja te koncesije. Pa vas pozivam da u okviru svoje nadležnosti, ispitate da li je to točno, te ako je točno, da poduzete mjere kako bi se ti ugovori uskladili sa zakonima. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Grbinu, odgovor, poštovana ministrica gospođa Obuljen Koržinek, izvolite.
Poštovani gospodine zastupniče, zahvaljujem se primila sam na znanje vaše razmišljanje.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici na odgovoru. Sljedeća rasprava, poštovani kolega Hrvoje Zekanović, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministrice, poštovane kolegice i kolege. Drago mi je da se kolega Peđa uključio s ovom temom, ja ću se malo nadovezati, pa ću i kasnije o onome što mi je bilo prvotno ideja govoriti. Kada govorimo o društvu prijatelja dubrovačke starine, rekao sam i ponoviti ću, radi se o jednom iznimno lijepom primjeru dobre prakse, koje je ministrica istaknula, da čak iz inozemstva, gledaju taj primjer upravljanja kulturnom baštinom, kao dobar primjer koji treba njegovati. Znači od 1952. g. do dan danas, to društvo funkcionira volonterski i to moramo njegovati. Kolega složiti ću se s vama po drugi put, ako postoji neka zakonska neusklađenost, to treba napraviti, s tim da smo mi ovdje, ovaj Dom je da donosi zakone. Poštovana ministrice, kada je kolega Grbin, s kojim se ja svjetonazorski stvarno ne slažem gotovo u ničemu, ali ovaj put mu moram reći, stvarno da je u pravu. Ako postoji neusklađenost, a prema vašom repliciranju, odnosno, razgovaranju, ja vidim da je on tu u pravu, ajmo to riješiti. I nemojte, evo ja ga čak moram braniti, kažete insinuacije, za njega, ma nije stvar u insinuacijama, on vas je sada upozorio i ne treba vam više pisati. Ova sjednica je javna, transparentna, snima se, on vas je upozorio na jedan problem, ajmo pomoći društvu prijatelja dubrovačke starine, da i dalje rade ovo što rade. Ja nisam da ide 60% gradu Dubrovniku, ja bi da sve ostaje društvu, da društvo, kako je desetljećima upravljalo fortifikacijama grada Šibenika, pardon Dubrovnika, neka nastavi i dalje. Jezik mi je poletio, hvala vam što ste se sjetili mog Šibenika, tako i u Šibeniku postoje udruge, udruga koja se pokušava kopirati taj jedan model dobre prakse. Dubrovački model, nažalost, to je uvijek nekako teško je kopirati najbolje, ali to je onaj putokaz kojim se društvo Juraj Dalmatinac, društvo očuvanja šibenske baštine pokušava kretati. Dakle, ispravimo to, uskladimo, pomognimo društvu. Ja bi se navezao dalje. Kada govorimo o evo vi kažete prijavite. Ja sam korektno ministrice vama prijavio nedavno nešto, preko medija i vi ste mi odgovorili da lažem. Ja ću vam sada ovdje osobno, ovako, nije u 4 oka, ali vidimo se, opet prijaviti jednu stvar i ne insinuiram, nego ću vam sada, evo imam dovoljno vremena, reću ću vam, opipljive dokaze, za jedan propust, gdje ste vi mene nazvali kroz medije lažljivcem i rekli ste da ja ne govorim istinu. A ja u svom životu stvarno nastojim govoriti uvijek istinu, ako nešto propustim, nije namjera, nego je bilo slučajno. Dakle, Ministarstvo kulture je kroz svoj program financiralo, kulture, naglašavam, financiralo jedan festival, a taj festival je zloupotrjebljavao novac, na način da je u okviru festivala održano potpisivanje političke deklaracije stranaka, srodnih kolegama s moje desne strane Grbinu i Jovanoviću, znači socijalističke radničke partije, radničke fronte, nove ljevice, ako se ne varam Oraha i Laburista, ako sam koga stavio viška, neka mi ne zamjeri. Vi ste upozoreni na to, evo, drugi put vas upozoravam, pa sam dobio reakciju da to nije istina. Dakle, novac koji ste vi dali organizatori festivala Fališ, trošen je nenamjenski, za promociju političkih stranka, za organiziranje političke platforme, što nije dopustivo. Nažalost niste samo vi, koji ste to financirali svojim novcem, odnosno, našim novcem, nego je i Ministarstvo zaštite okoliša, preko nacionalnog parka Krka, također i grad Šibenik, pa također i turistička zajednica grada Šibenika što nije dopustivo, nije dopustivo. Ja vas sada ovaj put upozoravam, neću vam pisati više, nego vam kažem ministrice, riješite ovaj problem. Ovo je veliki problem koji vi ignorirate i ne insinuiran, nego ovo su činjenice koje su takve kakve jesu. A sada bih zapravo se malo vratio na ono što je bio povod moga izlaganja. Rekao sam vam na početku u samoj replici na vaše izlaganje. Nažalost, bez obzira na Zakon koji u načelu nije loš, imamo jako mnogo propusta. Vi sa svojim izlaganjem spomenuli jedan pojam interpolacija. A interpolacija dopušta svakom konzervatoru u bilo kojem odjelu Ministarstva kulture, bilo gdje u RH da interpolira što god hoće odnosno da ako ga nije briga, ako je aljkav ili zlonamjerno da devastira kulturnu baštinu. Ne postoje jasna pravila. A danas mi možemo interpolirati, ja govorim prvenstveno o svom Šibeniku, bilo što, bilo gdje. Imamo 100 primjera u mom Šibeniku tzv. interpolacija koje su blagoslovili konzervatori, a zapravo se radi o devastaciji povijesne kulturne baštine mog grada, mog Šibenika. I ponovit ću, provjerite, ne insinuiram nego sam i bio u korespondenciji s vašim Ministarstvom. Upozorio sam na nedopustive anekse dogradnje, vi ćete reći interpolacije, koji su prošli s vašim blagoslovom, blagoslovom vašeg Ministarstva. Tako je. Spomenuo sam i jedan banalan primjer u jednoj kratkoj replici od minutu i ne mogu sve ni reći. I primjer i sladoleda koji se prodaje na katedrali Sv. Jakova, UNESCO spomenik. Vi ste rekli da je to problem koga? Komunalnih redara. Pa ja mislim da vaši konzervatori koji tu svaki dan jedu i ližu sladoled moraju biti prvi koji će to u konačnici prijaviti komunalnim redarima jer se oštećuje spomenik koji je zaštićen od strane UNESCO-a, a ne to ignorirati. Imamo situaciju da, ja ću konkretno, govorimo o zaštiti kulturnih dobara, gdje imamo, pravi se Disneyland. Kad se već fasadiraju kuće u povijesnoj gradskoj jezgri, one se ne fasadiraju na način kako je izvorno, vapnenom žbukom na žlicu. Ne znam da li je to vaše područje. Znam da nije, vi dolazite iz područja glazbe. Ali evo, pitajte kolege koji su stručni u tom polju. Znači, betonske žbuke gletane gleterima s crvenim, zelenim, narandžastim, peach boja, to nije ono što je izvorno u gradu Šibeniku. To je nedopustivo devastiranje povijesne gradske jezgre grada Šibenika. Na nekoliko kuća u Šibeniku su vaši konzervatori dozvolili stiroporske fasade na izvorne kamene fasade. U povijesnoj gradskoj jezgri grada Šibenika. Govorite o buffer zoni. U buffer zoni stare povijesne gradske jezgre grada Šibenika imali smo i kino Tesla preko stoljeća staro, secesijska zgrada. Nije bila preventivno zaštićena. Zašto nije ja ne znam, vi morate znati. Danas je srušena. Napravljen je parking na njezinom mjestu. Nitko iz Ministarstva nije rekao riječ. Nažalost, nema dovoljno vremena da vas upozorim sa svom mogućom devastacijom, nebrigom i aljkavošću vašeg Ministarstva u mom gradu Šibeniku. Od vrtnih patuljaka na katedrali, do interpolacija betonskih čudovišta u povijesnoj gradskoj jezgri, već ću vas pitati ovako. Što biste vi napravili da netko u povijesnoj gradskoj jezgri grada Dubrovnika oboja kuću u peach boju i stavi na nju stiropor sa dozvolom Ministarstva kulture? Ili da digne još jedan kat novogradnju? Da negira postojanje pete fasade, da žbuke koje su stare tek koje desetljeće proglašava izvornima, a zanemaruje lijepi uredni kameni slog ispod. Da pravda svoje ponašanje skupim troškovima odnosno velikim troškovima ulaganja u povijesnu gradsku jezgru odnosno u neku nekretninu. Ne bih vam bio u koži jer je puno posla pred vama. Ali ja ću vam reći, bez obzira što se u nekim stvarima ne slažemo kao oko ovoga ... [[Govornik se ne razumije.]] što je bilo. Ovdje vas pozivam, apeliram, budite malo žešći. Riješite ovaj problem. Ovo nije problem samo mog Šibenika, ovo je problem svih gradova na jadranskoj, mediteranskoj obali u našoj domovini. Riješite ga jer nažalost, velike investicije uslijed turizma ugrožavaju ono što je nama najvrjednije, naše naslijeđe, našu baštinu. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Zekanoviću. I ime Vlade, poštovana ministrica, gospođa Nina Obuljen Koržinek, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine Zekanoviću, ako mogu ja bih sad samo kratko odgovorila na jedan dio vaše rasprave, a onda ću u završnoj riječi objedinjeno i na ovaj drugi dio gdje ste konkretno govorili o Zakonu o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara i o njegovoj primjeni, a ovdje bih samo kratko odgovorila uz unaprijed ispriku ako je izvan procedure, ali i vi ste govorili o nečemu što nije dio rasprave o ovom Zakonu, pa vas uputiti da sukladno Zakonu o financiranju javnih potreba u kulturi Ministarstvo kulture raspisuje natječaje, određuje i raspoređuje sredstva. Sukladno tom Zakonu usvajaju se kriteriji i rade kulturna vijeća, sukladno Zakonu o kulturnim vijećima. Tako je kulturno vijeće za novomedijske kulture podržalo jedan festival koji se održava u gradu Šibeniku sve sukladno Zakonu i sukladno pravilima i ti organizatori festivala će po završetku i sukladno zakonski utvrđenom i ugovorom utvrđenom roku dostaviti izvješće iz kojeg ćemo mi vidjeti jesu li sredstva iskoristili za ono što su prijavili, dakle za aktivnosti svog festivala. Ako je netko tijekom nekog, bilo kojeg festivala pozvao neke svoje kolege prijatelje, suradnike, političke istomišljenike i iskoristio platformu tog festivala da šalje neke političke poruke, nisam nikad rekla da lažete jer ja tu riječ ne koristim, onda sam samo upozorila da nije to isto kao da smo mi to financiranje, to okupljanje financirali i to i vi jako dobro znate. Dakle Ministarstvo kulture je financiralo jedan festival a u zemlji u kojoj postoji sloboda okupljanja, ne može priječiti niti zabraniti bilo kome da na taj festival bilo koga pošalje i šalje bilokakve poruke a ono što nije istinito, nije istinito da je takvo okupljanje i te poruke i tu aktivnosti financiralo Ministarstvo kulture, to znate i vi, to znam i ja, pa evo i sad se u javnosti puno govori isto tako o nekim prosvjedima i o tome tko će gdje biti i kako ljudi imaju slobodno pravo okupljanja i to nije nešto što uređuje bilokoji zakon koji je u nadležnosti Ministarstva kulture, pa se moj komentar odnosio na to, a hvala vam na ovim drugim komentarima vezano uz zakon, ja ću u završnoj riječi dati jedan pregled aktivnosti Ministarstva kulture koji ide upravo i na rješavanje nekih nedorečenih postupanja i neujednačenih postupanja konzervatorske službe.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici na ovoj raspravi. Prelazimo na, kolega Zekanović, iskoristili ste već tri replike. … [[Upadica Zekanović, ne čuje se.]] Tri replike ste iskoristili i nažalost ne mogu vam dati riječ, iskoristili ste tri replike. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Željko Jovanović, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Rekao sam već u ime kluba da klub SDP-a podržava ovaj zakon, imam nekoliko primjedbi koje su mi došle s terena pa želim skrenuti pažnju na njih. Dakle, kao i kod ovog zakona i u nekim drugim slučajevima, bilo bi dobro da pokušamo uskladiti donošenje zakona pa da izbjegnemo i hitne postupke, prema tome, mogli smo istovremeno donositi Zakon o muzejima i ovaj zakon, često se to događa, možda u planiranju donošenja zakonskih prijedloga da vodimo računa o tome. U članku 1. i članku 5. jedna od primjedbi koja je došla s terena tiče se terminoloških formulacija, naime navodi se da u prijedlogu zakona nalazimo novi termin građevine od arheološkog značaja koji nije u skladu s postojećom arheološkom stručnom terminologijom u kojoj postoji termini arheološki lokalitet, arheološko nalazište, arheološki slojevi i strukture, stratigrafske jedinice i sl. dok pojam građevina od arheološkog značaja na taj način može unijet pravnu nesigurnost jer će se korištenjem neadekvatne terminologije u zakonu otvoriti prostor različitom tumačenju a samim time i valorizaciji arheoloških nalazišta. Drugo što se ističe u članku 2. prijedlog određivanja granica kulturnog krajolika, umjesto dosadašnjeg određivanja propisom katastarske čestice je razumljiv i logičan međutim, opisno određenje granica kulturnih krajolika, vodotoci, ceste, pruge i dr. otvara mogućnost pravne nesigurnosti jer se položaj vodotoka u postupku uređenja može izmijeniti kao i cesta i drugi oblike infrastrukture pa stoga budućnosti može se dogoditi da granica kulturnog krajolika se pomiče tijekom vremena što nije prihvatljivo. I u članku 4. koji smo između ostalog i pohvalili govoreći o Registru kulturnih dobara RH i brisanjem upisanih podataka vezano za Narodne novine. Naime, ističe se da neki objekti nisu na jednaki način navedeni u Narodnim novinama kao što je primjer pokretnih dobara koji se ne nalaze u javnom dostupnom spomenutom registru pa je pitanje na koji način će se to riješiti, evo hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Željku Jovanoviću. Prelazimo na slijedeću raspravu, poštovani kolega Ante Bačić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, poštovana pomoćnice. Evo kako smo vidjeli u ovih zadnjih par pojedinačnih rasprava, krenuli smo onako u lokalnom tonu tako da ću i ja nastaviti, spominjao je svako o svojoj sredini, od Šibenika, Dubrovnika, sva naša mjesta lijepa i gradove gdje se nalazi dosta kulturnih dobara tako da ću ja ići isto u tonu i spomenuti isključivo Split i što se s ovim zakonom rješava vezano upravo za Dioklecijanovu palaču i Dioklecijanove podrume. Mislim da ovim izmjenama Zakona o zaštitit i očuvanju kulturnih dobara ne samo da rješavamo problematiku Splita u zadnjih 30 g. nego mislim da što se tiče upravljanja i očuvanja Dioklecijanovih podruma, to je težnja gradskih oca i težnja građana Splita još i od don Frane Bulića, našega oca hrvatske arheologije još od 1903. g. Ali evo upravo o težnjama i ovoga ministarstva i vama ministrice, ali i nove gradske uprave na čelu sa gradonačelnikom Androm Krstulovićem Oparom, mislim da smo ovim zakonom tj. ovim prijedlogom izmjena došli do određenih rješenja koje će uvelike pripomoći oko zaštite naših kulturnih dobara, posebice važnih arheoloških nalazišta. Bitno je podsjetiti da prije donošenja ovih izmjena i drago mi je da je krenulo i u tom tonu od zadnjih lokalnih izbora, znači prije godinu dana, nova gradska uprav u gradu Splitu se uhvatila u koštac ove problematike, znamo da su Dioklecijanova palača i Dioklecijanovi podrumi itekako bitni i da su jezgra samoga Splita i da su jako bitni u samom očuvanju ali naravno i potencijalnom iskorištavanju i kao kulturno dobro ali naravno i u pospješenju same turističke ponude grada Splita tako da je i sam grad Split krenuo u izradu jednog prijedloga zakona koji ste vi i dobili a to je Zakon o vlasništvu, očuvanju, obnovi i upravljanju podrumima Dioklecijanove palače kako se u Splitu taj zakon popularno zove lex Dioklecianis pa ćemo mi malo i prihvatiti da je i ovaj zakon na temelju toga, tako da ćemo ga ubuduće vjerovatno i na taj način zvati. Drago mi je da je moja pojedinačna rasprava zadnja prije završnog obraćanja ministrice jer je ministrica i u uvodnom izlaganju počela upravo o Dioklecijanovim podrumima tako da nadam se da će u završnom obraćanju se osvrnuti koliko će to dobra donijeti za grad Split. Znamo da je sjednica vlade u Splitu bila 4. svibnja 2018. godine i ja neću čitat cijelu odluku sa same sjednice, nego ću pročitat samo prvu rečenicu koja kaže: Za rješenje spornih pitanja vlasništva, očuvanja, obnove i upravljanja podrumima Dioklecijanove palače, gradu Splitu potrebna je stručna pomoć vezano uz rješavanje vlasničko pravnih odnosa. Mislim da je tada premijer zadužio i ministricu kulture, ali i ministra pravosuđa da se uhvate u koštac s ovim. I vidimo nekoliko mjeseci, 4, 5 mjeseci nakon toga imamo ovaj prijedlog zakona koji itekako zadovoljava potrebu rješavanja ovoga pitanja. Što se tiče samoga lex dioklecianesa koji je imao određene odredbe zanimljive, ja ću ih taksativno ovdje navest, ali mislim da su one ugrađene i u par ... [[Govornik se ne razumije.]] posebice u članku 6. i članku 19. ovoga zakona i gdje je Split spreman definitivno preuzeti prava i obaveze vezano za Dioklecijanove podrume, a to je kako je navedeno i u samom tom dokumentu, a to je osiguravanje ljudskih, stručnih i financijskih kapaciteta, izrada projektno tehničke dokumentacije, izrada i upravljanja projektima i investicijskim planovima, provođenje aktivnosti zahvata sa ciljem istraživanja, očuvanja i obnove održavanja podruma Dioklecijanove palače, osmišljavanje, upravljanje posjetiteljskih sadržaja, naplata ulaznica, sama promidžba, poticanje, podrška međunarodne suradnje. Znači sve moguće obveze koje mogu proisteći iz upravljanja tako velikoga i značajnoga kulturnog dobra. Ali ako ćemo se vratit malo u povijest, ako ćemo se vratiti u zadnjih 30 godina, da ne spominjemo 1903. navest ću i taksativno par primjera na koje Split kao grad naišao prilikom rješavanja ove problematike, prilikom rješavanja upravo vlasničko pravnih odnosa, ali i načina upravljanja same Dioklecijanove palače. Sami Dioklecijanovi podrumi, zapravo pravno kada su se gledali zapravo i nisu u punom smislu prava sami podrumi jer se nalaze iznad zemlje i u katastru i zemljišnim knjigama Dioklecijanove palače uopće ne postoji, postoje samo katastarske čestice i određeni ulošci nekretnina koje se nalaze iznad njih, a one su redom u privatnom vlasništvu. Grad Split je pokušavao na niz načina prije ovoga zakona riješit imovinsko pravne odnose, a nažalost zemljišnik je uvijek odbijao iste. Koja problematika se rješava upravo u ovim izmjenama i što je to najznačajnije, a to je da su upravo vlasnici nekretnina iznad podruma koji polažu pravo na podrumima ili pak vlastitom nebrigom ili ne održavanja svojih nekretnina ugrožavaju upravo ono što je najvrednije i ono što ovim zakonom definitivno trebamo zaštititi. Izmjenama zakona, ono što sam napomenuo, posebice člancima 19a, 19b koji predstavljaju definitivno u konačnici jedinu preostalu varijantu da se ovaj neprocjenjivi resurs koji je trenutačno u određenom pravnom vakuumu upiše u zemljišne knjige i da RH i grad Split u bliskoj budućnosti dobiju mogućnost značajnog ulaganja kroz EU fondove, ali istraživanja velikih djela podruma koji su ostali definitivno neistraženi. Šta se tiče samog očuvanja obnove i prezentacije spomeničke cjeline za koju predložene izmjene zakona po prvi puta donose pravni okvir osigurat će se osiguranje njezinih izvornih, urbanističkih, spomeničkih, umjetničkih i estetskih vrijednosti te u skladu s tim konstruktivno i namjensko osposobljavanje građevina za trajno korištenje i gospodarenje podrumima Dioklecijanove palače. Sadašnje stanje je definitivno i nedefinirano i neuređeno, ne može ponuditi gradu nikakvu cjelinu kvalitetnoga upravljanja svim vrijednostima i kulturnim dobrima kojima Dioklecijanovi podrumi nude. Moram napomenuti da su oni u velikom djelu još neistraženi, da sve to koči upravo imovinsko pravni odnosi, nećemo, ne moramo ni spominjat da čim vam nisu uređeni imovinsko pravni odnosi da je nemoguće iskoristit bilo koja sredstva iz EU fondova koje u ovom djelu bi itekako pomoglo da se takvi lokaliteti definitivno urede i da se više iskoriste i u turističke, a normalno i u kulturne svrhe, ali i kočenja oko imovinsko pravnih odnosa sprečava nas i učinkovito provođenje same konvencije o zaštiti svjetske, kulturne i prirodne baštine te operativnih smjernica iz samog ministarstva i EU. U konačnici, velike pohvale ministrici na trudu i svim suradnicima koji su radili na ovom zakonu. Ovo je izvrstan primjer gdje se može kvalitetno prikazati sama ta vertikala vlasti kada se vidi potreba na lokalnoj razini preko ministarstava, vlade, osluškuje se, rješava se upravo ovakvim zakonskim prijedlozima u kratko vremena, napominjem sjednica vlade je bila u svibnju ove godine, sada smo na kraju rujna i ovo nam je po hitnom postupku u Saboru, znači upravo će se na ovakav način riješiti. Čestitke definitivno gradu Splitu na ustrajanosti, na upornosti, posebice gradonačelniku Opari kojemu je ovo iznimno značajno i koji je s ministricom konstantno bio u komunikaciji, razgovor da se ova tema što prije riješi. I mislim da nema definitivno bolje čestitke, ali poklona građanima Splita jer znamo da je Dioklecijanova palača na popisu UNESCO-ve svjetske baštine već 40 godina, dogodine je obljetnica upravo tog uvrštenja, tako da ovo je definitivno izvrstan poklon koji ćemo dogodine i na najbolji način proslaviti. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ante Bačiću. Imamo završnu riječ u ime Vlade, poštovana ministrica, poštovana gospođa Nina Obuljen Koržinek.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Na početku ovog završnog izlaganja bih se željela zahvalit svim klubovima na podršci. Drago mi je da su prepoznati napori Vlade koje smo uložili u pripremu ovih izmjena i dopuna koje možda opsegom nisu toliko velike ali kao što ste i sami istaknuli u mnogim dijelovima donose i ozbiljna rasterećenja i smanjuju procedure i sigurno da će poboljšati upravljanje i zaštitom kulturne baštine. Ja bih se kratko referirala na neka pitanja koja su postavljena u raspravi bilo kroz izlaganja klubova ili u pojedinačnim raspravama kako ne bi ista ta pitanja ostala neodgovorena. Vezano uz izlaganja kolegice Čikotić u ime Kluba zastupnika MOST-a moram odgovoriti na tvrdnju kako RH ima određene probleme u komunikaciji s UNESCOM, mislim da ta tvrdnja ne stoji, barem što se tiče mandata ove Vlade, mi smo ušli u vrlo aktivni dijalog i sve ono što je bilo uočeno ranije, posebno tu mislimo na situaciju vezano uz zaštićenu jezgru Dubrovnika, povijesnu jezgru Splita, odnosno Dioklecijanovu palaču i pitanje Nacionalnog parka Plitvice. Ubrzali smo izrade svih dokumenata koje se RH obvezala donijeti, u stalnoj smo komunikaciji. Mislim da sada imamo jednu kvalitetnu komunikaciju a to je preduvjet da se zapravo otklone bilo kakve sumnje u nepoštivanje odredbi konvencije. Što se tiče rokova za pravilnike, kao što sam i uvodno rekla, pravilnik koji se odnosi na licence zapravo je već prošao javnu raspravu i biti će vrlo brzo usvojen. Za drugi pravilnik je, mislim da je adekvatan rok od 6 mjeseci. On mora proći javnu raspravu i jako je važno da bude usvoje i Zakon o knjižnicama pa da to kroz jedan paket usvojimo. Što se tiče izlaganja zastupnice Mrak Taritaš u ime Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, naravno i kao bivša ministrica ona je ispravno uočila koje su to točke na koje smo htjeli staviti posebni naglasak, pitanje nadzemnog i podzemnog katastra, granice kulturnog krajolika, pitanje licenci. A što se tiče prostornih planova mislim da ne bi smjela otići iz sabornice a bez da se na to malo opširnije referiram. Ja ne mislim da je konzervatorska služba bezgrješna niti da nije bilo nekih krivih postupanja. I sa strane Ministarstva kulture u prošlim godinama nije napravljeno dovoljno kako bismo posebno u dijelu konzervatorskih podloga i izrade konzervatorskih podloga pripremili sve ono što je ključno da se donese adekvatna prostorno planska dokumentacija. Ja moram istaknuti da su kapaciteti naše konzervatorske službe dosta ograničeni, oni su možda bili dostatni za neko vrijeme prije povećanog broja investicija, prije otvaranja mogućnosti velikog broja projekata financiranih iz EU a svakako treba spomenuti da je konzervatorsku službu u velikoj mjeri opteretio i cijeli proces legalizacije koja sva sreća sad dolazi kraju. Međutim, mi smo mimo onoga što radimo kroz izmjenu normativnog okvira značajno uložili napore kako bismo upravo odgovorili na one primjedbe koje često dolaze iz različitih dijelova Hrvatske a to su nejednaka postupanja konzervatorske službe. U tom smislu moram reći da smo formirali stručne skupine koje pripremaju objedinjene smjernice koje se odnose na one najneuralgičnije točke na koje konzervatorski odjeli moraju i konzervatori moraju reagirati. Ponoviti ću ovdje to je pitanje dozvole nove gradnje u zaštićenim cjelinama, na to se referirao veliki broj zastupnika danas. Spomenute su 5. fasade dakle pitanje energetske obnove, dakle uopće pozicioniranje konzervatorske struke prema mogućnostima koje nam pružaju današnje tehnologije. I tu smo mišljenja s obzirom da veliki broj javnih zgrada, škole, vrtići, bolnice djeluju u zgradama koje su u okviru zaštićenih cjelina a mnoge i zaštićena kao pojedinačna kulturna dobra, da moramo napraviti određene iskorake a to su napravile i brojne europske države u smislu postavljanja standarda da konzervatori mogu postaviti ograničenja koja će zaštiti spomenik ali da se omogući energetska obnova. Mi smo u pregovorima sa nizom hrvatskih gradova Poreč, Zadar, Opatija, Rijeka, Mali Lošinj, Pula, Kutina, Oprtalj, Imotski koje planiramo sljedeće godine izraditi konzervatorske podloge i to u suradnji znači snaga koje postoje u tim gradovima i konzervatorskih odjela. Ovdje je bilo nekoliko komentara vezano uz dostupnost podataka iz našeg registra i u izlaganju klubova ali i u pojedinačnim raspravama. Tu moram reći da završavamo izradu nove baze ... [[Govornik se ne razumije.]] tako je naš središnji registar i taj se projekt radi na način da će biti povezan sa svim drugim elektroničkim registrima koji se vode u RH u prvom redu tu mislim na katastar i zapravo ćemo završetkom tog projekta stvoriti jedan, stvoriti preduvjete da se puno brže može doći do svih podataka koji su potrebni da bi se prišlo izradi konzervatorskih smjernica a onda i samom projektiranju. Bilo je riječi o pitanju prava, o pitanju prvokupa i moram reći da ćemo razmotriti možda čak mogućnosti da jednim vladinim amandmanom odgovorimo do petka do glasovanja na ove primjedbe i dobre prijedloge koji su izneseni u raspravi. I kolega Bulj, ali mislim da je još netko od zastupnika postavio pitanje rušenja kad se radio o kulturnim dobrima. Zastupnica Mrak-Taritaš je uputila nas je na usklađivanje Zakona koji uređuju pitanje građevinskih propisa i naših propisa. Tu doista možda postoji jedna mala neusklađenost i jedan, ja bih rekla možda i konzervativan pristup konzervatora koji čuvaju kulturno dobro čak i kad je to kulturno dobro izgubilo svojstva kulturnog dobra zbog kojih je bilo zaštićeno i tu ćemo kroz ove smjernice koje sam navela na razini Ministarstva kulture dati preciznije upute kako postupati u takvim situacijama. Ne mislim da bi ono što je netko od zastupnika predložio, da se ide putem izvlaštenja, da bi to bio pravi put jer moramo otvoreno ovdje reći i država kao vlasnik, ali i jedinice lokalne samouprave nažalost imaju puno kulturnih dobara koje ne mogu adekvatno održavati, koje stoga ne mogu staviti u funkciju. Još nekoliko pitanja je bilo vezano uz konkretna postupanja u pojedinim gradovima. Gospodina Zekanovića sad nema. Ponavljam pitanje sladoleda, tendi i svih drugih događanja u povijesnim cjelinama koja vizualno narušavaju spomenik, ali ne ugrožavaju svojstva kulturnog dobra nisu u ingerenciji Ministarstva kulture. Međutim, za sva ova druga pitanja, dakle interpolacije, pitanje pete fasade, energetska obnova itd. mi ćemo kroz smjernice našim konzervatorima koje će, moram reći biti javne da ih mogu nadzirati gradovi, mislim u vrlo kratkom vremenu dovesti ih u situaciju da se usklade ta postupanja i da i naša postupanja budu puno transparentnija. Gospodin zastupnik Jovanović je postavio pitanje terminologije u slučaju građevina od arheološkog značenja. Doista, to je nova terminologija, ali upravo je zato uvodimo ovim Zakonom jer je bilo potrebno uskladiti terminologiju sa onom koja vrijedi u katastru da bi se to moglo upisati. Isto tako, postavilo se pitanje granice kulturnih krajolika pretpostavljam u slučaju kada rijeke mijenjaju tok ili tako nešto. Međutim, prvo to se baš ne događa na dnevnoj razini, a drugo, kad se dogode takve neke situacije, onda smo mi dužni u svom registru uskladiti granice kulturnog dobra odnosno u ovom slučaju granica kulturnog krajolika. Treće pitanje je bilo pitanje dostupnosti podataka inventarnih knjiga za pokretna kulturna dobra. Vratila bih se raspravi koju smo imali u okviru Zakona o muzejima. Sad će biti u okviru zakona o knjižnicama i ovog Zakona upravo zbog toga što u ovom trenutku niti registri muzeja, a ni registri pokretnih kulturnih dobara koje vodi Ministarstvo kulture nisu javno dostupni, a traže jako puno administrativnog napora da bi se registrirali, predložili smo jednu jednostavniju metodologiju, a onda ćemo kroz pravilnik o muzejskoj dokumentaciji i kroz ovaj pravilnik koji donosimo sukladno ovom Zakonu napraviti takvu kategorizaciju da jedan dio onoga što je registrirano kulturno dobro bude i javno dostupno, što će sve biti moguće završetkom ovog projekta koji sam spomenula koji se odnosi na ISKB. Bilo je još jedno pitanje vezano uz dostavu rješenja u slučaju uknjižbe građevina od arheološkog značenja, budući da je ex-lege arheološka baština vlasništvo RH i da je do sad nitko tko je na nuli, jedan, dva, tri iznad zemlje nije se mogao uknjižit na npr. podrum ili idealan dio rudnika ili nečega što se već nalazi ispod zemlje. Mislim da nema potrebe, evo u slučaju Splita to bi značilo tisuće, doslovno tisuće obavijesti svim suvlasnicima koji ni do sad, dakle niti se nešto u njihovom zemljišno-knjižnom statusu njihovih nekretnina mijenja. Ovom odlukom samo se uređuje status onoga što je do sada zapravo bilo, ako tako možemo reći ničije. I zadnje što sam željela, na što sam željela odgovoriti, a to je pitanje koje je kolega Stier postavio još, odnosno kroz formu replike, pitanje financijskih efekata. Mislim da je jako teško odnosno mi nismo niti u izradi ovog Zakona mogli ući u taj tip analize jer ovdje se ne radi o izravnim financijskim efektima u smislu da ćemo mjerljivo moći vidjeti koliko ćemo doprinijeti bilo našim građanima, bilo gospodarstvu, ali vrlo je lako procijeniti koliki će biti indirektni efekt smanjenja troškova koji proizlaze iz dosadašnjih iznimno opsežnih procedura. To se odnosi dakle, na pitanje za rješavanje pitanja investitora koji će u slučajevima ako obuhvaćaju kulturni krajolik sad moći razriješiti pitanje zaštite samo za onaj dio za koji se zaista proglasi zaštita, a ostalo će moći biti izuzeto. Pitanje koje možda minorno, objave u Narodnim novinama, međutim nije i to predstavlja određeni trošak. Smanjit će se pritisak na administrativne kapacitete kako Ministarstva kulture, tako i lokalnih vlasti vezano uz izdavanje dozvola. Veliko će rasterećenje biti poduzetnicima koji su nositelji dopuštenja za rad na kulturnim dobrima i kako mi to zovemo licencama jer oni neće morati prolaziti te doista komplekse procedure svake 4 g., prikupljati svu tu dokumentaciju, a onda ako mi ne uspijemo sve to na vrijeme procesuirati, oni su sada u situaciji da možda moraju propustiti neki natječaj za koji su se mogli javiti. Ono gdje očekujemo izravni financijski efekt pozitivan, to je sigurno u slučaju Dioklecijanovih podruma jer znamo da sa strane grada Splita već niz godina postoji intencija da se pripremi cjeloviti projekt obnove, da se ona aplicira, ja sa sigurna da je to jedan projekt koji može kandidirat kao strateški projekt za europska sredstva, osim toga, grad će kroz režim davanja tog prostora u legalnu upotrebu moći početi ostvarivati prohode koje će onda, mi smo sigurno ulagati u ostala kulturna dobra. Na kraju još se jednom zahvaljujem na svim prijedlozima a kao što sam rekla s obzirom na ova pitanja koja su pokrenuta vezana uz prvokup, u Vladi ćemo se konzultirati pa možda postoji mogućnost da onda u petak sa jednim Vladinim amandmanom ako ga uspijemo adekvatno pripremit, odgovorimo i na te sugestije. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici Nini Obuljen Koržinek na ovoj završnoj riječi. Ovime smo iscrpili sve rasprave, zaključujem raspravu. Zahvaljujem još jednom poštovanoj ministrici kulture gospođi Nini Obuljen Koržinek na obrazloženjima konačnog prijedloga zakona i na odgovorima. Glasovat ćemo o ovoj točki kad se za to steknu uvjeti. Prije nego što prijeđemo na slijedeću točku dnevnog reda, srdačno pozdravljam u ime svih saborskih zastupnica i zastupnika učenice i učenike Gospodarske škole iz Buja i studentice i studente Pravnog fakulteta i Fakulteta elektrotehnike i računarstva te njihove profesore i učitelje. [[Pljesak.]]
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 415. Predlagatelj je Vlada RH, a rasprava je zaključena. Nakon što je rasprava zaključena, Vlada je podnijela amandman. Sukladno čl. 199. Poslovnika o ovako podnesenom amandmanu mora se složiti većina nazočnih zastupnika. Dajem na glasovanje Prijedlog da se provede rasprava o amandmanu Vladu RH. Molimo glasujmo. Utvrđujem da smo većinom glasova 99 za i 17 suzdržanih odlučili provesti raspravu o amandmanu Vladu RH. Molim predstavnika predlagatelja da obrazloži podneseni amandman, poštovani državni tajnik u Ministarstvu kulture Krešimir Partl, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Sabora. Poštovane zastupnice i zastupnici, čl. 6. mijenja se i glasi: u čl. 37., st. 1. mijenja se i glasi, vlasnik koji namjerava prodati kulturno dobro zaštićeno posebnim rješenjem ili kulturno dobro unutar zaštićene kulturne-povijesne cjeline upisane u listu svjetske baštine ili listu ugrožene svjetske baštine dužan ga je prije prodaje istodobno ponuditi RH, županiji, gradu Zagrebu, gradu ili općina na čijem se području to kulturno dobro nalazi navodeći cijenu i druge uvjete prodaje. Iza stavka 5. dodaje se stavak 6. koji glasi: ovlaštenici prava prvokupa iz st. 1. ovog članka mogu donijeti odluku da se u određenom vremenskom razdoblju ili za određena kulturna dobra neće koristit pravo prvokupa. Ova odluka objavljuje se na mrežnim stanicama ovlaštenika. Kako je već u prijašnjoj raspravi izmjene i dopune zakona rečeno da u biti je olakšan pravni promet nekretninama tako da se jedinice lokalne samouprave mogu odreći prava prvokupa, ipak ovim amandmanom smatra se da u kulturno povijesnim cjelinama koje su na listi UNESCO-a ... [[Govornik se ne razumije.]] potrebno konzumirati tamo gdje ima stvarne potrebe i u vidu planova upravljanja UNESCO-vim lokalitetima koje bi se za sve trebali donijeti u nekakvom roku. Zahvaljujem.
Hvala vam. Otvaram raspravu o amandmanu Vlade. Mogu samo klubovi ako ima zainteresiranih. Ako nema, onda zaključujem raspravu i dajem na glasovanje amandmane Vlade, molim glasujmo. Utvrđujem da smo većinom glasova prihvatili amandman Vlade, 101 za, 20 suzdržanih i on postaje sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Sada prelazimo na odlučivanje o amandmanima koje su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Molim ponovno državnog tajnika Krešimira Partla da se očituje o podnesenim amandmanima, prvi amandman je onaj Odbora za zakonodavstvo, izvolite.
Amandman Odbora za zakonodavstvo se prihvaća. Radi se o nomotehničkom poboljšanju teksta.
Postaje sastavni dio zakona. Onda vas sada molim da se očitujete i o amandmanu Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista.
Amandman se ne prihvaća. Predloženim amandmanom želi se skratiti rok za donošenje triju pravilnika sa 6 mj. na 2 mj. Kako smo već pojasnili u raspravi o pravilniku o izdavanju dopuštenja za izvođenje radova na kulturnim dobrima, već kao takav gotov, prošao je javnu raspravu, ček se suglasnost Ministarstva gospodarstva i on će biti donijet u najkraćem mogućem roku. Što se tiče pravilnika o sustavu mjere zaštite kulturnih dobara, on je kao takav vrlo kompleksan jer se radi i o usklađenju sa posebno planskim dokumentima u jedinicama lokalne samouprave, potrebno je oformiti radnu skupinu, potrebno je konzultirati sve dionike ali vjerujemo da će i on biti donesen u vrlo kratkom roku a vezano za pravilnik o vođenju i registru, kako smo objasnili, zakon se usklađuje sa Zakonom o knjižnicama i Zakonom o muzejima. Zakon o knjižnicama će biti u prvom čitanju u Saboru, nakon njegovog usvajanja će se donijeti ovaj pravilnik.
Hvala vam. Tko će u ime MOST-a? Izvolite, kolegice Čikotić.
Poštovane kolegice i kolege, UNESCO-ova zaštita znači na puno dobra za gospodarski razvitak RH te također za turizam. Mi imamo Dioklecijanove palače u Splitu koje su biser svjetske arhitekture, koje nisu obuhvaćene kontaktnim zonama. Znači mi nemamo kontaktne zone koje se predviđaju kroz ovaj zakon. MOST nezavisnih lista podržava donošenje ovog zakona po hitnoj proceduri, smatramo da je to korektno no međutim ono što zaprepašćuje, što vi sami sebe demantirate, vi kroz ovaj zakon, donosimo ga po hitnoj proceduri a onda podzakonske akte ostavljamo na 180 dana. Znači isto tako vi govorite ovdje o Zakonu o knjižnicama i muzejima, da, to se treba uskladiti, ali zašto onda ovaj zakon ide po hitnoj proceduri dok ova druga dva idu po normalnoj proceduri, znači u prvo i drugo čitanje? Znači MOST nezavisnih lista ne slaže se s vama, smatramo da je trebalo ranije krenuti u javnu raspravu u vezi kontaktnih zona i ovog pravilnika jer naravno da onog momenta kad mi izglasamo ovaj zakon i kada donesete pravilnik, tek tada sve ide prema jedinicama lokalne samouprave što znači da Dioklecijanova palača, taj vrijedni svjetski biser arhitekture, neće biti zaštićen usuđujem se reći i procjenjujem preko 2 g. Molim glasanje o ovom amandmanu, hvala.
Hvala vam. Pristupimo onda glasovanju o ovom amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova stoga prelazimo sada na glasovanje o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, molim glasujmo. Utvrđujem da je sa 103 glasa za, 14 suzdržani i 3 glasa protiv donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara.
Prelazimo na slijedeću raspravu: - Prijedlog Zakona o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja, prvo čitanje, P.Z. br. 407 Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli nadležni Odbor za zakonodavstvo i nadležni Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Molim predstavnika predlagatelja, državnog tajnika Ministarstva zaštite okoliša i energetike poštovanog gospodina Milu Horvata da nam da dodatno obrazloženje prijedloga zakona, izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici. Prijedlog Zakona o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja je pred nama ovdje, ja ću pokušati sad proći kroz osnovne princip i razloge za donošenje ovog zakona. Odredbom članka 32. Zakona o zaštiti okoliša, propisano je svjetlosno onečišćenje kao promjena razine prirodne svjetlosti u noćnim uvjetima uzrokovana unošenjem svjetlosti proizveden je ljudskim djelovanjem i to je osnovna definicija na kojoj i počiva ovaj zakon. Problem svjetlosnog onečišćenja prisutan je u globalnim razmjerima pa tako i kod nas u RH. Pitanje pravnog uređenja svjetlosnog onečišćenja riješeno je u pojedinim pokrajinama u Italiji i Sloveniji zakonodavnim okvirom dok se u ostatku Europe uglavnom primjenjuju usuglašene norme, standardi i preporuke o izvedbi vanjske i javne rasvjete. Vezano uz svjetlosno onečišćenje, u zakonodavstvu EU-a ne postoji niti jedna direktiva niti bilokoji drugi a koji točno određuje zaštitu od svjetlosnog onečišćenja te će donošenje novog zakona pomoći u cilju zaštite okoliša od svjetlosnog onečišćenja čime će se RH svrstati u vrh EU-a koje imaju propisane mjere zaštite okoliša od svjetlosnog onečišćenja. Sada bih prošao kroz osnovne odredbe ovoga zakona. Cilj zakona je zaštita od svjetlosnog onečišćenja uzrokovanog emisija svjetlosti u okoliš iz umjetnih izvora svjetlostima kojima su izloženi ljudi, biljni i životinjski svijet u zraku i vodu, prirodna dobra kao i noć na nebu uz korištenje energetske učinkovitije rasvjete. Definirane su u zakonu emisije svjetlosti u okoliš na koje se odredbe zakona ne primjenjuju, to je definirano člankom 3. ovog zakona, zbog svojih specifičnosti ali i uređenosti tih emisija drugim propisima kao i povremenoj funkciji pojedinih rasvjetnih tijela kao npr. rasvjetljivanja proizvodnog pogona energetskih objekata, uklanjanja posljedica elementarnih nepogoda i pri drugim izvanrednim događajima ili okolnostima, sigurnosne rasvjete vojnih obrambenih i zaštitnih djelatnosti na području za potrebe obrane, zaštite, spašavanja i pomoći od prirodnih i drugih nepogoda, signalizaciju zračnu, cestovnu, na željezničkom prometu, pomorskom prometu i prometu na unutarnjim vodama u skladu sa posebnim propisima. Isto tako daju se definicije odnosno značenje pojmova kojima je uređeno ovo područje kao i obveznici primjene mjera zaštite od svjetlosnog onečišćenja. To su jedinice lokalne samouprave, grad Zagreb, pravne i fizičke osobe u svojstvu operatora rasvjete, projektanti projekata rasvjete, investitori, nadzorni inženjeri, izvođači rasvjete. Definirane su obvezne mjere zaštite od svjetlosnog onečišćenja koje za cilj imaju sprečavanje nastajanja prekomjernih emisija svjetlosti, smanjivanje postojeće rasvijetljenosti okoliša na dopuštenoj vrijednosti, udovoljavanje osnovnim zahtjevima, zaštitu koja se odnosi na rasvjetna tijela, režim rada rasvjetnih tijela, način postavljanja rasvjetnih tijela. Isto tako, definirane su obveze i način postupanja operatora rasvjete koji je odgovoran za upravljanje vanjskom rasvjetom i koji je dužan osigurati ugašenost vanjske rasvjete tijekom dana uz propisane iznimke kao što su to loši vremenski uvjeti ili potrebe zaštite objekata. Dodatno su definirane zabrane koje se između ostalog odnose na upotrebu svjetlosnih snopova, bilo kakve vrste ili oblika i njihovo usmjeravanje prema nebu ili prema prirodnom vodnom tijelu. Rasvjetljavanje otvora, prozora ili vrata, zaštićenog ili stambenog prostora vanjskim svjetlom, ugradnja i postavljanje svjetiljki mimo propisanih odredbi. Također je definirano da se radi očuvanju eko sustava i bio raznolikost u zaštićenim područjima, postavljaju svjetiljke korelirane temperature, boje svjetlost ispod 2200 kelvina. Zakonom o uređeno planiranje, gradnja, održavanje i rekonstrukcija vanjske rasvjete. U cilju optimalizacije i boljeg planiranja, definirano je da jedinice lokalne samouprave, odnosno, Grad Zagreb, izrađuju plan rasvjete kojim se za sve svoje administrativno područje, planira izgradnja rasvjete. Plan rasvjete, podloga je za izradu akcijskih planova i projekata vanjske rasvjete. Isto tako akcijskim planom planira se gradnja nove rasvjete i usklađenje postojeće javne rasvjete u vlasništvu jedinice lokalne samouprave i grada Zagreba, odnosno, operatora vanjske rasvjete s odredbama ovog zakona. On je stručna podloga za izradu projekta gradnje i rekonstrukciju vanjske rasvjete u jedinicama lokalne samouprave, akcijske planove u pravilu že izrađivati operatori rasvjete u okviru svojih vlastitih kapaciteta, odnosno, stručnu organizaciju ukoliko ih ovi nemaju. Upravni nadzor nad provedbom zakona, provodi ministarstvo, a inspekcijski nadzor nad provedbom ovog zakona provodi inspekcija nadležna za područje zaštite okoliša, inspekcija, nadležna za područje elektroenergetskog sektora i tržišna inspekcija svatko u svojoj sferi djelovanja i na osnovnu svojih pripadajućih zakonskih odredbi. Dodatno se uvode ovlaštenja za postupanje komunalnog redara, koji je ovlašten, da operatoru rasvjete, naredi gašenje rasvjete i daljnju uporabu, ukoliko ista ne udovoljava odredbe ovog zakona u dijelu koji se definiraju zabrane kršenja, a to su članak 11, stavak 5 ovoga zakona. Prijelaznim i završnim odredbama, uređeni su rokovi za donošenje podzakonskih akata, koje je dužno donijeti za potpunu primjenu odredbi ovog zakona i to su 3 pravilnika kojima će se urediti metodologija donošenja, kako akcijskih planova, tako i konkretnog postupanja u realizaciji ovoga zakonskoga prijedloga. Definiran je i prijelazni period za usklađivanje postojeće javne rasvjete, sa odredbama ovog zakona, koji iznosi 10 g. od donošenja rečenih podzakonskih akata. Dakle, jedinice lokalne samouprave i Grad Zagreb te operateri rasvjete prilikom redovnog održavanja ili rekonstrukciju odnosno, zamjene postojeće rasvjete, dužni su uskladiti rasvjetu, s odredbama ovog zakona, a redovita, uložena financijska sredstva, dugoročno će se realizirati uštedama, kroz uštede u potrošnji el. energije. Opravdanost leži u uštedama, koje će se postići primjenom standarda, te u zaštiti okoliša od svjetlonosnog onečišćenja. Dodatno se zakonom osigurava zaštita ljudskog zdravlja, biljnog i životinjskog svijeta, kao i racionalnog korištenje prirodnih dobara i energije. Za provedbu ovog zakona, u proračunu nisu potreba, u proračunu RH, nisu potrebna dodatna sredstva. Prijedlog ovog zakona bio je na javnoj raspravi, odnosno, na e-savjetovanju sa zainteresiranom javnošću od 1. lipnja do 10 srpnja ove g. i ono što je najvažnije ovdje reći, da je prijedlog ovog zakona, radila stručna skupina od 25 relevantnih članova, od kojih su bili predstavnici 6 nadležnih ministarstava, zatim predstavnici Hrvatskog zavoda za norme, HGK, Hrvatska obrtnička komora, Hrvatska udruga poslodavaca, Hrvatska komora zdravstvenih radnika, Hrvatski astronomski savez, te Udruga za zaštitu noćnoga neba. Njihove primjedbe su usuglašene i pretočene u ovaj prijedlog zakona i ovo je prvo čitanje, ukoliko bude bilo primjedbi, mi smo spremni razgovarati i razmatrati sve primjedbe za drugo čitanje. Hvala.
Hvala. Na izlaganje državnog tajnika imamo 3 replike kolega Pranić, kolega Grmoja, kolega Žagar, pa izvolite kolega Praniću.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege, danas pričamo o Zakonu o svjetlosnom onečišćenju, zamjeni žarulja u javnoj rasvjeti, u nadležnosti jedinica lokalne samouprave, a paralelno prije 2,5 mj. predstavljanje program … [[Govornik se ne razumije.]] kredita za javnu rasvjetu, od strane HBOR-a, Ministarstva regionalnog razvoja i Ministarstva zaštite okoliša. Vi ste tijelo koje bi trebalo provoditi, davati, minimalne tehničke karakteristike, svjetlosne iskoristivost, boju svjetla i životni vijek svjetla. Zahvaljujući vašim uvjetima, trenutno od 152 milijuna kuna, od koliko su na raspolaganju, po zadnjim neslužbenim informacija iz HBOR-a, ni jedna jedinica lokalne samouprave se nije prijavila tu mjeru, s kojom bi poglavito mi u ruralnom području, mogli ići s izmjenom javne rasvjete, uvođenje led rasvjete, uvođenje ekološki prihvatljivije i zdravije rasvjete. Zaista, ne znam, ako ste glavno tijelo za provođenje samih uvjeta [[Upadica Potpredsjednik: Završite misao, ja vas molim]] da se uvjeti ne mogu promijeniti, da bi mi iz ruralnih područja se mogli javiti na tu mjeru.
Hvala. Replika br. 2 kolega Grmoja.
Slažem se s kolegom Pranićem, čije ovdje imamo priču o borbu protiv svjetlosnog onečišćenja, a imamo situaciju, da nemamo sa strane, znači HBOR-a nikakvog financiranja za jedinice lokalne samouprave, za tu svrhu. Većina gradova i općina ide na otplatu promjenu javne rasvjete znači na određeni period, imaju takve ugovore, a državni tajnik je ovdje pričao kako to jedna važna borba i plemenit cilj borba protiv svjetlosnog onečišćenja, a praktički, niti ministarstvo niti bilo koje drugo tijelo ne radi ništa po tom pitanju. Tako, da ne znam koja je svrha uopće donošenje ovog zakona ovdje, zašto je državni tajnik uopće došao ovdje u sabornicu i ponovno je ovo prodavanje magle i hrvatskim građanima i nama saborskim zastupnicima. Hvala.
Hvala kolega Grmoja i posljednja replika kolega Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državne tajniče, malo ću u raspravi detaljnije o tome pričati, sad me zanima ako mi možete odgovoriti a vezano je uz ove pojmove koje sada uvrštavaju u zakon. Inače akcijski plan je bio i u prethodnom zakonu. Uvodi se sad plan rasvjete koji treba napraviti jedinice lokalne samouprave. Zakon ne precizira tko izrađuje te planove rasvjete, tko će dobiti ovlaštenja, hoće li to biti na javnom natječaju ili kako će se ostvarivati ovlaštenja za izradu samih planova rasvjete. Akcijske planove rasvjete do sada koliko sam imao priliku, ima, postoje pravne osobe koje izrađuju akcijske planove rasvjete, ali za plan rasvjete ništa. Mislim da je to u zakonu trebalo definirati. Ne samo ovom odredbom da će ministar pravilnikom donesti nego da zakon treba definirati na koji način će se određivati tko je ovlašten donositi planove rasvjete. To je vrlo važan dokument.
Hvala vam. Time smo. … [[Upadica se ne čuje.]] A evo, ipak bi državni tajnik odgovorio vama. Izvolite.
Uvaženi kolega Žagar, ja mislim da je ovdje člankom 12. definirano da će jedinica lokalne samouprave donositi plan rasvjete. One osiguravaju izradu toga plana. Način kako će oni to uraditi, vjerojatno će njihovo predstavničko tijelo to reći. Da li će to, naravno da će ići preko javnog poziva, da li će oni imati svojih kapaciteta da rade sami ili će tražiti pomoć ovlaštene nekakve institucije, mi to ovdje nismo htjeli ograničavati jer bi onda ispalo da preferiramo određenu strukturu. I onda bi pitali zašto otvaramo nekakve moguće aranžmane za te određene strukture. Dakle mi smo ovdje propisali okvire u kojima se lokalna samouprava, grad Zagreb i operateri trebaju ponašati i tu ćemo stati na tome a lokalna samouprava svojim organima upravljanja na svom vijeću donosi odluku, način kako će i koga će izabrati za izradu ovoga plana.
Hvala vam, nastavljamo sa raspravom u ime Kluba zastupnika. Prvi je kolega Mato Čičak u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite kolega Čičak.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege saborski zastupnici. Ispred nas se nalazi Prijedlog zakona o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja. Od donošenja Zakona o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja prošlo je više od 6 godina. U tom razdoblju na snagu su stupile mnoge izmjene i dopune u aktima na području gradnje, prostornog uređenja i energetike. Kao i u ostalim relativnim aktima za ovaj globalni problem pa smo sukladno tome odlučili znatno promijeniti predmetni zakon. U mnogim slučajevima u današnje vrijeme kaže se da su problemi globalni, no ovaj doista jest globalan a svega nekoliko zemalja ga uspješno rješava. Nepostojanjem direktive koja bi točno odredila zaštitu od svjetlosnog onečišćenja samo donošenje novog zakona postiže veliku važnost što će dodatno pripomoći da Hrvatska bude jedna od vodećih zemalja EU koja ima propisane mjere zaštite okoliša od svjetlosnog onečišćenja. Predmetnim zakonom uređujemo zaštitu od svjetlosnog onečišćenja koje obuhvaća obveznike zaštite, mjere zaštite, način utvrđivanja dopuštenih vrijednosti, rasvjetljavanja kao i njegovo ograničavanje i zabranu, same uvjete rasvijetljenosti okoliša kao i druga pitanja radi smanjenja svjetlosnog onečišćenja okoliša. Cilj koji je u prijedlogu zakona je zaštita od svjetlosnog onečišćenja uzrokovanog emisijama svjetlosti u okoliš iz umjetnih izvora svjetlosti kojima su ponajprije izloženi ljudi a zatim biljni i životinjski svijet kako u zraku tako i u vodi. Želimo spriječiti nastajanje prekomjernih emisija svjetlosti, želimo smanjiti postojeću rasvijetljenost okoliša na dopuštene vrijednosti, želimo zabraniti upotrebu bilo kakve vrste svjetlosnog snopa usmjerenu prema nebu kao i prema prirodnom vodnom tijelu. Želimo da se počnu ugrađivati ekološki prihvatljive svjetiljke koje će se postaviti tako da ne svjetiljke koje će se postaviti tako da ne svijetle u horizont i iznad njega već usmjerene u prometnice. Zašto toliko ... [[Govornik se ne razumije.]] provoditi ćemo tijekom noći te danonoćno u prirodnim i podzemnim objektima gledajući na energetsku učinkovitost cilj nam je smanjiti potrošnju električne energije za javnu rasvjetu. Što se tiče rokova predložili smo usklađenje postojeće infrastrukture javne rasvjete kroz idućih 10 godina a jedinice lokalne samouprave kao i grad Zagreb biti će dužni izraditi plan rasvjete i akcijski plan gradnje ili rekonstrukcije vanjske rasvjete unutar godine dana od stupanja na snagu pravilnikom koji će donijeti ministar. Istim pravilnikom predvidjeti će se mjerenje i način praćenja rasvijetljenosti okoliša. Također je važno napomenuti kako opravdanost ovog zakona leži u uštedama koje će se postići primjenom standarda te u zaštiti okoliša od svjetlosnog onečišćenja a samim donošenjem zakona nećemo povećati sredstva potrebna za provođenje mjera zaštite jer će biti dovoljno sredstava koji su već osigurani u okviru državnog proračuna RH. Podsjeti ću vas kako Zakon o zaštiti okoliša definira svjetlosno onečišćenje kao promjenu razine prirodne svjetlosti u noćnim satima uzrokovanu unošenjem svjetlosti proizvedene ljudskim djelovanjem. Stoga donosimo ovaj zakon kojima ćemo pridonijeti dugoročnoj zaštiti i očuvanju samog okoliša. Spomenuti ću još upravni nadzor nad primjenom zakona koje će provoditi Ministarstvo zaštite okoliša i energetike a inspekcijski nadzor ovog zakona provoditi će inspekcije koje su nadležne za područje zaštite okoliša u području nadzora ispunjavanja propisanih obveza jedinica lokalne samouprave i grada Zagreba. Prilikom nadzora posebni naglasak staviti ću na izvršavanje obveze i provedbu mjera zaštite od svjetlosnog onečišćenja te praćenje stanja rasvijetljenosti okoliša propisanih ovim zakonom kako bismo utvrdili da svi u skladu sa svojim mogućnostima provode mjere zaštite okoliša. Uz to uvodimo i nadzor komunalnog redara koji je nadležan za nadzor izvršenja obaveza i provedbu mjera propisanih ovim zakonom a da iste mjere nisu u nadležnosti inspekcije. Ovlasti komunalnog reda kao i njegov način i postupak obavljanja nadzora propisani su ovim Zakonom, ali Zakonom o komunalnom gospodarstvu. Predlažemo da komunalni redar ovlasti za donošenje rješenja kojim će se odrediti mjere i rok za otklanjanje utvrđenih nepravilnosti kako bi se procedura ubrzala, a samim time i provedba ovog Zakona. Svjetlosno onečišćenje popratna je pojava u razvoju društva. Povećavamo našu svijest i zaštitimo okoliš i od ovog onečišćenja jer bez obzira na to što mnogi ne primjećuju, ovo je veliki problem, globalan i potrebno je promjenom zakona prilagoditi mogućnosti kao lokalnih samouprava tako i grada Zagreba, pa i svih onih koji obavljaju djelatnosti rasvjetljavanja s jednim ciljem, a taj cilj je dugoročna zaštita našeg okoliša. Hvala vam na pažnji.
Hvala vam lijepo. Nastavljamo dalje. U ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista kolega Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je iznimno važan Zakon i ovakva rješenja koja pomažu ili će pomoći zaštiti okoliša, ljudskog zdravlja onda i životinjskih i biljnih vrsta i općenito zaštite okoliša su dobro došla. Sam predlagatelj, gospodin Horvat je u svom uvodnom izlaganju rekao kako se ovdje radi veliki broj stručnjaka i nije to čudo. Ovo je doista jedan složen Zakon i tehnički on nadilazi i pojedina znanja, znanja pojedinih osoba i doista je potrebno uključiti što veći broj stručnjaka jer ako se nešto predvidi i napiše kao zakonsko rješenje, u pravilu se pokazuje ako to nije dobro pripremljeno da onda dolazi do problema prilikom implementacije u praksi. I s tog stajališta ja ću malo više težnju baciti na one kojih se tiče ova obaveza, a to su jedinice lokalne samouprave, općine i gradovi jer oni će na kraju-krajeva morati pronaći sredstva kako bi udovoljili i zahtjevima ovoga zakonskog rješenja. Ali prije kratak jedan samo uvod, profesor Željko Andrejić sa Rudarsko-geološkog naftnog fakulteta je, mislim da 6 godina, to sam negdje pročitao, pratio nebo iznad Zagreba i ustanovim da je nego iznad Zagreba zagađenije od Bečkog neba. Beč ima 1,7 miliona stanovnika. I čak štoviše, gori smo i od Hong Konga. To su stvari o kojima u budućnosti trebamo voditi računa i u tom smislu ovaj Zakon dobro došao. Ali ono što bih možda kao primjedba sad trebalo biti prije svega su, to sam već u replici gospodina Horvata pitao, to je sam plan gradnje. Sjećam se kad smo imali ideju da u općini sami izradimo npr. plan zaštite od požara, mi smo ga napravili korektno. Međutim, kad bi došli na potvrdu toga plana, onda nam je rečeno da to tako ne ide, to mora ipak raditi ljudi koji su ovlašteni. Mislim da ne bi i tu bilo problema. Trebalo bi jasno definirati hoće li to raditi osobe koje imaju ovlaštenje za takvu izradu tih planova rasvjete i akcijske planove ili ako to budu općine same radile, da doista onda dozvolite kad oni naprave da se to i potvrdi ili da se određene osobe iz općina educiraju da bi to napravili kvalitetno opet jer radi se o strogim opet tehničkim zahtjevima, ali ne samo tehničkim, nego ako bude, ako se počnu poštivati odredbe ovog Zakona može se dogoditi da ta rasvjeta bude preskupa jer naravno ako želimo kvalitetnu rasvjetu, rasvjetu koja će manje utjecati na zagađenje okoliša, onda je neminovno da će ta rasvjeta nešto morati biti i skuplja, pa da ne bi u planu rasvjete to se dogodilo da te odredbe budu preskupe i da na kraju jedinice lokalne samouprave ne mogu izvršiti ono što su same planirale. Vi ste ovdje stavili rokove u prijelaznim odredbama dosta dugačke. Ministru se daje rok od mislim 12 mjeseci, godinu dana da donese pravilnike, a onda još jedinicama lokalne samouprave nakon toga još 12 mjeseci da bi one izradile planove, akcijski plan, a onda naravno sad još onda vjerojatno će biti nekih rokova dok se to sve implementira. S te strane iako nije dobro da su tako dugački rokovi, ali u ovom slučaju vjerujem da ih je potrebno tako rastegnuti kako bi se stigli pripremiti svi za implementaciju ovog važnog Zakona. I možda ono što kolege upozoravaju, treba iz njih iznimno voditi računa da sredstva iz fondova EU koja su nam na raspolaganju da nam budu dostupna i da ih možemo iskoristiti da ne bude ovdje zapreka i kod donošenja, da ne bi dokumentaciju krivo napravili, pa da onda ne možemo koristiti sredstva ih fondova EU. Što se tiče, evo još jedna stvar što se tiče komunalnog redara. Pretjerali smo. Kako god okrenete, komunalni redar bi morao znati sve. On bi morao doista, ja ne znam jel postoji takav čovjek koji ima toliko znanje, tolike kompetencije da može ... [[Govornik se ne razumije.]] i ovdje ga spominjemo. Bilo bi bolje da razmislimo o tome da pojedine djelatnosti iz općine ili koje imaju jedinice lokalne samouprave delegiramo na druge načine. Pa evo, palo mi je na pamet, nije tema direktno ovog Zakona, ali svakako Ministarstvo zaštite okoliša, jučer sam u svojoj ulici vidio opet one kontejnere za razvrstavanje otpada, pa onda ljudi to razvrstavaju, onda to ljudi donose svašta, neki razvrstavaju, neki ne, onda dođe kamion pa to sve zajedno natrpa. Možda bi nam bilo u ovom trenutku da kažem, isplatljivije zaposliti 555 ljudi u općinama i gradovima koji bi se isključivo bavili sa razvrstavanjem otpada. Iako to izgleda sad ljudi kad se spominje kažu odmah uhljebi, međutim vjerujte da neke stvari ako ne budemo dobro pripremali u budućnosti ćemo imati velikih problema. Svijet ide naprijed, a mi ne smijemo kaskati. Da zaključim. Pozdravljamo donošenje ovakvoga Zakona, samo nadam se da ćemo uspjeti naći zajednički jezik oko smjera prema kojemu ćemo jedinicama lokalne samouprave omogućiti da to naprave kvalitetno i da ono što je najbitnije, što su kolege upozoravali mogu povući sredstva iz europskih fondova. Najljepša vam hvala.
Hvala, nastavljamo sa raspravom u ime klub zastupnika. Sljedeći je kolega Goran Beus u ime Kluba zastupnika Glasa i HSU-a.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Što se tiče prijedloga Zakona o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja, klub Glasa i HSU-a ima čitav niz dvojbi. Prije svega, nama je nevjerojatno da je Hrvatska jedina i prva zemlja EU koja donosi ovakav zakon. Dakle i sam predlagatelj kaže da samo neke regije u Italiji i Sloveniji to imaju definirano propisima, a da ostale zemlje članice EU zapravo primjenjuju usuglašene norme, standarde i preporuke o izvedbi vanjske i javne rasvjete, naravno u drugim zakonima. Evo i mi želimo biti veći katolici od Pape pa smo smislili zakon kojim ćemo sada opteretiti jedinice lokalne samouprave da moraju, prije svega radi se o onima koji su siromašniji, manjak fiskalnog kapacitete, u sljedećih 10 godina promijeniti kompletnu javnu rasvjetu na svome području. No temeljno pitanje koje se postavlja je da li je Hrvatska svjetlosno zagađena zemlja. Mi imamo samo jedan jedini slučaj mjerenja i to u centru Zagreba, iznad jednog fakulteta i to jedno jedino mjerenje nas uspoređuje sa Bečom ili Hong Kongom. Čak i čovjek koji je vršio to mjerenje, ugledni stručnjak, kaže da nemamo podataka, recimo ... [[Govornik se ne razumije.]] gdje se grade nova naselja i da mora postaviti mjerne instrumente. Dakle mi nemamo uopće nijedan jedini podataka koji bi nam rekao zašto baš mi moramo prvo donijeti ovakav zakon. I tako financijski opteretiti čitavu državu u sljedećih 10 godina. Laiku je dovoljno da pogleda satelitske snimke Europe. Hrvatska je zemlja u mraku, s izuzetkom nekih urbanih aglomeracija poput zagrebačke i poput nekih na Jadranu tokom ljeta, ostatak zemlje je u mraku. Ne trebamo se veselit zbog toga. Znate koliko je ugašeno svjetlosti u domovima napuštenim u RH? Dovoljno da odete na baniju, Kordun, Liku, da odete u Bilogoru, Slavoniju pa ćete vidjet da na svakoj trećoj kući nema više osvjetljenja. Ta nikoga ne zagađuje, ta je napuštena. A s druge strane imamo obvezu zaštite najranjivijih skupina, jedan od oblika zaštite je jedna, rekao bih ultimativni zahtjev s razina sigurnosti da se u svim ruralnim i prigradskim područjima osigura javna rasvjeta na svim trasama kretanja recimo djece. Gdje god koriste sredstva javnoga prometa ili gdje god staje školski bus, traži se osvjetljenje kako bi se povećala razina sigurnosti djece. U pravilu se radi o zonama u kojima nema drugog prometa, pješačkog, gdje javna rasvjeta zapravo postoji zbog tih pola sata. Valja pametno procijeniti i pomiriti pritiske s jedne i s druge strane. Ima gradskih cjelina koje obijesno ulaze u to. Pa svijetle mimo svakoga logičkog zaključka i potrebe. Štoviše, bulevar liči na Betlehem, to lokalni čelnici misle da su više podigli razinu urbane kvalitete svoga prostora. No to su logička pitanja. Ali postoje ovdje i neka koja su nama sporna, recimo apriori se zabranjuju svi snopovi svjetlosti usmjereni u nebu i prirodne vode, to po logici stvari znači da više nijedna tzv. turistička podmornica od stupanja na snagu ovog zakona, više ne može djelovati. One funkcioniraju na način da stakleno dno ima u sebi rasvjetna tijela kroz koja turisti gledaju morsko dno, ili barem određeni pojas do kojega seže svjetlosni snop. Dakle ovim ste poručili da mogu sljedeću sezonu zaboraviti. Drugo što nas zanima, ono što je najspornije, utvrđenje razine emitirane toplinske energije nije definirano zakonom, nego kaže predlagatelj da će to biti utvrđeno pravilnikom, a to je najspornije jer stvara korupcijski prostor. Zašto? Jer definiranje te razine zapravo ide na ruku određenim proizvođačima. Jeste li toga svjesni? Ja se nadam da niste. Dakle ključna stvar će se definirati pravilnikom na koga zakonodavac nema nikakvoga utjecaja. I šta ako se sutra otkrije da je razina toplinske emisije definirana prema interesima određenih proizvođača, šta ćemo onda? Hoće Sabor biti kriv zbog toga? Hoće jer je propustio to definirati ovim zakonom. I prepustio je ministarstvu da to definira pravilnikom. Evo to su pitanja zbog kojih mi mislimo da Hrvatska nije u nikakvoj ugrozi, da nema nikakvih znanstvenih osnova da bude prva koja će donositi ovakav propis i to da će nametnuti takve kriterije koji će ići na štetu i gospodarstvu između ostalog. Rekao sam jedan primjer koji to svjedoči. Da ne bi bilo zabune, mi nismo protiv propisivanja uvjeta svjetlosnog onečišćenja, ali smatramo da u različitim propisima kojima se definira gradnja se to može riješit, u svakome slučaju naš klub neće glasovati za ovaj prijedlog zakona. Ostat ćemo suzdržani pa ćemo vidjeti što ćete napraviti u sljedećoj fazi. Hvala lijepo.
Hvala, nastavljamo sa raspravama kluba zastupnika. Sljedeći je kolega Mihael Zmajlović u ime Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite kolega Zmajlović.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, državni tajniče. Evo ja smatram da je dobro da je Hrvatska jedna od rijetkih zemalja koja se odlučila donijeti jedan ovakav zakon. A podsjetio bih da Zakon o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja već postoji, dakle on je donesen još 2011. godine. I kada malo analizirate rasprave iz tog doba onda ćete vidjeti da se i tada već upozoravalo na to da bi bilo loše da jedan takav zakon zapravo bude i jedan od onih ukras zakona. To se nažalost i dogodilo. I ono što danas imamo pred nama na našim saborskim klupama je još jedan prijedlog koji ima određena poboljšanja, no još uvijek ono što je glavna točka prijepora zapravo i ono što je za raspravu se ostavlja za kasnije. Dakle to su oni uvjeti posebni za koje se zakonom predviđa da će ministar donijeti u roku od 12 mjeseci a nešto je o tome govori i kolega Beus Richemberg, dakle upravo o pitanju korelirane temperature, boje izvora svijetlosti i ostalih uvjeta koji će zapravo odrediti koliko će zapravo ovaj zakon u konačnici koštati naše gradove i općine. Ono što ovdje želim napomenuti i volio bih da se to na neki način uvaži jer se radi o prvom čitanju zakona, je da možda da do sljedećeg čitanja, dakle da se uz ovaj zakon izradi i nacrt ovog pravilnika kojeg treba donijeti kako bismo zapravo mogli zaista vidjeti i procijeniti koje će to efekte polučiti ovaj zakon za gradove i općine. Niz je tu problema. Dakle vi imate jedinice lokalne samouprave koje su možda prije godinu, dvije, pet ili šest kompletno zamijenile svoju javnu rasvjetu sa energetski učinkovitijom a da pri tome su rokovi povrata te investicije od 7, 10 i više godina. Dakle tjerajući i obvezujući jedinice lokalne samouprave da one ponovno u ovom razdoblju od 10 godina mijenjaju rasvjetu i usklađuje sa ovim uvjetima koji još ne znamo kakvi će biti zapravo ćemo natjerati općine i gradove da investiraju u zamjenu rasvjetnih tijela a još im se investicija, ova prethodna nije niti isplatila. Dakle, mislim da toliko bogati nismo, da je ogroman novac potrošen iz poreznih prihoda građana i da o tome zaista treba dobro, dobro razmisliti. Što je sa projektima koji su već u ... [[Govornik se ne razumije.]] dakle oni koji su već projektirani, oni za koje već odobrena su sredstva. Hoće li oni biti u skladu sa tim pravilnikom za koje još ne znamo kako će izgledati ili ne. Dakle mislim da je to jedan veliki nedostatak ovog prijedloga zakona ali pred nama je dovoljno vremena da predlagatelj, Vlada zapravo i ministarstvo ovaj prijedlog doradi i da zapravo transparentno kaže koji će to biti uvjeti, kako će oni izgledati i što to očekuje u konačnici jedinice lokalne samouprave. I isto tako podržavam ovu skepsu ili kritiku da još jedna od obaveza koja se daje komunalnim redarima zapravo te ljude stavlja u jedan nemogući položaj. Dakle unazad 7,8 godina od onog temeljenog zakona kojeg su imali, Zakona o komunalnom gospodarstvu sada je to više preko 10ak područja zakona za koje su oni nadležni i po kojem bi trebali postupati. Pitanje kapaciteta jedinica lokalne samouprave ali zapravo i tih ljudi koji to rade. Zapravo je to po mojoj procjeni u ovom trenutku posao koji se ne može obavljati efikasno upravo iz ovog razloga što se sve za što ne postoje kapaciteti u nadležnim državnim inspekcijama onda prebacuje i na komunalne redare. Ako je to već tako onda tu treba pristupiti jednom sveobuhvatnom, sveobuhvatnoj analizi sustava i da se onda određeni broj tih poslova, količina posla prebaci na jedinice lokalne samouprave ali onda treba osigurati i novčana sredstva za povećanje tih kapaciteta. Klub zastupnika SDP-a će upravo iz ovih razloga koje sam naveo ostati suzdržan pri glasanju za ovaj prijedlog. Hvala vam lijepa.
Mi smo završili raspravu u ime klubova zastupnika. Nastavljamo pojedinačno. Sljedeći, zapravo prvi u pojedinačnoj raspravi pošto kolege Marasa nema je kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima. Gospodin Čičak je uvodno rekao da će Klub zastupnika HDZ-a podržati ovaj zakon. Naime, slažem se sa kolegom Zmajlovićem da ovaj zakon, premda nema i nije donesen u većini država članica EU on nije novi, on već ima, na snazi je već gotovo punih 7 godina. Osobno sam tada na Vladi taj zakon predlagao jer je to bilo vrijeme kada se pokušalo sa sredstvima fonda pomoći jedinicama lokalne samouprave u izgradnji i održavanju javne rasvjete a da tom prigodom ne ide se samo na javnu rasvjetu koja bi trošila manje energije nego da bi se kroz taj proces zamjene ili gradnje nove javne rasvjete omogućilo odmah i gradnja ekološki prihvatljive javne rasvjete u smislu zaštite noćnog neba od svjetlosnog onečišćenja. Inače, dobro je reći da je u Hrvatskoj javna rasvjeta, otprilike potrošač negdje oko 3% ukupne energije u Hrvatskoj. Dakle 3% ukupne energije se troši na javnu rasvjetu što nije malo, to moramo itekako toga biti svjesni. A činjenica da neučinkovita javna rasvjeta koja svijetli tamo i gdje ne treba a nije usmjerena na zonu prostora koji treba osvijetliti prema nekim proračunima troši oko 30% više javne rasvjete. Kada vi to podignete na godišnju razinu to je otprilike a znajući da je 3% javna rasvjeta participira u potrošnji energije u Hrvatskoj, to je otprilike potrošnja jedne osrednje ili možda manje hidroelektrane. Prema tome, koliko participira javna rasvjeta a koliko se od tog postotka bespotrebno troši i svijetli da ne govorim da dovodi i do svjetlosnog onečišćenja, to su razlozi zašto se krenulo bilo u ovaj postupak. I s kolegom Zmajlovićem se ne bih recimo složio u dijelu u kojemu on govori što ćemo sa onim jedinicama lokalne samouprave koje su krenule u zamjenu svojih objekata i postojanja javne rasvjete a sada im ovaj zakon donosi novu obvezu da to naprave u idućih 10 godina. Ja vjerujem da je svaka jedinica lokalne samouprave koja je krenula u izmjenu postojećih tijela javne rasvjete ili je u postavljanje javne rasvjete s obzirom na činjenicu da već sada postoji ovaj zakon u izmijenjenom obliku, postojeći zakon usklađivala izgradnju svoje javne rasvjete sa ekološkom javnom rasvjetom kako bi udovoljila ovom zakonu. A ako to i nije bio slučaj i to dopuštam i vjerujem da je baš to bilo u velikom broju slučajeva. Dakle dobro je da se u ovaj zakon krene, da se uz ekološku rasvjetu odmah jasno postavlja ona javna rasvjeta koja je energetski učinkovitija. U tom smislu mislim da je Fond za zaštitu okoliša realizirao brojne projekte. Mislim da je oko 150 milijuna kuna je već sada proslijeđeno iz Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost na sufinanciranje postavljanja javne rasvjete u Hrvatskoj u prvom redu za potrebe jedinica lokalne samouprave. Prema tome, držim da će kroz ovaj plan kojega će napraviti jedinice lokalne samouprave se u nekakvom periodu od 10 godina itekako moći osloniti na sredstva Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. Što se tiče primjedaba, možda će o tome državni tajnika pa ja sada ne bih ulazio u to, ali podaci koji govore o snazi o, postavljenih postrojenja javne rasvjete, podaci koji govore o naponu, o jakosti itd., itd., po meni osobno nisu predmet kojim se treba baviti ja. I ja osobno podržavam da to, da se ti podaci koji su stručni da se definiraju samim zakonom. I ja ne vidim, oni su, ispričavam pravilnikom kojega će donijeti ministar i ja tu ne vidim neku posebnu dilemu a bilo bi bolje da umjesto mene o tome kaže državni tajnik da čujemo što o tome misli, odnosno zašto je ministarstvo te elemente utvrdilo propisati pravilnikom a ne samim zakonom. A ako je to moguće dovesti na tu razinu da mi kao saborski zastupnici o tome raspravljamo ja sam s time suglasan, ali mislim da je to koliko poznajem sustav donošenja zakona nekako u nadležnosti čak niti Vladi jer nije na uredbi nego je na pravilniku kojega će donijeti sam ministar. Kada sam malo pročitao što bi to trebao raditi komunalni redar, koje bi on poslove trebao obavljati u provedbi ovoga zakona, ja mislim da se neće baš morati previše pretrgnuti od posla s obzirom da je uglavnom najveći dio javne rasvjete onaj kojim upravlja jedinica lokalne samouprave. Činjenica je da tu postoje brojni operateri i javna poduzeća, Hrvatske ceste, Hrvatske autoceste i brojni drugi i javna poduzeća koja će se morati uskladiti svoju javnu rasvjetu sa ovim zakonom ali kažem ne vidim da je tu neki veliki posao. Možda je više ova blagdanska iluminacija koja se postavlja prigodno u adventu itd., ona koja bi mogla doći pod nadzor ovoga zakona ali govorim tu nije neki veliki posao prebačen na leđa komunalnog redara i mislim da to bi on mogao odraditi. Dakle ja se slažem da se ovaj zakon donese, da do drugog čitanja ako postoji još neka primjedba ili da se bar predlagatelj očituje o primjedbama koje su date od strane pojedinih klubova i da ovaj zakon možemo donijeti kako bismo s jedne strane dakle smanjili to svjetlosno onečišćenje ali s druge strane nešto je po meni još ili, ne manje važno a to je da se trošak energije smanji jedinicama lokalne samouprave jer je kroz određene analize utvrđeno da se, da je negdje kroz 5-6 godina uštedom koja se ostvari postojanjem ekološke rasvjete a da se time ne gubi osnovna njena namjena a to je da svijetli prostor noći može nadoknaditi ulaganja koja bi jedinica lokalne samouprave trebala izdvojiti da bi postavila ekološki prihvatljivu javnu rasvjetu u smislu kako to ovaj zakon propisuje. Hvala.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo dvije replike. Prvi je kolega Ivica Mišić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Bačiću, iz vaših izlaganja i ovog zakona koji se predlaže, navodno da ide se u rekonstrukciju a ja bih tako rekao čitave javne rasvjete, ustvari bi trebalo staviti u led rasvjetu ili ove manje potrošnje. Ja osobno mislim da je to dobro ali bilo bi daleko logičnije da se ide postepeno mijenjanje. Znači kako nekakve rasvjete koje nisu adekvatne ustvari koje izgaraju mijenjaju se za led. Naravno da bi trebalo predviđati i kako pojeftiniti tu javnu rasvjetu u gradovima i malim mjestima gdje bi se mogle priključiti na nekakve rasvjete, ustvari na nekakve sunčeve elektrane, neke male koje bi podnosile, ustvari koje bi mogle u određenim kilovatima dati energiju za javnu rasvjetu. Međutim, to je proces koji mislim da danas ne bi trebao biti hitan.
Hvala. Odgovor na vašu repliku, izvolite kolega.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Mišić pa ja držim da je Zakon išao na tom tragu da se to postupno mijenja. Ne treba sada i odmah ući u promjenu, izmještaj, zamjenu kompletne javne rasvjete. Dakle, to ostaje na jedinicama lokalne samouprave da prema svom planu kojega će napraviti u sukladnom zakonu u desetogodišnjem razdoblju izmijene javnu rasvjetu. Iako moram reći da su već brojne jedinice lokalne samouprave napravile i uskladile se sa postojećim zakonom i kako mijenjaju ili grade novu javnu rasvjetu, već se sada usklađuju sa postojećim zakonom. A činjenica je da svi oni koji već unose novu led rasvjetu imaju značajne uštede u troškovima javne rasvjete, tako da ovaj projekt može biti samo održiv u nekom razdoblju od 10 do 15 godina koliko bi trebalo da se on u cijelosti realizira kada je u pitanju njegova provedba. Pri tome jasno samo postavljanje u roku od 10 godina, ali sredstvima se to može i malo više razvući.
Hvala. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Bačić ima tome ponešto godina u jednoj raspravi jedno naselje koje još uvijek nema asfalt živi vrlo mali broj stanovnika. Jedan sada bivši načelnik je rekao pa jeftinije je nama njih preseliti ovdje, nego da im dovodimo asfalt. Više puta sam naglašavao, neki gradovi koriste to zbog uljepšavanja. Osnovna funkcija javne rasvjete je zapravo efikasnost ljudskih djelatnosti noću. Međutim, postavlja se ova treća dimenzija koja mene najviše brine s područja Slavonije, a to je treba li ta naselja koja će sada sve više biti sve pustija treba li ih ostaviti u mraku da po njima hodaju vukovi ili trebamo stvarno učiniti sve da ona budu dobro osvjetljena. U tom smislu sam rekao da je vrlo važno definirati plan rasvjete da ne bi nekom palo na pamet, pa nećemo tamo svijetliti jer nemamo kome. Plan rasvjete je vrlo važan dokument i on mora imati i ovu sociološku dimenziju osim raznih osim prije svega tehničkih dimenzija o kojima smo govorili i koje su dosta složene. Hvala.
Hvala. Odgovor izvolite kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Žagar nisam osjetio da ste vi bilo u čemu meni replicirali osim što se slažete sa onim što sam rekao, a to je da podržavam zakon, da podržavam da se taj plan donese, podržavam dakle da se veliki dio tih sredstava osloni na sufinanciranje iz samoga fonda koji je već sada oko 150 milijuna kuna nakon što je donesen zakon u ovim 7 godina proslijedio jedinicama lokalne samouprave na zamjenu javne rasvjete, izgradnju nove javne rasvjete koja je ekološki i energetski učinkovita, a jasno da ovisi o lokalnom čelniku kako će i na koji način pristupiti pojedinom prostoru svoje jedinice lokalne samouprave, mislim da je za očekivati da će voditi računa o svakom svom prostoru podjednako i da mi sa središnje razine nemamo potrebe kao i u mnogim drugim projektima ne namećemo niti možemo nešto nametnuti, ne možemo ni u ovom dijelu osim da mu kroz zakon definiramo određeni period u kojem on to mora realizirati.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Pošto kolege Sanadera nema, nastavlja kolega Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Još se ispričavam što zbog obveza na odboru nisam mogao prisustvovati od početka, pa ću samo kratko. Nisam mogao ispratiti cijelu raspravu. Samo ću kratko s obzirom da je tema svakako po sebi je nešto što hajmo reći mi negdje prednjačimo u odnosu na ostatak kako vidim i Europe i da ne postoje ni direktive i svakako je za pohvalu pogotovo sa onog ekološkog aspekta. Ali svi znamo i ono što želim zapravo pitati i vidim ovdje kroz ciljeve i kroz ono što se želi spriječiti svakako apsolutno to je po meni opravdano. Mene zanima samo kada odete u neke gradove, metropole da li hoćete na Manhattan, hoćete u London, hoćete bilo gdje drugdje i dođete u njihov centralni trg a ono kao da je dan. Znači, da li se ovim zakonom ja nisam uspio na vrijeme vidjeti, regulira što se tiče jer ovdje se govori samo o svjetlosnim snopovima prema nebu kroz fasadu, kroz otvore zaštićene zgrade itd. da li se tu regulira emisija svjetlosna koju daju reklame i na koji način? Znači, da li je to nešto što ovime zakonom je obuhvaćeno ili ne i u kojoj mjeri? Jel kažem imamo, ljudi dolaze mislim turistima to pretpostavljam ne smeta kada u 3 ujutro negdje na Manhattanu na Times Squareu svijetli kao da je dan. Ja ne znam koliko je to dobro, nije dobro, koliko je to zdravstveno u redu. Kada maknemo sa strane ekološki aspekt da od potrošnje emisije topline i da to sve je led napravljeno u redu da li ovim zakonom uopće se regulira to pitanje evo to je nešto što bi molio neki konkretni odgovor. U pravilu generalno gledano da ovime se treba regulirati neke stvari i to je dobro što imamo, samo ne bi volio ili volio bih znati u kojoj mjeri to ide. Evo zahvaljujem.
Hvala. Na vaše izlaganje nemamo, tako da nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Kolega Ante Pranić. Izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege, pred nama je znači novi Prijedlog zakona o zaštiti svjetlosnog onečišćenja i možda je namjera zaista bila dobra, ali u provedbi ovo ništa drugo neće značiti nego namet dodatni jedinicama lokalne samouprave jer sami zakon definira potrebe provođenja akcijskih planova gradnje, rekonstrukcije vanjske rasvjete. Pri tome nitko ne razgraničava u Hrvatskoj urbana i ruralna područja i nije jednako ni financirati javnu rasvjetu niti zadovoljavati jednake kriterije bilo da je riječ o ruralnom, bilo da je riječ o urbanom području. Na vaše prethodno iznošenje zakona, znači iznio sam jednu tezu i ostajem pri tome, prije dva i pol mjeseca svečano je definiran program kreditiranja ESI kredita za javnu rasvjetu 152 milijuna kuna sredstava potpisano od strane HBOR-a, potpisano od strane Ministarstva regionalnog razvoja i fondova Europske unije i Ministarstva zaštite okoliša i energetike koje je trebalo biti posredničko tijelo. Na 11 strana definirani su krediti prihvatljivi, neprihvatljivi i uvjeti kreditiranja koji su zaista povoljni za jedinice lokalne samouprave od 0,1% godišnje fiksno za potpomognuta područja 0,25 fiksna za jedinice lokalne samouprave iz 5. i 6. skupine ili 0,5 godišnje za 7. i 8. skupinu. Intencija je bila dobra da se putem novih kreditiranja koja nisu ulazila u vlastita zaduženja obnovi javna rasvjeta jedinica lokalne samouprave. Osobno mi u gradu Vrgorcu smo apsolutno sve pripremili za prijavu čak smo i poslali ja mislim HABOR-u, odnosno bili smo na jednom službenom sastanku, međutim, projekt naš nezadovoljava uvjetima minimalnim tehničkim karakteristikama energetski obnovljive javne rasvjete. Ja sad postavljam pitanje, za koga se pišu tehnički kriteriji, karakteristike kada mi je trenutno poznato da vam se ni jedan grad i općina nije javila na ovaj program? 152 milijuna kuna vam stoji u HABOR-u. Mi smo pričali s HABOR-om, u HABOR-u su nam rekli da moramo koordinirat sa posredničkim tijelom Ministarstvom zaštite okoliša. Prema tome, ako mi trenutno ne možemo provest, znači definirana sredstva 152 milijuna kuna namijenjena jedinicama lokalne samouprave za energetski povoljniju i ekološki prihvatljiviju rasvjetu, postavlja se pitanje, kako će ovi još otežaniji uvjeti putem ovog zakona u smislu akcijskog plana gradnje i rekonstrukcije vanjske rasvjete tome pridonijeti? To je jedno dodatno ograničenje jer nije isto graditi javnu rasvjetu i imati iste uvjete na prometnicu u nerazvrstanim mjestima, ruralnim područjima gdje objekt dobijete udaljen 50 metara i urbanom području centru ne znam Splita, Zagreba, gdje maltene objekt je nadograđen na susjedni objekt. To nisu isti uvjeti i smatram da ovi akcijski plan koji generalizira cjelokupno područje Hrvatske da ne razgraničava urbana i ruralna područja neće ništa drugo donijeti nego veliki problem ruralnom području Hrvatske koji obuhvaća 75% teritorija Hrvatske. Kad smo već kod javne rasvjete, svaki dan, odnosno svaki tjedan odlaska i dolaska u Zagreb prođem našom autocestom. Jeste vi zamijetili jednu led rasvjetu na našoj autocesti? Pa najveće onečišćenje snopa svjetlosnih zraka koji utječe na život ptica prije svega prelete ili kukaca je s naše autoceste. Pa kolike uštede odnosno bi se mogle definirat zadnjih 10 godina da je ta javna rasvjeta, odnosno rasvjeta na autocesti definirana u obliku led rasvjete. Brojni gradovi, mi u našem gradu smo isto preko tristotinjak svjetiljki obnovili putem esco modela u centru grada. Jer su znatno bile uštede, a da ne govorim o kvaliteti svjetla, onečišćenju zraka. I svaki put pojedina ministarstva žele putem ovakvih zakona akcijskih planova nametnuti jedinicama lokalne samouprave nešto novo. Nešto novo što zaista košta. Košta naše građane jer javna rasvjeta fala Bogu znamo da se putem Zakona o komunalnom gospodarstvu financira iz komunalne naknade. Opet isto nije platiti čovjeku komunalnu naknadu u ruralnom području, isto nije platiti u urbanom području. I onda se postavlja pitanje, zašto ne krene jednom država od sebe prva pa zamijeni svu rasvjetu na našoj autocesti putem leda da prva bude, pa onda da idemo uvodit reda na jedinice lokalne samouprave? Ovaj zakon koji vidimo u samom početku, odnosno u samom obrazloženju koji kaže da pitanje pravnog uređenja svjetlosnog onečišćenja u našem okruženju riješeno je u pojedinim pokrajinama i u Italiji i u Sloveniji. Znači u pojedinim pokrajinama, ono uopće u ostatku Europe nije definirano. Ja ne znam zašto Hrvatska, kao da mi naši građani imaju platežnu moć veću od Nijemaca, ako njemačka država nema to na razini svoje države da mi sad moramo na razini naše odnosno da bi Hrvatska bila ne znam temelj nekog novog kriterija. Kad znamo svi kolika je prosječna plaća u Hrvatskoj kolika u ostatku Europe. Hvala.
Na vaše izlaganje imamo jednu repliku. Kolega Davor Lončar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Praniću, jedno logičko pitanje i u pravu ste sve to što kažete kad govorite o jedinicama lokalne uprave i njihovim mukama oko gradnje i održavanja javne rasvjete. Konkretno vas pitam jel mislite da bi ovo što se tiče i gradnje i održavanja javne rasvjete trebao preuzeti HEP? Kako mi gradimo a onu ubire prihode od potrošnje. I po meni je logično pitanje kad god je u pitanju potrošnja voda i ostalih potreba koje plaću građani putem potrošnje da to plati, iz HEP izgradi javnu rasvjetu i da to naplaćuje putem potrošnje. Hvala.
Odgovor izvolite.
Pa zakonska regulativa tu je jasna, jedinica lokalne samouprave grade javnu rasvjetu iako priključke zaista plaćamo HEP-u prilikom priključenja javne rasvjete. Ne samo to nama se trenutno događa situacija da svi isporučitelji kad ste spomenuli vodu, ima ih 20% skuplju sada struju po javnoj nabavi od prošle godine, a ta intencija ide više. Pa to će značiti povećanje cijene vode, umjesto da se tu okrenemo obnovljivim izvorima energije da gradimo solarne elektrane za vlastiti pogon gdje bi se smanjila normalno cijena vode, mi idemo preko javne rasvjete, odnosno akcijskih planova koji će definirati dodatni kriterije za jedinice lokalne samouprave. Što su kriteriji na kriterije, umjesto da smo bar tu slobodni koliko ćemo rasvjetnih tijela definirat na našem području, ovakvi akcijski planovi će nama uvjetovat da zapravo samo progustimo mrežu u ruralnom području koju će i te kako platiti naši građani putem komunalne naknade da bi ona uopće bila održiva. Hvala.
Hvala. I sada završno u ime predlagatelja, državni tajnik gospodin Mile Horvat. Izvolite.
Uvažene zastupnice i zastupnici, ja vam se zahvaljujem u ime predlagatelja na svim ovim sugestijama. Ovo je prvo čitanje mi smo zapisali ove vaše primjedbe i o svemu ćemo naravno razgovarati i ne isključujemo mogućnost korekcije ovoga teksta u određenim dijelovima. Ono što bih ovdje izdvojio i rekao na kraju da je cijela ova stvar dakle, cijela ova prilagodba po zakonskom konceptu traje 10 godina plus 2 godine. Dakle, 10 godina i ona imaju još 2 godine prostora lokalne samouprave s obzirom na rokove koje smo dali da ćemo donijeti prateće akte. Prema tome, mislimo da je 10 godina jedan optimalni rok, na kraju struka je tražila da se produži rok sa 5 na 10, zato što je tehnologija ugrađenih rasvjetnih tijela takva koja traje u načelu 10 godina. I 10 godina je period za koji smatramo da je dovoljan da se lokalna samouprava prilagodi odredbama i obavezama iz ovog zakona. Da li smo našli najbolja rješenja za ovo sve, ne znam, ne isključuje mogućnost da treba nešto korigirati. Ali bih mogao isto tako odgovoriti da kolega Richemberger Beus je pitao da li će u turističke one podmornice moći svijetliti? Naravno, pa to nije regulirano ovim zakonom, dakle, ta djelatnost je regulirana nekim drugim propisima i apsolutno se odredbe ovog zakona ne odnose na tu stvar. Kolega Čuraj člankom 11. stavkom 8. smo rekli da što je, koje su obaveze odnosno obaveze operatera odnosno što je isključivo zabranjeno, a to je da svjetlosni tijek svjetiljki kod dekorativne krajobrazne rasvjete izlazi iz gabarita osvjetljenja, to je odgovor na vaše pitanje vezano za reklame koje su negdje regulirane nekako. Mi to želimo regulirati na ovaj način sa ovim našim zakonom. Prema tome, ja vam se zahvaljujem još jedanput na ovim raspravama i o ovim vašim primjedbama ćemo razgovarati.
Hvala državnom tajniku. Time zaključujem raspravu o Prijedlogu zakona o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja, prvo čitanje, P.Z. broj 407.
Prijedlog Zakona o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja, prvo čitanje, P.Z. br. 407, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o zaštiti od svjetlosnog onečišćenja i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 80 za, 43 suzdržana, donijet zaključak kak su ga predložila saborska radna tijela.
Sljedeća točka dnevnoga reda je: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obnovljenim izvorima energije i visoko učinkovitoj kogeneraciji, prvo čitanje, P.Z. broj 419 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnoga reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. S nama je gospodin Ivo Milatić, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike. Izvolite gospodine Milatić.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane saborske zastupnice, poštovani saborski zastupnici. Zakonom o obnovljivim izvorima energije i visoko učinkovitoj kogeneraciji koji je stupio na snagu 1. siječnja 2016. godine uređuju se planiranje i poticanje proizvodnje i potrošnje električne energije proizvedene u postrojenjima koje koriste obnovljive izvore energije i visoko učinkovitu kogeneraciju. Utvrđuje se provedba sustava poticanja i mjere poticaja. Uređuju se pitanja izgradnje postrojenja za proizvodnju električne energije iz obnovljivih izvora energije i visoko učinkovitih kogeneracija na državnom zemljištu te se uređuju ostala pitanja vezana uz korištenje obnovljenih izvora u energetske svrhe uključivo ciljeve i izradu nacionalnog akcijskog plana. Prije donošenja ovog posebnog zakona spomenuta pitanja obnovljivih izvora energije su se uređivala Zakonom o energiji kao krovnim energetskim zakonom i nizom podzakonskih akata. Tako je važeći zakon temeljnog prethodnog uspostavljenog sustava poticanja propisao i obvezu oskrbljivača električne energije. Oni su dužni da po reguliranoj otkupnoj cijeni koja iznosi 0,42 kune po kilovat satu od hrvatskog operatora tržišta energije preuzmu svu električnu energiju koju hrvatski operator tržišta električne energije otkupljuje temeljem sklopljenih ugovora o otkupu s postrojenjima koja koriste obnovljive izvore energije i visoko učinkovitu kogeneraciju. Ova obveza je trebala biti ukinuta sa 1. siječnja 2017. godine. Međutim uredbama sa zakonskom snagom iz 2016., 2017. godine ona je u dva navrata produljenja ali bi 1. siječnja 2019. godine u cijelosti trebala prestati. Izmjene i dopune zakona koji je pred vama se predlažu radi uspostave ravnoteže između potpunog otvorenja tržišta električne energije i održivosti sustava isplate poticajne zajamčene cijene za električnu energiju proizvedenu iz obnovljivih izvora energije. Naime, iako u sustav poticanja ulaze nove elektrane uspostavom burze električne energije i procjenama kretanja cijena električne energije na tržištu očekuje se postizanje održivog sustava uvjetima postupnog otvaranja. Uspostava burze električne energije KROPEKS i njezin rad su relativna novost na tržištu Republike Hrvatske te imajući u vidu da će u sustav poticanja u naredne dvije godine ući još oko 60 novih postrojenja ukupno planirane električne snage 250 MW koji imaju ugovore o otkupu sa hrvatskim operaterom tržišta energije utvrđeno je da je potreban prijelazni period otvaranja sustava prema tržištu. Stoga je predmetnim prijedlogom predviđena obveza opskrbljivača električne energije da od hrvatskog operatora tržišta energije otkupljuje određeni dio, a ne svu električnu energiju koja je u sustavu poticaja kao što je to bio slučaj do sada. Predlaže se da navedeni udio određuje Vlada Republike Hrvatske uredbom koju bi na prijedlog Ministarstva donosila do 31. listopada tekuće godine za sljedeću godinu. Preostali udio hrvatski operator tržišta energije će prodavati na tržištu električne energije, a kako se radi o energiji koja ima jamstvo … očekuje se njen prioritetni plasman. Jednako tako uvode se stroža pravila vezano uz planiranje i odstupanje od planova proizvodnje kao element koji je bitan za održivost sustava. Zbog toga će se uspostaviti rad eko-bilančne grupe već do kraja godine. Unutar te bilančne grupe odvijati će se poravnanje između proizvođača koji imaju pravo na zagarantirani otkup temeljem ugovora sa hrvatskim operatorom tržišta energije. Obveza se odnosi na sve povlaštene proizvođače koji proizvode električnu energiju u postrojenjima koji imaju instaliranu snagu veći od 30 kilovata. Zakonom se otklanjaju nelogičnosti u postupku izdavanja i ukidanja izmjene rješenja o stjecanju statusa povlaštenog proizvođača električne energije te se stvaraju uvjeti da se cijeli postupak administrativno pojednostavi. U tom smislu će se donijeti zasebna uredba Vlade Republike Hrvatske. Naime zaključeno je da se radi o materiji o kojoj kao i u slučaju prava na korištenje zemljišta u državnom vlasništvu treba odlučivati Vlada Republike Hrvatske. Zakonom se tako uređuje i pitanje natječaja za pravo služnosti i pravo građenja proizvodnog postrojenja koje koristi obnovljive izvore energije ili visoko učinkovitu kogeneraciju na državnom zemljištu. Zbog izmjena zakona kojim se uređuje upravljanje i raspolaganje državnom imovinom bilo je potrebno uskladiti i odredbe ovoga zakona. Tako će se omogućiti svima onima koji izraze interes za razvoj projekta postrojenja na obnovljive izvore energije i visoko učinkovitu kogeneraciju na državnom zemljištu da kroz natječaj po odabiru kao najpovoljnijeg ponuditelja ostvare nesmetani razvoj i realizaciju projekta. Predviđa se da posebnom uredbom Vlade Republike Hrvatske urede se ova pitanja te da se na jasan, razvidan i ne diskriminatoran način na korist svih građana Republike Hrvatske jasan, razvidan i nediskriminatoran način na korist svih građana Republike Hrvatske u funkciju stavi potencijal obnovljivih izvora koji se nalaze na državnom zemljištu. Isto tako uređuje se Registar obnovljivih izvora energije … generacije te povlaštenih proizvođača te se uvodi zasebni podzakonski akt, odnosno pravilnik kojim se utvrđuju informacije, podaci, isprave i dokumenti koji se upisuju u registar obnovljivih izvora energije kogeneracije te povlaštenih proizvođača, način upisa, postupa i rokovi za upis te ostala pitanja važna za ustroj i vođenje registra obnovljivih izvora energije kogeneracije te povlaštenih proizvođača. Registar je iznimno bitan element transparentnosti rada i u njega relevantne informacije opisuje više sudionika u procesu te u njega javni uvid imaju svi građani za bilo koji projekt iz sustava obnovljivih izvora. Registar je i dio obveze temeljem Eu zakonodavstva, nacionalne infrastrukture prostornih podataka te i služi u svrhu izvješćivanja o napretku Republike Hrvatske u segmentu razvoja obnovljivih izvora. Zakon donosi i promjene vezano uz građane i njihovo sudjelovanje u energetskoj tranziciji. Uvodi se kategorija proizvođača potrošača na način sukladan europskim standardima, ovim će se zakonom pružit osjetan poticaj posebice razvoja sunčanih elektrana kod kućanstava, a među kupce sa vlastitom proizvodnjom uvodi se i kategorija poduzetništvo do instalirane snage postrojenja do pola megavata, odnosno 500 kilovata. Koristi od ovako postavljenog sustava će imati pravne i fizičke osobe koje žive ili obavljaju svoju djelatnost u objektima uz koja su vezana proizvodna postrojenja za obnovljivi izvor energije. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala vam. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Kolegica Marija Jelkovac, kolega Darinko Kosor i kolega Mihajel Zmajlović. Ako ne otvaram raspravu. Prvi u ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista je kolega Tomislav Panenić. Izvolite kolega Panenić.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Imamo danas ovdje zakon koji je u svojoj obuhvatnosti gdje vidimo i određenih dorada i to zapravo govori o jednoj ključnoj stvari, o rješavanju problema koji je nastao u našoj nedavnoj prošlosti, a to je da sustav poticanja razvoja obnovljivih izvora energije zapravo dolazi na naplatu danas nama. Dolazi na naplatu i ministru Ćoriću i vama državni tajniče, na kraju rješava se od godine do godine, svake godine zapravo jednu te istu priču slušamo. A to je, kako ne opteretiti zapravo ugovore iz prethodnog vremena, kako rasteretiti potrošače i kako naći taj prostor. Jasno je da ugovori su potpisani, potpore su dane, te će se potpore konzumirati godinama. Ovdje smo već u Saboru puno puta govorili kome ide to na dušu. Ono da su određeni s nama onda bih možda i prozivao ovako sve vas skupa samo kažem nemojte ići braniti ono što nam je danas problem rasprave ovdje koje imamo. Znači 999 megawata određeno je obnovljivih izvora energije, ¾ je ugovoreno isključivo za vjetroelektrane, sve ono je ostalo tamo. I danas zapravo mi na ime obnovljivih izvora energije plaćamo cijenu takve raspodjele. Jel ne bi bilo puno jednostavnije da ovdje sada branimo 750 megawata solarnih malih projekata na desetcima tisuća kuća koje bi proizvodile energiju, mi im pomagali, rekli OK svi zajedno solidarno osiguravamo nastavak dodavanja nekome dohotka, možda bi to spriječilo i niz ljudi kojima je nedostatan njihov dohodak koji dobiju iz nesamostalnog rada, iz plaće, da bi im to zapravo bila jedna druga djelatnost i osigurala možda onu prekretnicu da ne donesu odluku da negdje odu. Uvijek znamo kolokvijalno reći da ako nekome dodijelimo državno zemljište, neku količinu da smo ga zapravo vezali, ono vezali smo ga za to mjesto, vezali smo ga da se bavi tom djelatnošću i teže donosi odluku da ode. Isto tako da smo ga vezali možda tada, ali kažem, mogu ja pričati iz ove pozicije ali je gotova stvar, vezali bi ga možda i za taj pogon kojega treba s vremena na vrijeme održavat, treba fakturirat, treba brojne radnje, bilo bi teže ljudima otići. Sada ti ugovori koji su potpisani dali su pravo proizvođačima, ti koji proizvod da oni svoju električnu energiju isporuče HROTE-u po cijeni koja je. HROTE bi ako se držimo znači uvijek se pozivamo na to kako bi bile regulative Europske unije, trebao po svim ovim naznakama kako stoji u direktivama staviti to na tržište. I šta bi se dogodilo? Nastao bi jaz, ne ovako mali, nego ovako veliki jaz koji bi bilo da HROTE, i ovako nam kiše, kašlje, pred izdisajem je to već sada par godina, jednostavno rekao mi ne možemo to isplatiti, ne možemo prikupiti dovoljno novca da bi smo isplatili sve ugovore koje nam je netko nametnuo. Znači netko je svojim zakonskim rješenjima oblikovao da će doći do ove situacije i ja vas pitam, isto kad i ovdje imamo zakone o kojima raspravljamo, pa kažemo ajmo napraviti tu projekciju utjecaja, svi nam ovdje ministri donesu prijedloge zakona u kojima samo piše nema utjecaja na državni proračun. Znači u proračunu nećemo predvidjeti ali što nedostaje nam zapravo onaj drugi utjecaj kako to utječe na gospodarstvo. Da se tada raspravljalo pa da je netko rekao da će milijarde se morati negdje naći da se isplate ti ugovori, koliko bi bilo ovdje zastupnika koji bi digli ruku za to? Tada je nedostajala ta razina odgovornosti, ta razina demokratičnosti ono da se naznače svi efekti ugovaranja koji će se dogoditi. Lako je bilo odrediti idemo mi 999 megawata svi će se složiti idemo davati to, bit će potpore, međutim sve su to male brojke, sitne brojke koje u lipama 42 lipe, trebaš to pomnožiti, nemaju projekciju ljudi, nisu svi stručnjaci u energetici koliko će to na kraju biti? Sada kada nam dolazi sada se patimo uredbom, prvo trebalo je uredbom pa hajmo dobiti na vremenu. Pa i uredba ima svoj rok. Istekla je. Treba napraviti nešto s njom. Idemo izmijeniti zakonom jer opet nas pritišće sve to skupa. Ali treba reći znači da politička odgovornost za ovu odluku je ogromna. Ogromna je jer utječe ne samo na nas ovdje koji ćemo danas donijeti. I na saziv iza našeg kojeg će biti i Vladu iza Plenkovićeve koja će doći i njih će opterećivati. I sada bismo trebali vidjeti koliko tih pogona ulazi u sustav proizvodnje. Moglo bi se dogoditi još jedno dvije, tri vlade da se muče i traže izvor sredstava ako postupamo na ovaj način. Idemo mi to svake godine obvezu produljiti, pa ćemo na godinu produljiti. Onda će komisija doći ovdje pa će nas pritiskati. Ne možete to tako raditi. Pa ćemo tražiti neke manevre koje ne možemo naći. U jednom trenutku što, dokle ćemo prebaciti? Prebacit ćemo dok jednom netko ne dođe do zida i kaže ja tu odluku više ne mogu donijeti i onda će se preliti ogroman teret na naše potrošače. Imali smo povećanje udjela onoga što svi, imali smo povećanje naknade koje svi potrošači vide na svojim računima za struju, plaćaju u onome dijelu odluku koju je donijela neka prijašnja vlada, neko prijašnje ministarstvo, neki prijašnji ministar. Plaćaju to s time da će rasti obaveze i opet će na računu to pokazivat se, povećavati. Smanjili smo PDV-e pa smo malo iskompenzirali prema kućanstvima, ali s druge strane imamo trgovačke subjekte kojima je to prolazna neutralna stavka. Njima je, nekompenzira se naknada sa PDV-om. Oni jednostavno PDV-e samo knjigovodstveno promatraju, a u stvarnosti njima raste cijena energije. Ugrozili smo time i naše poslovne subjekte. Njihovu konkurentnost. Oni su iz jedne plemenite ideje, a to je da postanemo energetski što neovisniji, da postignemo što veći stupanj zaštite okoliša kroz proizvodnju, kroz obnovljive izvore energije u toj namjeri nama je ispod tepiha prošlo zapravo bogaćenje određene skupine ljudi koji su na brzinu osmislili sustav i danas mi ovdje raspravljamo o zakonu, pričamo o eko-bilančnim skupinama, o raznim drugim sitnim stvarima, a u biti zaboravljamo na ono što je najbitnije a to je danas smo u prilici da raspravljamo, u petak da potvrdimo. Opet ćemo malo odmaknuti taj rok, ali opet nas nešto pritišće i treba to ljudima komunicirati. Ministarstvo ima točne podatke koji sustavi, kada dolaze u pogon, koliko je ta razlika procijenjena jer naravno tržište isto ima svoje uspone i padove, kolika će opterećivati sve naše račune i s time treba izaći. Treba to razriješiti, jer ako očekujemo od nekoga da planira svoju proizvodnju, što nam najviše poduzetnici prigovaraju, da imamo nestabilne uvjete poslovanja i računaju da električna energija na svjetskom tržištu raste, na europskom tržištu raste. Projekcije su da ćemo u sljedećih 10-tak godina imati stalan rast i to mogu nadati se. Međutim ono što u Hrvatskoj dočeka ih, a to je još jedan dodatak na to. Znači mi malo dodamo još taj rast da ne bude samo onaj što se očekuje oko proizvodne cijene električne energije, nego još i dodatak koji plaćaju naši građani, naši poduzetnici poticajne cijene i ona se traži opravdana za društvo. Na žalost društvo je izgubilo upravo tu društvenu korist. Umjesto da svi skupa dijelimo zadovoljstvo s time da smo uspješni u stvaranju izvora energije iz obnovljivih resursa, mi zapravo plaćamo ogromnu cijenu i uništili smo zapravo bilo koju perspektivu koju bi Vlada mogla otvoriti možda i novim kvotama. Kako sada državni tajniče da evo vi predložite ministru, ministar Vladi idemo otvoriti 500 MW novih kvota ako će se dati jedna lipa, vjerujem da bi ovdje većina kolega mojih rekla nemojte nam još i to ono pa prozivaju nas već i do sada. I zato je jako bitno jer velim i dajemo i potporu da upravo na ovakvom zakonu idemo riješiti privremeno to, ali ostaje žalosno ono da nismo sposobni identificirati i najmanje politički sankcionirati one koji su nas doveli u ovo stanje. Hvala lijepo.
Hvala. Nastavljamo sa raspravama u ime kluba zastupnika. Sljedeći je kolega Miro Totgergeli u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Dakle kao što smo to već i čuli danas je pred nama Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obnovljivim izvorima energije i visoko učinkovitoj kogeneraciji. Dakle, zakon koji je zadnji put donesen 2015. godine i stupio na snagu 2016. Već tada 2015. godine bilo je jasno da takvo rješenje koje je predviđalo da HROT-e praktički svu energiju koju otkupi od povlaštenih proizvođača treba staviti sa 1.1.2017. na tržište je praktički bilo jasno već tada da je to neodrživo, a neodrživo je iz više razloga bilo. Dakle, bilo je neodrživo i zbog toga što je naknada već tad bila premala i za one koji su bili u tom trenutku u sustavu, s druge strane već tad su bili potpisani novi ugovori koji još nisu došli u realizaciju, dakle to je druga stvar. Treće, bilo je nelogično očekivati da će u roku od godine dana HROTE se osposobiti i formirati ekobilančnu grupu. I četvrto, bilo je pošto je već naknada bila nedovoljna onda još kad se stavi na tržište sva ta energija bilo je nelogično za očekivat da će na tržištu HROTE postići veću cijenu nego što su opskrbljivači u tom trenutku bili dužni otkupit, prema tome, jednostavno već tad 2015. godine je bilo logično da zakon kako je složen nije održiv, pogotovo nije održivo da se to krene 2017. godine. Naravno da je onda Vlada dva puta intervenirala i praktički zadržala stanje koje je bilo prije toga, a to je da i dalje opskrbljivači su dužni otkupiti svu energiju koju HROTE od povlaštenih proizvođača preuzme. I interveniralo se u iznose naknade za povlaštene proizvođače koje plaćaju svi kupci električne energije. E sad kad pričamo o tome, da li je nešto nužno ili nije nužno ni u jednom trenutku ne mislim braniti neobranjivo, ali volim razgovarat argumentirano. Pa kad pogledamo šta nam je bila želja prije desetak godina, dakle, recimo 2007. godine i šta smo imali te 2007. godine. Imali smo praktički u sustavu skoro nula megawata električne energije iz obnovljivih izvora energije koju smo preuzimali u sustavu. 2017. došli smo na 766 megawata, dakle, to su podaci zaključno sa 31. 12. 2017. E sad, oni koji su bili sudionici tog vremena oni znadu da praktički su se svi ustručavali uopće od Hrvatske elektroprivrede, pa i HROTE-a i HERE, HERA je praktički bila u razvoju da se opće formira, dakle, bezbroj problema da uopće otvorimo tržište, da stvorimo uvjete i da potaknemo ljude da izgrađuju obnovljive izvore energije i da ih onda stavljamo na mrežu. Bez sustava poticaja to stvarno ne bi bilo uopće moguće, i danas bi još bili jako nisko što se tiče preuzete energije iz obnovljivih izvora energije, da nije postojao sustav poticaja. E sad ono što je pravo pitanje, omjeri po vrstama obnovljivih izvora, dakle, 31. 12. 2017. sunčane elektrane imamo skoro 52 megawata, hidroelektrana 5 megawata, vjertroelektrana 520 megawata, biomase 36, bioplina 37, elektrana na deponijski plin i plin iz postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda 5 i pol i kogeneracije 113 megawata. Dakle, do tih smo vrijednosti došli zahvaljujući tim poticajima o kojima pričamo. Da ih nije bilo možda bi ostali tamo na 2007. 2008. godini. E sad, zanimljivo je kad često puta slušamo da nismo trebali imati vjetra, a trebali smo imati sunca. Ja se slažem da nismo trebali imati toliko vjetra, pogotovo toliko koliko imamo već sad preuzetih obveza za vjetar za ubuduće, ali zgodno je kad pričamo o tome da trebamo imati jako puno sunca, a malo vjetra, pogledat koliko je recimo tih poticaja isplaćeno za koju vrstu obnovljivih izvora energije, odnosno kad pogledamo prosječno koliko isplaćuje se poticaja po kilovat satu za koju vrstu. Pa tako za sunčane elektrane za 2017. godinu prosječno kilovat sat proizveden u sunčanim elektranama je 1,93 kune. Dok je recimo u elektranama na deponijski plin i plin iz postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda 0,38 lipa. Vjetar je 0,74 lipe, hidroelektrane 0,96, biomasa 1 kunu i 26, bio plin 1 kunu i 28, a kogeneracija 0,53. Dakle, s jedne strane vjetar po kilovat satu isplaćenih poticaja, dakle, nešto što je usporedivo sa kilovat satom u sunčanim elektranama je skoro 3 puta manje isplaćeno poticaja po kilovat satu. Ukupna brojka djeluje puno jer imamo puno megawata na vjetru, a na suncu imamo od prilike 10 puta manje megawata ali taj kilovat sat košta skoro tri puta više. To je što se tiče samih poticaja i onoga što su nam poticaji donijeli kroz ovih 10 godina, ali zahvaljujući tim poticajima imamo ove količine megawat sati proizvedene električne energije, odnosno instalirane snage u postrojenju. Kad pričamo o ekobilančnoj grupi, da to nije tako jednostavna stvar govore i izvještaji HROTA koji ustvari prvo su morali nabavljati softvere da uopće mogu procijeniti, jer šta znači ekobilančna grupa? Oni moraju za drugi dan procijeniti koliko će svi proizvođači koji su u sustavu poticaja proizvesti električne energije, da bi znali šta mogu sutra prodat na tržištu. Sad ne moraju to radi jer sve što se sad to ne moraju raditi jer sve što se proizvede sve opskrbljivači koliko god toga bilo moraju preuzeti i plaćaju po 0,42 kune po kilovat satu. Onog trenutka kada HROTE to ide prodavati na tržištu, znači HROTE mora znati što će sutra prodati, da bi to znali moraju napraviti eko-bilančnu grupu da bi mogli procijeniti kakva će biti proizvodnja iz dana u dan. E, tu sada dolazimo do onog problema koji je sličan i za vjetar i za sunce, a to je da količina proizvedene električne energije ovisi o tome koliko su pogodni ili nepogodni vremenski uvjeti u sljedećem nekom razdoblju, a to je obično dan za dan ili radi se za tjedan itd. Da bi uopće to mogli raditi bilo je potpuno nelogično očekivati da će HROTE od ničega stvoriti sustav u roku od godinu dana i formirati eko-bilančnu grupu, a zakon iz 2015. je ustvari to propisivao sa 1.1.2017. Naravno da je i to odgođeno zajedno sa odgodom ovakvog sustava da idemo na prodaju sve električne energije. I sada dolazimo do onih rješenja koje donosi ovaj zakon i to je ono što je dobro. Dakle, sustavno se gledalo što nam u narednom vremenu treba, što imamo, koje smo obaveze preuzeli, da li smo baš morali tako ili smo mogli manje, ali tu smo gdje jesmo i to je obveza Republike Hrvatske u ovom trenutku. Ovaj prijedlog zakona ide k smjeru da sustav bude održiv. Dakle, do kraja godine HROTE sada mora formirati eko-bilančnu grupu što znači da se stvaraju uvjeti da može prodavati dio energije, a koliko će prodavati, kako će se sustav razvijati na taj način će se donositi odluke o iznosu i postotku koji opskrbljivači moraju preuzeti, a koji dio ide na tržište. U već prijedlogu zakona iz 2015. razrađena su odnosno čak i u zakonskim rješenjima prije 2015. razrađena su jamstva o podrijetlu električne energije odnosno sustav jamstva o podrijetlu električne energije. Međutim, stvarno on kod nas do danas naravno da nije zaživio jer imali smo sustave poticaja. Oni koji su bilo povlašteni proizvođači njima to, oni to čak ni ne mogu koristiti ne mogu sa jamstvima trgovati, a sam HROTE isto nije trgovao sa jamstvima jer svu električnu energiju koju je preuzeo su ustvari preuzimali opskrbljivači. Sada razvijanjem tržišta, stvaranjem eko-bilančne grupe i pokretanjem tržišta električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora praktički stvaramo preduvjete da HROTE sada u ovom trenutku krene i trgovac sa jamstvima o podrijetlu električne energije i da na taj način razvijamo i taj sustav. A činjenica je da svaki povlašteni proizvođač koji nije u sustavu poticaja može sam trgovati sa jamstvima. Međutim, ja do danas nisam dobio informaciju da imamo i jednog takvog proizvođača. Ne znam, možda vi znate ga. Dalje ovaj zakon, Prijedlog zakona koji je pred nama razrađuje i natječaje vezane uz davanja državne imovine odnosno državnog zemljišta za pravo građenja ili pravo služnosti za izgradnju obnovljivih izvora energije odnosno i svih građevina koje služe za postrojenja za obnovljive izvore energije i za razliku od prošlog rješenja propisuje natječaje gdje onda se ustvari usklađuje ovo sa već donesenim zakonima oko raspolaganja državne imovine. Ono što je još možda dobro naglasiti oko ovoga prijedloga zakona, a vrijeme mi lagano curi, to je da krajnji kupac koji je ujedno i proizvođač električne energije sada sa ovim Prijedlogom zakona pogotovo ako je kategorija kućanstvo praktički dobiva pa mogu reći čak drastične povlastice. To bi ustvari trebalo stimulirati kupce iz kategorije kućanstva da ugrađuju postrojenja za proizvodnju električne energije iz obnovljivih izvora, a bez da idu u sustav poticaja jer ovako kako je to složeno i rješenja koja su dana su stvarno stimulirajuća. Isto je i za u malo drukčijem obliku i za poduzetnike. Međutim, taj oblik kao jedno od rješenja postojalo je i u zakonu iz 2015. godine i sada u bilo kojem trenutku krajnji kupac koji je ugradio postrojenje recimo za proizvodnju električne energije iz sunčanog sustava bez problema je temeljem ovoga zakona mogao ostvariti i prodavati električnu energiju opskrbljivaču naravno i kupovati ju i onda kompenzirati jedno sa drugim. Ovdje se naravno u ovom Prijedlogu zakona uređuju i odnosi između aktera koji sudjeluju u praktički kod izdavanja i ugovora i elektroenergetske suglasnosti dakle od HERE, HROTE-a, HEPODES-a, HOPS-a, ministarstva, ali isto tako i postupak stjecanja statusa povlaštenog proizvođača. I na kraju da rezimiram. Ovo je dobar Prijedlog zakona u ovom trenutku s obzirom na ono što imamo. Uvažava činjenično stanje koje je u Republici Hrvatskoj i osigurava da sustav poticaja kakav je može opstati. Omogućava da ministarstvo u narednom vremenu donese odluke o eventualnim novim kvotama, ubrzava one koji su već preuzeli koji imaju ugovore a nisu izgradili svoja postrojenja da se te kvote njima oduzmu i dadu onima koji to mogu napraviti. A krajnji rezultat ovoga Prijedloga zakona je u stvari da umjesto isključivo sustava poticaja pokrenemo i tržište električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije kroz prodaju jamstva o podrijetlu.
Hvala vam kolega Totgergeli. Nastavljamo sa raspravom u ime kluba zastupnika. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Stjepan Čuraj. Izvolite, gospodine Čuraj.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Vrlo kratko, mislim da je srž i da je kolega Totgergeli dobro selektirao i državni tajnik. Ja ću samo podsjetiti na jednu kronologiju što se tiče obnovljivih izvora energije. Mi smo imali iz 2007. odluku tada o otkupnoj cijeni od 65 lipa i 1.200 megawat sati. 2012. je ta cijena otišla na 71 lipu, a i dalje ostalo 1.200 megawat sati i onda 2013. je to smanjeno prvotno na 400, a onda s obzirom da su već određeni proizvođači sklapali ugovore i radili investicije to je zaključno završilo na tih 750, 760 megawat sati što se tiče vjetroelektrane, ali otkupna cijena je promijenjena ne s onih 71 nego kao referentna cijena dakle, tržišna bez povlastica i tu smo došli do ove 42 lipe. Sada imamo, dakle, ako konkretno govorimo o brojkama onome što je trebalo biti 21 milijarda tada 2013. i 2014. je smanjeno za 7 milijardi subvencije proizvođačima. Naravno zašto se to radi, svi smo govorili, doduše tada kad je tadašnji ministar to radio dobivao je dosta napade da eutanizira obnovljive izvore energije, da pogoduje nafti, istraživanju itd. Međutim, naravno da mi smo imali i određene obveze i imamo ih još uvijek što se tiče odnosa proizvodnje i izvora proizvodnje električne energije, a da ne govorimo o samoj energetskoj neovisnosti koju cijelo vrijeme pričamo kako sada o električnoj energiji tako i o plinu, nafti, dakle, mislim da je vrlo bitno uvijek imati tu diverzifikaciju i dobavnih pravaca kada govorimo, ali prije svega i same dobave odakle, naravno što više vlastite proizvodnje, to više neovisnosti i naravno mi znamo da su obnovljivi izvori energije jako nestabilni i da su oni možda zato upravo jesu najskuplji ali da znamo njihov utjecaj što se tiče okoliša. I upravo stoga dolaze ove izmjene zakona kako je to već rečeno ja ću vrlo kratko samo, da mi imamo te povlaštene otkupne cijene koje su ugovorene i da moramo to uskladiti sa zakonom inače bi dobili ne nešto što moramo plaćati sljedećih godina nego nešto što bi došlo odmah na naplatu kršenjem ugovornih obveza i mi zapravo ovim zakonom omogućavamo ono što je Vlada donijela uredbu da se prolongira jer to je već trebalo stupiti na snagu 1. 1. i 2018. pa se prolongiralo za godinu dana i mi zapravo sa ovim zakonom utvrđujemo tu taj problem gdje se pojavio da su ti opskrbljivači električne energije dužni otkupljivati po reguliranoj otkupnoj cijenu, upravo tih 42 lipe i da uvodimo reda u to. Naravno ovim zakonom se zapravo i gleda da se što veća postigne i sama ravnoteža i interes opskrbljivača električne energije s jedne strane i opstanak sustava poticanja proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora i kogeneracija s druge strane. Dakle, mislim da je apsolutno jasno da se ugovori moraju poštivati i da to nije sporno, je li to dobro ili nije, je li to trebalo ili nije trebalo to je sad pitanje na koje mi možemo debatirati, međutim, to je ono što je pred nama. Smatram uvijek da je istina negdje u sredini, smatram da je dobro što se smanjio, zamislite da je ostao onaj prvotni plan iz 2012. ili 2007. o 1.200 megawata pa što bi to onda tada značilo sa naknadom za obnovljivi izvor energije koja je tada 2013. i 2014. otišla na 3 i pol lipe za 0,5, a danas znamo da smo to morali ići na 7 odnosno, čak i na manje ali smo kompenzirali za građanstvo prije svega smanjenjem PDV-a. Dakako, tu se uređuju statusi povlaštenog proizvođača električne energije zbog nekih nelogičnosti u postupku izdavanja ukidanja izmjena o stjecanju samog statusa povlaštenog proizvođača. Dakle, postupanje sa inovativnim tehnologijama, znači idemo u korak sa vremenom itd. mislim da prije svega ono što je bitno da se utvrđuje upravo ta pitanja o prikupljanju i obračunu sredstava za isplatu poticaja radi propisivanja mogućnosti prikupljanja novčanih sredstava radi isplate istih. Dakle, mislim da sve ono što ovim zakonom se zapravo radi treba ići u onom početku procesa da se smanjuje pritisak na opskrbljivače, ali da se otvara put daljnjoj liberalizaciji tržišta električne energije u Hrvatskoj kao što znate mi imamo i našu burzu, odnosno KROPEKS, i apsolutno da što se tiče ovim zakonom uređuje se pitanje samog registra …, odnosno obnovljivih izvora energije kongeneracije povlaštenih proizvođača. Evo zaključno, naravno Klub HNS-a će ovo prihvatiti i mislim da ono što je bitno na kraju da upravo prihvatimo sve obveze koje su pred nama od prije da ih apsolutno reguliramo na što ajmo reći onako narodno, da nas što manje boli, ali da krećemo u procesu prema liberalizaciji, prema tržišnom određivanju otkupa električne energije i samim naravno time postojeće proizvodnje. Zahvaljujem.
Hvala kolegi Stjepanu Čuraju. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a kolega Mihael Zmajlović. Izvolite kolega Zmajloviću.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Na samom početku rasprave u ime Kluba SDP-a o Prijedlogu zakona o obnovljivim izvorima energije i visoko učinkovitoj kogeneraciji s Konačnim prijedlogom zakona, želim reći da će Klub SDP-a biti suzdržan prilikom glasanja o ovom dokumentu, a razlozi ovog stava su slijedeći. Dakle, kroz ovu raspravu do sada ali i uvodno izlaganje i ono što je se događalo proteklih tri godine, zapravo dojam da se ovaj zakon bavi sustavom koji se pokazao da baš i ne funkcionira. Dakle, popravljamo, pokušavamo popravljati sustav koji uopće ne funkcionira i zato i one dvije uredbe koje su protekle dvije, odnosno tri godine vlade donesene, govore o tome da se pokušava neprekidno poboljšati nešto što ne funkcionira i to nas ne dovodi ka ostvarenju onih ciljeva kojim bi trebala Hrvatska zapravo težiti da promijeni strukturu proizvodnje energije, dakle da ide više prema obnovljivim izvorima energije itd. No naravno nije to baš sve tako jednostavno kao što obično i bude, pitanje zapravo cijele energetske strategije i ukupnog energetskog miksa i u tome da li imate posložen sustav da zapravo onda i ta energija koja dolazi iz novih izvora energije bude što je moguće jeftinija i odnosno s druge strane da imate gdje pospremiti, odnosno i predati u mrežu. Dakle i u samoj ocjeni stanja je konstatirano da su oni koji su odgovorni za provedbu zakona i svojim nečinjenjem doveli i samu vladu da mora uredbama zakonske snage mijenjati postojeći zakon i utvrdili da drugi modeli financiranja proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije po poticajnim cijenama pa čak nakon 3 godine stupanja na snagu, dakle ne postoje. Ono što bi bilo puno svrsishodnije između ostalog da se i ovim zakonom točno definiraju okviri i dinamika stavljanja proizvodnje iz obnovljivih izvora na tržište. Ovdje je to opet ostavljeno vladi da donosi pojedinom odlukom, odnosno uredbom krajem godine, dakle u listopadu, ali nije poznato tržištu na koji način i kojom dinamikom će se to događati. Dakle ostalo je diskrecijsko pravo i opet vlade i opet ovdje tržište zapravo nema jasan dugoročni signal ... [[Govornik se ne razumije.]] će se stvari tu kretati. I zato je ključno pitanje kako osigurati financiranje i transparentno dijeliti novac za sve ovo što je pokriveno ovim zakonom, bez obzira što ovdje se ne radi o sredstvima koji dolaze direktno iz proračuna, ali postoji prihod drugih tijela koja se raspoređuju i prikupljaju u konačnici od krajnjih potrošača, odnosno od samih građana i gospodarskih subjekata. Predlagatelj zakona bi stoga trebao napraviti sveobuhvatnu analizu učinka tog zakona, dakle ne držeći se samo slijepo zakona koji to propisuje, već da se izradi jedna sveobuhvatna analiza. Bojim se da i nakon ovog zakona, ovih izmjena zakona građani opet neće imati mogućnosti postavljanja osiguravanja za ... [[Govornik se ne razumije.]] sustav čime bi se povećao broj solarnih elektrana za vlastitu potrošnju, kao i da se neće pojednostaviti administracija koja bi ubrzala izgradnju malih i velikih solarnih elektrana. Ovaj prijedlog je još jedan dokument kojim se prolongiraju obveze opskrbljivača da otkupljuju energiju iz obnovljivih izvora po reguliranoj cijeni, propisuju se različite cijene otkupa energije, uređuju statusi i natječaji za pravo građenja i sve su to važni detalji, bez sumnje, ali samo detalji bez ponuđene vizije i bez hrabrosti. Zato ja postavljam ovdje pitanje gdje je nestala nikad usvojena nisko ugljična strategija? Gdje je zapela izrada strategije energetskog razvitka RH? Zašto ova nisko ugljična strategije, gdje je pokazano da se solarna energija i vjetar u Hrvatskoj mogu i trebaju koristiti puno više i bolje, što je naravno izazvalo na strani onih koji prodaju fosilne energente određenu zabrinutost, ali Hrvatska osim da slijepo ispunjava obveze iz EU, treba imati jasnu viziju gdje želi biti 2030. 40. i 2050. godine. Ovako ispada da mi razmišljamo samo od godine do godine i da ne znamo i ne želimo znati kako će se ovaj naš sustav energetski sustav razvijati. Podsjetio bih da je 14. lipnja 2018. godine potpisan, odnosno postignut jedan ambiciozan sporazum između europskih institucija, dakle nova direktiva obnovljivim izvorima energije koja bi trebala u potpunosti promijeniti ovo postojeće stanje, odnosno postojeće odnose, ona ide u smjeru da se omogući građanima pravo na vlastitu proizvodnju energije, da se osigura poštena naknada za višak energije isporučene u mrežu, državnu potporu energetskim projektima građana i trebala bi ubrzati i pojednostaviti administrativne postupke, poticati inovativno financiranje, omogućiti građanima s niskim primanjima da postanu tzv. energetski građani, a istovremeno obvezujuće države članice EU da oblikuju određene ciljane mjere. Dakle građani u fokusu građanima omogućiti da na vrlo jednostavan način postanu proizvođači energije kako bi iskoristili taj potencijal i kako bi smanjili svoje račune. Nije li upravo to ono što nam je potrebno u ovim zaista teškim i nesigurnim vremenima? Da građanima omogućimo da smanje svoje troškove, da ostvari prihode iz onoga što nam je priroda zapravo i dala. I na kraju klub SDP-a ne može podržati prijedlog zakona u ovakvom tekstu, iako je takav zakon potreban, ali je trebao biti puno dorađeniji sa snažnijom vizijom, nego što evo vlada predložila. Ovdje se deklaratorno pokazuje želja i volja da se uspostavi novi energetski sustav u Hrvatskoj, ali čini se da ovaj zakon služi samo, kao što sam i rekao, ili smokvin list vladi da prekrije jednu nesposobnost koja traje evo već 3 godine u uspostavi i realizaciji jednog kvalitetnog energetskog sektora. Kada imamo na umu da Hrvatska izvozi 50% energije, onda vidimo da smanjenjem uvoza energije te supstitucijom te energije obnovljivim izvorima imamo veliku priliku za rast BDP-a i rast zapošljavanja a to možemo postići samo ukoliko ćemo energetici pristupiti na strateški i planski način bez fige u džepu i bez želje da se pogoduje pojedinim partikularnim, interesnim lobijima na uštrb javnog interesa. I zato na samom kraju, ponavljam, Klub SDP-a biti će suzdržan prilikom glasanja o ovom prijedlogu zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala kolegi Zmajloviću. I posljednja rasprava u ime Kluba zastupnika, to je u ime Kluba zastupnika HSS-a, kolega Davor Vlaović. Izvolite kolega Vlaović.
Hvala potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. U ime Kluba HSS-a, također kažem da nećemo podržati ovaj prijedlog zakona koji je nužan da bi se reguliralo jedno područje koje je već davno prije 2, 3 godine trebalo biti regulirano i vidimo da je u međuvremenu sa dvije uredbe Vlada RH popravljala situaciju. I sada bi trebali ponovno mi donijeti zakon koji će Vlada opet uredbom dalje rješavati. Generalno smo protiv toga da Vlada uređuje uredbom ovo područje jer ako stavljamo električnu energiju na tržište i taj sustav kompletan onda sigurno moramo garantirati na određeni način stabilnu cijenu električne energije građanstvu, kućanstvima, ali sigurno osigurati i mogućnost planiranja našem gospodarstvu da može svoje razvojne investicijske planove kvalitetno postaviti a ne da svake godine uredbom Vlada rješava pitanje tržišta električne energije i stabilnost tog tržišta. Mi ni danas donošenjem ovog zakona nećemo imati sigurnost u tom području. I postavlja se pitanje kao da je jedan od ciljeva ovog zakona otvaranje tržišta, održivost sustava, održivost javnih financija i financiranje ovog sustava i transparentnost distribucije električne energije na transparentan način i plaćanje povlaštenim proizvođačima od strane otkupljivača i distributera. I dalje to nije do kraja riješeno nego će Vlada uredbom to rješavati. Zbog toga smo mi protiv ovakvog načina donošenja zakona, odnosno o mogućnosti da Vlada uredbom to regulira iako shvaćamo da to područje je osjetljivo i da tu trebamo osluškivati i ono što nam nameću uredbe i direktive EU, ali s druge strane potpisani ugovori i dodijeljene koncesije povlaštenim proizvođačima električne energije iz obnovljivih izvora i pitanje je naše zašto još uvijek 60 povlaštenih proizvođača koji imaju koncesije ili ugovore nije završilo svoj proizvodni pogon i kada će ići kojom dinamikom da bi uopće mogli planirati cijeli sustav opskrbe električnom energijom, odnosno da li je postojala mogućnost da se tim istima raskine ugovor o koncesiji. Jer vidimo da po RH ovaj dio koji je dodijeljen pogotovo za proizvodnju električne energije iz vjetra je financijski nepovoljan za RH i na taj način sigurno ne pomažemo ni Hrvatskoj ni našem gospodarstvu a pogotovo kada se ovdje navodi da je jedan od ciljeva ovoga zakona razvoj solarnih fotonaponskih elektrana kod kućanstava i mogućnost dodjela novih kvota. To je ono za što se HSS zalaže, da mi otvorimo taj prostor da zainteresirane fizičke osobe na svojim kućama mogu izgraditi solarne elektrane i da na taj način ostvare uštede u svom kućanstvu a pogotovo smo zainteresirani da obrtnici i poduzetnici koji imaju tu mogućnost na svom proizvodnom pogonu izgrade solarne elektrane, da onaj dio električne energije koji im je potreban za njihovu proizvodnju iskoriste za vlastite potrebe a višak da imaju mogućnosti prodati operateru, odnosno kompenzirati. Mislim da o tome moramo razgovarati i takve uvjete na tržištu električne energije stvarati pogotovo kada znamo da još uvijek nemamo strategiju energetskog razvoja RH, što nije dobro i mislim da je prije svega trebala biti donesena ta strategija, da točno znamo što mi to želimo, ako je a je jedan od ciljeva da imamo 20% proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora, onda smo prema tome se trebali odrediti da li je to ono što je hrvatski interes sunce, da li su to kućanstva, da li su to obrtnici i poduzetnici ili su ovi koncesionari koji su ih dobili za vjetaroelektrane a vidimo da je to za Hrvatsku nepovoljno i da je to štetan ugovor i da ga čak ni financijski ne možemo pratiti. I ono što sigurno imamo jednu od komperativnih prednosti u RH a to je mogućnost proizvodnje električne energije iz hidropotencijala, zašto se tu zastalo, zašto već dugi niz godina ni jedna nije hidrocentrala izgrađena i da postoji interes veliki na Dravi i u Podravini i da su općine i županija poduzeli puno aktivnosti da to ugrade u prostorne planove ali od investicije još uvijek ništa a sigurno bi i to doprinijelo i stabilnosti sustava opskrbe električnom energijom, nova radna mjesta i očuvanje života u tim ruralnim područjima. I kada je riječ o samom ovom zakonu naš je prijedlog da se donesu dva zakona, Zakon o tržištu toplinske energije i visoko učinkovitoj kogeneraciji i drugi Zakon o obnovljivim izvorima energije. Težište prvog zakona bi bila izgradnja i razvoj centralnih toplinskih sustava i proizvodnje toplinske energije u kogeneracijskim postrojenjima na visoko učinkovit način. Visoko učinkovita kogeneracija temeljila bi se na toplinskom učinu. Uz sporednu proizvodnju električne energije poticala bi se samo toplinska energija korištenjem obnovljivih izvora energije a težište drugog zakona bilo bi planiranje, izgradnja i poticanje proizvodnje i potrošnje električne energije proizvedene u proizvodnim postrojenjima koja koriste obnovljive izvore energije. Poticale bi se mjere za proizvodnju samo električne energije i korištenjem obnovljivih izvora energije. I konkretno u samom zakonu u članku 1. stavak 2. je dodan u odnosu na prethodni zakon koji nije u skladu sa ciljevima jer otvara mogućnost da bi se mogli koristiti ugljen ili loživo ulje kao primaran izvor energije a pozvati se na visoku učinkovitu kogeneraciju te tako dobiti tržišnu premiju i ugovor za poticanje zajamčenom otkupnom cijenom kao i sva ostala prava i obveze proistekle ovim zakonom koji uređuju pitanja izgradnje proizvodnih postrojenja te stjecanje statusa povlaštenog proizvođača električne energije za proizvoda postrojenja. Naime, u stavku 2. članka 1. stoji: Ovim zakonom uređuju se pitanja izgradnje proizvodnog postrojenja te stjecanje statusa povlaštenog proizvođača električne energije za proizvodna postrojenja koja koriste bilokoji od primarnih oblika obnovljivih izvora energije na području RH i/ili visoku učinkovitu kogeneraciju. Da li to stvara ovu mogućnost, da li smo mi u krivu ili u pravu ali evo, volio bih da to razmotrite, da provjerite da li je to dobro napisano i da li je to u cilju da imamo proizvodnju električne energije iz obnovljivih izvora energije a ne da se provuče da nam kogeneracijama bude primarno korišten ugljen ili loživo ulje a onda to podvučemo pod visoku učinkovitu kogeneraciju. Evo još jedno se zalažemo da se preispita mogućnost donošenja strategije energetskog razvoja RH da koristimo vlastite izvore iz hidro potencijala, da damo mogućnost da naša kućanstva ugrade solarne elektrane i proizvode električnu energiju i na taj način ostvare ili drugi dohodak ili smanje troškove svojih režija odnosno da proizvodni pogoni i obrti dobiju tu mogućnost što je već više puta traženo, da za vlastite potrebe proizvode vlastitu električnu energiju a razliku kompenziraju i na tržištu sa operaterom. Hvala lijepo.
Time smo završili rasprave u ime kluba zastupnika. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, prva prijava je kolega Vlaho Orepić, izvolite.
Poštovani predsjedavajući, državni tajniče. Redi i definiranje odgovornosti uistinu smatram ključem svakog uspjeha. Već nekoliko svojih zadnjih izlaganja sam skretao pozornost na činjenicu da niti 10% zakona koji donosi ovaj Visoki dom, nije prošlo procjenu učinka i na taj način se susrećemo sa problemima s kojima se i sada susrećemo odnosno na neki način odnosno prijedlog pokušava zakrpati greške koje su se dogodile prije. Nemam namjeru stvarno iznositi kritiku bez nekakvih pokrića pogotovo ne bez prijedloga rješenja kao što se to događa u sveprisutnom populizmu i nekom novom modernom suverenizmu ali moram reći konkretne stvari. Zastupam mjerljivu politiku, politiku koja ima jasan cilj a to je uređena država. Iz ovog prijedloga ćete vidjeti čitav niz stvari odnosno problema koji generiraju regulatornu neefikasnost, pravu nesigurnost, uređenost države u konačnici, je li, a da ne govorim o nekakvoj intervenciji u smjeru tržišta, je li, znači tržište nije otvoreno onako kako treba biti. Upravo ova 4 područja su jasno mjerljiva i ona nas svrstavaju, znači problemi koji se akumuliraju u ova 4 područja svrstavaju nas na dno u EU-u kad je po pitanju indeks ekonomskih sloboda. I to nije slučajno, to je ta jednostavna mjerljiva politika gdje jednostavno se možemo sami sebe staviti gdje nam je mjesto. Ovo nije nikakvo politikanstvo, ovo je jednostavna činjenica i s ovim svojom raspravom želim doprinijeti da taj indeks ekonomskih sloboda koji je sada negdje 60 mjerljiv, činjenica, broj konkretan, naše mjera, da se poveća upravo u ovim područjima o kojima sam govorio. Znači u regulatornoj efikasnosti, pravnoj sigurnosti, uređenosti države i otvorenosti tržišta. Konkretno, ovdje prvi prijedlog što želim reći da moramo iznaći načina, ako je moguće ikako svu energiju staviti na tržišne odnose, jednostavno u Crobex, našu burzu jer činjenica da od današnjeg zakona 2015. u rujnu, 11. rujna do 2017. generirani gubitak je 453 milijuna kuna. I taj gubitak se odnosi na gubitak državne firme, evo HEP-a i ovih opskrbljivača struje koji su morali preuzeti ukupnu struju „obnovljivaca“ da se tako izrazim, po cijeni od 0,42 kn po kilovatu, je li, kilovat satu, a prosječna tržišna cijena je bila 0,26. Sad zbog nekakve intervencije odnosno intervencije konkretno nameta po pitanju proizvodnje struje iz ugljena odnosno struja koja je dobivena u termoelektranama je skuplja zbog obveza koje je nametnula EU je li, u smislu CO2 certifikata tako da sad imamo situaciju da regulirane cijene otkupa za „obnovljivce“ 56 eura po megavat satu, odnosi se na kolovoz i rujan, a tržišna je skočila na 60 eura. Znači u ovom trenutku su „obnovljivci“ da su na otvorenom tržištu, bili bi u povoljnoj situaciji. Šta želim predložiti konkretno? Znači država ne može i ne bi trebala regulirati cijenu tržišta odnosno cijenu energije koja je dobivena na bilokoji način. To je ono što predlažem po ovom pitanju. Drugo što predlažem i dajem na neki način doprinos toj mjerljivoj konkretnoj politici je ajmo da proizvođači energije iz obnovljivih izvora energije napokon preuzmu i obveze po pitanju uravnoteženja sustava. Mi znamo situaciju, recimo noću puše vjetar, vjetroelektrane proizvode energiju, sustav ju mora primiti, mora se primiti u sustav cijela ta proizvedena energija i to uravnoteženje sustava košta. To uravnoteženje sustava košta i tu taj naš ... [[Govornik se ne razumije.]] opet tvrdi odnosno podnosi gubitke i svih drugi sudionici na tržištu, svi osim ovih koji su proizveli tu energiju, odnosno, ti obnovljivci, kojima smo obvezni otkupiti … [[Govornik se ne razumije.]] Problem je iznimno velik, znači trebalo bi naći model, a ne čekati da isteknu, svi ovi nekakvi ugovorni odnosi, ako je moguće ikako, iskomunicirali, vidjeti, da li je moguće, bar da preuzmu taj dio … [[Govornik se ne razumije.]] sustava što je stvarno velika nepravda u ovome trenutku. Sljedeći što trebam, želim napomenuti, nevjerojatna situacija, koja se često događa i koja je čest slučaj, a to je da ne primjenjujemo zakone, koji se donosi u ovaj Viski dom. Znači već drugi put, od 2015. g. u rujnu je donesen zakon sa stupanjem na snagu 2016. već 2 g. je prolongirana primjena, koja ovo sve regulira tog zakona. I ja znam posljedice s kojima se vi susrećete i probleme zato želim s ovom raspravom doprinijeti koliko je god to moguće. Međutim, ajmo više raditi prethodne procjene učinka, zakone koje donosimo, sa konkretnim brojevima, konkretnim pokazateljima i molim vas, odlučimo da napokon poštuje zakone koje donosi ovaj Visoki dom. Ovo je nevjerojatno mislim, mi u ovom slučaju Vlada, 2 g. za redom, prolongira primjenu zakona, koji je donio ovaj Visoki dom. Pa šta ćemo mi onda ovdje? Čemu služi? Fali nam svima ozbiljnosti jer želim reći, da politika i ovo s čime se mi bavimo može i treba biti odgovoran posao, isključivo u interesu naroda.
Na vaše izlaganje imamo jednu repliku, kolega Ivica Mišić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, kolega Orepiću, mi kada želimo nešto raditi, mi to zaboravimo, mi strategiju praktičko nismo imali, po pitanju obnovljive el. energije i solarnih elektrana. Da je bila strategija, mi bi sasvim drugačije, danas razmišljali o tome. Kažemo da smo napravili gubitke, negdje 999 kilovata je napravljeno i većinom je stavljeno u vjetrove elektrane. Znači gubici koje ste vi spomenuli od 450 milijardi, milijuna, pardon, zamislite sada da je bila strategija, da se solarne elektrane, podijelile malim poljoprivrednicima, ustvari, farmama, stočarima, našim u Slavoniji ili bilo gdje bi oni imali koristi od toga, ujedno ostali u Slavoniji i na taj način bi ostalo 999 tisuća ljudi tu.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite kolega.
… [[Govornik naknadno uključen.]] sami smo se doveli u situaciju da plaćamo nešto skuplje od tržišne cijene. Sam HEP je izgubio negdje oko 230 milijuna kuna. Mogli smo policajcima kupiti pancirke, sada bez problema s tim novcem i nemati taj problem, imati zaštićen naše policajce koji su na svakoj uz granicu imaju ogromne probleme i obavljaju jedan izniman posao. Hvala lijepo.
Hvala. I posljednja pojedinačan rasprava, kolega Željko Lenart, po ovoj točci, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Kao i većina zakona u Hrvatskoj, tako i ovakvi zakoni, su napisani na način, da ne zna ljevica što radi desnica, napišemo zakone, onda nam se oni obijaju u glavu. Normalno strategija dugoročno ne postoji. Obnovljivi izbori energije, posao je na duge staze. I investitori, koji žele ući u taj posao, moraju znati što ih čeka do trenutka isplativosti i normalno, nekakvog profita u tom poslu koji rade, bez obzira, da li je to veliki ili su to mali proizvođači, koji na svojim krovovima instaliraju elektrane na sunčevu energiju. No, međutim, to nije situacija u RH, kreće se po jednom zakonu, pa se taj zakon mijenja uredbama, pa se donosi drugi zakon, pa se taj izmasakrira uredbama i na kraju ti ljudi koji su uložili, nebitno koji novac, da li je to mali za malu elektranu ili za veliku, ostaju na vjetrometniji i gube, a na ovaj način, vidimo, da gubi i država. Mi se moramo u ovoj državi odlučiti, da li mi želimo obnovljive izvore energije, ili ih ne želimo. Ako ih želimo, onda moramo napraviti nekakvu strategiju i reći pod kojim uvjetima mi želimo i da li će oni koji će se s time baviti imati i profit. Ja vas pitam, da li bi netko od vas ušao u proizvodnju obnovljivih električne energije, a da ne očekuje nekakav profit, nakon određenog vremena, kada se isplati ta investicija. Pa naravno da nitko neće raditi sa gubitkom. No međutim, kod nas je sve postalo na traj način složeno da više ljudi ni ne znaju. Zato nam ljudi odlaze. Pa hvala Bogu, u ovom sektoru imamo jako puno stručnjaka koji mogu napraviti projekciju za 20 g. otprilike koliko bi trebalo da se isplati raditi ovakav posao. No, međutim, evo dokle smo se doveli, do gubitka 450 milijuna kuna. Uvozimo električnu energiju, znači 30%. Potrebni su nam svi izvori el. energije. Poznajem ljude koji pokušavaju na vodotocima napraviti malu elektranu, znači obnovljivi izvor, već 2, 3 g. ganjaju papirologiju, bore se s administracijom, imaju čak i koncesiju na tom svom imanju, koje je složeno, jer je bio mlin tamo i jednostavno se bore s tim i nikako da to zaživi i odustaju od takvih stvari. Da li to nama treba ili ne treba? Pa naravno da treba, ja mislim da već 30 g. i više govorimo o tim malim vodotocima koji mogu proizvoditi energiju i rezultata jako malo ili ih nema. Pitam vas tko bi pod ovim uvjetima se upustio u to, lakše je više odustati i baviti se nečim drugim, nego ući u nešto, a onda poslije ne znamo što. Kao i svaki zakon u RH, ono što ga izmasakrira su uredbe. Kolega Vlaho je rekao, pa u redu ako Vlada to sve tako radi, pa onda što ćemo mi tu? Nek Vlada donosi, provodi, nek radi sve što radi i završit ćemo kako i sad završavamo da jednostavno država propada i narodu ostaje da jednostavno stekao se dojam kao da su svi digli ruke od Hrvatske i da se pokušava uzeti što ima još i nestat. Ljudi moji, mi smo ostali bez mladih ljudi, mi smo ostali bez radne snage. Poduzetnici to jako dobro znaju, a pogotovo građevinari u zadnje vrijeme koji se otimaju za ljude koji znaju nešto raditi. Ovo je isto priča koja se već vrti godinama i onda evo imamo znači, one koji su dobivali subvenciju, jedni više, drugi manje. Znači, opet nisu ravnopravni svi oni koji proizvode iz obnovljivih izvora energije. Smatram da je ključno u ovom sektoru donijeti strategiju, da je ključno reći što će i kako će RH u idućih 20 godina proizvoditi električnu energiju i tek nakon toga mi možemo napraviti kvalitetan zakon koji će ovo regulirati i koji će onima koji ulažu u ovakav, u ovaj sektor donijeti normalno i dobit jer će oni nekoga i zapošljavati i davati plaće i ovo su tehnologije koje su poprilično skupe i koje se dosta brzo mijenjaju i dolaze nove tehnologije. Mislim da ovakva rasprava nam nažalost ne vodi nigdje, država će evo opet stvarati gubitke, a mi niti imamo nove proizvođače, niti stvaramo novu električnu energiju, niti se javljaju novi ljudi koji bi uopće htjeli se tim poslom se i baviti. Hvala.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo jednu repliku. To je kolega Miro Totgergeli.
Hvala. Pa čisto samo jedan komentar na ovo što se govorili. Dakle, kad su bili poticaji najveći imali smo najmanje proizvođača. Kako su poticaji padali, tako su nam povlašteni proizvođači rasli. A sad HERA je praktički prošle godine 2017. još izdala dokumenata povlaštenim proizvođačima na nekih 200 i nešto megavata. Dakle, to su oni koji čekaju u redu da bi išli u proizvodnju. Prema tome, mislim da poduzetnici koji se žele baviti obnovljivim izvorima energije, oni su svjesni da u početku kad nismo imali ništa, kad nitko o tome skoro nije ništa znao je trebalo poticat puno više nego što je to potrebno sad. I u tom procesu vam taj cijeli sustav iz godine u godinu i ide. Dakle, budućnost sigurno postoji.
Hvala. Odgovor, izvolite kolega.
Kolega Totergeli, ja govorim o poticajima koji su bili do sada. Ja ne govorim da su poticaji nužni, ali da je nužna isplativost. Da li će ona biti s poticajima ili bez. Ako isplativosti nema, nema niti novih proizvođača. No, nažalost sve to će platiti na kraju krajeva tko? Proizvođači ili porezni obveznici, sve gubitke. Neće ih platiti niti jedan predsjednik uprave HEP-a niti bilo koje državne tvrtke. Netko će platiti, mali porezni obveznici i korisnici svega toga jer kada nema para, digne se cijena struje i namire se gubici i problemi koji su nastali. Da li poticaji ili ne, meni to nije bitno, ali bitno je da ljudi koji se s time bave znaju zašto se bave, zašto ulažu novac i da će na kraju-krajeva moći dati plaće svojim radnicima i da će imati nekakvu dobit od tog posla, jer to je u svakom biznisu normalna stvar.
Hvala. I završno, gospodin Ivo Miletić, državni tajnik. Izvolite, u ime predlagatelja.
Predsjedniče, uvažene saborske zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem se na raspravi u ovom Prijedlogu ovog Zakona u prvom čitanju. Više-manje tema rasprave je bila slična kao što je već u nekim prethodnim situacijama bila kada su se spominjali obnovljivi izvori energije, ali ono što je nužno ovdje reći, mi jednostavno ne možemo dozvoli kao Vlada RH da onaj sustav koji je do sada funkcionirao i ugovorne obveze koje smo imali da po tim ugovornim obvezama ne postupamo jer bi to bilo krajnje neodgovorno i štetno za RH. Ono što je važno napomenuti, ni jedna zemlja u EU, a i šire, nije razvila obnovljive izvore energije ako nije uvela značajne poticaje. Obzirom da je u nas običaj često govoriti kako smo mi negdje na začelju nečega, ovdje u ovoj raspravi nije rečeno, evo ja ću napomenuti da RH je praktično na predzadnjem mjestu po visini naknade za obnovljive izvore energije. Znači, 1,4 euro cent, dok prednjači jasno Njemačka 6,3. Evo, naši susjedi Slovenci imaju 3,2. Znači, nije RH ta koja ima prestrašno veliku naknadu, ali jasno da u ovoj situaciji kada građani imaju primanja koja primanja imaju, jasno da svaki namet je otprilike onaj koji je se zbraja. Ono što bih htio napomenuti u vezi spominjanja niskougljične strategije. Činjenica je da su prethodni ministri prije gospodina Ćorića izradili Nacrt prijedloga niskougljične strategije, u visokom stupnju razvoja je bio taj nacrt, ali nije normalno da se donese niskougljična strategija koja je podstrategija strategije energetskog razvoja RH. I Ministarstvo ju je u procesu izrade Prijedlog strategije energetskog razvoja RH do 2030. s pogledom na 2050. i logično je da bi bilo neodgovorno s naše strane da donesemo ugljičnu strategiju, a da nakon toga po ugljičnoj strategiji glavnu energetsku strategiju usklađujemo. Logično je da se donese krovni dokument i onda da se donesu oni dokumenti koji su ispod. Što se tiče ovih primjedba od Kluba zastupnika HSS-a, tu su otprilike primjedbe koje su izdane na matičnom odboru od strane Gospodarske komore. Mislim da je vama jasno da intencija zakonodavca nije ono otprilike što ste rekli nego možda je ... [[Govornik se ne razumije.]] što bismo danas moderno rekli nije bio adekvatan, to ćemo pogledati i u tijeku dva čitanja se očitovati o tome i o tome ga obavijestiti. Što se tiče pravne sigurnosti i onoga što je gospodin uvaženi zastupnik Vlaho Orepić spominjao, dapače, ovaj zakon je napravljen da bi se svi podzakonski akti koji će se donijeti na temelju ovoga zakona donijeli što je moguće transparentnije, što je moguće bole za sve one koji sudjeluju u procesima. Kao što ste primijetili uvaženi saborski zastupnici i zastupnice, mi smo prilično aktivni od strane Ministarstva zaštite okoliša i energetike u smislu zakona koji se tiču energetike i sigurni smo da ćemo po donošenju ovog zakona u ovom cijenjenom Domu sve podzakonske akte donijeti na vrijeme i početi ih primjenjivati. Tu se mi apsolutno slažemo u Vladi da je jasno potrebno sve zakone koji se donose iste i primjenjivati. A što se tiče opaske gospodina Orepića da je Vlada derogira uredbama sa zakonskom snagom znakom samo mi je čudno da je on isti zaboravio da je on glasao za jednu takvu uredbu 2016. godine kada je bio ministar u Vladi. Znači bilo bi dobro da kada diskutiramo da malo se i sjetimo onoga što smo sami raditi. Što se tiče uravnoteženja sustava i da sustav košta i da obljovnivi ne plaćaju ništa, obnovljivi plaćaju sve on što po zakonu moraju plaćati a jasno temeljem novog zakona i uvođenje eko bilančne grupe jasno da će obnovljici kroz eko bilančnu grupu morati plaćati članarinu u eko bilančnoj grupi odnosno po megavatu određeni iznos koji će jasno služiti za podmirenje troškova koji će se stvarati zbog uravnoteženja. Što se tiče toga da mi proizvodimo, da je ovaj zakon koji proizvodi gubitke. Ja se ne bih sa time složio jer ako govorimo o reguliranom otkupu više od 75% tog otkupa otkupljuje HEP. Koliko ja znam i vi svi znate da HEP posluje sa dobitkom već dugi niz godina i to velikim dobitkom što je dobro za RH i jasno da je odluka Vlade da uredbom sa zakonskom snagom sačuva sustav od urušavanja sustava poticaja. Jer kao što znate mi smo bili prošle godine u situaciji da je HROTE ... [[Govornik se ne razumije.]] gubitke. Zašto? Zbog ne donošenja odluka od prethodne administracije. Znači donošenjem odluke da se naknada za obnovljive izvore donese na razini one koja je održiva, sustav se polako konsolidirao i on isti takav ne radi gubitke nego će i uspjeti izvršiti sve svoje ugovorne obveze koje su ugovorene. I ono što je važno napomenuti ovim zakonom uvodimo znači novi premijski sustav, odnosno ... [[Govornik se ne razumije.]] za novi premijski sustav gdje će se dogoditi ono što ste svi u saborskoj raspravi ustvari željeli reći a to je da se uz jednaku količinu naplate i naknade za obnovljive izvore energije potiče veći broj megavata. I to će se sigurno dogoditi novim premijskim sustavom koji je kao što je uvaženi zastupnik iz kluba HDZ-a primijetio da što je god bilo više obnovljivih izvora to su poticaji bili manji. To će se i dalje događati i tendencija da će poticaji biti manji, to je sigurno a broj obnovljivaca veći jer činjenica Hrvatska, EU, cijeli svijet se sukladnom Pariškom sporazumu opredijelio za nisko ugljično društvo i za smanjenje stakleničkih plinova i sve ostalo. Svi ovdje mora biti jasno da se, jednostavno da su obnovljivi izvori i ciljevi koje je RH već postigla a to je 28,3% u ukupnoj potrošnji energije su stvar koja je budućnost i mi kao država moramo u tom pravcu ići ali taj sustav mora biti održiv. Ovaj zakon je garancija da će biti održiv. Jasno je ako postoje još nekakve finese koje moramo popraviti, popraviti ćemo između dva čitanja i nadam se da će konačni prijedlog zakona biti usvojen i od strane onih klubova koji se sada, su se opredijelili da ga istog neće usvojiti. Hvala lijepo.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo jednu repliku. Kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala. Poštovani državni tajniče, dobro je da HEP posluje sa dobiti, loše je što HROTE zbog ovih ugovora koji su naslijeđeni posluje negativno, odnosno iskazao je gubitak, ne može financirati ovaj sustav koji je ugovoren na temelju kvota koje su dodijeljene i nama je u interesu da taj sustav bude na transparentan način uređen. Nismo da to Vlada uređuje uredbom, nego se to moglo riješiti do sada već u ove 3 godine i kroz zakonski okvir i da ovaj Sabor o tome bude informiran. Ako već ne ide u sabornicu bar da uredba dođe na raspravu na matični odbor pa da imamo informaciju na koji je to način regulirano i da tu situaciju da kućanstva dobiju mogućnost investiranja i proizvodnje električne energije na svojim ... [[Govornik se ne razumije.]] i poduzetnici svojim pogonima otvorimo a ne da se ugasi i zadnja lampa na sred Vinkovaca. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Uvaženi saborski zastupniče Vlaović, točno je da HEP posluje sa gubitkom a točno je i da HROTE sada nije u gubitku. Znači bio je zbog nečinjenja i ne donošenje odluke prije, sad nije, HROTE apsolutno sve svoje obaveze podmiruje. I što se tiče ovoga zadnjega što ste spomenuli. Točno je da će se sa ovim zakonom omogućiti da građani na lakši i na učinkovitiji i jeftiniji način dođu u poziciju da imaju svoje male elektrane, bilo solarne, bilo ostale. Hvala.
Hvala. Time zaključujem raspravu o Prijedlogu zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o obnovljivim izvorima energije i visoko učinkovitoj kogeneraciji, prvo čitanje, P.Z. br. 419. A glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obnovljivim izvorima energije i visokoučinkovitoj kogeneraciji, prvo čitanje, P.Z.E. br. 419, predlagatelj je Vlada, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obnovljivim izvorima energije i visokoučinkovitoj kogeneraciji i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 79 za, 43 suzdržana i 2 glasa protiv, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Krećemo na sljedeću točku dnevnog reda a to je: - Prijedlog zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima, prvo čitanje, P.Z. br. 411; Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za lokalnu i području tj. regionalnu samoupravu, Odbor za regionalni razvoj i fondove EU. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? S nama je državni tajnik središnjeg državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje gospodin Nikola Mažar koji će dati uvodno obrazloženje. Izvolite gospodine Mažar.
…/Govornik isključen:/… cijenjene gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Dopustite mi da vas pozdravim u ime Središnjeg državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje prigodom prvog čitanja Zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima. Cilj donošenja zakona o stambenom zbrinjavanja na potpomognutim područjima je uspostava učinkovitog, efikasnog i operativnog sustava mjera i aktivnosti koje će rezultirati poticanjem povratka, ostanka i naseljavanja stanovništva na tim područjima. Sukladno Zakonu o regionalnom razvoju RH novoj indeksaciji razvojnih poteškoća sa potpomognutim područjima u 4 skupine, ovaj zakon će se baviti upravo stambenim zbrinjavanjem na potpomognutim područjima i njime će se urediti i svi modeli stambenoga zbrinjavanja. Nadležnost b i se zadržala i na područjima posebne državne skrbi radi kontinuiteta započetih projekata, odnosno kako bi se održao kontinuitet u gospodarenju i državnim nekretninama na tim područjima. Ovim zakonom se i nadležnost i djelokrug rada središnjeg državnog ureda proširuje sa dosadašnjih 185 jedinica lokalne samouprave na ukupno 333 jedinice lokalne samouprave, odnosno na dvije trećine područja RH i time se proširuje nadležnost za 80%. Zakonom o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima reguliraju se teritorijalna nadležnost stambenoga zbrinjavanja, modeli stambenoga zbrinjavanja, uvjeti i postupak utvrđivanja prava na stambeno zbrinjavanja, postupak stjecanja vlasništva darovanjem i kupnjom, gospodarenje i upravljanje nekretninama, izvanredno stambeno zbrinjavanje, zbrinjavanje posebnih skupina stanovništva, provođenje operativnih programa, strategija, zaključaka i odluka Vlade RH i međuresorna suradnja, kao i suradnja sa jedinicama lokalne samouprave. Ciljane skupine primjene ovoga zakona i njegovih podzakonskih akata su obitelji u potrebi za stambenim zbrinjavanjem, stručni i obrazovani kadrovi. Prvi puta ćemo uvesti da upravo kadrovski stanovi dobiju i mogućnost otkupa što do sada nije bilo moguće. Socijalno najugroženije skupine stanovništva, ali i žrtve nasilja u obitelji, kao i obitelji koje su zbog izvanrednih okolnosti poput poplava, požara, klizišta ostale bez jedine nekretnine uvjetne za stanovanje. Zakonom o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima pravo na stambeno zbrinjavanje može se ostvariti najmom, darovanjem ili kupnjom stambenih jedinica u državnom vlasništvu, kao i darovanjem građevnog materijala za obnovu, dogradnju, nadogradnju, rekonstrukciju ili izgradnju obiteljske kuće na zemljištu u vlasništvu korisnika ili u vlasništvu RH. Ovim prijedlogom zakona propisane su brojne pogodnosti, između ostaloga povećanje novčanih potpora za korisnike modela darovanja građevnog materijala u iznosu 25% neto vrijednosti građevinskog materijala, odnosno s dosadašnjim zakonom taj iznos je iznosio 15 000 kuna kada se radovi završe u roku, a sada će to bit 25% neto vrijednosti ako je materijal vrijednosti 160 000 kuna osobe će dobiti 40 000 kuna nakon ugrađenoga materijala. Također prijedlogom ovoga zakona iznimna visina najamnine za stanove na području prve skupine potpomognutih područja iznosila bi 20% od visine propisane zaštićene najamnine koja iznosi 2 kune 70 lipa po metru kvadratnom što bi iznosilo 54 lipe po metru kvadratnom. Također za obiteljske kuće za područje prve, druge i treće skupine potpomognutih područja to bi iznosilo 1 kunu. Osim toga primjena ovog zakona osigurat će i omogućiti i maksimalno korištenje stambenoga fonda RH, budući propisuje iznimno moguća i veća odstupanja od propisane pripadajuće površine u mjestima u kojima središnji državni ured ne raspolaže obiteljskom kućom ili stanom propisane stambene površine. U odnosu na Zakon o područjima posebne državne skrbi, ovaj zakon je puno povoljniji za korisnike jer je i postupak stambenoga zbrinjavanja i realizacija utvrđenog prava u velikoj mjeri pojednostavljen te je skraćen niz rokova. Rokovi u kojima se podnose prijave za stambeno zbrinjavanje, rokovi u kojima se utvrđuju liste prvenstva, rokovi u kojima se izvršne liste moraju prijaviti, rok nakon isteka kojega se može otkupiti stambena jedinica, rok u kojima korisnik s kojim je sklopljen ugovor o kupoprodaji stambene jedinice istu ne može otuđiti bez suglasnosti Središnjeg državnog ureda, odnosno skidanje zabilježbe sa iste. U svrhu adekvatnijeg i transparentnijeg planiranja stambenoga zbrinjavanja, Središnji državni ured najkasnije do 31. prosinca tekuće godine donosi inicijalni plan stambenoga zbrinjavanja po modelima stambenog zbrinjavanja i po jedinicama lokalne samouprave, a godišnji plan stambenoga zbrinjavanja najkasnije do izvršnosti lista prvenstva, odnosno do 15. travnja tekuće godine i taj plan se dostavlja uredima državne uprave po županijama. Zakonom se regulira i provođenje operativnih programa, strategija, zaključaka i odluka Vlade RH u svrhu čije provedbe će središnji državni ured donijeti godišnje programe kojima će se utvrditi modeli i kriteriji stambenoga zbrinjavanja i poboljšanje uvjeta življenja opremanjem najnužnijim predmetima kućanstva. Zakon također pruža preduvjete za učinkovitiju i efikasniju međuresornu suradnju središnjeg državnog ureda sa ostalim tijelima državne uprave, ali i sa jedinicama lokalnih samouprava za pripremu, organizaciju i provođenje zajedničkih programa stambenoga zbrinjavanja u kojima će se poticati i unapređivati demografski razvoj te staviti u funkciju sva ona državna imovina koja svih ovih godina stoji ili zapušteno ili se ne koristi. Stambeno zbrinjavanje smatramo jednom od ključnih mjera demografske revitalizacije koja će ujedno doprinijeti ravnomjernom razvoju svih područja Republike Hrvatske. Sredstva za provedbu zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima osigurana su na pozicijama financijskog plana Središnjeg državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje u iznosu od 226 milijuna 726 tisuća 903 kune, odnosno sa doniranim sredstvima iz međunarodne zajednice iznose 246 milijuna 826 tisuća i 903 kune. Zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Na vaše izlaganje imamo tri replike. Prva replika je kolegica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče. Dakle, mi smo prošli tjedan imali zakon o potpomognutim područjima i tamo je bilo navedeno da su 304 jedinice lokalne samouprave one koje se nalaze, odnosno na koje se odnosi taj i taj zakon, a u ovom zakonu vi navodite 336 jedinica lokalne samouprave. Na što se odnosi ta razlika, zbog čega je ta razlika nastala i o čemu je riječ? Hvala lijepo.
Replika broj dva, kolega Panenić Tomislav.
Poštovani državni tajniče, dva bih, jedan zapravo komentar i jedno pitanje. Prvo se odnosi na dodjelu građevinskog materijala. Svjedoci smo da male sredine su stradale, da npr. iz moje općine većina ili iz drugih takvih, odlaze u gradove, pa će otići u grad Vukovar, otići će ne znam u predgrađe Vinkovaca, Mirkovce, jel za isti materijal tamo se grade objekti. Ali mi zapravo koji bi trebali biti zadovoljni što naši stanovnici dobiju, to na kraju budemo nanovo raseljeni. To je bila posljedica mjere koja je bila u prethodnom vremenu. I drugo jedno pitanje upoznati ste sa slučajem zgrada, održavanjem zgrada koje je u vašoj nadležnosti pogotovo u gradu Iloku, taj slučaj poznajem, vjerojatno ima negdje i dalje gdje radi neriješenoga imovinsko-vlasničkih odnosa upravljanje zgrada je otegotno i stvarno ljudi žive tamo u jako teškim uvjetima. Trebalo bi nešto načiniti da zapravo upravljanje zgradama i investiranje u samu zgradu dobije onaj pravi smisao da se upravlja kao da je to i privatna imovina bez obzira što je sada državno. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Kolegica Marija Jelkovac. A ispričavam se. Imamo još jednu. Kolega Vlaović izvolite. Pardon.
Hvala potpredsjedniče, ja sam na vrijeme digao tablicu da ste vidjeli. Poštovani državni tajniče, pa svima nam je važno stambeno zbrinjavanje na područjima, potpomognutim područjima. Ja znam priču ljudi iz okolice Okučana, Pakraca i Lipika koji godinama čekaju ovakav zakon da mogu riješiti svoje stambeno pitanje. I moje pitanje vama, kako je moguće da se godišnje podnosilo 6.000 zahtjeva, a svega 10% se rješavalo? Drugim riječima, kako ćete sada riješiti kad dobivate obvezu na još 181 jedinici lokalne samouprave ukupno 336, 80% povećavate obuhvat vaše službe, Središnjeg ureda državnog? Imate li kapaciteta za to? Pa ti ljudi zaslužuju da odmah bude riješen njihov zahtjev, a ne da od 6.000 bude riješeno samo 10%. I još jednu nelogičnost u sklopu najave da će Uredi državne uprave od 1.1. na godinu preći pod županije, a vi ovdje navodite da će se zahtjevi podnositi Uredima državne uprave u županiji pa to molim da uskladite. Hvala.
Hvala vam. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ. Kolegica Marija Jelkovac, Tulio Demetlika ili Branka Juričev Martinčev? Ako ne, onda otvaramo raspravu. Prva rasprava je u ime Kluba zastupnika HDZ-a je kolege Davora Lončara. Kolega Lončar izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče, poštovane kolege. Što se tiče novog Prijedloga zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima moram kazati da je to slijed koji traje još od preustroja jedinica lokalne uprava, odnosno od prvog Zakona o obnovi koji je donesen u travnju 96. godine. Sam naglasak posebna državna skrb dovoljno govori o kakvim se područjima Republike Hrvatske radi. Ovim Prijedlogom nastavila bi se provedba stambenog zbrinjavanja gdje bi se razvijala nerazvijena područja, gdje bi se učinilo sve kako bi se zadržalo mlađu populaciju kroz demografsku obnovu i socijalna potpomaganja. Uz ovaj Zakon svakako treba razvijati gospodarstvo jer ono je temelj opstanka i ujedno razvoj potpomognutih područja koji bi trebali dosegnuti razine ostalih razvijenih sredina koje imaju optimalne uvjete za normalno življenje. Kako smo odredili područja sa razvijenim poteškoćama sukladno Zakonu o regularnom razvoju i Zakonu o stambenom zbrinjavanju mišljenja sam da će se s ovim prijedlogom urediti i ojačati stambeno zbrinjavanje na potpomognutim područjima. Cilj ovog zakona je postići sustav mjera i aktivnosti oko povratka i opstanka stanovništva na područjima od posebne državne skrbi. Nadalje, da bi se ovo sve provodilo mora postojati suradnja između centralne i lokalne vlasti kroz program mjera i poticanja na način ulaganja osiguranja sredstava komunalnih gospodarskih društvenim potreba za boljitak razvoja potpomognutih sredina. Regionalni razvoj Republike Hrvatske jako je važan za sadašnjost i budućnost u poticanju kvalitete života na potpomognutim područjima. Te ona moraju imati potporu centralne države kroz program jedinica lokalne uprave. Važno je istaći kako će se ovim Prijedlogom zakona proširiti stambeno zbrinjavanje na više jedinica lokalne uprave. Što govori da predlagač zna način i put ka ravnomjernijem razvoju Republike Hrvatske. Da bi se ovo nastavilo država je davno ranije osnovala Središnji državni ured kao tijelo koje ima zadaću pratiti i sudjelovati u organiziranim poticajima kroz program stambenog zbrinjavanja diljem Republike Hrvatske. Središnji ured kroz uvjete i prava osigurava fizičkim osobama mogućnost najma kuće ili stana, darovanje zemljišta, darovanje građevinskog materijala za izgradnju ili rekonstrukciju kuće te darovanje kuća ili stanova koje su u vlasništvu Republike Hrvatske. O uvjetima i ostvarenjima prava na stambeno zbrinjavanje posebno se navodi u člancima Prijedloga zakona gdje su isključivo pisani teški pojmovi koje treba svaki pojedinac ispuniti kako bi imao pravo biti korisnik i pogodnost za stambeno rješavanje na potpomognutim područjima. Same različitosti postoje od slučaja do slučaja, što je ovaj Prijedlog prepoznao te ubrzao postupak u odnosu na ranije stanje. Nadalje, središnji državni ured ima obvezu biti operativno tijelo čija nadležnost je utvrditi modele i kriterije stambenog zbrinjavanja i poboljšanja uvjeta življenja. Svakako treba naglasiti, a ja to i očekujem kako će se sredstva povećati, kako će kriteriji u odnosu na dosadašnji zakon biti daleko jednostavniji jer smisao mora biti razvijenost i slabije nerazvijenih krajeva. Ono na što moram staviti naglasak je indeks razvijenosti koji u ovoj mjeri ne bi trebao biti glavni faktor oko poticanja ulaganja potpomaganja ovog područja za stambeno zbrinjavanje. Razlog zašto je bez obzira gdje se tko nalazio ako ima problema oko stambenog zbrinjavanja mišljenja sam da mu treba pomoći i izaći u susret da se to napokon riješi. Od samih rokova podnošenja zahtjeva predlažem da to bude duže vremensko razdoblje sve radi tromosti ustanova od kojih pojedinac treba dobiti propisanu dokumentaciju za podnošenje zahtjeva. Klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Nastavljamo dalje sa raspravom u ime kluba zastupnika. Sljedeća je kolegica Sonja Čikotić iz Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista. Izvolite kolegice.
Kolegice i kolege danas je pred nama Prijedlog zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima. Potrebna je cijeloj Hrvatskoj revitalizacija. Potpomognuta područja ruralna su područja koja su pogođena visokom stopom iseljavanja što prema urbanijim sredinama, što onim prema odnosno izvan Hrvatske. Niska gospodarska aktivnost karakterizira to područje. Ako pogledamo strukturu radi se o mahom građanima treće dobi. Jučer smo odnosno prošli tjedan smo imali na raspravi Zakon o potpomognutim područjima koji isto uređuje ovo područje, koji predviđa 85 milijuna kuna za 304 jedinice lokalne samouprave. To bi bilo oko 200 tisuća kuna tako da svaka druga intervencija u ta područja, a ovaj zakon svakako intervenira na područje od potpomognutog interesa znači je dobra. Nadalje, kada govorimo o potpomognutim područjima dostupni su nam podaci od prošle godine prema Zakonu o subvencioniranju stambenih kredita svega 1,25% zahtjeva dolazi sa područja prve i druge skupine i svega 6,37% zahtjeva došlo je sa područja treće i četvrte skupine. Podaci o broju zatvorenih škola zapravo govore da je njih 6 ove školske godine upravo u tim područjima, dok 117 škola nije upisan niti jedan novi učenik. Znači, nemamo prvog razreda. Sa ovakvim stanjem nužne su mjere za gospodarski oporavak tih područja, a ovaj zakon svakako će doprinijeti eto barem da pomognemo građanima koji tamo žele se naseliti i iskoristimo imovinu koja nam je na raspolaganju. Ovim zakonom u Republici Hrvatskoj ima 555 jedinica lokalne samouprave. Njih 336 spadaju pod potpomognuta područja odnosno više od 60% jedinica lokalne samouprave u Hrvatskoj ima gospodarske i socijalne teškoće zbog kojih treba intervenciju u područje stambenog zbrinjavanja. U državnom proračunu su već osigurana sredstva od 101 milijun kuna za provedbu ovoga zakona što je dovoljno za oko 6 tisuće godišnje zahtjeva za stambeno zbrinjavanje što čini 16 tisuća 800 kuna po pojedinom zahtjevu. Isto tako mi moramo znati da ovakva parcijalna rješenja ne dovode do revitalizacije u onom gospodarskom i aktivnom smislu odnosno mi bi htjeli ovdje istaknuti kako treba nam jedna cjelovita stambena politika u Republici Hrvatskoj kako bi doprinio se do krajnjeg cilja, a to je gospodarski, socijalni i demografski oporavak potpomognutih područja. Stambena politika i dalje provodi se bez europskih sredstava. Tek krajem ove godine kažemo da ćemo imati energetsku obnovu koja je činila značajna sredstva u područjima od posebne državne skrbi koja su imala preko, znači 80% sufinanciranja energetske obnove. To je izostalo u ove zadnje dvije godine. Što se pojedinih odredbi tiče, ja bih htjela reći u članku 2. stavku e) definira se pojam kadrovi. Kao osobe određenih struka i zanimanje za čijim radom postoji iskazana potreba prema podacima područne službe Hrvatskog zavoda za zapošljavanje. Nadalje, treba li jednoj općini vrhunski liječnik ili nastavnik informatike koji bi radio na primjer u domu zdravlja ili školi za život je riješen kroz članke 42. i 43. jer su to upravo stanovi i kuće namijenjene osobama u tijelima državne uprave i upravnim tijelima jedinica lokalne samouprave. Državna uprava i lokalna uprava se kroz ovaj zakon pobrinula za svoje zaposlenike, a ostale kadrove zapravo moraju čekati da ih prepozna Hrvatski zavod za zapošljavanje koji se osim kod definiranja pojma kadrovi ni onako više nigdje ne spominje. Stoga smatramo da je potrebno intervenirati ovaj dio odredbi do drugog čitanja. Potrebno je dodatno zaštititi podnositelja zahtjeva od diskrecijske ocjene državnih službenika jer u članku 9. stavku 4. definirano je kako prava iz ovoga zakona ne može ostvariti podnositelj prijave ukoliko neosnovano na poziv nadležnog tijela odbije ponuđenu useljivu stambenu jedinicu u državnom vlasništvu, a slično rješenje nalazi se i u člancima 22. i 23. ovoga zakona. Trebalo bi detaljnije urediti rad povjerenstva za procjenu stanja stambenih jedinica, njihove ovlasti jer svakako i ograničenja. Isto tako nije jasna namjera predlagatelja zakona zašto se prijava za stambeno zbrinjavanje podnosi u razdoblju od 1. siječnja do 31. siječnja, a ne tijekom cijele godine što bi zasigurno povećalo učinkovitost rada službenika koji će raditi na rješavanju zahtjeva za stambeno zbrinjavanje. Također je potrebno intervenirati u tekst zakona do drugog čitanja. Ipak kao i u sličnim zakonima, glavni utjecaj za provedbu tko će na kraju dobiti državni stan, kuću ili građevni materijal pada na Vladu koja svojom uredbom propisuje kriterije za bodovanje prijava za stambeno zbrinjavanje, kao i to da će Vlada odrediti prodajnu cijenu obiteljske kuće ili stana. Drugim riječima, Vlada će kalkulirati kojoj će društvenoj skupini ići na ruku ne navodeći niti jedan stručni kriterij koji bi zaštitio od samovolje predlagatelja. Potrebno je dodati kriterije u zakon. Što se krije u članku 25. u kojem stoji kada središnji državni ured provodi stambeno zbrinjavanje na područjima na kojima ne raspolaže nekretninama, preuzet će ih sporazumno na upravljanje i gospodarenje nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske kojim upravljaju i gospodare druga državna tijela, a nekretnine u vlasništvu drugih pravnih osoba preuzet će vlasništvo Republike Hrvatske odgovarajućim pravnim poslom. Potrebno je dodatno zaštititi interese Republike Hrvatske od mogućih zlouporaba prilikom preuzimanja nekretnina u vlasništvu drugih pravnih osoba odgovarajućim pravnim poslovima uvodeći odredbe o sprečavanju sukoba interese, sudjelovanja javnosti, javnog natječaja i sl. postupke kojima se sprječava korupcija klijentelizam i netransparentnost. Obzirom da je gospodarski oporavak nužno osigurati zadržavanje građana na potpomognutim područjima, jer ne znam kako ćemo potaknut gospodarsku aktivnost ako tamo građana ne bude bilo, predlažemo da se ponovno razmotri u čl. 37. postotak sredstava novčane potpore za građevinski materijal, te da se predloženih 25% povisi na 80% vrijednosti građevinskog materijala kako bi stimulirali dodatno mlade obitelji da naseljavaju ta područja. Mosta nezavisnih lista smatra kako je potreban novi zakon o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima, no ovaj predloženi je potrebno značajno unaprijediti i još jednom otvoriti raspravu sa stručnjacima, ali i građanima koji žive ili bi željeli živjeti sa svojim obiteljima na potpomognutim područjima u koliko bi se riješilo njihovo stambeno pitanje što je sigurno dobar put i rješavanje demografskih, socijalnih i gospodarskih teškoća ovakvih područja.
Hvala. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDSS-a, kolega Boris Milošević. Izvolite kolega Miloševiću.
Poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Materija ovog zakona se mijenjala tokom više od 20 godina lagano je evoluirala od kako postoji stambeno zbrinjavanje, a evo prvi put tih više od 20 godina što postoji stambeno zbrinjavanje da je materija stambenog zbrinjavanja dobila svoj poseban zakon. Uvijek je to bilo u okviru Zakona o područjima posebne državne skrbi zajedno sa drugim nekim elementima, a sad imamo dakle, zakon koji se odnosi samo na tu materiju. Ovaj Prijedlog zakona je zapravo zakon za budućnost, donosi neka rješenja i mjere okrenute prema budućnosti, ali pati od nekih starih kroničnih bolesti koje se zapravo vuku iz starih zakonskih rješenja, što u praksi što i u možda nekim predloženim rješenjima. Jedno vrijeme sam i radio na pružanju besplatne pravne pomoći upravo ljudima koji su tražili da se stambeno zbrinu i to je jedan psihički mukotrpan posao koji jako opterećuje i te ljude, a i opterećivao je mene koji im je nastojao pomoći jer je trebalo jako puno truda i napora da bi ti ljudi nakon brojnih društvenih nepravdi koje su doživjeli zapravo dobili nešto za sebe, da bi dobili kuću, stan, zapravo krov nad glavom. Ovaj Prijedlog zakona kao što sam rekao okrenut je budućnosti, ali želio bih podsjetiti na te neke stare boljke, prvenstveno na pitanje obnove koja još uvijek nije riješeno, dakle, imamo još nekoliko stotina predmeta obnove koji čekaju svoje rješenje. Na to upozoravam zato što je zapravo sad skoro punih 15 godina da je istekao rok zadnji rok za podnošenje zahtjeva za obnovu, dakle, netko je prije više od 15 godina podnio zahtjev za obnovu, a zahtjevi dakle, nisu dovršeni i onda zapravo je teško pričati o nekim sustavnim rješenjima kad netko 15 i više godina čeka na opravdano, legitimno čeka na rješenje svog zahtjeva. Zapravo onda mjere neke postanu besmislene. Još gore zapravo kad imamo situacije da netko više od 20 godina čeka da useli u svoju kuću koja postoji ali je zauzeta, netko je dozvolio da se zauzme i unatoč pravomoćnim sudskim presudama dakle, imamo slučajeve da se ljudi konkretno u jednom slučaju Dušanka iz Kistanja ne može vratiti u svoju kuću jer je ona zauzeta iako postoje pravomoćne sudske presude u njenu korist iako je ona dakle, vlasnica kuće, iako se ona želi vratiti u svoju kuću još uvijek to ne može. Ili primjerice, stambeno zbrinjavanje bivših nositelja stanarskog prava gdje je još prvotni plan bio da se oni svi riješe do 2008. negdje, dakle, prije 10 godina. A na žalost svi njihovi zahtjevi svi ti slučajevi bivših nositelja stanarskog prava nisu riješena i još ćemo se načekati godina i godina da se oni riješe. To su ti neki stari dugovi, boljka koja muči i koja će mučiti i primjena novog zakona je navedena u ocjeni stanja ovoga Prijedloga zakona, jer sam predlagatelj kaže da je preko 6.000 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje godišnje, a da se riješi nekih 10% i imamo situacije da neki korisnici zapravo idu iz liste na listu sve godine. Dakle, to je jedan veliki problem koji u biti se operativno u primjeni novog zakona treba pokušati riješiti. Ne znam koliko će se u tome uspjeti ali dakle, mislim da je ova podloga zakonska dobra uz određena poboljšanja mogla bi biti još bolja, ali primjena će zapravo pokazati punu efikasnost ovog zakona. Ono što je pohvalno je da se planira proširenje opsega korisnika. Pohvalno je i to što se planira teritorijalno proširenje na više od 150 jedinica lokalne samouprave, ali kao što sam rekao sve ovisi o provedbi. Jer ako želimo postići glavni cilj, a glavni cilj je ovdje jasno naznačen, a to je uspostava nekog efikasnog i operativnog sistema stambenog zbrinjavanja kako bi se rezultiralo povratkom, opstankom i naseljavanjem stanovništva. Onda po meni tu su ključne dvije stvari koje nisu vezane u samog zakona, koje nisu sadržane u samom zakonskom rješenju, a to je pitanje novca, dakle, izdvajanje za proračun. Ako ne bude novca, ako ne bude država jasno nakon donošenja zakona iskazala svoju političku volju kroz proračun onda ovaj zakona ostaje mrtvo slovo na papiru uz svu dobru volju i predlagatelja i nas ovdje koji ćemo predložiti neka poboljšanja u ovom zakonskom tekstu. Druga stvar koja je bitna za primjenu zakona je sistem bodovanja zahtjeva. Dakle, sistem bodovanja zahtjeva mora biti pravedan i uravnotežen. Ne smije nikoga diskriminirati, nikog. Možemo dati određenim grupama društvenim prednost što je normalno i to može biti podložno promjenama ovisno o trenutku, ovisno o područjima. Međutim, ne smije se ni kada se nekom daje prednost ne smiju se drugi diskriminirati i to su po meni dva ključna momenta. Dakle, novac koji se izdvaja i sistem bodovanja, ako to ne bude funkcioniralo onda ni najbolje zakonsko rješenje ovdje neće funkcionirati. Imat ćemo zapravo jako puno nezadovljnih, imat ćemo zapravo nepravdu i imat ćemo situaciju da ćemo mi ovdje u Saboru prozivati, i prigovarati i grintati na primjenu zakona u praksi. U svakom slučaju mislim da je ovaj prijedlog dobra osnova za raspravu. Ja bih konkretno predložio neka zakonska neka rješenja koja bi se možda ako bi se našla u zakonskom tekstu po mojoj ocjeni bilo bolje za samu primjenu zakona. Tako smatram da zapravo već kod samog inicijalnog plana stambenog zbrinjavanja bude naznačeno koliko će stambenih jedinica ili paketa građevinskog materijala biti dodijeljeno pojedinim općinama. Jako bi bilo dobro zapravo da taj inicijalni plan bude i konačan plan kako bi korisnici koji žele podnijeti zahtjev za stambeno zbrinjavanje da se zbrine negdje u nekoj općini ili gradu znali da li ima smisla da podnose zahtjev ili ne, da se ne podnosi zahtjev i da imamo ne znam, 5 stotina zahtjeva a da imamo 2 stana, 2 kuće i 10 paketa građevinskog materijal i onda zapravo imamo jako veliki administrativni posao državne administracije koja mora pregledati sve zahtjeve, koja mora napraviti ocjenu, koja mora pregledati dokumentaciju, tražiti dopune. Dakle, jako puno posla, a zapravo već unaprijed znamo da ne znam, 490 zahtjeva neće to dobiti. Ne kažem da je to lako provedivo, ali mislim da bi trebalo razmisliti o ovom modelu i da bi se zahtjevi, da bi zahtjeva bilo manje i onda bi se lakše, brže i kvalitetnije rješavali. U pogledu ograničenja prodaje nekretnine koju je netko dobio stambenim zbrinjavanjem i kupio, mislim da tj. moje osobno razmišljanje i prijedlog je da se ograničenje od 3 godine zabrane prodaje briše. Mislim da ako već mora biti zabrana, neka bude što kraća. Možda godinu dana? Ali smatram ju bespotrebnom. Ako je netko želi prodati on će to učiniti. Možda na neki način zapravo tjeramo ljude da krše zakon, jer kažem onaj tko je odlučio prodati taj će napraviti pa bilo nakon 3 godine, bilo nakon 5 godina, bilo odmah pa nekako s odgodom. Mislim da bi se trebalo razmisliti o brisanju te zabrane. Druga stvar na koju bi želio ukazati da predlagatelj razmotri a to je pitanje otkazivanja ugovora o najmu zbog neprebivanja u stambenom objektu duže od 6 mjeseci. To je vjerojatno u praksi čest slučaj. Imamo situacije da su brojni građani koji žive na tim područjima potpomognutima sada na područjima posebne državne skrbi koji idu na sezonske poslove i u biti oni su privremeno negdje na moru i obavljaju sezonske poslove i može se dogoditi dakle da budu duže od 6 mjeseci da nisu u kući koju su dobili stambenim zbrinjavanjem, ili situacija pogotovo kod starijih građana koji odu negdje na liječenje ili odu kod svoje rodbine, kod svoje djece tokom zime i nema ih dakle u kući gdje su stambeno zbrinuti što također može dovesti i do situacije da se pokrene postupak da se i njima otkaže ugovor o najmu. Ja ne kažem da ova mjera ne treba postojati. Treba postojati. Međutim mislim da ju treba precizirati, preciznije bolje urediti da ne bi državni tajnik, jer državni tajnik prema predloženom rješenju donosi odluku, ne bi bio optužen da to radi voluntaristički, da ne bi bio optužen da nekoga diskriminira, da to radi iz političkih razloga. Ja imam povjerenje u sadašnje vodstvo središnjeg državnog ureda, ali kažem to je danas. Pitanje je zapravo što će biti i tko će biti sutra, a zakon dakle ne pišemo za danas, nego ga pišemo i planiramo za nekakav duži vremenski period. Druga stvar za koju smatram da nije vrijedno da se kaže i da predlagatelj razmotri je darovanje. Dakle, u zakonskom tekstu postoji odredba koja regulira darovanje kuća ili stanova, to je nešto što je ostalo po meni iz starih zakonskih rješenja. Mislim da bi predlagatelj trebao razmotriti da li ove kategorije koje imaju pravo na darovanje kuće ili stana su zapravo već obuhvaćeni. Da li bi bilo možda zakonsko rješenje da ih se stavi u prijelazne i završne odredbe da svi ti koji imaju pravo na darovanje stana ili kuće će dobiti, država će im darovati stan ili kuću po odredbama ovoga zakona, jer kažem nekako mi se čini da svi koji su stekli pravo na darovanje odnosno kojima bi se to moglo darovati da su oni to stekli da samo se zapravo to pravo utvrditi i da im država može darovati stan ili kuću na koju imaju pravo. I smatram onda da iz tog razloga ovaj zakonski tekst ne bi trebalo opterećivati tom odredbom. Što se tiče kadrovskih stanova koji su jako važni za svaku općinu i grad, mislim da bi bilo dobro da se razmotri zakonsko rješenje gdje će se konačna odluka o dodjeli kadrovskih stanova dati predstavničkom tijelu, dakle općinskom ili gradskom vijeću. Po meni tu se postižu dva cilja, manja je mogućnost zloupotreba. Gradonačelnici i načelnici nisu pod pritiskom da oni to daju i postupak odluke kadrovskog stambenog postupak, odluke kadrovskog stambenog zbrinjavanja bi bio transparentan i transparentniji dakle, općinski načelnici i gradonačelnici ne bi bili optuženi da politički nekom pogoduju i nekog stambeno zbrinjavaju tko nije zaslužio nego bi se o tome raspravilo na Općinskom vijeću i na Općinskom vijeću bi se donijela odluka. Na kraju još bih samo spomenuo jednu sitnicu, dakle, koja se odnosi na postupak utvrđivanja prava na stambeno zbrinjavanje. Dakle, podnositelji prijave, odnosno zahtjeva za stambeno zbrinjavanje su dužni predati uvjerenje o prebivalištima i boravištima u zadnjih 15 godina od podnošenja prijave. Ja se nadam dakle, da to uvjerenje da u biti Središnji državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje će prihvaćati i potvrde koje će se printati iz sustava e-građanin, tako da će se olakšati svim koji koriste taj sustav i da se građani ohrabre da prikupe dokumentaciju sa tog sustava, dakle, da će to prihvatiti, možda bi čak bilo dobro da se to naznači u zakonskom tekstu ili u obrazloženju da se kaže da će se prihvatiti potvrde iz tog e-sustava. Dakle, evo ja ću podržati u ime Kluba ovaj prvi zakonski tekst u prvom čitanju, ali nadam se da će predlagatelji razmotriti moje primjedbe. Hvala.
Hvala kolegi Miloševiću. Nastavljamo u ime kluba zastupnika. Sljedeća je kolegica Anka Mrak-Taritaš u ime Kluba zastupnika GLASA i HSU-a. Izvolite kolegice Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je u prvom čitanju Zakon o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima. Pa uvodno nekoliko stvari. Ono što smo imali prilike slušati, odnosno čuti po medijima u smislu reorganizacije rada pojedinih agencija, pojedinih ureda i pojedinih ministarstava, u najavi je da će se Državni ured za stambeno zbrinjavanje ujediniti sa Agencijom za promet nekretninama u jedinstveni ured. Da li će to tome tako biti ili neće to ćemo vidjeti krajem godine. Obzirom da je ovaj zakon u prvom čitanju ako i drugo čitanje bude do kraja godine odmah iza toga ćemo ga morati mijenjati i dopunjavati jer će se neke nadležnosti i neka imena i neke stvari promijeniti pa je onda možda savjet u tom smislu da se sa drugim čitanjem ipak pričeka pa da onda ne moramo imati u saborskoj raspravi neke zakone koje ćemo imati samo zato da povećamo broj rasprava. Dakle, to bi bilo dosta pametno i dosta mudro da ako je tome tako da onda drugo čitanje dođe iza, iako će s novom godinom zaista ta najava biti da onda tome i tehničke stvari odradimo na način na koji treba odraditi. Kad je riječ o zakonodavstvu i kad je riječ o prilikama koje iz tih zakonodavstava dolazi onda ovdje ja čitam tri stvari koje treba pročitati iz ovog zakona. A to je, da se omogući našim sugrađanima na potpomognuta područja povratak, ostanak i novo naseljavanje. To su ta tri cilja zakona koja se ovim zakonom treba postići. Dakle, da oni koji su otišli imaju sigurnost za svoj povratak i uvjete za povratak. Da oni koji se nalaze na tim područjima imaju elemente i uvjete za svoj ostanak. I treća tema je što mi zapravo vrlo nerado govorimo ali moramo početi govoriti, naši gospodarstvenici i poslodavci kažu da je već ove godine potrebe, imaju potrebu za 50 tisuća novih radnih mjesta koja su ostala prazna jer jednostavno nema dovoljno ljudi koje bi zaposlili. Svi oni koji govore u prilog tome govore da će iduća godina biti potreba za 100 tisuća novih radnih mjesta. Mi jednostavno moramo postati zemlja koja je ne samo prijatelj svojim sugrađanima, a to za sada na žalost nismo nego moramo biti i zemlja koja je prijatelj nekom tko će ovdje doći. Dakle, ono što država mora kroz svoj program, kroz svoj plan rada osigurati to je osigurati nekom radno mjesto. I druga tema je tema probati osigurati stan. Dakle, probati osigurati sigurno mjesto gdje čovjek može živjeti. To može sigurno mjesto življenja možete imati stan koji ste u vlasništvu, ali jednako tako može biti i stan koji je u najmu. Mi smo, Hrvati se tradicionalno boje tog najma i nekako vezano uz najam se ne usude taj način zbrinjavanja iako ja mislim da je to izuzetno dobro i da je to jedna od prilika da imate mogućnost radne snage koji može prelaziti s jedne na drugo područje Hrvatske. Državni tajnik je ostao, dakle, odlučio se ne odgovarati na primjedbe, odnosno replike koje smo dali na njegovo uvodno izlaganje, pa me zanima koji je tu nesklad između 336 jedinica lokalne samouprave na koje se odnosi ovaj zakon u odnosu na 304 jedinice lokalne samouprave, mi ih imamo 555 plus 556 je Grad Zagreb koji ima status jednoj i drugog pa ja onda često govorim 556, što se tu desilo i zašto je tome tako? Mi u Klubu GLASA i HSU-a cijenimo da je potreban ovakav zakon međutim, prije takvog zakona bi trebala biti neka cjelovita stambena politika zemlje, no međutim, o cjelovitoj stambenoj politici zemlje mi se nekako ne usudimo s tim baratati i ne usudimo se napraviti analizu i reći o čemu je riječ. Jednako tako ovaj zakon nam ostavlja dojam pred ljetnu stanku je premijer pozvao ministre i državne tajnike i rekao je da moraju fabricirati određenu količinu zakona i imam osjećaj da je u ovom zakonu je nastalo, da ono što se imalo u tom trenutku se je posložilo kao zakon, obavile sve one formalne stvari i išlo van jer on na neke stvari ne daje odgovore i na neke stvari mora dati odgovore. Jedna od stvari je tema darovanja nekretnina. Dakle, vi morate imati politiku koja politici upravljanja nekretninama se morate odlučiti što hoćete. Da li hoćete imati nekretnine u vlasništvu države pri tome mislim centralne države. Da li hoćete imati nekretnine u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Ja sam jedna od onih koja često s ove govornice govori o decentralizaciji i ako želimo stvarnu decentralizaciju onda nekretnine pogotovo kada je riječ o stanovima, trebaju biti u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Bez obzira na sve minuse i pluseve ja sam apsolutno uvjerena da jedinice lokalne samouprave mogu brže, operativnije, bolje baratati s njima i na taj način zadovoljiti onu jednu odredbu koja je ovdje definirana člankom 42. odnosno člankom 43. zakona da budete interesantni za određene kadrove. I pritom sam apsolutno uvjerena da oni moraju biti i nadalje u vlasništvu jedinica lokalne samouprave na način vratite se dakle na način da vi uspijete dobiti na određeno području liječnika da uspijete dobiti za svoju zdravstvenu ambulantu koju imate, da uspijete dobiti učitelja tamo gdje se pokaže da imamo nešto više da ipak imamo djece koja idu u te škole. Dakle, to je jedan od elemenata decentralizacije i to je jedan od elemenata koji bi se trebalo iščitati iz ovoga zakona, a mi ga ne iščitavamo do kraja. Mi smo s jedne strane dakle, to smo zaista ja bih rekla imamo olimpijski smo pobjednici i svjetski prvaci u niz sportova što je apsolutno nekako nerazumno da tako mali broj ljudi uspije dati, ali apsolutno smo i svjetski prvaci u sljedećem, s jedne strane ćemo deklarativno se zalagati za decentralizaciju, s druge strane ćemo sve trpati na centralnu državu da ona upravlja svim. Apsolutno treba decentralizacija prebaciti imovinu, prebaciti sredstva i dati mogućnosti da netko upravlja. Onaj koji nije u stanju upravljati sam će se problem s tim riješiti. Jednako tako nema ni jednog zakona koji u posljednje vrijeme dolazi, a da se mi ne kažemo da taj zakon donosimo zbog demografske obnove i nema toga da ne kažemo da će biti novi sustav e-sustav. Demografska obnova se ne dešava sama po sebi. Demografska obnova, pogledajte meni su često uzor skandinavske zemlje, dakle skandinavske zemlje od časa kada su se odlučile, odlučilo se niz, niz mjera. Najmanje su bile socijalne mjere. Bile su niz, niz drugih mjera gdje su zapravo bile mjere za zapošljavanje, mjere za olakšati život mladim ljudima. Prvi rezultati toga se vidjelo kroz 30 godina. Neće se ni kod nas vidjeti prije. Jednostavno nije moguće da se vide prije. Ali ono što imamo potrebu i što je alarmantno stanje, a to je za radnom snagom, a to će se već vidjeti sljedeće godine. Dakle, mi se po demografskim mjerama smo spremni reći sve. Smisao ovoga zakona treba biti da omogućimo da ljudi ostanu na tim područjima i da omogućimo da neki, dakle da se ponovo naseljava. Povratak će se desiti ili neće se desiti, ali ovaj zakon neće omogućiti taj povratak. Jednako tako dakle kada govorimo o e, mi se kunemo u e-građane, kunemo se u e-planove. No međutim, svaki resor i svako ministarstvo ima svoj sustav koji su međusobno nekompatibilni i s jedne strane kunemo se u to, a s druge strane je brzo papira. Moramo se odlučiti što hoćemo, da li hoćemo i dalje brdo papira ili hoćemo e-sustav. Da se vratimo na priču darovanja. Dakle ta priča darovanja je priča koja je odredbom članka 31. je rečeno da korisnik koji dobije darovan stan ili obiteljsku kuću je 10 godina ne može otuđiti. I jednako tako imate dalje odredbu članka 48. gdje govori o poreznim olakšicama. Kada je bilo riječi o poreznim zakonima, kada je išao prvi set poreznih zakona onda je ministar Marić tu u nekoliko navrata objašnjavao zašto ne može biti porez na promet nekretnina 0, da nam to onemogućava Europska unija, da je to apsolutno nemoguće, da to nije u skladu s tim jer je bilo niz amandmana koji su tražili da za kupnju prve nekretnine i dalje ostane 0, a za kupnju dalje 5, pa smo smanjili na 4, sutra će biti rasprava na 3. Ovdje kroz članak 48. je rečeno da je u ovim slučajevima dakle da je porez na promet nekretnine 0. E sada, to me zanima kako će biti objašnjenje kako je to sukladno direktivama Europske unije, pa će biti zanimljivo to objašnjenje. Ali mi moramo znati što hoćemo. Tu je jedna cjelovita politika zemlje koja, ja se apsolutno mi je prihvatljivo da je politika zemlje koja kaže ja želim da mi dođu ljudi na to područje. To je područje devastirano ljudima, imam potrebu da dođu ljudi, imam potrebu jer ima posla. Nemam kog zapošljavati i darovat ćemo nekretninu. Ali za to onda mora biti politika i moramo se onda i baš me briga što će on dalje raditi s tom nekretninom, ali to mora biti jedna politika, jedna sustavna politika zemlje u kojoj znamo da li mi želimo biti privlačni zbog nekretnina koje imamo. Da li želimo, dakle to je jedna cjelina, a mi malo ovako pa malo onako. Ovo je jedan od prijelomnih trenutaka i iz ovoga zakona ja to čitam, dakle Hrvatska država u ovom trenutku ima potrebu imamo 50 tisuća, ja govorim ono što govore poslodavci, nepopunjenih radnih mjesta. Cijelo ljeto su oni koji se bave turizmom vapili i rekli nema, ljudi moji nema tko raditi. I to je činjenica nema tko raditi. I sada zamislite situaciju gdje vi dobijete nekog poduzetnika koji nešto na ovih 304 hajde ja ću se bazirati na 304 jedinice lokalne samouprave nizom mjerom hoće napraviti tvornicu, za tu tvornicu mu treba 20 radnika. Da li će jedinica lokalne samouprave reći njemu mi ćemo ti osigurati stanovanje za tih 20 ljudi, dat ćemo ti mogućnost najma ili ti plaćaj najam tako da to njima bude besplatno, to rade neke druge zemlje. Neke druge zemlje postaju privlačne, daju dobru plaću i postaju privlačne jer rješavaju stambeno pitanje. Dakle to je niz mjera koje trebaju biti. U ovom zakonu mi hoćemo malo ovako, a malo onako. Treba biti u nekim stvarima odvažan i u nekim stvarima treba biti odlučan. I treba ne robovati nekim starim stvarima, trebamo znati što hoćemo. Kad znamo što hoćemo bit će nam malo lakše, pa ću se vratiti na ono prvo moramo znati da li ćemo Agenciju za promet nekretnina i Ured za stambeno zbrinjavanje staviti u jedno tijelo. Pa kad to znamo možda će nam i neki procesi biti jednostavniji. Ali onda dođemo i sad mi možemo posložiti i zakoni i zakon može biti dobar, može biti mi svi možemo reći super imam baš jedan dobar, zgodan zakon i dođemo do stvarnog života. U stvarnom životu od 6.000 predmeta je godišnje riješeno 10%. U stvarnom životu se meni javila jedna obitelj koji su se vratili, koji su iz Zagreba otišli živjeti na područje od kud potiču, neću sad govorim sa područja su druge izborne jedinice zato su se javili meni, i oni imaju šestero djece. I javili su se Uredu državne uprave sa zahtjevom za građevinski materijal jer je trebalo kuću koju je on naslijedio od roditelja obnoviti. I to nisu uspjeli dobiti, nisu uspjeli najprije 6 mjeseci nikog dobiti da se javi na telefon, onda iza toga jedno dvije godine nisu to uspjeli riješiti. U jednom trenutku sam čak i ja pomagala, bilo bi bolje da im nisam pomagala, i onda se samo taj gospodin javio, mi smo otišli u Njemačku, otišao sam ja, djeca su ostala u Zagrebu jer dvoje već ide u srednju školu, otišla je žena, idemo svi pa nam onaj materijal koji sam tražio više neće ni trebati. Dakle, mi u Klubu GLASA i HSU-a nećemo ni u prvom čitanju podržati ovaj zakon iz jednostavnog razloga što taj zakon ne rješava problem koji imamo, u tom zakonu nema ni odlučnosti ni hrabrosti ni ideje da se to riješi, nema ni sagledavanja kako probati pomoći, odnosno koja je to politika na potpomognutim područjima, ako se do drugog čitanja odluči malo slušati što mi govorimo pa u tom smislu nešto promijeniti mi u Klubu GLASA i HSU-a nemamo nikad problem ni podržati ono što cijenimo da je dobro. Ali nemojte raditi zakon da bi ih radili. Dajte da u tim zakonima zaista znamo što hoćemo i zaista da ova država i putem svojih jedinica lokalne samouprave bude svojim građanima majka, a ne maćeha kako je to danas. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sada ispred Kluba zastupnika nacionalnih manjina, kolega uvaženi zastupnik Veljko Kajtazi.
Zahvaljujem se. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, gospodine Mađar sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Konačno na dnevnom redu imamo cjeloviti Prijedlog zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima nakon više od godinu dana pregovora i dogovora. Kako u zakonu integrirati i one najugroženije kojima do sad i pored kapaciteta i praznih prostora nismo pomagali. Drago mi je da godinu dana nakon usvajanja operativnih programa za nacionalne manjine jedna od predviđenih aktivnosti je dobila i svoju pravnu podlogu za izvršenje i to čl. 41. na kojem smo jako dugo zajednički radili, a koji predviđa da će Središnji državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje provoditi operativne programe, strategije, zaključke i odluke Vlade Republike Hrvatske iz svoje nadležnosti. Sve do sada smo imali dobru volju posebno našeg državnog tajnika gospodina Mađara, da se pokrenu projekti stambenog zbrinjavanja pripadnika Romske nacionalne manjine koji diljem Republike Hrvatske žive u nehumanim uvjetima, a sad ćemo vidjeti koliko nam je stalo da se strateški dokumenti provedu kada za njih stvorimo i pravnu podlogu. Radi se dakle, o stambenom zbrinjavanju samo onih najugroženijih koji žive u iznimno teškim uvjetima bez struje, bez vode, bez osnovne infrastrukture, te iznimno teškog socijalnog položaja kojih je na žalost jako puno. Drago mi je da je Vlada prepoznala činjenicu da se iznimno potrebno provoditi ovaj zakon i izvan područja primjene ovog zakona, odnosno prostora pod posebnom državnom skrbi. Ističem da je ovo jako bitno jer smo konačno krenuli u prevenciju i uklanjanje nejednakosti na način da se uklanjaju uzroci te nejednakosti. Svi smo svjesni da ni obrazovni ni integracijski programi ne mogu funkcionirati u koliko osoba nema osnovne životne uvjete, osnovnu infrastrukturu i mogućnost minimalnih uvjeta za život. Konkretno predviđamo da će u najvećem broju slučajeva onima najugroženijima biti potrebno u suradnji sa nadležnim institucijama intervenirati na postojeće objekte i uvjete u kojima se trenutno nalaze. Dosadašnji operativni programi i strategije predviđaju puno više od toga. Ali kao što često ističem dovoljno je pogledati prema jednom izdvojenom naselju kako bi zaključili da je problem višeslojan, te da na obrazovanju ne možemo gledati izdvojeno od uvjeta života. A mogućnost zapošljavanja u odnosu na dostupnost osnovnih puteva komunikacije koji su nemoguće bez struje, interneta i čiste vode. Tako se intervencijom u ovaj zakon pokušava ući u samu srž problema i napraviti pomake koje će ljudi osjetiti i koji će im u kratkom roku unaprijediti životne uvjete i mogućnost da na osnovi jednakosti prilika promijeniti svoj status. Ujednačavanje životnih uvjeta na način da svi građani imaju pravo na dostojan život je dugoročan projekt koji moramo provesti kako bi izbjegli situacije koje viđamo u medijima, a to je porast načina, korištenje opojnih droga i drugi oblici devijatnog ponašanja koji narušavaju i međuljudske i međunacionalne odnose. Uvidjeti potrebe ugroženih bez generaliziranja te sustavno pristupanje rješavanju problema da se najugroženijim omogući mogućnost za napredak je projekt koji je od interesa i za državu, a posebno za stanovništvo koje dublje ulazi u začarani krug isključenosti. Ovaj zakon će nam omogućiti da stambeno zbrinemo najugroženije ili da saniramo njihove objekte odnosno da im se omogući pristup osnovnim ljudskim potrebama kroz nabavu potrebne opreme, infrastrukture koju svako urbanizirano naselje ima. Već godinama smo provodili ovakve i slične projekte za izbjeglice i povratnike, a vrijeme je da u ovom procesu uključimo i najugroženije građane Republike Hrvatske koji su starosjedioci na ovim prostorima, a do sada nisu stekli uvjete za normalan život. U 70-tak naselja koji su ispod svakog nivoa želimo pokrenuti život na način da ta naselja postanu atraktivna i većinskom stanovništvu, a ne na način da raseljavamo Rome koji tamo žive desetljećima ili stoljećima. Nadam se da će Vlada za provedbu ovog dijela operativnog programa pravovremeno osigurati sredstva, a da ćemo jednoglasno usvojiti prijedlog ovoga zakona u što kraćem roku. Još jednom zahvaljujem državnom tajniku gospodinu Madžaru i njegovim suradnicima na angažiranosti i rezultatima koje smo postigli te napominjem da od Vlade očekujemo da će preuzeti svu potrebnu podršku da zakon i provedemo. Hvala.
Hvala i vama. Ispred Kluba zastupnika Stranke rada i solidarnosti, reformista i solidarnosti, reformista i nezavisnih zastupnika gospodin Darinko Dumbović.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege saborski zastupnici. Danas sam osobito ponosan na činjenicu da ovim Prijedlogom zakona rješavamo pitanje grupacije građana koji su zbog stradanja u ratu doselili na područje Republike Hrvatske u vremenu od 1995. godine do 2000., a kojima do sada nije bilo riješeno stambeno pitanje adekvatno civilizacijskim okvirima i normativima. Govorimo ovdje o hrvatskim državljanima koji su napustili Bosnu i Hercegovinu, nastanili se pretežno na području Sisačko-moslavačke županije, a u Gradu Petrinji je problem ove skupine doseljenika najveći i najizraženiji, ali im je s tom zakonskom intervencijom bilo onemogućeno stjecanje vlasništva državne imovine. Da podsjetimo, svi oni su su smješteni u naseljima Benkovac, Drniš, Glina, Gospić, Hrvatska Kostajnica, Knin, Karin, Gornji Lipik, Novska, Obrovac, Otočac, Pakrac, Petrinja, Slunj te u Vukovarsko-srijemskoj i Osječko-baranjskoj županiji nisu mogli ostvariti darovanje državne nekretnine što im je kao pravo ukinuto još prije 15 godina. Sve do 2003. godine oni koji su neprekidno stanovali u objektu 10 godina mogli su dobiti vlasništvo nad državnom imovinom darovanjem, a upravo u to vrijeme je ova kategorija korisnika već doselila na navedena područja. Međutim, novom uredbom Vlade Republike Hrvatske iz 2003. godine potpuno je ukinuta mogućnost darovanja. Donošenjem novog Zakona o područjima posebne državne skrbi 2008. godine uvedena je mogućnost darovanja državne imovine osim u nabrojenim naseljima jedinicama područne samouprave, a takvo zakonsko rješenje je do danas na snazi. Obzirom na sve to građani i državljani Republike Hrvatske koji žive na ovim područjima koje zakonsko rješenje izuzima od načina stjecanja vlasništva darovanjem kako je to moguće korisnicima stambenog zbrinjavanja na ostalim područjima Republike Hrvatske, smatraju da su diskriminirani upravo na tim područjima stanovanja, a temeljem njihovog društvenog položaja odnosno i socijalnog podrijetla. Ustavnim sudom Republike Hrvatske radi ocjene zakonitosti odredbe Zakona o područjima posebne državne skrbi postupak pred … Ustavnim sudom je uslijed novog zakona prijedloga obustavljen. U nastavku ću nastojati se osvrnuti na određene druge elemente predloženog zakona. Bitno se mijenja postupak odlučivanja o pravu na stambeno zbrinjavanje što neće na žalost dovesti do ubrzanja rješavanja stambenog pitanja i unosi dvojbu o ostvarenju zakonske svrhe. Ako to prevedemo na konkretne mjere u praksi dogodit će se da brojni podnositelji zahtjeva mogu čekati duže godina i na listi prvenstva ali bez ikakve pravne mogućnosti utjecaja na ubrzanje rješavanja svog stambenog zbrinjavanja. Naime, postupak prije izrade i nastanka liste prvenstva uopće nije upravni postupak što dovodi do pravne nesigurnosti jer nije propisano njegovo zakonsko trajanje. Međutim, osnovni problem leži u činjenici da se na potpomognutim područjima nedovoljno brzo rješavaju postupci kadrovskog zbrinjavanja osoba koje svojim znanjem i radnim iskustvom mogu pomoći razvoju … nerješavanju pitanja osiguravanja stambenog smještaja mladih obitelji. Mjere stambenog zbrinjavanja trebaju imati pozitivan demografski učinak. Bojim se da ga nemamo. Na žalost podatak od dinamici rješavanja postupka koji govori o tome da se godišnje riješi tek oko 10-tak posto podnesenih zahtjeva je vrlo zabrinjavajući. To znači da će svi oni koje su ove godine podnijeli zahtjev biti stambeno riješeni tek 2028. godine. Potpomognuta područja bome vidim da sigurno neće moći toliko čekati. Ovdje ukazujem i na jednu odredbu u članku 11. zakona prijedloga kojom se propisuje posebna negativna pretpostavka za stambeno zbrinjavanje. Naime, to pravo nemaju oni koji su bili utvrđeni kao korisnici prava na organiziranu poslijeratnu obnovu dok ne vrate tržišnu protuvrijednost onoga što je država obnovila. O ovome se može diskutirati kao nesvrshodnom rješavanju. Naime, država poslijeratno odvijala se na načelu solidarnosti centralne države s onima koji su stradali tijekom ratnih strahota. S druge strane, temeljem ovog zakona je povratak i ostanak i naseljavanje stanovništva na nerazvijenim područjima. Pa ispada da će nekim i mnogima ozbiljnu prepreku predstavljati to što su kao članovi obitelji bili upisani u rješenje obnove. A sada neće moći svoje novoosnovane obitelji ostvariti najam stana odgovarajući i prikladne stambene površine za normalan život. Smatram da se ovdje ne radi o dvostrukoj koristi jer je u pitanju dvije različite pravne osnove i različite svrhe koje se žele postići sa zakonom o obnovi. Odnosno sa zakonom o stambenom zbrinjavanju. Ne treba zaboraviti da je pravo na obnovu bilo propisano i za eventualno gospodarske objekte međutim, sama strategija povratka na područje koje je bilo ratom zahvaćeno nikada nije bila u smislu da bi obnova trebala ući u gospodarske objekte nego samo u objekte u kojima ljudi mogu živjeti i to je bilo na ovakav način da su ljudi doživjeli nepravdu. Ono što znamo da su najviše platili cijenu jedan od najsamostalnijeg slojeva društva, to su mali i srednji poduzetnici koji nikako nisu mogli dobiti ni jedan benefit, ni jedno pravo tako da manje-više znamo kako su prošli i da u tom dijelu Hrvatska ih nikako nije mogla prepoznati. Isto tako ovim se zakonom proširuje primjena modela stambenog zbrinjavanja na novih 151 jedinicu lokalne samouprave što teško može dovesti do ubrzavanja naseljavanja. Predlagatelj ali i mi saborski zastupnici moramo malo više voditi računa da posljedica te zakonske izmjene mora biti i osiguranje povećanih sredstava za provedbu zakona kako bi se njegova svrha u potpunosti mogla i realizirati. U kontekstu svih strateških odrednica planova i programa te načela o ravnomjernom razvoju Republike Hrvatske, moram postaviti i sljedeće pitanje, a vezano je za čl. 14. zakonskog prijedloga, zbog čega se skraćuje rok za podnošenje prijave za stambeno zbrinjavanje? Ako želimo omogućiti veći i širi pristup našim građanima državnom stambenom zbrinjavanju zar nije u koliziji skratiti im rok za sudjelovanje u toj proceduri i mislim da im na taj način šaljemo pogrešnu poruku. Predlažem da se zakonski rok ostavi u trajanju barem kako je to propisano važećim zakonom do 1. siječnja do 15 veljače. Propisani su različiti rokovi za zabranu utvrđenja darovne nekretnine, odnosno nekretnine koja je kupljena u Republici Hrvatskoj. Ako je smisao zakona ostanak stanovništva i naseljavanje krajeva Republike Hrvatske zaostalih u razvoju ne vidim razloga da taj rok ne bude u oba slučaja stjecanja imovine jednako propisano i u dužem trajanju. Osim toga, za one korisnike koji od države dobivaju građevinski materijal za sanaciju objekata ili izgradnju novog objekta propisana je zabrana raspolaganja od 10 godina. Prema tome, bilo bi bolje da sve korisnike izjednačimo po ovom pitanju. Ono što mogu reći da imamo i pozitivnih rješenja ovoga zakona i prijedloga, a to su da upravo korisnici obiteljskih kuća i stanova, a to smo rekli za Hrvate iz Bosne i Hercegovine priznaje se pravo na darovanje, na područjima od posebne državne skrbi, a što je očito rezultat spoznaje o diskrimatornom učinku dosadašnjeg zakonskog rješenja, a rezultat višegodišnjeg možemo reći i desetogodišnjeg nastojanja mnogih udruga i političara i u kontinuitetu mogu reći, onih manjina koji su htjeli ispraviti ovdje nepravdu kroz Vlade i Sabora koji su prošli. Evo propisuje se, ustvari i posebni državni postupak za stambeno zbrinjavanje žrtava nasilja u obitelji i u slučajevima kriznih situacija. Smanjuje se iznos mjesečne najamnine za kuće iako ostaje dvojba zbog čega iznajmljivanje nije za sve objekte uređeno na isti način? Uvodi se porezna olakšica tako da korisnici stambenog zbrinjavanja neće morati plaćati porez na promet nekretnina. Da zaključim, određene ovdje predstavljene dvojbe predlagatelj treba preispitati kako bi se pronašla odgovarajuća bolja rješenja, no zakonski prijedlog ima svoje pozitivne novosti. No, ovaj zakon mora promatrati u zajedništvu sa zakonom o potpomognutim područjima pa ponovo skrećem pozornost na to da se u Državnom proračunu za 2019. godinu planira osigurati 85 milijuna kuna. I u proračunu za 2020. godinu znači za područja koja su definirana kao potpomognuta područja. Dvije trećine jedinica lokalne samouprave spada u potpomognuta područja što znači da je ovaj iznos kap u moru naspram onoga što je sve potreba. Evo imamo znači onu informaciju da Ministarstvo za regionalni razvoj odvaja se samo za Vukovar 40 milijuna kuna. Ja mislim da je to malo da bi trebalo biti još puno više, ali nije korektno da se za sve ostale ne odvaja ajmo reći bar tri put više od ovoga što se pretpostavilo u ovih 85 milijuna kuna, to je za mene neprihvatljivo. Podaci Državnog zavoda za statistiku pokazuju da značajne razlike između onih lokalnih samouprava koje su dio potpomognutih područja u odnosu na one koje to nisu u pravilu zaostatak u pokazateljima broj stanovnika potpomognutim područjima smanjuje se za 9,5% u periodu od 10 do 12 godina. Taj podatak danas je sigurno porazniji i u pitanju je vjerujte veći postotak. S druge srane svjedoci smo da se u lokalnoj samoupravi pojedinim zakonskim rješenjima uskraćuje mogućnost većeg utjecaja pri realizaciji demografskih mjera. Ovdje navodim samo jedan primjer stupanja na snagu Zakona o komunalnom gospodarstvu, centralna je država osigurala samoj sebi umanjenje doprinosa za održavanje i razvoj komunalne infrastrukture kroz umanjene komunalne naknade za vojne građevine i za građevinsko zemljište unutar vojnih građevina. E sad, tu se postavlja pitanje i vidi se da se država ni u jednom trenutku ne želi odreći nekih svojih prihoda, ali ti isti prihodi bi trebali ići ipak na kraju na račun lokalne samouprave. Da se podsjetimo, zadnjih četiri godine gradovi koji su imali vojne objekte oni su sa jednom uredbom oslobođeni komunalne naknade i mi smo kao gradovi ostali negdje u zadnjih četiri bez 10 milijuna kuna. I sada kada vidimo u budućnosti a Ustavni sud je tu odluku poništio i dao je za pravo i Udruzi gradova i županije da nam se taj novac nadoknadi i da je nedjeljivo nikakvo pravo niti bilo kakve odluke države da bi lokalnoj samoupravi mogli uzeti te komunalne naknade. S treće strane kada pogledamo sve ono što prolazi kroz naše gradove, a to je jedan od većih problema da u tim vojarnama imamo jako puno vojnika koji dolaze raditi a žive u drugim gradovima. Dolaze autobusima, a u svojim gradovima plaćaju porez na dohodak 25%, a kroz nas su samo prolaznici. Kada pogledate što je smisao znači svega ono što bi stambeno trebalo zbrinuti to je sigurno i stambeno zbrinjavanje vojske koja bi trebala živjeti u gradovima u kojima i rade ako je strategija da u tim istim gradovima imamo ono što trebamo imati, znači od strateškog interesa vojne objekte. Evo to je ono što je izuzetno važno i to je jedno od velikih problema. Imamo i pitanje prognaničkog naselja iz kojega smo u Maloj Gorici preselili ga u Dumače, napravili smo novih 40, 50 kuća. Međutim ono što je isto jedan socijalni udar na nas kao grad, a to je u svakom slučaju da je za državu to prognaničko naselje Mala Gorica koštalo negdje pa mogu reći i preko 2 milijuna kuna godišnje, ali su sada u tim novim kućama dobili neke nove satove za struju, za vodu, komunalne naknade a do sada im je to država plaćala, a sada kucaju na vrata gradonačelnika i to je jedan novi socijalni udar. Da ne govorim da to novo prognaničko naselje će možda biti i destinacija nekih izbjeglica koje se planiraju doći u Hrvatsku. S time se nama guraju mnogi problemi koje lokalna samouprava mora sama rješavati. I smatram da smo na neki način u tom dijelu zakinuti kroz precentraliziranu državu koja bi trebala upravo otvoriti onaj dio financijskih sredstava prema državi, ne prema državi nego prema gradovima i općinama koje trajno definitivno zaostaju u razvoju, ali i koji po meni moraju jednostavno uključiti se u jednu fiskalnu priču koja bi dala koliko-toliko samostalnosti. I kada pogledamo europske fondove i sve ostalo bojim se da ćemo ući u problem jer imat ćemo jako puno ponude za financiranje europskih fondova, a nećemo imati za onaj dio učešća i opterećenja koja nas čekaju. Hvala vam lijepo. Ljudi su puno čekali iz Bosne i Hercegovine, iz Kosova ovdje da dođu do onog dijela istine i svega onoga što bi trebali se kao Sabor odlučiti za koji dan da izglasamo ovaj zakon i jednim dijelom ću ga prihvatiti. Hvala.
Hvala. Gospodin Stjepan Čuraj ispred Kluba zastupnika HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, zamjenice sa suradnicima. Štovane kolegice i kolege. Dakle tu smo čuli nekoliko puta izraz demografske mjere, obnove. Ja sam čak nekoliko puta sa ove govornice rekao kada promatramo demografske mjere da je zapravo najbolja demografska politika mora biti i treba biti dobra i uspješna gospodarska politika. Naravno to treba uzeti u obzir ako je baš doslovce, ne doslovno tako jer bi onda najnaprednije zemlje imale i najbolje demografske pokazatelje, a znamo da to nije tako. Međutim, naši demografski problemi nisu u starenju stanovništva, nego u iseljavanju i onda možemo se zbilja koncentrirati na tim svim gospodarskim uzrocima i onime što jednostavno je uzrok tome da ljudi nam odlaze. Nama je cilj staviti okvir, dati mogućnost sa više strana, više i ministarstava, i područja djelovanja. Jedno je ovo. Međutim, to nije samo po sebi ako ću ostati na tome još par mjera samo po sebi neće nam ništa donijeto. To moramo biti svjesni. Ova mjera koja predviđa u svom budžetu negdje oko 100 milijuna kuna neće sama po sebi ništa revolucionarno nama donijeti i nikakve pozitivne trendove. Jer da bi se trendovi uopće mjerili oni moraju biti na duži period i u puno, puno većem broju, nego ovdje što ćemo moći očekivati da će proisteći iz ovoga zakona u godini, dvije ili tri. Dakle kada govorimo i o svemu, onda moramo reći da tu naravno prvo posao, adekvatno plaćen posao kroz porezne da li olakšice, onda imamo i stambeno zbrinjavanje kao danas vrtiće, škole, prometnu povezanost, kulturu, sport itd. cestu, infrastrukturu, sve ono što moramo omogućiti da ljudi nama ostanu i da budu ovdje sretni i zadovoljni odnosno da normalno mogu živjeti svoj život. Ne traže oni puno. I onda je ovo jedan od tih takvih mjera. Ali sam po sebi on nam neće donijeti ništa, ali to ne znači da ga ne trebamo imati. Apsolutno da, ali ne tu stat i ne se time zadovoljiti. Ono što ovdje bi ja želio istaknuti par stvari koje bi mogli možda i sugerirati s obzirom da je prvo čitanje. Kada govorimo recimo o uvjetima i kriterijima u članku 7. je propisano što točno se može ostvariti na temelju ovoga zakona, pa ide najam, darovanje zemljišta u državnom vlasništvu i građevinskog materijala, darovanjem građevinskog materijala za obnovu i dogradnji ili završetak izgradnje obiteljske kuće, darovanje građevinskog materijala za izgradnju obiteljske kuće na građevinskom zemljištu u privatnom vlasništvu korisnika i darovanje neuseljive obiteljske kuće sa građevinskim materijalom da se ona uredi. Međutim kad gledamo samo u financijama pa onda kaže da je na poziciji 38 kapitalna donacija građanima i kućanstvima darovanje paketa građevinskog materijala 40 milijuna 828 000 kuna. i pozicija 42 stambeni objekti sanacija, obnova i izgradnja stambenih jedinica malo manje od 47 milijuna kuna. Izgradnja, ja ovdje ne vidim nigdje izgradnju u članku 7., a u financije dodana je doduše piše sanacija, obnova, a piše i izgradnja. Također me zanima da je jedan od uvjeta da u vlasništvu ili suvlasništvu nemaju drugu useljivu obiteljsku kuću ili stan na području RH, što je u redu, pa čak i ako imaju onda u članku 10. kaže da će se uzet u obzir ako je ona 30% manja od stambene površine koja je predviđena pa onda ako imaju četveročlanu obitelj, to je predviđeno ako se ne varam 50 ili 65 kvadrata pa 30% manje to je 45 kvadrata, ako imate manje od toga onda još možete bit kao korisnik prihvatljiv. Međutim šta je sa obiteljima koji su temeljem nasljeđivanja dobili u nasljedstvo, zajedno sa više nasljednika, u suvlasništvo, da li obiteljsku kuću koja ima doduše kvadrata, ali oni imaju razmjerno jednu četvrtinu, petinu, polovinu ili osminu, ali ne mogu se uselit? Prema ovome kako ja ovdje iščitavam, oni nisu podobni da se prijave. I ako oni to prodaju, a ne mogu prodati. Dalje, kao kriterij je osnovni razlog da se radi o potpomognutom području. Po meni nisu ni sva potpomognuta područja jednaka, apsolutno ne. Mi znamo da imamo 4 kategorije županija, prve dvije su potpomognute i 8 kategorija gradova i općina, prvih 4 su potpomognute. Konkretno Osječko-baranjskoj županiji od 42 jedinice lokalne samouprave, od 7 gradova i 35 općina status potpomognutog imaju 38. nemaju Osijek, Našice i općina Antunovac. Svi drugi imaju, znači i Đakovo i Beli Manastir, Valpovo, Belišće, Miholjac i neke općine koje su malo i bogatije. Svi su oni jednaki. A zapravo znamo da nisu. Ja bih volio, s obzirom da imate u klasifikaciji kad govorimo po indeksu razvijenosti razvojne skupine koje sam spomenuo, od 1 do 8, a prve 4 ulaze u potpomognuto područje, da se tu utvrdi određeno rangiranje da nije svejedno je li to razredna skupina 1 ili je 4 i tu mora biti razlike, tog moramo biti svjesni jer na taj način možda onda zbilja dođe to tamo gdje treba. Ali opet kako će doći tamo gdje treba? Ako smo rekli ovdje u članku 7. gdje sam navodio da se manje-više radi samo o onom što je u državnom vlasništvu, gotovo jedino gdje vam se može osigurati neka pomoć ako imate svoje zemljište pa da vam se pomogne sa građevnim materijalom ili obnovom u uređivanju. Novac za izgradnju ili kupovinu, pazite kupovinu i danas u Slavoniji i Baranji imamo kuća na prodaju po općinama, odnosno po selima koliko god hoćete. Kako da ljude tamo vratimo ili dovedemo? S ovim zakonom ne. Osim ako nije ta ista kuća ili zemljište u vlasništvu države. Na drugi način nema. I onda se ograničavamo tamo gdje postojimo kao država gdje imamo vlasništvo, naravno gdje imamo najveće vlasništvo, u gradu, što je logično. Nema baš puno kuća po selima koje su u državnom vlasništvu. Ja vjerujem da ima, ali mislim da to nije takav broj. Tako da, samim time kad bi i taj dio uzeli u obzir, naravno da bi nam bilo premalo novaca i vrlo lakše se ograničit na jedan dio i to je dobro, da se razumijemo i apsolutno ne kažem da je išta od ovoga što je loše, samo gledamo nać načina kako to može biti bolje. Da upravo taj dio se omogući da se vrati, imate kuća po 5, 10, 15 000 eura koje se evo diljem i moje županije prodaju i ne mogu nać kupca. Mi sa stambenim zakonom o stambenom zbrinjavanju nećemo to nikako ... [[Govornik se ne razumije.]] jer te kuće nisu u državnom vlasništvu, da jesu onda bi se moglo ići u najam itd. odnosno ako govorimo o najmu onda opet govorimo o najmu u obiteljskoj kući ili stanu u državnom vlasništvu, a ne privatnom. Tako piše u praktički odmah u članku 7. znači sve smo se ograničili. Možda već ako ne možemo kupiti nešto jer imamo mjeru poticajne stanogradnje koja opet prati tu indeksaciju pa ajmo reći da smo tu nešto komplementirali, ali mi smo i govorili sigurno da bi trebalo ići i za najmove jedan vrsta poticaja, ali pogotovo na ta potpomognuta područja, ali ne samo na njih, nego na one prve skupine da se dobije više bodova ako se ide u prvu skupinu, gdje god ona bila, i bio to grad ili općina. Najčešći stup. I da se to uvrsti među kriterijima određivanja, već bi tu puno toga značilo i promijenilo se. Ne znam da li bi bilo interesanata, ali bi bila mogućnost. Evo to su apsolutno neke ovako što ja vidim da bi se, nadam se uzet u obzir te sugestije, generalno naravno da će klub HNS-a ovo podržati i kažem ovo je jedan od niz, niz mjera kada kažemo država nešto stimulira, odlazak, revitalizaciju sela onda to znači i porezno i infrastrukturno i kroz stambeno zbrinjavanje i sve ostalo, dakle tu zbilja se radi kroz više ministarstava, više ureda konkretno kad govorimo sad o ovom zakonu središnjih i mislim da je to onda način na koji trebamo ići, paralelno, sinkronizirano, ne da nam se dogodi, a to nam se puno puta znalo događat da jedni zakoni maltene isključuju ili čine drugim besmislenim, pogotovo jedni projekti drugim. Evo zahvaljujem i nadam se da ćete uzeti u obzir ove prijedloge. Hvala.
Hvala i vama. Sada je na redu, ako zaustavite trenutak, gospodin Damir Mateljan ispred Kluba zastupnika SDP-a.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlog Zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima bio je isprva predstavljeno i tako je bio predstavljen na odborima u dnevnom redu u dijelu rasprava zajedno sa zakonima koji su dio regionalnog razvoja kao što je to Zakon o brdsko-planinskim područjima odnosno Zakon o potpomognutim područjima i to je jedan logičan i ispravan kontekst u kojem taj zakon treba i bit za razliku od današnjeg kada je on tu zajedno sa Zakonom o javnoj rasvjeti odnosno o kogeneraciji, ali u redu. Politika stambenog zbrinjavanja na potpomognutim područjima svakako bi trebala dio opće politike regionalnog razvoja RH a ono što mogu primijetiti je da je dosadašnji zakonski okvir koji se bavio stambenim zbrinjavanjem na potpomognutim područjima da se fokusira prije svega na problem povratnika i na problem izbjeglica i to na onim područjima koja su u vrijeme Domovinskog rata bila okupirana. Dovoljno je vremena prošlo, proteklo od kraja rata pa bi ta fokusiranost ipak trebala se proširiti na sva potpomognuta područja koja su i definirana Zakonom o regionalnom razviju temeljem indeksa razvijenosti a jednako tako i na brdsko-planinska područja, na otoke i na pogranična područja. Ovaj prijedlog zakona kako je navedeno u njegovom uvodnom obrazloženju, ima dvije osnovne intencije, dva osnovna cilja. Primarni i glavni cilj mu je stvaranje sustava mjere aktivnosti koja će rezultirati poticanje povratka ostanka i naseljavanja stanovništva na potpomognutim područjima sukladno Zakonu o regionalnom razvoju odnosno o indeksu razvijenosti. To je sustav koji će doprinijeti demografskom i gospodarskom razvoju tih područja. Sekundarni cilj ovog prijedloga zakona je poticanje suradnje središnje državne vlasti sa lokalnim jedinicama na potpomognutim područjima kako bi se poticalo stvaranje radnih mjesta, konkurentnost, gospodarski rast, bolja kvaliteta života i održivi razvoj. Politika stambenog zbrinjavanja na potpomognutim područjima sama po sebi kao alat potrebna je i nužna ali naravno da je i nedovoljno koliko nije u sinergiji sa drugim alatima, politike regionalnog razvoja, prije svega porezne politike, decentralizacije, stvaranje konkretnih mjera demografske obnove, jačanje lokalnih, financijskih, administrativnih kapaciteta i drugih alata i mjera politike regionalnog razvoja. I po meni je zapravo ovo i glavni problem ovoga zakona kao i cijelog zakonskog okvira vezanog uz regionalni razvoj a to je neusklađenost među dionicima te politike a to je prije svega Vlada RH odnosno ministarstva jer kad govorimo o politici regionalnog razvoja, ne možemo si isključivo odrediti kako je to posao jednog ministarstva ili jednog ureda nego je to posao svih ministarstava, dakle kompletne Vlade RH. Ovaj zakonski prijedlog je kvalitetniji, puno je kvalitetniji uradak nego što je to Prijedlog Zakon o brdsko-planinskim područjima i Prijedlog Zakona o potpomognutim područjima, zapravo vidi se da postoji kontinuitet promišljanja vezano uz ovu tematiku i time je ovaj zakonski prijedlog i kvalitetniji pomak od onoga što smo do sada imali. Na raspravi na Odboru za lokalnu samoupravu i na Odboru za regionalni razvoja, pratio sam suptilnu komunikaciju između državnog tajnika i gospodina Dumbovića kojeg sad ovdje nema, kada bi gospodin državni tajnik objašnjavao neko rješenje iz prijedloga, tražio bi pogled kolege Dumbovića, on bi potvrdno klimnuo. To je jedan od razloga zašto nisam bio protiv prijedloga ovog zakona u prvom čitanju jer je naime očito, Središnji državni ured iskomunicirao prijedlog ovog zakona sa onima s kojima je to i nužno a to su prije svega čelnici jedinice lokalne samouprave na područjima od posebne državne skrbi, to je jedino ispravno i to je jedino dobro. No, ipak iznio bih neke primjedbe koje su ujedno i dio primjedbi udruge gradova, nisam vidio, nisam danas čuo da ih je netko drugi spomenuo. Kao prvo, dakle zbrinjavanje kadrova izuzetno je važan segment politike stambenog zbrinjavanja. Na početku, citirajući samog predlagatelja, rekao sam da je cilj ovog zakona doprinijeti demografskoj obnovi potpomognutih područja, nedostatak visokoobrazovanog kadra na potpomognutim područjima, nedostatak motivacije za dolazak ili ostanak takvih kadrova, jedan su od glavnih razlog nekonkurentnosti i demografskog propadanja tih područja. Naime, ukoliko vam iz neke lokalne sredinu odu svi mladi, ukoliko vam odu svi poduzetnici, vi možete imati kao čelnik lokalne samouprave karizmu Aleksandra Velikog, možete biti sposobni kao Steve Jobs, ali sa nekoliko bakica i sa nekoliko djedica, neće vam nažalost uspjeti pomaknuti, potegnuti taj kraj ka nekom boljem životu. Stoga dakle u člancima koji se odnose na stambeno zbrinjavanje kadrova, potrebno je ugraditi odgovarajuće odrede koje će osobama koje su na potpomognutom području ostvarile ili će ostvariti pravo na stambeno zbrinjavanje kao kadrovi koji su na tom području živjeli 10 ili više godina prije nego im je dodijeljena stambena jedinica, omogućiti otkup stambene jedinice pod uvjetima propisanim člankom 3. ovog zakonskog prijedloga ili maksimalno nakon 2 g. korištenja stambene jedinice. Nadalje, iako ovaj prijedlog zakona predviđa da sredstva od prodaje stambenih jedinica u vlasništvu jedinica budu prihvat lokalne samouprave, trebalo bi jednako tako kroz ovaj zakon osigurati financijska sredstva za provedbu stambenog zbrinjavanja i omogućiti cjenovno dostupna rješenja za najugroženije skupine društva kako sav teret, dakle otkupa stambenih jedinica po trenutačno najpovoljnijim važećim financijskim uvjetima, ne bi pao samo na teret građana. Jednako tako, premda financijska pravila vezana uz otkup obiteljskih kuća ili stanova u državnom vlasništvu nisu predmet ovog zakonskog prijedloga, prilika je ukazati na odredbe uredbe o uvjetima za kupnju kuće ili stana u državnom vlasništvu gdje stoji da rok otplate ne može biti duži od 25 godina te da se utvrđuje fiksna kamata od 2%. Dakle, još jedanput, ukoliko je cilj ovog zakona, cilj ovog zakona je demografska obnova odnosno ostanak stanovništva na tom području, dolazak novog stanovništva, onda bi si trebali ipak razmisliti o situaciji, dakle ljudi koji tamo žive, o njihovoj kreditnoj sposobnosti i trebalo bi ići sa puno povoljnijim uvjetima, nego što je to na drugim područjima. Dakle, uz sve ovo u Klubu SDP-a, nadamo se da će se do drugog čitanja prihvatiti ove naše primjedbe i primjedbe, svih ovih koji su govorili u ime kluba i također imali kvalitetne primjedbe na ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama gospodin Mateljan. Sada je na redu gospodin Mladen Madjer, Klub zastupnika HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Dobro što se pred nama konačno nalazi Prijedlog Zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima, koji na prvu izgleda provediv i koji bi nakon 25 g. trebao riješiti pitanja otkupa kuće i stanova naših građana, koji su se doselili na ratom, zahvaćenom područje. Nije dobro što ovaj prijedlog znači, manje sada, nego da je bio donesen prije 20 g. kada su ovi problemi i nastali. Nažalost moramo konstatirati da su sve dosadašnje vlade obećavale riješiti pitanje trajnog smještaja tih ljudi. Možete samo zamisliti da nekome čiji je dom vjerojatno trajno uništen, da dođe u tuđinu i zahtjev o stambenom zbrinjavanju više od 20 g. stoji u nekom uredu i skuplja prašinu, što je i kolega Vlaović napomenuo da je zaprimljeno 6000 zahtjeva za zbrinjavanje a riješeno je svega 10%. Ovaj zakon moramo priznati, nešto pojednostavljuje proceduru otkupa tih državnih kuća i stanova i realnije određuje cijenu nekretnine na demografski opustošenim područjima. Mi u Klubu HSS-a smatramo da je ovaj prijedlog nažalost zakasnio, jer je posljednjih g. veliki broj cijelih obitelji napustio ta područja, jer nisu znali, hoće li i kada moći kupiti nekretninu te po kojoj cijeni nekretnine, u kojoj su godinama živjeli, a ulagali u nju. Pravna procedura je bila prekomplicirana a cijene nisu bile realne, no znamo kome će ovaj prijedlog sad pomoći kada primjerice imamo, no ne znamo kome će ovaj prijedlog sada pomoći, kada primjerice, imamo situaciju da je samo u području Knina, odselilo više od 500 obitelji, primjer Okučani, Pakrac i Lipovac. Svakako da moramo upozoriti da bi ovaj prijedlog zakona, do drugog čitanja trebao svakako doraditi. Primjerice neke nedopustive su odredbe, koje se odnose na stambeno zbrinjavanja kadrova, deficitarnih zanimanja koje propisuju da bi neka osoba dobila stan na mora, na tom području prebivati najmanje 10 g. Čl. 42. korisnik stambenog zbrinjavanja iz stavka 1 ovog članka može na vlastiti zahtjev otkupiti predmetnu stambenu jedinicu, po uvjetima, propisanu ovim zakonom, nakon 10 g. prebivanja na području, primjene ovog zakona i 5 g. prebivanja u stambenoj jedinici. Dakle, pozovemo, primjer, pozovemo liječnika ili profesora da dođe raditi u neko selo u Slavoniji i on za 10 g. ima pravo otkupiti kuću. Vrlo privlačno, ali nema, mislim da to nije dobro. Čl. 29. koji propisuje da ugovor o darivanju i ugovor o kupoprodaji potpisuju svi članovi obitelji , odnosno, korisnici stambene jedinice i postaju suvlasnici stambene jedinice u jednakim dijelovima. Čl. 31. koji propisuje zabranu opterećenja stambene jedinice u roku od 10 g. od dana useljenja u istu i 3 g. od sklapanja ugovora o darovanju, ne smije opteretiti. Znači ukoliko želi dići neki kredit, proširiti se na tom dijelu, ne smije opteretiti tu kuću najmanje 10 g. znači da ne može na tu kuću dići kredit kako bi proširivao izgradnju. Puno je tu apsurda i puno posla pred vama i Klub HSS-a biti će suzdržan u provom čitanju, a ukoliko će biti dorade, u drugom čitanju ćemo vidjeti da li ćemo glasati za. Hvala.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačne rasprave, govorim polako, tako da možda se gospodin Mars pojavljuje, nema ga, gubi pravo. Gospodin Ivan Lovrinović, nema ga, gubi pravo. Gospodin Tomislav Lipošćak, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče sa suradnicima. Uvodno u vašem izlaganju po pitanju ovog zakona, zapravo i u izlaganju klubova, čuli smo dosta toga o zakonu i dosta toga je već detaljno izrečeno i elaborirano. Ja bi samo podsjetio da smo i prošli tjedan u saborskoj proceduri imali 3 zakona, odnosno, Zakon o otocima, Zakon o brdsko planinskim područjima i Zakon o potpomognutim područjima, kojima je zapravo bio jedan jedinstveni cilj, na tim područjima potaknuti prije svega demografski, gospodarski i socijalni razvoj, odnosno, kretanja u pozitivnome smjeru. Ponovno ću kao i svaki put naglasiti demografska kretanja, jer mislim da su ona glavni okidač i pokretač svih drugih kretanja i u pozitivnom i u negativnome smjeru. Također svjedoci smo bili da i svi dosadašnji napori, kroz određene zakonske okvire, kroz određene mjere, nisu puno učinili, odnosno, da su sva ta kretanja ugl. imala jedan kontinuirani pad i jedan negativan predznak i da su s vremenom postale sve veće i veće razlike između osobito jedinice lokalne samouprave, na potpomognutim i na onim razvijenim područjima. I u raspravi prošli tjedan oko svih tih zakona, mogli smo čuti niz mišljenja, kritika prijedloga, kako pozitivnih, tako i onih negativnih, pa između ostalog, ove najčešće negativni su bili da sa ovim zakonima donosimo samo jedan zakonski okvir, ali bez konkretnih mjera. Evo i danas je pred nama Zakon o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima. Ne samo jedna mjera nego zapravo kompletno zakonsko rješenje kojim zapravo kao rezultat bi trebao imati povratak, ostanak i naseljavanje na upravo takvim područjima. Da li je ovo idealno zakonsko rješenje, da li je to idealan zakonski prijedloga, vjerojatno nije. Čuli smo i danas niz prijedloga ali podsjetiti ću da se nalazimo između dva čitanja i da se još uvijek ti prijedlozi mogu ili ne moraju uvažiti. Ovo je jedan korak u dobrom smjeru, jedan dio mozaika, zapravo jedne slagalice mjera koje bi, ja se nadam konačno mogle na ove živote vratiti život, vratiti ljude ali kao što sam i govorio kada smo govorili o brdsko planinskim područjima, smatram da ove mjere moraju biti izrazito konkretne budući da i na drugim područjima koje su, možemo to tako reći puno privlačnije za život, puno prihvatljivije, nailazimo na određene probleme i poteškoće, osobito kod zadržavanja određenih deficitarnih kadrova, odnosno zanimanja, spomenuti ću samo liječnike i liječničku struku. Tako da i ove mjere, odnosno poticaji na ovim područjima moraju biti uistinu konkretni i prihvatljivi da se ljudi ipak odluče na ovakvim područjima zasnivati i obitelji i radni odnos. Jednako tako spomenuo bih da možda ovakav modus bi trebalo proširiti na cijelu RH osobito u onim područjima gdje dolazi do manjka određenih zanimanja pa pronaći možda modus da i na tim područjima kroz određeno poticanje zadržavanja deficitarnih kadrova nađemo slična rješenja. Naravno da ona sama po sebi neće biti dovoljna, još ću jednom ponoviti ali uz zaposlenje stambeno zbrinjavanje je zapravo jedan od osnovnih čimbenika ostanka i života na svim područjima a ne samo na potpomognutim područjima, brdsko planinskim ili na otocima. Kao što i vidimo u samom zakonskom prijedlogu niz modela koje ovaj zakon nudi od najma kuća, stanova u državnom vlasništvu pa sve do darovanja zemljišta ili materijala. I osnovno smatram da je ovo jedna dobra mjera, toplo se nadam da će ona ići u jednom pozitivnom smjeru i da će zapravo zaustaviti dosadašnja negativna kretanja i dosadašnje negativne prakse koja su dosadašnja zakonska rješenja imala. Naravno da ga pozdravljam i da smatram da uz kvalitetan program održivoga razvoja na ovim područjima može biti jedan veliki plus, jedan veliki pomak prema jednom boljem životu na ovakvim područjima. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospodine Stipo Šapina. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, uvaženi državni tajniče sa suradnicima. Pred nama je Prijedlog zakona o potpomognutim područjima gdje zakonodavac predlaže i ovim zakonom sve uređuje. Uređuju se kategorije korisnika koje mogu ostvariti pravo na stambeno zbrinjavanje, način stambenog zbrinjavanja te uvjeti za ostvarivanje prava na stambeno zbrinjavanje. Cilj ovog zakona je kao prvo povratak, ostanak i naseljavanje na potpomognutim područjima. Propisuje se način na koji se mogu ostvariti prava na stambeno zbrinjavanje i predloženo je 5 ... [[Govornik se ne razumije.]] Isto tako propisuju se i uvjeti pod kojim stranka i članovi njegove obitelji mogu ostvariti i pravo na stambeno zbrinjavanje. Ovim zakonom se također propisuje i tko sve ne može ostvariti pravo na stambeno zbrinjavanje. Propisuju se niz mjera, prava i obaveza koje trebaju ispunjavati korisnici prava na stambeno zbrinjavanje i oni koji se žele stambeno zbrinuti na potpomognutim područjima. Ja bih se u svom izlaganju referirao na članak 39. U članku 39. predloženo je da prijavu za stambeno zbrinjavanje se podnose Uredu državne uprave i da Ured državne uprave u prvom stupnju rješava prijave, rješava zamolbe a u slučaju primjedbi i žalbi da u drugom stupnju rješava Središnji državni ured te moguće žalbe. Navesti ću jedan primjer, zbog prevelike udaljenosti pojedinih naseljenih mjesta, jedan primjer iz Sisačko-moslavačke županije gdje je Dvor, gdje je Novska su po 80 i više km udaljeni od Ureda državne uprave koja ima sjedište u Sisku. Zbog prometne nepovezanosti sa nekim mjestima jer npr. jedna autobusna linija, eventualno dvije tijekom dana idu u Dvor zbog jednog dokumenta koji stranka u postupku treba pribaviti i odnijeti treba putovati 80 i do 100km a ne zna se kako se može vratiti jer nema autobusa. Možda bi trebalo i moja su promišljanja razmisliti da se prijave prikupljaju u općinama i gradovima sa područja od posebne državne skrbi, da jedinice lokalne uprave i samouprave formiraju svoje stambene komisije, da stambena komisija rješava predmete u prvom stupnju a Regionalni ured i Središnji državni ured u drugom stupnju po pristiglim, eventualnim žalbama. To je bilo sve do 2003. godine, tada su općine i gradovi dokumentaciju predavali Državnom uredu za stambeno zbrinjavanje koji je imao, koji je bio u svakom većem gradu i koji je u svakom većem gradu imao svoju ispostavu. Smanjenje broja djelatnika u Središnjem uredu, ukinuti su i područni uredi, ukinute su ispostave Središnjeg državnog ureda i sada svaka županija ima jedan regionalni ured i jedan ured državne uprave koji rješava pitanje stambenog zbrinjavanja onih ljudi koji su već stambeno zbrinuti i oni koji žele da se stambeno zbrinu. Do drugog čitanja predlažem da se provede aktivnost i još jednom se razgovara sa načelnicima i gradonačelnicima sa područja od posebne državne skrbi i da se pokuša nać način koji bi zadovoljio zahtjeve građana i zahtjeve stranaka koji se žele brinuti na području od posebne državne skrbi. Iz informacija i podataka koje dobivam vidljivo mi je da središnji državni ured za obnovu i stambeno zbrinjavanje od 2016. godine rješava sve više predmeta i svojim aktivnostima pridonosi povratku, ostanku i naseljavanju novog stanovništva na području od posebne državne skrbi. Poboljšava uvjete stanovanja obitelji u RH bez adekvatne stambene jedinice, a prije svega zahvaljujući participiranju sredstava iz državnog proračuna, koliko imam pokazatelje mislim u zadnje dvije godine 40 milijuna kuna je došlo i na taj način su se sve vaše aktivnosti kud i kamo poboljšale. Proces obnove gotovo je završen, zatvoreni su svi organizirani smještaji, omogućen je povratak u prije ratna prebivališta onim koji su se želili vratiti. Ovaj prijedlog zakona se približava korisniku, razumije njegove potrebe, osim što administrativno rasterećuje korisnika stambenog zbrinjavanja, intervenira i u same uvjete koje korisnik treba ostvariti da bi bio stambeno zbrinut. Tu moram istaknuti i pohvaliti u ovom prijedlogu skraćivanje roka za otkup stambene jedinice sa 10 na 3 godine što će svakako potaknuti nove obitelji na naseljavanje u ove krajeve. Tu su još mjere kao izračun davanja novčane potpore, kao i znatno niže cijene najma u određenim slučajevima. Ovim prijedlogom zakona se primjenjuje niz odredbi koje unapređuje odnos države kao najmodavca i korisnika kao najmoprimca što doprinosi sigurno pravnoj sigurnosti. Smatram da će učinci ovoga prijedloga zakona da će se osjetiti već u prvoj godini njegove primjene i da će pomoći demografskoj obnovi i ravnomjernom razvoju RH. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imate jednu repliku gospodina Vlaovića.
Hvala. Kolega Šapina, podržavam vas u razmišljanju da se zahtjevi ne mogu podnositi samo u uredima državne uprave jer u uvodno sam u replici državnom tajniku rekao najavljeno je spajanje ureda državne uprave sa županijom pa već iz tog razloga treba do drugog čitanja to promijeniti, a pogotovo što želimo približiti građanima da imaju mogućnost lakše podnijeti zahtjev, bliže, da imaju manje troškove jer bole nas sve informacije koje u obrazloženju ovog zakona ... [[Govornik se ne razumije.]] više od 6000 zahtjeva godišnje podnešeno, a svega 10% riješeno. Na ovaj način će bit još manje riješeno i postavlja se pitanje tko su tih 10% da se oni riješe njihovi zahtjevi, a ovih više od 5000 nije riješeno, da li je to bila samo politička volja ili u stvarno zadovoljili sve kriterije? Jer ljudi nisu mogli više čekat, preko 500 obitelji odselilo iz Knina, a imamo svijetle primjere općina Sibinj i Nova kapela koje financijski pomažu ostanak mladih obitelji na svom području pa nek se ugledaju na njih i druge općine, ... [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Odgovor, izvolite.
Uvaženi kolega, iz vašeg izlaganja je vidljivo da vi mene niste replicirali, nego jednostavno razmišljate o mom prijedlogu koji sam ja iznio u svom izlaganju.
Hvala lijepa. Gospodin Domagoj Mikulić izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Vidim da smo svi svjesni kako određeni dijelovi Hrvatske nisu u jednakosti sa razvijenosti sa nekim drugim dijelovima pa tako dvije trećine teritorija RH nalazi se u kategoriji potpomognutih područja. Osječko-baranjska županija iz koje i sam dolazim brojim ukupno 42 jedinice lokalne samouprave i od te 42 jedinice 39 ih se prema vrijednosti indeksa razvijenosti nalazi u ispodprosječno rangiranim jedinicama lokalne samouprave, što znači da više od 90% jedinica lokalne samouprave u mojoj županiji demografski su ekonomski, socijalni oslabljenje i ispod su prosjeka nacionalne razvijenosti. Kao mlada osoba svjestan sam koji su najveći problemi mladih, a to je prvenstveno stalan posao i dobra plaća, a odmah iza njega ide i stambeno zbrinjavanje, a ovim prijedlogom zakona obuhvaćamo sve one potrebite i socijalno ugrožene, ali i stručne i obrazovne kadrove kao nužne pojedince za općine i gradovima u kojima su njihova zanimanja deficitarna i kroz najam ili darovanje državnih kuća ili stanova, kroz darivanje materijala ili građevinskog zemljišta kao jednog preduvjeta njihovog ostanka u svojim gradovima i općinama. Svih ovih godinama pokazatelji su vrlo jasno pokazivali na nužnost novih zakonskih rješenja, tražili su novi pristup ovom problemu i zato mi je drago da ovdje u Saboru imamo ne samo ovaj zakon, već jedan cjelokupan paket zakona iz vašeg ministarstva i svi zajedno imamo priliku na neki način kreirati najbolje moguće zakonske okvire kako bi zaustavili ovo demografsko socijalno i gospodarsko zaostajanje. Kao što smo vidjeli u materijalima, 6000 zahtjeva samo govori koliko je nužan ovaj zakon velikom broju građana u RH, koliko je važno stambeno zbrinjavanje, a sa ovim novim promjenama koje donosi zakon biti će vjerujem i veći broj prijava i istim njima je važan i vremenski rok samog rješavanja zahtjeva tako da evo danas u medijima možemo pronaći i pročitati kako su ljudi predali svoju dokumentaciju davne 2009. godine, a materijal za izgradnju domove dobili su tek lani. Tu upravo ide pohvala vama državni tajniče koji ste evo u kratkom periodu uspjeli ubrzati samo rješavanje ovih prijava i što su i drugi kolege na neki način spočitavali vas to nije dočekalo, vi ste neke stvari promijenile, to je i vidljivi. I imate pohvalu iz Baranje gdje ste jučer i bili jer smo na savršenom primjeru vidjeli kako se može kada se hoće. Uvijek treba imati na umu ovaj veliki broj obitelji u potrebi i općenito nužno za podizanje uvjeta života naših sugrađana stoga se nadam da ćete i u budućem periodu nastaviti sa skraćivanjem rokova rješavanje pojedinih slučajeva jer ovi rokovi od 2009. do 2018. da se tek onda dobije materijal zaista nisu prihvatljivi. Kao što sam rekao pored zaposlenja stambeno zbrinjavanje zaista je jedna od najučinkovitijih mjera demografske obnove i zasigurno i preduvjet ravnomjernog razvoja svih krajeva RH. Stoga smatram kako je ovaj sustavni pristup rješavanja problema stambenog zbrinjavanja za pohvalu te se iskreno nadam da će usvajanje cjelokupnog ovog paketa mjera o kojima sam govorio kroz ciljane investicije potaknuti taj željeni povratak raseljenog, naseljavanja novog stanovništva i za posljedicu da će imati jedan zaista gospodarski razvoj u potpomognutim područjima. Hvala.
Hvala i vama. Imate jednu repliku gospodina Čuraja.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Vrlo kratko kolega Mikulić, spomenuli ste Baranju. Ja sam u svojem izlaganju upravo naveo i Osječko-baranjsku županiju kao primjer gdje od 42 jedinice, 39 su potpomognute a cijela Baranja spada u to. Znači sve općine i grad Beli Manastir u Baranji su potpomognute. Ja nisam imao primjera čuti, volio bih da mi malo možda i više objasnite oko ovog primjera što ste rekli u samoj Baranji, međutim ono što je poanta cijele priče što želim i to ću i pojedinačno još neke stvari naglasiti da moramo razmišljati da nisu sva potpomognuta područja ista jer nije ni u Baranji isto kao i negdje dole u nekom gradu ili Đakovu ili govorimo o Brodu, Gradišci itd., itd.. Dakle moramo još jednom imati razne skupine na pameti kada donosimo kriterije. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Odgovor, izvolite.
Zahvaljujem se poštovani potpredsjedniče. Pa evo što se tiče samoga primjera možete ga pronaći u medijima, znači radi se o jednoj obitelji iz Baranje koja je 2009. predala svoj zahtjev i u biti tek lani su dobili sami materijal i već su praktički završili svoj dom, naprosto su bili šokirani sa brzinom i angažmanom samoga ministarstva. A što se tiče potpomognutih područja, je, slažem se sa time da možda ne bi bilo loše da postoji neki rang jer zaista svako područje nije jednako i ne treba ga gledati kao takvo. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa Grozdana Perić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima. Pa evo, već je puno toga rečeno ali ja bih samo istaknula da je ovaj zakon itekako važan za područja, potpomognuta područja pogotovo što znamo da evo na području Zadarske županije imamo 10 takvih potpomognutih područja koja su bila nekada u statusu posebne skrbi. Ona imaju različite indekse razvijenosti a kada gledamo ukupno na području Hrvatske onda na potpomognutim područjima imamo preko 978 tisuća stanovnika. To je znači preko 23% ukupnog stanovništva Hrvatske. I zato je važno da na takvim područjima se omogući što kvalitetniji i da se zbrinu oni koji ne mogu drugačije riješiti svoja stambena pitanja. Na našem području kao što je općina Gračac, Obrovac, Benkovac, to su gradovi i općine koje su imale za razliku od drugih stambene jedinice koje su u državnom vlasništvu a koje nisu se mogle dodijeliti upravo zbog toga što je nedostajao jedan ovakav propis kojim bi se omogućilo da se što prije takvi objekti stave u funkciju i da se pronađe model i kriterij kojim će se takve stambene jedinice moći dodijeliti a isto tako i model kako obnoviti jer znamo da je to područje bilo devastirano i ratom itekako obuhvaćeno. Na ta područja, pogotovo Gračaca se naselilo i došle su mnoge obitelji iz područja Bosne i Hercegovine, Hrvati i ostali, tako da je to itekako velika pomoć da bi se zbrinule mlade obitelji i sve ostale obitelji koje nisu mogle drugačije riješiti svoje stambeno pitanje. U samim odredbama zakona vidi se zapravo da u odnosu na broj članova obitelji da se isto tako određuje kao što je to i u drugim zakonima korišteni kriteriji kvadrata po članu obitelji, odnosno po brojevima članova obitelji. I ono što je jako važno da u samom prijedlogu proračuna postoje ta sredstva koja su omogućila između ostaloga da se i dodjeljuje na područjima gdje nema recimo stanova, kao što su ostali 7 mjesta i općina na području a tako i u cijeloj Hrvatskoj, gdje se onda mogu dodijeliti i građevinski materijal, kojim te obitelji mogu izgraditi kuće, što je velika pomoć, kada znamo, da evo, to što mi je rekao državni tajnik je u prosjeku to vrijednost od nekih 130 tisuća kuna građevinskog materijala, čime se može u grubo podići kuća i na taj način znatno potpomoći, da te obitelji ostanu na tim područjima i da se stvore preduvjeti za život i za rad. Zato kažem, ovo je jedan kvalitetan iskorak jer na ovaj način, kada pogledamo da se s ovim zakonom i sa zakonima koje su reguliralo Zakon o regionalnom razvoju pogotovo je sa izmjenama 2017. povećao područje nadležnosti programa stambenog zbrinjavanja za dodatnih 151 jedinicu, pa je tako ukupno u ovom obuhvatu obuhvaćeno 336 jedinice lokalne samouprave. Što je itekako važno, s obzirom da imamo puno malih sredina u kojima su mnogo je staračko stanovništvo, a na ovaj način omogućavamo da mladi ostaju, jer naša područja su velika površinski, a po broju stanovnika, su jako slabo naseljena. Zato, evo pozdravljam ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Posljednja pojedinačna rasprava, gospodin Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Vrlo, kratko samo nekoliko stvari koje nisam ispred Kluba iznio. Da, mi svi ovdje govorimo o povratku meni je ovdje bitnije izostaviti odlazak. Kada govorimo o povratku, onda ćemo morati naći i model kako da ljudi budu upoznati sa natječajem, sa mogućnošću prijave, da znaju, na koji način će se informirati, zato treba vjerojatno neka sredstva predvidjeti, jer neki ovdje uvjeti, sakupljanje dokumentacije ne traje brzo, naravno kako to kod nas uvijek biva, pa se to pogotovo ako netko odselio mora planirati možda i dolazak više puta, ako ima uopće intenciju da se vrati, a nadam se da ima. Ali, ajmo brinuti o onima koji su tu još. Čl. 10. to bi svakako pohvalio, di se prepoznaje mogućnost proširenja broja korisnika, odnosno, koji govori o svom trećem stavku o novonastale obitelji. To je apsolutno za pohvalu. I time nismo ih diskriminirali, bez obzira na sve. Čl. 5. također govori da su praktički svi oni koji se prijave u ovaj proces su oslobođeni upravnih i javnobilježničkih pristojbi, apsolutno za pohvalu i primjer možda dalje. E sada ono što me još zanima, kod čl. 8. mi nije baš jasno u stavku 2 definicija, tko nije, tko zapravo ne može biti, pa kaže, da oni koji imaju u vlasništvu i suvlasništvu, odnosno, nemaju drugu useljivu obiteljsku kuću na području RH, što je apsolutno jasno. Međutim, u drugom stavku kaže, oni koji nemaju to u državama u kojima borave, odnosno, u kojima su boravili. E sada kako to dokazati? To znači, ako nisu boravili u toj državi, a imaju tamo nekretninu, oni su, oni se mogu javiti. Mislim da nije intencija boravka, intencija je vlasništva. Tako da bi ovo boravili, možda bi ja ispustio, i da nisu isto prodali itd. jer mi nema smisla bez obzira jel netko mijenjao države ili nije boravio u njima, ili ima ili nema, a opet govorim, tu se može postaviti pitanje, nekog nasljedstva, u nekim drugim državama, pogotovo ako gledamo iz BIH, ljudi mogu biti nasljednici, da ni ne znaju čak. Tako da ono originalno pitanje, koje sam postavio, nasljedstva, da nekog diskriminirano, odnosno, isključujemo, ako je slučajno dobio petinu nečega što ne može koristiti i ne može se useliti, da ćemo drugome 4/5 vlasnika dozvoliti, bez naknade da se tu uzme u obzir. Zaključno, još jednom, samo apeliram, na one razvojne skupine, da uđu kao kriterij. Hvala.
Hvala i vama. Sada zaključno u ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, gospodin Panenić, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Danas smo saslušali i predlagatelja i kroz ove rasprave utvrdili, međutim, nekako nedostaje mi emocija, nedostaje zapravo taj doživljaj onih ljudi koji žive na područjima posebne državne skrbi, tehnički ćemo ovo odraditi. I tu je sigurno ono zakon donosi promjene i ono pozitivno se ocjenjuje međutim, što da očekujemo? Ja bi rekao, državni tajniče, kada bi ovdje bio, ne znam ministar prometa, pa bi nam rekao, ok, poštanski uredi će morati biti u svakoj jedinici lokalne samouprave za ljude koji tamo rade ćemo sigurno osigurati da imaju stambeno zbrinjavanije. Ako bi tamo, ako bi došla ministrica obrazovanja, pa da kaže, imati ćemo sve područne škole otvorene, pa po cijenu, da je to ono zadnje dijete, pa ćemo za te školske djelatnike osigurati da imamo stambeno zbrinjavanje. Pa, bojim se nekako da ćemo završiti ovu raspravu i da kažem, imati ćemo prekrasne ceste, imati ćemo posložene zakone, sve će to biti sjajno, međutim, za koga? Za koga radimo stambeno zbrinjavanje? Živim u mjestu u kome je 2/3 mjesta je prazno, 2/3 objekata se prodaje … [[Govornik se ne razumije.]] 2/3 objekata u koje većinu možeš se useliti, samo evo, da zamoliš pustite me unutra, da održavam da ne propada. A s druge strane razgovaramo o stambenom zbrinjavanju, mislim da, malo smo na neki način, izgubili iz vida da život je drugačiji, život kojega pamtimo po povratku kad je bilo doseljavanje u grad Vukovar odakle dolazite u naše mjesto tamo gdje se tražio objekt više, gdje se tražio stan više, gdje su dolazili stručni obrazovani ljudi koji su tražili svoje radno mjesto gdje je entuzijazam bio, sada zapravo nekako ne osjetim to. Ja ne vidim tamo odakle dolazim iz moje županije Vukovarsko-srijemske ne vidim da je takva potražnja. Veći je problem onih koji su možda u tim stanovima žive, nisu ostvarili neka prava, mislili su možda otkupiti sve to skupa rješavanje imovinsko pravnih odnosa i svega toga. Tako da evo, oduzeo sam vam tu dvije, tri minute, ali upravo da naglasim da cijenit ću vaš rad, cijenit ću sve to skupa, nedostaje mi zapravo onaj entuzijazam vlade, entuzijazam da i ovdje možemo podijeliti koji će reći sačuvat ćemo to područje, neće nam se dogodit kao neka druga područja u EU, čak u EU ako obiđete i neke razvijenije zemlje koja su opustošena. Stručni kadrovi koji se tamo nalaze, koji žive, koji trebaju da žive, ma nisu oni samo u funkciji da obavljaju određenu svoju uslugu ili neku djelatnost radi koje se nalaze tamo, niti da se njima riješi stambeno zbrinjavanje. Pa ljudi nama trebaju takvi profili da nam drže društveni život, da organiziraju aktivnosti, da budu predvodnici nekih novih misli, da donose onu inovativnu krv jer jednostavno bojim se da smo zapali u jednu letargiju i nekako samo očekujemo kada tko će otići i neće više biti recimo kod mene u mjestu dvije trećine praznih kuća, bit će ih možda i značajno više. I onda da nekom kažem danas smo raspravljali ovdje o stambenom zbrinjavanju, a reći će lijepo je to, ali nama to ne treba. Probajmo proširiti ove čisto da i u okviru vašeg djelovanja da utvrdimo kako vratiti ljude, koji će tamo biti možda nam i trošak, možda ćemo, netko će to nazvati uhljebi, ja bih rekao ne to je nama nužno da bismo očuvali broj stanovnika, ta osoba koja dođe, dođe sa svojom obitelji, sa svojom djecom, traži poštanski ured, traži školu, traži sve ono što smatramo da je podloga da bi nekoga stambeno zbrinuli. Evo toliko, zahvaljujem na ovoj pažnji možda ako sam bio emocionalan. Hvala lijepo.
Hvala i vama. I sada na kraju predstavnik predlagatelja, državni tajnik središnjeg državnog ureda za obnovu i stambeno zbrinjavanje, gospodin Nikola Mažar će imati završnu riječ. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče, poštovane saborske zastupnice, saborski zastupnici. Prije svega dozvolite mi da se zahvalim svima vama na konstruktivnoj raspravi, na konstruktivnim prijedlozima, na temi koja svakako povezuje sve nas bez obzira na političke opcije, što smo mogli vidjeti ispred kluba i oporbe koja je pohvalila i rad ureda sa jedinicama lokalne samouprave, ali to smo mogli vidjeti i na saborskim odborima gdje smo u biti bili podržani od svih strana. Gospođa Mrak-Taritaš evo, žao mi je što više trenutno nije ovdje, je postavila pitanje razlike jedinica lokalne samouprave i potpomognutih područja i vezano za ovaj zakon, ali evo prenijet će joj sigurno netko ili će i znat ona. Naime razlika je upravo što sam bio istaknuo u uvodnome govoru da osim potpomognutih područja zadržavamo i one jedinice lokalne samouprave koji su bili iz područja posebne državne skrbi, a nisu ušla u potpomognuta područja poput primjerice općine Antunovac u Osječko-baranjskoj županiji iz razloga kako bi nastavili kontinuirano raditi naše aktivnosti na tim područjima i u konačnici dati ljudima ona prava koja im i pripadaju, dakle kupoprodaja, darovanje, sve ono što su dobili rješenje od ureda u državnoj upravi da sve te aktivnosti privedemo i do kraja kako ti ljudi ne bi ostali u nekom zrakopraznom prostoru. Što se tiče vezano i za zastupnika Miloševića, odnosno vezano za završetak obnove pa ja moram istaknuti kao što je i ovdje naglašeno da ovaj zakon prije svega gleda budućnost, gleda sadašnjost. Do sada je to bio vezan zakon za područja posebne državne skrbi koji je imao za cilj obnovu i povratak. Kako i obnova i povratak je završena, mi moramo gledati demografsku obnovu, moramo gledati revitalizaciju, ostanak i povratak, stoga svakako da smo morali gledati budućnost, ali rješavati i prošlost. Iz toga razloga vezano za obnovu, moram istaknuti da ove godine smo 20 kuća završili, 112 kuća je u izvođenju radova, 23 kuće su u postupku ugovaranja radova i 30 je projektna dokumentacija. To je brojka od 180 obiteljskih kuća vezano za obnovu i s time ostaje još oko 100 neriješenih slučajeva u uredima državne uprave i 100 u prvome stupnju, dakle koja je žalba. Vjerujem da ćemo i obnovu riješiti kroz sljedećih godinu dana, kao što smo riješili i organizirani smještaj. To je isto bila jedna situacija koju je RH vukla od svoje neovisnosti, evo prošle godine smo zatvorili zadnje prognaničko nasilje, riješili statuse izbjeglica i prognanika. Dakle bez obzira na aktivnosti koje gledamo unaprijed i rješavamo i aktivnosti koje su nas dočekale tu moram istaknuti rješavanje bivših nositelja stanarskoga prava, dakle mojim dolaskom je tada bilo neriješeno 2320 slučajeva, danas imamo neriješeno još 760. dakle u godinu i pol dana smo preko 1600 predmeta riješili, prije svega uvođenjem upravnoga nadzora središnjeg državnog ureda prema uredima državnih uprava u županijama što imamo pravo i upravo taj upravni nadzor je i rezultirao ovime. Moram istaknuti da me veseli da svi zajedno prepoznajemo i trenutak donošenja ovoga zakona i potrebu, ali i sve ono što na neki način moramo učiniti kao RH. Upravo iz toga razloga i sam gradonačelnik Petrinje ... [[Govornik se ne razumije.]] je rekao, a i zastupnik Kajtazi da smo u preko godinu i nešto dana zajednički radili na donošenju ovoga zakona, prije svega kako bi on bio kvalitetan, kako bi bio konkretan i kako bi bio sa mjerama koje su mjerljive i koje će biti vidljive već u prvoj godini njegove primjene. Moram se dotaknuti zastupnika Panenića koji je sada prije mene imao u ime kluba MOST-a i možda je rekao da mu nedostaje emocije. Ja mislim da on dolazi iz županije odakle i ja i dugo se poznajemo, mislim da poznaje mene kao jednoga emotivnoga političara koji ne gleda funkciju nego stvarno se trudi dati sve od sebe i sam sam kao i on bio vezan uz ovu materiju, ne zato što sam htio nego zato što je tako ispalo. Dakle živio sam u prognaničkom naselju, bio sam 2 godine u Maloj Gorici, nakon toga sam živio u kući APN-a dok se moja nije obnovila. Kada se ona obnovila sa svojom obitelji sam se vratio u 65 kvadrata itd.. Znači sam mogao osjetiti na svojoj koži što znači ako se neki zakoni primjenjuju, odnosno ne primjenjuju i ako su oni samo slovo na papiru bez određenih aktivnosti. I upravo i to govori koliko je ovaj zakon bitan donijeti u što širem pogledu na različite dijelove RH. Zato on i je, što je zastupnica Taritaš rekla možda negdje ima nečega ovoga, pa nečega drugoga. To je upravo iz razloga što nije isto u Zadarskoj županiji u Gračacu gdje smo napravili zgradu, dali 5 kadrovskih stanova hitnoj pomoći, učiteljici i teti u vrtiću i nije isto u gradu Vukovaru gdje raspolažemo sa 2,5 tisuće stanova i gdje ćemo ove godine podijeliti 170 stanova. Dakle puno je lakše u gradu Vukovaru dodijeliti kadrovski stan nego u Gračacu. Nije isto u Donjim Kukuruzarima gdje se čeka darovanje 10 godina ili negdje gdje to ide puno brže. Jer gledajući sve specifičnosti jedinica lokalne samouprave trudili smo se da zakon ide što pravednije prema svim smjerovima. Mislim da je izuzetno bitno sve ove olakšice, nismo naglasili da prije svega idemo, da će središnji državni ured preuzeti na sebe dakle cjelokupni postupak zaprimanja prijava, odnosno po službenoj dužnosti će sve one dokumente koji su predani uvažavati. Dakle više stranke neće morati svake godine ponovno podnositi zahtjeve nego će samo se prijaviti da li još uvijek žele biti vezano za stambeno zbrinjavanje ili ne. I možda bitno za istaknuti prije svega dakle jedna tema ili činjenica koju ste više-manje svi koristili dakle 6000 zahtjeva, 10% ispunjenih. Naime, 6 000 zahtjeva je na godišnjoj razini po svim modelima stambenog zbrinjavanja i kroz sve periode. To su zahtjevi, odnosno to su želje. Kada uredi državnih uprava pokrenu upravne postupke vezano za donošenje rješenja ili prava onda se utvrđuje da li netko i ima pravo na stambeno zbrinjavanje ili nema. U dosadašnjoj praksi vidljivo je da negdje oko 25 do 30% izgubi to pravo. Dakle tih 6 000 zahtjeva umanjimo za 30% i onda dođemo da otprilike 4 000 tih zahtjeva ima pravo. S druge strane rješavanje 600 do 800 obitelji je naravno po svim modelima. Evo, mogli smo vidjeti jučer u Osječko-baranjskoj županiji kada smo bili blizu Belog Manastira kod 2 obitelji da su 2009. predali zahtjev, dobili su rješenje ureda državne uprave prije godinu i pol dana, sada imaju kuću. Znači ono što je bilo bitno da mi smanjimo vrijeme čekanja i vrijeme ispunjenja prava. Ja moram istaknuti da dolaskom na ovu poziciju dočekalo me je puno različitih problema. Jedan od problema je bio da je ured 2015. godine 67 milijuna kuna vratio nepotrošenih sredstava u državni proračun. Mislim da svi mi smo svjesni sa 67 milijuna kuna koliko se može napraviti i izgraditi i zgrada i kuća i stanova. S druge strane ured je na godišnjoj razini bio donosio 400 suglasnosti i 400 rješenja. A 2015. godine je imao isporuku 147 kompleta materijala. Znači ako vam proračun ne prati suglasnosti rješenja a vi na godišnjoj razini dajete 400 onda dovedete se u situaciju da automatski u početku stavljate obitelji da čekaju 5, 6, 7 godina. Moja prva odluka je bila da umjesto 400 donesem 200 suglasnosti i rješenja. Znači da imam 100% manju ajmo reći efikasnost i podigao sam za 35 milijuna kuna stavku isporuku građevinskog materijala. Mi ove godine ćemo imati isporuku 400 kompleta materijala. Dakle u dvije godine sa 147 smo skočili na 400. S druge strane samom i reorganizacijom unutar ureda i unutar javne nabave smo postigli da ove dvije godine u mandatu ove Vlade ured je imao 99% izvršenje proračuna. Samim time smo bili najuspješnije državno tijelo i omogućili da nam se i proračun poveća. U ove dvije godine smo imali kontinuitet povećanja on je iznosio sada preko 35 milijuna kuna i sljedeće godine limit će se za ured također povećati. Mislim da sve te aktivnosti mogu jedino onda donijeti optimalnim rješenjima a to je da ljudi čekaju na građevinski materijal između godinu i pol, dvije dana, što je i prihvatljivo. Naravno ako se čeka 9 godina da u to vrijeme se i ode van i odustane ili se ne daj Bože nešto drugo loše desi. Svakako da kroz ovaj zakon ćemo pokušati naseliti ljude u sva ta mjera koja su sada prazna. I to nije samo pitanje stambenoga zbrinjavanja, ja bih rekao to je pitanje i nacionalne sigurnosti. Mi ovdje govorimo o ... [[Govornik se ne razumije.]] granicama RH, od Slavonije, preko Banovine, dolje do Dalmatinske zagore. Stoga i ovaj jedan od modela da će obiteljske kuće biti davane za jednu kunu ali moram istaknuti za razliku od gradova, na selima državne kuće oko sebe imaju i gospodarske zgrade, dakle imaju i zgrade za životinje, stoku, za poljoprivrednike, ali imaju i veće poljoprivredne površine. Dakle sigurno da je to jedan isto od načina kako privući ljude u manje atraktivna područja a ne u centre gradova. I kao što je i gradonačelnik Petrinje istaknuo ovim novim zakonom dakle i ispravljamo jednu nepravdu iz prijašnjih vremena dakle da je bila zabrana darovanja na određenim područjima. Konkretno je tu bilo vezano za Glinu i Petrinju. Moram istaknuti da svakako ćemo voditi računa da između ova dva čitanja i sve ove primjedbe ili sugestije uvažimo, da zajednički dakle napravimo još neke stvari koje će poboljšati da ovaj zakon dobije punu primjenu na terenu. Dosta se govorilo vezano za kadrovske stanove, vezano za da se mora živjeti 5 godina, odnosno da se 10 godina treba prebivati kako bi se moglo otkupiti. Slažem se da trebamo razmotriti i možda te rokove isto u interesu kadrovskih stanova ili korisnika njihovih. Međutim, do sada nije uopće postojala mogućnost otkupa kadrovskih stanova. Dakle, do sada su se kadrovski stanovi dodjeljivali samo na korištenje, dok postoji potreba u određenoj instituciji za kadrovskim stanom. Tako da mislim, da je bitno da se rade određeni iskoraci, koji će i po prvi puta omogućiti neke stvari. Istaknuli smo i ovo povećanje naknade za dodjelu građevinskoga materijala 25% neto vrijednosti. Znači, ako obitelj dobije 160 tisuća kn materijal i poslije toga dobije 40 tisuća kn na ruke, svakako da će im pomoći, ne samo da napravi kuću nego da je odmah, u vrlo kratkom roku urede. Moram istaknuti da osim dodjele građevinskog materija, kako to zovemo, ona prije svega u sebi ima, troškove RH, koji podrazumijevaju izradu projekta, građevinsku dozvolu, stručni nadzor, priključak na el. energiju i naravno materijal. To je jedan komplet aktivnosti koju obitelj dobiva i mogu reći, da i jučer u okolici Belog Manastira, ali i u drugim krajevima, vidimo da se sve više mladih obitelji na to odlučuje. Ono što mene veseli, da ovdje demografske mjere, koje su možda popularne u govoru, se stvarno mogu vidjeti na terenu. Evo, prošle g. smo imali jednu obitelj u gradu Vukovaru, koja se iz Irske vratila, jedna mlada obitelj sa 2 djece koji su dobili stan u Vukovaru i odlučili se vratiti nazad u Vukovar. Prošli vikend sam ih sreo u gradu i mogu reći, da sretno žive sa svoje 2 male djece. On se i zaposlio, tako da možemo vidjeti, da stvarno ovo može pomoći da se ljudi vrate. S druge strane, pozivam i kolegu Panenića, ja bi trebao slj. tjedan obići i dio Cvelferije oko Županje, konkretno, Vrbanju, Drenovce i Jarminu, gdje su se i načelnici lokalnih samouprava javili, da pohvale kako su ljudi dobili građevinski materijal. Mi smo samo u protekle g. na području Vukovarske srijemske, povećali isporuku sa 50 na 100 kompleta. Znači digli smo za 100%. I mislim da kada obiđemo zajedno teren, ipak postoji emocija. Mlada obitelj kada dobije ključ, kada dijete dobije sobu, kada se brat i sestra svađaju tko će u kojoj sobi biti, onda ipak vidimo, da sve ovo ima nekoga smisla, da se treba boriti, da ne treba odustati, bez obzira na određene i birokratske prepreke ili neke stvari koji drugo traju. S obzirom na govor da će se dakle, reorganizacija javne uprave desiti na način i pripajanja ureda državnih uprava županijama, mislim da će to svakako koristiti i u primjeni ovoga zakona, s obzirom da će oni postati upravna tijela unutar županija i da će svakako se i ti djelatnici u uredima državnih uprava rasteretiti kako bi se mogli puno više baviti stambenim zbrinjavanjem. Što se tiče samoga središnjeg državnog ureda i povećanje djelokruga rada, moram istaknuti da smo u ovoj godinu i pol dana, povećali broj djelatnika za 30%, ne samo u središnjici u Zagrebu, nego prije svega u našim regionalnim uredima u Vukovaru, Kninu, Gospiću, Karlovcu, Zadru, Petrinji i mislim da to pokazuje da svakako će se moći sve ovi zahtjevi, koji su stavljeni u zahtjeve kvalitetno izvršiti. Još jednom smatram obavezu svih nas zajedno da pokušamo u ova mjesta vratiti život, vratiti osmjeh, vratiti duh, ali svakako i napraviti i sve ono za što su nas ljudi i birali, stoga vjerujem do drugog čitanja, da ćemo puno ovoga današnjega i usvojiti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imate 2 replike, prva je replika gospodina Ivana Šukera.
Hvala lijepo. Gospodine Mažar, na ovakav dobar prijedlog zakona, ima jedan po meni nedostatak. Jer kada se obrađuje ovakva tema, onda, mislim, da naprosto u uvodnom dijelu, treba stajati koliko je uloženo, i koliko je jedinica obnovljeno u proteklim godinama, iz razloga što kada govorite o ovako sada se radi o 100 ili 200 međutim, kada to sve objedinite, zbog promjena i organizacijskog oblika, onda ćete vidjeti da se radi o silnim milijardama. I o desetinama i desetinama tisuća obnovljenih stambenih jedinica. I mislim da kada se donosi izmjena ovakvog zakona, onda je naprosto, takav podatak bi se morao naći unutra. Morao bi se naći unutra zbog istine i zbog, rastegnutosti, da tako kažem vremenske, međutim, kada se ti financijski podaci stave na jedno mjesto, onda ćete vidjeti koliko je to. Hrvatska je u proteklih 20-tak g. prosječno godišnje izdvajala oko 10-tak milijardi kn, za izdvajanje što direktnih što indirektnih posljedica rata i po tome smo praktički specifična zemlja u EU i to je ono što treba tražiti da oni to naprosto akceptiraju.
Hoćete odgovoriti? Izvolite.
Ja ću samo istaknuti, da preko ovoga ureda, koji je nastao kao vladin ured za izbjeglice i prognanike, je obnovljeno preko 158 tisuća kuća i zbrinuto 750 tisuća građana, koji su bili u različitim ili dijelovima progonstva ili izbjeglištva i koji su se vratili u svoje domove i vratili u svoja područja. Nadalje, završetkom obnove i povratka, ovaj ured je preuzeo na sebe i sve gradske stanove, dakle grad Vukovar je prebacio 5,5 tisuća stanova, grad Knin 2,5 tisuće stanova. Od toga smo više od polovice do danas darovali i veliki značajan dio prodali. Možda je bitno za naglasiti da i kupoprodaja koja se sada vrši u vrlo jednom visokom postotku ostaje jedinicama lokalne samouprave. Dakle, mi ćemo samo ove g. u grad Vukovar zbog kupoprodaje u njihov proračun dati preko 5 milijuna kn. Tako da svakako da sve te aktivnosti, koje su se dešavale i koje se dešavaju su u milijardama i stotinama tisuća ljudi.
I na kraju još jedna replika, gospodina Čuraja.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, spomenuli ste u vašem govoru, sada zaključnom, da određene obiteljske kuće imaju i gospodarske cjeline, zemljišta i slično. Mene zanima, da li je to, po onom, kako iščitavamo, da osobe, koje imaju vlasništvo poljoprivredne površine, one su prihvatljive, da se mogu aplicirati, bez obzira na obujam tog vlasništva, da li to šume poljoprivredne itd. Samo je bitno da nije građevinsko zemljište, to znamo da može, samo je bitno da nema nikakvi stan. Znači to, bih volio samo da se razjasni, da to u pravilu može i puno značiti a opet može biti i određene zlouporabe, znate kako je kada netko ima puno zemlje a kaže vidi još mu država nešto dala. Samo bih to volio da se malo to razjasni. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Dakle sukladno raspoloživim stambenim jedinicama u državnom vlasništvu, ono što spada unutar stambene jedinice i što je vlasništvo RH 1/1, dakle to onda postaje i sukladno davanju u najam a kasnije kupoprodaji, ovisi naravno od jedinice lokalne samouprave do jedinice lokalne samouprave, ali svakako da je u zakonu i propisano, dakle da više od 5 tisuća metara kvadratnih ne može ili moraju postojati određene suglasnosti. Ali sukladno dakle i katastru i zemljišno knjižnim izvadcima se onda i stambena jedinica u kompletu i dodjeljuje.
Hvala vam lijepa. Zaključujem raspravu. I glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima, prvo čitanje, P.Z. br. 411, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje slijedeći zaključak. Prvo, prihvaća se Prijedlog Zakona o stambenom zbrinjavanju na potpomognutim područjima i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je sa 96 glasova za, 25 suzdržanih, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sada prelazimo na sljedeći prijedlog Zakona. To je: - Prijedlog zakona o djelatnosti socijalnog rada, prvo čitanje, P.Z. 405; Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Hrvatskoga sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnoga reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Želi li predstavnica predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Gospođa Marija Peltikosa, državna tajnica. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče…
Oprostite moram reći ovo Ministarstvo demografije, obitelji, mlade i socijalnu politiku. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Cilj donošenja novog Zakona o djelatnosti i socijalnog rada je poboljšanje kvalitete djelatnosti socijalnog rada u RH. Uz do sada opisanu djelatnost propisuju se novi sadržaji kao nove djelatnosti, psihosocijalna podrška, rana intervencija, obiteljska medijacija i slično. Jasnije se propisuju uvjeti za odobrenje za upis u imenike Hrvatske komore socijalnih radnika, odnosno postupak izdavanja odobrenja za samostalan rad, tzv. opća dopusnica te uvjeti za prestanak prava na obavljanje djelatnosti socijalnog rada. Nadležnost priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija prenosi se na Hrvatsku komoru socijalnih radnika. Odredbe vezane uz obvezu provjere stručnosti pri Hrvatskoj komori socijalnih radnika svakih 6 godina brišu se radi smanjenja administrativnog opterećenja osoba koje obavljaju djelatnost socijalnog rada. Dosadašnje odredbe vezane uz obavljanje privatne prakse i samostalnu profesionalnu djelatnost objedinjuju se u odredbe vezane uz obavljanje djelatnosti socijalnog rada kao profesionalne djelatnosti te se jasnije uređuju uvjeti za obavljanje, privremenu obustavu i prestanak. Proširuju se odredbe vezane uz čuvanje profesionalne tajne na način da se odredbe proširuju i na instrumente socijalnog radnika i zaključna mišljenja. U svrhu jačanja kapaciteta i poboljšanja kvalitete rada komore mijenja se sastav članova upravnog odbora na način da se za dva člana smanjuje broj članova koje bira skupština a u isti uvode predstavnici osnivača, odnosno Ministarstva nadležnost za socijalnu skrb i Hrvatske udruge socijalnih radnika. Uvode se prekršajne odredbe osim za osobu koja obavlja djelatnost socijalnog rada i za pravnu osobu koja zaposli ili sklopi ugovor o radu sa osobom koja ne ispunjava uvjete propisane za izdavanje odobrenja za samostalan rad i posebnog odobrenja za samostalan rad. Predloženi zakon neće iziskivati dodatna sredstva već su sredstva osigurana u državnom proračunu na poziciji Ministarstva za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku. Slijedom navedenog predlaže se da Hrvatski sabor prihvati prijedlog Zakona o djelatnosti socijalnog rada.
Hvala lijepa. Imate dvije replike. Prvu repliku ima gospodin Ivan Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice, predloženi Zakon o djelatnosti socijalnog rada vidim kao jedan pomak na bolje u smanjenju opterećenosti birokratizacije sustava socijalnih radnica koje rade u sustavu socijalne skrbi i s te strane ovo pohvaljujem. Ali isto tako kada govorimo o socijalnom radu u RH ne možemo zanemariti niti globalni kontekst i jednostavno konstatirati da je socijalni rad pod snažnim utjecajem ekonomske i društvene krize vrijednosti. I evo, žao mi je što je ovako već u kasnom satu jer radi se o vrlo važnom zakonu i s te strane pozdravljam novi Zakon o djelatnosti socijalnog rada.
Dobro. Druga replika, druga je replika gospodin Ante Babić.
Hvala Lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora [[Upadica Radin: Niste replika nego imate repliku.]] Je, je. Hvala vam lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana državna tajnice rekli ste da se ovim zakonom uređuje obiteljska medijacija, treba reći da se ona odnosi samo na brak, ne u brakorazvodnim parnicama ili u razvodima. I još jedna stvar, kaže se da se s ovim proširuju obaveze vezane za čuvanje profesionalne tajne. U članku 50., stavak 5. kaže da su instrumenti socijalnog rada zabranjuju u cjelini, odnosno u cijelosti ili dijelovima umnožavati na bilo koji način. Kako to riješiti recimo u slučajevima kada imate jednu takvu situaciju pa imate jednu i drugu recimo odvjetničku stranu koja vam traži takve dokumente, hoće li je ... [[Govornik se ne razumije.]] ili ne? Evo hvala.
Dobro, žele li izvjestitelji odbora uzeti riječi? Ne. Znači prelazimo na klubove zastupnika, prva se javila gospođa Ines Strenja-Linić ispred Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, pozdravljam zastupnike koji su evo večeras ovdje kasno s nama na ovoj točci, pozdravljam predstavnice ministarstva. Dakle, pred nama je Zakon o djelatnosti socijalnog rada. Prije samog komentara na zakon, željela bi par minuta posvete položaju socijalnih radnika u našem društvu. U RH prema dostupnim podacima radi 1476 socijalnih radnika, 1404 na poslovima socijalnih radnika a 72 na poslovima odgajatelja. Nešto su drugačije brojke u imeniku, otprilike 2085 ih je upisano u imenik Komore socijalnih radnika, to su oni koji su zapravo dobili odobrenje za samostalan rad, magistara socijalnog rada, magistara socijalne politike, sveučilišnih prvostupnika i socijalnog rada, dakle oni rade taj posao. Socijalni rad u RH godinama je pod snažnim utjecajem ekonomske i društvene krize odnosno krize vrijednosti. Sustav socijalne skrbi je unatoč najavljenim i započetim reformama i dalje centraliziran, jako centraliziran. Usmjeren je na jake mehanizme kontrole s naglaskom na pronalaženje zlouporaba umjesto na kvalitetu stručnog rada što dovodi do nepovjerenja u stručnjake i korisnike i stvara negativnu sliku u javnosti te umjesto podizanja kvalitete socijalnih usluga, dugoročno rezultira birokratiziranjem sustava. Preširok je opseg djelatnosti CZSS-a i visoki normativi uz ograničenja u zapošljavanju dovode do preopterećenosti socijalnih radnika te uz izostanak stručne evaluacije i praćenja učinaka, direktno utječe na kvalitetu socijalnih usluga. Niska razina brige o ljudskim resursima, nedovoljno jasni standardi rada, izostanak kontinuiranog stručnog usavršavanja, nemogućnost napredovanja u zvanju i potplaćenosti stručnjaka t stihijske reforme bez dobro vođenih i planiranih promjena, godinama su obilježavale i iscrpljuju ovaj sustav a administrativni pristup u radu udaljava stručnjaka od samog korisnika i povećava rizike od profesionalnog propusta i pogreške i donošenje neetičnih odluka. Iz toga je neophodno potrebno mijenjati dosadašnju praksu kako bi postigli zdravo i sigurno okruženje u kojem rade socijalni radnici, osiguravanjem prostornih kadrovskih i materijalnih resursa. Neophodno je poštivanje profesionalne etike i standarda struke smanjenjem normativa odnosno promjenom postojećih podzakonskih akata koji će u svakodnevnoj praksi omogućiti kvalitetniji i stručni rad kao i adekvatan i profesionalan i osobni razvoj stručnjaka. Nadalje, neophodno je i definirati i delegirat razine odgovornosti i vertikalne i horizontalne te jačati međuresornu suradnju i odgovornosti te osigurati kontinuirani rast i razvoj stručnjaka kroz cjeloživotno učenje, standardizaciju stručnih postupaka, napredovanje u zvanju i neovisni stručni nadzor nad radom socijalnih radnika. Zbog korisnika ali i samih socijalnih radnika, potrebno je osigurati zaštitu stručnjaka od posljedica profesionalnog stresa kroz organiziranje kriznih interventnih timova na terenu i kontinuirane supervizije. Isto tako, neophodno je osnaživanje i razvijanje profesionalnog odnosa sa korisnicima usluga kroz prenošenje i primjenu dobre prakse, uvažavanje korisničke perspektive i jačanje osobne odgovornosti stručnjaka uz puno poštivanje profesionalne etike i standarda struke, osigurati stručnjacima u praksi slobodan izbor i primjenu pristupa, metoda i intervencija socijalnog rada. Dakle, koristiti i instrumente u procjeni rizika te uvažavati zakonsku regulativu i etički kodeks struke. Konačno, potrebno je svakako mijenjati percepciju sustava i struke u javnosti, otvaranjem novih kanala komunikacije s građanima i medijima, javnim zagovaranjem prava najosjetljivijih socijalnih skupina većom i javnom vidljivošću socijalnog rada, partnerskim uključivanjem korisnika u javni diskurs i javnim prezentiranjem učinaka socijalnog rada uključujući djelovanje profesije u području civilnog sektora. Dakle, ovim zakonom bi se uredio sadržaj, uvjeti i načini obavljanja djelatnosti socijalnog rada, standard obrazovanja, stručni nadzor nad obavljanjem djelatnosti socijalnog rada kao djelatnosti od interesa za državu. I to je dobro. Njime se želi poboljšati kvaliteta djelatnosti socijalnog rada u Hrvatskoj. Kao što smo čuli, dakle uz dosada opisanu djelatnost i informiranje, procjenjivanje, savjetovanje, socijalno mentorstvo, supervizija, psihosocijalno i psihoterapijsko savjetovanje i krizne intervencije, kao nove djelatnosti propisuje se i vođenje slučajeva intervencije socijalnog rada, psihosocijalna podrška, rana intervencija, socijalno planiranje, profesionalna i organizacijska podrška te organiziranje razvoja zajednice, i to je dobro. Jasnije se propisuju uvjeti za odobrenje za upis u imenike Hrvatske komore socijalnih radnika odnosno postupak izdavanja odobrenja za samostalan rad, to je ta opća dopusnica kao i uvjeti za prestanak prava na obavljanje djelatnosti socijalnog rada a nadležnost priznavanja inozemnih stručnih kvalifikacija prenosi se na Hrvatsku komoru socijalnih radnika. Što mi kao MOST dajemo kao primjedbu u ovoj fazi izrade zakona? Kao prvo, u javnim savjetovanju više njih je istaklo i dvojbe oko naziva ovog zakona što se mi slažemo, pa bi Zakon o djelatnost socijalnog rada zapravo trebao glasiti Zakon o obavljanju profesije socijalnog rada. U cijelom zakonu potrebno je naglasiti ministarstvo odnosno naziv ministarstvo da se odnosi na ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi jer se tijekom ovisno o tome koja Vlada bude, može mijenjati u kojoj nadležnosti, da li će tu biti zajedno sa Ministarstvom zdravstva, znate da je bilo sa Ministarstvom rada i mirovinskog sustava i zbog toga je potrebno to ovdje navesti. Također, nejasno je na što se odnose instrumenti socijalnog rada što je potrebno definirati budući ne postoji posebna dopusnica za rad, nejasno je zašto predlagatelj zakona umjesto dosadašnje licencije predlaže opću dopusnicu za rad. Nadalje, u stavku 3. članak 33., potrebno ga je promijeniti na način da glasi: Način provođenja sadržaja, rokove i postupak stručnog usavršavanja iz stavka 1. ovog članka, propisuje svojim aktom Hrvatska komora socijalnih radnika uz suglasnost ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi. Zašto? Predloženim stavkom bi umjesto ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbim, sama komora odredila sadržaj, rokove i postupak stručnog usavršavanja a ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi, sudjelovalo u odobravanju sadržaja stručnog usavršavanja. Potrebna nam je veća neovisnost komore. Nadalje, u članku 60. u stavku 3. predviđeno je da Upravni odbor Komore socijalnih radnika čine jedan predstavnik Hrvatske udruge socijalnih radnika i jedan predstavnik ministarstva. To je neuobičajeno. Dakle, nejasno je zašto se u upravni odbor uvode predstavnici udruge te nadležnog ministarstva te se time narušava neovisnost rada komore. Dakle, predlažemo brisanje navedene odredbe o imenovanju članova upravnog odbora komore iz reda Hrvatske udruge socijalnih radnika i ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi jer je potrebno, ponavlja, da komora bude neovisna. U članku 68. stavak 1. koji govori o stručnom nadzoru nad radom osoba koje obavljaju djelatnost socijalnog rada, treba dodati da to vrše oni koji su članovi komore. Dakle stručni nadzor, znači a na kraju rečenice, vidjet ćete u članku 68. stavak 1. „a koji su članovi komore“. Zašto? Stručni nadzor nad radom osoba koje obavljaju djelatnost socijalnog rada, u svim pravnim osobama koje obavljaju djelatnost socijalnog rada, u djelu koji se odnosi na djelatnost socijalnog rada, može se radit jedino ako zaposlenici su istovremeno i članovi komore. I konačno, peto, kod članka 71. nepotrebno je osobe koje već imaju licenciju da trebaju ponovno podnijeti novi zahtjev za opću dopusnicu, znači odobrenje za samostalan rad jer se radi o istom pravnu poslu te bi došlo do narušavanja prava osoba koje već imaju licenciju za rad po starom zakonu. Zaključno, svima nama je cilj podizanje svijesti o važnosti socijalnih službi kroz zagovaranje prava korisnika i zalaganje za zaštitu digniteta stručnjaka koji su svakodnevnoj praksi izloženi brojnim profesionalnim rizicima. Na nama je da to ovim zakonom uredimo. Nadam se da ćete do konačnog prijedloga zakona uvrstiti barem dio ovih primjedbi, hvala.
Hvala i vama. Druga je sada gospođa Ljubica Lukačić, ispred Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Djelatnost socijalnog rada po prvi puta je uređena Zakonom o djelatnosti socijalnog rada 2011. g. Već smo danas ovdje čuli i od državne tajnice kako je ove djelatnosti bilo potrebno proširiti odnosno bilo je potrebno poboljšati kvalitetu djelatnosti socijalnog rada stoga je ona i cilj donošenja novog zakona a kvalitetu djelatnosti poboljšali bismo u ovom zakonu kroz usklađivanje poslova iz djelatnosti socijalnog rada sa suvremenim i znanstvenim postavkama, jasnije uređenje uvjeta za obavljanje o prestanak obavljanja djelatnosti, zatim prava i obveze stručnog usavršavanja te organizaciju obavljanja djelatnosti kao i proširenje javnih ovlasti Hrvatske komore socijalnih radnika. Svi znamo da je sustav socijalne skrbi vrlo složen sustav stoga ovaj važeći Zakon o djelatnosti socijalnog rada nedovoljno jasno uređuje kompetencije socijalnih radnika koji obavljaju djelatnost socijalnog rada u RH. Vjerujem kako će ovim zakonom se njihove kompetencije, da tako kažem, proširiti odnosno da će veliki broj korisnika u RH biti zadovoljan uslugama koje će im pružati njihovi socijalni radnici. U svrhu jasnoće propisa, potrebno je i jasnije uređenje uvjeta za izdavanje odobrenja za samostalan rad, dakle to bi se sada zvala opća dopusnica. Sada smo to odobrenje zvali licencija te s istima uskladiti i uvjete za prestanak prava za obavljanje djelatnost socijalnog rada. Sukladno podacima komore, nijedna osoba koja je upisana u imenik komore ne obavlja privatnu praksu u RH te je ovim zakonom također potrebno poboljšati odredbe vezane uz privatnu praksu i obavljanje socijalnog rada kao profesionalne djelatnosti odnosno potrebno je propisati samo obavljanje djelatnosti socijalnog rada kao profesionalne djelatnosti te dio nadležnosti obavljanje iste prenijeti na komoru. Kako bi se stvorili preduvjeti za obavljanje svih javnih ovlasti komore, potrebno je poboljšati kvalitetu rada i organizacijske kapacitete kao i održivost komore što se planira postići kroz promjenu članova upravnog odbora na način da se u isti uvode predstavnici osnivača, odnosno, ministarstva nadležnog za poslove socijalne skrbi i Hrvatske udruge socijalnih radnika. Prema predloženom zakonu, uređuje se sadržaj, uvjeti i način obavljanja djelatnosti socijalnog rada, standard obrazovanja, stručni nadzor nad obavljenim djelatnostima socijalnog rada kao i djelatnosti od interesa za RH, koja to doista jest. Uz do sada opisane djelatnosti, već sam napomenula, one se proširuju, a propisuje se sljedeće, vođenje slučaja, intervencije socijalnog rada, psihosocijalna podrška, rana intervencija, pomoć pri uključivanju programa odgoja i redovitog obrazovanja, tzv. integracija, socijalno planiranje, profesionalna i organizacijska podrška, te organiziranje i razvoj zajednice, a mijenjanju se odredbe i vezane za individualno planiranje, odnosno, dosadašnje osobno usmjereno planiranje, da način, da će ono sada obuhvaćati, sve korisnike, a ne samo osobe s invaliditetom. Umjesto dosadašnjeg odobrenja, kao što sam napomenula za samostalan rad, tzv. licencija, propisuje se odobrenje opća dopusnica. Ovim se zakonom jasnije propisuju uvjeti za odobrenje, za upis u imenike komore, odnosno, postupak izdavanje odobrenja za samostalan rad. Kako bi se poboljšali uvjeti za sudjelovanje osoba, koje obavljaju djelatnost socijalnog rada na tržištu, dosadašnje odredbe važećeg zakona, vezane uz obavljanje privatne prakse i samostalnu profesionalnu djelatnost, objedinjuju se u odredbe, vezane uz obavljanje djelatnosti socijalnog rada, kao profesionalne djelatnosti, te se jasnije uređuju uvjeti za obavljanje privremenu obustavu, kao i prestanak djelatnosti. Ovim se zakonom proširuju odredbe vezane uz čuvanje profesionalne tajne, na način, da se te odredbe proširuju na instrumente socijalnog rada i zaključna mišljenja. A to se radi na način, da se u svrhu zaštite korisnika zabranjuje instrumente socijalnog rada u cjelini ili možda samo u nekim dijelovima, umnožavati ili na bilo koji drugi način, davati na uvid neovlaštenim osobama. Kako bi se stvorili preduvjeti za obavljanje svih javnih ovlasti komore, a u svrhu jačanje i poboljšanja kapaciteta i poboljšanja kvalitete rada, već sam napomenula da se mijenja sastav članova u pravnog odbora. Nadalje, uvode se i prekršajne odredbe, osim za fizičku osobu, koja obavlja djelatnost socijalnog rada, one se uvode i za pravnu osobu, kao i za odgovornu osobu, u pravnoj osobi, koja zaposli ili sklopi ugovor o radu, s osobom koja ne ispunjava uvijete propisane za izdavanje odobrenja za samostalan rad. Kao što je državna tajnica već napomenula, sredstva, za provođenje ovog zakona osigurana su u državnom proračunu. Ja ću još napomenuti, da su do mene pristigle neke primjedbe, kako iz komore socijalnih radnika, tako i od samih socijalnih radnika koji smatraju da bi tim njihovim prijedlozima se ovaj zakon dodatno poboljšao. Ja ih neću sada posebno nabrajati, ja ću državna tajnice, to vama dostaviti, pa vas molim, da ih razmotrite i što je više moguće tih prijedloga, uvrstite u konačni prijedlog Zakona. Klub HDZ-a podržati će prijedlog ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Sada je na redu gospodin Kažimir Varda ispred Kluba zastupnika Stranka rada, solidarnosti i reformista i nezavisnih zastupnika. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] sa suradnicima, Klub zastupnika stranke rada i solidarnosti i reformista i nezavisnih podržati će ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju u uvjerenju, da ćete prihvatiti sve primjedbe i prijedloge iznesene na Odboru za zastoj i socijalnu skrb i u ovom Saboru. Naime, ne želim ponavljati ono što je poštovana kolegica Ljubica Lukačić sada iznijela predmet zakona, vezano i na upravni odbor, vezano na proširenje djelatnosti, vezano na privatnu praksu i vezano na čuvanje poslovne tajne. Da ne ponavljam, međutim, predlažem vam da u odnosu na regulatorno tijelo komore. Razmislite o vašem prijedlogu kojega obrazlažete smanjenjem administrativnog opterećenja osoba. Ja sumnjam da će pravilnik smanjiti koji će donijeti ministrica ili ministarstvo, smanjiti to administrativno opterećenje ako je to razlog za donošenje zakona, a ja ne vidim da je to razlog za donošenje ovog zakona. Razmislite o tome. Drugo, razmislite o načinu donošenja odluka na komori. Komora ima, prema podacima koje ja imam, možda su točni, možda nisu, oko 2100 članova. Vi u članku 53 govorite kako komora donosi odluke pa kažete da komora donosi odluke, samo malo, nešto sam ja pobrkao, ali uglavnom donosi odluke većinom glasova nazočnih članova ako je na sjednici nazočna većina članova. A to znači da bi na sjednici trebalo biti 1051 član. A od tih 1051 bi trebala većina donijeti odluke. Ja ne znam kako je to u praksi moguće. Postoje razna rješenje, postoje razna rješenja, osim toga u članku 63. mislim da sam ga sad ispravno titulirao kažete statut komore koji se, ponavljate u stavku 3. također način glasovanja, bespotrebno jer ste to rekli u onom prijašnjem članku, da će statutom biti određene i način odlučivanja pa prepustimo to članovima komore da statutom reguliraju. Prepustimo to njima. Inače ćemo blokirati rad komore. Dakle to je što se toga tiče. Što se tiče naziva osobe, ono što je istaknuto i na odboru u raspravi, ja ne znam zašto osoba, zašto to nije socijalni radnik ili radnik u djelatnosti socijalne skrbi, ne znam više šta napravit, nađite neki termin, čini mi se da taj termin osoba vrijeđa socijalne radnike pa razmislite i o tome što ste zapravo čuli i na samom odboru. Uostalom, moram reći, ono što ste me apsolutno prijatno iznenadili, što ste rekli, i mi smo svjesni nedostataka u samom prijedlogu zakona. Ja vam na tome čestitam, to je hrabro, to je konstruktivno jer očekujete iz rasprave i na odborima i u Saboru konkretne primjere i prijedloge. Evo ja sam neke dao pa živim u uvjerenju da ćete primjedbe i prijedloge saborskih zastupnika usvojiti za konačni prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sada je na redu gospođa Dragana Jeckov ispred Kluba zastupnika SDSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče Sabora, poštovana državna tajnice sa suradnicom, dame i gospodo saborske zastupnice i zastupnici. Da nije govorio uvaženi profesor bio bi ovo još jedan u nizu tzv. ženskih zakona, ali profesor je razbio tu priču. Dakle pred nama je novi prijedlog Zakona o djelatnosti socijalnog rada. Nešto ću o socijalnom radu kao profesiji, dakle zaista je to profesija koja se zasniva na humanističkim idealima i zaštiti ljudskih prava koja su sastavni dio najvažnijih međunarodnih dokumenata. Socijalni rad se može primjenjivati u svim područjima ljudskog života, u području socijalne skrbi, odgoja i obrazovanja, zdravstva, pravosuđa, lokalne uprave, civilno društva, vjerskih i humanitarnih zajednica i drugim djelatnostima. Osnovna načela socijalnog rada su ostvarivanje socijalne pravde, poštivanje ljudskih prava, društvene odgovornosti i društvenih različitosti. Uz do sada opisanu djelatnost, dakle informiranje, procjenjivanje, savjetovanje, socijalno mentorstvo, superviziju, psihosocijalno i psihoterapijsko savjetovanje, krizne intervencije i dr. kao nove djelatnosti propisuje se i vođenje slučaja, intervencija socijalnog rada, psihosocijalna podrška, rana intervencija, socijalno planiranje, profesionalna i organizacijska podrška te organiziranje i razvoj zajednice. Profesija socijalnog rada zapravo je, htjela to ili ne, usko povezana s političkim procesima, a ta uska povezanost proizlazi iz činjenice da se ova profesija u svom fokusu ima zaštitu ljudskih prava, ali i djelovanje socijalnih radnika je jasno definirano zakonodavnim okvirom, kojeg opet naravno određuje država. Dakle jedan kontradiktoran odnos, s jedne strane socijalni radnici koji žele unaprijediti normativni okvir i samim tim i sebi olakšati život kako bi zapravo promovirali društvene vrijednosti i podigli razinu zaštite ljudskih prava, ali istovremeno i država kao najčešći poslodavac socijalnim radnicima od kojih očekuje, kao djela javnih službi, da budu nastavak, odnosno svojevrsna produžena ruka. Djelatnost socijalnog rada po prvi put je uređena, kao što smo čuli zakonom iz 2011. ključne novosti koje zakonski prijedlog donosi usmjerene su na usklađivanje djelatnosti s međunarodnim standardima struke socijalnog rada, priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija, uređenje uvjeta za izdavanje odobrenja za samostalni rad, novu regulaciju pretpostavki za obavljanje privatne prakse te preduvjete za obavljanje javnih ovlasti hrvatske komore socijalnih radnika. Razlog donošenja zakona je činjenica da važeći, do sada važeći zakon ne uređuje jasne kompetencije socijalnih radnika koje obavljaju djelatnosti socijalnog rada, a problem se pokazao nakon stupanja na snagu zakona o reguliranim profesijama i priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija, kao i činjenice da postoji potreba jasnijeg uređenja rada osoba koje obavljaju djelatnost socijalnog rada, stranaca i državljana članica EU. Na važnost ovog pitanja, upućuje i podatak, da je Komora zaprimila 144 prijave za priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija, osoba koje su diplome stekle izvan RH i da je taj proces potrebno urediti i ubrzati. Ono što je pozitivno i što treba u ovom zakonskom prijedlogu isteći, to je dosadašnje odobrenje za samostalni rad, onda, licencije propisuje odobrenje za samostalni rad i sada se zove opća dopusnica, usklađeni su uvijete za prestanak rada za obavljanje djelatnosti socijalnog rada, kao i dodavanja uvjeta smrti. Novim zakonom uređuju se za upis u imenike magistra socijalnog rada, magistra socijalne politike i sveučilišnih prvostupnika socijalnog rada i izdavanje odobrenja za samostalni rad, te se usklađeni uvjeti za prestanak prava za obavljanje djelatnosti socijalnog rada. Prema podacima Komore, niti jedna osoba koja je upisana u imenik Komore ne obavlja privatnu praksu u RH te je potrebno poboljšati odredbe vezane uz privatnu praksu i obavljanje socijalnog rada kao profesionalne djelatnosti. Nije iz goreg ovdje istači, koji su to opći uvjeti za obavljanje djelatnosti socijalnog rada, dakle, završen diplomski ili preddiplomski sveučilišni studij za socijalni rad i diplomski sveučilišni studij socijalne politike u RH ili nostrificirana diploma inozemnog fakulteta, položen stručni ispit, državljanstvo RH, znanje hrvatskog jezika u govoru i pismu, upis u imenik hrvatske komore socijalnih radnika i odobrenje za samostalni rad. Novim zakonom, obavljanje djelatnosti socijalnog rada, kao profesionalne djelatnosti, te dio nadležnosti, vezanih uz obavljanje iste, prenesene su i na komoru. Na komoru se prenose javne ovlasti, te se uređuje rad komore, na način da se mijenja sastav članova upravnog odbora komore, na način koji smo već imali prilike ovdje čuti, iza kojeg smatram da je dobar način i da ga svakako treba koristiti, jer se na taj način direktno dakle, i direktno ministarstvo uvodi u kao član upravnog odbora komore. Također smatramo pozitivnim uvođenje prekršajne odredbe, za fizičku osobu, koja obavlja djelatnost socijalnog rada i za pravnu osobu i odgovornu osobu u pravnoj osobi, koja zaposli ili sklopi ugovor o radu sa osobom koja ne ispunjava uvjete pripisane za izdavanje odobrenja za samostalan rad. Na ovaj način skakao intencija zakonodavstva jeste da se uvede red u eventualne radno pravne propuste. U svakom slučaju, također ću iskoristit priliku i ukazati na nepovoljan položaj socijalnih radnika za koji se nadam da će i ovim zakonom u izvjesnoj mjeri biti i unapređeno i Klub zastupnika SDSS-a podržati će ovakav prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala vam. Sada je na redu ispred Kluba zastupnika SDP-a, gospođa Marija Alfirev.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicom. Dakle, pred nama je zakon o djelatnosti i socijalnog rada, koji bi između ostalog trebao reći koliku važnost, pridajemo ulozi socijalnog radnika u društvu, koliku važnost pridajemo u ulozi socijalnog radnika ublažavanja negativnih posljedica koja su rezultat loših životnih uvjeta nezaposlenosti, obiteljskih poremećaja, ovisnosti i drugih teškoća u kojima se može naći pojedinac ili obitelj. Ovo je prijedlog zakona koji bi trebao dati veći značaj ulozi socijalnih radnika u prevenciji nastanka negativnih posljedica i jačanju osobnih i kolektivnih kompetencija i snaga s ciljem razvijanja zdravog društva. Iz toga je jasno da je djelatnost socijalnog rada, djelatnost od interesa za RH. Socijalni radnici, ne samo, ne rade samo u sustavu socijalne skrbi iako je najviše njih koji jesu, socijalni radnici, rade i u sustavima obrazovanja, zdravstva u nevladinim ili vjerskim organizacijama. Stoga bi ovaj zakon trebao osigurati najviše standarde u procesima obrazovanja i usavršavanja samih socijalnih radnika. Pa se s pravom pitamo, postiže li se ovim prijedlogom upravo to. Iz svih ovih činjenica, koje sam navela maloprije, proizlazi kako bi i predlagatelj trebao imati, sve to navedeno u vidu i kako bi kroz zakonodavni okvir ojačao ulogu onih asocijacija koji okupljaju socijalne radnike upravo s ciljem zaštite struke i profesionalne uloge. I upravo bi to trebala biti ključna promjena ovog prijedloga zakona u odnosu na raniji zakon. Međutim, čini nam se da se upravo ovim zakonom, slabi uloga krovne institucije i to na način, da se jača uloga ministarstva nadležnog za područje socijalne skrbi. Na ovaj način se zapravo komora marginalizira i ona postaje nepotrebna. Htjela bih ovdje u ovom sada trenutku reći nešto i o argumentu administriranja i da upravo ovaj zakon i odredbe ovog zakona donose se s ciljem smanjenja administriranja pa mislim da bi trebalo da taj argument baš evo jednostavno rečeno, ne drži baš vodu jer da je ovom ministarstvu stalo do smanjenja administriranja koja se svakodnevno stavlja pred socijalne radnike, onda bi oni zapravo bili nastavili s reformom socijalne skrbi i to na način da izdvoje priznavanje prava na novčane naknade iz CZSS-ova, i da se socijalni radnici zapravo bave ono što im je njihovo temeljno zanimanje, da se korisnicima, da budu prisutni u obiteljima, da budu prisutni svugdje gdje problem postoji. Nažalost, ovo ministarstvo je zapravo povećalo administriranje tako da ovo što kažu da žele izići u susret socijalnim radnicima na ovaj način što će ih osloboditi toga da svaki 6 g. obnavljaju licencu, zapravo nije na neki način niti istina niti to drži vodu. Da se vratim na sam zakonom, jačanje utjecaja ministarstva se vidi u tome što uvode svog predstavnika u upravni odbor komore a čak se ne propisuje da taj predstavnik recimo bude po struci magistar socijalnog rada ili magistar socijalne politike. Jačanje utjecaja ministarstva se vidi u tome što nadležno ministarstvo je sebi zadalo donošenje pravilnika koje se odnosi na stručno usavršavanje. Drugim riječima, komori ste oduzeli pravo odlučivanja o načinu provođenja, o sadržaju, rokovima i postupku stručnog usavršavanja. Ovim načinom komori je oduzeta funkcija samoregulacije profesionalnog djelovanja i propisivanja uvjeta i načina stručnog usavršavanja od strane samih stručnjaka. Ujedno, kako socijalni radnici rade u različitim sustavima, to može biti i obrazovanje i zdravstvo i kako sam rekla maloprije nevladine udruge ili vjerske organizacije, onda je nelogično da jedno ministarstvo donosi, samo jedno ministarstvo, u ovom slučaju ministarstvo nadležno za socijalnu skrb, donosi pravilnik o stručnom usavršavanju za sve socijalne radnike. Upitno je i slijedeća promjena u odnosu na raniji zakon a to je ovo ukidanje, maloprije sam rekla, ukidanje licencije odnosno ukidanje nužnosti obnavljanja dopusnice koja ovisi upravo o kvaliteti rada i stručnom usavršavanju socijalnih radnika. Uvodite opću dopusnicu bez potrebe obnavljanja, a pravo i obvezu na stručno osposobljavanje, prepuštate individualnom odlučivanju i procjenu samih socijalnih radnika. Čini nam se da ste u želji za snažnijom kontrolom na radom komore i stavljanjem šape na istu, zapravo zakomplicirali cijeli proces i da će u konačnici ovaj zakon polučiti lošijom pozicijom socijalnih radnika i to lošijom pozicijom posebno socijalnih radnika koji rade u drugim sustavima. Ako ministarstvo, upravni odbor komore imenuje svog predstavnika po sili zakona, i taj predstavnik sudjeluje u upravljanju i vođenju poslovanja komore, postavlja se pitanje tko tu koga nadzire, kontrolira i tko je za što odgovoran? S druge strane, imamo i nadzorni odbor koji je sastavljen od članova skupštine pa time nadzire i rad upravnog odbora a time i samog ministarstva. Na kraju, napomenut ću još jedan primjer koji ne ide u prilog predlagatelju jer za neke odredbe sami navode da će biti razmotrene prilikom izrade konačnog prijedloga. Ja se tu ne slažem sa kolegom koji je prethodno tu za govornicom raspravljao, da je pozitivno to što predlagatelj, predstavnici ministarstva kažu i sami da ovo nije baš dobar zakon. Mislim da im to ne ide u prilog jer ipak bi i u prvom čitanju, trebali doći sa konkretnijim prijedlozima, prijedlozima koji su već, primjedbama koje su na neki način neraspravljene i vidljive kroz javnu raspravu, kroz raspravu stručnjaka i da bi u ovom prijedlogu sutra već trebali doći sa nekim ispravljenim stvarima, odredbama da bi se kroz ovu raspravu još to dopunilo, ovako ne slažem da se da je to baš pozitivno i ne ide im baš u prilog. Konkretno, u članku 33. navodite kao područje rada obitelj. Obitelj je zapravo jedinica, kategorija korisnika a sa obitelji se može raditi u različitim područjima i uostalom obitelj je navedena i kao sadržaj djelatnosti socijalnog rada pa je navođenje obitelji kao područja rada nepotrebno. Evo u konačnici, ovo je samo dio nelogičnosti za koje se nadamo ipak da će predlagatelj razmotriti i do konačnog zakona uvažiti i izmijeniti pa će u tom smislu klub SDP-a biti suzdržan u glasovanju. Hvala.
Hvala i vama. Gospođa Vesna Pusić, ispred Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicom, malobrojne kolegice i kolege. Ne bi meni ništa smetalo da bude i samo ženski zakon u smislu rasprava jer je to jedna zaista dominantno ženska profesija, vrlo zahtjevna, vrlo teška i nažalost vrlo podcijenjena. I ako ništa, ovo je dobra prilika da u Saboru jedanput o tome i o toj profesiji uopće razgovaramo i sa tog stanovišta, drago mi je da je to došlo na dnevni red, da uopće nekako se ta profesija spomene i o toj profesiji počne razmišljati. To je inače po mom mišljenju najbolji dio tog zakona što je tu temu stavio na dnevni red. Dakle Prijedlog zakona o djelatnosti socijalnog rada počinje sa nekim vrlo uzvišenim ciljevima. Između ostalog poboljšanje kvalitete djelatnosti socijalnog rada, usklađivanje sa suvremenim znanstvenim postavkama, jasnije uređenje uvjeta za obavljanje i prestanak obavljanja djelatnosti, prava i obaveze stručnog usavršavanja, bolja organizacija obavljanja djelatnosti, proširenje javnih ovlasti komore socijalnih radnika, stvaranje uvjeta za poboljšanje stručnih kompetencija, smanjenje administrativnog opterećenja pod kojim su danas socijalni radnici. I onda i navođenje jednog cijelog niza onog što se ovdje predstavlja kao definiranje novih djelatnosti kojima se socijalni radnici bave. Poznavajući tu temu iz unutra, obzirom da sam godinama predavala između ostalog i socijalnim radnicima, glavni problem socijalnih radnika je novac, broj korisnika na jednog socijalnog radnika i stručno usavršavanje odnosno prilika, davanjem prilike uvjeta za stručno usavršavanje. Po ovim brojevima koje ste vi naveli u ovom zakonu socijalnih radnika koji rade u javnim službama, u grubo otpada 240 korisnika na jednog socijalnog radnika. I to vam govori o ukupnom problemu. Nakon toga možete se na glavu postaviti. To nisu mali problemi, svaki od tih 240 slučajeva je vrlo često ne samo sudbina jedne osobe nego sudbina familije, sudbina, šta ja znam, i budućnosti te familije, odnosno djece u toj familiji katkad do razine borbe za život. Kao što znate u mnogim tim slučajevima koji su bili slučajevi koje su vodili socijalni radnici na kraju je došlo femicid u porastu u Hrvatskoj, da ne kažem zlostavljanje u obitelji. To su sve neobično teški problemi koje ne treba olako razumijeti. I 240 takvih slučajeva po osobi. Sada se probajte zamisliti u ulozi tog socijalnog radnika, odnosno najčešće socijalne radnice, izbezume ljude, mislim to je naprosto previše, preveliko opterećenje za jednu osobu a to nije struka u koju ljudi hrle jer nije jako dobro plaćena, nema neki visoki socijalni status i sa tog stanovišta je to možda ključni problem koji bi se trebali baviti i o njemu razgovarati prije nego što se dalje uopće razgovara o ovome što se kani postići ovim zakonom. Ja sam vam na početku pročitala tih 8 ciljeva koji se ovdje navode. Onda se navodi još i cijeli niz recimo opisa djelatnosti koji se uvode ovim zakonom od kojih su zapravo većina ili se ponavljaju ili je nepotrebno navoditi. Npr. jedna nova djelatnost je vođenje slučaja. Svatko tko je ikada radio socijalni rad je vodio slučajeve jer to je sastavni dio, to je posao. To je posao koji ti ljudi rade, oni uzmu slučaj i vode ga, pokušavajući ga riješiti ili barem ublažiti posljedice. Dakle ovo što se ovdje navodi pod tom kategorijom dodatnih ili jasnije definiranih djelatnosti jer to je jedan od ciljeva koji se navode, ciljeva ovog zakona je defacto prereguliranje nečega što je stvarni život, što ti ljudi rade i naprosto im treba priznati da sve što ulazi u posao vezan za socijalne slučajeve i za njihovo bavljenje tim slučajevima je sastavni dio njihovog posla i nema tog ministarstva ili tog popisa koji će moći obuhvatiti sve što ti ljudi rade. Ali naravno sve što se odnosi na rad s klijentima je i moralo bi biti mnogo važnije od administriranja. Iako iz ovoga nije jasno, deklarativno se kaže da će se smanjiti administriranje ali nije jasno kako će se smanjiti. Međutim, kada sve pročitate i pogledate čini se da umjesto svih uzvišenih ciljeva koji se navode dva su glavna cilja ovog zakona. Jedno je da se upravni odbor komore ubaci netko iz ministarstva i netko iz udruženja socijalnih radnika. Drugim riječima netko iz konkurentske da tako kažem asocijacije ili organizacije. I sada više članovi i članice komore ne biraju upravni odbor i odluke ne donosi većina onih ljudi koje su oni izabrali nego ako zbrojite broj članova upravnog odbora, manjina onih ljudi koje su oni izabrali, ako na svoju stranu dobiju odnosno ako tu manjinu na svoju stranu dobiju, predstavnici ministarstva i ove Hrvatske udruge socijalnih radnika ili udruženje socijalnih radnika. Dakle, bez uopće pretpostavke ili de facto, irelevantno jel' će tu sad bit netko tko će biti zlonamjeran ili ne, oduzima se autonomija jednoj profesionalnoj komori i mi vidimo upravo cirkuse u liječničkoj komori, dakle vidimo situacije u kojoj mjeri čim se počinje sa tim profesionalnim organizacijama, naročito u tim komorama koje okupljaju tako osjetljive profesije, na koji način se kad im se oduzme stručna autonomija je zapravo to kontraproduktivno. Dakle, temeljna svrha ovog zakona je da se u upravni odbor komore umjesto izabranih članova komore stavi netko iz ministarstva i netko iz konkurentske organizacije i drugo je da se komori da jedno pravo koje mi se u ovom slučaju čini čak možda i u sukobu sa jednim drugim zakonom, a odmah ću to ovdje vam citirati, koji govori o priznavanju odnosno nostrifikaciji diploma ali i istovremeno joj se oduzima pravo da sama regulira stručno usavršavanje, ono za što bi komora de facto bila kompetentna, dakle, komora ne može biti kompetentna da priznaje akademske diplome, čak ni po zakonu ne može biti kompetentna. Ali može biti kompetentna da priznaje i organizira stručno usavršavanje. A ono što se ovim zakonom radi je da se na vrlo nejasan način određuje da komora, zapravo se na komoru prenosi pravo priznavanja diploma odnosno kvalifikacija. Dakle, što se priznavanja diploma i kvalifikacija tiče, situacija je slijedeća. Akademsko priznavanje diploma po zakonu je u nadležnosti sveučilišta, veleučilišta i visokih škola. Stručno priznavanje diploma je po zakonu u nadležnosti Agencije za znanost i visoko obrazovanje. I onda priznavanje specijalizacija i stručnih ispita je u nadležnosti resornih ministarstava i strukovnih organizacija, naime komore. Prema tome, iz ovoga kako je napisano ovdje, ni meni nije jasno da li se ovdje misli da će komora priznavati diplome što po zakonu ne može ili će s druge strane priznavati recimo dodatno stručno usavršavanje ili dodatne specijalizacije na koje svatko može ići ali to neće moći samo organizirati nego će to organizirat ministarstvo. Ne vidim iz kojeg razloga se u zakonu s jedne strane spušta nešto što komora ne može raditi na razinu komore a to je priznavanje diploma po ovome kako ovdje izgleda jer joj se stručno usavršavanje što komora može raditi po zakonu, de facto regulira od strane ministarstva. Svrha cijelog zakona su dakle te dvije stvari, jačanje uloge organizirane da tako kažem, politike u stručnom poslu socijalnog rada. Klub GLAS-a i HSU-a neće podržati ovaj zakon ali obzirom na zaista mnogo napaćene socijalne radnike, preporučamo da do drugog čitanja zaista pokušate nešto sa ovim zakonom napraviti što će pojednostaviti cijelu proceduru, što će prepoznati stručne kompetencije komore tamo gdje ona nešto može napraviti a to je zaista stručno usavršavanje i gdje ćete se konzultirati sa drugim zakonima koji se odnose na pravila nostrifikacije odnosno priznavanja bilo stručnog bilo akademskog, diploma stečenih u inozemstvu, dakle u drugim zemljama. Hvala.
Hvala i vama. Sad prelazimo na pojedinačne rasprave, gospodin Miro Bulj, nema ga, gubi pravo. Gospodin Gordan Maras, nema ga, gubi pravo. Gospodin Ivan Ćelić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom. Pred nama je Zakon o djelatnosti socijalnog rada, 2.0 kako bi mogli nazvati, dakle nakon 2011., u 2018. je novija verzija koja u svom uvodnom djelu prihvaćajući novi dorađenu definiciju djelatnosti socijalnog rada, to inkorporira u zakon koji ima tri osnovna djela. Znači prvi dio govori o sadržaju djelatnosti socijalnog rada, drugi dio govori o obavljanju djelatnosti socijalnog rada i treći dio govori o djelatnosti komore o čemu je bilo dosta govora tijekom prijašnjih kolegica i kolega. Kada govorimo o zakonu koji regulira određenu profesiju, onda bi bilo dobro dakle da svi ti zakoni koji reguliraju određene profesije budu na neki način ujednačeni, tu prvenstveno mislim na Zakon o psihološkoj djelatnosti, Zakon o edukacijsko-rehabilitacijskoj djelatnosti i naravno zakon o kojem danas govorimo, Zakon o djelatnosti socijalnog rada. Tu je vrlo važno odrediti dakle koje su razine kompetencije, potrebno je napraviti distinkciju mislim između prvostupnika i magistara odnosno magistri socijalnog rada i socijalne politike, mislim da bi to do drugog čitanja mogli malo jasnije napraviti koja je to razlika i zapravo ovdje isto tako je bilo govora, razlika u razini odgovornosti, što obavlja Ministarstvo demografije, obitelji, mladih i socijalne politike, a što obavlja Hrvatska komora socijalnih radnika. Ovdje su iznesene i neke netočne tvrdnje, prvenstveno ako govorimo o upravnom odboru, dakle ni na koji način to ne unosi nekakvu nepravdu što se tiče izbora jer ako uzmemo u obzir predsjednik, potpredsjednik, 5 biranih članova, 1 član udruge i 1 član ministarstva, onda vidimo da je tu omjer 7:2, dakle to ni na koji način ne mijenja utjecaj ljudi koji su izravno birani na izbornim skupštinama za tijela komore. Ono što možemo raspraviti, dakle ovdje se navodi točno Hrvatska udruga socijalnih radnika, dakle mi svi znamo da je to krovna udruga koja okuplja socijalne radnike ali to je nevladina organizacija. Što ako imamo 3 udruge socijalnih radnika, ako se osnuju još 2 nove udruge socijalnih radnika, da li onda možda navest da bude ona udruga koja je reprezentativna za socijalne radnike, jel, ako se odlučite da ostane jedan od predstavnika udruge. Isto tako, bilo je govore ovdje o priznavanju diploma, mislim da se tu radi o nedovoljnoj informiranosti, zna se dobro tko radi potvrdu diploma ali ovdje dakle moramo uzet, to je i kod drugih zakona, dakle prihvaćanje Zakona o reguliranim profesijama i priznavanju inozemnih stručnih kvalifikacija u svim komorama, u Hrvatskoj liječničkoj komori, u Hrvatskoj komori dentalne medicine kada netko dolazi iz inozemstva i želi se zaposliti u Hrvatskoj, on mora polagat u komori ispit da bi se priznala kvalifikacija da bi on mogao radit recimo kao socijalna radnica u RH ako dolazi iz Njemačke ili BiH-a, ili ne znam otkud. Tako da to nikako tu ništa ne mijenja i tu ne vidim nikakvu pogrešku koja je vezana za članak 54. kojim se navodi između ostalog da komora odlučuje o postupcima priznavanje inozemnih stručnih kvalifikacija kao nadležno tijelo sukladno posebnom propisu, dakle to je jedno od tijela koje odlučuje prije nego se donese konačna odluka. U svim komorama postoje sudovi časti, to je prije bilo navedeno kao disciplinski sud, za sada je to izostavljeno tako da mislim da postoje kod onih, nadamo se da takvih stegovnim postupaka će biti što manje ali nažalost oni se događaju i mislim da zakon treba predviđat da postoje i tijela za donošenje disciplinskih mjera. Već je bilo govora isto tako da je nemoguće provesti skupštinu pa će se onda taj članak sigurno promijeniti do drugog čitanja. I ovdje bih još na kraju rekao, dakle pitanje dopusnica. Postoji pojam opća dopusnica, ako postoji opća onda mora postojati specijalna odnosno posebna inače bi bilo dovoljno samo koristiti pojam dopusnica. Mislim da je to potrebno jer za određene dijelove, recimo palijativna skrb je u sve većem i većem zamahu i socijalni radnici koji su završili samo studij socijalnog rada, oni nisu dovoljno stručni i kompetentni, moraju provoditi dodatnu edukaciju, dodatne edukacije i s time onda je potrebno da Hrvatska udruga socijalnih radnika izda posebnu dopusnicu i onda će ti socijalni radnici moći raditi vezano za to. Tu je isto tako pitanje, dakle već smo spomenuli, evo 19 sati je, govorimo o tome o zakonu koji se odnosi na 500 000 stanovnika RH i ako uzmemo u obzir u 80 CZSS-a radi negdje oko 1100 socijalnih radnika, to nije 240 nego malo više slučajeva po socijalnom radniku, dakle radi se o vrlo važnom zakonu i o vrlo važnoj profesiji tako da bi bilo bolje da nije ovo zadnja točka ali dobro, netko bi rekao da je svaki zakon ovisno o tome tko se čime bavi, njemu najbitniji. Dakle, evo to su nekakva promišljanja. Mislim da je ovaj predloženi Zakon o djelatnosti socijalnog rada poboljšanje u odnosu na prvu verziju, da su potrebne nekakve manje tehničke izmjene ali ono što je bitno, dakle sam sadržaj Zakona o djelatnosti socijalnog rada pogađa u sridu i vjerujem da će još do drugog čitanja te neke tehničke stvari biti nadopunjene i da ćemo onda moći mirne duše podržati ovakav zakon. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ćeliću na ovoj raspravi. Slijedeća rasprava, poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državne tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Drago mi je bilo danas slušati raspravu naših kolega pa i od drugih klubova. Nije loše čuti neke stvari o kojima se može raspravljati odnosno nekako ih ugraditi do drugog čitanja. Posebno mi je bilo drago kada su govorili pozitivno o socijalnim djelatnicima, pogotovo o onima koji rade u socijalnoj skrbi. Bilo je nekada ovdje prijedloga zakona gdje se baš i nije tako govorilo i zapravo se svaljivalo sve na leđa takvih socijalnih djelatnika zapravo ne shvaćajući posao i uvjete u kojima oni rade a o stručnom usavršavanju i edukaciji neću ni govoriti kao i njihovim primanjima. Ja sam o prijedlogu ovog zakona, mislim korektno iščitao i ovo stvarno služi za poboljšanje kvalitet vjerojatnosti samog socijalnog rada i to je zapravo i razlog prijedloga ovog zakona o kojem ćemo sad raspravljati u ovom prvom čitanju kako bi se uredili uvjeti za obavljanje i sam prestanak djelatnosti kao i prava i obaveze stručnog usavršavanja. Dakle treba reći ovdje jasno i glasno koje su to zapravo poslovi socijalnog rada i informirati javnost o tome, a njih je jako puno, što se tiče socijalnih djelatnika vezano od savjetovanja, od socijalnog mentorstva, same supervizije, psihosocijalne pomoći, integracije socijalnog rada, rane intervencije, socijalnog planiranja, podrške zajednici i nešto sam rekao u replici vezano za medijaciju, obiteljsku medijaciju ona se ne odnosi na razvode, već se odnosi na samu obitelj, život u obitelji, kvalitetu života u obitelji i sve članove te obitelji. Dakle ona služi kao prevencija zbog različitih rizika koji mogu nastati i mislim da je to jako dobro. Neki od kolega su govorili i s pravom su govorili o nekim podacima koji postoje u obrazloženju ovoga zakona gdje ste i vi sami napisali kroz analize samog prijedloga zakona da se radi o 353 000 korisnika, odnosno 1408 socijalnih djelatnika i stvarno kada to podijelite onda vam ispada da na svakog socijalnog djelatnika je negdje oko 240 slučajeva. Naravno da je to ogromna i prevelika brojka s obzirom da sam se s tim susretao u životu znam da se tu radi o puno većoj brojci, pogotovo u većim centrima Rijeke, Osijeka, Zagreba, Splita, Dubrovnika ili Zadra, dok je u manjim sredinama taj broj daleko manji. Pa iz toga treba paziti na takve stvari, poglavito kada se radi o edukaciji i usavršavanju samih socijalnih djelatnika. Činjenica je također, i to stoji u ovome izvješću, da u samoj komori broj socijalnih radnika je negdje oko 2085 koji su upisani u taj imenik i njih oko 70% zapravo obavlja poslove socijalne skrbi. S tim da u ovom zakonu se zapravo dopušta da se u komori ovaj dio profesionalizira, da ti socijalni djelatnici mogu raditi privatnu praksu i o tome je bilo riječi da se umjesto sada ove licence daje opća dopusnica. Možda bi trebalo i poslušati i primjere još jednog kluba ovdje danas koji je rekao da one licence koje već sada postoje, da se one ne bi dodatno administrirale, već da bi ih kao takve kroz imenik same komore trebalo priznati. Interesantan je također podatak da niti jedan socijalni radnik iz upisnika same komore ne obavlja samostalnu djelatnost, a to znači da smo danas u novim uvjetima nakon ulaska i kao punopravna članica EU da su se promijenile određene okolnosti pa s toga i na takav način gledam i prijedlog samog ovog zakona. Ono što znam pouzdano i mi smo kao zastupnici dobivali, radilo se o 144 zahtjeva vezano za nostrifikaciju stranih diploma. Činjenica evo i gospođa kolegica Pusić je o tome govorila da joj nije jasno kako i na koji način bi komora trebala nostrificirati određene diplome iz inozemstva, a da to ne radi Zakon o profesionalnim djelatnostima i priznavanju inozemnih diploma, mislim da tu nije u pravu i mislim da komora zapravo treba dati svoje mišljenje kako bi agencija nostrificirala te diplome. Ali je također činjenica, i to treba reći ovdje javno zbog svih onih koji su podnijeli te zahtjeve, da se oni trebaju uskladiti zbog zahtjeva komore, odnosno kompetencija koji nemaju pod tim stručnim, odnosno kvalifikacijama koje su dobili izvan RH. Dakle i to je nešto o čemu treba razmišljati kada govorimo o ovom zakonu i ukoliko se nešto može promijenit do drugog čitanja bilo bi dobro da se dogodi. Nešto vezano za zakon govorio je gospodin Varda i mislim da to treba poštovat vezano za statut, odnosno za upravni odbor i činjenje većine. Ja ću se osvrnuti samo na jedan članak 65. dakle trebalo bi možda zbog transparentnosti dodat stavak 3. u kojem bi se objava izvješća komore, a to članovi komore nas često pitaju, bi se dogodila i na web stranicama. Dakle na kraju u ministarstvu da se objavljuje na web stranicama, mislim da je to do drugog čitanja i moguće napraviti, da je to zapravo ništa ne košta. Ono što je kod mene izazvalo nedoumicu slušajući rasprave ukoliko vidite u samom prijedlogu ovoga zakona i ovim analizama, koliko ja znam bilo je 62 prijedloga, od toga je bilo 5 načelnih prijedloga, svi ostali su se ticali nomotehnike, odnosno izmjene članaka. Njih je 20ak prihvaćeno ili djelomično prihvaćeno, svi ostali su odbijeni, ali isto tako treba reći da je u samoj radnoj skupini i kod zainteresirane javnosti da je sudjelovala i akademska zajednica, da su sudjelovale i udruge civilnih društva, da su sudjelovali čini mi se studentski centar sam pročitao sa Pravnog fakulteta, Hrvatska udruga socijalnih djelatnika, sama komora, Ministarstvo demografije i ostala središnja tijela. Prema tome ja vjerujem u njihove kompetencije i vjerujem u ono što su oni radili ko radna skupina dolazeći na plenarnu sjednicu u prvom čitanju, svi oni koji su htjeli i mogli predati svoje zahtjeve, odnosno napraviti određene izmjene, ukoliko će to poboljšati rad i kvalitetu socijalnih radnika, odnosno same djelatnosti i ja vjerujem da i ova rasprava koju smo danas čuli ide u prilog tome i da ćete vi o ovome ozbiljno razgovarati u ministarstvu i do drugog čitanja zapravo popraviti one stvari koje se daju popraviti. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Ante Babiću. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Mladen Karlić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, suradnice, poštovane kolege. Evo nekoliko riječi, samo jedan izuzetno važan zakon je pred nama i zapravo kad bi ljude na ulici, o kojem ljudi možda jako malo znaju ili nisu informirani, brojni ... [[Govornik se ne razumije.]] pa možda i visokoobrazovani ljudi, kad vi kažete ja sam socijalni radnik ili radim u socijalnoj skrbi, odmah svi pomisle na beskućnike, na ostavljenu djecu, napuštenu i tako, one najsiromašnije, skupine stanovništva kojima je najteže. Zapravo nisu svjesni koliko je djelatnost socijalnog rada zapravo široka i na koliko područja se ona obavlja, od područja socijalne skrbi, odgoja, obrazovanja, zdravstva, pravosuđa, obitelji, humanitarnih organizacija, vjerskih zajednica. I možda je upravo tu, nekako i cilj kako se ovo područje, što bolje, što čvršće povezati, jer mislim da u onom trenutku, kada bi socijalni radnici, kroz svoj rad, da li kroz centara socijalnu skrb ili na neku drugu ustanovu, bili povezani i sa jedinice lokalne samouprave, sa ministarstvom, sa ovim, sa humanitarnim organizacijama, Crvenim križom, Karitasom, ne znam, pučkim kuhinjama, da bi puno kvalitetnije mogli obavljati tu svoju funkciju rješavanje upravo ovih brojnih problem, a posebno sustav socijalne skrbi je toliko složen. I kada vidimo da zapravo 353 tisuće ljudi je samo u 2016. g. bilo kosnika centara za socijalnu skrb, odnosno, sustava socijalne skrbi, zapravo vidimo koliko je to veliki problem i koliko ga je važno, što kvalitetnije umrežiti i zajednički rješavati te probleme, da bi ih smanjili da bi zapravo ostvarili ona ključna načela socijalnog rada, a to je ostvarivanje socijalne pravde, poštivanje ljudskih prava, društvene odgovornosti, društvenih različitosti, a mislim da je to nekako su ključna uloga i svake socijalne države koja želi imati takvo zapravo, takvu pravdu, takvo zapravo poštovanje svih onih posebno najugroženijih skupina. I zato je pred socijalnim radnicima izuzetno velik zadatak i različite su uloge koje se ovim zakonom i dorađuju, povećavaju zapravo obim posla i ja očekujem da će to naravno i povećati broj socijalnih radnika, da bi sve ove nagomilane probleme uspjeli riješiti, a znači to su unapređenje kvalitete života građana, razvoj, puno potencijala pojedinca obitelji, grupe zajednice u društvu, razvoj njihovih sposobnosti … [[Govornik se ne razumije.]] samopomoć, poticanje socijalnih promjena, razvoj kvalitetnih dostupnih socijalnih usluga, promicanje socijalne kohezije, zastupanje osjetljivih slabijih društvenih skupina, pozadine socijalnog pravednog društva. To je nešto što je cilj upravo ovoga i ja sam uvjeren da će ovaj zakon, sa svim ovim prijedlozima i koje su kolege zastupnici dali, do drugog čitanja, biti sigurno takva da će biti jedan od najboljih koji je do sada iznesen pred nas u Sabor. Zato vjerujem da ćemo ovo svi zajedno podržati, hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mladenu Karliću na ovoj raspravi. U ime vlade, državna tajnica, gospođa Marija Pletikosa, završna riječ, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Zahvaljujem vam na vašoj konstruktivnoj raspravi, prijedlozima i primjedbama. Kao socijalna radnica koja je čitav radni vijek provela u struci ponosna sam iz zahvalna što ste danas iskazali poštovanje i razumijevanje na teškoće koje nailazimo u našoj struci, Vaše prijedloge i primjedbe ćemo razmotriti prilikom izrade nacrta konačnog prijedloga Zakona o djelatnosti socijalnog rada. Kao što sam navela, na samom početku rasprave, cilj donošenja ovog zakona je proširenje javnih ovlasti hrvatske komore socijalnog radnika, na postupke prizivanje inozemnih stručnih kvalifikacije, poboljšanje kvalitete djelatnosti socijalnog rada u RH te jasnije uređenje uvjeta za obavljanje i prestanak obavljanja djelatnosti, prava i obveza stručnog usavršavanja, te organizaciju obavljanja djelatnosti. U tijeku je donošenje zakona, o izmjenama i dopunama Zakona o eudkacijskoj rehabilitacijskoj djelatnosti, Zakona o psihološkoj djelatnosti i Zakona o socijalno pedagoškoj djelatnosti. Koliko je to moguće i uvažavajući svaku djelatnost za sebe, pokušati ćemo ujednačiti načelne odredbe navedenih zakona. Želim naglasiti da je ovo tek prvo čitanje zakona, te dosadašnju raspravu smatram prilikom za ispravljanje uočenih nedostataka, kako bi za drugo čitanje pripremili odgovarajući tekst s čijim ćete sadržajem nadam se svi biti zadovoljni. Stoga na kraju, još jednom, zahvaljujem svima koji su u svojim doprinosima pomogli u izradi što kvalitetnijih … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici gospođi Mariji Pletikosa, za ovu završnu riječ. S ovime smo iscrpili sve rasprave, zaključujem raspravu, još jednom zahvala poštovanoj državnoj tajnici Ministarstva za demografiju obitelj, mlade i socijalnu politiku gospođi Mariji Pletikosi i njenoj suradnici savjetnice ministrice, gospođi Mariji Barolić na obrazloženjima prijedloga zakona i na odgovorima na rasprave saborskih zastupnica i zastupnika. Glasovati ćemo o ovoj točci kada se za to steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o djelatnosti socijalnog rada, prvo čitanje, P.Z. br. 405. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedećih zaključak. Prvo prihvaća se Prijedlog Zakona o djelatnosti socijalnog rada i drugo sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri, prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 77 za, 19 suzdržanih i 26 protiv, donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na sljedeću točku: - Izvješće Mandatno imunitetnog povjerenstva. Molim člana Mandatno imunitetnog povjerenstva, poštovanog gospodina Antu Bačića, da nam podnese izvješće. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, imamo 4 odluke Mandatno imunitetnog povjerenstva. Prvo Mandatno imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 41. sjednici održanog dana 20. rujna 2018. g. zahtjev opunomoćenika privatnog tužitelja Mirka Ervačića iz Koritne, upućen predsjedniku Hrvatskog sabora za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Ivana Vilibora Sinčića, zastupnika u Hrvatskom saboru, zbog kaznenog dijela uvrede iz čl. 147. stavka 1. i 2. kaznenog dijela klevete iz čl. 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona. Ivan Vilibor Sinčić zastupnik je u 9. sazivu Hrvatskog sabora te na temelju čl. 76. Ustava RH i čl. 23. Poslovnika Hrvatskog sabora, ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata, te se bez odluke Hrvatskog sabora protiv istoga ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Nakon rasprave Mandatno imunitetno povjerenstvo prema svom poslovniku, jednoglasno je sa 6 glasova za, predlaže Hrvatskom saboru donošenje sljedeće odluke, za vrijeme trajanja zastupničkog manda, uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Ivana Vilibora Sinčića, po zahtjevu opunomoćenika, privatnog tužitelja Mirka Ervačića iz Koritne, po tužbi koja je podnijeta dana 10. srpnja 2018. g. općinskom sudu u Karlovcu zbog kaznenog dijela uvrede iz čl. 147. stavka 1. i 2. kaznenog dijela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona. Drugo, Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga razmotrilo je na 41. sjednici održanoj dana 20. rujna 2018. godine zahtjev punomoćenika privatnog tužitelja Darka Korena iz Križevaca upućen predsjedniku Hrvatskoga sabora za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupa protiv Mladena Madjera, zastupnika u Hrvatskom saboru zbog kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakon. Mladen Madjer zastupnik je 9. saziva Hrvatskog sabora te na temelju članka 76. Ustava RH i članka 23. Poslovnika Hrvatskoga sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te bez odluke Hrvatskoga sabora protiv istoga ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Bez rasprave Mandatno-imunitetno povjerenstvo je jednoglasno sa 5 glasova za predložilo Hrvatskom saboru donošenje sljedeće odluke: „Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Mladena Madjera po zahtjevu punomoćenika privatnog tužitelja Darka Korena iz Križevaca po tužbi koja je podnijeta dana 21. kolovoza 2018. godine Općinskom sudu u Koprivnici zbog kaznenog dijela klevete iz članka 149. stavak 1. i 2. Kaznenog zakona.“. Treća odluka Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga sabora razmotrilo je na 41. sjednici održanoj dana 20. rujna 2018. godine zahtjev punomoćenika supsidijarne tužiteljice Marije Hrebac iz Karlovca upućen predsjedniku Hrvatskoga sabora za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Tomislava Sauche zastupnika u Hrvatskom saboru zbog kaznenog djela zlouporabe položaja i ovlasti iz članka 291. stavak 1. Kaznenog zakona, Tomislav Saucha zastupnik u 9. sazivu Hrvatskoga sabora te na temelju članka 76. Ustava RH i članka 23. Poslovnika Hrvatskoga sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te se bez odluke Hrvatskog sabora protiv istoga ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Povjerenstvo je utvrdilo da je državno odvjetništvo, ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala rješenjem br. KUS 259/18 od 30 srpnja 2018. godine odbacilo kaznenu prijavu Marije Hrebac protiv Tomislava Sauche. Bez rasprave Mandatno-imunitetno povjerenstvo je jednoglasno sa 5 glasova za predložilo Hrvatskom saboru donošenje sljedeće odluke: „Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanjem kaznenog postupka protiv zastupnika Tomislava Sauche po zahtjevu punomoćenika supsidijarne tužiteljice Marije Hrebec iz Karlovca zbog kaznenog djela zlouporabe položaja i ovlasti iz članka 291. stavak 1. Kaznenog zakona.“. I zadnje odluka, Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskoga sabora razmotrilo je na 41. sjednici održanoj 20. rujna 2018. godine zahtjev općinskog suda u Dubrovniku stalne službe u Pločama gdje se vodi kazneni postupak po privatnoj tužbi Ivana Pavlovića iz Ploča upućen predsjedniku Hrvatskog sabora za davanje odobrenja za nastavak kaznenog postupka protiv Vlahe Orepića zastupnika u Hrvatskom saboru zbog kaznenog djela sramoćenja iz članka 148. stavak 2. Kaznenog zakona. Vlaho Orepić zastupnik je 9. saziva Hrvatskoga sabora te na temelju članka 76. Ustava RH i članka 23. Poslovnika Hrvatskoga sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te se bez odluke Hrvatskoga sabora protiv istog ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Bez rasprave Mandatno-imunitetno povjerenstvo na osnovi članka 116. Poslovnika Hrvatskoga sabora jednoglasno je sa 5 glasova za predložilo Hrvatskom saboru donošenje sljedeće odluke: „Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskaćuje se odobrenje za nastavak kaznenog postupka protiv zastupnika Vlahe Orepića po zahtjevu općinskog suda u Dubrovniku, stalne službe u Pločama u predmetu ... [[Govornik se ne razumije.]] br. K482/17 koji se vodi po privatnoj tužbi Ivana Pavlovića iz Ploča zbog kaznenog djela sramoćenja iz članka 148. stavka 2. Kaznenog zakona.
Zahvaljujem članu Mandatno-imunitetnog povjerenstva, gospodinu Anti Bačiću na ovom podnesenom izvješću. Otvaram raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo o ovoj točki kada se za to steknu uvjeti. S ovime smo poštovane kolegice i kolege završili sve predviđene točke dnevnog reda za današnji dan. Sutra nastavljamo sa radom u 9,30 sa 9 prijedloga zakona iz poreznog seta zakona. Hvala vam lijepo i ugodan ostatak dana. SJEDNICA JE PREKINUTA U 19,20 SATI
Idemo sada na Izvješća Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Prvo je ono o Zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Tomislava Sauche, zastupnika u Hrvatskom saboru. Rasprava je zaključena, dajem na glasovanje Prijedlog odluke koja glasi: „Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupaka protiv zastupnika Tomislava Sauche po zahtjevu punomoćnika supsidijarne tužiteljice Marije Hrebac iz Karlovca zbog kaznenog djela zlouporabe položaja i ovlasti iz članka 291. stavka 1. Kaznenog zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 90 za i 2 suzdržana donesena odluka kako je predložilo Mandatno-imunitetno povjerenstvo.Idemo sada na Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva o Zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Mladena Madjera zastupnika u Hrvatskom saboru. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke koja glasi: „Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupaka protiv zastupnika Mladena Madjera po zahtjevu punomoćnika privatnog tužitelja Darka Korena iz Križevaca po tužbi koja je podnijeta dana 21. kolovoza 2018. godine Općinskom sudu u Koprivnici zbog kaznenog dijela klevete iz članka 149. stavaka 1. i 2. Kaznenog zakona.“ Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 96 za i 1 glas suzdržan da je donesena odluka kako je predložilo Mandatno-imunitetno povjerenstvo. Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva o zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Ivana Vilibora-Sinčića zastupnika u Hrvatskom saboru. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke koja glasi: „Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Ivana Vilibora-Sinčića po zahtjevu punomoćnika privatnog tužitelja Mirka Ervačića iz Koritne po tužbi koja je podnijeta dana 10. srpnja 2018. godine Općinskom sudu u Karlovcu zbog kaznenog djela uvrede iz članka 147. stavaka 1. i 2. i kaznenog dijela klevete iz članaka 149., stavaka 1. i 2. Kaznenog zakona.“ Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 97 glasova za donesena Odluka kako je predložilo Mandatno-imunitetno povjerenstvo. I zadnja točka danas Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva o Zahtjevu za davanje odobrenja za nastavak kaznenog postupka protiv Vlahe Orepića, zastupnika u Hrvatskom saboru. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke koja glasi: „Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za nastavak kaznenog postupka protiv zastupnika Vlahe Orepića po zahtjevu Općinskog suda u Dubrovniku, stalne službe u Pločama u predmetu poslovni broj K-482/17 koji se vodi po privatnoj tužbi Ivana Pavlovića iz Ploča zbog kaznenog djela sramoćenja iz članka 148. stavka 2. Kaznenog zakona.“. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 99 glasova za donesena Odluka kako je predložilo Mandatno-imunitetno povjerenstvo. Ovime smo došli do kraja glasovanja. Sada imamo još rasprave po klubovima, slobodni govor. A nastavljamo u srijedu, 3. listopada Prijedlogom zakona o Izmjenama i dopunama Pomorskog zakonika, prvo čitanje, P.Z.E. br. 421. Molim sada samo da oni koji žele napuste sabornicu pa nastavljamo sa radom. STANKA U 13,59 SATI
Sad prelazimo na: - Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva u zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Josipa Đakića Molim predsjednika Mandatnog-imunitetnog povjerenstva gospodina Žarka Tušeka da nam podnese izvješće.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 42. sjednici održanoj dana 4. listopada 2018. g. zahtjev punomoćnika privatnog tužitelja Claudea Jambrošića iz Zagreba upućen predsjedniku Hrvatskog sabor za davanjem odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Josipa Đakića, zastupnika u Hrvatskog saboru zbog kaznenog djela uvrede iz članka 147. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona i kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona. Josip Đakić zastupnik je 9. saziva Hrvatskog sabora te na temelju članka 76. Ustava RH i članka 23. Poslovnika Hrvatskog sabora, ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te se bez odluke Hrvatskog sabora protiv istog ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Bez rasprave, povjerenstvo je na osnovu članka 116. Poslovnika Hrvatskog sabora, jednoglasno, sa 6 glasova za, predlaže Hrvatskom saboru donošenje slijedeće odluke, da se za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Josipa Đakića po zahtjevu punomoćnika privatnog tužitelja Claudea Jambrošića iz Zagreba u tužbi koja je podnijeta dana 18. rujna 2018. g. Općinskom kaznenom sudu u Zagrebu zbog kaznenog djela uvrede iz članka 147. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona i kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona, da ne čitam cijelo obrazloženje, znači radi se o privatnoj tužbi protiv zastupnika u Hrvatskom saboru i u tom smislu, Povjerenstvo predlaže da se ne skida imunitet saborskom zastupniku. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem predsjedniku Mandatno-imunitetnog povjerenstva i otvaram raspravu. Želi li tko uzeti riječ? Nitko, zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Do 15 sati je pauza i onda nastavljamo sa slijedećom tokom dnevnoga reda a to je točka Prijedlog za pokretanje pitanja povjerenja prof. dr. Milanu Kujundžiću, ministru zdravstva u Vladi RH, u 3 sata, hvala. STANKA U 14,49 SATI
Izvješće mandatno-imunitetnog povjerenstva o zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Josipa Đakića, zastupnika u Hrvatskom saboru, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje prijedlog odluke koja glasi: Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Josipa Đakića po zahtjevu punomoćnika privatnog tužitelja Claudea Jambrošića iz Zagreba po tužbi koja je podnijeta dana 18. rujna 2018. Općinskom kaznenom sudu u Zagrebu zbog kaznenog djela uvrede iz članka 147 stavka 1. i 2. KZ-a i kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. KZ-a, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 98 za i jedan protiv donesena odluka kako je predložilo Mandatno-imunitetno povjerenstvo.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Mandatno imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 43. sjednici održanoj dana 30. listopada 2018. godine zahtjev opunomoćnika privatnog tužitelja Giannia Rossande iz Pule upućen predsjedniku Hrvatskoga sabora za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Ivana Vilibora Sinčića zastupnika u Hrvatskom saboru a zbog kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona. Ivan Vilibor Sinčić zastupnik je 9. saziva Hrvatskoga sabora te na temelju članka 76. Ustava RH i članka 23. Poslovnika Hrvatskoga sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te se bez odluke Hrvatskoga sabora protiv istog ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Bez rasprave Mandatno imunitetno povjerenstvo na osnovu članka 116. Poslovnika Hrvatskoga sabora jednoglasno sa 6 glasova za predlaže Hrvatskom saboru donošenje Odluke: Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Ivana Vilibora Sinčića po zahtjevu opunomoćenika privatnog tužitelja Giannia Rossande iz Pule po tužbi koja je podnijeta dana 23. listopada 2018. godine Općinskom sudu u Puli zbog kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona. Kratko obrazloženje, da ne čitam u cijelosti, radi se o privatnoj tužbi i u svakom slučaju kao i do sada mi kao povjerenstvo predlažemo da se i u ovom slučaju ne ukida imunitet zastupniku Ivanu Viliboru Sinčiću. Hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Mandatno imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na 43. sjednici održanoj dana 30. listopada 2018. godine zahtjev opunomoćnika privatnog tužitelja Giannia Rossande iz Pule upućen predsjedniku Hrvatskoga sabora za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Ivana Vilibora Sinčića zastupnika u Hrvatskom saboru a zbog kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona. Ivan Vilibor Sinčić zastupnik je 9. saziva Hrvatskoga sabora te na temelju članka 76. Ustava RH i članka 23. Poslovnika Hrvatskoga sabora ima imunitet do prestanka zastupničkog mandata te se bez odluke Hrvatskoga sabora protiv istog ne može pokrenuti niti voditi kazneni postupak. Bez rasprave Mandatno imunitetno povjerenstvo na osnovu članka 116. Poslovnika Hrvatskoga sabora jednoglasno sa 6 glasova za predlaže Hrvatskom saboru donošenje Odluke: Za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka protiv zastupnika Ivana Vilibora Sinčića po zahtjevu opunomoćenika privatnog tužitelja Giannia Rossande iz Pule po tužbi koja je podnijeta dana 23. listopada 2018. godine Općinskom sudu u Puli zbog kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. Kaznenog zakona. Kratko obrazloženje, da ne čitam u cijelosti, radi se o privatnoj tužbi i u svakom slučaju kao i do sada mi kao povjerenstvo predlažemo da se i u ovom slučaju ne ukida imunitet zastupniku Ivanu Viliboru Sinčiću. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zahvaljujem predsjedniku Mandatno imunitetnog povjerenstva. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih. Zaključujemo raspravu. A i o ovoj točci ćemo onda glasovati kada se steknu uvjeti, vjerojatno sutra. Budući da smo bili vrlo efikasni a i niz kolega koji se bio prijavio je odustao i nije prisutan u dvorani, mi ćemo sada napraviti stanku do 13h kada sukladno Poslovniku imamo slobodni govor. Nakon njega će, nakon slobodnih govora će vjerojatno opet biti stanka do 15h jer je najavljena sljedeća točka u 15h pa bi bilo nekorektno da je počnemo, bilo jedno, bilo drugo prije nego što je najavljeno odnosno slijedom Poslovnika. Evo, hvala vam lijepa. … [[Upadica se ne čuje.]] Evo, klubovi, klubovi nisu baš, klubovi baš nisu s oduševljenjem na to reagirali i bojim se da neće to tako proći. Hvala vam lijepa. STANKA U 12,07 SATI
I idemo sad na zadnju točku, izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva o zahtjevu za davanje odobrenja za pokretanje kaznenog postupka protiv Ivana Vilibora Sinčića, zastupnika u Hrvatskom saboru. Rasprava je zaključena, pa dajem na glasovanje prijedlog Odluke koja glasi, za vrijeme trajanja zastupničkog mandata uskraćuje se odobrenje za pokretanje kaznenog postupka, protiv zastupnika Ivana Vilibora Sinčića, po zahtjevu opunomoćenika privatnog tužitelja Giannia Rosande iz Pule, po tužbi koja je podnijeta dana, 23. listopada 2018. godine Općinskom sudu u Puli zbog kaznenog djela klevete iz članka 149. stavka 1. i 2. kaznenog zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 76 glasova za donesena Odluka kako ju je predložilo Mandatno-imunitetno povjerenstvo. Ovime smo došli do kraja glasovanja.