Zahvaljujem gospodine predsjedniče Sabora, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Na temelju članka 44. stavak 2. Zakona o popisu stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine Državna geodetska uprava podnijela je navedeno Izvješće o obavljenim poslovima i utrošenim sredstvima na izradi spomenute tehničke dokumentacije za popis 2011. godine. Sukladno spomenutom Zakonu Državna geodetska uprava je pripremila tu tehničku dokumentaciju, dostavila dokumentaciju Državnom zavodu za statistiku, županijskim popisnim povjerenstvima i popisnom povjerenstvu Grada zagreba, te nastavno što neposredno nije sadržaj ovog izvješća službenici geodetske uprave su sudjelovali u radu županijskih popisnih povjerenstvima. Izvješće o obavljenim poslovima i utrošenim sredstvima za izradu tehničke dokumentacije daje pregled obavljenog posla i prigoda je istaknuti da je cijeli posao odrađen u izuzetno kratkom vremenskom razdoblju. Isto tako treba istaknuti da obzirom na činjenicu da se popis stanovništva odvija svakih 10 godina to je pitanje održavanja ažurnosti podataka potrebnih za tehničku dokumentaciju što u svojoj osnovi predstavljaju podaci registra prostornih jedinica, pojačani grafičkim prikazima i popisima koji se izrađuju po posebnom zahtjevu i standardima Državnog zavoda za statistiku. Predstavljaju ključni fakto u pripremi dokumentacije i samoj provedbi popisa. Treba imati na umu činjenicu da je 10 godina također veliki vremenski razmak i da je u proteklom vremenu došlo do velikih promjena u informacijsko komunikacijskim tehnologijama, što je pri izradi dokumentacije također trebalo uzeti u obzir i istu prilagoditi toj činjenici. Stoga je za popis 2011. godine u razdoblju od samo 5 mjeseci kompletno ažuriran sadržaj postojećeg registra prostornih jedinica i izrađena nova digitalna tehnička dokumentacija na podlozi novih topografskih karata ... i posebno orto foto kadra u mjerilu 1:5000 s crtanim objektima kojima su pridruženi centroidi kućnih brojeva. DA bi se do toga došlo 714 službenika državne geodetske uprave i gradskog ureda za katastar i geodetske poslove grada Zagreba, imenovano je u povjerenstvo za pripremu tehničke dokumentacije za popis i oni su u svom radu komunicirali sa svim jedinicama lokalne samouprave kako bi iste ažurirale postojeće odluke odnosno dostavile odluke o imenovanjima ulica i trgova. Na terenu su djelatnici provjerili sve objekte, istima pridružili ili odredili kućne brojeve i po izradi same tehničke dokumentacije istu još jednom provjerili. O kojem poslu je riječ koji je u razdoblju terenske revizije obavljen, van radnog vremena, subotama i nedjeljama govore brojke o promjenama koje su provedene u registru prostornih jedinica a rezultat su upravo tog posla. Tako kao što ste vidjeli u izvješću broj gradskih četvrti i kotara je povećan za 35, broj naselja za 3, broj katastarskih općina za 14, broj statističkih krugova za 37, broj popisnih krugova za 987, broj ulica i trgova koji su novo registrirani iznosi 1872, a broj registriranih zgrada sa kućnim brojevima povećan je za 100 tisuća 155 oznaka, što znači sa milijun 468 tisuća na milijun 568 tisuća. Ukupno su katastarski uredi izvršili 390 tisuća 544 promjena u registrima i za potrebe tih promjena izradili tisuću 92 elaborata. Treba istaknuti osim samog volumena posla kojeg je trebalo logistički organizirani kritičan izazov je bio sustav kontrole koji je morao biti s jedne strane višestruk a s druge strane se mogao samo djelomično automatizirati, tako da smo mi de facto proveli četverostruku kontrolu svih podataka koji su ušli u tehničku dokumentaciju za popis stanovništva. Konačan rezultat cjelokupne aktivnosti je da je za cjelokupan teritorij Republike Hrvatske po provedbi registriranih promjena izrađen ISSO-om podržana baza podataka koja predstavlja podlogu za ISSO-om podržani registar prostornih jedinica, te dokumentacija za popis koja se sastoji od 9 popisa i 5 kartografskih prikaza kojih svaki pokriva kompletan teritorij Republike Hrvatske. Ove brojke same po sebi puno govore ali ne otkrivaju da je Državna geodetska uprava tokom cijele 2010. godine provodila određene pripremne aktivnosti, tako da smo imali jednu posebnu akciju na području Splitsko-dalmatinske županije, ažuriranje ulica, trgova i kućnih brojeva sa jedinicama lokalne samouprave, konkretno 30 od 57 jedinica lokalne samouprave zbog poznate tradicije cijelih naselja sa oznakama bb, tako da su te jedinice lokalne samouprave donijele odluke o imenovanju ulica i trgova, dodjeli kućnih brojeva i brisanju oznaka bb, te dovođenje tih evidencije a time i tehničke dokumentacije za popis na razinu svih ostalih dijelova Republike Hrvatske i mislim da možemo danas sa velikim zadovoljstvom kazati da u Hrvatskoj više nemamo naselja sa masovnim oznakama kuća bez broja dakle bb. Pri tome bih želio istaknuti da je ostvarena uspješna suradnja sa jedinicama lokalne samouprave, te su mnoge jedinice lokalne samouprave pokrenule ne samo u spomenutoj županiji, akcije označavanja kuća kućnim brojevima, uz svo ono ažuriranje odluka o imenovanju ulica. Sukladno članku 40. Zakona sredstva za financiranje poslova državne geodetske uprave određena su u iznosu od 13,5 milijuna kuna i to 10 milijuna kuna u 2010. godini i 3,5 milijuna kuna u 2011. godini. Od navedenog iznosa 8 milijuna 896 tisuća 591 kuna je isplaćena geodetskim tvrtkama za geodetsko katastarske usluge, a 4,5 milijuna tj. 4 milijuna 535 tisuća 492 kune je isplaćeno kao naknada članovima povjerenstva te je od odobrenih sredstava odobrenih 13,5 milijuna utrošeno 13 milijuna 432 tisuće i 83 kune. I za kraj mislim da smijem kazati da je uspješna priprema tehničke dokumentacije bila i podloga za uspješnu provedbu popisa kućanstava, stanova i stanovništva 2011. godine, što vjerujemo da će pokazati i izvješće o provedbi popisa Državnog zavoda za statistiku kada za to dođe red. Hvala lijepa na pažnji.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo svako 10 godina se susrećemo sa jednom temom popisa stanovništva u zemlji. Ove godine je to obavljeno od 1. do 24.4. kako je bilo i planirano. Popis stanovništva se temelji na Zakonu o popisu stanovništva, kućanstva i stanova. Ljudi imaju različita mišljenja i kriterije o tome što bi trebalo sve popisivati, međutim postoje određeni standardi u prvom redu ... stanovništvo, ali svaka dodatna informacija prigodom toga je dobro došla. Za napraviti dobar popis stanovništva, svakako je važna dobra priprema i u tom smislu pozdravljam i čestitam gospodinu državnom tajniku na obavljenoj pripremi jer ovisno o obavljanoj pripremi teku popisi stanovništva, anketira se a onda nakon toga i obradom dobivenih podataka dolazimo do informacija koje su nam potrebne za daljnji rad. Rad je praktički temeljen u Državnoj geodetskoj upravi uz koji je radio Državni zavod za statistiku. Napravljen je obrazac po kojem se vršio popis stanovništva. Pozornost javnosti je u glavnom koncentrirana na popis stanovništva kako oni koji popisuju rade, što se susreću, na koja pitanja moraju ili ne moraju odgovoriti. Prema izvješću povjerenstvo je sadržavalo 714 službenika koji su na tome radili. Putem javne nabave se došlo do pojedinih pravnih subjekata koji su u tome bili angažirani ali je već u najavi popisa stanovništva prijavljeno da bi oko 17 tisuća radili na ukupnom popisu kako pamtim. Zanimljivo popis stanovništva odnosno sama akcija zanimljiva je iz nekoliko elemenata tako već sada ne čekajući rezultate koji bi prema nekoj najavi trebali biti do kraja 6 mjeseca, taj kraj 6. mjeseca izgleda sudbonosan za puno toga, ne čekajući taj kraj već smo sada došli do mnogih spoznaja koji mogu biti zanimljive onima koji se bave strategijom razvoja, planiranjem i općenito analizom pozicije iz koje idemo prema naprijed. Sama činjenica je da u ovom popisu stanovništva 2011. godine se već mijenja odnos u smislu grafičkog praćenja, da danas imamo već 33% kompletno digitalne pripremljene podloge, da je 19 podloga u digitalnom i analognom obliku i da 48 još u analognom obliku pokazuje jednu određenu promjenu prema popisu od prije 10 godina. Međutim, analizirajući podatak o kojima je nekoliko riječi u svojoj prezentaciji kazao gospodin državni tajnik to je u pripremi u jednom grafičkom prikazu pokazano je o vrstama prostornih jedinca koje se analiziraju prije revizije i nakon revizije. I ustanovljene su od nikakvih promjena kada razgovaramo o županijama odnosno gradovima i općinama kojih ima 556 do po meni značajnog pokazatelja o kućnom broju. Naime, kućni broj od cca milijun i pol odnosno milijun 468 tisuća stanovnika u odnosu na broj stanovnika pokazuje podatak koji je za mene potpuno novi i neočekivani da se zapravo na jednom kućnom broju nalazi svega tri osobe u Hrvatskoj. Dakle, da je to mali broj stanovnika na jednom kućnom broju odnosno veliki broj kućnih brojeva. Ali zanimljivo je isto tako da je u tih 10 godina nastala jedna temeljna razlika za oko 100 tisuća kućnih brojeva što po ovom prosjeku znači da je 300 tisuća ljudi potpuno dislocirano u odnosu na svoju adresu ako je identificirano i ulicom i brojem. Naravno te su promjene strane i očekivane, ali meni se nije činilo nisam očekivao da bi te promjene mogle biti toliko velike. Ovo ističem iz razloga što je onda i popis stanovništva i priprema za popis stanovništva očito trpila velike napore i u tom smislu je moj pojačani naglasak na uspjeh i pedantnost u pripremi popisa stanovništva. Bit će vrlo zanimljivo vidjeti što popis stanovništva donosi pogotovo što će biti zanimljivo i u odnosu na broj kućanstava i u odnosu na broj stanova. Naime, za planiranja mnoga u kategoriji prostornog planiranja i problematike koju smo govorili u stanovanju je vrlo važno koliko jedna obitelj ima prosječno broj stanovnika da bi mogli vidjeti kolike su prosječne potrebe stambenog prostora za tim, odnosno koliko ga još fali ili koliko ga imamo previše barem kada razgovaramo o prosjecima ili brojkama koje to pokazuju bez obzira na stvarno stanje korištenja i činjenicu ili mogućnost da iste osobe imaju i po nekoliko stambenih jedinica. Svakako je zanimljivo ono što je bilo ugrađeno u obrazac što mnogi nisu razumjeli odnosno smatrali su da je zadiranje u njihovu privatnost, a to su pitanja koja su se odnosila na sagledavanje standarda u kojem domaćinstva pučanstva žive. Još jedan podatak bih istakao hvale vrijedan, a to je da je proračun za financiranje popisa stanovništva bio predviđen u pripremi sa 13,5 milijuna, koliko pamtim, a da je realiziran sa 13 432 083,55 kuna što znači da predviđeni proračun nije probijen, da su se kontrolirala planirana sredstva, utrošak planiranih sredstava i da se ne samo ostalo unutar toga nego je suzito bilo i niže. Važno je istaknuti isto tako jedan drugi segment napretka koji se posredno iščitava iz ovog popisa, iz ovoga izvješća o popisu stanovništva, da je 2011. godina u odnosu na 2001. godinu imala značajan pomak u primjeni novih tehnologija u digitalnom obliku na novim podlogama što je istodobno i veliki rezultat obavljen zbog popisa stanovništva, ali na raspolaganju i koristan i za mnoge druge stvari. Dakle, kao zaključak rekao bih da apsolutno se prihvaća ovo izvješće, da se ocjenjuje priprema, obavljanje vrlo kvalitetnim, primjerenim, primjernim, a zanimljivo će biti što će rezultati obrade tih podataka donijeti, ali u svakom slučaju sve ono što bude obrađeno i prikazano bit će dobre pouke, iskustva i podloge za reviziju, za moguću reviziju ili korisnu reviziju ili potrebnu reviziju važnih strateških dokumenata za razvoj Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je klub HNS-a, HSU-a i gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je izvješće za koje treba reći da je kvalitetno i da je što je možda malo i začudno eto stiglo na vrijeme na naše saborske klupe. Stoga eto sva pohvala i trebalo bi to biti kao praksa za sve ostale ustanove koje su dužne podastrijeti izvješće o svom radu nama saborskim zastupnicima. Državna geodetska uprava bila je dužna prema Zakonu o popisu stanovništva sudjelovati u pripremi, organizaciji i provođenju popisa stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj. Sam popis stanovništva krenuo je kao što znamo u travnju ove godine i trajao je negdje oko mjesec dana. Priprema i izrada tehničke dokumentacije radila se u nekoliko godina i rezultirala je n ovim prostornim podlogama i kartama te kompletnom dokumentacijom u digitalnom obliku. Za taj posao potrošeno je nešto manje od 13,5 milijuna kuna. U izvješću sasvim precizno stoji što se sve novo dogodilo u tih 10-tak godina, to je bilo nužno i to se očekivalo. Stoga eto izvješće daje jednu novu sliku naše Republike Hrvatske. Po ocjeni kluba HNS-a, HSU-a odrađen je veoma obiman i rekla bih vrlo koristan posao. Stoga ćemo ovo izvješće podržati, ali ćemo imati neka pitanja onog momenta kad dođe izvješće o popisu stanovništva na naše klupe i na dnevni red. Hvala vam lijepa.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Da bit će zanimljivo, ovako ću započeti kao što je gospodin Rošin završio, biti će zanimljivo vidjeti što će ovi popisi svima nama zapravo donijeti. Gospodin Rošin ako se ne varam spominjao je ove kućne brojeve pa je tako rekao, citiram, da ga čudi da mali broj ljudi živi na jednom kućnom broju, ne više od troje. Ja neću reći da se u Hrvatskoj živi dobro, ali zahvaljujući onome naslijeđu, onih 400 tisuća, nije to jedino, 400 tisuća društvenih stanova koji su sagrađeni do '90.-te godine, koji su od '91., '92. preuzeti od strane njihovih korisnika. Ispada da u Hrvatskoj preko 90% građana ili obitelji posjeduje stan. U jednoj Njemačkoj ili u Italiji situacija je neusporedivo gora, možda 50, 60% ljudi ima u svom posjedu, ne posjedu nego vlasništvu svoj stan. U Hrvatskoj je tu situacija daleko, daleko povoljnija. Jasno da jedna Hrvatska je daleko od jedne Njemačke, iako sad sam se sjetio jednoga vica, kaže jedan oni u Švedskoj su 20 godina iza nas. Kako, kako je to moguće, pa kod njih je još dobro. Tako je bilo i nekada do '90.-te godine, daleko bolje no što je danas i tako se gotovo tih 400 tisuća društvenih stanova sagradilo u ono vrijeme, a prodalo u neko drugo i dobro je da se riješilo te stanare. Nije dobro da je netko nešto kupovao za 5, 6 ili 7 tisuća maraka, a kasnije u Opatiji ili Zagrebu ili u Poreču, Dubrovniku ili Splitu te stanove prodavao po 300, 400 ili ne znam koliko tisuća eura ili ondašnjih maraka. No pustimo sada to. Naš popis stanovništva košta negdje oko 170 milijuna kuna. Sam čin tog popisa stanovništva trajao od pripreme pa nadalje mjesecima. Ovdje se u ovom dokumentu ili ovom izvješću na strani 13 doslovce kaže da sukladno članku 40. Zakona sredstva za financiranje poslova Državne geodetske uprave određena su u iznosu od 13,5 milijuna kuna te se opet osiguravaju za glavu 07525 Državna geodetska uprava. Sredstva se raspoređuju na 2010. godinu u iznosu od 10 milijuna kuna te na 2011. u iznosu od 3,5 milijuna kuna i onda se kaže za što se to izdvaja. Ovdje se isto tako u ovom Izvješću o obavljenim poslovima i utrošenim sredstvima doslovce kaže da ažuriranje se sastoji, citiram, od poboljšanja točnosti prikaza granica prostornih jedinica temeljem raspoloživih izvornika, unošenje podataka u novoosnovanim i promijenjenim prostornim jedinicama i njihovim imenima i identifikatorima. Zatim unošenje podataka u novosagrađenim ulicama, trgovima, unošenje podataka u novosagrađenim zgradama, unošenje podataka u kućnim brojevima itd., itd. Ono što mene jednostavno iznenađuje, kako npr. da u nekim nama susjednim zemljama ako se ne varam u Sloveniji npr. popis ne košta niti jedne kune. Dapače, on se kao takav niti ne sprovodi. Jednostavno imaju navodno ustrojen sustav koji vodi unaprijed, koji unaprijed sistematizira sve te podatke koji se traže u popisu stanovništva kojega sprovodi Republika Hrvatska. Čak i u jednoj Kini negdje sam pročitao koja je 300 ili ne znam koliko puta brojnija, mnogoljudnija od Hrvatske ovaj popis traje kraće no što traje u Republici Hrvatskoj. I sve bi to bilo u redu da smo barem dobili sistematizirane podatke, ali do današnjeg dana tih podataka u javnosti nema. Odnosno postoji samo jedan podatak koji je procurio u javnost kojega je nedavno iznijela Hrvatska biskupska konferencija kroz podatak da u ovoj zemlji ima neusporedivo veći broj rimokatolika danas no što nas je bilo godine 2001. Znači, taj broj su oni nekako dobili. Kako to da ostali recimo nisu dobili podatke kojih isto tako tangiraju. Kada govorimo o tom popisu stanovništva ja mislim da bi doista trebali dobiti sve te podatke. Taj popis stanovništva ne znam polazi od toga da se ljude pitalo ne znam koliko imate tih vodokotlića u svojim stanovima da ne govorim o nacionalnoj pripadnosti, vjerskoj pripadnosti. Izjašnjavali su se pojedinci o tome koliko imaju kokoši, drugih životinja itd. Ali zanimljivo je nešto drugo kako to da u javnost na primjer nije procurila, nisu procurili neki podaci, kako to da nekih konfesija danas ima neusporedivo manje no što ih je i pripadnika normalno istih, no što ih je bilo godine 2001. ili nekih ranijih godina. Jasno je da svi ovi podaci koji se prikupljaju ovakvim izvješćima su nadasve korisni. Jasno je da isto tako sve nas daleko neki drugi podaci više tangiraju. To su oni gospodarski o kojim se razgovaralo i tijekom jučerašnje rasprave o izvršenju državnog proračuna. Međutim, mišljenja sam da kada bi računalno bila Hrvatska umrežena, pod navodnicima ustrojena mi bi u svakom trenutku ne znam na primjer preko JMBG-a, dobro danas ga nema, imamo ovaj famozni OIB, mogli dobiti gotovo sve tražene podatke osim dva – tko je što po nacionalnosti i tko je što po vjero ispovijesti. Utoliko slobodno se može reći da se u ovoj državi 170 milijuna kuna koliko je koštao popis, to je ekvivalent otprilike jednog manjeg broda koji isporučuje Brodosplit, 3. maj, Uljanik itd. Znači, taj novac se utrošio da bi se de facto saznalo samo dva podatka: koliko ima građana Hrvatske po pojedinoj nacionalnosti i koliko ima građana po nekoj konfesiji, odnosno vjero ispovijesti. Svi ostali podaci koji su se tražili u tom popisu stanovništva gotovo da su irelevantni. Konačno ako su tajni šta se oni uopće prikupljaju, a tvrdim da se na razne druge načine već o tim podacima vodi računa. Ne znam kome treba u ovoj zemlji podatak koliko ima netko vodokotlića ili koliko ima ne znam tamo kad se tražilo kokoši. Činjenica je rekoh da u jednoj Sloveniji takve podatke na popisu stanovništva se ne traži. Međutim, zašto sve to govorim? Između ostalog i zbog predstojećih parlamentarnih izbora, zbog inicijativa pojedinih opcija koji usporavaju pod navodnicima tu pozitivnu manjinsku diskriminaciju ili dvostruko pravo glasa pripadnicima pojedinih manjina. Ako se to dogodi onda se bojim da će predstavnici manjina i u buduće biti segregirani, a one stranke koje najdosljednije vode računa o pripadnicima manjina dobrano diskreditirane. Konačno, moj je podatak da na primjer sve ove podatke o nekretninama u Republici Hrvatskoj možemo dobiti iz evidencija koje posjeduju naši katastri, gruntovnice, poreske uprave jer se na tu imovinu plaćaju i svojevrsni porezi. Kada govorimo o plaćama sve podatke možemo dobiti. Dobro, ako ne možemo preko banaka, ali onda se može preko MIORH-a odnosno Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Broj članova domaćinstva nije ništa što nema već u svojoj evidenciji nadležna neka policijska uprava. Bolnica mora normalno objavljivati podatke o rođenima, matičari o umrlima. Ne znam, policija prebivalište itd. itd. Znači, sve se to može imati u svakom trenutku kada bi sustav Republike Hrvatske ne statistički, nego računalno bio umrežen. Znači, temeljno pitanje hoće li se i u buduće voditi ti popisi ili je moguće do svih tih podataka doći de facto i bez jedne kune troškova. Sve u svemu dobro. Ovaj rekoh već sam citirao da su ove izrade tehničkih dokumentacija proračun koštale 13 i pol milijuna kuna, da se ažuriranje sastajalo od poboljšanja točnosti prikaza granica prostornih jedinica do unošenja podataka o kućnim brojevima, o novosagrađenim zgradama itd. Daleko od toga da jedan popis stanovništva nije dobro došao. Druga je stvar da li bi mogli živjeti i bez njega. Ali ono što je daleko bitnije da se jedan takav ustroj preustroji. Sve u svemu, hajde želim vjerovati da će i ovim Izvješćem o obavljanju poslova i utrošenim sredstvima na izradi tehničke dokumentacije za popis stanovništva, kućanstva i stanova u Republici Hrvatskoj 2011. godine kako glasi ovo izvješće biti učinjen ako ništa drugo jedan napredak glede ažuriranje pojedine imovine, ali isto tako želim izraziti vjeru da naši građani nakon što se to učini financijski neće biti dodatno terećeni kada je riječ o uvođenju npr. nekih novih poreza.
Hvala. Na redu je klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Izvješće o obavljenim poslovima i utrošenim sredstvima na izradi tehničke dokumentacije za popis stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj koji je izvršen dakle 2011. godine pred nama i to je dakle izvješće Državne geodetske uprave, koja je zapravo bila i izvršila pripremu za, u svom dijelu za popis stanovništva koji je eto izvršen, još uvijek ne znamo rezultate pa mi nije jasno kako kolega Kajin već zna broj ljudi po raznim konfesijama itd., pa onda zna broj vodokotlića, valjda je, procurili su mu vodokotlići i prokukurikali su već unaprijed kukajući na neke podatke, a sam kaže da i čudi se kako podaci od nekuda cure. No ne bih se osvrtao na kolegu mog prethodnika, negoli na to da je točno da se popis stanovništva vrši svakih 10 godina, da je dakle izvršen '91., 2001., 2011. Ja vjerujem da će sljedeći popis stanovništva biti izvršen dakle 2021. godine, i kada će biti, i da će tada Hrvatska biti vrlo vjerojatno u Europskoj uniji, barem nekoliko godina. Bit će zapravo tada i zanimljivo usporediti ovaj popis iz 2011. i onda analizirati promjene koje će se dogoditi u ovih 10 godina, a bojim se s obzirom na sve ono što nas čeka da će biti i tada začuđujućih rezultata s obzirom na to da je to onda, da će to biti zajednica od 500 milijuna ljudi, u kojoj svatko ima pravo živjeti gdje hoće, nastaniti se gdje hoće itd. Točno je da Državni zavod za statistiku putem umrežavanja, danas su zaista vrlo sofisticirana, mogućnosti sofisticirane, dakle velike su tehničke mogućnosti da se bilo koja ustanova, pa tako i Državni zavod za statistiku umreži, uveže s matičnim uredima, zatim sa Poreznom upravom, Ministarstvom financija, Ministarstvom graditeljstva i prostornog uređenja, i da odatle crpi podatke koji bi sasvim sigurno, ako ništa drugo, barem smanjio broj upita u onim listićima, dakle upitnicima koje su popisivači stanovništva postavljali građanima prilikom popisa stanovništva. Ako ništa drugo bar to. A može li se provesti dakle takva jedna analiza i bez utroška od 170 milijuna kuna, dalo bi se i o tome raspravljati. Izvješće Državne geodetske uprave u svakom slučaju je korektno, pa i poučno čak, jer se čak i iz njega, a radi se o jednom tehničkom materijalu, daju iščitati određene promjene koje su nastale, a koje će biti objašnjene kada iziđu konačni, konačne analize i podaci Državnog zavoda za statistiku, a to je da je kako piše na stranici 12, a na traženje Državnog zavoda za statistiku je objavljena dopunska revizija kojim se utvrđuje da uz 21 županiju, što dakle nije mijenjano u ovih 10 godina, zatim 556 općina i gradova, dakle 430 plus 126, zatim uz naselja katastarske općine statističke krugove, popisne krugove, ulice i trgove, postoji povećanje dakle ukupnog broja kućnih brojeva, i to za 100 tisuća, sa milijun i 468 kućnih brojeva, na milijun i 568 tisuća. Ajde zaokružimo na 100 tisuća, da ne ulazimo u sitne brojke. Ja ne bih to objašnjavao onim što je moj prethodnik rekao otkupom stanova itd., negoli i izgradnjom i da kažem dijeljenjem obitelji, odvajanjem, odrastanjem i stvaranjem nove obitelji pa i novog kućnog broja i nove stambene jedinice. Dakle 100 tisuća novih stambenih jedinica. To što je prosječan, netko je rekao ovdje, ali ako znamo da Hrvatska ima otprilike, imala je oko 4 i pol milijuna stanovnika, nešto manje, onda je broj osoba po stambenoj jedinici, dakle po jednom kućnom broju još i manji negoli je bio 2001. godine. I to je ono što zabrinjava. To je ono o čemu mi trebamo razmišljati, da te kućne brojeve dakle nema tko popuniti, da su nam mnoge kuće bez dječjeg glasanja i dječjeg smijeha, i to je ono što će pokazati, ne želim biti zloguki prorok, što će pokazati konačni podaci Državnog zavoda za statistiku, tu da kažem poraznu činjenicu da je broj osoba koji živi u pojedinom kućanstvu, domaćinstvu, kako god hoćete po kućnom broju manji, bit će manji negoli 2001. godine, a to onda moramo postaviti sami sebi, vladama koje su bile u ovih 10 godina pitanje zašto je došlo do toga? Koji su razlozi, uzroci da je tome tako? I tko je odgovoran za to, na kraju krajeva? Pitanje odgovornosti. Jer samo promatrati podatke, čitati činjenice i to odmahnuti rukom, staviti u stranu, to nije dovoljno. Došlo je vrijeme da netko i odgovara za takve stvari. I na kraju jedna mala, ne bih htio biti, dakle savjetnik u lingvistici, ali bih volio da je na stranici 13. članak 7. piše sudjelovanje u provođenju propisa, da piše sudjelovanja, a odmah nakon toga u stavku 2. piše ovakvo je učestvovanje pa bih vas zamolio ipak da je riječ sudjelovanje, da kažem hrvatska riječ koja se upotrijebi. Ako već i naslov piše sudjelovanje, nije mi jasno zbog čega je poslije od sudjelovanja postalo učestvovanje. Klub HDSSB-a će prihvatiti ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Boris Matković, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo, kao što smo već čuli svakih 10 godina u RH se provodi popis stanovništva. Ovo izvješće koje smo imali ispred sebe svakako treba prihvatiti i Državnom zavodu za statistiku, Državnoj geodetskoj upravi, županijskim, gradskim popisnim povjerenstvima te popisivačima zahvaliti na uloženom trudu u ovom vrlo obuhvatnom, složenom, odgovornom, ali i vrlo dragocjenom poslu obzirom na prikupljene podatke. Dakle, svi ovi sudjelovatelji u ovom procesu popisa koji se odvijao tokom travnja zasigurno su prikupili vrlo dragocjene podatke. Glavni nositelj i organizator popisa stanovništva je Državni zavod za statistiku i u tom složenom postupku i poslu svakako treba kazati da je taj popis znakovit izvor podataka kako o stanovništvu tako isto i o kućanstvima, obiteljima, stanovima itd. Ono zbog čega su nam ti podaci dragocjeni kao što sam maloprije kazao svakako jeste sagledavanje jednog sveukupnog stanja u društvu u određenom vremenu i na osnovu toga možemo vršiti i analize promjena koje se dogode ili su se dogodile, a svakako se događaju tijekom tog 10-godišnjeg razdoblja. Prikupljeni podaci o broju stanovništva, teritorijalnom rasporedu zatim sastavu oni su bitni kako za gospodarsku razvojnu politiku tako su bitni i za socijalnu politiku, za različita znanstvena istraživanja i slično. Način na koji se ti podaci prikupljaju sukladni su svakako određenim i ekonomskim i demografskim i obrazovnim i inim obilježjima. Ono što u svakom slučaju ne smijemo ispustiti kazati jeste da je ipak u svemu ovome znakovitu ulogu imala Državna geodetska uprava. Prvenstveno iz razloga jer njihovo zaduženje pri izradi tehničke dokumentacije znači zapravo da bez toga temelja provođenja popisa ne bismo mogli ni pristupiti tom sveobuhvatnom poslu. A on je zaista bio i u rokovima izvršen, što je vrlo bitno, i tehnološki je omogućio isto tako vrlo efikasnu provedbu popisa stanovništva. I svih 714 dakle službenika Državne geodetske uprave koji su sudjelovali u ovom procesu izrade koja sadrži kartografske prikaze, popise i dokumentaciju koju je dobio svaki popisivač urađeno je ono što je omogućilo i ustrojstvo, odnosno organizaciju popisa, a popisivačima omogućilo efikasno djelovanje, a to je da se u svakom trenutku mogu u određenom dakle krugu popisnom u kojem su bili, odnosno u određenoj ulici, zgradi, na određenom broju orijentirati u prostoru i dakle izvršiti popisivanje za točno određene jedinice za koje su bili zaduženi. U tom pogledu svakako treba kazati da je znakovitost prikupljanja i pravovremenog dostavljanja tehničke dokumentacije koju je napravila Državna geodetska uprava. A posebno treba dakle u tom kontekstu staviti evidentiranje koje sam sad maloprije spomenuo, a to je svaka ulica, svaka zgrada, svaki kućni broj. Također, treba kazati da u svemu tome su sudjelovale i jedinice lokalne samouprave i to vrlo efikasno, možda kao nikada dosada. Što je bila bitna pretpostavka isto tako dakle brzog i efikasnog i temeljitog provođenja popisa. Ono što na kraju treba kazati jeste da pri samom popisu i u samom popisu je sudjelovao isto tako znakovit broj popisivača, dakle negdje oko 17 tisuća i ono je provedeno u točno zadanim rokovima. O podacima ćemo krajem ovog mjeseca zasigurno sve čuti i imati ih ispred sebe i tad ćemo zasigurno moći i izvršiti određene analize i vidjeti što se u svim dakle segmentima, svim sadržajima života promijenilo tijekom ovih 10 godina. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Nema više interesa za raspravu. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Sada bi prešli na i objedinili raspravu ako se slažete ove tri sljedeće točke dnevnog reda - Izvješće o izvršenju Godišnjega provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2009. godine - Izvješće o izvršenju Godišnjega provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2010. godine - Izvješće o izvršenju Godišnjega provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2011. godine Sve to na temelju prijedloga Vlade RH. Vlada je podnijela ovo izvješće na temelju članka 33. i 31. Zakona o službenoj statistici. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu te Odbor za financije, državni proračun u pogledu ove za 2011. godinu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Gospođa Ivana Mrkonjić, državna tajnica u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici dozvolite mi da započnem s Izvješćem o izvršenju Godišnjeg provedbenog plana statističke aktivnosti RH za 2009. godinu. Državni zavod za statistiku kao glavni nositelj, disiminator i koordinator sustava službene statistike Republike Hrvatske koordinirao je pripremu navedenog programa dokumenta. Nakon usuglašavanja dijelova izvješća svih nositelja službene statistike dostavio je objedinjeni dokument na mišljenje nositeljima statistike. Na temelju dobivenih mišljenja Zavod je doradio dokumente te u skladu sa zakonom o službenoj statistici dostavio na mišljenje Statističkom savjetu Republike Hrvatske koji ga je prihvatio na sjednici održanoj 3. prosinca 2010. godine. Godišnjim provedbenim planom statističkih aktivnosti bila su predviđena provedba 286 statističkih istraživanja i 71 ostala statistička aktivnost. Pod ostalim statističkim aktivnostima podrazumijevamo projekte i stručne metodološke radove. U izvršenju godišnjeg provedbenog plana uz Državni zavod za statistiku sudjelovalo je 16 drugih nositelja službene statistike. Sva planirana istraživanja izvršena su u cijelosti osim malog broja iznimaka navedenih u izvješću. Radi se o 5 istraživanja Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo od kojih je jedno preneseno u 2010. godinu a četiri nisu niti započela zbog nedostatka ljudskih i materijalnih resursa. Najveći dio statističkih aktivnosti u 2009. godini proveo je Državni zavod za statistiku radi se o 172 statistička istraživanja i 42 projekta, te stručna metodološka rada u godišnjoj i višegodišnjoj dinamici izrade. Državni zavod za statistiku planirao je provedbu navedenih aktivnosti u iznosu 104 milijuna 778 tisuća 526 kuna, a utrošio je 86 milijuna 427 tisuća 944 kune. E sada ukratko prelazimo na izvješće o izvršenju godišnjeg provedbenog plana za 2010. godinu. Dakle godišnjim provedbenim planom statističkih aktivnosti bilo je predviđeno 286 statističkih istraživanja i 72 ostale statističke aktivnosti što uključuje projekte i stručne metodološke planove. Sva su planirana istraživanja izvršena u cijelosti osim 31 istraživanja Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo kojima je rok za prve rezultate uglavnom 30. lipnja 2011. godine te 5 istraživanja iz područja društvenih statistika koje se provode u višegodišnjoj periodici i stoga nisu predmet izvješća. U Području multidisciplinarnih statistika nije provedeno istraživanje nesreće u okolišu koje je prešlo u nadležnost Ministarstva zaštite okoliša prostornog uređenja i graditeljstva te u nadležnost Državne uprave za zaštitu i spašavanje koja nema tražene podatke strukturirane na način na koji traži Državni zavod za statistiku. Osim planiranih aktivnosti završen je i neplanirani projekt izrade nacionalne klasifikacije zanimanja i ipopisa pojedinačnih zanimanja. dRžavni zavod za statistiku planirao je za provedbu navedenih aktivnosti u 2010. godini 127 milijuna 83 tisuće 863 kune, a utrošio je 102 milijuna 189 tisuća kuna. I na posljetku prijedlog provedbenog godišnjeg plana za 2011. godinu. Znači godišnjim provedbenim planom predviđa se provedba 278 redovitih statističkih istraživanja i 63 ostale statističke aktivnosti koje se odnose na stručno metodološke radove i projekte razvoja. Državni zavod za statistiku provodi 168 istraživanja i 46 ostalih statističkih aktivnosti. Važno je naglasiti da u 2011. godini Državni zavod za statistiku u suradnji s ostalim nadležnim tijelima provodi najopsežnije statističko istraživanje, popis stanovništva, kućanstava i stanova u Republici Hrvatskoj. Cilj popisa je prikupiti osnovne podatke o broju, teritorijalnom rasporedu, sastavu stanovništva prema njegovim demografskim, ekonomskim, obrazovnim, migracijskim i ostalim obilježjima. Također popisom se prikupljaju podaci o kućanstvima, stanovima te njihovim obilježjima. Pored popisa stanovništva kućanstava i stanova treba istaknuti projekte razvoja kojima je cilj usklađivanje Hrvatske statistike sa statistikom Europske unije. Na temelju članka 32. zakona o službenoj statistici godišnjim provedbenim planom statističkih aktivnosti određuje se pregled ukupno potrebnih resursa iz državnog proračuna. Ukupna potrebna sredstva iz državnog proračuna za provedbu godišnjeg plana iznose 286 milijuna 526 tisuća 349 kuna. Od toga sredstva potrebna državnom zavodu iznose 270 milijuna 460 tisuća 933 kune. U tim sredstvima udio za popis stanovništva, kućanstava i stanova u republici Hrvatskoj iznosi 146 milijuna 79 tisuća kuna, udio pomoći Europske unije, FARE 2006, IPA 2008, IPA 2009, 12 milijuna 434 tisuće 11 kuna. Udio inozemnih darovnica 6 milijuna 313 tisuća 997 kuna i udio inozemnih donacija 89 tisuća 870 kuna. Hvala lijepa.
Hvala. Čuli smo uvodno obrazloženje predstavnice predlagatelja za točku 7., 8. i 9. ovog pročišćenog dnevnog reda. Mislim da nema potrebe povećavati minutažu za raspravu nego da ona ostane kao što je ona 10 minuta odnosno 15 minuta za klubove. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ante Kulušić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice razmatrao je Izvješće o izvršenju plana statističkih istraživanja u 2009., 10., 11. godini koji je podnio Državni zavod za statistiku i nema na njega primjedbi i predlaže da se ona prihvati. Statistička istraživanja u Republici Hrvatskoj provode se u skladu sa zakonom o službenoj statistici na temelju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske u 2009. godini koji je donio Hrvatski sabor. Ovim godišnjim planom statističkih istraživanja Utvrđeni su sadržaj, prostorni obuhvat, način obrade podataka isto tako određene su izvještajne jedinice i njihove obveze u svezi s rokovima i odgovornosti za točnost istinitost dostavljenih podataka. Isto tako provedbenim planom utvrđuju se nositelji poslova, službene statistike za pojedina područja statističkih istraživanja. Suština temeljnih statističkih načela je dosljednost, nepristranost, stručnost, javnost, povjerljivost i upotreba podataka za isključivo statističke svrhe i javna odgovornost. Međutim, statistički se podaci često zlorabe, izvrću i koriste u prikazivanje krive slike o nekom ili nečemu u cilju postizanja osobne koristi ili omalovažavanja ili krivog prikazivanja tuđih rezultata i uspjeha. Zbog te i takove opasnosti zlouporabe statističkih podataka postoji zakonska odredba da se statistički podaci mogu koristiti isključivo u statističke svrhe. S druge strane u Zakonu postoje kaznene odredbe za izvještajne jedinice i odgovorne osobe u pravnoj osobi ukoliko dostave netočne i neažurne podatke čime se želi osigurati pravovaljanost i pravodobnost podataka. U 2009. godini objavljeno je niz statističkih aktivnosti o pojavama i promjena u gospodarstvenim, demografskim i socijalnom području zaštite okoliša. U istoj godini od planiranih 286 istraživanja i 71 projekta sva istraživanja su provedena u cijelosti osim 5 koja su prenesena u iduću, 4 koja nisu ni započeta zbog smanjenja financijskih sredstava. Moram istaknuti da je u 2009. godini privremeno zatvoreno pregovaračko poglavlje 18- Statistika i da je najavljena harmonizacija hrvatske statistike sa standardima EU. U Državnom zavodu za statistiku na dan 31. prosinca 2010. godine ukupno je zaposleno 591 radnik od toga 566 državnih službenika, 24 namještenika i jedan dužnosnik. Od ukupnog broja zaposlenih 586 je zaposleno na neodređeno vrijeme i 5 na određeno vrijeme zbog zamjena privremeno odsutnih službenika. Izmjenama i dopunama Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2010. godinu objavljena je preraspodjela određenih stavki rashoda bez promjene ukupnog iznosa financijskog plana. Izmjenama i dopunama Državnog proračuna osigurana su sredstva za financiranje aktivnosti Državnog zavoda za statistiku. Godišnjim provedbenim planom 2010. godine određena su pojedina statistička istraživanja prema nositeljima poslova službene statistike utvrđene Zakonom o službenoj statistici. Pojedinim istraživanjima određeni su sadržaj, prostor i obuhvat i način obrade podataka, a određene su izvještajne jedinice i njihove obveze s rokovima izvršenja. Ovim godišnjim provedbenim planom statističkih aktivnosti u RH u 2011. godini predviđa se provedba 278 redovnih statističkih istraživanja podataka i 63 ostale statističke aktivnosti koje se odnose na stručno metodološke radove i projekte razvoja. Od ukupnog broja planiranih statističkih aktivnosti Državni zavod za statistiku provest će u 2011. godini 168 istraživanja te 46 projekata. Sigurno treba istaći provođenje najvećeg, najzahtjevnijeg statističkog istraživanja popisa stanovništva, kućanstva i stanova u RH u 2011. godini koji je proveden u razdoblju od 1. do 28. travnja 2011. godine. Popis je najopsežniji izvor podataka o stanovništvu, pučanstvima, obiteljima i stanovima, a ti podaci su nužni za provedbu raznih gospodarskih i socijalnih razvojnih politika, te znanstvenih istraživanja. Pored popisa stanovništva, kućanstava stanova u 2011. godini kao važne poslove Državnog zavoda za statistiku i ostalih nositelja službene statistike treba istaknuti niz razvojnih projekata kojima je cilj daljnji razvoj sukladno razvoju europskog statističkog sustava. S obzirom da je prijedlog godišnjeg plana za 2011. godinu razrađen po vrstama statističkih istraživanja nabrajana po djelatnostima, rokovima i nositeljima na pune 233 stranice predloženo obrazloženje zastupnicima prijedlog godišnjeg plana statističke aktivnosti za sljedeću 2012. godinu detaljnije će predočiti i ukazati na dijelove plana koji su po nečemu osobit, koje treba posebno isteći odnosno o novostima, promjenama i razlikama u odnosu na prošlogodišnji plan. Na kraju želim istaći da će Klub zastupnika HDZ-a podržati donošenje Prijedloga godišnjeg provedbenog plana za 2009., 2010. i 2011. godinu. Hvala.
Hvala. Jedna obavijest. 56. sjednica Odbora za gospodarstvo sazvana za danas u 14,00 sati održat će se sutra u petak 10. lipnja u 9,00 sati u dvorani Janka Draškovića 202/2. Obavještava predsjednik odbora Dragan Kovačević. Imamo još jedan klub. Gospodin Miljenko Dorić u ime kluba HNS-a, HSU-a. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade i Državnog zavoda, kolegice i kolege zastupnici. Najprije pokušajmo definirati što je to službena statistika i čemu služi. Mislim da u Zakonu o službenoj statistici je najbolje pročitati jednu rečenicu za početak. "Službena statistika pruža na nepristranoj osnovi državi, gospodarstvu, javnosti pouzdane statističke podatke o gospodarskom, demografskom, socijalnom, zdravstvenom i ekološkom stanju djelatnostima i događajima". Prema tome, statistika je vrlo značajna, bez nje nijedna organizirana država ne može, ali ti podaci trebaju se itekako koristiti u razvojnom smislu. A kako i tko planira razvitak, kako statističkih djelatnosti, tako i razvitak društva u cjelini? Idemo od statistike. Prijedlog Strategije razvitka službene statistike izrađuje Državni zavod za statistiku u suradnji sa nositeljima službene statistike i uz mišljenje savjeta. Tko sjedi u savjetu, kolegice i kolege? Članove savjeta predlažu institucije i tijela iz članka 18. zakona, a imenuje ih podvlačim Vlada Republike Hrvatske. Konačno, Strategiju razvitka službene statistike RH donosi Hrvatski sabor. Ovo iznosimo s ciljem da vas kolegice i kolege uvjerimo da su i škare i sukno glede razvitka službene statistike RH u rukama predstavničke i izvršne vlasti RH. Prema tome, sve što nedostaje u ovim podacima vaša je i moja krivica i krivica hrvatske Vlade. Idemo dalje. Ja bih sada ponovno pročitao prvu rečenicu i rekao "Službena statistika pruža na nepristranoj osnovi državi, gospodarstvu, javnosti pouzdane statističke podatke o gospodarskom, demografskom, socijalnom, zdravstvenom i ekološkom stanju, djelatnostima i događajima". Sada pokušavam ići u pravcu razvoja RH, temeljem podataka koji nam stoje na raspolaganu. Vi se sjećate ja sam prije dva tjedna kada smo dopunili Zakon o znanosti i visokom obrazovanju tražio da dobijem podatke koliko to liječnika nedostaje i kojih specijalnosti prije nego što donesemo jedan zakon u kojem smo generalno kliničkim medicinarima omogućili da rade iza 65. godine pred kliničarima da to ne mogu, a da drugi profili također ne mogu. Tražio sam samo brojke i dakako nisam ih dobio. Razvoj države u svim segmentima kolegice i kolege, mislim da se slažete sa mnom, nesumnjivo se temelji na točnim podacima vezanih uz materijalne resurse, uz ljudske resurse, uz raspoložive tehnologije, inovacije, patente, znanja, vještine. Mislim da se tu svi slažemo. Posebno se slažemo da je i gospodarska situacija u Hrvatskoj tako ozbiljna da podatke moramo tražiti vrlo specifične temeljem kojih ćemo pokrenuti gospodarski život, iskoristiti potencijale ljudske s kojima raspolažemo i selektivno usmjeriti jasno mnoge djelatnosti prema onome čime raspolažemo. U doba recesije sigurno treba tražiti specifične podatke u potrazi za onim prednostima koje imamo u odnosu na nama susjedne države ili tržišta zemalja koje se nalaze i dalje od naših susjeda. U doba recesije mislim da se slažete da trokut između politike, između gospodarstva i znanstveno-stručnih institucija mora biti vrlo čvrst i vrlo kvalitetno organiziran i koordiniran. I jedni i drugi i treći jasno temelje svoje argumente ili moraju temeljiti na brojkama, na statističkim podacima s kojima moraju raspolagati u detalje. Svi planovi koje država izrađuje moraju se temeljiti na tim podacima. Ja se sjećam kad sam radio kao mladi istraživač u Francuskoj i onda su moji kolege liječnici se natjecali za specijalizacije. Ja sam se oduševio kad sam vidio da Francuska država ima jasan plan koliko će joj trebati za 5, 10 i 15 godina liječnika, kojih specijalnosti, učitelja, policajaca, vojnika, sudaca. Točno se zna koliko će kojih profila državi, ali i privatnom sektoru aproksimativno trebati u određenom razdoblju glede jasno i na osnovu Strategije razvoja te države. Ja bih zato ispred kluba HNS-HSU pitao predstavnike koji su danas ovdje s nama, žao mi je da nisu ovdje i predstavnici Ministarstva rada i drugih ministarstava koji su trebali koristiti te podatke u razvojnom smislu. Mene zanima da li su predstavnici onih ministarstava koji sjede u savjetu dali Državnom zavodu za statistiku specifične naloge ili zahtjeve za istraživanje čiji je cilj primarno pomoći da Hrvatska izađe iz recesije. Koji su to istraživački projekti, koji ljudi u njima sudjeluju i koji su rezultati dobiveni u protekle dvije godine na tim specifičnim projektima istraživačkim, odnosno istraživačkim u smislu dobivanja sličnih podataka, da se iskoriste u ovom trenutku za izvlačenje Hrvatske iz teške krize. Mislim da mi moramo tako razmišljati, da moramo se služit konkretnim podacima, konkretnim inicijativama jer nemojmo kolegice i kolege zanemariti brojke koje smo dobili. Gotovo 800 djelatnika Državnog zavoda za statistiku košta poreske obveznike isto onoliko koliko ovu državu koštaju i svi njeni istraživači koji rade na tisućama znanstveno-istraživačkih projekata. Otprilike 130 milijuna jedni i 130 milijuna drugi troše poreskog novca. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu pojedinačnu raspravu. Gospođa Nevenka Majdenić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Evo ja ću se osvrnuti najviše na Izvješće o izvršenju Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za 2010. godinu. Nemam primjedbi na njegov sadržaj i obuhvat u dijelu koji se odnosi na vrste istraživanja projekata i stručnih radova. Zadovoljna sam što se godišnji plan koji smo mi u Hrvatskom saboru donijeli početkom 2010. godine izvršio u cijelosti, a pogotovo sam zadovoljna s činjenicom da se izvršio u okviru raspoloživih financijskih sredstava predviđeni državnim proračunom za 2010. godinu. Iako to svi znamo, važno je ponoviti da je Državni zavod za statistiku glavni nositelj, provoditelj i koordinator sustava službene statistike Republike Hrvatske koji svoj posao obavlja na temelju Zakona o službenoj statistici, a godišnji plan statističkih aktivnosti koncipiran je u skladu s međunarodnim preporukama i standardima i u njega ugrađena temeljna načela službene statistike u skladu sa načelima Ujedinjenih naroda, a ta načela su relevantnost, nepristranost, pouzdanost, transparentnost, pravodobnost, stručna neovisnost, racionalnost, dosljednost, javnost, statistička povjerljivost uporabe podataka isključivo za statističke svrhe i javna odgovornost. Na temelju zakona, a držeći se postavljenih načela dužnost Državnog zavoda za statistiku jest učinkovita i pravodobna priprema i obrada i prezentacija kvalitetnih statističkih pokazatelja podataka i trendova koji utječu na ekonomske i društvene pojave i procese. Na taj način Državni zavod za statistiku osigurava svim korisnicima pouzdan izvor podataka za donošenje relevantnih odluka i usklađivanja stavova na temelju činjenica i realnog sagledavanja svojeg mjesta, položaja, stupnja razvijenosti i uspješnosti u svojoj grani djelatnosti, grupaciji, regiji, zemlji pa i u svijetu. Sadašnji i budući korisnici razlog su i svrha postojanja te razvoja statističkog sustava tako da je rad Državnog zavoda za statistiku usmjeren na što kvalitetnije zadovoljavanje njihovih potreba. Važno je istaći u izvršenju Godišnjeg plana za 2010. godinu pored Državnog zavoda za statistiku dakle sudjelovala su i druga ovlaštena tijela, gotovo sva ministarstva, hrvatski zavodi, institucije i ustanove. Oni su prikupili, obradili, pohranili i objavili niz statističkih podataka, izvještaja i analiza o pojavama i njihovim promjenama u gospodarstvenom, demografskom i socijalnom području i području zaštite okoliša te redovito dostavljali statističke podatke međunarodnim organizacijama radi izvršenja međunarodnih obveza. Za 2010. godinu bila su predviđena 286 statistička istraživanja i 72 projekta u 17 ovlaštenih tijela. Ono što je dobro da su sva planirana istraživanja izvršena u cijelosti, osim onih koji se provode u višegodišnjoj periodici ili su prešla u nadležnost drugih institucija. Pored planiranih aktivnosti završen je i neplanirani projekt izrade nacionalne klasifikacije zanimanja NKZ 10 i popis pojedinačnih zanimanja, a u 2010. nastavljena je harmonizacija usklađivanja hrvatske statistike sa standardima Europske unije. Vidljiva su posebna poboljšanja i napredak koji je postignut na području dostupnosti podataka preko internetskih stranica Državnog zavoda za statistiku, a važnost tog oblika prikazivanja podataka bitno je porasla. Stoga je dobro nastaviti sa obogaćivanjem stranica sa novim sadržajima i konstantnim ažuriranjem podataka čime oni, da oni postanu aktualni i lako dostupni svim korisnicima. Statistički savjet koji je ovdje već spominjan, Statistički savjet Republike Hrvatske pri Državnom zavodu za statistiku koji kao savjetodavno i stručno tijelo, a s obzirom na sastav i strukturu pridonosi osiguranju utjecaja korisnika, znanost i šire javnosti na program statističkih aktivnosti osnovan je na temelju Zakona o službenoj statistici. Dakle, znamo da se sastoji od predstavnika i što je dobro i Hrvatske narodne banke i Ministarstva financija, Hrvatskog sabora, Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, tijela državne uprave, tijela jedinica lokalne i područne samouprave, Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore, znanstveno-stručnih institucija, udruga poslodavaca, sindikata, nevladinih organizacija i medija. Mislim da je to zaista dobro da se sastoji od svih tih predstavnika. Pored toga u 2010. godini treba reći da su učinjeni značajni poslovi na unapređenju statističke infrastrukture, uvođenja statističkog poslovnog registra, korištenje ekonomske, društvene i geografske klasifikacije i šifrarnika, omogućavanja automatskog ažuriranja baze podataka, korištenje baze podataka drugih institucija evo HNB-a i izvršene su značajne pripreme za predstojeći, dakle odnosno ovaj sad već izvršeni popis stanovništva za 2011. godinu. Na kraju moram konstatirati i zadovoljstvo strukturom i stručnošću zaposlenih u Državnom zavodu za statistiku koji su u konačnici izvršili sve ove poslove i zadatka i koji su zaslužni za gotovo 100% ostvarenje programa od ukupnog broja zaposlenih preko 66% su djelatnici sa visokom i višom stručnom spremom što im uz odgovarajuće i permanentno stručno usavršavanje, izobrazbu omogućava unapređivanje poslovanja i uvođenje novih metoda i tehnologija rada. S druge strane, zadovoljna sam i što se tiče kriterija strukture zaposlenih prema spolu, zapošljavanju branitelja, invalida, te nacionalnih manjina. Meni se osobno sviđa podatak da je preko 78% zaposlenih čine žene. Ja ću na temelju ovog prezentiranog izvještaja u kojem je s obzirom na obuhvat 286 statističkih istraživanja i 72 projekata vrlo sistematski i pregledno prikazano izvršenje programa i ukazano na posebnosti i specifičnosti. Podržat ću ovo donošenje Izvješća. Ali s obzirom da se radi, da je ovo ja bih rekla izvješće i da je rasprava i o planu za 2011. godinu evo imamo nekih primjedbi. To je rekao i predstavnik kluba zastupnika da se prijedlog godišnjeg provedbenog plana za 2012. godinu malo napravi drugačije nevezano uz obuhvat nego da bude malo što se tiče samih zastupnika neko bolje, veće obrazloženje. Jer je on razrađen po vrstama statističkih istraživanja, nabrojen po djelatnostima, nositeljima i rokovima. Ovaj za 2011. na punih 233 stranice i zaista predlažem da se zastupnike napravi jedno opširnije obrazloženje prijedloga godišnjeg plana, dakle za 2012. godinu u kojem će biti detaljnije predočeno bit i ukazati na dijelove plana koji su po nečem osobiti, koje treba posebno istači, navesti promjene i razlike u odnosu na prošlogodišnji plan. Taj dio je i u ovom planu za 2011. bio malo i skroman. Ono ima puno statističkih podataka koje vjerujem koriste onima kojima zaista treba. Ali što se tiče saborskih zastupnika nama je zaista bitno s obzirom da nemamo usporedivost razdoblja, znači prethodnu godinu, zaista nam je bitno da znamo koje su razlike, koji su trendovi. Evo podržat ću i ovaj plan za 2011. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Nema više interesa za raspravu. Po ove tri točke dnevnog reda zaključujem rasprave. Po ove tri točke dnevnog reda odlučivat ćemo nakon što se steknu uvjeti. Prelazimo na Izvješće o izvršenju Godišnjega provedbenog plana statističkih aktivnosti RH 2009. godine. Podnositelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o izvršenju Godišnjega provedbenog plana statističkih aktivnosti RH 2009. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno jednoglasno sa 103 glasa.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Izvješće o ostvarenju prava na pravnu pomoć i utroška sredstava u 2010. godini, izvješće koje hrvatska Vlada podnosi temeljem zakona koji je za hrvatske građane počeo se primjenjivati od 1. veljače 2009. godine drugi puta. I vidjet ćete i iz samih podataka i analize stanja da je ...
Oprostite državni tajniče samo jednu, ispričavam se. Ima jedna hitna obavijest jer je sastanak u 11,00 sati, a sad je 10,52. Naime, predsjednik Mandatno-imunitetnog povjerenstva je sazvao sjednicu u 11,00 sati u dvorani Stjepana Radića (133/I) pa evo to obavijest je. Molim da, dakle za par minuta je ta sjednica. Evo ispričavam se. Državni tajniče izvolite dalje.
Nema problema gospodine predsjedniče, vaše je pravo. Ja neću ponavljati nego ću kratko sažeti ovo Izvješće i izvijestiti zastupnike o onome što je učinjeno u ovom značajnom području, području koje je pokrilo jednu prazninu, jednu nedostatnost rješenja pravne pomoći za građane kojima je to zbog egzistencijalnih razloga uistinu potrebno. Evo kada gledamo razdoblje 2010. godine možemo reći da je zaprimljeno je čak oko 4200 zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć, za pravnu pomoć, a od toga je prihvaćeno gotovo 3300. Ono što je interesantno da je broj podnesenih zahtjeva u odnosu na prošlu godinu porastao za 9%, a broj prihvaćenih zahtjeva porastao je isto tako za 18%. Već iz ovog podatka mogu se izvesti neki zaključci. U tom razdoblju obračunato je oko 2 milijuna kuna za pružene pravne usluge od strane pružatelja pravnih usluga. Interesantna je disperzija, disperzija je u odnosu, disperzija po vrstama pravne pomoći jest vrlo široko u korist sekundarne pravne pomoći koja se daje, davana, odobravana oko 82% slučajeva, a primana u 18% Naravno opet je interesantno kakva je to pravna pomoć u 75% slučajeva pred sudom, a pravni savjeti otprilike 11%, sve ostalo u relativno manjem obijmu. Područja i vrste postupka, prije svega obiteljsko-pravni postupci, čak njih preko 50%, ovršnih oko 12, gotovo 13%, vlasničko-pravnih isto tako oko 11%. Na žalost i u, vezano, oko 6% ne previše, ali po broju postupaka čak 176 u pravna pomoć odobrena je žrtvama obiteljskoga nasilja. Interesantne su i rasprostranjenosti odobravanja pravne pomoći po hrvatskim županijama, tako je na 1. mjestu Sisačko-moslavačka županija, zatim Vukovarsko-srijemska, Osječko-baranjska, i grad Zagreb, tu je locirana velika većina tih potraživanja. Isto tako ono što je interesantno iz ovoga izvješća, da su pružatelji se raspoređeni otprilike već u ove dvije godina na odvjetnike u preko 60%, 65%, a pravne, a udruge u 35% slučajeva. Ono što pokazuje, što je pokazalo dvije godine primjene ustvari je pokazalo da se ovaj sustav, da ovaj sustav valja unapređivati u hodu, da ga ne valja krajnje kritički ocjenjivati već nakon dvije godine njegove primjene, već ga valja dorađivati u onim dijelovima koji mogu olakšati pristup sudu i javnopravnim tijelima od strane hrvatskih građana, kojima je to uistinu potrebno. Zbog toga je ministarstvo povećalo i vrijednost boda u tarifi za pružanje pravne pomoći, izradilo je listu odvjetnika koji, zajedno sa Hrvatskom odvjetničkom komorom, listu odvjetnika koji pružaju pravnu pomoć i pored toga učinilo dosta na edukaciji što službenika u uredima državne uprave, što pružatelja pravne pomoći. Isto tako mora se reći da će se Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, nakon ustavnopravne rješidbe Ustavnog suda u Republici Hrvatskoj od travnja mjeseca ove godine dorađivati naročito, promijeniti naročito vezano uz imovinsko-pravni cenzus, uz definiranje egzistencijalnih pitanja, i drugih stvari koje su zamišljene u njegovoj provedbi, odnosno u nedovoljnom preciznom reguliranju. Ono što je zaključno čini nam se da je ovaj sustav, mišljenja smo uistinu da ovaj sustav ispunjava svoju funkciju, da je, i da ga, da ćemo ga moći ocijeniti sasvim dobro nakon još jedne, dvije, a nama se u izvješću stoji i 5 godina njegove primjene, a da do tada ga treba usklađivati na način da bude što jednostavniji i da se procedure, ali procedure pristupa sudu i javnopravnim tijelima za hrvatske građane budu na jednoj zavidnoj profesionalnoj razini. Zahvaljujem vam.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Što nam pokazuje izvješće o ostvarivanju prava na pomoć i utrošku sredstava u 2010. godini? Kao prvo, možda evo za pohvaliti je da su formalno dati svi podaci i to po županijama, koliko je bilo zahtjeva, u kojim slučajevima su oni udovoljeni, u kojem postotku, i evidentno je da je već od 2009. godine u odnosu na 2010. godinu porastao interes za besplatnu pravnu pomoć, što izravno dovodimo u vezu sa sve težim položajem naših građana. Ako iz strukture tražitelja koji potražuju besplatnu pravnu pomoć vidimo za koje je to slučajeve upravo najviše odobreno i najviše zahtjeva bilo za besplatnu pravnu pomoć. Dakle pokazuje se da naši građani bez obzira što se često obraćaju sudu nikada to ne rade iz obijesti, i ja bih rekla da mi više od strane građana nemamo obijesnog parničenja, imamo na žalost samo obijesnog parničenja od strane države koja neće da prizna očigledne tužbene zahtjeve. Naravno da to onda posebno opterećuje pravosuđe, ali to nije izravno ova tema. Htjela sam posebno u ime kluba SDP-a istaknuti da građani dakle u toj oskudici, a to su uglavnom najviše i tražiteljice same žene, koje brinu za obitelj i skrbe za djecu. Dakle najviše potraživanja ima upravo i zahtjeva za pružanje pravne pomoći u obiteljsko-pravnim postupcima, i to uglavnom za uzdržavanje djece. To znači da je država bez obzira sjetimo se unazad nekoliko godina obećavala one famozne fondove, iako to nije pravo rješenje, pravo rješenje je to da se država pokaže jakim u zaštiti djece. Na žalost to nije učinila. Na žalost ovrhe i kad dođu sudske presude ovrhe se slabo i nikako ne izvršavaju, ali ipak FINA uspije blokirati, i to protivno Zakonu o ovrsi račune i to sve račune u potpunom iznosu građana, a onda su građani dužni po tumačenju FINA-e, a protivno zakonu otvarati nekakve posebne račune, s kojima im se plijene čak i alimentacija i druga socijalna davanja, što je nedopustivo. I u ovom segmentu također trebale su reagirati od upravo onih, trebali su reagirati upravo oni koji su zaduženi za nadzor nad pružanjem besplatne pravne pomoći, radi se o ogromnom broju naših građana. Dakle država ako želi biti efikasna onda to može, a vidimo u ovom konkretnom slučaju kako to radi u slučaju FINA-e, da je i preko mjere efikasna kada treba se okomiti na džep građana. Drugi najvažniji zahtjevi, odnosno po učestalosti, osim u obiteljsko-pravnim odnosima bili su oni koji se odnose i na statusna pitanja, naravno jer ljudi bez rješenja statusnih pitanja ne mogu rješavati ništa, i tek onda na trećem mjestu imovinsko-pravni odnosi u zaštiti dakle prava vlasništva nad nekretninama. Međutim u praksi i to je nešto što nedostaje ovom izvješću, a to je poanta svega, kako unaprijediti sustav. Rečeno je to, dakle u ovom mišljenju kako treba još i dalje povećati, kako Ministarstvo pravosuđa samo inzistira na tome da bi trebalo povećati vrijednost boda onih koji pružaju besplatnu pravnu pomoć, a to su odvjetnici, to su razne udruge, i pravne klinike. Zbog čega upravo kod pružatelja pravnih usluga stavljati te pružatelje u dva platna razreda? To je samo zato što oni zastupaju siromašne građane. To je nedopustivo. Znači kad zastupaju siromašne građane onda će oni biti i siromašno plaćeni. Pitanje je, onda se postavlja pitanje i motivacije i kvalitete takvih usluga. A s druge strane, oni povlašteni koji samo oni mogu i to netransparentno jer javnost o tome nije obaviještena, Vlada o tome šuti, smatra da je to poslovna tajna, kad Vlada sama bira svoje zastupnike koje onda plaća u milijunskim iznosima. I to je nešto što je nedopustivo, dakle gdje god Vlada intervenira umjesto da stvara pravdu ona nažalost stvara nepravdu. Pa je i kod pružatelja pravnih usluga, a to su najčešće odvjetnici, stvorila odvjetnike prvog i drugog reda. I to je nedopustivo! Drugo, ono što je najvažnije, a to je da su zahtjevi dakle sami obrasci za dobivanje pravne uputnice toliko komplicirani da ih neuka i siromašna osoba ne zna i ne može ispuniti. I praktički upravo zbog toga, bez obzira koliko ovo izvješće ohrabrivalo, ali upravo u praksi od onih koji to trebaju, a nisu u stanju uopće ispuniti možemo reći da je zaista pravna pomoć u Hrvatskoj unatoč velikim obećanjima doživjela svoj debakl i doživjela slom. Taj zahtjev ima 9 stranica i postavljaju se dakle već u startu takve prepreke da to takva osoba ne zna i ne može ispuniti. Na to su upozoravale i mnoge udruge. Evo primjer što kažu udruge. Njima je, odnosno u stavci, u proračunu osigurana su 2 milijuna kuna za njih, ali oni su dobili i ostvarili svega 100 tisuća kuna upravo zbog toga što ljudi kojima je trebala besplatna pravna pomoć, jer kad vidite ovo su čak i minorni iako je trend upravo zbog krize i teške ekonomske situacije i pada standarda, dakle trend je povećanja zahtjeva. Ali, još uvijek ne odražava pravu sliku i građani, možda oni kojima su naj, kojima je bila potrebna pravna pomoć najpotrebnija ostali su bez nje. Ostali su apsolutno nezaštićeni jer nisu u stanju ispuniti te zahtjeve. I te zahtjeve, dakle ukidanje tih administrativnih barijera svesti ih na najmanju, odnosno takve prepreke svesti na najmanju moguću mjeru. Na to stalno upozoravaju i udruge. Osim toga, kad takva osoba siromašna traži besplatnu pravnu pomoć česta je situacija da ona nije smještena i ne živi, ne prebiva, ne boravi u gradu, odnosno u središtu županije gdje su smješteni ta županijska tijela. I njima predstavlja problem putovanje, njima predstavlja problem platiti putnu kartu. Prema tome, u startu smo im onemogućili nešto što ima kasnije evo velikodušno dajemo. Ostali su ti negdje, ti plodovi, koje oni ne mogu zbog toga ubrati. O tome ima nešto u samom izvješću i u toj ocjeni stanja, ali očekivali smo u svakom slučaju da se o tome otvoreno progovori kako bi ta besplatna pravna pomoć bila dostupna. Dakle, ta pravna pomoć za najpotrebnije građane, najpotrebitije građane nije ostvarena. Pitanje hitnosti također je nešto što je od presudne važnosti. Stranka često treba hitnu intervenciju i hitnu besplatnu pravnu pomoć zato što su svi rokovi, pogotovo kod suda i upravnih tijela, odnosno sve radnje vezane za rokove. Prema tome, što će njoj odobrena pravna pomoć, a dok ona prikupi sve papire kada mora izjaviti žalbu u roku od 3 dana, od 8 dana, od 15 dana u najboljem slučaju u roku od 30 dana. Dakle, to je onda pomoć koja kasno stigne. Evo zaključujući svoju raspravu u ime kluba SDP-a ukoliko Vlada zaista misli pružiti besplatnu pravnu pomoć siromašnima i najsiromašnijima, prije svega treba pojednostaviti uputnicu te zahtjeve da je može svatko tko je pismen, gotovo tko je polupismen da je znade ispuniti jer moramo znati kojoj populaciji, kojim građanima se obraćamo, a osim toga treba smanjiti visoko postavljeni imovinski cenzus koji onda građane koji jednostavno ih eliminira u startu. Dakle, počesta je situacija i to apsurdna, pogotovo kad se radi o imovinsko-pravnim zahtjevima, ali jednako tako i kod zaštite djece jer to su najčešće i najveći problemi. Gdje se jedan od supružnika, a to je najčešće i žena, vodi kao vlasnica koja ne može niti staviti u funkciju to vlasništvo, zbog toga ne može ostvarivati besplatnu pravnu pomoć, potjerana je iz tog stana ili iz te kuće i ne može ostvariti pravo na alimentaciju. Dakle, sve u svemu kada se radi o besplatnoj pravnoj pomoći treba sići dakle iz kabineta, pogledati život i biti više životan, a manje papirnat ako zaista želimo ostvariti ono što smo proklamirali pravo na besplatnu pravnu pomoć. Pravo također na besplatnu pravnu pomoć, a to mora upravo ministarstvo tj. Vlada i u cjelini osigurati veliku propagandu, podučavati ljude tome jer nije normalno da u Ličko-senjskoj županiji nijedan zahtjev nije upućen, a tamo je vrlo teška situacija, ja mislim da nema osobe koja će reći, koja će se usprotiviti toj tvrdnji nažalost istinitoj. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospođa Neda Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Evo ispravit ću 2 navoda gospođe zastupnice koja netočno tvrdi da je pravna pomoć doživjela svoj debakl i svoj slom. To je netočno kao što je i netočno da je država obećavala famozne fondove, a nije zaštitila djecu. Gospođo zastupnice moram vam kazati evo da ovo izvješće sadrži podatak koji jasno ukazuje da je za 9% porastao broj podnesenih zahtjeva, a broj prihvaćenih zahtjeva je za 18% veći nego 2009. godine kad smo imali prvo izvješće nakon primjene Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći. Jednako tako ponudit ću vam podatak i da je Vlada Republike Hrvatske donijela cijeli niz odnosno paket zakona a i jedan također od kojih je zaštita upravo onih koji su najranjivije skupine obuhvaća i ovaj i najčešće se pomoć odobravala u obiteljsko pravnim postupcima uključujući postupke zaštite djece i mlađih punoljetnika sa poremećajima u ponašanju što je također dodatni doprinos naporima vlade Republike Hrvatske u zaštiti najosjetljivijih skupina stanovništva.
Hvala imamo jednu obavijest prije nego nastavimo. Predsjednik Odbora za socijalno partnerstvo gospodin Boris Kunst je sazvao nastavak sjednice, glasovanje, danas 9. lipnja u 13,30 sati u dvorani Stjepana Radića 133. Nastavljamo sa ovom točkom dnevnog reda, u ime Kluba HDZ gospođa zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa evo pred nama je izvješće o ostvarivanju prava na besplatnu pravnu pomoć i utroška sredstava u 2010. godini a koje izvješće Vlada podnosi na temelju Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći koji je na snazi 2 godine. Ovo Izvješće napravljeno je na osnovi podataka koji su dostavili Ured državne uprave u županiji te izvješća koje su dužni podnesti pružatelji usluga besplatne pravne pomoći. Ako usporedimo statističke pokazatelje u 2009. i 2010. godini vidimo povećanje broja podnesenih i odobrenih zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć, a s druge strane smanjenje odbijenih zahtjeva što je svakako pozitivan pokazatelj koji govori o tome kako su građani sve više upoznati sa samim postojanjem ovog vrlo važnog instituta. Isto tako upoznati su sa poznatim uvjetima za realizaciju besplatne pravne pomoći. Tako je u odnosu na 2009. godinu zaprimljeno 9% više prihvaćenih zahtjeva, a broj prihvaćenih zahtjeva porastao je za 18%. Sveukupno je u 2010. godini zaprimljeno 4 tisuće 197 zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć, a od toga je prihvaćeno 3267 zahtjeva, odbijeno 617, odbačeno je 113 itd. Pregledom statističkih podataka po županijama vidimo kako je najviše zahtjeva zaprimljeno u Osječko-baranjskoj županiji, zatim slijedi Vukovarsko-srijemska, Sisačko-moslavačka, Grad Zagreb itd. S obzirom na vrstu pravne pomoći u okviru podijele na sekundarnu i primarnu više je onih koji se odnose na sekundarnu pravnu pomoć i to u postotku od 81%. Dok se na primarnu pravnu pomoć odnosi 18,15% zahtjeva. Što se tiče pravnog područja najviše zahtjeva vezano je za obiteljsko pravo, zatim ovršni postupci, potom postupci o vlasništvu itd. Ako uzmemo kao kriterij državljanstvo podnositelja zahtjeva, u većini slučajeva se radi o Hrvatskom državljanstvu, zatim o državljanstvu Bosne i Hercegovine u 23 slučaja, Srbije u 2 slučaja, jednom državljaninu Brazila, Makedonije, Njemačke itd. Iz statističkih pokazatelja vidljivo je da su pravnu pomoć u više od 65% slučajeva pružali odvjetnici, dok su udruge pružile pravnu pomoć u 34% slučajeva. U nekoliko županija pravnu pomoć u 100% broju pružali odvjetnici poput Bjelovarsko-bilogorske, Dubrovačko-neretvanske ili Krapinsko-zagorske županije. Vrlo pozitivna aktivnost je vidljiva iz ovog Izvješća a to je zajednička inicijativa Hrvatske odvjetničke komore i Ministarstva pravosuđa kojem je utvrđena lista odvjetnika pružatelja besplatne pravne pomoći po županijama koja nije ograničavajuća, u smislu da pravnu pomoć mogu, odnosno po uvjetima određenim zakonom moraju pružati drugi odvjetnici, već je cilj da se korisnici ovoga prava koji su često u slučaju možda i slabije obrazovani, lakše snalaze u potrazi za pružateljem besplatne pravne pomoći u ovom slučaju odvjetnikom. Svakako želim pohvaliti povećanje boda po kojim se sa 3 na 5 kuna, iako iz izvješća vidimo da je Ministarstvo pravosuđa mišljenja da bi se taj bod još trebao povećati, ali to će svakako doprinijeti činjenici da će što više odvjetnika imati potrebu biti pružateljima besplatne pravne pomoći. Mislim da je pohvalno upućivanje dopisa od strane Ministarstva pravosuđa, uredima državne uprave u županijama. Potaknuto brojim primjedbama na račun strogosti imovinskih kriterija a koji su kao što znamo preduvjet za ostvarivanje ovoga prava. Tim dopisom, Ministarstvo je iznijelo svoje viđenje tumačenja ili primjene odredaba vezanih za imovinski cenzus. Ono što je važno napomenuti da u slučaju odbijanja zahtjeva zbog imovinskog statusa, postoji mogućnost pozitivnog rješavanja zahtjeva na način da se sagleda cjelokupna situacija podnositelja zahtjeva i da se na konkretnu situaciju dakle uvažavajući činjenice i okolnosti svakog pojedinog slučaja primijeni ovaj zakon dakle na svrhoviti način. Svakako mislim da je ovo sagledavanje cjelokupne situacije jedan od važnih segmenata, jer onima koji nisu u mogućnosti sami sebi platiti odvjetnika, sasvim sigurno će ovo biti od velike važnosti, a vjerojatno je i to jedan od razloga što je u ovoj godini manje zahtjeva za ostvarivanje prava za besplatnu pravnu pomoć i odbijeno. Ono što bih još željela napomenuti, a to je ... to i na nekim odborima napomenula, mislim da bi bilo potrebno da ovo izvješće sadrži i podatak o tome, evo vidim državni tajnik je to pripremio i donio, ali evo ja ću to sada ipak reći, da ubuduće ovo izvješće sadrži i podatak o tome koliko je osoba s invaliditetom zatražilo besplatnu pravnu pomoć, koliko je takvih zahtjeva odobreno, a koliko je odbijeno. Iz jednog jednostavnog razloga, zato što iz tog podatka možemo vidjeti i donijeti nekakav zaključak koliko je pravosuđe dostupno osobe sa invaliditetom. Da ono mora biti što dostupnije obvezuje i KOnvecija UN o pravima osobe sa invaliditetom koje je Hrvatska među prvima potpisnik. Stoga i zbog toga što Hrvatska mora UN-a podnijeti izvješće o provedbi konvencije. Svakako morat će u tom izvješću stajati i podatak koliko je pravosuđe dostupno osobe sa invaliditetom. Stoga mislim da ovakav jedan podatak bi bio hvale vrijedan za samo izvješće, a i za sve nas kako bismo mogli raspolagati najpouzdanijim podacima. Obzirom da sam u Izvješću pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom pročitala malo evo i digresiju pružanje besplatne pravne pomoći a u smislu da su se neke osobe sa invaliditetom i požalile da teško ostvaruju ovo pravo. Vjerujem da bismo iz takvog podatka mogli znati jeli to tako ili nije. U svakom slučaju mislim da je ovo izvješće cjelovito, da je ono dobro napravljeno i nadalje kao glavni cilj zakona ostaje približavanje sustava najpotrebnijim građanima, dakle onima koji nisu u mogućnosti sami sebi osigurati adekvatnu pravnu pomoć, jer bi na taj način doveli u pitanje svoju životnu egzistenciju ili egzistenciju svoje obitelji. Na kraju krajeva ovaj sustav je i stvoren upravo radi takvih građana i ja vjerujem da će se on i nadalje dodatno unapređivati kako bi svi oni građani koji će imati potrebu za ostvarivanjem ovog prava mogli to pravo ostvariti na zadovoljavajući način. Evo poštovane kolegice i kolege zastupnici slijedom navedenog klub HDZ-a svakako podržava ovo izvješće koje je Vlada dostavila. Hvala vam najljepša.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Što se tiče izvješća ostvarivanje prava na pravnu pomoć ili bi bolje bilo reći na besplatnu pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2010. godini, kada to izvješće gledamo u kontekstu izvješća iz 2009. godine uočljiv je barem u statističkim podacima određeni napredak. I što se tog dijela izvještaja tiče kao i klasifikacije pravne pomoći po vrstama, po pružaocima te usluge itd. izvješće bi bilo prihvatljivo. Najvjerojatnije će to i presuditi da klub HNS-a i HSU-a prihvati to izvješće jer se od tog izvješća ne očekuje da Vlada sama sebi zabija autogolove i kaže da određeni sustav nije dovoljno dobro uređen jer postoje velike prepreke u funkcioniranju i provedbi pružanja besplatne pravne pomoći. Međutim, tako npr. u ocjeni stanja ističem procjenu Ministarstva pravosuđa da je zapravo valjanu ocjenu sustava kao i utvrđivanje da li je isti ispunio željenu svrhu potrebno da protekne najmanje 5 godina. Naime, za to će se vrijeme uskladiti praksa svih sudionika sustava, a šira javnost će steći potpuniju sliku samog sustava i mogućnosti koje isti pruža korisnicima. Kao glavni cilj ostaje približavanje sustav najpotrebitijim građanima radi kojih je sam sustav stvoren. Gledajte, ovakvo izvješće sa ovakvim dijelom ocjene stanje je upućen saborskim zastupnicima 14. travnja 2011. godine, a Ustavni sud RH je 6. travnja, dakle nešto ranije, ukinuo dio Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći i ustavni sudac Davor Krapac koji je potpisao odluku istaknuo je kako je "pitanje besplatne pravne pomoći vrlo osjetljivo, posebno u doba gospodarske krize. Zakonodavac ga mora regulirati ali ne zbog formalne i birokratske želje za zatvaranjem poglavlja 23 u pregovorima sa EU, već svjestan svih otvornih pitanja, kazao je Krapac. Dodao je i kako cijena pravne pomoći ne smije biti zapreka ostvarivanja prava hrvatskih građana". Krapac je kazao da je u osporenim odredbama pogrešno što su u suprotnosti s pravnim načelom preciznosti i određenosti pravnih normi. A isto tako istaknuto je u prezentaciji ove odluke Ustavnog suda da polazeći od činjenice da u Republici Hrvatskoj postoji znatno niža razina standarda i bruto društvenog proizvoda po glavi stanovnika Ustavni sud ocjenjuje izvjesnim da mjerila iz zakona i tumačenje ministarstva ostavljaju nezaštićenim dio socijalno ugroženih slojeva kojima je pravna pomoć često nužna kako bi ostvarili pravo na socijalnu i drugi državnu pomoć ili pomoć jedinica lokalne samouprave. Još preciznije, a preporučam svima cijenjene kolegice i kolege da prouče ovu odluku Ustavnog suda iz "Narodnih novina" br. 44/11. jer je pisana jednim jednostavnim i razumljivim jezikom, utemeljena je na primjerima iz prakse i vrlo je poučna ne samo za pravnike, ali i za sve nas zastupnike koji nismo pravnici. Citiram jedno obrazloženje iz odluke Ustavnog suda koje sigurno bi trebalo imati mjesto u ocjeni stanja i izvješću o provedbi besplatne pravne pomoći, a ono glasi ovako: posebno se može zamijetiti da su tipični korisnici besplatne pravne pomoći osobe iz ruralnih područja gdje žive osobe starije dobi, bez nužnih sredstava za život i bez pomoći, područja od posebne državne skrbi, udaljeni otoci. Takve osobe često žive u seoskom domaćinstvu, u neodržavanim i supstandardnim uvjetima, u kućama koje su bile građene za više članova domaćinstva, koji su se u međuvremenu iselili ili preselili u gradove. Stoga je površina takvih prostora nerijetko veća od uvjeta naznačenog pod točkom C tumačenja ministarstva, a to znači 35 metara kvadratnih, odnosno dodatnih 10 metara kvadratnih po članu domaćinstva. Stoga takve osobe zbog površine kuće koje posjeduju ne mogu dobiti besplatnu pravnu pomoć usprkos tome što ne mogu privređivati i nemaju sredstava za život. Isto tako, valjalo bi u ocjenu stanja ugraditi i ocjenu Ustavnog suda koja se, iako se temelji na izvješću iz 2009., situacija u 2010. nije bila ništa povoljnija, a obrazloženje Ustavnog suda kaže: uz sve navedeno valja uzeti u obzir i vrijeme koje korisnik besplatne pravne pomoći mora uložiti na pribavljanje potvrda i drugih dokaza koji su potrebni za primjenu članka 8. Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći što produžuje postupak izdavanja uputnice. On često traje i preko 15 dana koliko je propisano da mora trajati sam postupak izdavanja uputnice. Korisniku će prosječno trebati više od mjesec dana za ishođenje uputnice te u tom vremenu on može izgubiti rok za izjavljivanje pravnog lijeka ili zahtjeva za ostvarivanje kakvog prava koji su često vezani uz prekluzivni rok. Dakle, prethodna utvrđenja navode Ustavni sud na zaključak da članak 8. Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći ne ispunjava zahtjeve određenosti i preciznosti pravne norme, a time se ugrožava vladavina prava kao temeljna odrednica Ustava. Dalje, što je važno i što je uočljivo iz ove odluke Ustavnog suda i obrazloženja, usporediti se sa drugima. Važno je znati gdje smo i kakvi smo i koliko sve to skupa košta, a rečeno je već odlukom Ustavnog suda da cijena usluge nije ta koja je presudna da korisnik ostvari svoje pravo. A da to ne bi ispalo da Bog zna koliko mi to dajemo za besplatnu pravnu pomoć, citirat ću Izvješće Europske komisije za učinkovitost pravosuđa za 2004. godinu: odvjetnici za stranke u sustavu besplatne pravne pomoći manje su plaćeni u Europi u odnosu prema uobičajenim strankama, međutim odvjetnici zbog razloga povezanih s profesionalnom etikom općenito nisu protivni ideji da prihvaćaju slučajeve besplatne pravne pomoći. Npr. odvjetnici u Saveznoj Republici Njemačkoj tome se ne suprotstavljaju jer je državni proračun uvijek odgovorni dužnik, dok običan klijent može postati insolventan. Prema podacima iz tog izvješća u Engleskoj i Walesu te je godine potrošeno 58 eura po glavi stanovnika za besplatnu pravnu pomoć, dok je u Norveškoj potrošeno 39 eura, u Nizozemskoj oko 22 eura, u Austriji 2,5 eura, u Slovačkoj, Poljskoj, Bosni i Hercegovini manje od 1 eura. Nadalje, prema istom izvješću Engleska i Wales te su godine potrošili 3 milijarde eura za besplatnu pravnu pomoć, Norveška 177 milijuna, Irska 47 milijuna, Njemačka 468 milijuna, Estonija milijun i 700 tisuća eura, Mađarska 855 tisuća eura. Prosječan iznos koji se doznačuje po slučaju je 6 eura u Rumunjskoj, 16 eura u Mađarskoj, 127 eura u Turskoj, zamislite 127 eura u Turskoj, 350 eura u Francuskoj, sve do najvišeg iznosa 3061 euro po slučaju u Islandu. Republika Hrvatska je u prvoj godini provedbe Zakona o besplatnoj pravnoj pomoći, dakle u primjeni od 1. veljače 2009. godine, u državnom proračunu izdvojila ukupno 8 milijuna i 250 tisuća kuna, dakle manje od 2 kune po stanovniku, od čega je ovlaštenim udrugama, sindikatima i pravnim klinikama isplatila 2 milijuna i 210 tisuća kuna što znači 50 lipa po stanovniku. Od toga nije utrošeno milijun i 519 tisuća kuna koji iznos je 2010. godine vraćen u državni proračun. Iznos od 4,5 milijuna kuna osiguran je za druge oblike pravne pomoći, dakle još 1 kuna po stanovniku. U 2010. godini u državnom proračunu za besplatnu pravnu pomoć predviđeno je 6 milijuna 835 tisuća kuna, dakle 1,5 kuna po stanovniku. Dakle moramo reći da su to vrlo, vrlo, vrlo skromna sredstva, vrlo skromna sredstva, bez obzira što u suštini naknada za besplatnu pravnu pomoć nije ekvivalent stvarne tržišne vrijednosti te usluge. Ona je samo djelomičan doprinos države za pravo koje moraju uživati svi građani jedne države. Dakle radi se, ali ipak bez obzira na sve, bez obzira na gospodarsku situaciju. Radi se o izuzetno skromnim sredstvima za pružanje besplatne pravne pomoći. Sjećam se 2008. svoje diskusije vezane kad smo donosili Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, kada sam sugerirao predlagaču da pogleda malo šire horizonte jer nije sve u rješavanju besplatne pravne pomoći. Na primjer to su engleska iskustva koja su tu vrlo bogata. To je u njihovoj pravnoj tradiciji. Međutim, mi imamo i nešto drugo što je nama veoma blizu i možda i blisko po mentalitetu, odnosno temperamentu. Imamo s druge strane Jadrana Republiku Italiju koja vrlo ima mali broj korisnika besplatne pravne pomoći, a osigurala je i jeftinu uslugu pravnog zastupanja i pravne pomoći. Kako je to ustvari učinila? Pa razvila je tržište socijalnih usluga. Ona je svojim sindikalnim središnjicama dozvolila da osnuju agencije za pravno zastupanje radnika, ali ne samo u radnim sporovima nego u svim radnim sporovima i u naravno, donijela je zakone da oni mogu imati posebnu tarifu, da ne mogu, odnosno da ne moraju zadovoljiti sve uvjete koji zadovoljavaju odvjetnički uredi, a da pri tome mogu, odnosno naplaćuju svoju uslugu za 50% nižu cijenu i to ne samo za pravne usluge. Republika Italija je to učinila i za usluge obračuna poreza i za zaštitu potrošača i za drugi stup mirovinskog osiguranja za posredovanje u ugovaranju takvog osiguranja. Dakle, radi se o jednom iznimno interesantnom sustavu koji nama doista odgovara i po temperamentu, odnosno mentalitetu naših građana koji bi moglo imati uporišta ovdje jer nije cilj sve učiniti besplatno nego je cilj učiniti svaku uslugu dostupnom sukladno ekonomskim mogućnostima svakog pojedinca. Mislim da se time rasterećuje pritisak na isključivo besplatnu pravnu pomoć i nama taj dio, taj srednji dio nedostaje. Mi imamo ili preskupe odvjetničke usluge ili imamo besplatnu pravnu pomoć, a između toga nemamo ništa. Pa prema tome, s obzirom da ukoliko ne dođe do promjena do 15. srpnja imat ćemo invalidni Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći jer je Ustavni sud osporio određene članke zakona, odnosno imaju rok trajanja do 15. srpnja ja sugeriram predlagaču koji će očito morati do 15. srpnja doći ovdje sa izmjenama i dopunama tog zakona da razmotri još neke modele koji mogu pospješiti učinkovitosti cijelog sustava pravne zaštite u Hrvatskoj da bude dostupnija svim kategorijama građana neovisno o ekonomskim primanjima. Zahvaljujem. I kako je rekao Klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika će sa aspekta statističkog prikaza i očekivanja od jednog takvog izvješća dati prolaznu ocjenu ovom izvješću. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Boris Kunst, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče. Ovo Izvješće o ostvarivanju prava na pravnu pomoć u svakom slučaju je dobro i vidi se da iz godine u godinu obzirom da je Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći se tek primjenjuje od 11. veljače prošle, odnosno 2009. godine taj normalno, to predstavlja značajan korak za pravni sustav Republike Hrvatske jer su pravosudna tijela postala dostupna svim građanima pod jednakim uvjetima. I mislim da tu nije sporno što se tiče bilo koga u ovom Domu da se s time ne bi složio. Građani čije egzistencijalne mogućnosti ne omogućavaju angažiranje odvjetnika za pojedine pravne postupke, ti građani znači više nisu diskriminirani već im je omogućena besplatna pravna pomoć i zastupanje pred sudom. Sustav besplatne pravne pomoći organiziran je u 20 ureda državne uprave, u županijama i 13 ispostava, a pravnu pomoć mogu pružati kao što se može vidjeti odvjetnici, udruge i Pravni fakultet putem Pravne klinike. Za sada djeluju samo dvije pravne klinike u Hrvatskoj, a to je jedna u Splitu i jedna u Zagrebu. Sukladno zakonu osnovano je Povjerenstvo za pravnu pomoć kao savjetodavno tijelo Ministarstva pravosuđa i važno je reći da sastav tog povjerenstva je od predstavnika udruga sindikata, akademske zajednice, Odvjetničke komore, a i Ministarstva pravosuđa. Meni je jedino možda iz ovog Izvješća malo čudi da se to Povjerenstvo prošle godine sastalo samo jednom, da je održalo samo jednu sjednicu i da nije bilo potrebe da se češće sastaje obzirom da ima stvarno još kao što su i prethodnici rekli možda nekih stvari koje bi se mogle mijenjati u pozitivnom smislu za one ljude kojima je takva vrsta pravne pomoći potrebna. U 2010. godini na području Republike Hrvatske kao što je to već i naglašeno zaprimljeno je 4197 zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć. Od toga je odobreno 3267 zahtjeva. Što znači trebalo bi teretiti proračun za preko 2 milijuna kuna, a i odbijeno i odbačeno je 730 slučajeva dok su ostali u postupku odobravanja. Pravnu pomoć građani su koristili najviše u obiteljsko-pravnim postupcima i takvih postupaka prošle godine bilo je negdje 1716 ili 52,88% od ukupno svih postupaka. U obiteljsko-pravnim postupcima prednjače Sisačko-moslavačka županija sa 169 postupaka. Zatim Primorsko-goranska županija sa 133 postupaka, pa Osječko-baranjska županija sa 125 postupaka itd. Besplatnu pravnu pomoć najčešće koriste osobe iz ruralnih područja u kojima u pravilu živi starija populacija bez nužnih sredstava za život. To je u principu i bilo ovdje već naglašeno i to je na kraju Ustavni sud ovakvo obrazloženje dao. Odobravanje visine pravne pomoći ovisno je o imovinskom stanju podnositelja zahtjeva. No, Ustavni sud je zatražio od zakonodavca da te kriterije doradi do 15. srpnja ove godine, jer pojedini građani žive u kućama većim od propisanih kriterija, a da nemaju nužnih sredstava za život. Korisnici pravne pomoći prema prebivalištu najčešće su građani isto tako iz Sisačko-moslavačke županije, njih je bilo 361 korisnik, Vukovarsko-srijemske županije 357 korisnika, Osječko-baranjske županije 329 korisnika, itd., a najmanje korisnika pravne pomoći ima iz Dubrovačko-neretvanske županije. Da li tamo stvarno nema problema i potrebe, nešto drugo ili koji je tome razlog, ali u svakom slučaju je to dio izvješća. Najčešći pružatelji pravne pomoći su odvjetnici, u 65,2% slučajeva, i udruge u 34,8% slučajeva. Do 31. prosinca prošle godine registrirane su 33 udruge za pružanje pravne pomoći, uključujući sindikat i pravne klinike, i iz državnog proračuna udrugama je dodijeljeno 345 tisuća kuna za pružanje pravne pomoći. Smatram da bi poseban interes za financiranje sustava besplatne pravne pomoći za svoje sugrađane morale pokazati po meni i jedinice lokalne samouprave, i normalno i u tom smislu se bolje organizirati. U 2011. godini u državnom proračunu je za besplatnu pravnu pomoć predviđeno 4 milijuna kuna, pružatelji besplatne pravne pomoći dužni su podnositi godišnja izvješća, što je u svakom slučaju dobro da bi se vidjeli rezultati na što su se utrošila ta sredstva odobrena na temelju projekta Ministarstva pravosuđa do 15. siječnja tekuće godine. I normalno isto što je pozitivno da ta neutrošena sredstva su isto tako dužni vratiti u državni proračun. Sve u svemu, obzirom da je primjena ovog prava što sam rekao na početku o besplatnoj pravnoj pomoći eto sad će imati tek drugu godinu, još u ja bih rekao možda i u začetku, u privikavanju da u svakom slučaju je izvješće dobro napravljeno, ali mislim da u svakom slučaju treba vidjeti kako pojednostaviti za sve one kojima je potrebna ova pravna pomoć taj cijeli postupak, da bi što brže mogli ostvarivati tu besplatnu pravnu pomoć, jer oni koji ispunjavaju te uvjete za ostvarivanje besplatne pravne pomoći stvarno su osobe kojima treba u tom smislu pomoći što se tiče i brže reakcije i bržeg načina da mogu doći i ostvariti takvu vrstu pomoći. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, kao što smo već čuli, počeo se primjenjivati 1. veljače 2009. i odmah ću reći da je ovo izvješće bolje od prošlogodišnjega jer je predlagatelj prihvatio sugestije i prijedloge za bolju uspostavu sustava. Osobno moram reći gospodine državni tajniče da mi je bio gušt čitati ga, jer je ovo izvješće sveobuhvatno, tekst ono što je zapravo meni jako sjelo nije suhoparan, već upravo jedno čitko i pitko štivo i uopće posao koji je odrađen, odrađen je na visoko profesionalan način. Inače smisao zakona je u poglavlju besplatne pravne pomoći omogućiti onim građanima i građankama koji su slabijeg imovnog stanja angažman odvjetnika i dobiti pravnu pomoć za pojedine pravne radnje i imati ravnopravni pristup upravnim … [[Govornica udaljena od mikrofona, ne razumije se.]] postupcima. I nadalje, glavni cilj ostaje približiti sustav potrebitim građanima, osobno mislim da ste postigli veliki napredak u odnosu na prošlogodišnje izvješće. U prvom stupnju rješidbu donose uredi državne uprave, jer građani svoj zahtjev podnose tom tijelu u županiji gdje ti isti građani imaju prebivalište. U drugom stupnju, dakle po žalbama na ta rješenja odlučuje Ministarstvo pravosuđa, pri kojem je formiran Odjel za besplatnu pravnu pomoć, a kao savjetodavno tijelo je Povjerenstvo za pravnu pomoć. Dakle izvješće drži i izvješća ureda državne uprave županija i izvješća udruga. Tako imamo cjeloviti uvid o broju zaprimljenih zahtjeva na čitavom području države, i u svakoj pojedinoj županiji. Isto tako prikazani su i točni podaci odbijenih, odbačenih i obustavljenih zahtjeva, kao i broj zahtjeva koji su u postupku odobravanja. Istaknute su informacije o vrstama pomoći i vrstama postupaka koje su se u prethodnoj godini odobravali. Dakle isto tako prikaz korisnika prema državljanstvu i prebivalištu po županijama. Jasan je uvid o udjelu pružene pravne pomoći od strane odvjetnika i od udruga, opisan je način registracije udruga, i način financiranja, broj slučajeva i utrošena sredstva. Razvidna je također struktura troškova, razvidno je koliko je sredstava osiguravala država i koliko svaki ured državne uprave. Ministarstvo pravosuđa u drugostupanjskim poslovima sukladno zakonu obavilo je nadzor na provedbom zakona po uredima državne uprave. Također je i proveden upravni nadzor, te se vodi registar ovlaštenih udruga. Uredno se provodi edukacija za službenike što je vrlo važno u provedbi ovoga zakona, koji rade na poslovima odobravanja pomoći, kao što se provodi kampanja informiranja putem medija. U prošloj godini na čitavom području Hrvatske zaprimljeno je ukupno nešto manje od 4 tisuće i dvije stotine zahtjeva, a od toga je prihvaćeno nešto malo manje od 3 tisuće i 300 zahtjeva, odbijeno je 617, odbačeno 113, obustavljeno 158, a ostali su u postupku odobravanja. Izdane su 3 tisuće 262 uputnice i obračunato 2 milijuna i 40 tisuća kuna i isplaćeno oko 70 tisuća kuna. Već sam rekla u jednoj ispravci navoda da je za 9% porastao broj podnesenih prijava, a broj prihvaćenih zahtjeva je za 18% veći u odnosu na 2009. godinu. Ovdje moramo također reći da su se, pomoć se najčešće odobravala u obiteljsko-pravnim postupcima, uključujući postupke zaštite djece i mladih punoljetnih, mlađih punoljetnika sa poremećajima u ponašanju, i postupaka temeljem međunarodnih konvencija, a tiču se zaštite prava i dobrobiti djece, a takvih je skoro 53%. Slijede ovršni postupci sa 12,78%, a na trećem mjestu su vlasnička prava u svezi kuće ili stana neophodnih za stanovanje koji sudjeluju sa 10,72% slučajeva. Žrtve obiteljskog nasilja sudjeluju sa 5,42% Pored hrvatskih državljana korisnici mogu biti i stranci na privremenom ili stalnom boravku, azilanti i stranci pod supsidijarnom zaštitom kako ne bi bili egzistencijalno ugroženi. Mogu je pružati odvjetnici, sindikati, udruge i pravne klinike s tim da udruge, sindikati i pravne klinike mogu pružati samo primarnu pravnu pomoć. Iz izvješća je razvidno da su u 62,2% slučajeva istu pružali odvjetnici, a ostatak udruge. Izuzetak čine županije Šibensko-kninska i Zadarska u kojima je odjel odvjetnika, udjel pardon, udjel odvjetnika značajno niži od 50%, a u Ličko-senjskoj niti jedan slučaj nije odrađen od strane odvjetnika. Tih pružatelja usluga je 33 i najviše je udruga. Od sindikata je to samo Savez samostalnih sindikata Hrvatske i dvije klinike i to Pravnog fakulteta Sveučilišta u Splitu i Zagrebu. Pružatelji su ukazivali na glavni problem sustava niske vrijednosti boda pa evo čuli smo i razvidno je iz izvješća da na temelju kojega se obračunavala vrijednost naknade. To se ispravilo Uredbom o tarifi koja je na snazi iz studenoga mjeseca prošle godine, a stav je ministarstva da je treba podići na 7 kuna. Kako bi sustav bio još bolji nastavlja se edukacija svih uključenih u ovaj proces, od službenika koji rade na zahtjevima, preko odvjetnika, ovlaštenih udruga civilnog društva do predstavnika sudbene vlasti. Naravno da je potrebno u hodu ovaj sustav dorađivati, naravno da se treba uključiti i lokalna zajednica, građani i isto tako upravna tijela. Ispravan je također stav ministarstva, a to je i državni tajnik u svom uvodnom izlaganju i kazao da će kroz sljedeće jednu, dvije ili tri godine ukupno možda će trebati nekih pet godina kako bi se utvrdilo da li je i da se donese jedan relevantan zapravo stav u jednom vremenskom odmaku u kojem ćemo moći doći do podatka da li je ovaj sustav postigao svrhu. Nadam se da je sad već i u ovoj fazi on postigao svoju svrhu pa evo iz tih razloga ću podržati ovo izvješće. Hvala vam lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Imam jednu dilemu, da li prvo pohvaliti činjenicu da je broj podnesenih zahtjeva i odobrenih u povećanju u odnosu na godinu dana ranije. Jer sa stanovišta dostupnosti besplatne pravne pomoći građanima ovo bi trebalo pohvaliti. Ali, što ako je povećanje te brojke posljedica većeg broja problema, protuzakonitih, nezakonitih ili drugih postupanja tijela javne i državne vlasti na štetu građana? Može biti i da je veće siromaštvo pa je veći broj građana udovoljio inače po meni, ali doista prerigoroznim kriterijima, pa je zbog toga došlo do povećanja broja i podnesenih i odobreni zahtjeva. No u svakom slučaju sama činjenica da sve veći broj građana ima mogućnost i odobreno im je korištenje besplatne pravne pomoći je dobro. Mada bih volio da taj broj raste i raste iz godine u godinu, ali ne zbog većeg siromaštva i više sporova nego činjenice da doista kod kriterija nešto napravimo jer čini mi se da postojeći kriteriji koji su postavljeni nisu baš odraz stvarnog stanja kvalitete života u Hrvatskoj. Što se tiče podataka jedna molba. Ubuduće u izvještajima, naime izvještaj pohvaljujem jer je dobro napisan i daje sliku onoga što se događalo, ali da bi si odgovorili na pitanje različitosti u pojedinim županijama u smislu broja odobrenih zahtjeva bilo bi dobro uvijek usporediti broj zahtjeva u odnosu na broj stanovnika. Naime, to bi vam pokušalo ili bilo jedan od načina da odgovorimo na pitanje zašto je tolika različitost broja zahtjeva jer sad ako čitamo samo broj zahtjeva od županije do županije on jest točan, ali nije cjeloviti podatak ako ga ne usporedimo sa brojem stanovnika. Dakle, ubaciti taj podatak unutra pa da možemo povući paralelu ili vidjeti te podatke onda bi dobili možda i odgovor na pitanje da li u nekoj županiji je veće siromaštvo ili su građani bolje informirani ili je doista manje problema. Drugo, a o tome sam govorio i prilikom rasprave o prošlom izvještaju, mislim da bi sad osim statistike trebali napraviti još jedan mali napor da one koji su koristili pravnu zaštitu anketirate. Na određenom uzorku od 5, 10, 8%. Naime, željeli bi dobiti odgovor na pitanje kakva je kvaliteta besplatne pravne pomoći bez obzira da li tu besplatnu pravnu pomoć građanima daju odvjetnici ili udruge koje su ostvarile to pravo. To je užasno važno i zbog toga jer bi ti podaci odgovorili na pitanje da li je iznos naknade koji se odobrava od strane države jedan od razloga slabije kvalitete ili su građani doista zadovoljni s tom kvalitetom usluga koju dobivaju. Kolega Hrelja iznio je podatke o visinama tih sredstava za pojedine države. Ja sam imao prilike razgovarati sa nekoliko građana koji su bili korisnici besplatne pravne pomoći koji nisu bili oduševljeni kvalitetom usluge. No to može biti njihova subjektivna procjena, može biti posljedica nezadovoljstva jer nisu ostvarili svoja prava. Zato ti pojedinačni iskazi ne mogu ih koristiti za ocjenu generalno, ali vi u toj analizi bi mogli dati podatke koji bi bili mjerodavni. A velim, ti podaci bi doista mogli služiti za raspravu o potrebi promjena samog zakona pa možda i postupanja na samom terenu. Kao i oni podaci o broju predmeta po pojedinoj županiji u odnosu na broj stanovnika bi ukazali na činjenicu da neki uredi državne uprave prerigorozno primjenjuju pravila, a drugi možda prelabavo. I ujednačavanje tih kriterija i prakse, jer mi znamo da državna uprava često voli stvarati svoju praksu postupanja, ju ujednači. I ukoliko se tamo gdje je broj tih zahtjeva u odnosu na broj stanovnika velik, to pokazalo korisnim neka ta praksa postane pouka ili poruka onima koji su postupali prerigorozno. A naročito ako takve podatke objavite vi, jer vas se sluša i nas nešto manje. I na kraju još samo jedna molba. Ako sam dobro shvatio od ukupnog broja zahtjeva za pružanje besplatne pravne pomoći u prošloj godini, negdje oko 12,5% ili 415 zahtjeva bilo je na temu ili zbog zahtjeva za apel i pomoć ovršnih postupaka. Dakle, ako je preko 12% ovih zahtjeva bilo samo na temu ovršnih postupaka a ovdje se radi o kategoriji siromašnih građana, ovdje govorimo o ljudima koji jedva preživljavaju jer su dobili pravo na besplatnu pomoć i oni su u problemima zbog ovršnih postupaka, ovo je signal za alarm, ali ne u vašem resoru nego na dvije druge adrese, to je Ministarstvo financija i Hrvatska narodna banka. Zašto? Prema zakonu o provođenju ovrhe nad financijskim sredstvima pravo nadzora na postupanje kod FINA-e i poslovnih subjekata je u nadležnosti Ministarstva financija. A pravo nadzora nad provođenjem ovršnih postupaka kod banaka, štedionica i kreditnih unija je kod Hrvatske narodne banke. S obzirom na ovaj službeni podatak da ste imali takvih 415 zahtjeva za pravnu pomoć kod postupaka ovrha, ali i činjenice da doista dnevno se javljaju građani koji upozoravaju na krivu primjenu Zakona i Ovršnog i ovog zakona o ovrhi nad financijskim sredstvima, ja vas molim upozorite i Ministarstvo financija i Hrvatsku narodnu banku da je jako veliki broj ljudi koji se javljaju i traže pravnu pomoć i da nešto u provođenju postupaka ovrhe nije u redu. Da građani ne dobivaju ovršne naloge, da se u odluku stavljaju cjelokupna primanja a ne samo do 1/3 kao što je Zakon odredio, da se ovršni nalozi ispostavljaju za već plaćane račune pa čak i falsificirane dokumente, a brza je reakcija Ministarstva financija i Hrvatske narodne banke doprinijelo bi kvaliteti provođenje postupka ali s druge strane zaštite interesa građana, pa bi ova brojka zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć zbog postupka ovrhe sigurno bilo nešto niže. Ja želim vjerovati da će na vaše upozorenje i Ministarstvo financije i guverner Rohatinski prije reagirati na upozorenja koja se čuju iz Sabora. Hvala lijepa.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Silvano Hrelja.
Uvaženi kolega Lesar ne da je država brza kod ovrhe, problem je i onda kada onaj nad kojim je ovrha izvršena kada kaže da je nepravedno izvršena, u tom slučaju je i dalje predstoji njegova borba za povrat ovršenih sredstava. Što je potpuno nelogično. MI imamo svjetske proizvođače automobila Mercedes, Citroen, Renault koji nakon pet godina primjene utvrde određenu grešku i pozivaju korisnike tih automobila na besplatno servisiranje, što je jedan tržišni pristup. A ovdje s ove strane država, sustav napravi štetu pojedincu a on se i dalje mora boriti da bi povratio ta ovršena sredstva. Hvala.
Odgovor na repliku.
Kolega Hrelja potpuno ste u pravu kada građanin kojemu je blokiran račun, da bi saznao tko mu je blokirao račun i napravio ovrhu mora doći u FINA-u i pazite sada mora platiti 57 kuna da bi dobio podatak ili obrazac razloga ovrhe. Čovjek kojemu je blokirana cijela plaća ili cijela mirovina i u FINA-i mora platiti 57 kuna da sazna tko mu je sjeo na račun. I još nešto, prema našem Zakonu obračun plaće je ovršna isprava, što znači da bi radnik koji ne primi plaću a dobije obračun plaće na temelju tog dokumenta mogao blokirati račun poslodavca i na taj način se naplatiti. NI jedan slučaj, ni jedan primjer u Hrvatskoj ne znam da je obračun plaće FINA prihvatila kao ovršnu ispravu i da je ona provedena. Ali zato znam desetke slučajeva da je građanima blokiran račun za dugove koji su podmirili prije nekoliko mjeseci. A postupak dokazivanja jer nisu dobili ovršni nalog, i povrat sredstava traje minimalno 6 mjeseci.
U 11,58 isteklo je vrijeme za prijavu za raspravu od 10 minuta, gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Dakle, pred nama je Izvješće o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava, nakon što je Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći stupio na snagu u lipnju 2008. godine a u odnosu na građane Zakon se počeo primjenjivati 1. veljače 2009. godine a posebne odredbe o odobravanju pravne pomoći u prekograničnim sporovima stupit će na snagu danom prijema Republike Hrvatske u članstvo Europske unije. Stupanjem na snagu zakona o besplatnoj pravnoj pomoći sa nizom pratećih podzakonskih propisa koji su u međuvremenu Republici Hrvatskoj dakle uspostavljen cjelovit sustav koji olakšava građanima slabijeg imovinskog stanja potpuno ravnopravan pristup sudskim i upravnim postupcima gdje troškove u cijelosti ili djelomično snosi Republika Hrvatska. NO, treba reći da smo i do sada do stupanja na snagu ovog zakona o besplatnoj pravnoj pomoći imali djelomično uređen institut besplatne pravne pomoći kroz odredbe Zakona o parničnom postupku, Zakona o odvjetništvu, Zakona o sudskim pristojbama, određenim odredbama Kaznenog zakona te još nekim drugim zakonima. Sam Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći uređuje da se pravna pomoć ostvaruje kao primarna ili sekundarna, dakle a ovisno o oblicima pravne pomoći definirano je da odvjetnici mogu pružati primarnu i sekundarnu pomoć dok udruge i visoka učilišta dakle pravne klinike su ograničene pružanje samo primarne pravne pomoći. Dakle ovo je isto tako praksa većine država odnosno zemalja EU. Uz način odobravanja pravne pomoći zakonom su određeni nadležni uredi državne uprave. U županijama kao tijela koja odobravaju pravnu pomoć uređen je i nadzor i zaštita u drugom stupnju konkretno Ministarstva pravosuđa te mogućnost pokretanja upravnog spora. Što se tiče same strukture zahtjeva za ostvarivanje prava na besplatnu pravnu pomoć dominantni su oni koji se odnose na rastave brakova, ovrhe odnosno alimentacije za djecu, podjela bračne stečevine je tu često prisutna, zaštita prava iz radnih odnosa, imovinsko pravna pitanja, utvrđivanje izvanbračne zajednice, utvrđivanje očinstva itd. Takvih je zahtjeva kao što se u izvješću navodi tijekom 2010. godine sveukupno zaprimljeno 4 tisuće 197 od kojih je od njih prihvaćeno 3 tisuće 267, odbijeno ih je 617, odbačeno 113, a obustavljeno 158. to je u odnosu na godinu prije dakle na 2009. porast ukupnog broj zahtjeva za 9% kao i porast broja prihvaćenih zahtjeva 18%, a s obzirom da je u 2009. godini bilo zaprimljeno ukupno 3 tisuće 847 zahtjeva od čega je prihvaćeno 2 tisuće 651, odbijeno 894, odbačeno 166, a obustavljeno 129 zahtjeva za besplatnu pravnu pomoć. Porast broja zahtjeva svakako je dobar trend ali da bi sustav besplatne pravne pomoći u idućim godinama postao još učinkovitiji i postizao svoju svrhu, mislim da ga treba još u većoj mjeri približiti građanima prije svega kroz njegovo maksimalno pojednostavljenje. Naravno, koliko to omogućava i sam postupak prije svega kroz kontrolu utroška sredstava. Ministarstvo pravosuđa je u tom smislu i do sada je puno učinilo, tako je npr. o tome i bilo govora, skraćen i pojednostavljen zahtjev za odobravanje besplatne pravne pomoći. Već u samom početku primjene zakona povećana je vrijednost boda na temelju kojeg se obračunava vrijednost naknade za pružanje pravne pomoći odvjetnika. Za daljnje unapređenje sustava važan je nastavak edukacije službenika koji po zahtjevima za besplatnu pravnu pomoć rješavaju u prvom stupnju ali i drugih sudionika u sustavu. Također i dalje treba voditi računa i definirati primjerenu visinu odvjetničke tarife s obzirom da je ona i sada nakon povećanja dvostruko manja od uobičajene odvjetničke tarife. S obzirom na činjenicu da se primarna pravna pomoć daleko manje potražuje od sekundarne što znači da stranke odmah traže zastupanja na sudu, trebalo bi razmisliti da se odluka o tome da li se radi o primarnoj ili sekundarnoj pravnoj pomoći prepusti službeniku koji rješava predmet, a ne da je on vezan zahtjevom stranke. Dakle, tako bi se u pojedinim složenijim postupcima prvo mogla dati primarna pravna pomoć u obliku pravnog savjeta, a zatim uvažavajući taj pravni savjet izdala bi se uputnica za sekundarnu pravu pomoć. Dakle, iz podataka navedenih u izvješću upravo je vidljiv taj mali broj zahtjeva za pružanje primarne pravne pomoći, a time i vrlo mala zastupljenost udruga kao i pravnih klinika kao pružatelja pravne pomoći. Primjerice, dakle i dalje imamo veliki broj županija gdje su pružatelji usluga besplatne pravne pomoći isključivo odvjetnici, dakle nema udruga nema pravnih klinika. I konkretno to je slučaj u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji, Dubrovačko-neretvanskoj, Istarskoj, Krapinsko-zagorskoj, LIčko-senjskoj, Splitsko-dalmatinskoj, Varaždinskoj i Zagrebačkoj županiji s time da ih je u 2009. godini dakle broj takvih županije je bio i veći. Evo, na kraju da ne dužim, reći ću da ću podržati i glasati za prihvaćanje ovog izvješća o ostvarivanju prava pravne pomoći i utrošku sredstava u 2010. godini, s obzirom da se radi o jednom sveobuhvatnom i metodološki korektnom izrađenom izvješću koji nam omogućava usporedbu i praćenje sustava besplatne pravne pomoći kroz prethodno razdoblje s naznakama mjera za njegovo daljnje unapređenje. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, smatram da je povrijeđen članak 14. POslovnika koji kaže da zastupnik ima prava i dužnosti određena Ustavom, zakonom i POslovnikom. A članak 70. Ustava kaže da svatko ima pravo na zdrav okoliš i da se ti uvjeti trebaju osigurati. Štovani gospodine potpredsjedniče, zrak u ovoj dvorani je toliko težak da ne kažem da ne smrdi, topao, ne može se normalno raditi, cijedi se s nas znoj, a mi koji nosimo kontaktne leće smo na putu dobiti konjunktivitis. Ovo je sindrom jedne bolesne zgrade i tražim da se provjeri ventilacija, uključi ventilacija da mi možemo ovdje normalno sjediti i raditi. Hvala lijepa.
Vrlo složen i zahtjevan prijedlog. Učinimo zrak boljim. Ako postoje stručne službe uključite sve moguće ventilacije i nebeske ventilatore da se klima u ovoj sabornici učini dobrom. Završni osvrt. Državni tajnik u Ministarstvu pravosuđa Zoran PIčuljan. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem svima koji su uistinu učestvovali vrlo aktivno u ovoj raspravi o izvješću o pružanju pravne pomoći u 2010. godini i istakli dobre, ali i loše strane ovoga sustava koji se uspostavlja i koji funkcionira već dvije godine. Cilj ovog izvješća zasigurno nije bilo ništa prikriti i istaći samo dobre strane, zato ih ja neću ni ponavljati. Važno je samo možda istaći da je pojednostavljenje procedure i zbog upozorenja ovog Visokog doma, ali prije svega pružatelja pravne pomoći čini se sustavno i činit će se i dalje. Razumijemo da su obrasci bili prekomplicirani, bilo ih je na 9 stranica, na 7, danas su na 4 stranice. Pojednostavljenje ide i slijedit će ne sa više europske nego bolje hrvatske trendove koji su u ovom trenutku bolji nego što su europski trendovi. Ono što je pored toga bitno, bitno je da se jača i kvaliteta pružanja pravnih usluga i ova današnja diskusija će doprinijeti da se vezano uz intervencije Ministarstva pravosuđa, harmonizaciju prakse koja se čini sa uredima državne uprave pojednostavi i ponekad spoji primarna i sekundarna, ovo o čemu je dio zastupnika govorio. Ono što je naravno potrebno i što će se učiniti dijelom do 15. srpnja, onda kasnije u izmjenama zakona i njegovoj primjeni, a to je jedno kvalitetnije definiranje, primjerenije hrvatskim prilikama imovinskoga cenzusa, a sukladno i rješidbama Ustavnoga suda. Ono što bi se moralo osigurati to je povećanje sredstava u državnom proračunu bez obzira na situaciju koja jest. Nastavit će se daljnja edukacija i promidžba i čini nam se da harmonizacija postupanja ide dobro, a ono što je bitno da ovo područje od velikog interesa za hrvatsku javnost i za one koji su najpotrebitiji ustvari ukazuje na potrebu intervencije u niz drugih, pravni sustav u drugim područjima da bi se onda ovaj disbalans između besplatne pravne pomoći i odvjetničke zaštite ostvario u onom srednjem sloju, pojačao i na taj način nizom pravnih rješenja osiguralo kvalitetno funkcioniranje pravnoga sustava i zaštita prava i onih koji imaju najmanje sredstava. Još jedanputa zahvaljujem na vašoj diskusiji.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Izvješće o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2010. godini. Podnositelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: prihvaća se Izvješće o ostvarivanju prava na pravnu pomoć i utrošku sredstava u 2010. godini. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova, 99 glasova za, 1 suzdržan i 1 protiv.
Idemo na sljedeću točku - Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu Podnositelj je pučki pravobranitelj. Pučki pravobranitelj dostavio je izvješće temeljem članka 8. Zakona o pučkom pravobranitelju. Vlada je dostavila mišljenje. Materijale ste primili poštom. Raspravu su proveli odbori za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, za razvoj i obnovu, za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, rad i socijalno partnerstvo, za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Izvješća ste primili na sjednici. Predstavnik predlagatelja, pučki pravobranitelj Jurica Malčić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, pučki pravobranitelju.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Uvažene gospođe i gospodo zastupnici. Pred vama je četvrto izvješće, a i posljednje u ovom sazivu Hrvatskoga sabora. To je izvješće za 2010. godinu, godinu u kojoj je došlo do promjene ustavne odredbe o pučkom pravobranitelju, a kojom je u izvjesnom smislu proširen mandat pučkog pravobranitelja i na promicanje ljudskih prava, dakle jedna proaktivnija uloga, ali i sa zadaćom da postupa i po pritužbama na sva državna i lokalna tijela, a ne kao do sada samo u odnosu na tijela državne i lokalne uprave i tijela s javnim ovlastima. Međutim, ovlasti i zadaće pučkog pravobranitelja u skladu s tim ustavnim određenjem bit će utvrđene i definirane tek donošenjem novog zakona o pučkom koji je prema odredbama Ustavnog zakona trebao biti donijet do kraja 4. mjeseca, a o tome ću nešto reći sasvim na kraju izlaganja. Dakle, ovo izvješće sadrži onaj standardni prikaz rada pučkog pravobranitelja kao što je to bilo i ovih dosadašnjih godina, dakle u okviru i na način određen još uvijek važećim Zakonom o pučkom pravobranitelju iz '92.godine. Također ovogodišnje izvješće ne sadrži prikaz rada institucija i ocjene stanja na područjima koje obuhvaća i uređuje Zakon o suzbijanju diskriminacije, budući da će Hrvatskom saboru uskoro biti podneseno posebno izvješće o pojavama diskriminacije u 2010. godini. Dakle ovdje nisu obuhvaćene ni nacionalne ni druge manjine, osim u onom dijelu kad se to odnosi na upravno postupanje prema njima. Ukratko neki naglasci izvješća. Kao što ste vidjeli, pučki pravobranitelj je postupao u nešto više predmeta nego prošle godine pa i nešto više nego što je to bilo u zadnjem trogodišnjem prosjeku, međutim to je još uvijek u kretanju da tako kažem uobičajenih broja pritužbi posljednjih nekoliko godina. Mi smo prikazali statistike po određenim kriterijima iz kojih se vide i trendovi, a i oblasti u kojima je pučki pravobranitelj najviše postupao. Ono što ja ovdje želim naglasiti to je samo nekoliko ovih trendova koje smatram bitnima. S jedne strane treba reći da je udio pritužbi iz upravnih područja u kojima je najveći broj predmeta povezan s posljedicama rata i raspada bivše države da je posljednjih godina bitno smanjen, a i u prošloj godini on čini ipak 20% od ukupnog broja pritužbi. Radi se najčešće o pritužbama iz prava na obnovu, stambeno zbrinjavanje, prava iz mirovinskog osiguranja, konvalidacije i statusnih prava. Međutim, s obzirom na protek vremena od završetka ratnih zbivanja odnosno uspostave pravnog poretka Republike Hrvatske na čitavom području države još uvijek ipak značajan broj nedovršenih postupaka predstavlja i dalje ozbiljan problem jer osim što krši prava građana, otežava i njihovu punu integraciju u društvo. Nepoštivanje zakonskih rokova i dugotrajnost postupka i u drugim oblastima jedan je od najčešćih oblika kršenja prava od strane upravnih tijela na koje građani ukazuju u pritužbama. Iz statistike ste mogli vidjeti da velik dio, preko 50% pritužbi koje smatramo i vodimo kao osnovane, a što ja ponovo ponavljam daleko premašuje postotak osnovanih pritužbi ombudsmanima u Europskoj uniji je rezultat upravo nepoštivanja zakonskih pa i razumnih rokova u rješavanju upravnih predmeta. Također moramo reći da učinkovitu zaštitu o dugotrajnosti postupka ne pruža nažalost ni Upravni sud pred kojim postupci i dalje traju nedopustivo dugo. Ponavljam da se čak smatra da je rok od 3 godine nekakav razumni rok za rješavanje pred Upravnim sudom što zaista otežava ostvarivanje prava građana. Tu treba napomenuti da razloge za neažurnost i dugotrajnost postupaka upravna tijela navode, a to ste vidjeli iz mišljenja Vlade, složenost, nedostatke i česte promjene propise te kadrovske i materijalne deficite. Pritom kao da zanemaruju činjenicu da su upravo ona, dakle ministarstva, upravna tijela odgovorna za stanje u resoru, da imaju pravo i dužnost praćenja stanja i pripreme i predlaganja zakona, drugih propisa i odgovarajućih politika. A što se tiče kadrovskih i materijalnih deficita oni mogu biti opravdanje za pojedina upravna tijela, ali ne i za državu koja je dužna poštovati zakone koje je donijela i dužna je osigurati uvjete da se prava građana ostvaruju u primjerenim i razumnim rokovima. To proizlazi i iz određenih presuda u odnosu na Republiku Hrvatsku Europskog suda za ljudska prava. Iz prethodnog dijela izvješća je vidljivo da uz neažurnost koji se najčešće spominju u pritužbama postoje drugi problemi u kvaliteti i neučinkovitosti rada upravnih tijela u izvršavanju drugih upravnih funkcija kao što su praćenje stanja u resoru, predlaganje zakona, politike i mjera, te u obavljanju upravnog inspekcijskog nadzora. Mi smo ta zapažanja i preporuke opisali i obrazložili u prikazu pojedinih upravnih ovlasti i ne treba ih ponavljati. Međutim, to sve ukazuje da u provedbi reforme uprave još ima puno posla kako u prilagodbi i poboljšanju normativnog okvira, tako i njegovoj primjeni. Jedan od ključnih zahtjeva i ciljeva reforme, a to je depolitizacija i profesionalizacija rukovodećih državnih službenika te regrutiranje i napredovanje državnih službenika po objektivnim kriterijima stručnosti i sposobnosti tek je djelomično ostvareno. Zakon o državnim službenicima iz 2005. je bitno smanjio broj položaja državnih dužnosnika i propisao da nakon prvih narednih izbora rukovodeći položaji postaju radna mjesta državnih službenika na koja se dolazi putem javnog natječaja. Dakle, na način i po kriterijima koji važe za sve državne službenike. Također je zakonom propisana i zabrana rasporeda državnih dužnosnika na radna mjesta državnih službenika bez postupka prijema javnim natječajem, te u kojem postupku ne smiju imati povlašteni položaj. Dakle, zakonom su rukovodeći državni službenici sukladno zahtjevima za depolitizacijom i profesionalizacijom ušli u cijelosti u službenički sustav i na njih su se trebale primjenjivati sve odredbe zakona kao i na druge državne službenike. Tu napominjem da dok je u redovnom postupku Komisija za provedbu natječaja utvrđuje listu kandidata, upućuje ih na testiranje, provjeru znanja, sposobnosti, vještina, obavlja razgovore, intervju, utvrđuje rang listu prema broju bodova. U natječajnom postupku za rukovodeće službenike komisija utvrđuje samo popis kandidata koji ispunjavaju formalne uvjete i poziva ih na intervju koji provodi čelnik tijela ili osoba koju on ovlasti. Nakon toga čelnik tijela predlaže Vladi kandidata za imenovanje. Dakle, nakon provedenih izbora prvo je uredbom Vlade a zatim i izmjenom Zakona o državnim službenicima upravo učinjena ta izmjena i propisano je da rukovodeće državne službenike imenuje Vlada, a spomenutom uredbom, odnosno uredbom propisan je poseban, povoljniji postupak javnog natječaja za rukovodeće službenike. Takav postupak ako je proveden nakon posljednjih izbora nije u skladu sa načelima i ciljevima Zakona iz 2005. jer omogućuje osim po isključivo stručnim i profesionalnim kriterijima i imenovanja po političkim kriterijima podobnosti i lojalnosti. Ovu ocjenu koju sam iznio i u posljednja dva izvješća ponavljam s uvjerenjem da je depolitizacija ključna za uspješnu, a nužnu reformu uprave u kojoj će stručni, nepristrani profesionalci osiguravati ostvarivanje i zaštitu prava građana i obavljati ostale upravne funkcije. Također izražavam u praksi potvrđeno uvjerenje da politiziranost nužno omogućuje i provodi klijentelizam i korupciju na štetu građana i države. Osim navedenog uz Zakon o državnim službenicima nije još donesen i Zakon o plaćama državnih službenika što onemogućuje uspostavljanje cjelovitog i usklađenog platnog sustava za sve državne službenike, ali i donošenje novih pravilnika i drugih internih akata u upravnim tijelima. Drugi ključni zakon u okviru reforme uprave je novi Zakon o općem upravnom postupku donesen 2009. godine. Zakon je u primjeni tek od 1. siječnja 2010. a predmet je zaprimljen i prije tog roka. Još se uvijek rješavaju po starom zakonu. Stoga još uvijek nema dovoljno podataka o njegovoj primjeni, niti je pučki pravobranitelj još postupao po pritužbama koje bi se odnosile na predmete rješavanja po odredbama novog zakona. U tom smislu preporuke koje smo uputili upravo se odnose na primjenu i nadzor nad primjenom novog zakona posebno novih instituta koji su tek uvedeni ovim Zakonom, a to su prigovor na postupanje, odnosno nepostupanje javno pravnih tijela i protiv davatelja prigovora na postupanje i odluke odnosno davatelja pravnih usluga. U Izvješću smo vrlo kratko opisali rad pučkog pravobranitelja po pritužbama građana na rad sudova i osvrnuli se na mogućnost i učinkovitost pravnih sredstava za zaštitu protiv povreda prava građana od strane sudova osobito zbog dugotrajnosti sudskih postupaka i kršenja prava na suđenje u razumnom roku. Iz prikaza vidljivo je da u 2010. godini blago zabilježeni porast pritužbi kod pučkog pravobranitelja i da je njihov udio povećan na iznos 20% od ukupnog broja svih predmeta. I u ovom kao i u ranijim izvješćima upozorava se da je najčešći uzrok kršenja prava građana u nerješavajućih sudskih predmeta u razumnim rokovima, a najveći problem je dugotrajnost postupka u građanskim stvarima uključivo i ovršni postupak. Dakle, tu ne treba izostaviti ni radne sporove koji bi trebali biti po prirodi hitni. Ali je to najveći problem i u rješavanju upravnih sporova. Svi znamo da je u nekoliko prethodnih godina ažurnost bila poboljšana zahvaljujući između ostalog i zakonskim izmjenama kojima je dio predmeta izdvojeno iz sudske nadležnosti, ali i programima i mjerama za brže rješavanje starih predmeta. Podaci za 2010. godinu ipak govore da su učinci tih mjera bili kratkotrajni i da su se u priličnoj mjeri iscrpili. O tome govori i podatak o jednom porastu broja predmeta starijih od tri godine u građanskim stvarima i kod ovršnih postupaka. Naravno to sve govori da je riječ ipak o tvrdokornom problemu čije će rješavanje vjerojatno dugo trajati. Osim mjera za koje su već poduzimane i koje se i dalje poduzimaju za bitno smanjenje broja predmeta koji dolaze pred sudove od čega nemali broj predmeta generira država i za rasterećenje sudaca najvećih i najopterećenijih sudova. Za trajnije rješavanje bit će po mom mišljenju potrebne i ozbiljne promjene u odnosima i podjeli ovlasti između poslova pravosudne i izvršne vlasti. Dakle, u obavljanju poslova pravosudne i sudske uprave. I tu naravno kao i svaki put predlažemo bitno jačanje sudske uprave u normativnom, kadrovskom i materijalnom pogledu. Sudskoj upravi i Vrhovnom sudu po našem mišljenju treba omogućiti jači položaj u upravljanju sustavom i u nadzoru i kontroli sudova, kao i u pogledu sudjelovanja u postupku predlaganja svih mjera i politika koje se odnose na to područje. Na žalost umjesto daljnjeg jačanja uloge predsjednika Vrhovnog suda, kao vrha sudske uprave u Republici Hrvatskoj, novim Zakonom o Državnom sudbenom vijeću umanjena je njegova uloga u postupku imenovanja predsjednika sudova. Ulogu sudske uprave valjalo bi ojačati u postupcima po zahtjevima za suđenje u razumnom roku, budući da sadašnji učinci tog zahtjeva su krajnje upitni. Takav zahtjev smatra se osnovanim kad je do povrede prava već došlo, dakle post festum i tada je država već dužna isplatiti naknadu zbog povrede prava. Neažurnost sudova je za građane najveći problem, ali je to samo jedan vid i posljedica stanja u pravosuđu. Uzrok takvom stanju je i uopće poznatoj činjenici da se politička vlast nikad nije odrekla prekomjernog i diobi vlasti i neprimjerenog utjecaja na pravosuđe. To se najočitije manifestiralo kroz kadroviranje, odnosno imenovanje i napredovanje sudaca, predsjednika sudova, ali i članova Državnog sudbenog vijeća. Da se radi o ozbiljnom problemu pokazuje i ispunjavanje mjerila iz poglavlja 23. i upravo očitavanje i mjere Vlade pa i zakonodavne mjere koje su poduzete u posljednje vrijeme. Također sam uočio, odnosno naglasio da ni unutar samog sustava sudskog se nije učinilo dovoljno da se izbore za promjene, kako pri imenovanju i napredovanju sudaca, tako i stvaranju uvjeta i mehanizama da se iz sustava uklone suci koji ne ispunjavaju potrebne standarde ažurnosti, kvalitete i nepristranosti. Da se i u tom smislu razmišlja ozbiljno je, i su i nove odredbe Zakona o Državnom sudbenom vijeću, pa i najave predsjednika tog vijeća, odnosno stajalište je Vlade o ispunjavanju mjerila kojim se naglašava uloga Državnog sudbenog vijeća, dakle ne samo u imenovanju, nego i u vođenju stegovnih postupaka protiv sudaca koji ne ispunjavaju sve uvjete. Gospođe i gospodo zastupnici, moram kao i svake godine također upozoriti da smo mi institucija kojoj se građani obraćaju s pritužbama ne samo zbog ugrožavanja i povrede pojedinačnih radnih i socijalnih prava, nego i da bi ukazali na opće stanje pravne i socijalne sigurnosti, pozivajući se na načela jednakosti pred zakonom, prava na rad, socijalnu sigurnost, zdravstvenu zaštitu i dostojan život. U najtežem položaju su i dalje nezaposleni, zaposleni kod poslodavaca koji često nekažnjeno krše propise i uskraćuju njihova prava pa i plaće, umirovljenici s najnižim primanjima, međutim činjenica je da je dugotrajna gospodarska kriza proširila krug ugroženi na sve veći broj građana i obitelji s malim primanjima, koja ne mogu pratiti rast troškova života, zbog čega mnogima prijete sudski postupci i ovrhe. Sve to dovodi do praga socijalne izdržljivosti, a nezadovoljstvo stanjem objektivno teškim prati i pojačava osjećaj nepravde. Smatraju da je država prvo kroz nepravednu pa i nezakonitu privatizaciju, a i kasnije kroz korupcijsku spregu politike i tako stečenog kapitala omogućila nepravednu preraspodjelu nacionalnog bogatstva, u korist malog broja odabranih, i uskratila svima jednake šanse i mogućnosti. Također smatraju da su i državna tijela svojim postupanjem, ili češće nepostupanjem umjesto da štite građane u ponekim situacijama pogodovale privatnom interesu, ali i bezakonju i pljački. Mnoge u posljednje vrijeme otvorene afere, istrage i sudski postupci svjedoče o tome da poznati … [[Govornik se ne razumije.]] struktura nije samo stvar daleke privatizacijske prošlosti i da su strukture zadržale svoja uporišta i u dijelu politike na državnoj lokalnoj razini. Također treba voditi ozbiljno računa o općem uvjerenju da najveći teret krize snose siromašniji zbog nepravednog poreznog sustava, i zbog činjenice da ih proračunske restrikcije najteže pogađaju, ali u ocjenama da se proračunska sredstva i dalje neracionalno troše uključujući sredstva za socijalnu skrb i socijalna davanja. Na temelju svega ovog jedno upozorenje smo iznijeli u izvješću, a to je da stanje ljudskih prava u Republici Hrvatskoj valja prije svega realno kritički ocjenjivati, te da su pogrešne i štetne, a nadasve i demotivirajuće ocjene izjave iz službenih krugova kako je po stupnju ostvarivanja i zaštite ljudskih prava Republika Hrvatska pri samom vrhu u Europi, pa i u svijetu. Takve ocjene znak su i odraz izostanka osjećaja za realnost, za stvarnu sliku o teškom položaju velikog broja građana, kao i najugroženijih kategorija, čija su socijalna i druga prava ugrožena ne samo zbog krize i neimaštine, nego i zbog lošeg funkcioniranja upravnih i pravosudnih tijela najpozvanijih da ta prava osiguravaju i štite. Nije realno stanje ljudskih prava procjenjivati samo na temelju napretka ostvarenog u usklađivanju zakona i drugih propisa s pravnom stečevinom Europske unije, i zahtjevima iz pristupnih pregovora, jer je raskorak između normativnog i stvarnog očit i prevelik. Mnogi novi zakoni i njihove izmjene i dopune doneseni su tek nedavno, i trebat će dosta vremena za njihovu primjenu i provjeru rezultata u praksi. Osim toga poznate su ocjene da je dio tih zakona nekvalitetan i teško primjenjiv u praksi, jednim dijelom zbog svog sadržaja, ali još više zbog neadekvatnog institucionalnog okvira, koji treba osigurati njihovu primjenu. Na žalost je dio zakona donesen u žurbi, po hitnom postupku, i pod pritiskom rokova, a bez dovoljno vremena za ozbiljne, stručne i javne rasprave. Na sadržaj zakona stoga su presudno utjecali u mnogim slučajevima strani eksperti preslikavajući tuđe modele bez temeljitog poznavanja cjeline domaćeg pravnog sustava, pa i pravne kulture i stanja institucija domaćih. Naši domaći nositelji izrade nacrta nisu uvijek bili uspješni u korekciji prilagođavanju takvih modela, djelomično i zbog naloga da je važnije od sadržaja zakona održati rokove i pribaviti povoljno mišljenje europskih stručnjaka i monitora. I na kraju, vrlo kratko sam, smo spomenuli u izvješću razvoj institucije, ovdje upozoravam osobito na činjenicu da je danas poznato da postoje prijedlozi za spajanje svih pravobraniteljskih institucija u jednu instituciju. Ja bih upozorio da, na stajalište moje i našeg ureda, a to je da bi zakonom u ovom trenutku, da bi se poštovao bar donekle ustavni rok, a i zahtjev iz mjerila pa je i želja da se uskladi zakon s Ustavom da bi trebalo riješiti samo pripajanje Centra za ljudska prava Uredu pučkog pravobranitelja, a u skladu s preporukama iz studija koje smo provodili posljednje dvije godine. Toliko zasada o tome. Mislim da s obzirom na neke reakcije u javnosti da će eventualno biti rasprave, ja sam voljan o tome se očitovati na kraju svog nastupa. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, predsjednik odbora gospodin zastupnik Furio Radin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina razmotrio je na svojoj 49. sjednici 18. svibnja 2011. godine Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu i razmatrao ga je kao matično radno tijelo. U raspravi su članovi odbora posebno naglasili da je odbor svih proteklih godina prihvaćao izvješća pučkog pravobranitelja, istaknuli su da je u više navrata odbor inzistirao ne samo na financijskom jačanju Ureda pučkog pravobranitelja nego i na jačanju kapaciteta ureda. To se ne odnosi samo na zapošljavanje potrebnih službenika nego prije svega na jačanje utjecaja pučkog pravobranitelja kroz promjenu, djelovanje i ponašanje institucija temeljem uvažavanja i postupanja po preporukama i inicijativama pučkog pravobranitelja. Ovdje prije svega se misli na potrebu nužnih promjena u postupanju pojedinih ministarstava, odnosno Vlade budući da se Izvješće pučkog pravobranitelja može jednim dijelom shvatiti i kao, barem u jednom dijelu, i kao Izvješće o radu Vlade u protekloj godini. S tim u vezi članovi odbora posebno su se osvrnuli na neprihvatljivu praksu koja je uvedena kod glasovanja na plenarnim sjednicama Sabora, a prema kojim se temeljem mišljenja Vlade Izvješće pučkog pravobranitelja prima na znanje umjesto da se prihvati ili odbije. Ili ako bismo išli do krajnjih konzekvenci mogli bismo i reći da je izvješće pravobranitelja stvar Sabora, a ne Vlade budući da kao što smo rekli prije on je na neki način Izvješće o radu Vlade. Ovo tim prije što je sukladno odredbi članka 92. Ustava RH pučki pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog sabora pa slijedi da Vlada daje mišljenje o radu jednog dijela Hrvatskog sabora pri čemu Sabor uvažava mišljenje Vlade. I to je nekako cirkularno izgleda umjesto da se uvažava mišljenje matičnog i drugih radnih tijela Hrvatskog sabora. Znači, Izvješće pučkog pravobranitelja bi trebala biti jedna stvar Sabora, a ne jedna stvar Vlade. Istaknuto je da bi mišljenje Vlade trebalo sadržavati prijedlog mjera koje Vlada namjerava poduzeti kako bi se otklonile zapreke o sustavu kod provođenja pojedinih zakonskih rješenja, a na koje je pučki pravobranitelj ukazao u svom izvješću. Ovakvo postupanje Vlade pridonijelo je i boljoj percepciji parlamentarizma, većoj transparentnosti rada državne uprave, jačanju neovisnosti dijelova državne vlasti, a sve u svjetlu aktualnog zatvaranja mjerila Poglavlja 23. pristupnih pregovora. Hvala Bogu to je dovedeno sada gotovo kraju. Članovi odbora su se suglasili s mišljenjem pravobranitelja da postoji raskorak između sadržaja zakona i provođenja tih zakona u praksi što ocjenjuje nedopustivim jer upravo zbog toga dolazi do kršenja ustavnih i zakonskih prava građana u postupcima pred državnom upravom i tijelima koji imaju javne ovlasti. Posebno je skrenuta pozornost na zadiranje u sustav socijalnih primanja kod provođenja Ovršnog zakona budući da se često događa da se ovrha vrši na osobama, na invalidima sa invalidninom, socijalnoj pomoći i čak i sa dječjim doplatnicima, čak i sa djecom. Budući da je zabilježen značajan porast građanskih predmeta i ovršnih postupaka ukazano je na potrebu daljnjeg jačanja državne uprave i dosljednog provođenja pojedinih zakona u … [[Govornik se ne razumije.]] najranjivijih društvenih grupa. Zastupnik romske nacionalne manjine pohvalno se izrazio o radu Ureda pučkog pravobranitelja kada je u pitanju suradnja s romskim udrugama, osobito u slučajevima deložacija romskih obitelji kada je redovito postojala dobra suradnja sa uredom. Zatraženo je međutim objašnjenje, uloga ureda u pojedinim projektima UNHCR-a, a to objašnjenje je na sjednici i zadovoljavajuće dobiveno. Članovi odbora su se posebno osvrnuli na kraju na najavljeno donošenje novog Zakona o pučkom pravobranitelju, a ocijenili su neprihvatljivim nepoštivanje ustavnog roka u kojem je taj zakon trebao biti donesen 22.04. ove godine, a osobito nerazumljivom činjenicu da … [[Govornik se ne razumije.]] prijedloga tog zakona nije dostupan javnosti unatoč tomu što se razvila velika rasprava u najavi pripajanja posebnih pravobranitelja Uredu pučkog pravobranitelja. Članovi odbora su mišljenja da su posebna pravobraniteljstva stekla određeni ugled i autonomiju u svojem djelovanju te da bi njihovo eventualno pripajanje smanjilo zaštitu onih društvenih skupina kojim su namijenjene. Nasuprot tomu podržano je i najavljeno pripajanje Centra za ljudska prava Uredu pučkog pravobranitelja što će pridonijeti njegovom daljnjem institucionalnom jačanju te racionalizaciju sustava zaštite ljudskih prava. Nakon provedene rasprave odbor je odlučio predložiti Saboru da donese sljedeći zaključak: 1. Prihvaća se Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu. Mišljenja, primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi kao i primjedbi dostavljaju se Vladi RH radi poduzimanja mjera za učinkovitiji rad nadležnih državnih tijela i tijela koje imaju javne ovlasti. Hvala lijepa.
Hvala. Ovo što je poštovani zastupnik Franić maloprije rekao da se radi o ugrožavanju zdravog okoliša u sabornici i time prouzročio navalu hladnoće u sabornici sad to moramo vratiti to natrag jel'. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, toplinu vratiti, hladnoću isključiti. I neka poštovani zastupnici samo svoje osobne impresije ne pretaču u opće. Odbor za razvoj i obnovu? Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost? Odbor za rad i socijalno partnerstvo? Odbor za pravosuđe? Predsjednica odbora, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine Pučki pravobranitelju sa suradnicima, gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora na 63 sjednici održanoj 7. lipnja 2011. godine razmotrio je Izvješće o radu Pučkog pravobranitelja za 2010. godinu koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio Pučki pravobranitelj aktom od 11. travnja 2011. godine. Odbor je izvješće Pučkog pravo sukladno članku 73. Poslovnika raspravio u svojstvu zainteresiranog radnog tijela i to u dijelu koji se odnosi na osobe lišene slobode i pritužbe na rad pravosuđa. U uvodnog obrazloženju Pučki pravobranitelj gospodin Jurica Malčić istaknuo je da je promjenama Ustava Republike Hrvatske 2010. godine izmijenjena ustavna odredba o Pučkom pravobranitelju. Odredbom je naglašena proaktivna uloga Pučkog pravobranitelja u promicanju ljudskih prava, prošireno područje djelovanja i ojačane su ovlasti pučkog pravobranitelja u zaštiti građana. Nove zadaće Pučkog pravobranitelja pobliže će se urediti donošenjem novog Zakona o pučkom pravobranitelju. U svom daljnjem izlaganju ograničio se na područja koja spadaju u djelokrug odbora za pravosuđe a odnose se na osobe lišene slobode i pritužbe na rad pravosuđa. U 2010. godini Pučkom pravobranitelja podneseno je 217 pritužbi osoba lišenih slobode. Pritužbe su se uglavnom odnosile na zdravstvenu zaštitu, uvjete smještaja, pogodnosti i drugo. Osnovni problem zatvorskog sustava i nadalje prenapučenost. Tijekom pregleda uvjeta smještaja u kaznionicama i zatvorima pučki pravobranitelj utvrdio je da ne postoje odgovarajući uvjeti za smještaj i izdržavanje kazne zatvora osoba s tjelesnim invaliditetom. Suradnju s upravom za zatvorski sustav ocjenjuje pozitivnom. Broj pritužbi na rad pravosuđa u 2010. godini bilježi porast, ukupno je zaprimljeno 386 pritužbi. U najvećem dijelu pritužbe se odnose na nezadovoljstvo ishodima sudskih sporova, manji se broj pritužbi odnosi na dugotrajnost sudskih postupaka radi konzumiranja zahtjeva za zaštitu prava za suđenje u razumnom roku. Mišljenje je pučkog pravobranitelja da iako je ažurnost poboljšana osim poduzetih mjera potrebno je dalje jačanje sudske uprave, osobito sudske uprave vrhovnog suda. Članovi Odbora suglasni su da je izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu obrađeno sustavno po upravnim područjima, pokrepljeno pojedinačnim opisom slučaja, poduzetim mjerama i ishodom slučaja dok su ocjene i prijedlozi Pučkog pravobranitelja u zaključnom tijelu izvješća paušalne, neargumentirane i ne korespondiraju s analitičkim dijelom. Jednoglasno je stajalište članova Odbora da iz analize statističkih pokazatelja u dijelu pritužbi na rad pravosuđa proizlazi da broj pritužbi u usporedbi s radnim izvješćima nije u značajnom porastu te da se u većini odnosi na pritužbe na ishod spora koje se subjektivno doživljavaju kao nepravične, a u nešto manjem broju nego prethodnih godina odnose se na dugotrajnost postupka zbog primjene instituta provedbe prava na suđenje u razumnom roku. Naravno uz primjedbu da iz izvješća proizlazi da u prethodnoj godini zbog povrede na suđenju u razumnom roku plaćeno 35 milijuna kuna i da stoga treba i dalje nastojati i na mjerama i aktivnostima za skraćenje trajanja sudskih postupaka. U odnosu na pritužbe osoba lišenih slobode iz prikaza smještajnih kapaciteta i popunjenosti kaznionica i zatvora, proizlazi da problem prenapučenosti zatvorskog sustava još uvijek postoji unatoč uloženim naporima i da o njemu treba voditi računa i u daljnjim povećanjima kapaciteta, uređenjem prostora za invalide ali i mjerama za oterećenje zatvorskoga sustava. Također se konstatira da se s ovim problemom bore i druge, pa i daleko ekonomski jače Europske zemlje. Među razlozima prituživanja zatvorenika nema značajnijih odstupanja u odnosu na prethodna izvješća ali se primjećuje da znatan broj podnijetih pritužbi se podvodi pod formulaciju ostalo što ukazuje da su razlozi podnošenja možda manje važni. U raspravi je iznijeto stajalište da je Izvješće o radu pučkog pravobranitelja u dijelu ocjena i prijedloga koji se odnose na pravosuđe paušalan, neargumentiran, ne izlazi iz analitičkog dijela izvješća. Stoga je sugerirano pučkom pravobranitelju da se određene konstatacije i formulacije izmijene kako bi se zadržao okvir koji proizlazi iz ustavnih i zakonskih ovlasti Pučkog pravobranitelja. Konstatacije poput onih koje je iznio ovdje na plenarnoj sjednici pučki pravobranitelj, neažurnost sudova, iako je najveći problem za građane, samo jedan vidi posljedica ukupnog lošeg stanja u pravosuđu, takvom stanju uzrok je nedvojbeno i u opće poznatoj činjenici da se politička vlast nikada, dakle ni sada, nije odrekla prekomjernog i diobi vlasti neprimjerenog utjecaja na pravosuđe. To se najočitije manifestira kroz kadroviranje odnosno na imenovanje i napredovanje sudaca, predsjednika sudova ali i članova Državnog sudbenog vijeća. Suci imenovani po političkim kriterijima podobnosti ili pripadnosti interesnim grupama umjesto po kriterijima stručnosti, sposobnosti, neovisnosti uzrok su padu kvalitete sudovanja, a još više padu ugleda sudačke profesije i povjerenstva u sudstvo uopće. Oni su i danas brana potrebnim potrebama pri čemu su im u prošlosti obilato pomagali oni politički i pravosudni dužnosnici koji su negirajuće težinu, stanje problema odgovorni za višegodišnje odgađanje provođenja reformskih promjena. Te sve konstatacije za članove odbora apsolutno su neprihvatljive, konstatacije nisu pokrepljene konkretnim slučajevima prituživanja o političkom utjecaju na izbor, na sudstvo, na izbor sudaca, pojedinom pritužbom mogućim traženjem očitovanja državnog sudbenog vijeća, uvidom u predmet državnog sudbenog vijeća, usporedbom ocjenama izabranog suca ili onoga koji nije prošao na izboru da bi se onda ovakve paušalne ocjene mogle konkretizirati u povredu ljudskog prava i prava građana pa su članovi Odbora zatražili da ako pučki pravobranitelj ima takve pritužbe da o njima informira i ovaj Odbor i Hrvatski sabor jer se u protivnom radu o neargumentiranoj uvredi na račun Hrvatskih sudaca. Postavlja se nadalje pitanje da kako to da nakon niza reformskih izmjena Zakona, njihove implementacije koja traje od početka 2005. godine, kojima se sustavno osigurava transparentan izbor sudaca, napredovanja sudaca, ocjenjivanje sudaca, odlučivanje u stegovnom postupku, usavršavanje sudaca, i drugo, taj napredak prepoznaje Europska komisija zatvarajući poglavlje pravosuđa i temeljnih prava, dok pučki pravobranitelj ne prepoznaje nikakav napredak već donosi paušalnu, neargumentiranu, grubu i opetovanu ocjenu o politizaciji pravosuđa. Budući da je u završnom obraćanju Pučki pravobranitelj ponovno obrazložio sporni dio izvješća istakavši da je ostao pri iznijetim ocjenama i prijedlozima koji su za odbor neprihvatljivi. Odbor za pravosuđe jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak, prima se na znanje izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu naravno u onom dijelu koji se odnosi na pritužbe na rad pravosuđa. Hvala.
Hvala. Odbor za Hrvate izvan RH? Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje Vlade? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Igor Dragovan. Izvolite.
Gospodine pučki pravobranitelju sa suradnicima, gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. U svom izvješću za 2010. godinu pučki pravobranitelj navodi da je u toj godini broj pritužbi povećan za oko 15% u odnosu na 2009. godinu ali u odnosu na prosjek u razdoblju od 2006. do 2009. godine. Ta činjenica govori samo u prilog tome da se prava i slobode građana u konkretnim slučajevima više krše i ugrožavaju od strane državne birokracije. Iako pučki pravobranitelj navodi da je u posljednjih nekoliko godina znatno smanjen udio predmeta koji su povezani s posljedicama rata i raspada bivše države upozorava i da taj dio još uvijek iznosi 20% od ukupnog broja pritužbi. Tu se uglavnom radi o pritužbama na pravo na obnovu, stambeno zbrinjavanje, te pravo na mirovinsko osiguranje i druga statusna prava, a građani čija prava su u tom pogledu ugrožena su uglavnom pripadnici nacionalnih manjina, povratnici i izbjeglice. Uzevši u obzir da je rat završio prije 16 godina, 20% pritužbi koje otpadaju na ta ustavna područja ne predstavljaju više samo obziran problem već i sramotu. Također kao najčešći oblik kršenja prava od strane upravnih tijela navodi se nepoštivanje zakonskih rokova i dugotrajnost postupaka. Udio takvih predmeta od 50% koje Ured pučkog pravobranitelja vodi kao osnovne znatno premašuje postotak osnovanih pritužbi ombudsmanima u zemljama EU. Nakon ovakvog podatka koji je naprosto stvar statistike, a ne opredjeljenja ili osobnog ukusa pravobranitelja, ne može se tvrditi da su upravna tijela u RH učinkovita. Uz neopravdano ukidanje upravnih rješenja od strane upravnih tijela te time vraćanje na ponovni postupak čime se postupak bezrazložno odugovlači u beskraj, a građani rješavanje svog spora čekaju godinama, pravobranitelj upozorava i na neučinkovitost Upravnog suda pred kojim postupci traju nedopustivo dugo. Pravobranitelj navodi jedan apsurd, u praksi se pod razumnim trajanjem spora smatraju svi rokovi unutar tri godine. A ja se pitam imaju li oni koji takvu praksu smatraju razumnom ikakav senzibilitet prema građaninu koji čeka okončanje spora, zaštitu svojih prava, zadovoljštinu kada su mu ta prava ugrožena. Državna tijela se opravdavaju na način da su predmeti složeni, da se zakoni prebrzo mijenjaju ili da su nedostatni u pojedinim slučajevima te da trpe zbog kadrovskih ili materijalnih deficita. Takvo opravdanje nije ništa drugo nego kritiziranje vlastitog rada, te kritika upućena prije svega izvršnoj vlasti. Čak i u vlastitom slučaju pravobranitelj navodi da usprkos roku od 30 dana nekoliko mjeseci na vlastito traženje nije dobio odgovore na svoje upite. U čak 62 predmeta nije očitovanje niti dobio. Tijela koja ne odgovaraju ažurno na upite pučkog pravobranitelja su Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom, Ministarstvo zašite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, Ministarstvo pravosuđe, Uprava za građansko pravo, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo regionalnog razvoja i Ministarstvo uprave. Nepoštivanje rokova i redoslijed rješavanja predmeta pogodno je tlo za korupciju. Uz put budi rečeno prema istraživanju Ekonomskog instituta o razmjerima korupcije u RH čiji rezultati su predstavljeni prije par dana, 45% građana smatra da je korupcije od 2007. do srpnja 2010. kada se anketa bila provodila bila u porastu. Također je istraživanje je pokazalo da je 11% građana u istom razdoblju pri kontaktu sa javnim sektorom bilo uključeno u neku vrstu korupcijske situacije. Osim kritika upućenih na neažurnost upravnih tijela pravobranitelj ukazuje na njihovu politiziranost odnosno ukazuje na nepravilnosti u postupku izbora i napredovanja državnih službenika, a posebno onih rukovodećih. To ističe kao nužan preduvjet uspješne reforme državne uprave. U prilog ovoj primjedbi pučkog pravobranitelja istaknuo bih izjavu potpredsjednika Vlade RH, Uzelca prije par mjeseci koja je glasila "Ne može se pobjeći od politizacije, ona je svugdje. Kada bi se provelo istraživanje vidjelo bi se točno koja je politička opcija u kojem djelu državne uprave na vlasti". Ja bih rekao da ne treba istraživanje jer je poznato da je na svim dijelovima državne uprav na vlasti HDZ, nijanse su tek u klanovima te stranke koji drže pojedine resurse, a zapošljavanja se javna i tajna provode isključivo po stranačkom ključu. Prema tome, potpuno je na mjestu primjedba pučkog pravobranitelja da u sustavu imenovanja vladaju podobnost i lojalnost i da smo još jako daleko od imenovanja i zapošljavanja po stručnim i profesionalnim kriterijima. Pučki pravobranitelj se posebno osvrnuo na pritužbe na rad sudova u RH. Tako navodi da se u prethodnoj godini povećao broj pritužbi na rad sudova na iznad 20% od ukupnog broja svih predmeta koje je zaprimio. Posebno ukazuje na probleme dugotrajnosti postupaka u građanskim stvarima i ovršni postupak. Broj predmeta u građanskim stvarima i kod ovršnih postupaka, a koji su stariji od tri godine značajno je porastao. Također pravobranitelj navodi da nemali broj tih predmeta generira upravo država. Ti navodi bili možda proceduralne prirode no pravobranitelj ukazuje na puno dublji i veći problem i citirat ću iz izvješća. "Takvom stanju uzrok je nedvojbeno i opće poznatoj činjenici da se politička vlast nikada nije odrekla prekomjernog i diobi vlasti neprimjerenog utjecaja na pravosuđe. To se najočitije manifestiralo kroz kadroviranje odnosno imenovanje i napredovanje sudaca, predsjednika sudova, ali i članova Državnog sudbenog vijeća. Suci imenovani po političkim kriterijima, podobnosti ili pripadnosti interesnim grupama umjesto po kriterijima stručnosti, sposobnosti i neovisnosti uzrok su padu kvalitete sudovanja, a još više padu ugleda sudačke profesije i povjerenja u sudstvo uopće. Oni su i danas brana potrebnim promjenama". Kada takva primjedba dođe iz usta pučkog pravobranitelja opunomoćenika Hrvatskog sabora za promicanje i zaštitu ljudskih prava i sloboda utvrđenih Ustavom zakonima, međunarodnim pravnim aktima o ljudskim pravima i slobodama koje je prihvatila RH, ona se ni u jednoj zemlji suvremene demokracije ne bi olako prihvaćala ni shvaćala. Da su se ova i još uvijek otvorena pitanja na vrijeme rješavala mi danas ne bismo bili u situaciji iščekivanja najave monitoringa za poglavlje 23, a činjenica je da su se upravo za poglavlje 23 najduže vodili pregovori, to nije bilo bez razloga. Što se tiče pitanja socijalne i pravne sigurnosti pravobranitelj kao i u prethodnim izvješćima ističe položaj nezaposlenih osoba i osoba čiji poslodavci krše propise iz područja rada te im uskraćuju prava, ali i plaće te umirovljenici sa najnižim primanjem. Gospodarskom krizom broj ugroženih je sve širi, a to nezadovoljstvo prati osjećaj nepravde i beskonačnosti. Građani u svojim pritužbama ukazuju na nezakonitu privatizaciju i koja je za posljedicu imala uskraćivanje jednakih šansi i mogućnosti svima. No pravobranitelj uvidom u predmete na kojima radi kao uzrok takvom stanju ne identificira samo privatizacijsku prošlost već i koruptivnu spregu politike i kapitala koja omogućuje pogodovanje pojedincima često na račun građana ugrožavajući njihova prava, prije svega ona iz rada i na štetu javnog interesa. Tome svjedoče brojne afere čiji sudionici dolaze iz vrha politike, a koje su otvorene u posljednje vrijeme. Kritizirajući odnos države prema socijalno najugroženijim građanima pravobranitelj ukazuje na nepravedni porezni sustav, ugroženost već ionako osiromašenih građana dodatnim proračunskim restrikcijama te ocjenom da se proračunska sredstva, uključujući i ona za socijalnu skrb i socijalna davanja neracionalno troše. To što su neki zakoni normativno se uskladili sa pravnom stečevinom Europske unije još uvijek ne znači da je prevladan jaz između normativnog i realnog, između zakona i njihove provedbe u praksi. Spomenuo bih nešto i o nekim najavama o ukidanju samostalnih ureda tri specijalizirana pravobranitelja, onog za djecu, onog za osobe s invaliditetom i onog za ravnopravnost spolova. To se namjerava provesti pod devizom da će se tako ojačati institucija pučkog pravobranitelja te da će se ta tri pravobranitelja spojiti s njegovim uredom. Moje mišljenje je da se institucija pučkog pravobranitelja mogla ojačati na drugačiji način, tako da mu se propišu dodatne ovlasti, a prije svega bilo je nužno uozbiljiti državnu upravu da pravovremeno odgovara na njegove upite. Konačno, mislim da je vrlo znakovito što Vlada već četvrtku godinu za redom izvješće pučkog pravobranitelja prima na znanje. Kritike usmjerene na račun pučkog pravobranitelja i njegovih ocjena smatramo u najmanju ruku neodgovornim. Njegovi navodi dokumentirani su s 2260 predmeta na kojima je njegov ured radio u 2010. godini, a ono o čemu nas izvještava nije pitanje njegovog osobnog ukusa ili pristranosti. Svako špekuliranje s tim pojmovima stvara dojam da se uloga pučkog pravobranitelja doživljava neozbiljno od strane izvršne vlasti, a da ne kažem da se ne poštuje. Konstatacijama da su njegove ocjene paušalne ne ismijava se nikog drugog nego one koji su mu se obratili za pomoć. Oni koji optužuju pučkog pravobranitelja za pristranost dovode sebe u smiješnu poziciju školskog ponavljača koji uporno tvrdi da pada razrede jer ga profesori mrze. Oni koji ignoriraju pučkog pravobranitelja ignoriraju potrebe građana. SDP podržava ovo izvješće.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine pučki pravobranitelju sa kolegom, kolegice i kolege. Ja ću u ime kluba SDSS-a reći nešto o ovom izvještaju koje je danas tema rasprave. Generalno izvještaj koji je ovdje predočen za nas je dobar izvještaj. On je prilično sveobuhvatan u određenim aktualnostima, ima realnu ocjenu uzroka i posljedica određenih negativnih tendencija u društvu, dakle jasno ukazuje samim time i na stvari koje bi mi vrlo brzo trebali korigirati, ispraviti ili da ne upotrijebit bilo koji drugi izraz. Ono što je vidljivo jeste sljedeće. Prvo, broj pritužbi građana se ne smanjuje, on se povećava. To je jedan negativni, loš trend. Dakle u 2010. vidimo da je bilo podneseno negdje oko 1823 pismene pritužbe što je više nego prethodnih godina. Drugo, pritužbe se dešavaju uvijek u istoj sferi društvenih zbivanja. To su pravosuđe, policija, to je sfera obnove stambenog zbrinjavanja, dakle jedan prostor PPDS-a, tu je mirovinski sustav, tu su radni odnosi. Dakle, to je nešto što prateći izvještaje prethodnih godina se uglavnom pritužbe dešavaju u ovim sferama. Sljedeće što je uočljivo iz ovog izvještaja jeste da je zloupotreba pravnih standarda. Prvo paušalno se tumače propisi pa se na taj način od strane nekih, nekih uvjetno da kažem činovnika u državnom aparatu pa se na taj način stječe utisak da činovnici tumače propise onako kako njima u pojedinim slučajevima odgovara. Sljedeće, predugački su sudski procesi. Ono što je vidljivo, vidi se da je prosjek trajanja parnica preko 10 godina. To je nešto što je izvan europskih standarda i nešto o čemu treba struka da kaže svoje, jasno kaže svoje posljednje mišljenje, ali se onda postavlja jedno pitanje da li se ovdje radi o namjeri u pojedinim slučajevima da se oni namjerno odulje i nikad ne riješe ili se radi o nekakvom profesionalnom nemaru u ovom slučaju. Sljedeća stvar koja je uočena u kategoriji zloupotreba pravnih standarda je zloupotreba instituta šutnje administracije. Dakle stječe se utisak sa administracija, državna uprava kada određenu stvar neće da pozitivno riješi u korist stranke onda se ponaša pasivno, odnosno pasivno ne odgovara. To je nešto što se proteže kao jedna uočena pojava u najvećem dijelu ovoga izvještaja. Dakle iz ovoga se da zaključiti da sistem postoji, naša legislativa je legislativa visokih standarda, ali ju kompromitira izvršenje, dakle kompromitira je ljudski faktor odnosno česta neažurnost činovnika odnosno pojedinaca koji su zaduženi za izvršenje i provođenje te legislative. Dojam je da je to posebno pojačano kada je druga strana u takvim postupcima pripadnik neke manjinske skupine. Posljedica toga svakako je jedna pojava koja nije dobra, koja nije za nas obećavajuća, a to je da se takvim jednim ponašanjem provociraju nepotrebni, mnogobrojni nepotrebni i za državu veoma skupi postupci pred Međunarodnim sudom u Strassbourgu. Postoje podaci, postoje činjenice koje govore da su gotovo svi takvi sporovi riješeni na štetu odnosno protiv Republike Hrvatske i oni su vrlo velikih financijskih, vrlo velikih iznosa. Ovim pojavama koje je ovdje i pučki pravobranitelj rekao mi smo kao stranka često govorili i nastojali smo uvijek u nekakvim razgovorima staviti sve te probleme kao set problema o kojima treba razgovarati, trajno razgovarati i nastojati ih rješavati. Posebno bih se ovdje osvrnuo na neke stvari za koje mislim da su karakteristične. U kategoriji uprava za područje posebne državne skrbi pravobranitelj je rekao da su pritužbe na rad ove uprave tijekom 2010. uglavnom se odnosile na dugotrajnost postupka stambenog zbrinjavanja, nepoštivanje i netransparentnost liste prvenstva za stambeno zbrinjavanje, a razlozi ovakvog postupanja često se pripisuju korupciji ali i diskriminaciji temeljem njihove nacionalne pripadnosti što naravno može biti prije svega subjektivna ocjena, ali ovdje to tako u ovom izvještaju iskazano. Isto tako je rečeno da je do lipnja 2010. bivši nositelji stanarskog prava su podnijeli preko 13817 zahtjeva za stambeno zbrinjavanje i izvan područja posebne državne skrbi od čega je riješeno 10494 a pozitivno dakle usvojeno je negdje oko 7 i 400. 50% dakle pozitivno riješenih takvih zahtjeva 2010. godine. Postavlja se onda ovdje pitanje kada će se postupak stambenog zbrinjavanja riješiti ukoliko 2010. pred zatvaranje poglavlja 23. ulaskom u Europsku uniju mi nismo riješili još ni 50% zahtjeva ljudi za stambeno zbrinjavanje. To ovdje stoji u izvještaju. Ono što je ohrabrujuće da smo mi nedavno donijeli i izmjene Zakona o područjima posebne državne skrbi gdje jesmo uočavajući te probleme definirali novu listu, nov način formiranja liste kandidata i neke druge stvari, pa ostaje nam da vidimo kako će se primjenom tih izmjena Zakona o PPDS-u kako će se to u životu stvarno de facto i poboljšati ovaj proces. Moram ovdje reći da je nedavno Vlada i donijela, Vlada RH donijela odluku o prodaji stanova u hrvatskom Podunavlju što je isto tako jedna dobra stvar. Mislimo da je to trebalo biti donešeno ranije. Nismo trebali čekati polovinu 2011. godine i staviti određenu kategoriju korisnika tih stanova u nepovoljan položaj u odnosu na ostale građane Republike Hrvatske. Isto tako je ovdje u ovom poglavlju i rečeno da je preostalo još otprilike 20-tak predmeta povrata privremeno preuzete imovine i slučajeva u kojima bivši korisnici potražuju od vlasnika naknadu za uloženu nekretninu. Ovo je jedna vrlo interesantna pravna situacija i vrlo teška životna situacija za ljude koji se nalaze u situaciji da se traži natrag svoju imovinu. U njoj se netko nalazi dugo godina. Ulagao je u tu imovinu na osnovu nekakve odluke. I sada kada se, sada kada on dobija natrag tu svoju kuću u sporu mu se dosuđuje naknada uloženih sredstava u vrlo velikim iznosima. Jasno da ti ljudi te iznose ne mogu platiti. Dešava se da im se ovrhom uzima sve ono što im je preostalo od imovine. Ne radi se o puno slučajeva. Rečeno je dvadesetak, možda ili nešto manje. Činjenica jeste da još uvijek danas nismo našli model kako ćemo riješiti ovu stvar i kako ćemo skinuti na neki način taj teret u odnosu na proračun, odnosno kako ćemo obeštetiti tu kategoriju ljudi. Uprava za obnovu. Vi ste rekli da Uprava za obnovu rješava o žalbama na prvostupanjske akte Ureda državne uprave po županijama, o pravu na obnovu obiteljskih kuća i stanova pri čemu je najčešći razlog pritužbi pučkom pravobranitelju trajanje postupka i po 10 godina. Dakle, ako je to tako, ako je to tako onda se stvarno postavlja pitanje da li, kada ćemo i kako ćemo brzo završiti i okončati taj postupak obnove ako danas 2010. odnosno 2011. imamo još uvijek 50% neriješenih predmeta u Upravi za obnovu. Ovdje se također postavlja jedno pitanje, jedna vaša ocjena da li se ovdje radi o šutnji administracije. Vjerojatno se u nekim slučajevima radi i o šutnji administracije. Dakle, i u zloupotrebi tog instituta o kojem sam malo prije govorio. Jasno da ovdje imamo i problem elektrifikacije. Ono je najviši standard danas u Europskoj uniji i kada uđemo u Europsku uniju nezamislivo je da imamo još uvijek područja, imamo cijela naselja koja nemaju električnu energiju. Dakle, to je nešto o čemu ne bi trebalo danas razgovarati. Ali je neosporno osnovni životni standard europskog čovjeka, a osim toga radi se o prostorima koji jedinu perspektivu vide na neki način stavljanje tih svojih objekata u funkciju ruralnog turizma, seoskog itd. itd. i sve to skupa dolazi u pitanje jer nismo omogućili ljudima da imaju električnu energiju kao elementarnu stvar. U statusnim pitanjima ovdje smo imali nabrojanih par stvari o kojima smo mi često upozoravali, a to su uglavnom problemi oko prebivališta i boravišta i problemi oko državljanstva. Mislimo da ne radimo dovoljno brzo na realizaciji tih problema. To je stvar o kojoj bi se cijeli set problema o kom bi se dalo razgovarati i to nije danas predmet rasprave. Ali je činjenica da se ovdje dešava nešto što bi nas trebalo zabrinuti, a to je da je u postupku, da su pritužbe koje su se odnosile uglavnom na prebivalište i boravište građana ukazivale na pojavu nejednake primjene propisa od strane pojedinih policijskih uprava. Dakle, to je stvar o kojoj treba u ovom slučaju razgovarati kako je moguće da u uspostavljenom sustavu unutar istog sustava različiti učesnici tog sustava različito tumače aktualne propise, a oni direktno zadiru u najosjetljiviju kategoriju građana, a to su njihova statusna prava. Prema tome, ta stvar treba da se dovede u red. Mi očekujemo da će novim zakonskim prijedlozima o prebivalištu i isto tako i o državljanstvu građana, o stjecanju državljanstva da će se riješiti problem određene kategorije koja nije mali broj ljudi koji imaju taj svoj problem, odnosno problem prebivališta i problem neriješenog prijema u hrvatsko državljanstvo iako su dugo, dugo godina čak treća generacija građani Republike Hrvatske i zbog tog svog hendikepa nisu u stanju ostvarivati elementarne beneficije za život koje ostvaruju svi ostali građani u Republici Hrvatskoj. Evo to je bio jedan osvrt na ovaj Izvještaj koji smatramo ponavljam dobrim, korektnim, profesionalno urađenim i ovaj izvještaj ćemo mi podržati.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Josip Salapić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine pučki pravobranitelju sa suradnicima, kolegice zastupnice i zastupnici u Hrvatskome saboru. Pred nama je Izvješće pučkog pravobranitelja za 2010. godinu, Izvješće koje se po posljednji puta daje u ovakvome okviru, s obzirom da smo izmjenama Ustava Republike Hrvatske donijeli nove odredbe koje se tiču pučkoga pravobranitelja, gdje mu se daju dodatne ovlasti u neovisnosti i sljedeće izvješće pred Hrvatskim saborom bit će u okviru novoga zakonodavnoga i ustanova okvira, kada još donesemo Zakon o pučkom pravobranitelju kojeg smo dužni donijeti temeljem ustavnih promjena. Izvješće pučkoga pravobranitelja za 2010. godinu po svom je okviru, statističkim podacima, zaključcima slično izvješćima koje smo imali u proteklim godinama ovdje u Hrvatskome saboru, pučki pravobranitelj u svom izvješću daje prikaz stanja, pregled podataka o poštivanju ustavnih i zakonskih prava građana, te ocjene i prijedloge Hrvatskome saboru za poboljšanje uvjeta na temelju zaključaka i ocjena koje pučki pravobranitelj daje u svome izvješću. Kao i proteklih godina pučki pravobranitelj u svom izvješću posebnu pažnju daje onim područjima gdje su bile najveće pritužbe građana, te se ukazuje potreba pučkog pravobranitelja u svojim zaključcima da se ulože dodatni napori za unapređivanje zaštite ljudskih prava, a posebno kada je u pitanju pravna sigurnost, jednakost građana, efikasnost, ažurnost, nedostaci u normativnom sustavu ili nedostaci u primjeni normativnoga sustava, prvenstveno kada se tiče zakonskih okvira i zaštite građana na temelju zakona Republike Hrvatske. U 2010. godini zaprimljeno je tisuću 823 pisane pritužbe, što je za 168 pritužbi više nego 2009. godine, a u samom uredu pučkog pravobranitelja primljeno je na razgovor 576 građana. Pučki pravobranitelj u svom izvješću kaže da svakodnevno dobiva upite građana, pritužbe putem telefona, telefaksa, i elektronske pošte. Posebno je važno naglasiti da pučki pravobranitelj u okvirima pravovremeno reagira na pritužbe građana, te svoja mišljenja, upite šalje nadležnim ministarstvima Vlade Republike Hrvatske. U svome izvješću pučki pravobranitelj posebice daje naglasak na rokove i razumne rokove koji se odnose na upite koji se šalju resornim ministarstvima, a posebno se u svome izvješću to odnosi na rok u kojem vam se odgovara na pritužbe građana i na upite koje šalje pučki pravobranitelj koji su duži od onog roka gdje on vodi u svome izvješću duže od 30 dana. Kod nekih upita na temelju odgovora iz Vlade Republike Hrvatske nije bilo moguće odgovoriti u zadanim rokovima, jer je po posebnostima slučajeva nekad bilo potrebno više vremena da bi se došlo do zaključka i odgovora na tražena pitanja, jednostavno u temelju zakonskog roka od 30 dana nije bilo moguće odgovoriti s obzirom na težinu slučajeva. U slučajno kada se to moglo odgovaralo se na vrijeme i sukladno zakonu. Što se tiče naglasaka koje pučki pravobranitelj daje u svome izvješću, posebno se postavljaju sljedeća područja. U području obnove, stambenog zbrinjavanja, povratak … [[Govornik se ne razumije.]] oduzete imovine, u izvješću pučkog pravobranitelja za 2010. godinu iznesene su pritužbe koje se odnose na netransparentnost, na nepoštivanje sudske postupke za ulaganje privremenih korisnika u imovinu koji su dobili privremenu u posjed na korištenje te rješavanje problema zaštićenih najmoprimaca. U odgovoru Vlade Republike Hrvatske navodi se da je upućen u Hrvatski sabor novi prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o područjima posebne državne skrbi, koji je dostavljen u Sabor 2. travnja 2011. godine, te će se na temelju novih zakonskih rješenja poboljšati ova situacija kada je u pitanju obnova i stambeno zbrinjavanje. Posebno se u izvješću pučkog pravobranitelja daje naglasak na osobe lišene slobode. Ovo je jedna posebna problematika, posebno kada se tiče uvjeta smještaja, uvjeta za dakle one terapije i tretmane koje se tiču osoba lišene slobode i zatvorskoga sustava u Republici Hrvatskoj, i pučki pravobranitelj u svome izvješću posebno ukazuje na te probleme, a i posebno na one zatvore i ustanove koje je obišao u 2010. godini. U odgovoru Vlade Republike Hrvatske i na temelju prigovora i upita koji su došli od strane i zatvorenika, ali i preporuka pučkoga pravobranitelja, navodi se da se u zatvorski sustav prije svega ulažu dodatni napori Vlade Republike Hrvatske, i cijele uprave za zatvorski sustav, sukladno i financijskim mogućnostima, jer o financijskim mogućnostima i o gospodarskoj situaciji, posebno o stanju državnog proračuna ovise i ulaganja u ove sustave, no smatramo da je vrlo važno i bitno u kojim se uvjetima zatvorenici u zatvorskom sustavu u Republici Hrvatskoj navode. U mišljenju na temelju preporuka pučkog pravobranitelja imamo odgovor Vlade Republike Hrvatske da je u tijeku … [[Govornik se ne razumije.]] , odnosno to je već sad i dovršeno nove zgrade, kaznionice u Glini, namijenjene smještaju 420 zatvorenika koja je započela 2009. godine, da je u 2010. godini su nastavljene aktivnosti koje se tiču pripreme i izgradnje nove zgrade zatvora u Zagrebu, da se prenamjenom i adaptacijom pojedinih prostora u zatvorima, kaznionicama u 2010. godini povećani su smještajni kapaciteti, a da se kontinuirano radi na poboljšanju uvjeta smještaja zatvorenika. Tijekom 2010. godine nastavljene su pripreme aktivnosti za izgradnju nove kaznionice zatvora u Šibeniku, namijenjene za smještaj tisuću 230 zatvorenika. Što se tiče ulaganja dodatnih napora uprave za zatvorski sustav, ona je nastavila sa čitavim nizom mjera i aktivnosti koje imaju za cilj ukloniti i one znatnije i nedostatke i ukloniti negativne učinke prenapučenosti u zatvorskom sustavu u Republici Hrvatskoj. U svome izvješću navodi se da se posebno vodi briga i o zdravstvenoj zaštiti zatvorenika i da će se Vlada Republike Hrvatske i nadležna uprava za zatvorski sustav u 2011. godini posebno pobrinuti za preporuke i predviđene dakle upute pučkog pravobranitelja koji se tiču zatvorskoga sustava u Republici Hrvatskoj, s obzirom da smo stvorili čvrsti zakonski okvir, potrebno je stvoriti i uvjete koji su adekvatni međunarodnim standardima i zakonskim okvirima u Republici Hrvatskoj, kada se, ono što se tiče zatvorskoga sustava. Pučki pravobranitelj posebno se osvrće u svome izvješću na postupanje policijskih službenika, prvenstveno kada se radi o stjecanju hrvatskoga državljanstva, ali općenito u postupanju policijskih službenika u svom radu u odnosu prema građanima. U svome dijelu izvješća koje se tiče za postupanje policijskih službenika Vlade Republike Hrvatske i Ministarstva unutarnjih poslova u svome odgovoru na izvješće i mišljenju govori da se ulažu posebni napori i da Ministarstvo unutarnjih poslova na temelju čvrste unutarnje kontrole vrši nadzore na temelju prijava, i da su svi podaci koji se tiču i postupanja dostupni javnosti i da su obrazloženja koja se tiču toga strankama upućene na vrijeme. Posebno se ističe da će se uložiti dodatni napori da se zadovolje svi oni kriteriji koji su standardi zemalja Europske unije, s obzirom i na novi zakonski okvir koji smo stvorili i u ovome području. Što se tiče izvješća, a tiče se statusnoga prava građana, pučki pravobranitelj u svome izvješću daje posebni naglasak na stjecanje hrvatskoga državljanstva, sukladno zakonu, a posebno na one uvjete koji se tiču stjecanja državljanstva koje Ministarstvo unutarnjih poslova daje temeljem članka 8. stavka 1. Zakona o hrvatskome državljanstvu, te se ističe da Ministarstvo unutarnjih poslova daje detaljna obrazloženja kada se radi o građaninu hrvatskog državljanstva na temelju ove točke zakona i da se strankama dakle ne omogućava ulazak u hrvatsko državljanstvo ako su ispunjeni svi zakonski uvjeti, ukoliko postoje dodatni problemi, dakle stranke su upućene sukladno zakonskim propisima na postupanje Ministarstva unutarnjih poslova i u odgovoru Vlade RH daje se dakle mišljenje da bez obzira na probleme da se svakome građaninu koji je imao zakonske uvjete za stjecanje hrvatskoga državljanstva je to omogućeno osim ako se radi o onim slučajevima koji su protivni zakonskim i ustavnim, ustavnom poretku RH. Što se tiče dijela izvješća koji se tiče službeničkih i radnih odnosa državnih i lokalnih službenika posebno se daje naglasak na natječaje, dakle unutar sustava službenika i lokalnih službenika gdje se navodi da dakle se traži suglasnost čelnika državne, odnosno lokalne uprave kada se objavljuje javni natječaj da se traži suglasnost čelnika za premještaj. Navodi se u odgovoru Vlade RH da se navedeni problem na temelju prigovora i preporuka pučkog pravobranitelja rješava na način da se dakle ako je osoba izabrana da treba dobiti suglasnost čelnika za premještaj, a ako ne dobije suglasnost moguće je dati dakle otkaz ugovora o radu, sporazumni otkaz gdje se dakle stranci nije onemogućeno da može dakle dobiti zaposlenje na mjestu koje je dobio javnim natječajem. U ovome dijelu Izvješća pučkog pravobranitelja posebno se daje naglasak i na stanje u lokalnoj samoupravi, na stanje u socijalnoj skrbi, obiteljsko-pravnoj zaštiti, na stanje u predškolskom odgoju, osnovnom, srednjem i visokom obrazovanju i znanosti gdje se dakle na temelju mišljenja i preporuka pučkog pravobranitelja Vlada Republike Hrvatske čini sve napore da se otklone nedostaci i da se uvaže preporuke pučkog pravobranitelja. Ovo izvješće u svome dijelu standardiziranoga izvješća ima sve one elemente koji se mogu prihvatiti no dio izvješća koji se odnosi na ocjene i prijedloge pučkog pravobranitelja, a prvenstveno dio izvješća koji se tiče stanja državne i javne uprave, lokalne uprave, stanja u pravosuđu, stanja u sudstvu te određene kategorije zaključaka ne ulazeći dakle u neovisnost i zakonska i ustavna ovlaštenja pučkog pravobranitelja sukladno pozitivno pravnim propisima u RH neki dijeli izvješća su po svome razmatranju poprilično dvojbeni jer dovode u pitanje sustav i način praćenja i rada pojedinih resora na što se pučki pravobranitelj u svome završnome izvješću ocjenama i prijedlozima upućuje i gdje se daju preporuke koje su u određenom dijelu posebice kada se tiče pravosuđa poprilično nekonkretizirane, gdje se ne dovodi zaključak što u konkretnome slučaju Vlada Republike Hrvatske i resorna ministarstva trebaju poduzeti. Ovdje imamo u vidu da smo ovdje u Hrvatskom saboru dovoljno čvrst zakonski okvir stvorili, da smo promjenama zakonskih rješenja u RH na temelju završetka pregovora i usklađivanja zakonodavstva i pravosuđa RH sa pravnom stečevinom EU stvorili čvrste zakone gdje se po tim zakonima ukoliko se pojavi konkretni slučaj ovakovih pojavnosti na što se pučki pravobranitelj u svome izvješću osvrće treba reagirati i može reagirati i da bi Vlada Republike Hrvatske, ali i Hrvatski sabor mogao utjecati i donijeti odluke u ovakvim slučajevima. Ovaj dio izvješća bi trebao biti konkretniji jer ovdje se jasno ne govori na što se konkretno misli nego su davane paušalne i općenite ocjene. Kao i prošle godine mi ne možemo steći dojam da ne znamo što u konkretnom slučaju treba poduzeti. Jer ako se radi o konkretnom sudu, o konkretnome slučaju onda postoje zakonska rješenja i kroz dakle zakone i kroz Državno sudbeno vijeće da se oni koji svoj posao ne rade razriješe sa dužnosti jer rekao sam donijeli smo čvrst zakonski okvir. U ovome dijelu izvješća koje se tiče na završetak pregovora smatramo prekrutim izjavu da su uzaludno potrošene godine i da samo formalna izmjena zakona ne znači da smo ispunili sve one kriterije i da smo postali visoka demokratska europska država. Smatram da smo svi dali dovoljno napora, smatramo da smo RH doveli na kraj pregovora i da će RH na temelju i mišljenje Europske komisije i svih najviših institucija EU zadovoljiti kriterije i postati 28 članica EU. Smatramo da je upravo ovaj Dom dao svoj puni doprinos tome i u tome dijelu trebamo dati svi podršku i Hrvatskom saboru i nadležnim institucijama u svom radu. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođe i gospodo zastupnici Mandatno-imunitetno povjerenstvo Hrvatskog sabora razmotrilo je na današnjoj sjednici zahtjev Državnog odvjetništva, Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta, davanje odobrenja za lišenje slobode, određivanje pritvora i istražnog zatvora protiv zastupnika Ivana Čehoka zbog osnovane sumnje da je počinio kaznena djela udruživanja za počinjenje kaznenih djela iz članka 333. i 337. Kaznenog zakonika. I danas je Mandatno-imunitetno povjerenstvo predložilo Hrvatskom saboru jednoglasno donošenje Odluke za davanje odobrenja za lišenje slobode, određivanje pritvora i istražnog zatvora protiv zastupnika Ivana Čehoka. Budući da se po Poslovniku Hrvatskog sabora takvi postupci za lišavanje mandata i odobrenje za lišenje slobode i određivanje pritvora i istražnog zatvora protiv zastupnika rješavaju najžurnije, najpromptnije, prekinut ćemo ovu raspravu i u 15,00 sati ćemo nastaviti raspravu sa Izvješćem o zahtjevu za davanje spomenutog odobrenja Mandatnog povjerenstva i nakon provedene rasprave u 15,00 sati predviđeno je da u 16,00 sati već glasujemo o zahtjevu, o prijedlogu Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Dakle, nastavak sjednice u 15,00 sati sa raspravom o Izvješću Mandatnog-imunitetnog povjerenstva.
a sada nastavljamo s točkom dnevnog reda Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu. Podnositelj je kao što je već objavljeno sve ovo, ne treba ponavljati. A na redu je klub HDSSB-a, gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Meni je malo pokislo odijelo, ako se vidi, netko kad pokisne netko se i ne vidi da je pokisao, ali evo. Dakle, Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu bih započeo jednim dopisom koji je zapravo u domeni pučkog pravobranitelja, a temeljem ne članka negoli ovoga naslova rad i odnos u gospodarstvu i obrtu na stranici 90. Gospodin koji dopis šalje rođen je u Osijeku '53. godine i evo već 10 mjeseci zaposlen je u MUNDUS-u predstavništvu u Osijeku koje je u stečaju. Ove stolice na kojima sjedite, ove fotelje i vi gospodine predsjedniče i svi mi upravo je radio MUNDUS Varaždin i još danas su u životu, vrlo kvalitetne i još uvijek u funkciji. Nažalost, firma je u stečaju. Gospodin ima 57 godina, a do 60 ne može ostvariti dakle mirovinu. Deset mjeseci nije dobio ni minimalni osobni dohodak. Je li to, dakle ako ide u mirovinu sa 36 godina staža i braniteljskog i treba čekati 60 godina da bi ostvario svoje pravo, od čega će čovjek 3 godine živjeti, sad ima 57 godina? Je li za pučkog pravobranitelja ili nije, da li će se čovjek obratiti pučkom, obratio se meni, ali ne znam kamo dalje. No, takvih slučajeva ima sijaset. Evo danas je na redu ono što nam je gospodin pučki pravobranitelj podastro u svom opsežnom i opširnom izvješću o 1 823 slučaja koliko je bilo u obradi u pučkom pravobraniteljstvu za 2010. godinu. Ta brojka od 2007. varira, ali uglavnom je od 1 600 do 1900. Dakle, u tom okviru se kreće broj predmeta koje pučki pravobranitelj obrađuje svake godine. Zanimljivo je da na str. 5. također jasno i glasno piše da na upite pučkog pravobranitelja ne odgovaraju ažurno prije svega Središnji ured za upravljanje državnom imovinom. Pa nadalje piše Ministarstvo zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva, pa Ministarstvo pravosuđa. Kad već govorimo o Ministarstvu pravosuđa onda ne samo da se ljudi obraćaju pučkom pravobranitelju negoli i sudu u Strasbourgu zbog rokova suđenja, zbog sporosti pravosuđa pa i dobivaju presude koje Hrvatsku državu koštaju desetine milijuna kuna, hrvatske porezne obveznike. Nadalje, neki dan sam pisao predstavku premijerki zbog sporosti rješavanja zahtjeva Lovačkog društva "Kuna" iz Garčina koje dvije godine čeka rješenje za dodjelu dakle parcela, čestica zemljišnih koje se nalaze i koje su, koje je Lovno društvo, Udruga "Kuna" iz Garčina uživa već ili je kako se nekada govorilo uzurpirala već 50 i više godina. A nažalost, od Središnjeg ureda za upravljanje državnom imovinom nema odgovora, bilo pozitivnog, bilo negativnog. Hoće li se obratiti pučkom pravobranitelju, ne znam. Na stranici 7. se nalazi grafikon na kojem, ili slika 6., na kojem su prikazane pritužbe po gradovima. I to dakle su prikazani samo oni gradovi koji imaju preko 25 pritužbi. Dakle, 25 i više. Evo, Zagreb jasno s obzirom na svoju veličinu vodi sa 505 pritužbi, Split 72, Rijeka 59, Pula 49 i gle Lepoglava 49. Ne bih htio ništa aludirati s obzirom na zemljopisni smještaj Lepoglave, ali tu je i zatvor u Lepoglavi. Sisak 39, Požega 25 na kraju i evo nema Slavonskog Broda što je vrlo zanimljivo. Šesti grad po veličini u Hrvatskoj nema ni 25 podnesaka, pritužbi pučkom pravobranitelju. Vrlo zanimljivo s obzirom na sve ono što se tamo događa. Kada se govori o omjeru osnovanih, neosnovanih ili pak preuranjenih, odnosno nepotpunih pritužbi, onda je taj odnos osnovanih prema svim ovim ostalima dakle negdje egal je podjednak 51:49, odnosno 50:50 skoro. Dakle, građani od ovih 1 823 pritužbe su bili dakle u, imali su, osnovana pritužba je bila u više od polovice njih što opet govori da 912 osnovanih pritužbi je relativno veliki broj osnovanih pritužbi. Postoji više segmenata u kojima pučki pravobranitelj djeluje i na osnovu kojih postoje pritužbe. Jedna od njih je i ono što je doprinijelo evo da kažem iseljavanju Hrvata, Hrvatskih obitelji iz Bosne i Hercegovine koji su se doselili u Knin i za koje bi trebao odgovarati ne pučki pravobranitelj nego Hrvatska vlada svojom sporošću, neodlučnošću i nesposobnošću, da se riješi pitanje doseljenih hrvata i njihovo stambeno zbrinjavanje a vi sigurno imate pritužbi takve vrste, gospodine javni pravobranitelju. DA se riješi napokon na područjima od posebne državne skrbi i onim područjima gdje su doselili Hrvati iz Bosne i Hercegovine, Vojvodine, Kosova napokon njihov stambeni problem. Evo, najnoviji problem je da je 30 obitelji iz Knina je odselilo u Kanadu. Je li to tzv. izlazna politika, vrlo zgodno rečeno, izlazna politika za Hrvate da sele iz Hrvatske. Pa dokle će se tako neodgovorno više ponašati prema ljudima, za koje prvo bilo izrečeno da će im se pružiti stan, potpora, sve ono što nude područja od posebne državne skrbi a sada imamo masovnu pojavu iseljavanja Hrvata iz svih područja u prekooceanske zemlje. S druge strane, neki su jednakiji od ostalih, gospodine pučki pravobranitelju ja bih vas pitao je li smije u Hrvatskoj biti diskriminacije. Mislim da je vaš odgovor da je negativna, da ne smije biti diskriminacije. Međutim, kako objasniti da, i sami ste rekli da postoje određene zakonske odredbe i na brzinu ad hoc donešeni zakonski propisi koje je uvjetovala i Europska unija a mi ih ovdje ili neki ovdje su ih usvojili bez puno premišljanja, pa onda postoji zabrana otkupa stanova i kuća za doseljene Hrvate, pazite, u Benkovcu, Drnišu, Glini, Gospiću, Hrvatskoj Kostajnici, Kninu, Karinu gornjem, Lipiku, Novskoj, Obrovcu, Otočcu, Pakracu i Petrinji. Za koga su rezervirane tamo kuće i stanovi? Za neke druge. Pa koja smo mi država, pa koji smo mi ovdje i Sabor, je li mi služimo Hrvatskom narodu? Volimo li mi hrvatski narod, hrvatske građane? Nije li to čista diskriminacija na koju bi se trebao osvrnuti pučki pravobranitelj. DA se donose zakonski akti sa ovakvim odredbama. S druge strane imamo ćirilični napis u "Novostima", koje uredno čitamo, da ne bi netko mislio da ne pratimo i ne čitamo, u kojemu piše da su konačno izjednačeni u pravu na stan. Govori se o istočnoj Slavoniji, Vukovar, Osijek odnosno o pravima izbjeglica, Srba da dođu kupe stan bez obzira na broj članova obitelji, stan bilo koje veličine. Lijepo piše, znam dobro čitati ćirilicu. U dosadašnjim aktima postojala su brojna ograničenja koja su stanovnike istoka Hrvatske dovodila u neravnopravan položaj. Prema novoj odluci broj članova porodice nije više ključni kriterij za veličinu stana, odnosno kvadraturu koja se otkupljuje. Eto, tako Hrvatsko zakonodavstvo, tako Hrvatski sabor donosi odluke, zakone kojim se ovakve stvari rade na štetu velikog broja hrvatskih građana a mogu reći i hrvatske nacionalnosti. Nadalje, imate ovdje u vašem izvješću podatak da se mnogi žale odnosno šalju vama predstavke a u svezi ostvarivanja državljanstva. I tu je zapelo, i tu se prave administrativne zapreke, dobro ste to rekli i uočili. Ne znam tko forsira, čije su direktive, Europske unije ili ne, da se dokazuje putem silnih izvođenja dokaza u Ministarstvu unutarnjih poslova da netko tko izjavljuje da je Hrvat, da ima i Hrvatske genetike, mora dokazivati, zbog toga što mu u radnoj knjižici iz bivše Jugoslavije ne piše nacionalnost. Znamo mi svi da su mnogi morali u to vrijeme skrivati svoju nacionalnost. Na žalost eto kažem, ne piše da ste Hrvat. Pa je li dotle došlo? DA našim ljudima ne vjerujemo? DA našim ljudima ne damo da se vrate, onima koji žele bar umrijeti ovdje u Hrvatskoj, jer ne mogu dobiti državljanstvo i imate takvih pritužbi gospodine javni pravobranitelju, imate takve pritužbe i ministarstvima i Odboru za Hrvate izvan Hrvatske i mnogim institucijama ali problem stoji u MUP-u i to mi znamo da je tako i imate sa MUP-om također problema i ovdje ste nabrojili gdje se stvari sporo odvijaju, gdje imate kočnice, a jasno da kažu vaši instrumenti ili alati nisu oni koji bi mogli biti naredbodavni, nego savjetodavni i onda jasno da možete pomoći samo utoliko, na tome vam hvala, u ime svih ovih ljudi koji su podnijeli vama predstavke, u ime svih tih ljudi hvala vam na ovom trudu kojega ste uložili i u ovom izvješću i uredno napisali i pobrojali da se pokuša pokrenuti ono na što tih 923 opravdana osnovane pritužbe da se ubrza i ostvare njihova prava odnosno ono zbog čega su se žalili i zbog čega su podnijeli pritužbu. Nadalje, kada se govori o mirovinskom sustavu, sasvim sigurno gospodine pučki pravobranitelju znate da je do 1.1.98. godine svim onima koji su radili u Bosni i Hercegovini priznat radni staž kao da su radili u Hrvatskoj. A sada ljudi koji su radili u Bosni i Hercegovini a odlaze u mirovinu više nemaju to pravo. Je li to jednakost zakonska? Ili se to jednom, odnosno riješilo jednom zakonskom odredbom '98. godine i od tada ljudi moju potraživati svoje dokumente i radni staž, dokaze o radnom stažu u BiH ili pak putem naše službe, ali to je jako sporo dakle službeno preko mirovinskog osiguranja Hrvatske potraživati svoja prava koja imaju i koja su ostvarili u BiH. Dakle, tu je dosegnuta jedna neravnopravnost, nejednak položaj onih koji su otišli u mirovinu do 1.1.'98. i ovi koji će otići u mirovinu sada ili za godinu, dvije, tri, pet. Samo izvješće pučkog pravobranitelja pogotovo mi se dopada što je gospodin pravobranitelj izrekao ovdje da su mnogi zakoni brzinski donošeni zbog direktiva EU pa je nastao, a neprilagođenosti naših institucija pa i sudskih instanci pa i naših zakonskih odredbi, neprilagođenosti pa nastaju onda problemi koji završavaju kod vas. Pa čak i gospodine pučki pravobranitelji pravo na pristup informacijama. Jučer sam govorio o tome da su ljudi tražili od Vlada Republike Hrvatske da se upoznaju sa pregovaračkim stajalištima Hrvatske u pregovorima sa EU. Rečeno je da se to ne može dobiti, da je to tajna. Jeli to prekoračenje, dakle prekršaj upravo u tom temeljnom pravu pristupa informacija? Pitam sve vas ne samo pučkog pravobranitelja. Pa imamo mi pravo znati hrvatska stajališta, ne govorim europska stajališta, nego hrvatska stajališta za pregovore sa EU koja nam upravo šalje te direktive o kojima ste vi govorili gdje mi brzinski donosimo ove zakona bez poštovanja hrvatske tradicije, bez poštovanja hrvatskih tradicionalnih zakonskih rješenja, bez prilagodbe naših institucija i svega ostaloga. Bez obzira na to s obzirom na vaš rad i ovaj trud i izvješće koje je korektno napisano HDSSB će biti zato da se prihvati ovo vaše izvješće. Hvala.
Imamo jedan ispravak gospođa zastupnica Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Grubišić se u svom izlaganju nekoliko puta obraćao pučkom pravobranitelju kao javni pravobranitelju. Pa budući da ne reagira pučki pravobranitelj, što nije točno, ne znam jeli kolega Grubišić pomiješao ulogu javnog pravobranitelja odnosno društvenog pravobranitelja samoupravljanja koji nema apsolutno nikakve veze sa ulogom koju je Hrvatski sabor povjerio pučkom pravobranitelju, a danas raspravljamo o izvješću pučkog pravobranitelja za 2010. godinu. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče HRvatskog sabora, uvaženi pravobranitelju, poštovani predstavnici Vlade, državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Mi u klubu HSS-a pozitivnim držimo jačanje uloge pučkog pravobranitelja koji je postignuto kroz ustavne promjene te njegovo institucionalno jačanje, čemu će doprinijeti najavljeno pripajanje Centra za ljudska prava. To će za sigurno odraziti i na bolju informiranost građana o instituciji pučkog pravobranitelja obzirom na to kako se ukazuje u izvješću da je uočen problem nedovoljno informiranosti građane budući da se uredu obraćaju tek nakon što su godinama uzalud pokušavali riješiti neki od svojih problema. U svjetlu toga trebalo bi poduzeti dodatne aktivnosti na prisutnosti pučkog pravobranitelja u medijima. Naime, navedenim promjenama naglašena je proaktivne uloga u promicanju ljudskih prava, te je prošireno područje djelovanja i ojačane su ovlasti u zaštiti prava i slobode građana, a ovlasti i zadaće pučkog pravobranitelja biti će precizno definiranje novim Zakonom o pučkom pravobranitelju. U izvješću o kojem raspravljamo dan je prikaz stanja kao i pregled podataka o poštivanju ustavnih i zakonskih prava građana, a izrađena je prema istoj metodologiji kao i prijašnjih godina. Kao i ranijih godina u izvješću se više pozornosti posvećuje pozornostima koje se obzirom na broj pritužbi ili svoj značaj ukazivala na potrebu ulaganja dodatnih napora radi unapređivanja zaštite ljudskih prava. Riječ je o pravnoj sigurnosti i jednakosti građana, efikasnosti odnosno ažurnosti, nedostacima u normativnom sustavu ili u njegovoj primjeni. Tako je u 2010. godini zaprimljeno tisuću 823 pisanih pritužbi što je za 168 pritužbi ili oko 15% više nego 2009. godine, dok je u uredu na razgovor primljeno 576 građana što je za oko 150 više nego prethodne godine. Dodatno velik broj upita svakodnevno je primljeno putem telefona, telefaxa ili elektronske pošte. Tijekom 2010. godine radilo se na 2 tisuće 260 predmeta od čega je tisuću 823 bilo novo zaprimljenih pritužbi, a pritužbe građana imale su temelj kako se navelo u izvješću prvenstveno u dugotrajnosti postupanja u nadležnim tijelima. Od tih 2 tisuće 260 predmeta dovršeno ih je tisuću 698 od čega 378 iz ranijih godina ili tisuću 320 novih predmeta zaprimljenih u 2010. godini. Dok ih je u radu još 562. Kao i ranijih godina znatan dio od tisuću 823 novih pritužbi njih 386 odnosi se na pravosuđe. Pritužbe na kojima se radilo u 2010. godini najvećim su se dijelom odnosile na nezadovoljstvo i ishodima sudskih sporova koje građani u svojim pritužbama subjektivno tumače i doživljavaju kao posljedicu korupcije u pravosuđe radi čega su pojedinim pritužbama čak tražili intervenciju pučkog pravobranitelja radi izmjene sudskih odluka. Pritužbe na dugotrajnost postupka bile su manjeg opsega u odnosu na ranije godine, a razlog za to je povećanje konzumiranje, zahtjev za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku pred sudovima. Kako stoji u izvješću duljina trajanja ispitnih postupaka u uredu zapravo ovisi o trajanju postupka nadležnih tijela pa brine podatak da neki postupci traju i dulje od 10 godina. Tako se između ostalog ukazuje na problem neažurnosti nadležnih tijela u odgovaranje na upite pučkog pravobranitelja, te je u 257 predmeta bilo potrebno uputiti od jedne do pet požurnica da bi očitovanje stiglo iako je zakonski rok od 30 dana. Vezano uz pritužbe koje se odnose na obnovu u ratu porušenih kuća, stambeno zbrinjavanje, te povrat privremeno preuzete imovine od pristiglih predmeta u 2010. godini razmatrano je 153 od čega su 94 odnosila se na obnovu, 50 na stambeno zbrinjavanje i 9 na povrat privremeno zauzete imovine. Većina pritužbi odnosila se na dugotrajnost postupka stambenog zbrinjavanja, nepoštivanje, netransparentnost liste prvenstva za stambeno zbrinjavanje, neuređenost i nedostatak uvjeta za stanovanje u stanovima predviđenim za zbrinjavanje. Smatramo da je dobra vijest, pozitivna vijest da je Vlada Republike Hrvatske na svojoj 106. sjednici održanoj 3. veljače 2011. donijela Uredbu o uvjetima za kupnju obiteljske kuće ili stana u državnom vlasništvu na područjima posebne državne skrbi kojim se korisnicima stambenog zbrinjavanja prema Zakonu o područjima posebne državne skrbi kao i bivšim nositeljima stanarskog prava koji su stekli pravni položaj zaštićenog najmoprimca u stanovima u državnom vlasništvu, u gradovima i općinama na području Vukovarsko-srijemske i Osječko-baranjske županije omogućuje njihova kupnja po određenim uvjetima i uz obročnu otplatu do 25 godina. Procjenjuje se da će na temelju ove Uredbe od 2011. do 2013. biti prodano oko 2800 kuća i stanova. Osim toga u ožujku 2011. godine Vlada je donijela odluku o stambenom zbrinjavanju povratnika i bivših nositelja stanarskog prava izvan područja posebne državne skrbi kojom će im biti omogućeno stjecanje statusa najmoprimca na stanovima u državnom vlasništvu i njihov otkup. U Izvješću Europske komisije o napretku Hrvatske u 2010. godini također se spominje napredak u obnovi u ratu oštećenih kuća. Tijekom 2010. godine pučkom pravobranitelju podneseno je 217 pritužbi osoba lišenih slobode što je gotovo jednak broj kao i u 2009. godini kada je podneseno 213 pritužbi, a pučki pravobranitelj pregledao je zatvore u Sisku, Rijeci, Puli i Karlovcu, te kaznionice u Glini i Lepoglavi u kojima je utvrđeno da je prenapučenost koja je glavni generator ugrožavanje ili povreda prava osoba lišenih slobode u daljnjem porastu. Nakon izvršenih pregleda uvjeta smještaja u kaznionicama i zatvorima pučki je pravobranitelj utvrdio da u cijelom zatvorskom sustavu ne postoji odgovarajući uvjeti za smještaj i izdržavanje kazne zatvora osoba sa tjelesnim invaliditetom koja za kretanje trebaju invalidska kolica. Na to nas obavezuju i međunarodno preuzete obveze, te bi stoga uistinu trebalo što prije osigurati razumnu prilagodbu za smještaj osoba sa invaliditetom. Iz područja stambenih odnosa tijekom 2010. godine zaprimljena je 21 pritužba. Pritužbu izjavljuju u pravilu oni građani koji još uvijek nisu ostvarili svoja prava na stan koja proizlaze na temelju stečajnog stanarskog prava. U pitanju su prava iz Zakona o stambenim odnosima i Zakona o prodaji stanova na kojima postoji stanarsko pravo, pravo na dodjelu drugog odgovarajućeg stana na korištenje i ostvarivanje prava na kupnju stana. Povećani broj pritužbi u 2010. godini podnosili su i lokalni službenici upravnih tijela jedinice lokalne i područne samouprave, a povrede prava na koje ukazuju odnose se na sve češće nezakonite promjene strukture zaposlenih u upravnim tijelima osobito nakon lokalnih izbora i promjena političke opcije na vlasti, odnosno drugog političkog ili stranačkog opredjeljenja zatečenih službenika. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke smatramo da se zakoni moraju i trebaju provoditi. U suprotnom dolazi do kršenja ustavnih i zakonskih prava građana u postupcima pred državnom upravom i tijelima koje imaju javne ovlasti. Međutim, treba istaknuti da je primjerice kod provođenja Ovršnog zakona došlo i do zadiranja u sustav socijalnih primanja, budući da se događa da se ovrha vrši i nad osobnim invalidninama, socijalnoj pomoći, pa čak i dječjim doplatcima što mislimo da nije u redu i nije dopustivo. Stoga smatramo da je potrebno dosljednije provođenje pojedinih zakona kako bi se zaštitile najranjivije društvene skupine, ali isto tako i vratilo povjerenje građana u naše institucije. Hvala vam lijepa.
Hvala. Obavještavam da je u 15,35 prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, pučki pravobranitelju sa svojim timom, kolegice i kolege. Pa činjenica je da promjenom Ustava Republike Hrvatske iz prošle godine bitno je naglašena proaktivna uloga pučkog pravobranitelja u promicanju ljudskih prava i pojačane su ovlasti pučkog pravobranitelja u zaštiti prava građana. No, smatram da su završne ocjene dijelom pretjerane iz razloga što nema dovoljne argumentacije da bi se donosilo toliko kritizerski zaključci i ocjene kao da ih je pisao netko iz kukuriku koalicije. Dovoditi u pitanje kvalitetu svih zakona koji su bili uvjet za zatvaranje određenih poglavlja u pregovorima sa Europskom unijom i podilaziti onima koji godinama kritiziraju sve što je ova Vlada činila dobro mislim da nije korektno. Po nekim katastrofičarima Hrvatska je trebala već doživjeti financijski i gospodarski slom, u Hrvatskoj je trebao već biti Međunarodni monetarni fond i on je u stvari trebao sada disciplinirati radnike. Iz Izvješća je razvidno da iz područja radnih i službeničkih odnosa u javnim službama pomoć od pučkog pravobranitelja u 2010. godini je zatražilo 189 radnika. Pritužbe se najviše odnose na neproduženje ugovora o radu na određeno vrijeme, neisplatu plaća, otpremnina, jubilarnih nagrada, neisplatu plaća za vrijeme privremene nesposobnosti za rad posebno u javnim službama, pritužbe odnosile su se i na nepravilnosti pri zapošljavanju, isplati plaće vezane za konvalidirani staž, mobbing itd. Sve navedene pritužbe je pučki pravobranitelj dostavljao na nadležno postupanje nadležnim službama ili institucijama. Na žalost ponekad problemi nastaju i tamo gdje ih ne bi trebalo biti kao i u navedenom primjeru za priznavanjem konvalidiranog radnog staža, u radni staž za koji radnici ostvaruju uvećane plaće od 0,5% za svaku navršenu godinu radnog staža. Problemi su nastali kada je povjerenstvo za tumačenje kolektivnih ugovora za službenike i namještenike u javnim službama dalo tumačenje koje je suprotno ranijem tumačenju, ali za to nije kriva Vlada, nije kriva država, nije krivo ministarstvo. Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi zatražilo je upravo od tog navedenog povjerenstva, a znamo tko čini to povjerenstvo, da preispita svoje tumačenje kako navedeni radnici ne bi bili oštećeni, s obzirom da tumačenje povjerenstva ima pravnu snagu kao što i učinke kolektivnog ugovora. Isto tako u svom izvješću naglašeno je nepravedna, nezakonita, a ja ću još dodati i nemoralna pretvorba i privatizacija iz koje su se neki okoristili, na štetu radnika, i s time se ja u potpunosti slažem, ali isto tako moglo se u ovom izvješću naglasiti da je upravo ova Vlada predložila Hrvatskom saboru da izglasa promjene Ustava Republike Hrvatske da taj kriminal koji je učinjen kroz privatizaciju ne zastarijeva, i da svi oni koji su sudjelovali u tom kriminalu po meni ne bi trebali imati miran san. Isto tako spominje se sprega politike i korupcije, a bilo bi onda dobro i naglasiti što je ova Vlada sve poduzela i poduzima da suzbije korupciju, koja se na žalost kod nas stvarno u Hrvatskoj širi, ima epidemijske razmjere. No, nema zemlje na svijetu u kojoj nema korupcije, na žalost to nijedna zemlja na svijetu nije uspjela iskorijeniti, ali normalno mislim da bi trebalo pozitivnim ocijeniti sve ono što se čini da se ova korupcija u Hrvatskoj konačno pokuša suzbiti. I mislim da onda ne treba to kriti. Mislim da te pozitivne strane bilo bi dobro isto tako naglasiti. No što je tu je. Slažem se da pučki pravobranitelj mora biti kritičan prema svakome tko ugrožava na bilo koji način prava građana, ali mora biti i objektivan, tj. znati kritizirati, ali i pohvaliti ono što je pozitivno. Na kraju isto tako složiti ću se kako su mnoge pritužbe građana bile na rad i djelovanje komunalnih službi, i to ne samo one koje su navedene u izvješću vodovod i odvodnja, groblja itd., npr. u gradu Zagrebu Zagrebparking godinama ugnjetava vozače naplatom parkirnih mjesta bilo u garažama ili javnim površinama i nikom ništa. Cijene određuju od oka, ovisno koliko im treba novaca, za minutu preko uplaćenog sata naplaćuje se novi sat, i tako potkradaju građani i nitko da zaustavi to silovanje tog Zagrebparkinga. No to je samo jedan od primjera, vjerujem da takvih primjera još ima mnogo u pojedinim jedinicama lokalne samouprave, pa zato na kraju bilo bi dobro da u budućem izvješću, ili onom koje pučki pravobranitelj priprema o pojavama diskriminacije u 2010. godini, da se malo više zahvati i pažnje posveti upravo jedinicama lokalne samouprave, i problemima građana sa kojima se oni tamo nose i susreću. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče. Interesantno je da Vlada Republike Hrvatske u svojem mišljenju o izvješću o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu, koje broji čak 17 stranica, ustvari ne daje mišljenje o izvješću, već samo primjedbe i komentare na neka poglavlja izvješća. Nakon tako iscrpnog dokumenta od, ponavljam 17 stranica, svatko bi očekivao da će Vlada reći na kraju prihvaća li ili ne izvješće, prima li ga na znanje ili nešto drugo, ali s Vladine strane vlada šutnja. Tu šutnju povezujem sa zahtjevima od strane Europske unije o jačanju institucije pravobranitelja, odnosno s opreznošću Vlade da se primanjem na znanje, ili neprihvaćanjem izvješća ne zamjeri europskoj birokraciji koja budno gleda sve postupke Vlade u području famoznog poglavlja 23. pravosuđe i temeljna ljudska prava. Na žalost to taktiziranje i … [[Govornica se ne razumije.]] glumljenje entuzijazma za poštivanje pravne države i ljudskih prava vidljiva je i iz načina na koji Vlada planira ojačati instituciju pučkog pravobranitelja, ne tako što će djelovati prema izvješću i ispravljati deformacije u sustavu, a to je ono što Europska unija i građani Republike Hrvatske očekuje od Vlade, već pukim spajanjem drugih pravobraniteljstava, onog za ravnopravnost spolova, za djecu i za osobe s invaliditetom, uredu pučkog pravobranitelja. Dakle i ovdje vidimo na djelu isti mehanizam umjesto sadržaja gola forma. A ovo izvješće je baš kao i prethodna izvješća poražavajuće za Vladu, i općenito institucije države, i stoga nije čudo da Vlada nije dala pozitivno mišljenje na izvješće, jer bi to značilo priznanje da loše radi svoj posao, a to ne želi ili čak i ne može, opet zbog Europske unije. Žalosno je da je Vladu više briga što o njoj misle europski birokrati, a ne što o njoj i njenom radu misle građani i građanke Republike Hrvatske. Posebno ću se osvrnuti na neke dijelove izvješća, koja su mi posebno upala u oči, a posebice se to odnosi na stranicu 5 koja kaže, znači nameće se zaključak da je situacija lošija nego prijašnjih godina, te da je na to utjecala činjenica da Hrvatski sabor 3 posljednja godišnja izvješća nije prihvatio već samo primio na znanje. Osim toga ovi podaci bacaju negativnu sliku na državni aparat, jer ako pučki pravobranitelj kao punomoćnik Hrvatskog sabora ne može doći do traženih podataka, jasno je da građani još teže komuniciraju sa nadležnim tijelima u pokušajima da riješe svoj problem. Strašno je da u Hrvatskoj čak ni pučki pravobranitelj ne može uvijek dobiti podatke od tijela javne vlasti, jer onda samo možemo s užasom razmišljati o tome kako tek prolaze građani. Apsolutno je točna konstatacija da je neprihvaćanje izvješća u posljednje 3 godine od strane Sabora jako doprinijelo ovakvom negativnom i izrazito velikom pogoršanju stanja, jer se ministrima i državnom aparatu na taj način poručuje da mogu ignorirati pučkog pravobranitelja, a to je upravo strašno. Na 49. stranici izvješća, koje govori o postupanju policijskih službenika, pučki pravobranitelj govori o tome, zapravo na 49. i 50. stranici, govori o tome kako policija prekomjerno u principu koristi svoje ovlasti u postupanjima prema građanima i podsjetit ću da je takva praksa i tijekom 2010. godine bila evidentna. I tu prvenstveno mislim na prekomjernu upotrebu sile prema mirnim i pasivnim prosvjednicima i prosvjednicama protiv uzurpacije javne površine za izgradnju garaže, odnosno prilazne rampe za garažu u Varšavskoj, odnosno Horvatinčićeve garaže kada je policija bespotrebno uhapsila stotine ljudi. I tko bi sada trebao kontrolirati postupanje policije? Unutarnja kontrola, ravnateljstvo? Pa to je upravo smiješno, a opravdano je pitanje hoće li povjerenstvo biti u mogućnosti postupati ili će i ono biti osnovano samo forme radi. I ovo je također apsolutno točno zapažanje pravobranitelja. Nažalost, postupanje policije u posljednjih mjeseci, odnosno posljednjih mjesec dana vrlo jasno govori o tome koliko je policija u Hrvatskoj politizirana i u službi vladajuće političke opcije. Zadnja konstatacija o tome da ravnatelj policije Oliver Grbić ne treba ići na poligraf u vezi slučajeva lažnih prijava protiv političkih konkurenata najbolje govori o tome koliko je ovako depolitizirana policija u stanju unutarnjim nadzorom kontrolirati samu sebe. I na kraju, nešto vrlo tužno, točno i istovremeno zabrinjavajuće zaključak ili konstatacija pučkog pravobranitelja sa stranice 159. koje citiram: "Nezadovoljstvo postoji zbog uvjerenja da nisu svi jednaki pred zakonom te da neažurnost i nered u upravnom rješavanju i sudskim postupcima bez dovoljne kontrole i nadzora omogućuju arbitrarnost i pogodovanje pri čemu oni koji imaju mogućnost utjecaja pa i novca ostvaruju svoje interese brže i lakše, često i na račun slabih i siromašnih pa i na štetu javnog interesa." Te kasnije, citiram na stranici 160. "Površne su i štetne, a nadasve i demotivirajuće ocjene i izjave iz službenih pa i najviših državnih krugova kako je po stupnju ostvarivanja i zaštiti ljudskih prava RH pri samom vrhu u Europi pa i u svijetu." Takve ocjene znak su i odraz zabrinjavajućeg izostanka osjećaja za realnost, za stvarnu sliku o teškom položaju velikog broja građana kao i najugroženijih kategorija stanovništva čija su socijalna i druga prava ugrožena ne samo zbog krize i neimaštine nego i zbog lošeg funkcioniranja upravnih i pravosudnih tijela najpozvanijih da ta prava osiguravaju i štite kad je to potrebno. Nije realno stanje ljudskih prava procjenjivati samo na temelju napretka ostvarenog u usklađivanju zakona i drugih propisa s pravnom stečevinom EU i zahtjevima iz pristupnih pregovora jer je raskorak između normativnog i stvarnog očit i prevelik. I tim se citatom iz izvješća vraćam na onu početnu ideju iz moje rasprave, a to je da Vlada glumi odgovornu vlast pred tijelima EU, a ne razumije potrebu za vlastitom transformacijom kako bi zadovoljila potrebe za pravdom i jednakošću pred zakonom svojih vlastitih građanki i građana. Sa zadovoljstvom ću prihvatiti ovo Izvješće pučkog pravobranitelja jer je realno i hrabro i čestitam pučkom pravobranitelju na kvalitetnom djelovanju u doista teškim pa rekla bih i neprijateljskim uvjetima od strane vladajuće većine koja je vidljiva i bojim se prilikom ove rasprave. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo replike. Prvo gospodin zastupnik Boro Grubišić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice Holy pa evo jučer smo raspravljali o hrvatskom članstvu u svojstvu promatrača u Agenciji EU za zaštitu temeljnih prava. Možda će to biti pojačanje gospodinu pučkom pravobranitelju, ali i s obzirom da Vlada je odbila Izvješće pučkog pravobranitelja ne znam da li će smjeti odbiti i eventualna ovakva izvješća Agencije za zaštitu temeljnih prava gdje smo mi kao promatrači i to uz cijenu od 500 tisuća eura ili pola milijuna eura do 2013. godine. Pučki pravobranitelj puno, znatno manje košta. Nadalje, kad ste govorili o prekoračenju policijskih djelovanja na Cvjetnom, odnosno u Varšavskoj onda vas moram, moram dodati i to da sam jučer bio pred Prekršajnim sudom u Zagrebu gdje je 5 hrvatskih branitelja, dakle koji su bili odstranjeni, privedeni s Markovog trga ovdje ispred Sabora zato što su htjeli moliti, ne demonstrirati, moliti za naše generale, za Hrvatsku. Oni su jučer odgovarali na Prekršajnom sudu u Zagrebu, ne znam koje su kazne izrečene, ali vam evo i to moram reći kao jednu od policijskih metoda koje su primijenjene. Vidite i sami da je i sam pravobranitelj rekao da se nagađa o tome hoće li Centar za ljudska prava ući u sastav Ureda pučkog pravobranitelja ili ne, ali evo ova Agencija EU za temeljna ljudska prava smo jučer smo donijeli, raspravljali o tome, i uz cijenu od pola milijuna eura uvodimo još nešto slično tome. Pa me baš zanima hoće li Vlada odbiti zaključke i te Agencije EU.
Odgovor gospođa Mirela Holy. Izvolite.
Poštovani kolega Grubišić pa ja sam shvatila iz izlaganja pučkog pravobranitelja da mjerila ne kažu da je dužnost spojiti urede drugih pravobranitelja, znači pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, pravobraniteljice za djecu i pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom sa Uredom pučkog pravobranitelja nego da je dužnost da se spoji Centar za ljudska prava sa Uredom pučkog pravobranitelja i da se ojačaju ovlasti pučkog pravobranitelja. Jer nije tu bitna forma nego je bitan sadržaj i da li Vlada Republike Hrvatske na temelju izvješća koje podnosi pučki pravobranitelj svake godine Saboru podnosi određene korake koji su nužni da bi se ispravile deformacije u sustavu. Mi iz godine u godinu vidimo da se to ne čini, to se vidi na kraju krajeva i iz toga što vladajuća većina 3 godine za redom nije prihvatila izvješće, odnosno samo ga je primila na znanje, s čime ustvari ignorira pučkog pravobranitelja i ne priznaje da postoje određeni vrlo veliki problemi u sustavu, odnosno da stanje ljudskih prava u RH jest doista zabrinjavajuće, a ne onako kako se tvrdi od strane nekih visokih dužnosnika Vlade da je u jako dobrom stanju.
Hvala. Imamo još jednu repliku, gospodin Goran Heffer.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažena kolegice Holy pridružujući se dakle vašim pohvalama za Izvješće gospodina pučkog pravobranitelja osvrnut ću se na vaš uvodni dio na koji ste se osvrnuli na mišljenje Vlade na 17 stranica koje je više očitovanje po stavkama nego mišljenje, zaista ne daje konačnu ocjenu. Ali je vrlo interesantno da to mišljenje i ta mišljenja unazad dvije godine postaju jedno zanimljivo štivo uz izvješće pučkog pravobranitelja, a ovom prilikom imamo zanimljivu činjenicu da u zaključku ovog mišljenja navedeno je čak 9 ministara, uz dva potpredsjednika, 12 državnih tajnika i 5 ravnatelja iz ministarstava koji će u vezi s iznesenim mišljenjem biti nazočni sjednicama Hrvatskoga sabora i njegovih radnih tijela, vjerojatno da bi neke stvari pojasnili. Kao i svi građani Republike Hrvatske ja bih bio zadovoljniji i sretniji da ministarstva i uprave u ministarstvima rade svoj posao u korist građana Republike Hrvatske da samim time se smanji broj pritužbi pučkom pravobranitelju i da ovakva mišljenja postanu bespredmetna i bivaju puno kraća i rezultiraju nekakvom ocjenom. Jedino na takav način vjerujem da bi i stanje ljudskih prava u Hrvatskoj bilo sasvim sigurno bolje. A što se tiče udruživanja pravobranitelja i smanjivanja o kojima ste rekli nekoliko rečenica, ja vjerujem da osim ljudskih prava ima puno više područja na kojima se može štedjeti u Republici Hrvatskoj, da su ljudska prava posljednja na kojima treba provoditi nekakve racionalizacije, štednje i slične stvari. Hvala lijepa.
Hvala Odgovor gospođa Holy.
Poštovani kolega ja mislim da je ovo mišljenje Vlade u određenom dijelu malo drukčije od prethodnih mišljenja Vlade, ne samo što ovom prilikom Vlada nije naznačila da prihvaća, odnosno prima na znanje ovo Izvješće, nego i po tome što je za razliku od prethodnih mišljenja Vlade, ovdje Vlada iznijela nekakve svoje namjere da reagira pozitivno na neke navode iz izvješća Pučkog pravobranitelja čime je ustvari na neki način priznala da postoje određeni problemi unutar sustava i da te probleme je potrebno riješiti. Samo je pitanje kao što je pitanje što se tiče prekoračenja policijskih ovlasti u postupanju, da li će to biti samo forme radi, što se svi mi bojimo, ili će to biti doista i sadržajnog tipa. Ja se bojim da neće biti sadržajnog tipa jer na kraju krajeva iz ovog mišljenja Vlade više možemo čitati o tome da nije poraslo poštovanje vladinih institucija prema instituciji pučkog pravobranitelja nego je razlog u tome što Vlada taktizira sa ovim mišljenjem zbog zatvaranja famoznog poglavlja 23. i da se boji da bi sa nekakvim svojim drukčijim i oštrijim ocjenama ovog izvješća mogla sebi zakomplicirati situaciju a to je doista tužno.
I nastavljamo sa sjednicom, sa raspravom o točki Izvješće o radu Pučkog pravobranitelja pa je sada na redu gospođa Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Dakle iz Izvješća pravobranitelja vidimo da je u 2010. godini Ured Pučkog pravobranitelja zaprimio 1823 nove pritužbe, što je 10% više nego u 2009. godini, s tim da je još dinamičnije porastao broj građana koji su osobno pristupili u Ured pravobranitelja čak za 36% a velik broj upita Ured zaprima svakodnevno i putem telefona, telefax i elektronske pošte, dakle jednom riječju možemo reći da se obujam posla pučkog pravobranitelja dinamično povećava i to je samo po sebi simptomatično. Najveći broj pritužbi građana i nadalje se odnosi na neefikasnost, dugotrajnost postupanja pred nadležnim tijelima s tim da i u 2010. jednako kao i u nizu prethodnih godina po broju pritužbi vodi pravosuđe. Naime, od ukupnog broja novozaprimljenih pritužbi na pravosuđe se odnosi njih 386 ili 21%. Odnosno možemo reći svaka peta pritužba ide na adresu pravosuđa. I tu nema nekih bitnih promjena, nema napretka, nema povećanja ažurnosti unatoč tome što je čak i izmjenama propisa dio predmeta izdvojen iz sudske nadležnosti i prebačen primjerice javnom bilježništvu kao to su ovrhe i ostavine. NO, i tako rasterećeno pravosuđe na žalost nije postalo efikasnije. I dalje se zbog utvrđenih povreda po zahtjevima za suđenje u razumnom roku bilo da je riječ o građanskim i kaznenim predmetima isplaćuju ogromni iznosi, pa je tako i u 2010. iz državnog proračuna isplaćeno preko 35 milijuna kuna. Apsurdno je to što državnu kasu pune upravo građani pa ispada da kroz obeštećenja građani dodatno plaćaju neučinkovitost pravosuđa i to je zapravo jedna tužna istina o pravosuđu i pravdi na hrvatski način, što je nedostupnija to je zapravo skuplja. Nadalje, moram reći da mi je neprihvatljiv taj jedan gotovo bih mogla reći ingnorantski podcjenjujući stav Vlade pa onda i većine u HRvatskom saboru prema izvješću pučkog pravobranitelja, a koje se očituje u tome da se izvješće pučkog pravobranitelja samo prima na znanje a ne da se o njemu daje mišljenje odnosno izražava stav bio on pozitivan ili negativan. Jasno je da je najvažniji razlog takvog odnosa Vlade u jasno izrečenom stavu pučkog pravobranitelja da je važan faktor pada kvalitete sudovanja, a onda i povjerenja u sudstvo općenito u činjenici da se suci i dalje imenuju po političkim kriterijima, podobnosti ili pripadnosti interesnim grupama umjesto po kriteriju stručnosti, sposobnosti i neovisnosti. Pri tom osobno podržavam i tvrdnju pučkog pravobranitelja da dio odgovornosti za loše stanje u pravosuđu snose dobri suci. Ovo zvuči pomalo kontradiktorno ali činjenica je većina stručnih, sposobnih i neovisnih sudaca još uvijek ne djeluje unutar sustava tako da se prilikom imenovanja ili napredovanja ne izaberu oni kandidati koji ne ispunjavaju potrebne standarde kvalitete ažurnosti i nepristranosti. Isto se tako u potpunosti slažem sa stavom pučkog pravobranitelja o tome kako se u službenim pa i u najvišim državnim krugovima lakonski i neargumentirano ocjenjuje stanje ljudskih prava u Hrvatskoj. Istina je da su takve ocjene odraz pomanjkanja, bolje reći odsutnosti kako pravobranitelj kaže pa ću ga citirati "osjećaja za realnost za teški položaj velikog broja građana čija su socijalna prava ugrožena ne samo teškom gospodarskom situacijom nego upravo i nefunkcioniranjem upravnih i pravosudnih institucija kojima je primarna zadaća da osiguraju i štite prava građana". Nije dobro kada se stanje ljudskih prava ocjenjuje samo na temelju napretka ostvarenog u usklađivanju propisa s pravnom stečevinom EU jer je poznato to nama svima raskorak između normativnog i stvarnog u HRvatskoj zaista ogroman. Prečesto je bilo važnije da zadovoljimo formalnoj obvezi donošenja zakona bez stvarne namjere da se taj zakon ispoštuje. U svakom slučaju Vlada bi se trebala izdići iznad ponašanja uvrijeđene frajle i odustati od pokušaja da svojim mišljenjem demantira izvješće pučkog pravobranitelja i trebala bi napustiti praksu ignoriranja i omalovažavanja stavova i sugestija pučkog pravobranitelja, jer pučki pravobranitelj je opunomoćenik Hrvatskog sabora i Sabor se ne bi smio povoditi za mišljenjem Vlade već bi trebao izražavati svoj stav na temelju uvažavanja mišljenja svojih radnih tijela. Raspravljajući ovdje danas u Saboru o izvješću pučkog pravobranitelja svi do sada koji su učestvovali u raspravi isticali su da se najveći broj pritužbi građana odnosi na dugotrajnost postupanja pred nadležnim tijelima, dakle upozoravali smo na nečinjenje nepostupanje nadležnih tijela. Međutim, iz ovog samog izvješća moguće je iščitati da ni sama Vlada odnosno resorna ministarstva u ovoj priči nisu bez grijeha odnosno i njih bi se moglo prozvati zbog dugotrajnosti postupanja odnosno zbog nečinjenja. Navest ću samo ovdje dva primjera iako ih u samom izvješću ima daleko više. Prvi se odnosi na Zakon o zaštiti prava pacijenata. Naime, Ustavni sud je još 2008. godine u Zakonu o zaštiti prava pacijenata ukinuo odredbu o pravnom sredstvu temeljem kojeg pacijent može ostvariti zaštitu svojih prava. To pravno sredstvo bila je usmena ili pismena pritužba odgovornoj osobi u konkretnoj zdravstvenoj ustanovi. Ustavni sud je ukinuo pritužbu jer je ocijenio da ona nije djelotvorno pravno sredstvo za ostvarivanje ustavom zajamčenog prava na zdravstvenu zaštitu. I iako je pučki pravobranitelj tražio žurnu dopunu Zakona o zaštiti prava pacijenata djelotvornim pravnim sredstvom dopuna još uvijek nije donesena i pacijenti zbog propusta odnosno nečinjenja Vlade odnosno resornog ministarstva ne mogu konzumirati zaštitu svojih prava. Drugi slučaj odnosi se na potrebu usklađivanja nadležnosti pučkog pravobranitelja s prošlogodišnjim izmjenama Ustava te usklađivanja sa Zakonom o suzbijanju diskriminacije ali i Zakonom o nacionalnom preventivnom mehanizmu za sprečavanja mučenja i drugih okrutnih i neljudskih i ponižavajućih postupaka i kažnjavanja. Dakle, iako je promjenom ustavne odredbe pučkom pravobranitelju zapravo omogućeno neposredno obraćanje sudovima radi propitivanja, ispitivanja pritužbi građana na rad sudova, ta se mogućnost u praksi ne može koristiti jer još uvijek nije donesen novi Zakon o pučkom pravobranitelju koji bi precizno odredio nadležnost pučkog pravobranitelja u odnosu na sudove. Dakle, nužno je da se donesu svi potrebni propisi o kojima sam ovdje govorila i da se stvore pretpostavke da pučki pravobranitelj može još bolje odrađivati svoju misiju. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica LJubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja ću se vrlo kratko osvrnuti na ovo izvješće. Prije svega poštovani gospodine pučki pravobranitelju sa suradnicima mislim da ste kao i prethodna izvješća ovo izvješće napravili vrlo opširno i detaljno i to mogu pohvaliti. Iz ovog izvješća razvidno je da je pučki pravobranitelj a ono što ja posebno na neki način pohvaljujem dobro surađivao sa svim ostalim specijaliziranim pravobraniteljicama, dakle pravobraniteljicom sa osobe sa invaliditetom, pravobraniteljicom za djecu i pravobraniteljicom za ravnopravnost spolova osobito u onom dijelu kada je u pitanju provedba Zakona o suzbijanju diskriminacije. Na početku ovog izvješća, evo već su mnogi kolege to spomenuli, ali ja ću ponoviti da je tijekom 2010. godine u radu u uredu pučkog pravobranitelja bilo 2 tisuće 260 predmeta, od čega je novozaprimljenih u 2010. godini tisuću 823. Kada pogledate dalje, u ovim tabelarnim prikazima, onda se može vidjeti da je npr. od predmeta koji su riješeni od njih tisuću 281, bilo otprilike pola-pola, pola osnovanih, a pola neosnovanih ili preuranjenih ili nepotpunih. Sve u svemu čini mi se da to i nije tako veliki broj novih predmeta, najviše naravno kako kaže pučki pravobranitelj u izvješću povećanje se broji u području pravosuđa. Pučki pravobranitelj je evo na samom početku istakao da je tijekom 2010. godine zabilježeno da traženi odgovor nije dostavljen čak niti nekoliko mjeseci dakle od onih institucija od kojih je to pučki pravobranitelj zatražio, pa je morao čak i do 5 požurnica pisati. Nadalje kaže da je uzrok takvom teškom stanju, da nije lako utvrditi uzrok, međutim da je ipak na to utjecala i činjenica da Hrvatski sabor tri posljednja izvješća nije prihvatio, već ih je samo primio na znanje. Nekako mi se čini da to što je Hrvatski sabor prihvatio na znanje izvješće pučkog pravobranitelja ne bi trebao, da nije razlog tome da neka tijela ne odgovaraju na vrijeme, neka vjerojatno ni uopće, a neki ne na vrijeme na upite pravobranitelja. U svakom slučaju mislim da je svatko dužan odgovoriti na upit pravobranitelja kako pučkog, tako i ostalih pravobraniteljica, obzirom da su, da se oni sasvim sigurno nisu bezrazložno sjetili da postavljaju nekome pitanje. Nadalje, mislim da je pučki pravobranitelj vrlo dobro i detaljno razradio čak i pojedinačne slučajeve, i to u svakom području. Iz njih se jasno može vidjeti koja su to područja, odnosno koji su to konkretni slučajevi u kojima građani nisu bili zadovoljni sa ostvarivanjem svojih prava, a kada je u pitanju pravosuđe vidimo da je veliki broj zahtjeva bilo upućeno pučkom pravobranitelju, a kako bi on, ako je ikako moguće promijenio sudske odluke, dakle od onih ljudi koji nisu bili zadovoljni okončanjima postupaka koje su vodili. Nije ovo samo slučaj kod pučkog pravobranitelja, evo ja sam ovako nešto slično pročitala i u izvješću pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, dakle građani kada okončaju spor, i njegovim ishodom nisu zadovoljni, pokušavaju onda vjerojatno na sve moguće načine odluku učiniti drugačijom, na njihovo zadovoljstvo. Međutim ono, evo čega ću se ja još ovdje kratko dotaknuti, a to su nekakve završne ocjene pučkog pravobranitelja, koje su moram reći, neki od kolega su to već ovdje danas i spomenuli, paušalne prirode i sjećam se da smo i prošle godine o tome raspravljali i upozoravali i na taj dio, a to je konkretno mislim na činjenicu kada evo pučki pravobranitelj govori o sucima koji su imenovani po političkim kriterijima, podobnosti ili pripadnosti interesnim grupama, takvi suci naravno su po ovom izvješću uzrok padu kvalitete sudovanja i još više padu ugleda sudačke profesije. Žao mi je što ovo ovako piše u izvješću, međutim ako je to istina, ako pučki pravobranitelj ima saznanja o takvim sucima koji su imenovani pod takvim uvjetima, onda ja izražavam svoje žaljenje na neki način zašto po tom pitanju nešto nije poduzeto i pokrenuto, kako možemo biti sigurni da je to istina, ne želim pritom reći da ja ne vjerujem pučkom pravobranitelju, ali ako je to istina onda su to ozbiljne stvari. Hrvatska je sa reformom pravosuđa krenula 2005. godine, i mislim da smo tu učinili stvarno veliki iskorak, na kraju krajeva kada bi ovo bilo točno, onda ja još mogu postaviti i jedno pitanje kako je moguće da smo evo hvala Bogu pred završetkom pregovora sa Europskom unijom, posebice u poglavlju 23., a kada bi ovo bilo točno ovo bi zasigurno bila prepreka za zatvaranje poglavlja, stoga mi se čini da je možda trebalo ovu konstataciju detaljnije provjeriti i možda smo trebali i mi zastupnici evo s time biti upoznati. Nadalje, pučki pravobranitelj kaže u izvješću da ni većina stručnih, sposobnih i neovisnih sudaca nije učinila dovoljno da se unutar sustava izbori za promjene kako bi pri imenovanju sudaca tako i u stvaranju uvjeta i mehanizama da se iz sustava uklone suci koji ne ispunjavaju potrebne standarde ažurnosti, kvalitete i nepristranosti. Ja sad ovdje postavljam pitanje i što je to sa svim tim ostalim sucima koji su dakle imenovani sukladno svim propisima i pravilima? Pa zar je moguće da su svi naši suci toliko inertni da baš ništa nisu učinili i da ih ne bi smetalo, a da za to znaju da postoje suci koji su imenovani po političkoj podobnosti. Dakle, nisam sklona povjerovati da bi sve ovo moglo biti točno. Ja vjerujem da su naši suci i poznajem dovoljno sudaca koji su pošteni ljudi, koji rade odgovorno i savjesno svoj posao. Stoga mi se čini da su evo ove ovakve ocjene vrlo paušalne i da ih u izvješće nije trebalo stavljati, a da one nisu potkrijepljene. A velim kad bi to bila istina onda bi to bio ozbiljan problem. Ima još situacija na koje bih se ovdje htjela osvrnuti, ali evo vrijeme mi istječe pa ću samo u jednoj rečenici, dozvolite gospodine potpredsjedniče reći, pučki pravobranitelj se ovdje osvrnuo i na jednim dijelom na djecu sa teškoćama u razvoju, odnosno na njihove roditelje koji ostvaruju 4-satno radno vrijeme, dakle polovicu radnog vremena zbog njege djeteta s težim smetnjama u razvoju, problem njihovih mirovina, njihovih naknada itd. Želim reći da smo evo donošenjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o rodiljnim i roditeljskim potporama i taj dio poboljšali, riješili. Naravno, u ovom trenutku se vode istraživanja i analize i na ovom području kako taj problem u potpunosti i adekvatno riješiti na opće zadovoljstvo i roditelja i djece. Hvala vam najljepša.
Hvala. Gospodin zastupnik Ratko Gajica, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Ja ću kratko obećavam reći nešto manje o sadržaju, a više o tome kako se postavljamo prema Izvješću pučkog pravobranitelja. I sad tu imam potrebu reći nekoliko sljedećih stvari. Ja mislim da pučki pravobranitelj kontinuirano i dosljedno ukazuje na probleme u funkcioniranju mehanizma pravne države, u poštivanju zakona i u kršenju prava građana konkretnim primjerima, situacijama, pojavama kršenja prava građana. To su stvari, to je opseg koji je važan za ovaj Dom, koji je važan s gledišta da mu moramo ukazati odgovarajuću pažnju i važan je za ocjenu da pučki pravobranitelj, ako mogu tako reći, cilja u centar. Cilja u ono što je naročito važno. Kad bismo nekako posložili ove izvještaje pučkog pravobranitelja u posljednjih nekoliko godina i cijelo ovo vrijeme od kad je ekipa gospodina Malčića u toj ulozi onda bih mogao reći da po mojoj ocjeni oni nude jedan katalog društvenih problema koji nam se javljaju u društvenoj praksi. Katalog problema koji se učestalo ponavljaju, problema u kojima se radi o osnovnim pravima u realnom životu i problema koji su opet za moju ocjenu jako dobro ilustrirani. To znači da nema sumnje da je to baš tako. I sad meni se čini da ovaj izvještaj i niz izvještaja koje je pučki pravobranitelj ponudio u ovom Domu je upravo prilika da izvučemo taj uvjetno rečeno katalog pitanja na koja se mora posebno obratiti pažnja u stvarima koji su društveno i izrazito osjetljivi. Ja to spominjem zato što mi se čini da naš odnos prema radu pučkog pravobranitelja i naš odnos prema ovom što piše u izvještaju ili izvještajima dosada nekako nije bio na toj razini i mislim da je to šteta. Kako se mi prema tome odnosimo, iz iskustva koje se također može izvući u nekom rasponu od nekoliko godina? Lani, a čini mi se i prije toga počeli smo ove izvještaje uzimati na znanje. Ja ne osporavam da je i to legitimna formulacija, ali s obzirom na to da se radi o važnim stvarima, o stvarima u realnom životu, o stvarima koje su na plećima običnoga svijeta onda bi mi morali vidjeti je li to je ili nije. To znači, ili to što piše u Izvještaju pučkog pravobranitelja jeste ili nije istina jer ako se postavimo ovim modelom uzimamo na znanje onda to meni jako liči na ovo nije me briga što tu piše. Ja znam da je to nešto gruba formulacija, ali materija o kojoj pučki pravobranitelj govori uz sva sporenja je li nešto činjenično točno ili nije ne zaslužuje tako indiferentan stav. Moramo vidjeti je li jeste ili nije, a ako nije onda ćemo se odrediti. A ako jeste onda se također moramo odrediti. Zašto držim da je to važno? Dakle, ovakav stav da je važan i za koji se zalažem. Mi indiferentnim stavom propuštamo priliku da popravljamo sustav u postupanju prema građanima. Jer pučki pravobranitelj kaže upravo to, u postupanju prema građanima, sustav ima felere i krši njihova prava. Drugo, propuštamo priliku da obratimo pažnju na realne probleme običnoga čovjeka, mi živimo u vremenu i u okolnostima da je najteže običnom čovjeku i da strada onaj koji je najnemoćniji i barem mi ovdje nemamo pravo se u odnosu na to postavljati neodređene. Dalje, propuštamo priliku da držimo u fokusu poštivanje ljudskih prava. Mi smo još uvijek društvo u kojemu je to još uvijek ranjivo, u kojemu je poštivanje ljudskih prava stvar o kojoj moramo govoriti i na koju izrazito moramo obratiti pažnju. I na kraju propušta se prilika da se na najpraktičniji način uređuje društvo. Jer to što govori pučki pravobranitelj i rješavanje problema na koje on upire prstom je najbolji mogući način boljeg uređivanja našeg društva. Zato ću ja zaključiti na sljedeći način jer sam se odlučio da ova moja priča o odnosu prema tom izvještaju bude predmet moje pažnje danas samo i ja ću zaključiti na način da je moj stav ako i ove godine izvještaj pučkog pravobranitelja uzmemo na znanje a ima naznaka da bi to išlo u tom smjeru, onda to po mom mišljenju znači da ignoriramo ono što unutra piše. Nadam se da nije doslovno tako i nada se onda da će zaključak biti nešto drukčiji. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče.
Hvala. Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju sa svojim suradnicima. Evo iz izvješća se navodi da jedan dio problema je u radu upravo neažurnost nadležnih tijela u odgovaranju na vaše upite. Naravno da je zakonski rok 30 dana a prošlo je više od toga niste dobivali odgovore na to. To se odnosilo na središnji ured za upravljanje državnom imovinom, na više ministarstava a isto tako i na jedinice lokalne samouprave. Međutim, u isto vrijeme iz ministarstava ne dobivate odgovore ali u isto vrijeme ministar reagira kada se zabrine da druga pravobraniteljica reagira recimo na djecu, odnosno ustvrdi da je neprimjereno štednja na zdravlju djeteta, tada izražava sumnju da je to čak došlo iz nekih drugih centara, čak se piše i vama, obraća se i vama zato. Za to se ne može reagirati, a na one odgovore rijetko dobijete u nekim rokovima čak i preko rokova. Prema tome, situacija iz ovih Izvješća se vidi da je lošija od prijašnjih godina, naglasila sam na koji način dolazite do odgovora, a što onda građani mogu. Mogu stvarati negativnu sliku o državnom aparatu upravo zbog toga što su svjesni da ako vi ne možete doći kao jedna institucija do odgovora kako će oni sa svojim problemima. Po sadašnjem Zakonu, pročitat ću članak 2. koji definira pučki pravobranitelj je neovisan i samostalan u svom radu, nitko mu ne smije davati naloge za svoj rad i onda nije čudo što smo danas vidjeli da vaše izvješće pogađa mnoge. Da zato što ste kritični i vaše izvješće mnogima ne odgovora, dalje piše da pučki pravobranitelj djeluje u okviru ustavnih i zakonskih odredbi i međunarodnih pravnih akata o ljudskim pravima i slobodama koje je prihvatila Republika Hrvatska. Upravo se zbog toga pitam zbog čega se vama ne vjeruje. Sigurno zbog toga što ste kritični pa ne pašete nekima. Isto tako piše dalje da pučki pravobranitelj je dužan u svom radu držati se načela pravičnosti i morala i ja vjerujem da to radite. Danas smo čuli da su vaša izvješća neargumentirana, točno se reklo što, i to onaj dio kada ste rekli da politička vlast se nije odrekla neprimjerenog utjecaja na pravosuđe, to se odnosilo zapravo na kadroviranje i imenovanje, unapređenje sudaca, članova Državnog sudbenog vijeća itd. međutim, informacije su dostupne, dostupne su na stranicama Državnog sudbenog vijeća, to smo čitali. Vidi se da i predsjednik Visokog trgovačkog suda i predsjednica Sudačkog vijeća uputili su zahtjev za poništenje odluke o imenovanju sudaca. Nije se biralo po kriterijima odnosno po bodovima kako su išli nego po kriterijima koji su poznati pitam se kome. Prema tome, na zadnjim izborima je bilo jako puno žalbi, pritužbi, isto smo tako čuli kada bismo prihvatili takvo izvješće onda bi to značilo da se s time slažemo. Možda se misli na to da bi se povrijedio druge suce, i to je rečeno negdje, međutim, ako se govori o mom resoru matičnom, o zdravstvu i ako se govori o korupciji u zdravstvu ne znači to da vrijeđa sve nas. Ja sam za to zapravo da se vidi što je to, da se riješi da bi se izbacila ta ljaga ako postoji. Iz ovog Izvješća se vidi gospodine pučki pravobranitelju da zapravo dobro razumijete i okolnosti u kojima djeluje socijalna skrb i obiteljska zaštita. Ovaj niz primjera nepravilnosti prvenstveno Centra za socijalnu skrb pokazuje nekoliko činjenica, a to je da je sustav socijalne skrbi je zapravo pretvorio se u jednu veliku birokratsku mašinu i da je postao sam sebi svrha. Mi smo donijeli, donijet je novi Zakon o socijalnoj skrbi međutim mislim da tu problematiku zapravo ne znam na koji način se može riješiti. Isto tako je imamo pritužbe koje su uputili liječnici obiteljske medicine i njihove udruge i one su se odnosile na mjere reforme primarne zdravstvene zaštite i to najčešće na primjedbe o koncesijskim naknadama, naknadama gdje postoje razno raznih prijepora u vezi istog. Zatim povrede prava pacijenata na povjerljivost podataka koji se odnosi na stanje njihovog zdravlja uvođenjem centralnog zdravstvenog sustava Hrvatske. Spomenula bih jedan slučaj, a to je kada se vama obratila majka radi povrede prava na zdravstvenu zaštitu njenom djetetu koje boluje od autizma. Govorilo se o stomatološkoj zaštiti. U Hrvatskoj postoje samo dvije ekipe koje su osposobljene pružiti stomatološku zaštitu a liste čekanja su jako duge. Tražili ste od ministarstva da dobijete odgovor o čemu se radi. U odgovoru je rečeno da se prikupljaju podaci o prostornim kapacitetima, prikupljaju se podaci o opremi, o liječnicima specijalistima, o organizaciji termina, međutim to jako puno čujemo. O ovoj temi sam diskutirala i prošle godine, a u izravnom kontaktu pritužiteljicom je odgovoreno da je nađen termin za to dijete. To dijete ubačeno recimo preko veze i piše ishod slučaja uspješan. Možda tog slučaja da, ali i dalje ostaju ini slučajevi koji vam se nisu obratili, a koji će se obratiti. I to je to u biti vaše izvješće gdje uvijek možemo vidjeti problematiku na kojoj moramo raditi i prihvaćati da jest problematika. A naravno roditelje koji skrbe o ovakvoj djeci i svoj djeci s težim smetnjama u razvoju trebalo bi upravo pozitivno diskriminirati. Vama se isto tako u posljednje vrijeme sve više obraćaju građani sa pritužbama ili podnescima u kojima se postavlja pitanje i moli se za savjet što napraviti kada imaju ovrhe nad novčanim sredstvima, zapravo to je zadiranje u sustav socijalnih primanja vrlo često. Pitamo se da li je taj cijeli zakon odnosno da li su upoznati građani o preuzimanju svojih obveza isto tako o posljedicama primjene takvog zakona. Čak građani ne mogu doznati niti u FINA-i niti u banci nad kojim sredstvima poslovnih subjekata odnosno za koje im se dugove obustavljaju sredstva s računa u banci. Znate da moraju platiti negdje 40, 50 kn da bi dobili tu informaciju. Čak kod ako se radi građanima su s računa ovrhom naplaćeni dugovi za pristojbe HRT-a ili račun za VIP-ove usluge međutim tada im nisu dostavljena rješenja javnog bilježnika o ovrsi i na taj način nemaju pravo na žalbu i prigovore. Ministar je nedavno najavio da će poduzeti sve mjere, međutim naši građani još uvijek moraju plaćati tih 40, 50 kn da bi dobili informacije. I ne čudi. Naglasili ste a mislim da se s time svi slažemo, da je krug najugroženijih sve veći, mala su primanja. Iz zaključka se vidi da grijeh struktura nije stvar prošlosti privatizacije nego da je zapravo zadržano uporište i sada. Moram reći da je vaše izvješće realno i da svi trebamo shvatiti da trebamo svi brže reagirati. Ovo ću usporediti medicinskim jezikom reći da je anamneza napravljena, dijagnostika isto tako, dijagnoza moguće ju je postaviti, međutim ignoriranjem te dijagnoze i svih ovih nalaza mislim da terapiju ne možemo na ovaj način odlučiti i dalje se zaraza širi i bolest ostaje odnosno bolesno društvo. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine pučki pravobranitelju sa svojim suradnicima. Vaše izvješće ovdje koje ste o svom radu podastrli nama zastupnicima čiji ste vi ovdje opunomoćenik odnosno Hrvatskog sabora, danas ovdje provodeći raspravu nije samo stvar statističkih podataka kao što često vidimo u pojedinim izvješćima, nego jednostavno u ovom vašem izvješću ocrtava se sva muka hrvatskih građana, svih onih obespravljenih koji su obespravljenih zbog onih koji su bili dužni zaštiti ih. I to gospodine pučki pravobranitelju sa svojim suradnicima vi radite tiho, mukotrpno i ustrajno. Na takav način pokazujete se kao moralna vertikala u Hrvatskoj, kao Don Quiote naših dana, kao junak našeg doba. Ne zato što takvih ljudi nema u Hrvatskoj. Ima ih malo ali ih ima i Hrvatska je zbog njih ponosna. I zbog toga pučki pravobranitelju vi godinama ne dohvate od ovih koji vas opstruiraju, koji primaju k znanju vaše izvješće umjesto da ga shvate kao pripomoć što treba učiniti, jer da su i mali dio poslušali ono što se vi nacrtali gotovo u vašem izvješću bilo bi svima lakše. Ne samo građanima nego bi se i Vlada sigurno pokazala uspješnijom. Ali to se nažalost nije dogodilo do dana današnjega. Upravo zbog toga što smo pred zatvaranjem poglavlja 23, evo sreća u nesreći je da ovo mišljenje koje ima čak 17 stranica koje je dala Vlada ona govori o nekakvom statističkim podacima i kao da na neki način kao jedan paralelni put se ustrajava gdje ne negirajući vaše nalaze govore o nekim vlastitim saznanjima o istim problemima. Gotovo na takav način želi ublažiti ono što ste vi našli ali izravno vam se ne suprotstavljajući upravo zbog delikatnosti situacije u kojoj se Hrvatska trenutno nalazi. Pa onda nemamo više niti onaj zaključak da se prima na znanje, niti da se prihvaća mišljenje. A Vlada dakle da i malo mudrosti pokazuje, onda bi ona vaše mišljenje primila i to izrijekom napisala i na znanje i na ravnanje, dakle što treba dalje poduzeti. Naše zalaganje u izmjenama Ustava od strane kluba SDP-a bila je upravo da se u većoj mjeri valorizira i na veći nivo podigne status pučkog pravobranitelja, ne radi samog pučkog pravobranitelja, radi njegove osobne zaštite, nego upravo zbog funkcije koju on na temelju Ustava i zakona mora i koju on provodi, tj. da zaštiti građane od samovolje vlasti i od samovolje javne vlasti i razine bilo koje razine. … [[Govornica se ne razumije.]] u tome uspjeli, međutim kako upravo takav uspjeh se često pokazuje kao Pirova pobjeda Ustav je na snazi, ali zakon još nije saživio. To je prava šteta, i ja mislim da pitanje, pogotovo u ovom kažem, u ovom trenutku pristupanja Hrvatske Europskoj uniji i da bi povjerenje Hrvata, odnosno hrvatskih građana bilo u što većoj mjeri, i da bi u što većem postotku i referendum o pristupanju, pridruživanju uspio hrvatski građani se moraju uvjeriti da je prije svega hrvatska vlast pokazuje se efikasnom da ih zaštiti kao nacionalna država kako bi onda i u zajednici sa zemljama Europske unije, sa članicama zemalja Europske unije bila kadra onda, pa i na tragu i Lisabonskog ugovora više se založiti i za vlastite građane, što je upravo akcent u Europskoj uniji. Jer mi smo uspješni onoliko koliko će biti uspješna naša Vlada, pa i sutra kad budemo zemlja Europske unije. Zato time nisu riješeni naši svi problemi, dapače nastale su nove obveze. Zašto ovo govorim? Zato što je jako važno povjerenje u institucije. Institucije ne mogu raditi bez povjerenja, a hrvatski građani nemaju povjerenje u institucije. A zbog čega? Zbog svega ovoga što je našao pučki pravobranitelj. Govoreći o upravi, uprava je silno važna, gotovo važnije od samog pravosuđa, jer sve ono što nije provela uprava prelijeva se kasnije i na samo pravosuđe i opterećuje pravosuđe. Zato pak pučki pravobranitelj s puno opreznošću, ali isto tako neumoran, dakle pristojan čovjek ali neumoran i neumoljiv kad su u pitanju, kad je u pitanju obrana ljudskih prava, govori upravo sa kakvim problemima se građani nalaze sa hrvatskom administracijom. Kad se Vlada u tom segmentu očituje, ovdje je više puta bilo potencirano pa nemamo dovoljno sredstava, pa nemamo dovoljno kadrova, pa nemamo dovoljno prostora, pa to je dobrim dijelom i istina, to je uvijek i nedostatak i financijskih sredstava, slažem se i s time, i nikad Hrvatskoj toliko nije bilo dobro da je uvijek imala toliko sredstava da zadovolji sve takve potrebe, ali ondje gdje ima volje ima i načina. Kad je Hrvatskoj stalo do nekih institucija kao što je bilo stalo do institucije FINA-e, i do institucije financijske policije, preko noći su se našla sredstva i zgrade, i preko noći su i sve ispostave bile više-manje opremljene. Dakle kada joj je stalo, kad je ondje, jer su joj trebaju te institucije koje će prigrabiti novce od građana, a kad institucije trebaju koje će služiti građanima onda za to nema sredstava. Pa normalno je da onda u startu to ljudi vide, to ljudi vide i to ljudi osjete, ali onda takvo jedno opravdanje koje Vlada nalazi je u biti priznanje vlastite neodgovornosti, ali Vlada to shvaća kao da to, takav problem nastao sam od sebe, zato što se Hrvatska našla u sazviježđu ne znam između Plutona i ne znam kojeg još nebeskog tijela. Zato što ne spozna vlastitu odgovornost. I često Vlada kaže situacija je takva kakva jest. Takva je kakvu je ona napravila da je. Ali ono na što pučki pravobranitelj posebno upozorava, i što je nepobitna istina, i što nema veze čak sa ovim materijalnim sredstvima i opremom za kojom žude gotovo sve institucije, a to je kršenje tih prava, kršenje prava, dakle onih koji su dužni zaštititi prava građana. Dakle to često Vlada shvaća kao da je to politiziranje, to nije politiziranje, to je pomoć Vladi da se vidi u kom segmentu njezin aparat nije efikasan, jer se na takav način blamira sama vlast. I svaka vlast može o sebi misliti što god hoće, ali koliko je uspješna njezina administracija, tj. uprava, čak važnije nego pravosuđe, jer je pod njezinom direktnom, izravnom ingerencijom, pokazuje se onda i koliko je ona sama uspješna i koliko se zakoni koji donose i mogu provesti. Kada govorimo o jednom problemu koji naizgled možda građane toliko ne opterećuje, ali koji treba govoriti bez obzira na popularnost te teme koliko je jedna zemlja pravna zemlja, i koliko se poštuju prava i slobode građana, to se vidi kod osoba lišenih sloboda. Problem o kojem je pučki pravobranitelj govorio često ističući da je to sigurnosni problem Hrvatske, hrvatska Vlada nije ozbiljno shvatila, pa je to ozbiljnom problemu, kada je pučki pravobranitelj govorio o prenapučenosti našeg penalnog sustava, bilo da se radi o zakonima ili kaznionicama, kad je govorio o alarmantnom stanju govorio je onda kada je negdje bilo već do 100, do 120% prekapacitiranosti. Problem je narastao do te mjere da sada već u potpuno zatvorenim institucijama imamo preko 200% prekapacitiranosti. I sada se postavlja pitanje da li je tu moguće ikakav suvisli tretman takvih osoba provoditi? I koliko se onda krše sve one međunarodne konvencije koje smo potpisale, koji smo donijeli, svi oni zakoni koje smo donijeli temeljem tih konvencija. Dakle kod nas u ovom trenutku malo što u zakonodavnom smislu imamo što promijeniti, ali imamo što itekako raditi da ovi se zakoni oživotvore na radost sviju. I često nema nekakvih ozbiljnih poteškoća i prepreka da se to ne čini, međutim uporno se to ne čini, a to se vidi upravo iz takvog stava koja vlast ima pučkom pravobranitelju. Veliki problem su radni odnosi, i problem rada i zaštite rada. To je naš domaći problem koji još uvijek nismo riješili. Evo klub SDP-a i predložio Zakon o radnim sudovima, što je bila i obveza Vlade sa sindikatima, o tome još nema ni govora iako je uvršten u dnevni red. Ili često se govorilo o, evo još samo dozvolite jednu rečenicu, o komunističkoj otimačini s kojom smo se svi složili, oduzimala se imovina, e donio se Zakon o povratu imovine oduzete za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine, a pučki pravobranitelj za 2010. godinu nalazi da se i danas izvlaštenje vrši, i to konkretno … [[Govornica se ne razumije.]] znam o kojem se slučaju radi, pa sam prepoznala, radi se u Zadru gdje se oduzima imovina ljudima bez rješenja, i bez ikakve naknade. Danas u 21. stoljeću, nakon velike osude onoga što je bivši sustav radio, ali na žalost neke metode su ostale i danas i to je nešto što je neoprostivo. Evo, predlažem da Vlada dobro razmisli o ovom izvješću i ako imalo ima hrabrosti i razuma da ozbiljno ne samo primi na znanje nego i ravnanje Izvješće o radu pučkog pravobranitelja.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Ana Lovirn.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče netočan je navod, a slučaj na koji aludira gospođa Antičević-Marinović pa to ostavlja jedan nedorečeni dojam da se u Zadru danas oduzima imovina bez rješenja i naknade. To je jednostavno netočno. Radi se o nekretninama koje su oduzete, nacionalizirane, deposedirane i isplaćene za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine, dakle za vrijeme socijalističkog uređenja u Hrvatskoj i Jugoslaviji. A danas se samo to uredno provodi u zemljišnim knjigama što bivša socijalistička općina nije učinila kada je trebalo.
Hvala. Gospodin zastupnik Niko Rebić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine pučki pravobranitelju, kolegice i kolege. Izvješće o radu za prošlu godinu koje nam je dostavio pučki pravobranitelj rekao bih da je kvalitetno, obimno i izrađeno po uobičajenoj metodologiji. Sastoji se iz tri dijela, prikaz stanja, pregled podataka o poštivanju ustavnih, zakonskih odredbi zakonskih prava građana te ocjene stanja i prijedlozi pučkog pravobranitelja Hrvatskom saboru. O radu dosta govori da je u 2010. godini zaprimljeno 1 823 predmeta što je za 168 pritužbi više nego u 2009. dok je u uredu na razgovor primljeno 576 građana, a veliki broj upita primljen je telefonom, faksom. Ako se ovom pridoda zaostali broj predmeta dođe se do brojke od 2 260 predmeta. Iz ovoga se dakle izvješća, jako je vidljivo da se iz godine u godinu afirmira institucija pučkog pravobranitelja. Vidljivo je da je pučki pravobranitelj neovisan u svom radu te da ustrajno potiče organe državne uprave i tijela s javnim ovlastima na ažurno postupanje u predmetima. Pučki pravobranitelj je u nekoliko navrata tražio od Hrvatskog sabora poboljšanje uvjeta da bi još kvalitetnije ostvarivao svoju funkciju i u značajnom dijelu je uspio. Mislim da su kvalitetno riješeni kancelarijski prostori, kadrovi pa i druge. Proširenje nadležnosti pučkog pravobranitelja došlo je i izmjenom Ustava RH te se podrazumijeva potreba jačanja Ureda pučkog pravobranitelja. Da bi se proširene ovlasti i zadaće pučkog pravobranitelja mogle uspješno provoditi u skladu sa novim ustavnim određenjima potrebno je pristupiti izradi i donošenju novog Zakona o pučkom pravobranitelju koji prema odredbama Ustavnog zakona za provođenje Ustava trebao bi uskoro biti donesen. U izvješćima pučkog pravobranitelja posljednjih godina bilo je mnogo pritužbi pa i žučnih rasprava u Saboru na rad Ministarstva unutarnjih poslova i postupanja policijskih službenika. S ovim ću se dakle u svom izlaganju posebnu osvrnuti na ovu. U svom izvješću na Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost pučki pravobranitelj je istaknuo da od svih ministarstava najbolju i najažurniju suradnju ostvaruje sa MUP-om za razliku od prethodnih godina. Istaknuo je da MUP redovito odgovara na sve upite pučkog pravobranitelja, ali ipak konstatira da su ta očitovanja često formalna i ne sadrže baš sve potrebito da bi se po njima moglo postupati. Postupajući po zaprimljenim pritužbama građana u 2010. pokrenuto je 47 ispitnih postupaka iz područja postupanja policijskih službenika u primjeni policijskih ovlasti što je blagi porast u odnosu na 2009. godinu. Ali, svakako je važno da je sam pučki pravobranitelj pohvalio to što se vidljivo smanjila prekomjerna uporaba sredstava prisile. Također je pohvalio i donošenje novog Zakona o policiji u kojem su prihvaćene i neke sugestije iz Ureda pučkog pravobranitelja. Pučki pravobranitelj izrazio je podršku što je novim Zakonom o policiji formirano neovisno Povjerenstvo za ispitivanje predstavki građana uz primjedbu da ne bi bilo dobro da se ovo tijelo svede samo na ispitivanje. Pučki pravobranitelj kroz proteklih 5 godina ukazivao je na nužnost donošenja pravilnika kojim bi se normativno uredio postupak ispitivanja pritužbi. Po starom zakonu to nije bilo moguće. Pučki pravobranitelj pozitivnim je ocijenio i članak 5. novog zakona kojim je propisano da u postupku ispitivanja pritužbi sudjeluju i 2 predstavnika javnosti. To će po tom mišljenju doprinijeti transparentnosti rada policije i jačanja povjerenja građana u policiju. Pučki pravobranitelj pozitivnim je ocijenio i način izbora ravnatelja policije koji će se po novom Zakonu o policiji birati putem javnog natječaja na prijedlog ministarstva. Na kraju, ono što ne držim da je baš dobro, dakle da je najsretnije, a to je ocjena stanja, ona naprosto ne korespondira sa statistikom koja je navedena na početku izvješća. Mislim da pučki pravobranitelj nije dao dovoljno truda da sagleda zašto u ponekim slučajevima nije moguće ispoštivati zadane rokove kada će zaživjeti svi potrebiti zakoni koji su doneseni. Mislim da je to samo malo bolje bilo analizirano da bi i ocjena stanja i prijedlozi pučkog pravobranitelja bili malo drugačiji. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Za repliku se javila uvažena kolegica Suzana Bilić-Vardić. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Rebiću gotovo u cijelosti se slažem sa vašom raspravom i s onim što ste iznijeli jer u njoj ste govorili o ustrajnosti pučkog pravobranitelja o zaštiti i poštovanju ustavnih i zakonskih prava građana pred tijelima državne uprave, lokalne samouprave i tijelima s javnim ovlastima što je za svaku pohvalu i što podržavam. Ali ja u ovome izvješću kolega ukazujem na ustrajnost pučkog pravobranitelja, u isticanju problema nedovoljne informiranosti građana o instituciji pučkog pravobranitelja, unatoč prisutnosti kako piše u ovome Izvješću u medijima i promotivnim kampanjama. Pa se postavlja pitanje tko je kriv za nedovoljnu informiranost građana o instituciji pučkog pravobranitelja, Zakon iz 92. institucija iz 93. što je opunomoćenik Hrvatskoga sabora, ovaj kao i njegov prethodnik učinio da građani budu bolje informirani jer zaključak koji se navodi u ovom Izvješću je taj što se građani u poodmakloj dobi, odnosno stanju njihovih neriješenih predmeta tek tada javljaju pučkom pravobranitelju. Ja osobno mislim da i ove rasprave o izvješću o radu pučkog pravobranitelja dakle o godišnjim izvješćima, za se ono što je tijekom prošle godine izmjenama Ustava donijeto, dakle osnaživanje ureda pravobranitelja, da je također promocija institucije pučkog pravobranitelja u državi i da sam Ured pučkog pravobranitelja mora dodatno poraditi na boljoj informiranosti a ne da nam se ova rečenica i konstatacija.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega REbić. Izvolite kolega.
Ma samo kratko, mislim da je primjedba na mjestu, ali sama činjenica da je u ovoj godini 196 predmeta zaprimljeno više, ja na to ne bih gledao da je to negativno, upravo suprotno mislim da pučkog pravobranitelja sve više prepoznaju građani i mislim da iz godine u godinu a naročito prošlih godina tražeći i više sredstava i prostora da pučki ured je zaista postao jedna prepoznata institucija i mislim da mu se obraća sve više građana. Naravno da ove rasprave koje vodimo u Saboru su poticajne i to je jedan od način da ured funkcionira na zadovoljstvo onih najpotrebitijih. Hvala.
Uvaženi kolega Ivan Hanžek sljedeći je na redu za raspravu. Izvolite kolega.
Potpredsjedniče, poštovani pučki pravobranitelju. Nisam nikada računao, sada se dogodio da mi šlagvort za moj početak rasprave posluži kolega Niko REbić. Naime, razmišljajući o tome, slušajući raspravu s jedne, druge, treće strane, ako je u pitanju koliko strana, ispada da vladajuća struktura blago ne prihvaća, ustvari prima k znanju izvješće, jer je to loša ocjena vlasti, oporba podržava pučkog pravobranitelja jer je to na tragu dokaza da vlast ne funkcionira, a ja sam zapravo na tragu ovoga što je rekao kolega Niko REbić na kraju. Što više ljudi se obraća, to više ljudi prepoznaje pravna sredstva i mogućnosti, ajde da ne velimo izvaninstitucionalne nego mogućnosti ostvarivanje direktno svojih prava od institucija, regularnu instituciju koja može pomoći u rješavanju tih problema. Ja se čudim Vladi da već godinama to ne prihvaća. Ja sam čelnik lokalne samouprave i uvjetno rečeno na tragu stalne borbe i sa pravobraniteljstvom koje zastupa građanina, koji nije zadovoljan, pa onda mi misleći da sve znamo i da smo sve jasno građaninu rekli, čudimo se da taj građanin ne shvaća o čemu mi govorimo i poziva u pomoć pučkog pravobranitelja. I to je imanentno svakoj vlasti, svakoj instituciji vlasti i mora bit imanentno dok god ne dođemo do savršenog društva, a to je vjerojatno nikad. Uvijek će biti potreba za institucijom, ja ovom prilikom naglašavam da na žalost nismo povjerenika za informiranje institucionalizirali, kao isto jednu od važnih karika i možda smanjenje određenih poslova i zahtjeva prema pravobraniteljstvu. Jer je činjenica da nema nikada dovoljno informiranosti, da nema dovoljno savršenih zakona i da uvijek postoji potreba za nekim "arbitrom" između krutog instituta vlasti i poluga vlasti i građanina, koji ne mora sve znati makar pravo govori o tome da nitko nije oslobođen ako ne poznaje zakon, ali činjenica da ni mi ne poznamo sve zakone koje smo ovdje izglasali samo u ovih godinu dana u Saboru, a kamoli građani koji osjećaju posljedice istih. Iz toga da ne duljim s obzirom da vidim da je dosta kolega odustalo, izuzetna pohvala što je pravobranitelj napisao ono što javnost govori, što mediji pišu ali se uporno ignorira u našoj praksi posebno kada se radi o sudstvu i sudovima, što ukazuje permanentno kao što je rekla moja kolegica, tiho i uporno, na probleme i propuste, ukazuje nam na put koji treba odabrati da bismo smanjili broj onih koji se osjećaju nemoćnim u sudaru sa moćnim sustavom vlasti. A kada se radi o opravdavanju za rokove oprostite, za mene ne postoji opravdanje za bilo koju instituciju da nije mogla izvršiti stvar u roku. Nevjerojatno je da u ratnim uvjetima smo sve mogli izvršiti u roku. A u mirnodopskim nismo u stanju pozvati službenika, referenta koji je radio u određenom predmetu da nam u roku od par sati stavi na papir činjenice, podastre dokaze i da odgovorimo na možda i nedovoljno precizan način, ali da po onoj rimskoj poslovici o pomoći tko odgovori odmah više odgovorio je sa polovičnim odgovorom nego onaj koji ne odgovori ni u jednom roku ali sa točnim odgovorom kada najčešće oni koji se žale i pitaju je već mrtav. Stoga poziv pravobraniteljstvu kolegama iz pravobraniteljstva da nastave sa ovim upornim radom, poziv i nama saborskim zastupnicima ovog saziva ili onog koji će poslije nas doći da sa više razumijevanja i u materijalno tehničkom pogledu, a ne u formiranju PR agencije za promociju pravobranitelja kao što je rekla kolegica Bilić Vardić mislim da to trebamo mi kao institucije sistema učiniti da bismo dali i upoznali javnost o funkciji, zadacima i djelovanju pravobraniteljstva. Još jedanput podrška i osobno ću podržati ovo izvješće i hvala vam na tome.
Hvala lijepo. I zadnju prijavu koju smo primili za pojedinačnu raspravu, uvaženi kolega zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa javio sam se naprosto da bih naglasio neodrživost i apsurdnost u Hrvatskom saboru, vezano za izvještaj pučkog pravobranitelja. Naime, i građani znaju a i HDZ-ovi predstavnici odnosno vladajuća većina u hrvatskom Parlamentu znaju i sjećaju se da su oni birali pučkog pravobranitelja, a da smo mi svi kao Hrvatski sabor donijeli Ustav gdje smo utvrdili da je pučki pravobranitelj povjerenik, opunomoćenik ovog Parlamenta i to je polazna osnova za Sabor. Dakle, to je naša institucija da u ime i za račun ovog hrvatskog Parlamenta radi na zaštiti i promicanju ljudskih prava. To je polazište za hrvatski Parlament. I sada imamo situaciju da ne prihvaćamo izvještaj onoga koga smo mi opunomoćili, ne prihvaćamo ga, mada ne znam što je to, a prihvaćamo stajalište onoga koga mi moramo nadzirati Vladu RH. To je naprosto neodrživa situacija. Tako ne može ostati. Ili smo mi naprosto rekli vi u Hrvatskom saboru nemojte odlučivati po Ustavu nego odlučivajte po političkom interesu jer je vaš interes da štite Vladu pa makar se kršila ljudska prava. Jeli moguće to kolegice i kolege da to mi javno poručimo građanima RH? Ako ustav u članku 93. to kaže, a kaže, a pučki pravobranitelj javno i bjelodano kaže da su trendovi u kršenju ljudskih prava negativni. I mi kažemo nećemo mi to prihvatiti, mi to nećemo prihvatiti jer mi moramo štititi Vladu. Dakle, građani vi trpite kršenje ljudskih prava a mi ćemo po svojemu štititi našu Vladu. Jel to stajalište hrvatskom Parlamenta? I to treba reći, je to je stajalište vladajućih u hrvatskom parlamentu na čelu sa HDZ-om. To je stajalište. Ako već ne prihvaćamo izvještaj recite što to ne prihvaća vladajuća većina u izvještaju pučkog pravobranitelja. Pučki pravobranitelj kaže da je preko 50% pritužbi rezultat nepoštivanja zakona. Jeli iza toga može stati Hrvatski sabor da kaže ja to ne prihvaćam, a ničim ne obara tu činjenicu, pa čak ni Vlada u svom izvještaju to ne obara. Pa ja zaista mislim da je to apsurdna situacija koji ne mogu prihvatiti odgovorni predstavnici u ovom Parlamentu, ne mogu prihvatiti. Pučki pravobranitelj kaže ozbiljan je raskorak između propisa, dakle zakona i drugih propisa i proklamirane politike i njihove primjene u praksi. To je konstatacija pučkog pravobranitelja i zato navodi značajan broj konkretnih primjera. A onda vladajuća većina kaže mi to ne prihvaćamo. Ali ne zato što to nije točno, nego to ne odgovara našoj Vladi. Pučki pravobranitelj kaže da je još uvijek glavni problem politizacija državne uprave. On to navodi i zato pokrepljuje činjenicama. A znate tko je odgovoran za rad državne uprave? Vlada RH. A mi smo odgovorni da nadziremo tu Vladu, mi smo odgovorni građanima RH. A onda mi kažemo mi to ne prihvaćamo jer to ne paše našoj Vladi, ali paše li to građanima. Pučki pravobranitelj kaže da ima još 20% pritužbi o kršenju ljudskih prava iz posljedica rata, a to se radi o stambenim zbrinjavanjima, o obnovi. Mi to kažemo ne prihvaćamo mi to, kome to kažete. Građanima RH. Pa kolegice i kolege zaista taj apsurd nije moguće objasniti normalnim građanima RH, nije moguće objasniti. Umjesto da kažemo ovdje u Saboru, istina je ovo nije izvještaj o stanju ljudskih prava u RH. To je točno. To je izvještaj o povredi i povredama ljudskih prava u RH. Dakle, pogled na ostvarivanje ljudskih prava sa negativne strane. To je istina. Ali zbog toga ne možemo reći da ga nećemo prihvatiti. Zato smo i opunomoćili i osnovali instituciju pučkog pravobranitelja i još mu dali povećane ovlasti s razlogom i to po uputama naših prijatelja i partnera iz EU. Pučki pravobranitelj da ni Upravni sud ne donosi presude u razumnom roku, a mi znamo da tu imamo još puno, puno posla. Mi kažemo mi to ne prihvaćamo. Pa dokle tako majko božja. Još bih htio napomenuti naime pučki pravobranitelj govori i dalje o problemima u sudovanju i pravosuđu odnosno sudstvu. Moram reći da je situacija trenutno nešto izmijenjena što se tiče odgovornosti samog Sabora i Vlade kada je riječ o imenovanjima, odgovornosti sudaca, promicanju sudaca itd. Dakle hrvatska država, Hrvatski sabor je osnovao nezavisno tijelo Državno sudbeno vijeće koje je preuzelo odgovornost za javašluke, ili nedisciplinu ili odgovornost sudaca u pravosudnom sustavu Republike Hrvatske. Ali to ne umanjuje odgovornost hrvatskog Parlamenta kad je riječ o ocjenama koje su ovdje donešene. To ne umanjuje. Mi ne možemo reći mi to ne prihvaćamo, mi to ne prihvaćamo, ili ćemo reći pučkom pravobranitelju ne trošite vrijeme i novac hrvatskih građana, jer što vi god utvrdite mi vam to nećemo prihvatiti jer to ne ide u prilog našoj Vladi. A onda mi moramo reći građanima mi ne ostvarujemo ustavnu zadaću. Kolegice i kolege, ako takvu ocjenu prihvaćamo onda ćemo glasovati u naravi protiv ovog izvješća, to znači primamo ga na znanju, ali po njemu ne delamo, ne radimo. Ako tako donesemo odluku imat ćemo legitimaciju da nas se ne tiče ostvarivanje ljudskih prava, zaštita sloboda i pojedinaca u Republici Hrvatskoj, ja sam uvjeren da takvu odluku nećemo donijeti. Ne možemo prihvatiti da jedna institucija koja ničim nije dovedena u pitanje bude diskreditirana političkom voljom ili političkim interesom vladajućih samo zato da bi o sebi stvorili bolju sliku za jedan dan ili za jedne izbore. Tako se naprijed ne može ići. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Pojedinačnih prijava više nema. Imamo jednu prijavu za završnu riječ HNS, HSU, kolega Silvano Hrelja. Nema ga. E onda uvaženi pravobranitelj, završna riječ. Izvolite.
Pa samo tri i pol rečenice. Prvo zahvaljujem svima koji su poklonili pažnju ovom izvješću, zahvaljujem onima koji su pohvalili izvješće, zahvaljujem i onim koji o nekim ocjenama imaju drugačije mišljenje što smatram sasvim normalnim i što je za raspravu obično i korisno. Upravo mi je dao gospodin Leko povod za ono što sam i ja sam htio reći, ovo nije izvještaj o stanju ljudskih prava u Republici Hrvatskoj, o zakonu, to je izvještaj o pojavama kršenja ljudskih prava, dakle on uvijek pokazuje onu tamnu sliku, ali naravno iz te slike ipak se mogu zaključiti i neke. U tom smislu nije opravdano očekivati da on potpuno ocjenjuje, da daje pohvale, da ocjenjuje šta je dobro šta je loše itd. E sad jedino što bi se osvrnuo, a to je o ocjenama o našem dijelu izvješća o pravosuđu da su paušalne, netočne, pa moglo se zaključiti i nedobronamjerne. Ja bih rekao sljedeće, ne valja te tri rečenice ili pet rečenica čitati van konteksta onoga što je u cijelom tom odjeljku napisano. U tom odjeljku je napisano da bi se poboljšalo stanje u pravosuđu, po našem prijedlogu treba bitno ojačati sudsku upravu, i smanjiti naravno i na taj način dio utjecaja izvršne vlasti na pravosuđe. Što se tiče ocjene o tome da je bilo neprimjerenog utjecaja na pravosuđe, ne trebam o tome posebno spominjati, jer to je poznato. Konačno odgovori Vlade, očitovanja šta se tiče poglavlja 23., pa i mjerila koja vrlo precizno govore u kom pravcu, a što je Vlada prihvatila u kom pravcu treba ići dalje, upravo ja bih rekao potkrjepljuju ono što sam ja rekao a to je ključno je nakon što smo donijeli zakone i novi Zakon o DSV-u kroz što je i Hrvatska na neki način priznala da dosadašnje način i imenovanja i rad tog tijela da je trpio određene zamjerke, upravo je svrha ovog izvještaja bila u tome da se to potakne. S druge strane svrha je bila da se potakne sam sustav, unutar sudstva koji na žalost isto tako se nije uvijek postavljao na najbolji način kad se radilo o ostvarivanju da tako kažem onih jer ipak jedan manji broj sudaca koji nije imenovan, ne treba ključ staviti da su oni populističkim kriterijima imenovani, nego da nisu imenovani isključivo po stručnim kriterijima sposobnosti itd. Dakle u tom kontekstu ja te ocjene ne bih mogao prihvatiti, tim više što o njihovoj točnosti, s obzirom i na svoje dosadašnje dužnosti i funkcije imam jako mnogo saznanja, i kao sudac Ustavnog suda koji sam svojedobno sam, ne sam, nego osobno da tako kažem ukidao nekoliko desetaka čak odluka Državnog sudbenog vijeća u to vrijeme. Dakle činjenice, osim toga na svim stručnim skupovima, simpozijima, u literaturi može se naći jedna ocjena da nije u svim razdobljima nisu najbolji i najsposobniji došli u pravosuđe. Šteta je da mali broj takvih sudaca na neki način kvari opću sliku i bilo bi dobro kad bi se mehanizmi, a to je novi predsjednik Državnog sudbenog vijeća najavio, i to zahtijevaju i mjerila, a to znači da se pojača rad Državnog sudbenog vijeća u smislu nezavisnosti, kod imenovanja, ali zbog provođenja disciplinskih, dakle stegovnih postupaka itd. Dakle ja smatram da je na određeni način ovo što sam ja iznio ovdje ide u prilog onome što je i Vlada u okviru mjerila. S druge strane ja bih rekao da u odnosu Vlade ja isto tako vidim i neke promjene, Vlada je donijela čak i izmjenu uredbe o Uredu za ljudska prava, koji je dobio zadatak da prati preporuke pučkog pravobranitelja, i da nakon izvješća da tako kažem ukazuje i provodi, pokuša provesti putem ministarstva i drugih tijela te preporuke pučkog pravobranitelja. Kao što vidite ni ovo mišljenje Vlade, iako ja ne mislim da je ono dobro, jer Vlada nije ustvari dala mišljenje, nego je kao i obično prepisala ono što je dobila od ministarstava, ali mislim da tu isto tako nema onih bitnih kritičkih ocjena kao što je bilo dosad. Ja se nadam da je to dobar početak za budućnost, i u tom smislu želim da se ostvare te naše namjere. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Evo, završili smo i sa završnim obraćanjem. Zaključujem ovu točku dnevnoga reda. Glasovat ćemo kada se za to steknu uvjeti kao što je to uobičajeno, a vjerujemo da će to biti sutra u 11,00 pa vas izvješćujem i obavještavam da se glasovanje planira sutra u 11,00.
Prelazimo na Izvješće o radu pučkog pravobranitelja za 2010. godinu. Podnositelj je pučki pravobranitelj. Rasprava je zaključena. Klub HDZ-a predložio je zaključke. Da li su razdijeljeni? [[Upadica: Jesu.]] Imamo ovdje zaključke koje je predložio Klub zastupnika HDZ-a. Vidjeli ste i pročitali ste i ja ih stavljam na glasovanje. Molim uključimo se i glasujmo. Ovaj prijedlog zaključaka je prihvaćen većinom glasova, 91 glas za, 3 suzdržana i 3 protiv. Odbor za ljudska prava, prava nacionalnih manjina predlaže Saboru donošenje zaključka koji glasi: mišljenja, primjedbe i prijedlozi izneseni u raspravi o izvješću kao i primjedbe, prijedlozi i preporuke pučkog pravobranitelja dani u izvješću dostavljaju se u Vladu RH radi poduzimanja mjera za učinkoviti rad nadležnih radnih državnih tijela koja imaju javne ovlasti. To je sličan ovom zaključku, ali ja bi isto glasovao za njega. Malo se razlikuju pa … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] Ne treba, znači sadržan je ovo, dakle gospodin Radin je povukao prijedloge ovog zaključka. Dobro jutro dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa radom ali prije toga bi želio podsjetiti da bi bilo glasovanje o pređenim točkama dnevnog reda, potom o proširenju dnevnog reda, ali ono zbog čega je to u 11,00 sati je da ćemo imati dva kruga tajnog glasovanja. I to će poprilično tehnički trošiti vrijeme, pa vas molim klubove već sada to je znači za sat i pol, već sada obavijestite zastupnike i zastupnice da ćemo glasovati u 11,00 sati. Prelazimo na točku dnevnog reda koja je već ranije najavljena jučer to je - Godišnji financijski izvještaji Hrvatske banke za obnovu i razvitak za 2010. godinu Podnositelj je Hrvatska banka za obnovu i razvitak. Hrvatska banka za obnovu i razvitak podnijela je izvješće na temelju članka 22. Zakona o Hrvatskoj banci za obnovu i razvitak. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Predsjednike Uprave HBOR-a uvodno gospodin Anton KOvačev. Izvolite.