Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Tražim stanku od deset minuta u ime kluba Most-a, osvrnuo bih se na novi prihvaćeni Zakon o regionalnom razvoju i parametrima i učincima toga zakona po jedinicama lokalne samouprave. Hvala.
Kolega Maras.
Hvala lijepo. Tražim stanku od deset minuta da ukažem na problem koji se dešava u gradu Zagrebu gdje gradonačelnik neopravdano tolerira dug Konzumu i Agrokoru preko 100 milijuna kuna, a sa druge strane u dijelovima grada gdje bi mogao unaprijediti infrastrukturu ništa ne radi. Hvala lijepo.
Treći je kolega Aleksić.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. U ime kluba Živog zida i SNAGA-e želim govoriti o zadnjoj presudi protiv Adicco banke kojom se dokazuje da su izlazne naknade za privremenu otplatu kredita ne zakonite.
4. Kolega Glasnović.
Tražim stanku po pitanju medijske blokade u hrvatskim mainstream medijima.
5. kolega Milošević.
O provedbi ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina.
Hvala. Kolegica Juričev-Martinčev.
Hvala lijepo. Vezano za novu indeksaciju i novi Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o regionalnom razvoju.
Može. To je to, imamo šest zahtjeva za stanku. Nastavljamo u 9,45 sati. [[STANKA U 9,33 SATI.]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Nastavljamo s radom, prvi je klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista, poštovani kolega Miro Bulj, izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče. Uvažene kolegice, protekli tjedan smo raspravljali o jednom od najbitnijih zakona za regionalni razvoj, znači imali smo izmjene i dopune. Zakon kad smo raspravljali nismo imali nikakve rezultate, tj. temeljem indeksa u koje skupine će jedinice lokalne samouprave pripasti, da li u nerazvijene i potpomognute ili razvijene. I ono što smo i govorili tijekom rasprave da je izmjena zakona napravljena kozmetički, čisto populistički da bi kazali evo nešto smo napravili, to sam i kazao ministrici ovdje i zbog toga klub MOST-a nije podržao taj zakon bez obzira na to što smo upozoravali od 2014., osobno sam tada na području Sinja, Cetinske krajine skupljao kupio potpise zbog nepravedne izmjene Zakona o regionalnom razvoju koji je donesen 2014. Činjenica je da je dan nakon rasprave objavljeni su rezultati na stranicama ministarstva pa tako većina zadarskog zaleđa, šibensko-kninskog, Splitsko-dalmatinske županije, brojni gradovi lokalne samouprave ličko-senjskoga područja, pa mogu nabrojiti određene npr. proglašene su razvijenima. Zadvarje, Drniš, Škabrnja, Zemunik, Posedarje, Klis, Plitvička jezera, Ogulin, Našice, Sinj. Poseban problem ovim novim zakonom koji je kozmetička izmjena imat će gradovi i općine iz brdsko-planinskog područja koji nisu u prve 4 skupine. Parametri su apsolutno kozmetički, od 6 samo je 5 starih, 1 je novi. Zbog čega nisu uvedeni parametri demografije, vrijednost zemljišta, površine gradova i općina prema broju stanovnika, iseljavanje stanovnika? Ne, zamislite Drniš je ušao u razvijena područja. Prazan grad. Spaljena zemlja. Ličko-senjska županija, zadarsko zaleđe, Šibensko-kninska, Dalmatinska zagora većim djelom. Sramotno da se na taj način odnosimo prema tim krajevima gdje mladima šaljemo poruku odlazite, gradovi bez infrastrukture, bez dječjih vrtića, bez mogućnosti subvencioniranja prijevoza učenicima i starijima, bez zdravstvenih usluga. Da li je ovo poruka ove izmjene zakona bila tendencija opstanka, tendencija demografske obnove? Ne, ovo je bila poruka da u slijedeće 3 godine još više iseli stanovnika, još više mladih pa će se revizijom vidjeti da nema stanovnika pa tek tada ćemo biti razvijeni, ali onda ste zabili zadnji čavao u lijes tih krajeva. Ovo je jedan mjera koja je donesena protiv demografije, demografskog razvoja, protiv poruka koje šalje Predsjednica Republike i stručnjaci, sa govornice koji upozoravaju poglavito vladajuća većina. Ovim zakonom ste napravili gore nego koji je donesen 2014. jer objaviti samo dan iza ne na raspravi rezultate skupina u koje su uspali u nerazvijene ili razvijene je u najmanju ruku sramotno. Pa dal' je netko od nas kolege zastupnici koji ste podržali ovaj zakon pitao ministricu o čemu se radi? Kako objasniti Drnišanima da su oni razvijeni? Kako objasniti ljudima iz Ravnih kotara, zadarskog zaleđa, šibenskog zaleđa, šibenskog zaleđa, Like, Slavonije da su razvijeni? Kako im pojasniti, ljudi u 21. stoljeću nemaju jedan veći dio niti vodovodnu mrežu usvojim naseljima a kamoli nešto drugo? Očekujem da se pod hitno donese novi Zakon o regionalnom razvoju, predlažem inicijativu čim prije jer ovaj zakon je za 2/3 Hrvatske zadnji čavao u lijesu na područjima od jedinica lokalne samouprave. Hvala lijepo.
Idemo na drugi klub, SDP i poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege, sazvali smo ovu stanku da upozorimo da se u Hrvatskoj odnosno u gradu Zagrebu i dalje ne odnosi prema javnom novcu odnosno novcu koji bi grad Zagreb i Zagrebački holding trebali uprihoditi na ispravan način i na način da se transparentno upravlja sa financijama grada Zagreba. U ovom trenutku i na to sam upozorio prije nešto više od mjesec dana, grad Zagreb potražuje od Agrokora, od cijelog holdinga i Zagrebački holding potražuje u ovom trenutku 104 milijuna kuna. I gotovo pa ništa se nije napravilo da se taj novac naplati, da se ti novci koji je grad isfakturirao ili Zagrebački holding isfakturirao da se iskoriste za ono što našim građanima treba. Jučer sam bio u Kozari putu, ljudi u Kozari putu, naselju sa preko 10 000 stanovnika za zagrebačkoj Peščenici, nema niti vrtića niti društvenog doma niti ičega. Sa 104 milijuna koje Bandić tolerira Agrokoru i dalje, bi se moglo napraviti 10-ak vrtića i nekoliko društvenim domova u zagrebačkim kvartovima. I postavlja se pitanje, zašto Milan Bandić, ništa ne čini da naplati taj novac. Od travnja mjeseca ove godine, od kada je izvanredna uprava tamo, od 120 milijuna kuna, naplaćeno je svega 15-tak milijuna kuna. Zbog čega Grad Zagreb ignorira, mogućnost naplate tih novaca? Drugim riječima, Konzum je gradskoj plinari, dužan 7,1 milijun. I sad se postavlja pitanje, zbog čega građani grada Zagreba, kada duguju za plin, isključi im se dostava plina, pokrene im se ovrha. A zašto se Agrokoru i dalje isporučuje plin, iako je za plin dužan preko 7 milijuna kuna? Dalje, dužan je i vodoopskrbi i odvodnji 2,8 milijuna kuna, građanima grada Zagreba, kada ne plate račun za vodu, isključi se voda, i pokrene se ovrha. Agrokoru se i dalje isporučuje voda. Znači, sa te strane grad ima svaku mogućnost naplate. Nikakvo vjerovničko vijeće Ante Ramljak. Bandiću, zavrni ključ, isključi plin, isključi vodu, pa da vidimo, hoće li ti platiti dugove, koje su imali prema Gradu Zagrebu, odnosno, Zagrebačkom holdingu ili neće. Ali, ne, gradonačelnik Bandić, to ne radi sa namjerom. On se uopće ne trudi naplatiti taj novac. Odnosno, taj njegov trud se vidi iz toga da nije naplaćeno gotovo pa ništa. Vrlo jednostavna poruka. Bandiću, prestani financirati Agrokor, ako si to radio do travnja ove godine, ne moraš to raditi i dalje. Jer se vidi da si to radio. I za taj novac koji Agrokor duguje Gradu Zagrebu, napravi vrtić i društveni dom u Kozari putevima ili tamo u onim dijelovima grada gdje je to potrebno. Nemoj od građana raditi idiote. Nemoj se baviti sa Hasanbegovićem, gdje će koja bista biti i kako će se zvati ova ili ona ulica, jer to građane, na ovaj način na koji vas opterećuje, ne zanima. Njih zanima, da se Zagreb odredi kao antifašistički grad, to je sigurno, ali ih sada najviše zanima, kako da dobe, vrtić, školu, društveni dom za svoje potrebe. Nemoguće je da jedan zagrebački kvart, od preko 10000 stanovnika, Kozari put, nema vrtić niti školu, a da s druge strane Milan Bandić financira i dalje Agrokor. A ima sve elemente da taj novac utera. Isključite im vodu i plin, pa ćete vidjeti kao će brzo taj novac platiti. Nevjerojatno je i podatak, da čak i Zagreb parking, ima potraživanje od preko milijun kuna. Građani Grada Zagreba, čim ne plate parkingu kartu, taj tren, dobiju pod svoj brisač kaznu, odnosno, dnevnu kartu, a očito je da Agrokor u Zagrebu, može parkirati i ne raditi fakture, bez da ih plati. Hvala vam lijepo.
Treći je na redu, Klub zastupnika Živog zida i SNAG-e i poštovani kolega Goran Aleksić. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene kolegice i kolege. Imamo najnoviju presudu iz Zadra, presuda protiv Adico banke, koja mora vratiti tužiteljici 2504 eura, preračunato u kune, plus zatezna kamata, zbog toga jer je prije vremene otplate kredita, naplatila izlaznu naknadu. Dakle, ovo je još jedna potvrda da ono što ja govorim ovdje je istina i samo istina. Govorio sam više puta da su izlazne naknade za prijevremenu otplatu kredita, nezakonito ugovorene. I kad smo razgovarali o Zakonu o stambenom potrošačkom kreditiranju, predložio sam da se te izlazne naknade zabrane, ne samo za nove kredite, nego i za postojeće kredite, u kojima su te naknade ugovorene. Nije bilo sluha od strane vlasnika da se to riješi, a evo, sudovi presuđuju, da su takve, već ugovorene izlazne naknade nezakonite. Zar je moguće da samo sudska vlast u ovoj državi radi svoj posao kako treba. Zanimljivo u ovom slučaju je to, da tužiteljica predsjednica, prekršajnog suda u Zadru, sutkinja, Nižić Peroš. Dakle, sutkinja Nižić Peroš je tužila Adico banku, pošto je vratila kredit prije vremena, zbog toga, što joj je banka pritom naplatila izlaznu naknadu koja je ugovorena. I ponavljam, unatoč tome što je ugovorena, ona je nezakonita. A nezakonita je zbog toga, što je Zakon o obveznim odnosima, čl. 1024. nedvojbeno propisano, da se kod prijevremeno otplate kredita, vraća samo preostala glavnica. Eventualno se vraća nastala šteta. Međutim, šteta je nešto što se ne smije i ne može ugovarati unaprijed. Banke sebi dopuštaju, da nešto što je zakonom dopušteno naplatiti samo kao štetu, ugovore to unaprijed. A HNB, Vlada RH i Hrvatski sabor, kažu, da to je u redu, banke imaju na to pravo. Mi svi ovdje, pa čak i mi koji smo protiv toga, jer smo dio Hrvatskog sabora, dopuštamo, da banke, nezakonito pelješe hrvatske građane. Banke na raznim naknadama zarađuju milijarde kuna. To su milijarde kuna, koje su mogle završiti u BDP-u, ljudi bi taj novac potrošili. Međutim, ne, mi radimo punimo debelu gusku u obliku stranih banaka. I ta debela guska, onda taj novac plasira, svojim vlasnicima, koji se nalaze negdje u Italiji, Austriji, Francuskoj, Njemačkoj. Pa kakva smo mi to država? Mi smo suvremena država. Ne mi smo sluganska država koja širom otvara vrata banka, da odnosi novac iz džepova hrvatskih građana, da ih pelješe nezakonito i nikom ništa. Pa dokle ćemo tako funkcionirati? Dokle? Pitam vas stvarno dokle? Ja stalno dokazujem da to što govorim je istina, a da je istina dokazujem putem sudskih pravorijeka. Sudski pravorijeci su na mojoj strani. Imamo presudu u kolektivnom sudskom sporu da su banke ugovarale kamatu nezakonito i da se ne smiju više tako ponašati, niti slično, niti tako, niti slično. Međutim, banke su se nastavile tako ponašati. Nitko im nije zapovjedio da moraju vratiti nezakonito povećane kamatne stope na početne iznose. Dapače, banke su početkom 2014. samovoljno, nezakonito i vanugovorno definirale marže u preko stotinu tisuća kredita. I zakon koji sam predložio, koji je dobio 78 potpisa podrške nije prošao, a tim zakonom bi to bilo zaustavljeno jednom i zauvijek. Jesmo li mi vlast? Jesmo li mi zakonodavna vlast? Što je to zakonodavna vlast ako ta zakonodavna vlast sluša samo ono što joj servira Vlada Republike Hrvatske. Mi nismo zakonodavna vlast, mi smo samo mašinerija za glasanje. Ako tome služimo, onda nas uopće ne treba, onda bi bilo najbolje u stvari da sjedimo kod kuće i da digitalno glasamo od kuće i da dobijemo nekakvu dnevnicu za to glasanje. Jer uistinu ne vidim svrhu postojanja zakonodavne vlasti koja nema nikakvu vlast u stvari, vlast ima Vlada RH, a nad Vladom RH vlast ima Hrvatska narodna banka, a nad Hrvatskom narodnom bankom vlast imaju banke koje nezakonito pelješe hrvatske građane. Pelješe ih na kamatama, pelješe ih na izlaznim naknadama i zahvaljujem se sudovima što rade dobro svoj posao. Izvršna i zakonodavna vlast ne rade dobro svoj posao. Hvala.
Idemo na četvrti klub Neovisni za Hrvatsku, poštovani kolega Željko Glasnović. Izvolite.
Poštovane kolege, ja bih rekao da istina o Hrvatskoj postaje čista hereza. Ne radi samo ove medijske blokade nedavne gdje se blokiraju web stranice, portali itd. a jedini koji imaju dostupne Internet izgleda da šire svoje disinformacije je ta bivša privilegirana klasa, njihovi nasljednici i ti spretni lažljivci. Šta je njihova taktika? Medijska distorcija, totalna medijska blokada. Ne govorim tu samo o internetskim ratovima. Govorim u meanstreme medijima. Ja sam prije govorio ovdje 50 puta da zašto ne postavljamo prava pitanja u ovom Saboru? Vrtimo se u krugu, a sve je jasno. Gdje je čista analitika? 80% svojih obavještajnih podataka, obavještajne agencije svjetska dobiva iz otvorenih izvora informacija. Šta bi dobili kad bi čitali hrvatske otvorene izvor informacija? Totalnu disinformaciju, kaljužu, sakrivanje istine. Ako se mi ne probudimo brzo, ako ne provedemo brzo reformu pravosuđa, integriranje hrvatske dijaspore u ekonomski društveni razvoj, ako mi ovdje ne pokrenemo brze, brze reforme, ne volim tu riječ reforme. To je iz bivšeg sustava, znamo šta je bilo sa tim petogodišnjim planovima. Zašto imamo disfunkcionalnu državu? Imamo druge sustave, pogledajte druge države funkcioniraju a mi se svađamo ovde i govorimo o nebulozama. Iste se vrtimo u krugu i ponavljamo iste stvari o Agrokoru, ovome, privatizaciji itd. itd. Ovako, kakva je stranac, evo pitanje medijske blokade. Evo nedavno tu je bio skup za oduzetu imovinu u Hrvatskoj. To je srž naših problema je konfiskacija, nacionalizacija. Evo stotine ljudi je došlo od Splita do Zagreba. Na Istri medijima apsolutno ništa. Evo ovo se čitalo, da ja imam prošlost sa crvenom knjižicom i djedin oslobođen stan u Zagrebu ja bih više volio gledati u budućnost, nego prošlost. To je kvaka 22 za hrvatski narod, nema analitike. Šta imate još? Forum mladih, sveučilište katoličko dole. Od baltičkih republika do Slovačke, do Hrvatske. Ništa u medijima. Apsolutno ništa. Imate konferenciju za novinare. Rodna ideologija kao sekundarna religija, tema rasprave nitko od novinara nije došao. Imate za sramotu našu Hrvatsku, imate također tu sam mahao sa ovim ponfletom ovdje za holodomor, najveći zločin u Europi što je počinio veliki Staljih, a nastavio mali Staljin ovde. Nitko nije došao. Iz pijeteta za milijone Ukrajinaca pobijeni od gladi. Nitko nije došao. Evo nitko nije došao. Evo o vama što se piše o nama vani. Evo, evo za hrvatsku javnost. Najveća bitka kanadske vojske u povijesti od Korejskog rata tiskano. Kakva je reakcija? Totalna … [[Govornik se ne razumije.]] diplomacije. Idemo dalje ovde sa tim taktikama. Vesna Trcalić je sebe proglasila, sebe je predstavila za Nobelovu nagradu tamo 2006. godine. A nju nije smetalo da je primala lovu od jedne kriminalne organizacije nizozemske Vlade koja je do pedesete godine, ovo nije prošlost. Oni su se ispričali Indoneziji 2013. godine za stotine tisuća pobijenih u Indoneziji, evo. Imate članak Haag je znao, Haag. Šta je sad bilo s Haagom? Haag je znao za te zločine. I još nisu isplatili tim ljudima koji su pobili u Indoneziji dole, nisu priznali, ali su vodili rat dole. Imate artikle 261. Kaznenog zakona u Nizozemskoj kojim veterani sprječavaju da se blati, da se blati to njihova … [[Govornik se ne razumije.]] ekspedicija. A šta imamo ovde? Oni nas osuđuju tamo i pričaju priče nama o međunarodnom ratnom pravu. Da ne govorim o Englezima i drugima. Evo za naše predstavnike srpske manjine, evo tu sjede danas, evo i oni koji brane SFRJ tu kriminalnu organizaciju, jel' itko od hrvatske javnosti čuo o maloj devetogodišnjoj djevojci Ivanka Milošević. To ne zanima Bauka, on čita tamo ljubavne poruke, koja je izbodena 64 puta su je izboli suradnik UDBA-e. On je sad u Beogradu, u Chichagu '77. godine i oca antikomunista su ga ubili Dragišu Kašikovića u Chichagu. On je izboden 64 puta. A šta je sa obitelj Ševo itd.? Jel' itko imao muda u hrvatskim medijima da otiđe u Bjelovar i puta gospodina Maloča šta je bilo sa ovima, našim pjevačem tamo, Andrija Konco. I da pita ove udbaše tu koji žive ovde šta je bilo sa tim ljudima i tko je njih ubijo? I na kraju evo šta zanima hrvatske medije? Kada je pokrenuta akcija za Cetinu na Trgu bana Jelačića dijelila se ova majica, ekocid o ekocidu. A šta je zanimalo njih? Da je neko rekao moramo biti „Za dom spremni“, a šta je sad? Ekocid [[Upadica predsjednik: Hvala vam kolega Glasnović.]] a šta je sa ekocidom onim u uvalama dolje što je SFRJ izvršio, najljepše uvale dolje, siva ekonomija itd.? To nikog ne zanima.
Kolega Glasnović hvala vam. Idemo na petu raspravu poštovani kolega Boris Milošević u ime Kluba zastupnika SDSS-a. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Tražio sam stanku kako bi na današnji dan zapravo obilježio Ustavni zakona o pravima nacionalnih manjina koje su donesene točno prije 15 godina, dakle 13.12.2002. Hrvatski sabor je to izglasao to dvotrećinskom većinom, točnije sa 115 glasova, evo ja imamo ovdje i izvadak tog glasovanje. Glasovanje je bilo pojedinačno, tada nije bilo elektronskog glasovanja i nisu se zastupnici izjašnjavali sa svojih mjesta nego su dolazili ovdje za govornicu i svaki se od njih izjašnjavao da li je za, suzdržan ili protiv. Taj ustavni zakon nije bio prvi ustavni zakon. Prvi ustavni zakon je donesen također u prosincu ali '91. i on je bio konstitutivni element hrvatske državnosti, on je bio uvjet za priznaje RH u međunarodnoj zajednici. Pravni položaj danas nacionalnih manjina temelji se na Ustavu RH koji jamči i štiti manjine, jamči im zaštitu od diskriminacije te im jamči nacionalnu ravnopravnost sa svim ostalim građanima RH te ustavnim zakonom koji propisuje da su prava manjina nedjeljiv dio demokratskog poretka u RH. Kada pogledamo nacionalne manjine imaju velik normativno uređen repertoar prava, imaju dakle ustavni zakon i druga prava, imaju pravo na političku predstavljenost na svim razinama vlasti od nacionalne do lokalne, imaju osigurana sredstva za kulturnu autonomiju, imaju svoje institucije. Ali nije dovoljno imati zakone, jako je bitna politička volja, jako su bitne institucije koje moraju postojati, djelovati u smjeru provedbe tih zakona jer na položaj manjina smatram da ne treba biti naivan najviše utječe odnos vlasti prema manjinama kako na nacionalnoj tako i na lokalnoj razini. Brojna prava koja su propisana ustavnim zakonom teško su se godinama primjenjivala, da bi došlo do neke razine. U to vrijeme od donošenja do danas postojali su brojni otpori, najviše na lokalnoj razini, postojala su brojna kršenja tog prava, a sam ustavni zakon je daleko od savršenog. Sadrži brojne institute koji su nepraktični, neki instituti su čak i neprovedivi, a svi instituti koji uređuju prava manjina koje su sadržane u tom zakonu nemaju mehanizme prisile, nemaju sankcije u slučaju njihova kršenja. Ako uzmemo samo pravo na razmjernu zastupljenost u zapošljavanju koje je jedan od gorućih problema kada pogledamo primjenu ustavnog zakona, onda vidimo da su tu rezultati poražavajući. Prošli tjedan sam imao jednu pressicu u kojoj sam sudjelovao u objavi istraživanja koje je proveo i Klub zastupnika nacionalnih manjina gdje su primjerice Srbi u državnoj upravi zastupljeni sa samo 2,2% dakle sa nekih 50% od onoga što bi po zakonu trebali. Ako gledamo sve nacionalne manjine ukupno onda je ta zastupljenost ispod 50%, negdje 40% što je još gori rezultat. Prilikom pristupanja EU imali smo politiku uvjetovanja koja je proizvodila pozitivne učinke sve do trenutka potpisivanja. Kada se tinta na ugovoru o pristupanju osušila na vrh javnih rasprava u javnosti isplivale su poruke netolerancije, mržnje pa čak i zahtjevi za ograničavanjem prava nacionalnih manjina. Kada pogledamo sve ono što smo stvarali kroz tu politiku uvjetovanja i u pogledu propisivanja i ostvarivanja prava nacionalnih manjina, suđenja za ratne zločine, povratka izbjeglica, pomirbe, sređivanja stanja u pravosuđu na svim tim područjima zapravo zadnjih godina kao članica EU smo zastali i nismo više pokazivali napredak koji smo imali prilikom pristupanja. Na kraju podsjetio bih da je zaštita manjina zagarantirana i ugovorom o pristupanju, da je ugovor o pristupanju RH preuzela obvezu nastavka jačanja zaštite prava nacionalnih manjina kroz djelotvornu provedbu ustavnog zakona. A ja bih poručio da mi, kao predstavnik nacionalnih manjina, želimo da živimo u inkluzivnom društvu gdje se niti jedna građanka i građanin neće osjećati isključeno, marginalizirano i diskriminirano zato što pripada nacionalnim manjinama, a on nažalost još uvijek nije slučaj. Hvala.
Hvala. Idemo na zadnju šestu raspravu, poštovana kolegica Branka Juričev-Martinčev u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Hvala poštovani predsjedniče. Kolegice i kolege. Evo jutros se ponovno tražila stanka kako bi se progovorilo o novoj indeksaciji jedinica lokalne samouprave. Naime, o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o regionalnom razvoju koji smo prošli tjedan usvojili. Ovom prilikom bi još jedanput podcrtala ovim izmjenama i dopunama zakona čak 51 jedinica lokalne samouprave dobit će status potpomognutog područja, što znači da će joj se omogućiti pomoć koju do sada nije imala, što znači da se time ispravlja nepravda prema tim gradovima i općinama. Točno je da 11 jedinica lokalne samouprave ispadaju i da više neće imati taj status, ali sam Zakon o regionalnom razvoju neće nam pomoći da imamo ravnomjerni razvoj RH i ne možemo ga gledati samo izdvojeno. Moramo ga gledati kao jedan komplet sa zakonima kao što je Zakon o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave, kao što je Zakon o potpomognutom području, brdsko-planinskim područjima i otocima. Znamo da je Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave omogućio da čak 1 milijarda i 400 milijuna kuna dobiju gradovi i općine koji do sad nisu dobili. Jako puno očekujemo od novog Zakona o potpomognutim područjima koji će sigurno posebno pažnju obratiti tim područjima kao i onaj o otocima i onaj o brdsko-planinskim područjima. Ovih 11 jedinica lokalne samouprave više nemaju taj status bar prema ovoj uredbi koja je i informacijama koje su još uvijek neslužbene s obzirom da su pokazatelji bilo njihovih prihoda, dohotka po stanovniku, nezaposlenost i slično, iznad prosjeka RH. Ovom prilikom ja bi čestitala tim čelnicima, gradonačelnicima, načelnicima i njihovim upravama što su postigli takve brojke međutim sigurno da oni koji su ratom zahvaćeni zaslužuju posebnu pažnju i uvjerena sam da će bilo uredbom bilo Zakonom o potpomognutim područjima, oni dobiti zasluženu pomoć što zaslužuju od RH. Treba reći da zakon o kojem se jutros priča nije imao ni jedan amandman, zato se čudim da oporba koja je bila protiv tog zakona nije amandmanom nastojala korigirati taj zakon pa da onda bude kvalitetniji i onakav kakvi oni zaslužuju. Uvjerena sam ovi zakon koji tek trebaju doći u saborsku proceduru ispraviti nepravde i da će naš Drniš dobiti zasluženu pomoć od RH. Hvala.
Tražio je riječ gospodin Pernar. Izvolite.
Hvala. Ako može znači da govorim na temu HRT-a, znači stanku tražim.
Da. Vi ste tražiti već to prije, pa onda ste dozvolili da budu replike. Onda sam vas ja mojom omaškom preskočio. Pa sada ako hoćete govoriti odmah ja ću vam dati riječ čak i prije replika ali ako govorite odmah tako da nastavimo sa replikama.
Može. Može odmah. Evo, hvala vam.
Može. Izvolite.
Uvažene dame i gospodo često puta se u medijima plasiraju teze odnosno informacije da Živi zid nema nikakvih rješenja ili pak kritičari koji to govore kažu – mi nismo čuli za nikakva rješenja od Živog zida. Ta lažna teza ponavlja se iz mjeseca u mjesec, iz tjedna u tjedan, iz dana u dan. Međutim, svako malo mi predajemo novi zakonski prijedlog. Danas smo predali naš 13. odnosno izmjene Zakona o HRT-u kojima se ukida RTV pretplata. Moram reći još jednom misao, da smo u ovih godinu dana rada u Saboru predali znači preko 60 amandmana. Ovo nam je 13. zakonski prijedlog i želja nam je da mi kao društvo prihvatimo ono što je dobro za sve. Znači recimo bio je prijedlog zakona na temu RBA zadruga kojim se hajmo reći obustavljaju ovrhe. Mi smo ga podržali. Bio je prijedlog da se smanji porez na rabljena vozila. Mi smo ga podržali. Nemamo ništa protiv. Svaki pozitivan prijedlog za građane mi ćemo podržati. Bit će uskoro, Silvano Hrelja iz HSU-a je predložio da država nadoknadi izgubljena sredstva umirovljenicima iz Rojal osiguranja mirovinskog koje je propalo i to ćemo podržati. Znači, Živi zid nije sektaški usmjeren lijevo ili desno, već gleda dobre i loše prijedloge sa svih strana. Ono što je dobro to ćemo uvijek podržati. Što smatramo da nije dobro za građane nećemo. Našim Prijedlogom zakona o HRT-u ukida se mjesečna pristojba i uvodi se tzv. neki državna dotacija za radio-fuzijske usluge kako već. Uglavnom radi se na tome da država sada izravno financira HRT-e sa 0,7% proračunskih prihoda što će iznositi 900 milijuna kuna godišnje. Do sada je HRT-e od strane te pristojbe ubirao oko milijardu i 100 milijuna kuna. Sada će od te državne naknade za tu televiziju jednostavno dobivati u mjesečnim poenima tih 900 milijuna kuna godišnje. Sredstva za HRT-e se zanemarivo smanjuju. Znači smanjuju se za recimo 200 milijuna kuna. Smatramo da na HRT-u ima prostora za tim uštedama. Često se u medijima spominju sumnjivi ugovori milijunski. Naknade koje ima ta uprava HRT-a su ogromne. Plaće koje imaju određeni voditelji poput Aleksandra Stankovića također su jako velike. I smatramo da bi kao javni servis, a ne privatni te njihove plaće trebalo jednostavno dovesti bliže hrvatskom prosjeku jer kažem nije u redu da se iz države financiraju, a da imaju enormne cifre. Također treba napomenuti da je do sada bilo godišnje čak 100 tisuća ovrha odnosno u prosjeku je godišnje slao 100 tisuća ovrha građanima. Slao je TV inkasatore u nadzor i zapravo maltretiraju ljude. Ovim zakonskim prijedlogom, znači građane se ne oslobađa samo HRT pretplate, nego i tih ovrha. Znači taj ovršni cunami, ovršni vodopad, 100000 godišnje, se zaustavlja, obustavlja i ljude se jednostavno spašava. Kada je bila predizborna kampanja, sjećam se tada su zastupnici stranke Milana Bandića, odnosno, sam Milan Bandić, govorio da će se zalagati za ukidanje TV pretplate. Ja se nadam da će zastupnici njegovog kluba podržati ovaj prijedlog. A ako smatraju da bi HRT-u trebalo dati više od 0,7% proračunskih prihoda. Znači recimo 0,8 ili 0,9 neka daju amandman. Bitno je da se građana rastereti plaćanja HRT pretplate. Ovaj naš prijedlog pokazati će zapravo kako dišu političke stranke i da li žele građane osloboditi tog nameta ili ne. Ono što je sasvim sigurno je slijedeće, nakon ovog prijedloga, svih prijedloga koji su bili i onih koji će doći, nitko ne može više reći da Živi zid ne daje konkretne prijedloge i konkretne izmjene zakona u korist građana. To nam je na želju da i šira javnost to shvati, koja je naša namjera i zašto smo ovdje u Hrvatskom saboru. Hvala.
Hvala i vama.
Hvala. Ovim smo došli do kraja rasprava nakon stanke i prelazimo na dnevni red kao što sam već i najavio, prva točka je: - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o minimalnoj plaći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 246 Predlagatelj akta je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Molimo bi sada da predstavnica predlagatelja da dodatno obrazloženje, s nama je državna tajnica u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, poštovana Majda Burić. Izvolite, kolega Bauk.
Gospodine predsjedniče, molim vas da primite na znanje naš oštar prosvjed što u objedinjenu raspravu niste uvrstili i naš prijedlog Zakona o minimalnoj plaći obzirom da je na isti dan uvršten u proceduru kao i Vladin prijedlog, da bi bilo pravo mjesto da se rasprave razlike i da se na kraju rasprave, većina donese odluku. Zbog toga ćemo mi naše prijedloge ustvari pokušati inkorporirati kao amandmane u ovoj zakon. Zahvaljujem, hvala na razumijevanju.
Hvala i vama. Primio sam na znanje. Molio bi sada državnu tajnicu Majdu Burić da se obrati poštovanim zastupnicama i zastupnicima, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zastupnici i zastupnice u Hrvatskome saboru. Pred nama je zakon o izmjeni Zakon o minimalnoj plaći. Zakon o minimalnoj plaći naime stupio je na snagu 30. ožujka 2013. godine a objavljen je u Narodnim novinama br. 39/13. Predmet Zakona o minimalnoj plaći je uređenje sustava minimalne plaće u RH a osobito način utvrđivanja iznosa minimalne plaće, rokovi njezinog utvrđivanja kao i provedba nadzora nad primjenom odredbi zakona. Minimalnu plaću zakon definirao kao najniži mjesečni bruto iznos plaće koja radniku pripada za rad u punom radnom vremenu. Budući da je zakon u primjeni više od 4 godine te s obzirom da je uočeno da je u tom razdoblju dolazilo do poteškoća u provedbi uslijed nejasne odredbe koja definira institut minimalne plaće, ovim izmjenama predlaže se otkloniti uočene nedostatke zakona a isto su zatražili zajedničke i sve 4 sindikalne središnjice. Naime, temeljem Uredbe o visini minimalne plaće za 2017. godinu utvrđeni iznos minimalne plaće iznosio je 3 276 kuna bruto. Sukladno općim podacima za 2016. godinu, izrađenim temeljem JPPD obrasca, Ministarstva financija, Porezne uprave, ukupni broj radnika koji su primali minimalnu plaću jest 76 404 radnika. Također prema dostupnim podacima Inspektorata rada za razdoblje od 1. siječnja do 1. rujna 2017. godine, inspektori rada obavili su sveukupno 11 567 inspekcijskih nadzora a protiv poslodavaca nadležnim prekršajnim sudovima, podnijeli su 1 801 optužni prijedlog. Većina donesenih upravih mjera odnosila se na naredbe poslodavcima da radnicima dostave obračun dugovanja, a ne isplaćene plaće dok su se najčešće utvrđeni prekršaji odnosili na neprijavljivanje radnika na obavezno mirovinsko i zdravstveno osigurane te na neisplatu zakonom propisane minimalne plaće radnicima, Naime u pogledu neisplata zakonom propisane minimalne plaće u inspekcijskim nadzorima utvrđeno je da poslodavci za 3 977 radnika nisu isplatili niti minimalnu plaću a također je utvrđeno da poslodavci nisu u propisanom roku dostavili obračun dugovane a ne isplaćene plaće, naknade plaće ili otpremnine i to za 3 315 radnika. Uvažavajući navedene podatke, zaključuje se da je potrebno donijeti hitnu mjeru kojom bi se otklonili ovi opisani negativni pokazatelji. Stoga se ovim zakonom predlaže izmjena članka 2. zakona kojim je definirana minimalna plaća i to na način da u iznos minimalne plaće ne ulaze povećanja za prekovremeni rad, noćni rad, rad nedjeljom, rad blagdanom ili neki drugi dan za koji je zakonom određeno da se ne radi. Također se jasnije definira da se minimalna plaća radnika koji radi u nepunom radnom vremenu utvrđuje i isplaćuje razmjerno u ugovorenom radnom vremenu. Dakle, dopunom ove zakonske odredbe, radnici će ostvariti pravo na povećanja, koja im se jamče za prekovremeni rad, noćni rad, rad blagdanom itd. Osim toga, valja naglasiti da pored navedenog, izmjene zakona neće utjecati na konkurentnost poslodavaca, odnosno, neće povećati rizik, od otpuštanja radnika, iz razloga, što se istodobno predlaže umanjenje osnovice, za obračun doprinosa, na osnovicu i to za 50%. Umanjenja se ne odnosi na radnika, koji je istodobno kod poslodavca član uprave trgovačkog društva, ili izvršni direktor trgovačkog društva ili upravitelj zadruge. Da bi se spriječile eventualne zlouporabe, propisano je sljedeće, pravo na umanjenje osnovice od 1.1.2018. imaju svi oni radnici, koji su za mjesec prosinac 2017. imali ugovorenu minimalnu plaću, a to je kao što sam veći rekla 76404 radnika. Dakle, zatečeni radnici i to u trenutku ugovaranja više plaće od minimalne. Osim, toga propisano je to i za radnika, koji u mjesecu prosincu nisu radili ili radnici koji su u 2017. imali ugovorenu plaću višu od minimalne, a tijekom godine 2018. promijeni se ugovorom plaća na iznos koji je u visini minimalne plaće i niže, umanjuje za 50% doprinosa. Moći će se primjenjivati, ali tek nakon proteka od 12 mjesec, od dana ugovaranja, utvrđivanja ili propisivanja minimalne plaće. Što ustvari znači, da ako je ugovor o radu, kojim je ugovorena minimalna plaćen, sklopljen s radnikom, npr 15.1.2018. g. umanjenje doprinosa za tih 50% prema toj plaći može početi tek 15.1.2019.g. dakle, nakon protekla, vremenskog roka od 12 mjeseci. Dakle, da bi poslodavac ostvario pravo an propisanu povlasticu, važno je da je za radnika ugovorena, utvrđena ili propisana plaća za mjesec dana rada, bila u visini do iznosa minimalne plaće ili u iznosu minimalne plaće i to unatrag 12 mjesec uzastopno. S time da nije relevantno, radi li se o jednom ili više poslodavaca. I takvo pravo poslodavac ostvaruje, do ugovaranja, utvrđivanja ili propisivanja plaće, koja je viša od minimalne. Osnovna ideja ili svrha mjere rasterećenja doprinosa, jeste usmjerena prema svim poslodavcima koji isplaćuju radnicima, minimalne plaće, bez obzira na sektor. Osim toga valja naglasiti da propisivanjem povećanja, na plaću, koja ne ulaze u sastav minimalne plaće, a to su povećanja za prekovremeni rad, kao što sam već rekla, noćni rad, rad nedjeljom, blagdanom ili nekim drugim danom za koje je propisano da se ne radi, po prvi put, odstupanje na snagu ovoga zakona, o minimalnoj plaći, se na vrlo jasan način, definira, da minimalna plaća za 76404 radnika ne raste samo za onaj postotak, odnosno, iznos kojega utvrđuje Uredba o minimalnoj plaći, već i za propisana uvećanja, ukoliko na ista radnici imaju pravo. Fiskalni učinak, proveden je u maksimalnom iznosu, i osim toga, na kraju, želim naglasiti, da je Odbor za zakonodavstvo, predložio jedan amandman, on je nomo tehničke naravi, gdje se umjesto primjenjuje se izraza, odnosno, sintagme, primjenjuje se, zamjenjuju riječima, ostvaruje se, odnosno, ostvaruje radnik i to je amandman kojeg Vlada prihvaća. Evo, toliko za sada.
Zahvaljujem državnoj tajnici. Imamo 8 replika. Prvi je na redu, poštovani kolega Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažena gospođo Burić. To što danas nema ministra u Hrvatskom saboru, pokazuje da ga baš briga za sirotinju, koja prima 2700 kn, koja ne može svojoj djeci kupiti topli obrok i često ide gladna na spavanje, da bi prehranila djecu. To govori njegov odnos o tome što ga danas ovdje nema. Moramo vrlo jasno naznačiti, ovaj zakon ne podiže minimalnu plaću, zato jer to nigdje u zakonu ne piše. I dalje će to biti milostinja Uredbe Vlade. Druga stvar, ovim zakonom, kažnjavate poslodavce, koji su isplaćivali veće plaće. A nagrađujete poslodavce, koji su isplaćivali i nastaviti će isplaćivati minimalnu plaću, tu crkavicu. Ovaj zakon je još jedna u nizu mjera Vlade, koja otima, od siromašnih, da bi dala bogatima, kao i poskupljenje struje, koje ste najavili da neće biti, pa ste ga proveli. Ovaj zakon također, uzima, iz zdravstvenog doprinosa 250 milijuna kuna i tako još dodatno ugrožava zdravstveni sustav, gdje sirotinja, čeka po nekoliko mjeseci da bi došla na pregled. Ovaj zakon na ovaj način, dodatno potiče iseljavanje iz Hrvatske, koju je prošle godine, napustilo 50000 ljudi, među njima, brojne liječnice, liječnici i brojno medicinsko osoblje, koje će također primjenom ovog zakona i uzimanjem iz zdravstvenog sustava, također ostati bez toga. I jedini način je da se zaista podigne minimalna plaća u RH, je da se podrži naš prijedlog, da minimalan plaća u RH, iznosi 60% prosječne plaće, slovom i brojem napisane u zakonu, a ne ovako kao što ste vi napravili, da to ne piše.
Hvala. Odgovor na repliku, državna tajnica. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine, zastupniče Bernardiću, ja se nadam, da niste rekli, da vam je jako žao, što sam danas ja ovdje. Dakle, radi se o tome, da je ovo vrlo odgovorna Vlada i promišljamo o svemu, pa tako i jako, jako brinemo o minimalnoj plaći. Ja bih samo podsjetila budući da ste iznijeli dosta podataka podsjetila bih malo i na kronologiju da je u vremenu od 2013. pa do 2106. minimalna plaća sveukupno podignuta za 135 kuna, dok je samo u jednoj godini, dakle od prosinca 2016. do sedamnaeste ona narasla za 319 kuna što je više u jednoj godini, više od 100% naspram svih godina prijašnjih. Osim toga cilj minimalne plaće koji je naveo i naš ministar Pavić, cilj jest da dosegnemo 50% udjela u prosječnoj plaći. Osim toga, ono što bih voljela ovom prilikom naglasiti jest da se ovim zakonom smanjuje poslodavcima za 104. kune njihovi doprinosi, dok će se uredbom za radnike uvećati 163 kune. Hvala.
Druga replika poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić, izvolite.
Hvala vam predsjedniče Hrvatskog sabora. Imam jedno pitanje za vas. Naime ovdje u glavi II, točki 1. vašeg prijedloga stoji: „Ukupan broj radnika koji su primili minimalnu plaću ili nižu od minimalne iznosio je 76404 radnika. To se odnosi naravno na ovu dosadašnju minimalnu plaću koja iznosi 3276 u bruto iznosu. Prema vašem prijedlogu povećanje u bruto iznosu se povećava za 163 kune i 80 lipa. Imate li podatke o tome, dakle unutar tih 163 kune i 80 lipa, dakle između ove stare i nove koliki broj ljudi se nalazi koji će se sada naći na novoj minimalnoj plaći? Hvala.
Odgovor na repliku, izvolite.
Poštovani gospodine Sinčiću, dakle podaci o 76404 radnika koji za sad primaju minimalnu plaću temelji se na JOPPD obrascu i to je obrazac kojim se koristi Porezna uprava, Središnji registar osiguranika tako da podaci su provjereni temeljem JOPPD obrasca.
Idemo na treću repliku, poštovani kolega Stjepan Čuraj.
Zahvaljujem predsjedniče. Poštovana kolegice odnosno državna tajnice Burić, spomenuli ste neke, nekoliko stvari prije svega koje treba apostrofirati naravno osim samog povećanja minimalne plaće gdje mislim da nitko u ovoj zemlji nema ništa protiv i ne bi smio. Naravno da ona nije ni približno dovoljna od onoga što naši ljudi, što našim ljudima treba osigurati da bi pristojno živjeli. Naravno da je tržište kako rada, tako i radne snage ono koje mora definirati kako kroz kupovnu moć, tako i kroz samu ekonomiju visine plaće. Mi danas imamo situaciju da bez obzira na ovo povećanje pogotovo što bih pozdravio i ovaj dio oko prekovremenih koji ne ulaze i rad, noćni rad i blagdani itd. Mi imamo situaciju gdje iz mog kraja ne samo Osijeka, nego i cijele županije, Osječko-baranjske i Slavonije i Baranje ljudi primaju i do 40 do 50% neto manje za isti posao pa čak u istoj firmi negdje drugdje u Hrvatskoj. Konkretno prodavačica u jednom lancu pekare u Osijeku prima 3000 do 3 i pol tisuće kuna plaću, a ista ta prodavačica recimo u Puli prima 5. Zašto? Zato što je cijena ako hoćemo reći jednog proizvoda 7 kuna, a tamo je 10 ili 11. Zašto? Jer tamo ljudi mogu si priuštit 11 kuna. Ista analogija nam se događa zašto ljudi odlaze van. Dakle, ovo apsolutno treba pozdraviti. To nije naravno dovoljno. Pitaju mene ljudi neki dan što ćemo mi napravit s tim silnim novcima sa 100 kuna? Pa reko odite ne znam na skijanje, u šali naravno. Mislim to ne može značiti, nije previše ali naravno da svake godine ne može se odjedanput napraviti skok čisto da zaštitimo naše i investitore i one koji su radili određene investicije, imali svoje planove što se tiče cijene samog rada. Znači da, pozdravljamo ovu mjeru, ali svakako treba gledati još sveukupnu sliku. Hvala.
Odgovor na repliku, izvolite.
Poštovani kolega gospodine Čuraj, evo ga, samo bih komentirala da su se i sindikati i poslodavci složili vezano uz dopune ovog Zakona o minimalnoj plaći, da to i jest korak naprijed. Malo prije sam navela kako je minimalna plaća rasla od 2014. na dalje i podsjetit ću još jedanput da je unutar jedne godine od prosinca šesnaeste do prosinca sedamnaeste ona rasla za 319 kuna dok je u svim prethodnim razdobljima prije rasla za 135 kuna. Osim toga, kad govorimo o radnicima koji primaju najmanju plaću posebice o radnicima koji rade u kožarskoj, tekstilnoj, drvnoj industriji itd. voljela bih samo naglasiti da od siječnja 2018. godine kreće jedan projekt koji će se odnositi na poticanje, odnosno zadržavanje radnika u zaposlenosti upravo u tim industrijama koje su posebice ugrožene, a gdje i radi jako puno žena. Tako da će nam taj dio biti zaista u fokusu i dalje. Evo zahvaljujem.
Idemo dalje sa replikama. Sada je na redu poštovani kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena državna tajnice, gospođo Burić pa evo mi u ovom trenutku doista ne znamo koje će sve efekte polučiti donošenje ovog zakona. Slažem se sa kolegom Čurajom da svi se možemo složiti oko toga onima koji imaju najniža primanja treba povećati plaću. Međutim, kad govorimo o iznosu svih onih dodataka koji se isplaćuju na plaću, postoji jedna opasnost evo primjerice kod radnika u prijevozu gdje se njima umjesto da im se poveća plaća isplaćuje terenski dodatak, recimo kada su linije veće od 30km i naravno da taj terenski dodatak ne idu niti doprinosi, ni za mirovinsko, ni za zdravstveno gubi država, gube i radnici u konačnici. Možda će i ovaj zakon povećanjem plaća baš uzrokovati da se takva praksa poveća. I druga stvar na koju vas želim upozoriti kao ministricu, postoje takvi poduzetnici u RH, ne znam jel vi to znate, jel znaju inspekcijske službe koji isplaćuju radniku minimalnu plaću, a nakon toga radnik vraća dio novca poslodavcu. Ne znam jeste čuli za takve stvari i koliko zapravo Inspekcija rada radi po tom pitanju. Hvala.
Odgovor na repliku.
Poštovani gospodine. Vezano uz slučaj isplate ostalih primitaka koje će radnici sada u smislu dodataka primati povrh minimalne plaće jer smo vrlo jasno definirali sada što to minimalna plaća jest i što se isplaćuje povrh, dakle o blagdanima, govorimo o prekovremenom radu itd., u slučaju isplate ostalih primitaka poslodavci će morati raditi posebne obračune i na taj način izvješćivati Poreznu upravu i na opisani način moći će se u svakom trenutku znati visina primitka na koja je primijenjena smanjena osnovica za obračun doprinosa.
Iduća replika poštovani Marko VEšligaj. Izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici. Uvažena državna tajniče. Pa evo rekli ste da je cilj intencija ministarstva da dosegne udio minimalne plaće da bude 50% prosječne plaće. Ja sada stvarno tu ne vidim na koji način idemo u tom smjeru sa ovom mjerom. Jer gledajte, minimalac nam ostaje na istom iznosu na kojem je bio, dakle ostaje nam 42,9%, dakle mi samo ovdje održavamo standard, nemamo niti govora o nekakvom povećanju i dostizanju ovih ciljeva. Dakle imamo najsporiji rast minimalne plaće u EU osim Grčke, standard kupovne moći koji eliminira razlike u cijenama između država i ujednačava troškove života je slabiji danas u Hrvatskoj nego što je to u Rumunjskoj. Dakle u Rumunjskoj sa njihovom plaćom možete kupiti više dobara, usluga ili čega već nego to možete učiniti danas u Hrvatskoj. Dakle znamo da će u 2018. minimalnu plaću manju od Hrvata će zarađivati radnici samo nekih desetak zemalja. Ali ovo je ključ, kako će nam ljudi mladi ostajati ako znaju da za ono što ovdje zarade ne mogu podmiriti niti one najosnovnije troškove života? I još ću se za kraj osvrnuti ovo što ste spomenuli da ćete … napraviti nekakav selektivni pristup prema tekstilnoj industriji, prema kožarskim industrijama to mogu pozdraviti, makar to nije predmet sada ovdje ove rasprave, s obzirom da dolazim iz Krapinsko-zagorske županije iz regije koja jako ovisi o tim industrijama i nažalost ove joj mjere neće gotovo ništa pomoć. Tekstilna industrija treba jednu pravu pomoć od strane države, a ovo nije takva mjera. Hvala.
Odgovor na repliku.
Poštovani gospodine VEšligaj. Spomenuli ste i ponovili, da cilj jest ove Vlade da dosegne 50% minimalne plaće u prosječnoj plaći. Voljela bih samo spomenuti kronologiju vezano uz taj udio, on je 2013. bio 37% i takav je bio do 2015. godine na 37% udjela minimalne plaće u prosječnoj plaći, dakle od 2013. do 2015. U 2016. on iznosi 40% u 2017. 41,69% dok u 2018. godini on raste na 42,9% i da zaista je cilj 50% minimalne plaće u odnosu na prosječnu plaću. A vezano uz kupovnu moć, također bih voljela naglasiti da je jako bitno sagledavati minimalnu plaću kroz standard kupovne moći. Dakle minimalna plaća u članicama EU sa relativno nižim cijenama, postaju relativno više kada se iskažu upravo u tom standardu kupovne moći i obrnuto, minimalne plaće u državama članicama sa relativno višim cijenama postaju relativno niže kada se postave u standard kupovne moći, tako da i same razlike između minimalnih plaća ukoliko se iskazuju i gledaju kroz kupovnu moć postaju puno, puno drugačija i puno manje. A vi i sami znate da je u svim državama članicama minimalna plaća da se kreće između 40 i 50% i da je Hrvatska tu negdje u sredini.
Idemo na sedmu repliku poštovani kolega Branko Grčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice Burić. Treba podsjetiti koliko je minimalna plaća, 130 kuna na taj iznos koji je nikakav, mal i od kojega se ne može živjeti je stvarno ništa. Mi smo htjeli ovo što je Marko rekao htjeli smo jaču dinamiku rasta minimalne plaće, vi to niste prihvatili idete samo sa 130 kuna i to nije dovoljno. To je prva stvar. Druga stvar, vi radnicima koji su na minimalcu na ovaj način određujete 130 kuna veću plaću, a poduzetnicima istovremeno dajete popust od 260 kuna. Državi uzimate 250 milijuna kuna na godišnjoj razini iz zdravstvenog sustava, sustava koji je u teškoj krizi, koji u ovom trenutku, svi o tome govore 8,5 milijardi dubioza ima i to nikako da se riješi, nema reforme, nema uopće koraka koji obećavaju svjetlu budućnost zdravstvenog sustava u Hrvatskoj, dakle potpuno nelogično i nestvarno. A da ne vam ne govorim da će samo za godinu dana Hrvatska biti opterećena i ovi ljudi koji žive na minimalcu i svi oni drugi koji su blizu minimalcu biti opterećeni špekulativnim ponašanjem poduzetnika koji će ovu vašu mjeru itekako iskoristiti i gdje će za godinu dana ovaj broj od 76 tisuća rasti i dalje, ja vam to tvrdim ako ustrajete na ovoj mjeri jer to je to. I u ovih 76 tisuća ljudi moramo znati, postoje oni koji objektivno zbog industrija koje su jednostavno naslonjene na te male plaće koji normalno funkcioniraju ali postoji i onaj veliki broj, pa to ptice na grani već znaju, gdje se špekulativno ponašaju poduzetnici, daju minimalnu plaću a onda na crno i na ruke isplate još neke male iznose. I to je problem Hrvatske.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine zastupniče Grčiću, dakle još ću jedanput spomenuti da su se i poslodavci i sindikati složili da to jest da ove Zakona o minimalnoj plaću jesu korak naprijed, dakle plus 163 kune za radnika koji prima minimalnu plaću i minus 104 kuna vezano uz doprinose poslodavcima. Osim toga voljela bih i naglasiti da je naš ministar Marko Pavić najavio već početkom 2018. godine osnivanje posebne radne skupine koja će okupiti predstavnike svih nadležnih resora, socijalnih partnera, relevantnih dionika i stručnjaka koji će za zadatak imati upravo analizirati detaljno sustav minimalne plaće u RH te predložiti nova optimalna rješenja za buduće cjelovito rješavanje kako definicije minimalne plaće tako i definiranja načina dinamike njezina rada. I to bi bilo to za sada, hvala.
Idemo dalje, poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora, kolegice i kolege, poštovana državna tajnice. Mi iz HSS-a se ne slažemo sa ovim prijedlogom zakona, hvale je vrijedno i to će ljudi kad razgovarate s njima reći da, dobro će mi doći tih 130, 140 kuna povećanja plaće. Međutim, činjenica je da se s tim ne može živjeti, s takovim plaća se u Hrvatskoj ne može živjeti. Kod donošenja državnog proračuna pitao sam ministra sad pitam i vas, da li bi ste vi mogli živjeti za 2 620 odnosno 2 750 koliko bi trebala biti s ovim povećanjima? A to argumentiram s podacima koje se može naći internetu da sindikalna košarica životnih troškova, znači onih minimalnih u Hrvatskoj za četveročlanu obitelj je 6 774 kune. Minimalnih troškova, životnih, bez obrazovanja, bez nekih drugih potreba koje ljudi imaju. Povećanje ovo koje ste vi sad ovim zakonom predvidjeli je premalo u ovom trenutku. Mi smo tražili da to bude u ovom trenutku bar 50% prosječne plaće u Hrvatskoj. Trenutno je to negdje oko 40%. Dok je u Sloveniji 55,2, u Bugarskoj 56%. U zadnjih 10 godina minimalna plaća u Hrvatskoj je rasla 19% a u Sloveniji 69%. pa zašto ne pratimo te trendove iz okuženja? I onda još prethodnim poreznim izmjenama ste uzeli jedinicama lokalne samouprave iz poreza na dohodak jer ste povećali neoporezivu osnovicu, znači niste ništ dali nego ste uzeli jedinicama lokalne i regionalne samouprave a sad uzimate zdravstvu koje ionako ima manjak novca i opet će smanjiti dostupnost zdravstvene zaštite tim ljudima koji si ne mogu platiti život a kamoli nekakvu ekstra zdravstvenu zaštitu. Dajte shvatite da to govorim zbog tih ljudi koji žive na rubu siromaštva i koji ne mogu živjeti, zato najveći dio iseljava iz Hrvatske. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, izvolite.
Poštovani gospodine Vlaoviću, da, poznajem puno kolega i prijatelja koji žive od 2 620 kuna i jako dobro mi je poznato kako je težak način života i preživljavanja i velike borbe, poznam ih. Osim toga spomenuli ste Sloveniju kao našeg susjeda gdje je minimalna plaća 805 eura, međutim kada o tome govorimo ja bi zaista voljela apelirati da tada gledamo standard kupovne moći. Dakle, sveukupnu situaciju u kojoj se nalazimo a tada ta sveukupna situacije slijedeća, da je recimo u Sloveniji od tridesetak metara kvadratnih oko 700 eura a metar kvadratni stana za kupnju jest oko 2 200 eura, tako da bi zaista voljela da razgovaramo o standardu kupovne moći koji je u tom smislu izuzetno bitan parametar. Spomenuli ste i poreznu reformu, voljela bi samo nadodati da je porezna reforma donijela dobre rezultate, nakon godinu dana vidimo da je rasteretila poduzetnike, građane RH za 2,5 milijarde kuna. Hvala.
Imamo još jednu repliku, nismo je vidjeli u startu, poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena državna tajnice, da ne kažem da lažete bi želio da mi pokažete papir u kojem piše da su se sindikati složili sa ovim zakonom. Prema tome, kad dajte izjave onda dajte izjave točne. Koliko ja znam, sindikati se nisu složili sa ovim zakonom i vrlo jasno su izdali i imati pismo gospodina Novosela iz najvećeg središta u kojem vrlo jasno protestira da se trošak minimalne plaće prebacuje na zdravstveni sustav. S druge strane, zaboravili ste u vašoj replici govoriti o tome što je bilo između 2008. i 2013. sa minimalnom plaćom koja je bila zamrznuta? Da, Vlada socijaldemoratska je podigla minimalnu plaću onoliko koliko je mogla i to naše vrijedi 200% u odnosu na ovo vaše sada jer je to bilo vrijeme recesije kad su padale plaće. S druge strane želio bih odgovore na par pitanja. Jedno je rekli ste sada da će kožarska i tekstilna industrija imati još dodatne poticaje, to znači da će oni imati duple benefite o minimalnoj plaći, dakle imat će manje doprinose i još će imati nekakve dodatne poticaje. I s druge strane odgovorite na pitanje što sa tvrtkom koja dođe u poteškoće, koja ode na minimalac i svi se dogovore, da idu na minimalac, ali neće moći koristiti 50% manju osnovicu, što bi njima izuzetno važno bilo da prežive tu godinu dana. Što sa novom tvrtkom koja starta, koja bi isto tako bilo, dobro da ima 50% manje doprinose, oni će morati plaćati pune doprinose. Što sa onim tvrtkama koji isplaćuju za 1 kunu veću minimalnu plaću, oni će morati isplaćivati pune doprinose? Dakle, ovaj zakon ima puno nedoumica i on neće podići minimalnu plaću, jer minimalanu plaću podiže uredba, a ne zakon.
Hvala, hvala kolega. Izvolite, odgovor na repliku.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine Mrsiću, prije svega, željela bih naglasiti, da su se i poslodavci i sindikati složili u tome, da to jest, jedan korak naprijed, što su i javno govorili, a vjerujem, da smo svi to čuli. Osim toga nakon provedenih konzultacijama, sa socijalnim partnerima, o visini minimalne plaće, za 2018.g. i to na sastancima u studenome 2017. g. a s obzirom da socijalni partneri, nisu postigli konsenzus oko visine minimalne plaće, Ministarstvo rada i mirovinskog sustava, a uvažavajući argumente socijalnih partnera, predložilo je da minimalan plaća za 2018.g. iznosi 3439 kn, što je povećanje za 5% u odnosu na prošlu godinu, odnosno za 163 kn, što znači da će minimalna plaća … [[Govornik se ne razumije.]] prosječne plaće ove godine iznositi 42,9%. Osim toga voljela bih spomenuti i ovaj dio, mehanizma osiguranja, dakle, 12 mjesec, zbog čega 12 mjeseci? Upravo zbog toga, da priječimo eventualne zlouporabe. Dakle, radi se o tome, da poslodavac, koji će moći koristiti 50% olakšice, mora imati zadovoljen preduvjet, da su radnici, 12 mjeseci uzastopno primali minimalnu plaću, bez obzira, je li poslodavac isti ili je on mijenjan. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Sada idemo na odbore. Vidim da se javlja kolega Gordan Maras, predsjednik Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, odmah u startu kao predsjednik Odbora za rad, mirovinski sustav, protestiram protiv toga što ovdje nema ministra rada gospodina Pavića, koji je na taj način pokazao što misli o 76404 zaposlena u Hrvatskoj koji su na minimalnoj plaći, odmahnuo je rukom na njih.
Kolega Maras, samo malo, kolega Maras. Ovo je vaš stav i stav vaše stranke. Vi ovdje sad govorite u ime odbora, dakle, u kojem sijede svi zastupnici, sve zastupnice iz svih stranka i molim vas da to ne činite.
Ja se ispričavam. Ja sam samo kao predsjednik odbora morao izraziti stav da protestiram da ministar Pavić ignorira 76000 ljudi. To je vrlo bitno, da se čuje.
Molim vas da se držimo Poslovnika.
Hvala lijepo. Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo Hrvatskog sabora na 25. sjednici održanoj 12.12. raspravljao je o prijedlogu Zakona o izmjeni Zakona o minimalnoj plaći, s konačnim prijedlogom zakona, koju je predsjedniku Sabora uputila Hrvatska vlada, aktom od 7.12.2017.g. Odbor je navedeni akt raspravio sukladno čl. 83. Poslovnika Hrvatskog sabora, kao matično radno tijelo. Odbor je raspolagao sa pisanim primjedbama nezavisnog hrvatskog sindikata na navedeni akt. U uvodnom izlaganju, predstavnica predlagatelja, gospođa Gurić istaknula je da se predloženim zakonom, dopunjuje odredba, kojom se definira minimalna plaća, na način, da se isto jasno propisuje, da o iznosu minimalne plaće, ne uzeli povećanje za prekovremeni rad. Te se propisuje novina, da u takvu plaću ne ulazi povećanja koja radniku pripada za noćni rad, rad nedjeljom, blagdanom ili nekim drugim danom za koje zakonom određeno da se ne radi. Također na jasan način se propisuju prava radnika, koji rade u nepunom radnom vremenu, na razmjerni dio minimalne plaće, sukladno ugovorenom radnom vremenu, kako bi se izbjeglo pogrešno tumačenje zakona i njegova nezakonita primjena u praksi. Visina minimalne plaće za razdoblje od 1.1.-31.12.20118. g. bi se također utvrdila u bruto iznosu od 3439 kn, odnosno 80 lipa. U sveobuhvatnoj raspravi su iznijeti sljedeće primjedbe, mišljenja i prijedlozi, koji će nadam se pomoći zastupnicima u Hrvatskom saboru, da njihove rasprave budu što kvalitetnije. Znači, suglasni su bili svi sudionici, da je potrebno i povećanje više iznosa minimalne plaće, međutim, prijepor izaziva nedostatak jasno propisanog mehanizma i transparentnosti za povećanje udjela minimalne plaće od prosječene plaći. To su jasno rekli sindikati. Po mišljenju predstavnika sindikata, manjkava je definicija minimalne plaće, tj. predloženom zakonu nedostaje cilj. Nadalje, predložene kompenzacijske mjere, više idu u prilog poslodavaca nego u prilog radnika. Po njihovom mišljenju nužno je propisati usklađivanje minimalne plaće u odnosu na porast cijena, dobara i usluga. Također, prijepor izaziva i nedostatak jasno propisane dinamike, kojom bi se došlo do osiguravanja 60% udjela minimalne plaće u prosječnoj plaći, na način da se osigura kroz svaku kalendarsku godinu postupno povećanje. Unatoč manjkavostima, suglasni su sudionici u raspravi, da je preloženi zakon, korak naprijed u smislu povećanja minimalne plaće. U raspravi su predstavnici sindikata istaknuli kako je prilikom izrade ovog zakona, izostao dogovor socijalnih partnera, te nije bilo cjelovite analize po sektorima. Iznijeto je mišljenje, po kojoj su predložene kompenzacijske mjere za poslodavce dobre i korisne. U raspravi je više puta naglašeno da je veliki nesrazmjer u rasterećenju poslodavaca u odnosu na povećanje minimalne plaće koja iznosi za radnika oko 130 kn neto na mjesečnoj razini. Tim više jer je kontinuiran gospodarski rast trenutno na dijelu u RH. Također ukazano je da postoje zlouporabe minimalne plaće u nekim djelatnostima, u kojima se iz godine u godinu generira visoka dobit, a radnicima se isplaćuju minimalne plaće. Primjerice u sektorima uslužnim poput zaštitara i vozača. Na kraju rasprave predsjednica predlagatelja iznijela je kratko kronologiju rasta minimalne plaće u 2013. godine do danas, te naglasila da je otprilike 32000 poslodavaca onih koji isplaćuju minimalnu plaću za 76404 radnika. Nadalje informirala je odbor da resorno ministarstvo traži rješenja kako bi se pomoglo Sektoru drvne, kožarske i tekstilne industrije. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 7 za, 1 suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese zaključak kojim se prihvaća Zakon o izmjeni Zakona o minimalnoj plaći. Hvala vam lijepo.
Idemo sada na raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista i poštovani kolega Tomislav Žagar, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Riječ je o ozbiljnom zakonu. Zakon je kratak i jasan, s te strane dobar. Ali zakon je rekao puno, ali nije rekao sve i tu je problem. Kolega Maras je sada u ime odbora čini mi se dotaknuo sve ključne probleme ovog zakona koje su zapravo izrekli i predstavnici sindikata. Međutim, da krenemo nekakvim redom, svatko će se složiti i ja osobno to naravno smatram, a smatraju tako i kolege u klubu da svako povećanje plaća, onih najnižih plaća, dakle ljudi koji imaju egzistencijalni minimum da se tako izrazim na temelju svoga rada je dobro došao i tu nema govora. Treba plaću, minimalnu treba povećati. U čemu je onda problem? Nama se u Saboru, nama zastupnicima često se prigovara, pa čak je i premijer ovdje rekao da rasprave nisu na nivou kojem bi trebale. I sad mi možemo nekad i zastupnici reći da prijedlozi ili zakonski prijedlozi koji dolaze iz Vlade često puta isto imaju takvu razinu koja zapravo nije dostojna dolaska prijedloga zakona.
Samo malo kolega Žagar. Ja vas molim kolegice i kolege, vrlo ste bučni i kolega Žagar ne može govoriti i molim vas da ako želite razgovarati to radite izvan sabornice. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Dakle, ono što nedostaje ovom zakonskom prijedlogu a svakako bi valjalo, a to je procjena učinaka propisa ili ovog zakona naravno uvažavajući to da zakon ide po hitnom postupku i da vremena nema puno. Zašto je to važno? Mi bi mogli zamisliti sastanak koji se vjerojatno ili možda stvarno dogodio gdje je predsjednik Vlade rekao sljedeće hajmo povećati minimalnu plaću, pa to je zgodno ovako i politički je zgodno, mudro je. Pa za koliko? Pa ne možemo 4,99 hajmo 5% bruto plaću povećati. Pa je ministar rada, pitamo ministra rada koliko tih ljudi ima, kako bi to izgledalo. Pa rekao je ima 76000 i nešto, pa kad to izračunamo to bi toliko koštalo. Onda je nastupila naravno i ministrica gospodarstva Dalić ha rekla, a što će na to reći poduzetnici. Pa dobro, hajmo to malo, pa idemo njima osloboditi ih ovih poreza, zapravo doprinosa za zdravstvo, umanjit na polovicu, doprinos za zapošljavanje i tako i onda ćemo to nekako sve složiti i onda na kraju ministar Marić ne znam se izuzeo sa sastanka ili nije. Ali onda je pozvao premijer ministra i rekao Zdravko daj ti to sad malo tu rupu pokrpaj, 220 milijuna kuna u proračunu Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. A ovdje je već naglašeno da mi u zdravstvenom sustavu imamo velikih problema i veliku rupu koju treba pokriti. E sad kažem, možemo zamisliti takav sastanak, možda se on doista i zbio. Ali to je priča oko ovoga zakona. Koje su stvari, prije nego što prijeđem na ove nekakve baš podatkovnu stranu ovog izlaganja koje stvari su, upadaju u oči? Prvo ovaj zakon nikako neće povećati konkurentnost hrvatskog gospodarstva. To je svima jasno. Mi imamo situaciju da povećanjem minimalne plaće, zapravo osnovice za obračun mi pomažemo ljudima u jednom dijelu njihovih prihoda. Međutim, u isto vrijeme ih dovodimo u opasnost da ostanu bez radnog mjesta. Evo primjera što se dogodilo Njemačkoj. Povećanje minimalne plaće u Njemačkoj 2015. godine stajalo je Njemačku 60000 radnih mjesta. Nakon povećane minimalne plaće većina kompanija zaposlila je manje novih radnika, usporio im se rast. Oko četvrtine kompanija je povećalo cijenu svojih proizvoda. Prilikom svakog povećanja treba biti oprezan i uzimati u obzir tržište rada. Mi se naravno po mnogim pokazateljima ne možemo uspoređivati sa Njemačkom, ali to ne znači da se efekti ne mogu dogoditi i kod nas. Institut minimalne plaće ima zapravo velikog utjecaja i velikog smisla u razvijenim gospodarstvima. U manje razvijenima on toliko nema, neće polučiti toliko rezultata. Dakle, ono što je valjalo i što bi trebalo biti u prijedlogu ovog zakona da vidimo zapravo koja je struktura hrvatskog gospodarstva i na što, na koje to radnike, u kojim to granama industrije ili poduzetništva ovaj zakon najviše će djelovati. Ako vidimo da je prema podacima o malom poduzetništvu ostvaruje se prema broju zaposlenih najveća dobit. U srednjem poduzetništvu čak imamo i gubitke. U velikim poduzetnicima imamo dobit, ali naravno znate zašto imamo dobit zato što je velika količina, veliki broj radnika u velikim poduzećima. Pa se onda ona dodana vrijednost se multiplicira. Ali u konačnici možemo zaključiti da u RH imamo puno poduzeća i puno proizvoda koji imaju malu dodanu vrijednost. I u tom smislu treba graditi zakone ili zakonske prijedloge koji će omogućiti podizanje konkurentnosti hrvatskog gospodarstva i to svakako nije Ministarstvo rada koje ide sa ovim zakonom. Tu je prije svega nadležno Ministarstvo gospodarstva. Ali šta se događa ovim zakonskim prijedlogom? Ministarstvo rada želi poticati poduzetništvo u Republici Hrvatskoj i to je na taj način da se odvaja od zdravstvenog sustava. I tu je problem. Tu vidimo problem. I onda se donosi odredba prema kojoj se u članku 1. stavku 5. „pravo iz stavka 4. ovoga članka primjenjuje se na radnika koji je u razdoblju od 12 mjeseci uzastopno prije početka umanjenja osnovice imao ugovorenu utvrđenu ili propisanu minimalnu plaću ili do visine minimalne plaće“. To je znači umanjenje ovih doprinosa za 50% i tu sada vidimo problem. Što je sa svim onim ovdje je spominjana tekstilna industrija, drvoprerađivačka industrija, što je sa svim onim poduzetnicima koji su uz uvjete niske konkurentnosti nastojali radnicima ipak povećati plaću? Oni neće biti obuhvaćeni ovim zakonskim prijedlogom, drugim riječima bit će kažnjeni ako su i do sada nastojali plaću držati iznad razine minimalne plaće i to svakako nije dobro rješenje. Mi ćemo do kraja rasprave predložiti amandman kojim želimo uključiti i one poduzetnike koji su plaću držali na razini koja je manja ili jednaka razini minimalne plaće koja se predlaže ovim zakonskim prijedlogom, da barem djelomično ispravimo ovu nepravdu. Ono što isto valja naglasiti da je donošenjem ovog zakona evo na rasporedu nepuna dva tjedna nakon izglasavanja državnog proračuna za 2018. godinu. I sada se postavlja pitanje ako prihodi državnog proračuna padaju za 24 milijuna kuna, premda se ovdje i u obrazloženju zakona nastoji naglasiti kako je to mali pad, ali pazite 24 milijuna kuna znače 4 sportske dvorane u Slavoniji, a konsolidiranog za dodatnih 220 milijuna kuna, naravno misli se na HZZO. Što se zapravo dogodilo ovih 13 dana od izglasavanja proračuna? Zašto se to nije znalo prije izglasavanja proračuna da bi se moglo ugraditi? Ne znam, na kraju mogu samo zaključiti u ime kluba, nije nam jasno cilj ovoga zakona. on će svakako povećati dio minimalne plaće radnicima, ali nije nam jasno koje će sve još efekte izazvati u poduzetništvu u tome da postoji opasnost da će mnogi ili neki radnici ostati bez svojih radnih mjesta, što je prije svega veća opasnost nego opasnost da dobivaju manju plaću. I samo možda na kraju još da damo neku sliku kako je to definirano u nekim zemljama. Češka ima nižu zakonsku plaću minimalnu plaću od RH, ali ima veću prosječnu plaću. Turska ima veću zakonsku minimalnu plaću od RH, a 200 eura nižu prosječnu plaću. Švedska, Norveška, Finska, Danska, Švicarska, Island interesantno skandinavske i općenito sjeverne zemlje koje se često ističu kao primjer socijalne ekonomije uopće nemaju zakonski definiranu minimalnu plaću, a o prosječnoj plaći u odnosu na RH je bespredmetno raspravljati. Danas nekako se poklopilo da ćemo u raspravi imati i izmjene Zakona o strukovnom obrazovanju i ako promatramo i s te strane i žao mi je što u zakonu ne piše, koji su to radnici koji najveći broj radnika dobiva minimalnu plaću. To su uglavnom radnici sa nižom, NSS ili bez kvalifikacije. U pravilu radnici sa VSS, VŠS dobivaju veće plaće. Možda bi se, to je samo moj dojam, možda bi se puno više dobilo ako bi Vlada RH od sljedeće školske godine proglasila obavezno srednjoškolsko obrazovanje, možda bi efekata postigli nego ovim zakonom. Dakle ovaj zakon se odnosi uglavnom na niže plaće na radnike sa nižom stručnom spremom i može se stvarno dogoditi da oni izgube svoja radna mjesta. Jer šta je poslodavcu motiv da djeluje na tržištu? Motiv je njegova zarada, znači ona ostvarena dobit. Ako on procjeni da od određenog radnika ne može ostvarivati tu dobiti, on će njemu uručiti otkaz. I u tom smislu mislim da se ovim zakonskim prijedlogom konačno u odnosu na poziciju Vlade pristupilo parcijalno, ali što se tiče samog povećanja minimalne plaće ne možemo, nemamo izbora nego podržati ovaj zakon, s tim što ćemo podnesti amandman kažem da se odnosi na 12 mjeseci svima onim poslodavcima koji su isplaćivali plaću, ali u visini sada predložene, ne one plaće koja je bila. Mislim da je to razumno i nadam se da će predlagatelj prihvatiti. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Žagaru na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Kolega Žagar kada govorimo o minimalnoj plaći sad o zakonskom povećanju minimalne plaće, nažalost inače što se tiče radništva dok mi stignemo standarde koje imaju puno nerazvijenije države od nas koje mi smatramo u iznosu minimalne plaće dotle veliki dio radnika u RH ne prima plaću jer svi zakoni su u biti protiv radnika i radništva, a znamo da je plaća ono nešto sveto što je čovjek zaradio, pa tako imamo brojne tvrtke i druge zakone koji ne pogoduju radnicima, ne pogoduju nego su protiv radnika, kao što su npr. Stečajni zakon gdje se različiti vjerovnici se naplaćuju, uvijek radnici ostaju kratkih rukava. Možemo nabrojiti brojne radnike u Dalmacija vino, možemo nabrojiti Konstruktor, možemo nabrojiti Kamensko, Sinjska Dalmatinka koja je u stečaju i brojne druge tvrtke u biti dok mi sustignemo standarde dotle će nam biti hrvatski radnik u Irskoj, u Njemačkoj i u drugim državama. Sve je se radilo na način da se ošteti radnika i radništvo, a hrvatski radnik je priznat u svijetu, a politike koje su se provodile dovele su do toga da nemamo više u biti radnika jel radnici odlaze u drugi države. I oni koji su na birou također bojim se nastavi li se ovako donositi zakon protiv radnika, protiv područja koji nisu razvijeni, protiv gospodarstvenika koji nemaju pogodnosti na nerazvijenim područjima kao što je donesen Zakon o regionalnom razvoju. Znači ne misli se na radnika, ne misli se na demografsku sliku i na ostanak tih ljudi u Hrvatskoj. Ovdje se sve radilo suprotno radnicima, od pljačke u privatizaciji pa nadalje.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bulju, odgovor kolega Žagar, izvolite.
Uvaženi kolega Bulj, kad netko kaže da se obogatio radom, pitajte ga čijim. Dakle, ne radi se čak ovdje da mi apriori trebamo imati negativni odnos prema poslodavcima jer velika većina njih nastoji opstati na ovom tržištu i trudi se doista da to bude fer i korektno. Međutim, ovo što ste vi rekli nas prati razdoblje tranzicije, privatizacije koja je bila pljačka, svih onih poduzetnika koji danas trljaju ruke i uspješni su samo zato što postoje s državom, gomilaju dobitke a ne isplaćuju radnike. To je problem hrvatskog gospodarstva, međutim ono na što treba Vlada posebno upozoriti a to je razina konkurentnosti hrvatskoga gospodarstva. Tu moramo vidjeti na koje načine se to može poboljšati da bi na kraju krajeva onda i plaća radnika bila veća. Mi imamo situaciju, možemo mi sad zažmiriti, 80 milijardi kuna je prijavljeno kroz predstečajnu nagodbu, 80 milijardi kuna ukupno potraživanja raznih poduzeća. Od toga je prihvaćeno 50 milijardi. Imamo 17 milijardi blokiranih poslovnih računa, imamo 40 milijardi blokiranih građana, imamo Agrokor. To je struktura hrvatskog gospodarstva. I zato kažem Vlada bi bila poštenija da je to sve navela u ovome djelu da se vidi kako zapravo hrvatsko gospodarstvo izgleda i kako će se ostvariti i kod ovih radnika koji su u poduzećima koji su u predstečajnoj nagodbi, kako će se ostvariti da oni dobiju plaće za koje su zaradili. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Žagaru, slijedeća replika kolega Ivan Vilibor Sinčić, izvolite. Molio bi kolegu Lovrinovića da ne ometa kolegu Sinčića jer ne čuje, izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Sabora. Kolega Žagar, moja replika se odnosi na sam iznos minimalne plaće. Dakle, znamo se smanjuje osnovica prema ovome i što je sa onima, prema vašem mišljenju koji sada primaju kunu, 3, 4, 5 ili 10 kuna veću plaću od minimalne? Hoće li njihov poslodavac namjerno srušiti tu plaću na novu minimalnu da uštedi na doprinosu?
Zahvaljujem kolegi Sinčiću, odgovor kolega Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Sinčić, vrlo kratko, postoji naravno opasnost da će se upravo to događati, mi ćemo amandmanom predložiti da se ne uzima 12 mjeseci ove plaće koja je dosad bila minimalne nego novo predložene, upravo zato da oni koji su se do sad trudili a im i takvih poslodavaca koji su se trudili isplatiti veću plaću od minimalne, da i oni uđu u ove olakšice. A hoće li netko zbog toga smanjivati sad na minimalnu plaću samo zato da bi ušao u ovaj postupak da dobije olakšicu je sasvim jedno drugo pitanje. On će istina morati to 12 mjeseci onda držati na toj minimalnoj plaći ali ta opasnost postoji. Kao što se kod nas uglavnom izigravaju zakoni, ja sam i upozorio državnu tajnicu, vjerovali ili ne, postoje i oni poslodavci koji isplate minimalnu plaću i tog dana radnik uzima 500 kuna, diže s računa i nosi natrag poslodavcu. I općenito kod nas je problem siva ekonomija, to je ono što razdara hrvatsko gospodarstvo i tu treba Vlada učiniti puno više i u ovlasti inspektora i ne na taj način kako se to sad radi. Kažem, upozorila je Predsjednica Republika da se ne kažnjava što ima 5 ili 10 kuna više u kasi, nego da se dosita otkriju prave malverzacije i sve ono što nije dobro, što vodi na kraju krajeva ka nazadovanju, ne napadanju hrvatskog gospodarstva. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Žagaru. Slijedeća replika poštovani kolega Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Štovani kolega Žagar, spomenuli ste nekoliko stvari u vašem izlaganju, prije svega usporedili ste nešto vezano uz Njemačku, naravno da ne može se nikakva usporedba direktno povući ali onaj dio intencije koji ste vi htjeli reći da trebamo sigurno se osloniti na samo tržište radne snage. Naime nažalost to će nam dogoditi htjeli mi ili ne. ako netko pokuša izigravati ovaj zakon, mi ne možemo ići apriori da su svi kriminalci, da će svi raditi protupravno, iz neke dobiti, isplaćivati na ruke radnicima, ali ne možemo opet ni ostati slijepi da to nije moguće, da se to ne događa ni dandanas. Ali na tržištu radne snage će nam se dogoditi da svi oni koji budu mogli otići i zbog takvih stvari će otići, oni koji se ne budu mogli snaći u novim ekonomskim uvjetima i osigurati radnicima veću plaću da oni ostanu, propast će. I to je onaj dio koji mi moramo posredno utjecati. Da, povećanje minimalca, apsolutno, 76 000 ljudi, to je oko 10 milijuna kuna godišnje nove potrošnje, 2 milijuna kuna PDV-a. Da, poslodavcima manja davanja, na taj način rasterećujemo i teret državnog proračuna određene poslodavce u iznosima oko 100 kuna po radniku pa sad onaj koji ima 100 radnika to se može vrlo dobro, to je 120 000 kuna godišnje veći prostor da možda upravo poveća plaće tim radnicima da im ne odu jer nama ljudi odlaze. Ja sam spomenuo i maloprije situaciju kakva je u Slavoniji kod nas, ljudi prvo odlaze za Zagreb, za bolje … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatske, a sad odlaze i van Hrvatske. I to je ono što moramo svakako gledati u jednu sveobuhvatnu mjeru. Ovo apsolutno da, ovo je dobra intencija i naravno da treba podržati ali to neće nam riješiti sva pitanja. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Čuraju. Odgovor kolega Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Čuraj, hvala na ovoj replici jer ona je zapravo po mom mišljenju ključna. Sam institut minimalne plaće neće riješiti nikakav problem hrvatskog gospodarstva čak niti problem radnika. Vidite na mojoj županiji su bile dvije tvrtke koje su se bavile istim područjem djelovanja i danas su poznate, naravno ova je poznata po negativnom kontekstu, nju ću spomenut zato što je propala poduzeća Gaj iz Slatine iz drvoprerađivačke industrije ono je propalo, drugo jedno poduzeće drvno iz Virovitice je opstalo. Menadžer ili čovjek koji je bio odgovoran, direktor, isključivo je bazirao opstanak firme na konkurenciju je bazirao na nižoj cijeni rada i zbog toga je poduzeće opstalo. Mi u Hrvatskoj moramo kroz razne poticajne mjere, kroz a tu posebno Ministarstvo gospodarstva treba … da povećamo konkurentnost da bude što veća dodana vrijednost onda nećemo imati problema sa minimalnom plaćom. Ovako sa proizvodima koji su niske konkurentnosti, niske dodane vrijednosti mi imamo upravo ove probleme i onda moramo govoriti o minimalnoj plaći. I druga stvar, moramo sve učiniti skroz govorimo nećemo se više vraćati na floskule od društvu znanja i svemu, ali naš obrazovni sustav moramo sve učiniti da on zaživi. Jučer sam i ministrici Dalić predložio, rekla je da će to usvojiti da se ostvari mogućnost ulaganja privatnog novca u obrazovanje i znanost. Kada omogućimo ulaganje privatnog novca u obrazovanje i znanost imat ćemo veliki napredak i vidjet ćete da je to pravi način da se hrvatsko gospodarstvo oporavi i da krene prema boljem.
Zahvaljujem kolegi Žagaru na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici. Danas pred nama imamo Zakon o minimalnoj plaći, rekao bi da je to jest korak naprijed, ali je koračić u odnosu na sve stvari koje treba popraviti i napraviti u ovoj zemlji i to su mrvice mrvica. Kada sam razmišljao o ovom zakonu prvo pitanje koje sam si postavio jest, kako jedna obitelj uzmimo četveročlanu za koju se radi potrošačka košarica za koju otprilike znamo koliko je, kako ona može sa dvije minimalne plaće preživjeti? Zaključak je vrlo jednostavan, ne može nikako. Ako znamo i usporedimo brojeve koje imamo, ako usporedimo 76 tisuća ljudi koji sada rade za minimalac, za sadašnji minimalac, ako tome dodamo još oko 10 tisuća ljudi koji uopće nisu primili plaću, navodi ovdje Inspekcija rada, znači imamo nekakvih 85 tisuća radnika, usporedimo to sa 330 tisuća blokiranih. Ja se pitam, koliko od tih radnika je u tih 330 tisuća blokiranih? Mnogi. Imamo 200 tisuća djece ispod granice siromaštva, koliko od tih djece je iz tih obitelji čiji roditelji ili nisu primili plaću ili ne rade ili su radili za minimalac. Usporedimo 200 tisuća sa 86 tisuća. Ako znamo da su mnogi od njih pod ovrhama imamo 40 milijardi ukupan dug građana fizičkih osoba koji čeka da bude jednog dana ovršen mnogo od toga neće nikada biti jel jednostavno se nema od kuda naplatiti, ako znamo da brojni naši sugrađani koji rade za minimalnu plaću muče kraj sa krajem jedva, da ih pritišću režije, HRT, vodovod, plin da moraju neki štedjeti po ljeti da bi mogli zimi plaćati grijanje, oni su jednostavno čarobnjaci preživljavanja. I ako u tom kontekstu dižemo za nekakvih 130 neto odnosno 160 kuna bruto plaću jasno je da se to neće niti osjetiti. Mnogima će ovrha pojesti to prije nego uopće dođe do njih. To je jedan kontekst u kojem se ljudi naši sugrađani za koje donosimo ovaj zakon, ne donosimo ga za sebe i nije ovdje niko na minimalnoj plaći, ne donosimo ga za one koji rade za prosječnu plaću nego donosimo ga prije svega za građane koji rade za ono najmanje što se može u Hrvatskoj državi raditi. A znamo da ako dvoje ljudi u obitelji rade za minimalnu plaću da ne mogu normalno živjeti, jednostavno su u minusu. Od kuda ima dvije, tri tisuće kuna mjesečno da dođu do one razine gdje je košarica i gdje je nekakav normalan život. Kada imamo u obzir tu sliku jasno nam je zašto građani ne vide perspektivu u Hrvatskoj, zašto se iseljavaju. Evo postavljam pitanja opet kolegici predstavnici Vlade Majdi Burić, dakle ako imamo staru minimalnu plaću i sada ćemo ju podignuti na razinu nove minimalne plaće, za koliko ćemo unutar ta dva iznosa još pokupiti dodatnih brojeva odnosno koliko će još naših sugrađana ući u taj račun pa da budu kada se uspostavi nova minimalna plaća na razini minimalne plaće? To je jedno pitanje. I drugo pitanje, pošto znamo da se smanjuje u odnosu na bruto 1 i bruto 2 trošak plaće za one koji budu dali novu minimalnu plaću, postavlja se pitanje što je sa radnicima koji imaju tik malo veću plaću od nove minimalne plaće, hoće li njima poslodavac srušiti plaću na minimalnu? Dakle ne radi se samo o onima koji imaju par kuna nego cijeli pojas je od nekoliko stotina kuna, gdje sada prijeti opasnost da poslodavac sruši tu plaću na minimalnu plaću. Zašto? Upravo zato da uštedi na doprinosima. To je jedna opasnost koju ovdje ne vidim da ste uopće spomenuli, da ste jedno slovo o njoj rekli, koliko ljudi evo ako znamo i po inspekcijama i statistici i JOPPD-u i HZMO-u i drugima, ako znamo točno koliko je plaća kojeg prijavljenog radnika ovdje ne vidim statistiku, a zakon je relativno mršav osam stranica sa svih pet, šest glava, koliko ljudi se nalazi u tom pojasu i kolikima prijeti opasnost da će im se plaća smanjiti zbog ovog zakona, a ne da će im se povećati. Tu je naravno uvijek opasnost da neko bude otpušten jer poslodavac neće moći isplatiti ovu veću minimalnu plaću, ali naravno što je poanta ovdje? Zadaća Hrvatskog sabora je prije svega da donosi rješenja na razini sustava i ako kažem da je prošle godine dobit hrvatskih poslodavaca bila 26 milijardi kuna, jasno je da se javlja prostor da se poveća minimalna plaća. U predizbornoj kampanji za ovaj saziv Hrvatskog sabora predlagali smo povećanje od 500 kuna godišnje. Dakle, ne može doći do nagle i velike promjene u povećanju plaće, pa tako ni minimalne plaće i da je to ogroman trošak za poslodavca. Jednostavno neće to moći platiti. Što će napraviti? Ključ u bravu, otpustiti radnike. Dakle, moramo ići u jednu uzlaznu putanju i postupno povećavati tu plaću. Ovdje ne vidimo nikakvu takvu analizu, ne vidimo što će bit sljedeće godine, ne vidimo citat na nekakvu strategiju što ćemo raditi sljedeće godine. Ovo je dosta paušalno, parcijalno, nesistematski napisano bez dovoljno analize i širine. Međutim, uza sve opasnosti, nedostatke ipak jest koračić naprijed ali su to mrvice, mrvice u odnosu na ono što stvarno treba napraviti u Hrvatskoj. Postavljam također pitanje koliko ljudi u Hrvatskoj u državnoj upravi, u javnoj upravi radi za minimalnu plaću? Evo ako ste gledali stavku proračuna, stavku proračuna koja se odnosi na Ured za opće poslove Sabora i Vlade. Za njega rade svi ovi ljudi, naše kolege, konobari, kuharice, čistači, čistačice i drugi da ne zaboravim nekoga. Njima nije došlo do povećanja plaće niti ove godine, niti u projekcijama. Ali u isto vrijeme troškovi za Vladu rastu dvostruko u četiri godine. Koliko još ljudi pogotovo namještenici rade u državnoj upravi za minimalnu plaću? Evo imate te brojke, bilo bi dobro da ste naveli neke od tih brojka, jako su važne uopće za kontekst ovoga zakona. Što se tiče života naših građana najavit ću ovdje samo da Živi zid radi u suradnji sa stručnjacima na Zakonu o minimalnoj mirovini. Ne samo da se od minimalne plaće ne može živjeti, nego se i od mirovina koje su katastrofalne također ne može živjeti. Zakon će biti predstavljen unutar vjerujem nekih mjesec dana. O tome više naknadno. Dakle, imamo cijeli niz problema na tržištu rada koje ovaj zakon ne rješava čiju problematiku ne vidimo da se najavljuje, da rješava nego vidimo eto tako o nekakvih 130 kuna jednokratno povećanje od kojeg sumnjam da će, da će ikada biti nekakvih većih pozitivnih pomaka. Potpuno je jasno da kad bismo ljudima koji već i sada jedva krpaju kraj s krajem dali više novca da ga oni ne bi odnijeli u Austriju, ne bi ga odnijeli u banku. Oni bi ga odmah potrošili u prvoj trgovini. Prema tome, to je direktno novac koji ide na potrošnju. I dok u isto vrijeme vidimo da nema ni najmanjeg interesa od strane vladajuće većine da stavlja zakone u sitne sate kada je mali broj zastupnika ovdje, da se vrati opljačkan novac za preplaćene kamate. Ako vidimo da Porezna inspekcija, rada koju vidimo ima toliko i toliko rješenja ja bih se zapitao koliko od tih rješenja je bilo u sustavu Agrokora. Ipak su to podaci i za prošlu godinu, a znamo da je Agrokor bio zaštićen kao lički medvjed. Prema tome, to su sve anomalije koje nisu ovdje niti spomenute i koje jednostavno ne daju perspektivu, u zemlji koja treba opsežne promjene i to brze promjene, jer svakim danom gubimo ljude. Nuditi ovakve mrvice je krajnje neozbiljno. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavak kolega Branimir Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Evo Vlada nastavlja sa politikom mišjega koraka. Hrvatskoj su potrebne jake reforme, Hrvatskoj su potrebne jake mjere jer se nalazimo u dubokoj gospodarskoj i društvenoj krizi, a evo što nam Vlada nudi. Nudi nam 131 kunu povećanja minimalca koji će sad iznositi nekih 2600 kuna. Hajde da je ovo minimalna mirovina, da se radi o minimalnoj mirovini rekli bi hajde još je to donekle barem. Ali ovdje se radi o minimalnoj plaći. Kakvu će mirovinu danas, sutra imati čovjek koji je radio na minimalnoj plaći? Koje on doprinose plaća? Imat će mirovinu hiljadu petsto, hiljadu šesto kuna. Siromah dok radi socijalni slučaj dok bude umirovljenik. Ova plaća u biti ne rješava ništa bitno. Tko može živjeti u Hrvatskoj sa 2600 kuna? Što se može sa time priuštiti? Što može otac sa dvoje ili troje djece raditi ako ima plaću 2600 kuna. Ovdje se želi stvoriti privid da se kao brine o radnicima, da se brine o onima koji su najugroženiji, ali u biti kad pogledate sa tih 130 kuna ništa se bitno ne mijenja u životu, dakle onih od čijega rada na koncu konca svi mi živimo. Dakle, Vlada nudi jedan parcijalan pristup, a ne cjelovito rješenje što je inače konstanta u njezinom radu. A da Vlada doista želi napraviti reda na tržištu rada prije svega bi zasjekla u problem sive ekonomije. Naravno sada predstavnici ministarstva pričaju dok ja o tome govorim, ali dobro sluša me hrvatska javnost. Dakle, problem je u tome što neki radnici moraju dva puta zaraditi taj minimalac, ne jednom dva puta. Ne plaćaju im se prekovremeni sati, ne plaća im se prijevoz, ne plaća im se rad subotom, vikendom i što je najbitnije postavljaju im se norme pa neki radnici moraju da ispune normu po 10, 11 sati raditi i u stvari kažem odrade taj minimalac gotovo dva puta više nego što bi trebali da bi ga zaradili. Također u pojedinim branšama, na primjer u građevini ili u trgovini veliki dio plaće se isplaćuje na ruke. Evo da vam velim kako to izgleda. Do sada je poslodavac plaćao 2500 kuna minimalac na račun i 2000 kuna je plaćao radniku na ruke. Sad će mu po ovim promjenama zakona 2600 platiti na račun, a 1900 će mu dati na ruke. Koliku je povišicu dobio taj radnik? Koliku onu povišicu ima? Nikakvu. Presipava se iz šupljega u prazno. Evo, gospodine Bačić, poručite vašem ministru Mariću, ako on ne zna kako riješiti sivu ekonomiju, da će mu zastupnik Bunjac objasniti u roku 5 min. E, samo kad bi on htio slušati, … [[Govornik se ne razumije.]] čim čuje zastupnik Bunjac, padne mu mrak na oči, gdje bi on mene bilo što saslušao. Jer, on sluša samo svoje nadređene, a ti naravno, ne samo da nisu iz Živog zida, nego uopće nisu iz Hrvatske. To su oni bankari u … [[Govornik se ne razumije.]] i što imaju … [[Govornik se ne razumije.]] na Maldivima, na Djevičanskim Otocima, to su njegovi … [[Govornik se ne razumije.]] Naravno, slušao bi on mene itekako da je njemu plaća 2600 kn, onda bi odmah bio zainteresiran da čuje kako riješiti probleme. Naravno, ovako, dok je on na jednoj strani, a većina hrvatskih građana na drugoj, što ga briga što pričam ja, što pričaju oni, koji su njihovi stvarni problemi. Gledajte onda što naš ministar kaže, on dopušta, kaže poslodavci, ne možemo mi plaćati doprinose, jer inače ne bi opstali na tržištu. To je njihov glavni izgovor. Znači, ja vas sad pitam jedno osobno pitanje, da li ste vi pošteno ili nepošteni. Ako, ste pošteni, onda ćete raditi po zakonu. Sve drugo je, oprostite nepošteno. Ne može se netko izgovarati na to, e ja varam državu, jer je država skupa. Ne ide to tako. Ili si pošten čovjek, ili si nepošten čovjek. Naravno da bi država trebala riješiti probleme u gospodarstvu, tako da brine i o interesnima poslodavaca, ali ne tolerancijom sive ekonomije, to nije rješenje. Ne može biti rješenje. Rješenje bi trebalo biti porezno rasterećenje, rješenje bi trebalo biti dakle, poticajne mjere, a ne tako što se kaže, a dobro, isplaćuju plaće na ruke, pa preživite nekako. Mislim da svaki radnik u RH, prije svega zaslužuje da mu se plaća u cijelosti isplaćuje na račun i da mu se svi doprinosi uredno plaćaju radi njegove sigurnosti kao radnika i radi njegove sigurnosti sutra kao umirovljenika. Kad se to postigne i kad se taj problem riješi, a kaže se, neke analize, da se u Hrvatskoj 10-30% proračuna ukrade, odnosno utaji se porez. Kad bi se to riješilo, a to su doslovce milijarde koje leže na cesti, imalo bi se istovremeno, i da se poslodavcima daju poticajne mjere, a istovremeno da se minimalna plaća poveća barem za 500 kn godišnje, kao što je rekao moj kolega Sinčić. Jer, budimo realni tako dugo dok radnik u Hrvatskoj neće raditi za 5000 kn, barem za 5000 kn, po ovim uvjetima standarda koje imamo po Hrvatskoj, po ovim cijenama, on neće moći jednostavno preživjeti mjesec. Sa ovom plaćom se u Hrvatskoj ne može preživjeti. Sa ovom plaćom se može preživjeti 10-tak dana, a nakon toga su ljudi prisiljeni, posuđivati, zaduživati, što posljedično vodi ovrhe, što posljedično vodi u blokade, što posljedično vodi u velike psiho zdravstvene probleme, koje mnoge ljude tjeraju ili da napuste Hrvatskoj ili da razmišljaju o njezinom napuštanju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Bunjac. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Ivica Mišić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Bunjac, vi ste ovo stvarno lijepo ispričali. Kada bi vas slušao stvarno bi povjerovao da je to istina. Poznavajući vas kao profesora ili doktora povijesti, radili vjerojatno priključke na proračun, a ja poslodavac, neki koji dajem plaću, malo drugačije ću gledati o toj temi. Zašto? Tu smo do, mi moramo znati, da nisu poslodavci samo takvi koji ne bi željeli svom radniku dići plaću i na 3000, 4000 i 6000. Gledamo u prosjek plaća u državnim administracijama. Prosjek plaća je 5000 kn. Poslodavac kad napravi ugovor sa radnikom, od 3, 4000 kn i sutra ne može isplatiti plaću, ili ne može ugovor istog trenutka raskinuti i to dati. Ja se slažem 2600 kn je jako mala plaća. I predlažem da bude 2000, da bude 5000 da se može isplatiti do 5000 plaća, davati državi do 1500, 600 kn, kao što se daje na 2600. Dakle, vi dadnete 5000, onda dajete državi već 2000 i nešto. Onda poslodavcu odmah skoči na leđa. Moramo znati, da u ovoj državi imamo pretjerano puno administracije i troškova, koje poslodavac mora sve izmiriti i mora sve platiti. Vi znate, da je za poslodavca, struja skuplja, nego za građane. Umjesto da bi bilo suprotno, da poslodavac, plaća jeftiniju struju i plin, a ne od građana, da bi mogao upravo to dići plaću svojem radniku. Nije istina, da poslodavci ne bi dali više radniku, već je problem, a mogu razumjeti državu, problem je naša administracija i problem je što svi hoćemo lagodno živjeti a ne raditi. I onda se postavlja pitanje zašto su ljudi otišli u Njemačku, upravo zbog toga. I dobri majstori koje nismo uvažavali, nismo cijenili, nismo im mogli … [[Govornik se ne razumije.]] i ljudi su otišli. Nije pitanje, samo što Vlada ne bi dala, jednostavno je nemoguće, pored ovolike administracije i ovolike troškove koje državni proračun troši i tu je problem i poslodavca. Hvala.
Zahvaljujem kolega Mišiću. Odgovor, kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo. Zastupniče Mišić, pa ja mislim da se po ovom pitanju možemo složiti. U Hrvatskoj definitivno ima previše administracije, kolokvijalno rečeno, uhljeba, dakle, tu bi trebalo nešto poraditi. Evo, imati ćemo sutra recimo Zakon o HRT-u pa mogli bismo i tu razgovarati, koliko recimo, ta tvrtka ima zaposlenih, a kolika je produktivnost. Vi ste u pravu, dakle, za poslodavce su tereti vrlo visoki. Vi morate platiti od plaće, bruto 27% državi, i onda još morate plaćati, jel da, 25% PDV na sve vaše aktivnosti, na sve vaše transakcije, znači to je već 52% prometa uzima država. Pa su vam tu trošarine, pa su vam tu koje kakve naknade, pa su tu prirezi pa na kraju vam praktički ostane od vaše zarade 20 ili 30% onoga što ste zaradili. To je definitivno previše. Ali, zastupniče Mišić, vi ste sada prešli u vladajući koaliciju, i sad je vrijeme da ih malo potaknete, da oni poslušaju te vaše savjete. Ja sam siguran da oni će to sa velikim zanimanjem vas podržati i da im kažete, ajde idemo malo rasteretiti tržište rada. Evo, govorili su u programu „Vjerodostojno“ da će smanjiti PDV, pa dajte smanjite više taj PDV, čak se kaže da će sad proračun imati neki suficiti, pa ajde ispunite taj svoj program. Pustite vi Živi zid šta mi pričamo, vi naravno mislite da mi pričamo neozbiljno i tako ali evo imate program „Vjerodostojno“, pa dajte da se ispuni taj program „Vjerodostojno“ pa ćete i vi koji ste u realnom sektoru imati veće prihode, imati bolju zaradu i na koncu konca, bolje platiti svoje radnike. Do izbijanja krize PDV je bio 22%, pa daj idemo bar vratiti na ta 22%, ako smo mogli prije s tim preživljavati, pa vjerojatno bi mogli i sad. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Bunjcu na odgovoru. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovani kolega Davor Bernardić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Pa mislim da je na početku odmah važno reći da ovaj zakon ne podiže minimalnu plaću već omogućava Vladi da uredbom diskrecijski pred svaki Božić dodjeljuje milostinju koju je i ovaj Božić dodijelila od 130 kuna. Zar vi mislite da ljudi u Hrvatskoj mogu živjeti sa 2 700 kuna? Zar vi mislite da sa 2 700 kuna mogu prehraniti svoju obitelj, djeci platiti školovanje? Zar vi mislite da je to novac s kojim se da živjeti od prvoga do zadnjega u mjesecu? To je ono o čemu danas razgovaramo. Ovo je korak naprijed kako ste rekli, ali mi se danas nalazimo na rubu provalije. Korak naprijed na rubu provalije, znate što to znači. Žao mi je što nema također niti ministra, to samo pokazuje da ga baš briga za sirotinju, za 76 000 ljudi koji rade za crkavicu s kojom ne mogu prehraniti svoju obitelj i pokazuje da ga baš briga uopće za pitanja minimalne plaće jer da ga je briga pa sigurno sa ovim mjerama, sigurno sa prijedlozima rješenja ne bi čekali godinu dana i onda donijeli ništa. Dakle, ovim prijedlogom vi direktno kažnjavate poslodavce koji su isplaćivali veće plaće a potičete one koji su isplaćivali minimalnu plaću, dakle vi olakšice dajete onima koji su isplaćivali minimum minimuma, crkavicu i na način da to oduzimate iz zdravstvenog sustava. Dakle, oduzimate iz zdravstvenog sustava gdje umirovljenici čekaju bolesni, jadni, sa minimalnim mirovinama po 2 mjeseca na pregled, vi im želite i taj pregled još učiniti nedostupnijim, da moraju čekati još i duže, da sporije dobivaju lijekove, da jedva mogu doći kod doktora. Na ovaj način dodatno gurate zdravstveni sustav u problem jer liste čekanja su u Hrvatskoj u zadnjih godina 3 puta se povećale. Dug u zdravstvu se 3 puta povećao, sada iznosi preko 8 milijardi kuna a vi s ovim zakonom želite poručiti da je sve u redu. 76 000 ljudi je obuhvaćeno mjerama tj. minimalnom plaćom. Ova mjera koja stimulira one koji isplaćuju minimalnu plaću, napravit će posljedično da će slijedeće godine poslodavaca koji isplaćuju minimalnu plaću, biti čak i više. To će napraviti ovaj efekt. Zato prihvatite naš prijedlog, prihvatite da povećamo plaću na razinu 60% prosječne plaće ali da to ugradimo u zakon, da to piše, da je to jasno. Podsjetit ću vas, od tih 76 000 ljudi koji žive i rade za minimalnu plaću i žive od toga, prema podacima koji su vam javno dostupni, pogledajte podatke. 45% tih ljudi je gladno išlo na spavanje kako bi prehranili svoju djecu. 65% tih kućanstava nije na vrijeme platilo režije. 62%, dakle opet 2/3 je smanjilo korištenje komunalija, ljudi isključuju grijanje, 25%, svaka 4. takva obitelj ima isključene režije, ljudi moji. 35% tih ljudi, dakle trećina ljudi koji rade za tu crkavicu je morala prodati komad pokućstva da bi prehranili svoju obitelj. 43% ih nije imalo šta prodati. Pogledajte te podatke. U Hrvatskoj, 70% ljudi radi za plaću koja je između 3 i 5 000 kuna. Ljudi odlaze van, u Graz, u Stuttgart, u Dublin zbog 500 eura da bi mogli platiti stan i živjeti s 500 eura od prvog do zadnjeg u mjesecu. Mi pod hitno moramo zaustaviti iseljavanje. 50 000 ljudi je napustilo Hrvatsku samo zadnju godinu, otkad je ova Vlada startala bez ijedne konkretne mjere za sprečavanje iseljavanja i za to u Hrvatskoj pod hitno moramo napraviti 4 stvari. Moramo povećati plaće, prvo minimalnu plaću, tu vam je naš prijedlog od 60%. moramo regulirati da su ugovori za stalno a ne za privremeno, ne da se to zloupotrebljava. Moramo povećati i dati šansu mladim ljudima da se prvi puta zaposle, ne da ih iskoristi pa gurne na cestu i ključno je, moramo osigurati veći dječji doplatak. Preko 200 000 djece koji su na rubu siromaštva. I taj smo vam prijedlog poslali u proceduru. Dakle sve smo vam poslali u proceduru. Nemojte samo donijeti zakon čiji oblik, način na koji ste ga napisali je zapravo zakon koji potiče iseljavanje iz Hrvatske. Stavite 60% prosječne plaće u zakon kao što smo vam predložili, riješimo ove probleme, povećajmo dječji doplatak, regulirajmo ugovore za stalno ne za privremeno. I nemojte uzimati onima koji bolesni, jadni i stari čekaju dva mjeseca u redu da bi ostvarili pravo na zdravstvenu zaštitu. Hvala vam.
Zahvaljujem kolegi Bernardiću na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Gordan Maras, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Bernardiću, primijetili ste dobro da je skandalozno to šta nema danas ministra Pavića koji je odmahnuo rukom i rekao da ga ne zanima 76404 naša sugrađana koji primaju minimalnu plaću i nije došao u Hrvatski sabor da ovdje podijeli svoju genijalnu ideju i da na taj način zainteresiran hrvatske građane i dobije podršku za to što radi. Lako to što će dobiti podršku vladajuće većine, jer smo vidjeli kako ljudi u vladajućoj većini glasaju za sve ono što im se predloži bez kritičkog odmaka. Bitno je samo da se skupi kvorum i da se odglasa. On je trebao doći ovdje i braniti pred Hrvatskim saborom i pred hrvatskom javnošću svoj prijedlog za 130 kuna povećanje minimalne plaće od istog tog ministra koji je državnim dužnosnicima povećao mirovinu 500 do 600 kuna. Zamislite tu situaciju? 130 kuna ljudima koji nemaju ništa, a onima koji imaju dužnosničke mirovine po 10000 kuna i 1000 kuna mjesečno višu mirovinu je predložio ministar Pavić. Naravno da se on ne usudi ovdje doći, da se ne usudi doći pred hrvatske zastupnike da mu kažu što hrvatski građani misle o tim njegovim prijedlozima. Ti njegovi prijedlozi jednostavno nemaju nikakvog smisla. Oni motiviraju ljude da odu iz Hrvatske, oni motiviraju poslodavce da zapošljavaju na minimalnu plaću. Sve skupa nema nikakvog smisla. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Marasu. Odgovor kolega Bernardić, izvolite.
Poštovani kolega, pa da je prave sreće kada se raspravlja o sirotinji, o 76000 ljudi koji rade za minimalnu plaću ovdje bi trebao biti i predsjednik hrvatske Vlade koji vjerojatno ima važnijeg posla. Kao što važnijeg posla ima i ministar rada i mirovinskog sustava imaju važnijeg posla nego brinuti za radnike koji rade za minimalnu plaću. I stoga me ne čudi da nas pokušavaju uvjeriti da su ljudi koji rade za 2700 kuna u poziciji, odnosno da je to plaća sa kojom se može živjeti dok u isto vrijeme njihov povjerenik u Agrokoru ima plaću 120 000 kuna mjesečno. Ima 141 savjetnika. Potrošit će pola milijarde kuna. Sami su to imenovali. 120 000 kuna mjesečno, dok ljudi za 2700 kuna žive, jedva spajaju kraj s krajem. I još šta stimuliraju ovim prijedlogom zakona? Vrlo jasno. Stimulira se ovim prijedlogom zakona. Kažnjavaju se oni koji su isplaćivali veće plaže, a nagrađuju se oni koji su isplaćivali crkavicu, minimalnu plaću. Ova Vlada još jednom kao što je poskupila struju, kao što je napravila poreznu reformu otima od siromašnih da bi dala bogatima.
Zahvaljujem kolegi Bernardiću na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Ljubica Lukačić, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bernardić, ja uopće ne sumnjam u to da vi želite da radnici u RH imaju što veću plaću općenito, a onda i što veću minimalnu plaću. Ali u svom izlaganju rekli ste nešto što nije točno i vaša je rasprava zapravo ispala u potpunosti nekako rekla bih i nekorektna zato što niste iznijeli točan podatak. Rekli ste da predlažete vi vašim zakonom povećanje minimalne plaće na 60% što nije točno. Mi govorimo o 2018. godini. Možda ste vi već zaboravili što u zakonu koji ste predložili piše, ali malo si pogledajte. Vi ste za dvije godine ili tri otprilike, dakle od 2014. do 2016. minimalnu plaću povećali sveukupno za 4%, a ova Vlada je povećala i prošle godine i ove godine za 5%. Ne kažem da je to super, trebalo bi više, sve sukladno mogućnostima. Ali pogledajte vaš zakon pa vidite koliki ste porast minimalne plaće predložili vi za 2018. godinu. Dakle, 60% ste predložili tek tamo 2021. godine. To ste u vašem izlaganju trebali reći tako da narod čuje da niste vi predložili sada 60%. To je velika razlika. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Lukačić. Odgovor kolega Bernardić.
Poštovana kolegice Lukačić, što god mi predložili vi ionako nećete prihvatiti. Vi ne prihvaćate da smo mi predložili povećanje plaće na 60% prosječne plaće, vi ne želite prihvatiti da se ljudi koji rade nedjeljom, koji rade blagdanima, koji rade u teškim uvjetima rada dodatno plate za taj posao. Vi jednostavno pred tim zatvarate oči. Vi zatvarate oči pred time da ljudi koji rade za minimalnu plaću i poslodavci koji su isplaćivali minimalnu plaću će ovim prijedlogom biti dodatno stimulirani da isplate tu crkavicu, da će vjerojatno broj ljudi koji rade za minimalnu plaću narasti. Jer s druge strane su kažnjeni samo oni koji su isplaćivali veće plaće. Vi to ne vidite, vi to ne vidite da je 50000 ljudi napustilo RH u zadnjih godinu dana. Vi ne vidite da nema niti jedne reformske mjere ove Vlade. Vi ne vidite da od tih ljudi koji žive s tom crkavicom 45% ljudi je išlo gladno na spavanje da može platiti, da može nahraniti svoju djecu. Vi to ne vidite. Vi to ne vidite da dvije trećine tih ljudi ne može platiti i kasne u plaćanju svojih režija, da četvrtina tih građana ne može platiti svoje režije, vi to ne vidite, vas to baš briga. Da ti ljudi rade za 2700 kuna vi to ne vidite, vama to nije važno. Prema tome, o čemu vi ovdje pričamo? Otvorite oči.
Zahvaljujem kolegi Bernardiću. Sljedeća replika, poštovani kolega Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Štovani kolega Bernardiću, samo par stvari. Dakako ja mislim da nema ovdje nikoga tko se ne bi složio da je minimalna plaća 60% makar ona i bila 2021. ili u vašem prijedlogu 45 naspram sad 42,9. Ono što je razlika uvijek kada idu neki prijedlozi, uvijek oporba, ali to ne govorim sada na vas, to govorim i na sadašnji partneri koji su bili oporba dok smo mi bili na vlasti se brinu više nego ono što pozicija predlaže i to je takav politički, jednostavno pravila igre … Uredbom odnosno odredbom članka 7. Zakona o minimalnoj plaći 2014. potpisano je da uredbom se povećavaju minimalne plaće, pa su uredbom tako povećavali 2013., 2014., 2015., 2016. i sada, dakle to je nešto što je bilo i prije, možemo to zakonom uvesti, može se odustati od tog pravila koje već 4, 5 godina i ne mora. Što se tiče utjecaja na zdravstvo, mi smo u prošlom mandatu zajedničke Vlade smanjili doprinose na 13% za zdravstvo pa ih vratili na 15%, isto smo pokušavali napraviti sve što se može da se olakša poslodavcima određeni dio. I ja se slaže i ja sam to već rekao 131 kuna niko neće otići na skijanje zbog toga, ali to znači da ne treba biti? Ne. Da li to znači da mi trebamo samo na tome ostati? Apsolutno ne. Mi moramo dalje raditi okvire gdje će tržište samo izbacivati povećanje prosječne plaće i da će minimalna plaća kao takva postati relikt jel tržište rada mora to konfigurirati. Ljudi će nam otići, ljudi odlaze i niko neće raditi za minimalnu plaću to će nam se dogoditi. Naravno da sve elemente moramo i kao Vlada i kao država raditi da ide u tom smjeru da ljudi ostaju da rade za što veći iznos novaca. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolegi Čuraju. Odgovor kolega Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora. Pa prije svega malo me čudi kako se vi zalažete za minimalnu plaću jer jasno je i poznato da ste vi svoj prelazak u vladajuću koaliciju naplatili dobro, puno više od minimalne plaće, prema tome nemate nikakvo pravo ni moralno o tome govoriti.
Zahvaljujem. Kolega Bernardić ja bih vas molio samo da prilikom vaših replika ne idete sa takvim izjavama koje su malo ispod pojasa. Imamo povredu Poslovnika kolega Čuraj. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, povrijeđen je članak 238. Poslovnika kolega je sada ne znam da li je osobno mislio na mene, nije definirao kada je rekao vi da li je mislio na mene osobno dakle tu je povrijedio Poslovnik samim time što me osobno vrijeđao. Dakle ja ovim prelaskom apsolutno ništa nisam dobio više nego onoga što sam imao, dapače, manje što se tiče nekih osobnih ukupnih primanja. Tako da insinuirati takve stvari su apsolutno nejasne. Znamo i vidite dnevno šta se događa i šta radimo na razini onoga što smo obećali i kod Ministarstva obrazovanja i danas je novi Prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju, gotovo milijardu više se ulaže u obrazovanje, dakle oko što smo rekli to i radimo i tu nećemo ni milimetra otpustiti. I sigurno da neki prijevremen i izbori koji bi vama možda tada koristili da … u svoje ljude u svojim redovima bi vama koristili, ali građanima sigurno ne bi i to je jedan od razloga bilo … [[Govornik se ne razumije.]] Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Čuraj. Prije vaše povrede Poslovnika već sam zamolio kolegu Bernardića i duboko vjerujem da će se kloniti takvih insinuacija ubuduće, iako ne mislim da je išta loše mislio, to je stvar političkog diskursa. Hvala lijepo. Prelazimo na sljedeću repliku, poštovani kolega Ivica Mišić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bernardiću, vi kao mladi političar ste uspješni i ja vas istina i cijenim i drag ste mi kao čovjek, međutim ja bi vam ovako savjetovao kao mladom političaru, nemojte populizam širiti. 60% podizanje plaća bi bilo rušenje najmanje 50% obrtnika i poduzetnika jel ne bi to izdržali. Ali ova Vlada što je napravila ja smatram da je to s jednim oprezom i da je napravila jako dobar posao i da dobro radi. Znači ja kao čovjek koji sam došao iz realnog sektora, kada želite se razvijati morate biti oprezni u svakom ulaganju i oprezni u svakoj isplati jer da bi mogao preživiti više godina morate voditi računa o svemu. Međutim, politički gledano se sve može riješiti vrlo lako, nije tako sve tako lako, ja znam da to nije lako. I ja bih vam predložio sada ovdje i odavde govorim, svaki saborski zastupnik dobije … 25 tisuća kuna, ajmo to sve to za ovaj Božić podijeliti ovoj sirotinji Caritasu pa da sve stranke prebace taj novac da to sirotinja naša ima, da se ne troši na kojekakve ručkove i kojekakva putovanja i ja bih to predložio da se to smanji i da se to na kraju odvoji za sirotinju ako ćemo biti političari iskreni i pošteni. A govoriti populistički je vrlo lagano i narod će to i shvatiti, međutim tko je bio u realnom sektoru iako znate da ima oko 250 do 400 parafiskalnih nameta gospodarstvenik, a ja to jako dobro znam, čitav život sam radio to, ja vas razumijem donekle ali budimo malo oprezni. Mislim da je ova Vlada napravila jedan dobar posao i želio bi da i vi pokušate govoriti o dobrom, nije sve loše u državi i mislim da bi bolje prošli kao političar više cijenjeni. Populistički govoriti u Saboru je jako lijepo ali je neistina. E to bi rekao. Hvala.
Zahvaljujem kolega Mišić. Odgovor kolega Bernardić. Izvolite.
Poštovani kolega Mišić, dakle govorio sam o realnim životnim problemima ljudi koji zaista ne mogu svojoj djeci platiti obrazovanje, koji zaista zato da bi oni bili siti liježu gladni, koji zaista ne mogu platiti svoje režije i to je ono što je istina, da 76 tisuća ljudi radi za tu crkavicu od koje ne možete preživjet. I vi to vrlo dobro znate kao poduzetnik koji ste isplaćivali plaće, da vam nije niko dao da budete npr. povjerenik u Agrokoru i da radite za 120 tisuća kuna, da imate 141 savjetnika, da trošite pola milijarde kuna koji će u konačnici morati platiti hrvatski građani, da vam nije niko dao da trošite ono što nemate, da vam nije niko dao da rasprodajte hrvatsku imovinu, da vam nije niko dao da izvlačite novce iz Hrvatske, da vam jednostavno ljudi nisu dali nego ste morali sami to zaraditi. I to je nešto što i predlažemo našim prijedlogom zakona, postepenu prilagodbu, ali i svjesnost da taj problem moramo početi rješavati.
Zahvaljujem kolega Bernardiću na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovani koleba Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na početku ću odmah reći kako će Klub zastupnika HDZ-a podržati prijedlog zakona o izmjenama Zakona o minimalnoj plaći. Kada govorim u ime kluba o minimalnoj plaći u RH onda prije svega želim govoriti o minimalnoj plaći vodeći računa o poslodavcima i zaposlenicima odnosno radnicima kod tih poslodavaca koji rade u onim nisko profitabilnim industrijama u Hrvatskoj koji zbog svoje nisko profitabilnosti i konkurencije na tržištu na kojem plasiraju svoje proizvode, nisu u mogućnosti isplaćivati više plaće poput drugih visoko profitabilnih sektora u Hrvatskoj. Dakle, ovdje ne mislim na one poslodavce kojih ima u RH, koji Zakonom o minimalnoj plaći i minimalnu plaću koriste kako bi na određeni način poslovali na crno kako se to popularno kaže u Hrvatskoj jer držim da se ovaj zakon ili bilokoji drugi zakon na njih niti ne odnosi a oni bi trebali biti predmet interesa drugih zakona i drugih državnih tijela u RH. Dakle, ovdje prvenstveno govorim o onim poslodavcima i zaposlenicima kod tih poslodavaca koji primaju ili davaju plaće na razini minimalne plaće ili nešto veće zbog toga što im njihova djelatnost a to je dakle, drvna, tekstilna, kožarska u prvom redu, pa i građevinska djelatnost, vrlo često, ne uvijek, onemogućava ih u isplatama većih plaća zbog cijena svojih proizvoda koje na tržištu mogu postignuti. Minimalna plaća prema Zakonu o minimalnoj plaći je najniži mjesečni iznos bruto plaće koji pripada radniku za rad u punom radnom vremenu. Dakle, to je vrlo važno za istaknuti. Zašto? Zbog toga što ovaj zakon sada tu definiciju minimalne plaće dodatno razrađuje na način da se jasno zna što dosada nije bio slučaj, da u minimalnu plaću ne smiju ulaziti dodaci za prekovremeni rad, za rad nedjeljom i rad blagdanom. Prema tome, to je vrlo važno odmah za napomenuti da se ovim zakonom onemogućava da poslodavca te naknade za prekovremeni rad isplaćuje kroz minimalnu plaću već da se jasno razdvoji, odvoji kada radnik prima plaću. Temeljna mjera koju je ministarstvo odnosno Vlada predložila odnosi se na povećanje bruto plaće za negdje oko 5% u odnosu na plaću koja je utvrđena u isto ovo vrijeme prošle godine za 2017. godinu kada je definirana minimalna plaća. Također kada o tome govorim, želim reći da je tada dakle i prije godinu dana, a svega tri mjeseca nakon što je Vlada Andreja Plenkovića preuzela odgovornost za vođenje države, odmah također povećana plaća za 5% pa tako u bruto iznosu možemo govoriti da je u proteklih 14 mjeseci Vlada Andreja Plenkovića, minimalna plaća porasla za 320 kuna odnosno nešto više, gotovo 11%. 10,66% čini mi se da je taj koeficijent povećanja bruto plaće u proteklih 14 mjeseci. Pri tome želim također pripomenuti kada čujem primjedbe od naših kolega iz SDP-a daje za vrijem Vlade Zorana Milanovića, dakle u rasponu od te 3 godine, od 2013. godine kad je zakon donesen u ožujku 2013. godine pa do 2016. Vlada povećala svega 130 kuna u bruto iznosu što iznosi negdje oko 4,4% bruto plaće za 3 godine. Prema tome kada govorimo o tome koliko bi mogla biti plaća, onda moramo voditi računa i onom što su kolege iz SDP-a napravile u tom vremenu prihvaćajući ponekad i argumentaciju da je to bilo vrijeme krize ali je Vlada i preuzela odgovornost i ta bivša Vlada kako bi Hrvatsku izvukla iz krize, prema tome i tada se moglo govoriti o većem povećanju a ne baš o 4,4. Druga bitna stvar koju ovdje želim reći a to je da se prilikom povećanja bruto plaće vodilo računa i o poslodavcu na način da se poslodavcima, a opet govorim mislim na one poslodavce koji ne rade na crno nego čije su plaće zaposlenika uvjetovane njihovom nisko profitabilnom djelatnošću, za njih su utvrđene kompenzacijske mjere na način da im se 50% smanjuju doprinosi na plaću i da će oni na taj način imati manji trošak plaće od 104 kune. Na taj način, tu razliku preuzima državni proračun u iznosu od 24 milijuna kuna i 221 milijuna kuna preuzima HZZO. Ovdje je bilo pitanja da li će oni poslodavci koji su negdje blizu tog pojasa minimalne plaće sa 5, 10, 100 ili 200 kuna iznad minimalne plaće, koji svojim zaposlenicima isplaćuju takve plaće koje su nešto iznad minimalne plaće sada ući u ovaj sustav, ovdje postoji jasan instrument kojim se priječi takva mogućnost da se tim radnicima smanji plaća ne bi li njihovi poslodavci ušli u ovaj sustav i onda bi oni imali manje rashode temeljem smanjene stope doprinosa a taj instrument je 12 mjeseci potrebno da radnik prima takvu plaću da bi onda on mogao nakon donošenja ovog zakona ući u taj sustav. Prema tome, ovim instrumentom zaštite onemogućeno je takvom poslodavcu da se zlouporabi ovaka prijedlog izmjena zakona koji ide u prilog zaposlenicima da im se poveća minimalna plaća. Ja moram reći da istodobno sa donošenjem ovog zakona odnosno predlaganjem zakona na Vladi, Vlada donijela i druge mjere kojima se omogućava poboljšanje tržišta rada u Hrvatskoj. Dakle mi znamo da je upravo tog dana Vlada dala 29 000 radnih dozvola strancima koji će doći u Hrvatsku. Pa prema tome i tom činjenicom da će se omogućiti 29 000 novih radnih mjesta za radnike koji će plaćati svoje obveze pa i doprinose, neće se smanjivati prihod HZZO-a s jedne strane, a s druge strane o tome smo svjedoci kada smo donijeli proračun HZZO-a da u tom proračunu na prihodovnoj strani nije bilo smanjenja iznosa na poziciji prihoda od doprinosa HZZI-u. Ono što također moram reći, a to je zbog čega ove kompenzacijske mjere su pažljivo odrađene. Naime, kod velikog broja poslodavaca u Hrvatskoj se plaće ostalih zaposlenika, ne samo oni koji su u sustavu minimalne plaće nego i ostalih zaposlenika temeljen na minimalnoj plaći. Tako da će brojni zaposlenici bilo temeljem kolektivnog ugovora, bilo temeljem ugovora radu koji je ima sa svim zaposlenicima, bilo temeljem pravilnika o isplati plaća u svojoj firmi biti primoran ovakvom odlukom ukoliko ne budu morali mijenjati te svoje osnovne akte u kompaniji, podizati plaću i ostalim zaposlenicima koji nisu u sustavu minimalne plaće. Prema tome troškovi poslodavca koji mi ovim zakonom predviđamo da će biti smanjeni na račun smanjenja doprinosa za zdravstveno osiguranje i ostalih doprinosa za 50%, u isto vrijeme će tim istim poslodavcima koji imaju i druge zaposlenike a imaju ih sigurno, doći će do povećanja troškova plaća s obzirom da im se poveća osnovica na kojoj se obračunava plaća za te ostale zaposlenike. Prema tome, tu trebamo biti vrlo oprezni, ja u ovom trenutku te obračune nemam ali ću nastojati baš utvrditi i doznati koliko će se s te osnove poslodavcima koji isplaćuju ne samo minimalne plaće nego isplaćuju i druge plaće koje su značajno iznad minimalne plaće, povećati troškovi temeljem povećavanja minimalne plaće. Dakle, toliko o tome koliko i na koji način ovaj zakon jest i ide u prilog pojedinim poslodavcima i to najviše onim poslodavcima koji su upravo u toj djelatnosti nisko profitabilnoj kao što je drvno, kožarska industrija. Tako da i o tome trebamo voditi računa. Ja ovdje vidim iz rasprava koje smo čuli i tijekom jutra a i javnosti da postoje dva temeljna pristupa ovom Zakonu o minimalnim plaćama a to je prvi pristup da li je 164 kune dovoljno povećanje minimalne plaće i s druge strane je li kompenzacijska mjera poštena prema onim poslodavcima koji nastoje izići sa svim zaposlenicima iz sustava minimalnih plaća. Kada govorimo o visini povećanja od 5%, ja isto se slažem da bi to povećanje možda bilo bolje da je 15%, da je 12%, da čim prije dođemo na 60%. SDP nije rekao da će u svom prijedlogu zakona, pročitao sam i njihov prijedlog zakona da će oni već ove godine, 2018. godine, ići na 60%, nego govori da će se … [[Govornik se ne razumije.]] postupno rasti sa plaćama kako bi ona 2020. godine došla na 60% prosječne bruto plaćene isplaćene u RH. Ja tvrdim da svi mi ovdje koji jesmo neovisno o našoj stranačkoj preferenciji, držimo da bi minimalna plaća trebala doći na razinu preko 50% prosječne plaće u Hrvatskoj, preko 50%. Na taj način bili bismo u vrhu svih država članica EU-a, i ovako nismo na kraju, i ovako smo čini mi se negdje 9. ili 10. od onih najnižih prosječnih plaća u Hrvatskoj za što postoje podaci EUROSTAT-a. Ali taj postupak treba voditi računa s jedne strane kako bismo omogućili povećanje minimalne plaće a s druge strane, kako bi ipak vodili računa da poslodavci koji te plaće isplaćuju ne bi povećanjem plaće skokom od 15 do 20% ugrozili njihovo osnovno poslovanje pa time donijeli u pitanje uopće isplaćivanje plaća u tom poslodavcu odnosno njega primorali da ide u stečaj. Prema tome, povećanje minimalne plaće će biti jedan od osnovnih prioriteta ove Vlade, to je u programu Vlade i jasno rečeno, Vlada će s time i nastaviti, mi ćemo siguran sam i iduće godine u ovo vrijeme svjedočiti novom povećanju plaće ali to povećanje plaće mora biti sustavno, voditi računa o poslodavci kao što vodite računa i o radniku u tom poslodavcu. I druga stvar, rekao sam da je kompenzacijska mjera dobra jer ona pomaže tim, prvenstveno tim poslodavcima da mogu i dalje isplaćivati svoje plaće ali govorim o tome treba voditi računa da će poslodavci osim toga što će imati uštedu zbog toga što im se smanjuju doprinosi za zaposlenike koji primaju minimalnu plaću, imati i povećane troškove za isplatu plaća, za one zaposlenike kojima se plaća kod poslodavca temelji na propisanoj minimalnoj plaći. Ovdje je bilo jutros riječi od kolege Bernardića o tome kako je povećanje cijene struje veliki udar upravo na ovu kategoriju hrvatskih građana koji isplaćuju minimalne plaće i koji imaju niska primanja. Dakle, to nije točno, da ne kažem da je laž. Naime, prošlogodišnjom poreznom reformom smanjeno je hrvatskim građanima cijena struje na način da je osnovica odnosno stopa PDV-a smanjena sa 25% na 13% a onda povećanjem koje smo naslijedili od bivše Vlade gdje je trebalo povećati naknadu za obnovljive izvore energije, povećana je naknada za 3,5 lipe na 10,5 lipa što u prosječnom kućanstvu godišnje ipak kada se usporedi smanjenje stope PDV-a i povećanje naknade za obnovljive izvore energije, još uvijek je po pojedinom kućanstvu na godišnjoj razini koje ima prosječnu potrošnju negdje oko 60 kuna manje treba sredstava odvojiti za plaćanje električne energije. Prema tome nije ni to točno i s tim ću sada završiti. Dakle, mi ćemo u klubu HDU-a podržati ovaj prijedlog zakona, mi mislimo da je dobro da Vlada konstantno povećava plaću i na to se također moram osvrnuti, kolega Bernardić je rekao da ovo nije povećanje plaće već ovo je zakon a da će Vlada svojom uredbom taj poklon božićnim tim građanima i zaposlenicima na koje se ovaj zakon odnosi, da će Vlada velikodušno to svojom uredbom napraviti, ja bi samo podsjetio da je takva odluka kojom Hrvatski sabor donosi zakon a Vlada propisuje visinu minimalne plaće, upravo na temelju zakona koji je donesen 2013. g. dakle … [[Govornik se ne razumije.]] ovog zakona. Prema tome, to je ono što je naslijeđeno i što je u ovom zakonu jednostavno potvrđeno. Prema tome, evo ja ću time završiti u ime Kluba zastupnika HDZ-a i mi ćemo podržati ovaj prijedlog Zakona o minimalnoj plaći.
Zahvaljujem kolega Bačić na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Goran Mars. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine Bačić. Sa nevjericom, sam sad na kraju čuo poklon hrvatskim građanima. Kao da je Andrej Plenković i HDZ poklonio nešto tim ljudima, koji su mjesec dana radili za 2800 neto. I to vi nazivate poklonom. Ovo je po meni, jedno od najskandaloznijih izjava koje sam čuo do sada u Hrvatskom saboru, od osnutka Hrvatskog sabora, od '90.-te g. Kolega Bačić je to nazvao poklonom Andreja Plenkovića i HDZ-a i to tu za govornicom na taj način obrazlaže. Kolega Bačiću pogledajte ovo, znate li vi što je ovo? To je kovanica od 5 kn. Toliko ste vi dnevno ljudima povisili plaću koji su na minimalnoj plaći. Evo, to je to. Kila kruha, manje od kile kruha, litre mlijeka, pola čokolade i s time se vi hvalite. Pa što je to ljudi moji? Pa jel ima uopće malo volje, da se ljudima pomogne, ili se na ovaj način, još bahato govori da je to poklon. Da Bog da vama netko poklonio tako nešto. Za 5 kn dnevno i da se cijeli mjesec namučiti za to što ljudi rade cijeli mjesec za 2700, 2800 kn. Pa tih 130 kn, kada se ide putni trošak do Karlovca se sprži. 30 km je to, pardon, 60 km je to. Kad prođete Karlovac evo to je 130 kn kad idete doma. Probajte shvatiti kako ljudi žive i nemojte se na taj način odnositi i karakterizirati nešto što jednostavno ne stoji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolega Maras. Poštovani kolega Bačić odgovor. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, dok je vaš predsjednik SDP-a u ime Kluba SDP-a ovdje izlagao, vi ste očito malo zaspali, zadrijemali ovdje u Saboru, pa niste slušali ono što je on govorio. Prema tome, trebali ste čuti što je vaš predsjednik rekao, on kaže, ovim se zakonom ne povećava minimalna plaća u RH i već će to pokloniti predsjednik Vlade kada Vlada donese uredbu i utvrdi povećanje te plaće. Prema tome, ja sam citirao vašega predsjednika, pa ovu repliku ste trebali uputit njemu, a ne meni. A što se tiče 5 kn i kovanice koju ste mi pokazali, vi kažete da smo to mi napravili, 5 kn, za ovu godinu. A vi ste 4 g. bili na vlasti, pa niste niti tih 5 kn, nego ono duplo manje od 2 kn mjesečno, tim istim zaposlenicima radili. Prema tome, ja ne kažem, da je 5 kn puno, 5 kn je malo, još uvijek ta minimalna plaća je mala, ali po vama ona ne bi bila niti takova. I ja sam rekao, da ćemo mi radom ove Vlade, itekako doći do jednog iznosa, postotka prosječne plaće u RH do kraja mandata ove Vlade, koja će u svakom slučaju učiniti, doprinijeti, da hrvatski građani, u prvom redu, radnici imaju dostojan život sa svojom minimalnom plaćom. A ne onakvom, kakvu ste mi vi ostavili, dok ste bili u Vladi i dok ste vi bili dio vladajuće većine. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Bačiću na odgovoru na repliku. Sljedeća replika, poštovani kolega, Mirando Mrsić.
Hvala lijepo, uvaženi zastupniče Bačić, a niste baš dobro pripremili diskusiju. Pa u prvom redu, minimalna plaća nije usmjerena prema sektoru, koja je drvno prerađivačko, nego je usmjerena prema svima, svi imaju pravo. S druge strane, minimalne plaća nije usmjerena ka poslodavcima u poteškoćama nego svima. Dakle, tu … [[Govornik se ne razumije.]] od krivih premisija. S druge strane, nemojte štiti poslodavce njih od samih njih, jer mehanizam ugovaranja plaće u nekoj tvrtki gdje je minimalna plaća baza, za povećanja ostalih plaća, je rizik poslodavca koji je ugovorio sa radnicima i sindikatima takav način obračuna plaće. Prema tome, nemojte ih braniti od njih samih. Dakle, oni sami mogu i znaju i što i kako treba napraviti. S druge strane, vrlo jasno je da prebacivanje troška minimalne plaće sa poslodavaca na državu, je poklon države poslodavcima. I ovo nije minimalna plaća za radnike, nego je minimalna plaća za poslodavce. Jer i ono vrijeme krize, kada smo podigli minimalnu plaću koliko smo mogli, tada je isto bilo govora da će se otpustiti 50000 radnih mjesta, da ove industrije to neće moći izdržati, pa se pokazalo, da se ipak moglo održati minimalna plaća bez kompenzacijskih mehanizmima. Ono što ste trebali napraviti, je da ponudite tranzicijski period, umjesto da prebacujete trošak na državu, na jadan zdravstveni sustav, kojim ćete uzeti još 250 milijuna. Trebali ste omogućiti da poslodavac sa svojim radnicima, sindikatima ili radničkim vijećem ugovori, da može minimalnu plaću isplaćivati prošlogodišnje. I na takav način ste omogućili poslodavcu da se privikne na jednu novu minimalnu plaću. A vi ste išli potpuno drugim putem.
Zahvaljujem kolegi Mrsiću. Odgovor, kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Mrsić, posebno cijenim zastupnike koji imaju … [[Govornik se ne razumije.]] pamet. Što tako širokogrudni kao što ste sada niste bili prije godinama, dok ste bili ministar i vodili ovaj resor. Što tada niste iznašli metode, načine, kako ćete povećati minimalnu plaću? Vi ste autor zakona koji nije propisao, kako će se i na koji način povećavati minimalna plaća. Ja sam se baš pripremio za ovu točku. Ovo nije moj rekao bih djelokrug zanimanja kada govorim, ali sam se baš pripremio za ovu točku i vidio sam da niste iza sebe ostavili, a taj ste zakon pisali, a sad prebacujete ovoj Vladi metodologiju kako i na koji način pratiti povećanje minimalne plaće u odnosu na rast prosječne. Niste to napravili. Ovdje sada u obrazloženju zakona uzimaju se tri osnovna elementa koji govore o povećanju minimalne plaće. Ja nisam zadovoljan povećanjem od 5%. Kamo sreće da je povećanje 20%, ali sam navodio one poslodavce u drvnoj i tekstilnoj industriji zato što se kod njih, upravo se kod tih poslodavaca vidi da je udio minimalnih plaća najviši. Dakle, upravo oni najviše izdvajaju za minimalne plaće zbog toga što su nisko profitabilni i zbog toga sam ja njih izdvojio. Ne zbog toga što nisam znao kakvi su odnosi u drugim djelatnostima gdje je raspon između minimalnih plaća 29% do 62 i tri posto kod određenih drugih poslodavaca. Prema tome, spominjao sam poslodavce u tim industrijama što znam, jer to govore i pokazatelji da se kod njih najviše isplaćuju minimalne plaže i to je ono što sam, zbog čega sam njih posebno izdvojio. A ja mislim da mora se propisati kako i na koji način pratiti rast minimalnih plaća u Hrvatskoj usporedno sa rastom prosječnih plaća u Hrvatskoj i da to na određeni način bude jedno s drugim povezano kako bismo dosegli taj po meni prihvatljivu razinu prosječnih plaća u Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bačić. Sljedeća replika, poštovani kolega Domagoj Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega, moram na početku svoje replike reći neke stvari budući da ste skloni spinanju, da ne kažem alternativnim činjenicama kako se izražavaju neki članovi vaše stranke, a kada govorimo o povećanjima plaća. Dakle, ne možete uspoređivati situaciju u kojoj je bila vlada Zorana Milanovića i sada svoju, jer sada jašete na valu gospodarskog rasta koji je upravo ta vlada osigurala jer ona 2016. nije osigurala ništa. Po meni ovo nije povećanje plaće dame i gospodo, ovo je zapravo izravnavanje sa inflacijom. Jer povećanje od 164 kune ja jedino tako mogu protumačiti. Naravno to je povećanje više nego dobro došlo našim sugrađanima koji zarađuju minimalnu plaću. Ali ja vas pitam kolega Bačić ili bilo tko u ovoj sabornici preživite vi sa 3000 kuna pogotovo ako je to jedini prihod u kućanstvu. Samo grijanje ćete platiti barem 1500 do 1800 kuna u ovim zimskim mjesecima zato što su takve cijene plina. Čak i ako se grijete vrlo, vrlo štedljivo. Po meni kolega Bačiću, da smo zaista htjeli pomoći poslodavcima tada smo trebali rasteretiti, odnosno pojeftiniti rad. Jer vi da bi kao poslodavac dali jednu pristojnu plaću koja je podnošljiva za troškove s kojima se naši sugrađani susreću, a to je recimo 5600 kuna vi u brutu morate izdvojiti više od 8000 kuna. Dakle, ja kao poslodavac sam destimuliran da dajem dobru plaću svojim zaposlenicima jer me jako puno to košta. Ja gotovo još jedanput toliko moram platiti u brutu da bi svom radniku dao dobru plaću. Ovo me pomalo podsjeća na vašu poreznu reformu sa početka mandata koja je bila Superhik porezna reforma – dajemo bogatima puno, a siromašnima ništa. Ovo je isto tako, stimuliramo male plaće i stimuliramo poslodavce da isplaćuju minimalce što apsolutno nije dobro.
Zahvaljujem kolega Hajduković. Poštovane kolegice i kolege zastupnici, čast mi je i zadovoljstvo pozdraviti na galeriji Hrvatskog sabora Izaslanstvo mađarsko-hrvatske parlamentarne skupine prijateljstva, Nacionalne skupštine Mađarske koju predvodi voditelj skupine gospodin Matija Firtl. Želim vam dobrodošlicu, da se ugodno osjećate u Hrvatskom saboru i da imate ugodan i lijep boravak u Republici Hrvatskoj. [[Pljesak.]] Hvala lijepo. Odgovor na repliku, poštovani kolega Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Hajduković, ja mislim da ćemo se složiti da je jedini pravilan pristup i mogućnost promjene zakona, donošenja svih mogućih zakonskih, podzakonskih akata kako bi povećali minimalnu plaću pretpostavka tome i rast bruto domaćih proizvoda. To je pitanje svih pitanja. Ja mogu razumjeti da u vrijeme kada je padao BDP za vrijeme vaših Vlada da niste mogli naročito povećati minimalnu plaću, ali isto tako nemate onda pravo ako sebi uzimate opravdanje to što niste nego svega 4,5% povećali minimalnu plaću u tri, četiri godine, a to kažete zbog toga što je država bila u krizi ne možete sada odmah čim je počeo rasti BDP tražiti da se sada, odnosno minimalna plaća poveća za 20 ili 30% jer onda niste vjerodostojni u tome kada opravdavate sebe za … [[Govornik se ne razumije.]] a onda tražite veliki rast minimalne plaće u vrijeme kada počinje rasti BDP u RH. Što se tiče porezne reforme, ja mislim da je ta porezna reforma itekako doprinijela rastu BDP-a u Hrvatskoj i to upravo ono što smo govorili kada smo usvajali u Saboru poreznu reformu, a tvrdili smo da će ona doprinijeti rastu BDP-a oko 0,5%. Pa ako je i tih 0,5% doprinijelo rastu BDP-a u prošloj godini koji je bio oko 2,9% to je onda i u ovoj godini koji će biti oko 3,2% to je onda najbolji način da raste BDP a da na taj način onda omogućavamo povećanje minimalne plaće. Prema tome, to je kao sustav spojenih posuda. Kako bude rastao standard u Hrvatskoj, odnosno kako bude rastao BDP u Hrvatskoj tako će rasti i standard hrvatskih građana, pa onda i onih koji su na minimalnoj plaći.
Zahvaljujem kolega Bačić na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, uvaženi kolega Bačić. Vaša rasprava na ovu temu bi se mogla svesti na onu narodnu uzrečicu sit gladnome ne vjeruje. Da sit gladnom ne vjeruje jer 76000 radnika u Hrvatskoj koji rade za minimalac u Hrvatskoj ne mogu prehraniti svoju obitelj i platiti onu košaricu koja košta preko 6, 7000 i 700 kuna. A pogotovo kad vidite kakve su razlike unutar Hrvatske, da je prihod prosječni dohodak po stanovniku u Levanjskoj Varoši, to je tamo kod Đakova 11697 kn godišnje, u Gunji je 12733, Babinoj Gredi 12950, a u Svetoj Nedjelji 43934 ili u Rijeci 38187 kn po stanovniku. Ogromne razlike, 76000 radnika radi za minimalac. A ako još tome pridodamo i oko 4000 radnika, oko 900 poslodavaca koji ne isplaćuju plaću, ako imam dobar podatak, onda vidimo u kojoj situaciji je Hrvatska. A po stvarnoj, pojedinačnoj potrošnji građana smo po 58% prosjeka prosjeka kupovne moći stanovnika EU. I Rumunjska nas je dostigla, a najlošiji trojac čine Bugarska, Rumunjska i Hrvatska. Minimalnu plaću treba povećati, ali ovo je nedostatno da bi smanjili tu opasnost od siromaštva, a najveća opasnost od siromaštva je upravo u tim nerazvijenim regijama gdje je drvna i tekstilna industrija, Slavonija, Baranja i neke druge nerazvijene regije. I kad vidite po anketama, da 80% stanovništva, koji su se iselilo iz Hrvatske je reklo da je to zbog malih plaća. Kako s poslodavcima postići dogovor da dignu plaće? Samom povećanje minimalca, jedan je od putova. Ali treba i za te osjetljive sektore naći neke mjere, reforme, smanjiti administrativni pritisak na njih. Evo i jučer je predsjednica rekla da se taj porezni pritisak, upravo na te male obrtnike i poduzetnike prevelik, a kod nekih velikih tipa Agrokor, nisu ni došli. To morate mijenjati.
Zahvaljujem kolega Vlaović, odgovor kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Vlaović, kad vi na takav populistički način, prebacujete mene, da se moja rasprava može svesti na … [[Govornik se ne razumije.]] ja mogu vam reći, što ste vi napravili da onda … [[Govornik se ne razumije.]] Što je vaša stranka napravila da ti ljudi budu siti? Vodili ste hrvatsku poljoprivredu kao stranka godinama, u 3, 4 mandata, pa što ste napravili? Što niste vi upravo zbog toga što ste preuzeli tada dobili odgovornost, za djelatnosti u kojima je najviše izražena, a to ste sami maloprije rekli. U Slavoniji je najviše izražena ta minimalna plaća, gdje najviše korisnika te minimalne plaće u Hrvatskoj, što ste vi napravili? Ne želim da takvu razinu s vama razgovarati. Ja sam rekao da jedini način da se poveća minimalna plaća, dakle dosegne 50, 55%, 60% koliko može da se minimalna plaća, jest rast BDP-a. Ali isto tako želim reći da je u 14 mjeseci ove vlade i prijašnje vlade, dakle, od 2016.g. povećana plaća za 320 kn. To nije puno, bilo bi bolje da je 650 kn, ili 1000 kn, ali je rast, godišnji rast bruto plaće 5%, će do kraja mandata dovesti do onoga za što je uspostavljeni cilj, u programu rada ove Vlade. Prema tome, svim drugim mjerama, nije samo ova mjera, ide ka najugroženijim hrvatskih građana, ima niz drugih mjere koje se donose i u drugim ministarstvima, kako bi se olakšao život našim sugrađanima koji doista primaju plaće koje su na rubu egzistencijalnih minimuma. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Bačiću na odgovor. Sljedeća replika, poštovani kolega Tomislava Klarić. Izvolite.
Uvaženi kolega Bačić, ja vjerujem, da vi, ja kao i svi ostali ovdje u ovoj sabornici, bi danas više voljeli da govorimo o iznosima od 5000, pa i nešto više kuna, što bi realno bio, nekakav po meni minimum za preživljavanje u današnjim uvjetima. Ono što je dobro, i u ovom zakonu a i u promišljanju ove Vlade, je da smo kroz 3 kraća perioda došli do iznosa 3120 kn, 3276 sada na iznos od 3435 i da se taj iznos konstantno povećava. Ali, isto tako i podatak, da je 76404 naših građana prisiljeno preživljavati s ovakvim iznosima, mora nas potaknuti da promišljamo i nešto drugo. Dakle, u ovom trenutku, što svakako treba pozdraviti ovakav pristup, ali isto tako izraziti bojazan, da se ne bi dogodilo nešto što nitko od nas ne želi, a to pokazuje ovo što je državna tajnica pročitala podatak o inspekcijskim nalazima i uočenim nepravilnostima, odnosno, nezakonitosti u ogromnom broju slučajeva, gdje se radilo o isplatama na crno. Gdje se radilo o smanjenju za zdravstveno itd. Mislim da bi taj segment trebalo pojačati. Ali, dobro što ste u svojoj raspravi spomenuli i to treba stalno isticati. Gospodarstvo je usko povezano i sa plaćama, sa zaposlenicima i sa povećanjem rasta BDP-a. Činjenica je da u Hrvatskoj, gospodarstvenici, poduzetnici plaćaju skuplju vodu. Činjenica je da plaćaju skuplju struju. I činjenica je da se oni moraju na tržištu boriti. I to je jedan široki paket mjera, koji će se morati uskladiti jedan s drugim. Jer sve je to jedan krvotok, koji jedan bez drugoga ne može, a svaka ova kuna koja je uplaćena na račun naših građanina kroz povećanje, minimalno osobnog dohotka, itekako će se kroz potrošnju, pa i onaj PDV vratiti u državni proračun. I mislim da je ovakvo promišljanje, jedino pravo promišljanje. A tu dostižnu postotak od 50% prosječnog osobnog dohotka u RH, to je jedan cilj koji ja mislim, da se može ostvariti u ne tkao dugo vrijeme.
Zahvaljujem kolega Klarić. Ja bi samo molio i vas i sve kolegice i kolege da poštujete vrijeme, da vas ne prekidam. Odgovor kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Klarić, ja sam to u uvodu rekao, da dok govorim u ime kluba u ovom zakonu, ne razmišljam u tom trenutku o poslodavcima, koji zloupotrjebljavaju zakon, kojima minimalan plaća služi samo za obračun doprinosa, a onda na crno isplaćuju svoje zaposlenike. I to je neprihvatljivo. Međutim, nisu oni problem ovoga zakona, oni su po meni, problem i drugih zakona i drugih tijela RH, koji moraju zaustaviti tu crnu ekonomiju u Hrvatskoj. Ali, isto tako moram reći, da ne možemo tražiti od poslodavca da isplaćuje veću od one koju smo propisali ili da se uporno povećavaju plaće u Hrvatskoj, ako mjerama ne idemo i ka poslodavcima. Prema tome, samo uspješan poslodavac, može svojim radnicima, povećavati plaću i iznad minimalne, odnosno, može pojačavati plaću koja je dostojna života u RH. Prema tome, kada govorimo o minimalnoj plaći moramo voditi računa o zaposlenicima, dakle o radnicima ali moramo voditi računa i o poslodavcima. I neće doći u Hrvatskoj do povećanja plaća ako se ne poveća mogućnost da poslodavci ostvaruju prihode koji će onda posljedično omogućiti i povećanje plaća. Ali isto tako kada govorimo o plaćama u Hrvatskoj, onda to nije samo problematika Zakona o minimalnoj plaći, tu moramo govoriti da smo poreznom reformom povećali plaće, da smo povećali osobne odbitke, da smo snizili stope poreza na dohodak itd., itd. pa zbog toga i jest ove godine išla plaća preko prosječna plaća u Hrvatskoj gotovo oko 6% što je onda omogućilo rast trgovine na malo itd., itd. Dakle to je jedan kompleks mjera koje moramo ići i prema poslodavcima i prema zaposlenicima da bi u Hrvatskoj podigli standard hrvatskih građana koji se uglavnom očituje kroz iznose prosječnih i minimalnih plaća u Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bačić na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolega Bačić. Samo ću se složiti u ovom prvom dijelu koje ste naglasili u replikama, vidjeli smo da porezna reforma posebno u smislu rasterećenja ili smanjenja stope poreza na dohodak je rezultiralo time da je ubrani porez veći. Jedna od premijerovih obećanja predizborne kampanje je bilo sniženje stopa PDV-a za jedan postotni poen, možda bi upravo ta mjera izazvala bolje efekte smanjenje stope PDV-a za jedan postotni poen, možda bi jer upravo najsiromašniji oni ne štede, oni najviše troše, dakle najviše toga poreza relativnom odnosu u odnosu na njihove plaće. Ali pustimo to. Ono što ja zamjeram ovom zakonskom prijedlogu zapravo cijeloj priči oko minimalne plaće, ona neće riješiti suštinu problema jer moramo promatrati da bi vidjeli zašto se ovo događa u RH moramo pogledati njeno gospodarstvo. Evo samo nekih primjera, kod malih poduzetnika imamo zaposleno 422.238 ljudi u srednjima 145.000, veliki poduzetnici 262, e sada u srednjim poduzećima unatoč tome što je gotovo za trećinu manje zaposlenih nego kod malih poduzetnika, ukupni prihodi su samo za pola manje. Ali šta se onda događa? Dobit je opet za trećinu manja nego što je kod malih poduzetnika. A uzmimo sada velike, gotovo u pola zapošljavaju manje ljudi nego mali poduzetnici, ali njihovi prihodi su daleko veći i dobit im je negdje otprilike na razini malih poduzetnika. I onda ako vidimo neto kada uzmemo i njihov gubitak onda vidimo da najlošije stoje srednji poduzetnici. Nešto imamo kod malih poduzetnika pozitive, najveća pozitiva je kod velikih poduzetnika. I sada se postavlja pitanje, hoćemo li ovakvim odredbama za minimalnu plaću koga ćemo od ovih poduzetnika najviše pogoditi, to je ono što nedostaje u prijedlogu zakona takav jedan pregled.
Zahvaljujem kolega Žagar. Odgovor kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Žagar, slažem se s vama u dijelu u kojemu govorimo da minimalna plaća odnosno Zakon o minimalnoj plaći ne rješava sustavno problem niskih primanja u Hrvatskoj, on je tek posljedica. Ovaj zakon je socijalno zaštitni instrument da pomogne onima koji imaju niska primanja, minimalne plaće i koji da tako kažem jedva sklapaju kraj s krajem. Slažem se s vama da je potrebno utvrditi, omogućiti poslodavcima mjerama aktivne gospodarske politike da podignu svoja poslovanje na način da onda oni mogu i bez ovog zakona povećati plaću svojim zaposlenicima. Ja ne vjerujem opet govorim … pravim poslodavcima koji brinu o svojim zaposlenicima, a takvih je ipak najveći broj da bi oni povećali plaću kad bi im to okolnosti u kojima djeluju rade omogućili. Prema tome, tu se s vama slažem. Ali kada govorimo o poreznoj reformi koju ste spomenuli i tu ste također u pravu na tragu ste onoga da je porezna reforma značajno pomogla malim poduzetnicima jel im je smanjila stopu poreza na dobit sa 20 na 12%, pa kada vi vidite prihode državnog proračuna u dijelu koji se odnosi na porez na dobit da ona raste, zato što je s jedne strane smanjena je osnovica, ali je onda obuhvatila veća je baza poreznih obveznika koji plaćaju porez na dobit. Prema tome, mogu se s vama dijelom složiti da je sada potrebno još napraviti dodatan iskorak prema srednjim poduzetnicima koje ste vi maloprije točno spomenuli koji bi trebali postignuti tu razinu jer je ipak najviše takvih poduzetnika u RH.
Zahvaljujem kolega Bačiću na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Bačić složio bi se s vama u dijelu gdje kažete da su poduzetnici oni koji su pokretači razvoja. S tim bi se složio. Međutim činjenica je da sve zakonske prijedloge i kao pokretači razvoja i koji ovise o plaćama svojim radnicima i koji se bore za tu plaću, činjenica da mi sve zakone pa i ovaj sada i o regionalnom razvoju prije nekoliko dana u biti donosimo protiv tih poduzetnika, a poglavito na područjima koji su nerazvijeni. Umjesto da dajemo mjere nerazvijenim područjima kroz regionalni razvoj, kroz ovaj Zakon o minimalnim plaćama da na tim područjima ostaju ljudi raditi gdje bi se smanjili troškovi radnika i putovanja stotinama kilometara i odlaska u druge države, vi jednim zakonom kažete prije nekoliko dana o regionalnom razvoju da je Drniš razvijen. I sada kada budu natječaji za poduzetnike zato će oni imati manje bodova, znate to. To je apsolutno protiv mjera protiv radnika, radništva, protiv naroda toga kraja i protiv demografskih politika koje bi morale biti u biti onako kako kažete i vi i predsjednica Republike i premijer kada dolazi ovdje, trebali bi biti da natalitet povećaje se, a ne da imamo stara sela, prazna sela, prazne gradove. Sinj, Drniš, Škabrnja, Gorski kotar, zaleđe Zadra, Ravni kotari vi proglasili razvijenim. A ovdje pričamo o minimalnoj plaći. Pa tko će radit? Nema radnika. Nastavite li ovako za nekoliko godina ne bude li se donosili bolji zakoni možete donit slobodno sto tisuća kuna minimalnu plaću, ali neće imati tko raditi osim nešto u Zagrebu i razvijenim krajevima. Jel' su to politike bile socijaldemokrata koji su također takve zakone donosili i demokršćana.
Zahvaljujem kolega Bulj na replici. I odgovor kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bulj, vi rado promatrate zakonsku regulativu parcijalno segmentirano onako kako bi vama to odgovaralo za replicirati. Ali trebali bi promatrati ovih dana i druge zakone u Hrvatskom saboru koji na ta ista područja idu sa zakonima koji će pomoći razvoju tih područja. Pa će primjerice Zakon o financiranju jedinice lokalne samouprave vašemu Sinju što je meni jako drago i sinjskoj krajini, … … [[Upadica Bulj, ne razumije se.]] Sad ću vam reći. Omogućit će tridesetak milijuna kuna kolegi Praniću i 25 milijuna kuna kolegama u Metkoviću kad govorimo evo dalje o ovom našem jugu Hrvatske, napunit će proračun sa osnove poreza na dohodak na način da će moći oni onda donijeti mjere koje će pomoći poduzetnicima, kojima će omogućiti da ih oslobode nekakvih davanja komunalnih koja su propisana Zakonom o lokalnoj samoupravi, omogućit će da oslobode plaćanja one koji počinju sa svojim obrtima ili svojim poduzećima na par godina. Može subvencionirati i plaće zaposlenika. Dakle, Zakon o financiranju jedinica lokalne samouprave omogućiti će brojnim jedinicama lokalne samouprave pa i Drnišu kojega ste vi spomenuli da može sada prema svojim poslodavcima, odnosno kompanijama, tvrtkama koje posluju na njihovom području, a pogotovo onima koji bi se tamo mogli sada prema Zakonu o strateškim investicijskim projektima otvoriti, da i prema njima idu sa određenim mjerama, subvencijama i poticajima da tamo otvaraju radna mjesta. Prema tome, kada gledamo neke zakone segmentirano možda biste bili u pravu. Ali kada gledate svu širinu mjera koje propisuje Vlada RH onda možete vidjeti da je pogotovo prema tim područjima su značajne mjere koje idu ka poboljšanju i okruženju poslodavaca.
Zahvaljujem kolega Bačiću na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Ante Babić, izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Bačiću, vi ste u svom izlaganju govorili zapravo zbog čega se donosi ovaj zakon, jer onaj zakon koji je predložila tada Kukuriku koalicija iz 2013. godine zapravo nije ispunio postavljene ciljeve i to je razlog zbog čega se donosi ovaj zakon. Kad se govori o minimalnoj plaći, dobro je također da ste napomenuli. Jedan je dio vezan za kolektivni ugovor onih 10 godina i način zapravo na koji se tada kako je plaća bila vezana uz osnovicu, odnosno da je osnovica bila vezana za obračun obaveznog doprinosa i tada je nastala ta skala … [[Govornik se ne razumije.]] Ono što ste također govorili, a treba još naglasiti, dakle za vrijeme Kukuriku koalicije izostao je bilo kakav socijalni dijalog. To zaboravljamo svi i to vam zapravo najviše govore sindikati u tih 4 godine. I danas oni vjerojatno ne sjećajući se toga vremena govore i brinu se za prava radnika. A mi zapravo njegujemo taj socijalni dijalog, vodimo s poštovanjem i uvažavanjem razgovore i sa partnerima i sa poslodavcima i sa sindikatima. I ne treba smetnuti sa uma i činjenicu da je nakon povećanja plaća državnim i javnim službenicima u rujnu se započeo jedan novi ciklus pregovora o kolektivnom ugovoru. Dobro je da ste naglasili da ovoj uredbi u visini minimalne plaće, da zapravo u tom dijelu se izuzimaju i oni dodaci za otežane uvjete rada a to je noćni rad, nedjeljom, rad blagdanom ili nekim drugim danom za koji je zakonom određeno da se ne radi i to treba zapravo naglasiti. Kažu da ovim zakonom dijelom pogodujemo poslodavcima. Što je štetno u tome što se pogoduje poslodavcima? Treba pogodovati u ovoj situaciji i poslodavcima, ali i radnicima. Ja mislim da to nije po meni loše. Hvala.
Zahvaljujem kolega Babić. Odgovor kolega Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Babić, hvala vam što ste me podsjetili, ja sam to zaboravio reći. To sam propustio reći kad sam govorio u ime kluba. Evo vi ste prvi zastupnik koji me na to podsjetio. Način kojim ova Vlada njeguje tripartitni odnos, odnosno socijalni dijalog između svih socijalnih partnera i između sindikata i između poslodavaca. To je trebalo istaknuti, jer je i ovaj zakon je dijelom rezultat upravo tog jednog socijalnog dijaloga Vlade sa svojim socijalnim partnerima. To je dobro i na tome, ovdje državnoj tajnici bih napomenuo da taj odnos treba i dalje njegovati, unaprjeđivati kako bi onda se zakoni koji dolaze ovdje u Hrvatskom saboru bili usklađeni i sa jednim i drugim socijalnim partnerom. To je jedna stvar. I druga stvar s pravom ste primijetili da je ovdje ovim utvrđivanjem minimalne plaće sa strane su maknuta i ona primanja koja nisu ostvarena za puno radno vrijeme, a to je dakle i prekovremeni rad. To je rad nedjeljom, rad blagdanom što će sada također pored povećanja plaće od 5% omogućiti da poslodavac često puta u minimalnu plaću ne ubacuju upravo te iznose koje je radnik obavljao, nego tu će bit jasno izdvojeno od minimalne plaće i to je veliki doseg ovog zakona. I kada ste spominjali o tom socijalnom dijalogu, to sam također propustio reći u nizu replika mojim kolegama sa lijeve strane da upravo to je nedostojalo njihovoj vladi, taj izostanak socijalnog dijaloga sa i poslodavcima i sa sindikatima o čemu smo svjedočili u vrijeme upravo njihove vlade.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bačiću. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a poštovani kolega Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Ono što je dobro, da se raspravlja o plaćama ljudi. Naš će Klub podržati naravno ovaj zakon. Ne vjerujem da bi uopće netko bio taj tko ne bi podržao, bez obzira kakvo bilo povećanje, uvijek je bolje podržavati povećanje nego smanjenje. Ali, naravno, da nikako ne mogu reći, da smo zadovoljni s ovakvim povećanjem. Nije nitko zadovoljan. Vjerojatno ni oni koji su ga izrađivali, koji ga predlažu dakle, resorno ministarstvo, ni Vlada, a vjerujem da ni mi svi skupa. Vjerujem, da ne postoji ni jedan čovjek, koji ne bi htio, da se ta minimalna plaća, poveća znatno više. Mi smo nedavno postavili jedan upit, jednu malu analizu, računajući koliko bi bilo potrebno, da uopće može obitelj preživljavati. Nekakva grupa procjena, da to ispod 4000 kn to ne bi smijalo biti. Pa smo postavili pitanje, kako doći do tog iznosa 4000 kn. Danas, imamo pokazatelje, koji su pozitivni. I kad se kritizira rad Vlade i oni koji upravljaju Hrvatskom državom, onda se vrlo često zanemaruje, da ti trendovi koji se sad pokazuju, da su oni pozitivni i nikako ne mogu prihvatiti stavove, da je za to sve netko drugi zaslužan, da baš za ništa nije zaslužna vlada i oni koji upravljaju RH. Kad bi analizirali, došli bi do vrlo konkretnih podataka, o učincima, određenih zakona, koji su donijeti u ovih godinu dana i koji su imali pozitivne učinke. I to jednostavno, treba tako staviti na stol. Mi stalno, govorimo samo kritički. Kažu, neki kolege, da im predlažu nešto, sve je dobro, dok se predlaže vrlo konkretno, dok se predlaže racionalno i dok se predlaže razumno. Ali, predlaganja, radi predlaganja, radi nekih sitnih političkih poena, nikome ne nose dobro i mislim da nema više u RH čovjeka koji može na tako nešto u principu i nasjesti i prihvatiti to nešto kao ozbiljno. 5% povećanja, odličan postotak, ali je start nizak. Imamo problem s startom. Krenuli smo od vrlo niskog starta i zato taj postotak od 5% u principu nosi nominalno vrlo malo. Ja sam uvjeren da će Vlada nastaviti resorno ministarstvo raditi u ovom pravcu i da će u narednom periodu dati maksimalni napor, da dođe do znatnijeg povećanja te najmanje plaće u RH. Ali, si postavljam i pitanje, da li je uopće pojam minimalne plaće nešto što je dobro? Samo par zemalja u EU, ima minimalnu plaću. I kad dublje razmišljam o tome, nisam siguran, da li je uopće dobro da imamo pojam minimalne plaće. S jedne strane žele se zaštiti radnici koji rade, da dobiju barem onu najminimalniju plaću. S druge strane mi smo te ljude koji rade za takvu plaću ustvari podcijenili i degradirali. Možda bi trebalo stalno jače razmisliti o tome, da li danas, kada realno gledajući imamo problem i sa radnom snagom u određenim strukama, uopće više treba pojam minimalne plaće, ili treba stvarno stvar prepustiti tržištu rada i na taj način pronaći jedan suživot poslodavaca i zaposlenika. S druge strane, moramo ozbiljno porazmisliti o tome, da li je danas, vrijeme da se ozbiljno izanalizira i vide mogućnosti isplate bruto plaće ljudima? Pa da si ljudi sami raspoređuju tu plaću. Znam tu se narušavaju svi sustavi u RH. Ali, to je izazov s kojim se treba uhvatiti u koštac i o kojem treba početi ozbiljno razmišljati. Jer, na ovaj način, da mi iz godine u godinu, radi toga što smatramo da treba neke sustave, koji su neodrživi održavati, praktički idemo sve niže i niže. Tonemo sve dublje i dublje. To su radikalne stvari, ali ponekad bez radikalnih poteza, realno neće biti ništa. Neka iskustva govore, ovdje se u prijedlogu izmjene zakona, vodilo, naravno vodilo brige i o rasterećenju poslodavaca i često puta, poslodavci, kažu da ne mogu isplaćivati veće plaće, jer imaju prevelike namete. I činjenica jest, da kad gledamo bruto plaću i neto plaću, da definitivno poslodavac plaća puno, radnik dobiva malo. Da li je država spreman odreći se jednog dijela tih prihoda? I kasnije ih dobiti povećanom potrošnjom? I to je pitanje o kojem treba razmišljati. Imamo poslodavce, koji su definitivno, koristili i koriste taj termin minimalne plaće, dobro debelo koriste. Imao toga, na teret i štetu radnika i na teret države. Imamo one poslodavce koji se bave nekom djelatnošću, koja je stvarno teško održiva i u principu su prenategnuti i ne mogu naprijed. Ne mogu isplaćivati više. Njima vjerojatno moramo osigurati lakše poslovanje, dati, određene još beneficije, kako bi se što više tih novaca usmjerilo prema čovjeku, prema zaposleniku. Bilo je ovdje govora i maloprije u raspravama i replikama kolege Bačića a i u ostalim replikama o lokalnoj samoupravi. Da, jedan odličan učinak izmjena Zakona o financiranju lokalne samouprave koji sada omogućuje lokalnoj samoupravi od 1.1.2018. da stvarno može krenuti u određeno rasterećenja poslovnih subjekata koji djeluju na njihovom području, apsolutno da jer nije normalno da pravne osobe, trgovačka društva, obrtnici, plaćaju veće komunalne dadžbine nego što je to cijena za građane. Ima gradova koji su to poravnali. Nažalost, rijetki su u Hrvatskoj. Ali evo prilike. Ajmo ih i tu rasteretiti. Možda je to isto jedna od stvari koja se mora regulirati zakonima i onemogućiti da netko zato što je neko trgovačko društvo plaća 40 ili 50% više cijenu vode nego što to plaća svaki čovjek, a ista voda, ista pipa. Zašto? Zašto bi ljudi plaćali veću cijenu? Ili plin. Ili nešto drugo. ajmo i tu malo vidjeti, možda u izmjeni zakona jednostavno zakonom to riješiti, izjednačiti te stvari. I tu će već biti neka rasterećenja. Oko 330 tisuća ljudi u Hrvatskoj, prema podacima REGOS-a dobiva plaću manju od 4 tisuća ili do 4 tisuće kuna. Usporedimo broj blokiranih građana i usporedimo ovaj podatak, vrlo je lako izračunati što se događa. I realno je i normalno da ljudi sa tom plaćom jednostavno ne mogu zadovoljavati svoje osnovne životne potrebe. Ne samo ovih 76 i nešto tisuća koji su obuhvaćeni ovim izmjenama zakona nego i onih još 230 tisuća koji su do 4 tisuće kuna. Ne mogu i zato ulaze u dubioze, zato ulaze u kredite, nepovoljne kredite, zato ne plaćaju svoje režijske troškove i sva ostalo i zato su djelom blokirani. Da li stvarno nema načina da se čvršće, dublje, krene u ovu problematiku i da se stvarno dođe do tog nekog minimalnog standarda koji treba omogućiti svakom zaposleniku RH, svakom čovjeku koji hoće raditi, koji se želi zaposliti da može od toga koliko toliko normalno živjeti, da može od toga zadovoljiti svoje minimalne potrebe. Sad bi mogao reći neku rečenicu koja bi izgledala i zvučala demagoški ali stvarno mi smo u ovih 20 i 5, 6, 7 godina jako puno bili okrenuti izgradnji infrastruktura. U tom smo vremenu zaboravili na čovjeka. I to je činjenica i nije demagogija. Premalo smo zaštitili čovjeka u tom djelu i previše smo ga opteretili. Sada nakon godinu dana rada Vlade, ove Vlade, vjerujem da smo toga svjesni i da će se u tom narednom periodu krenuti stvarno u pravcu da se ide prema građanima, prema ljudima jer sve ovo što se događa, posebno u onom djelu problema demografije dobrim djelom vezano i za ovo. Ljudi nemaju sigurnost, ljudi nemaju prihode, jednostavno traži se negdje drugdje. I sve skupa ide sve niže i niže pa se onda govori o napuštanju područja, o odumiranju pojedinih krajeva RH, vjerojatno bi se nešto slično događalo jer se ljudi u pravilu danas sele u gradove da li u Hrvatskoj, dali izvan Hrvatske jer im je tamo puno jednostavnije zadovoljavati njihove životne potrebe, brinuti o djeci, odgajati djecu, obrazovati ih, lakše im je. i to je jedan proces koji će se događati. Ali rješavanje pitanja minimalnog standarda građana je nešto što je definitivno najteži posao i najveći zadatak svake Vlade. I završit ću tim. Pustimo demagoške priče, pustimo kritiziranje radi kritiziranja, pustimo sitne političke poene, primimo se mi vrlo konkretnih stvari, analizirajmo ove stvari, tjerajmo Vladu da daje bolje prijedloge, da nudi bolja rješenja, tjerajmo ju ali ne samo na način apsolutne pljuvačine i samokritike i kritike nego i svega onoga što slijed, tamo kad se nešto napravi dobro, onda neka to bude rečeno da je to dobro a da se uvijek može bolje, to je sigurno. Eto mi očekujemo u našem klubu da će i naredne godine biti novih izmjena zakona, da će se problematika rješavanja plaća u Hrvatskoj rješavati i dalje, da će se nuditi jača, bolja i za građane prihvatljivija rješenja, od toga ćemo u konačnici imati svi koristi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrgu na ovoj raspravi. Imamo dvije replike, poštovana kolega Anka Mrak-Taritaš, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani kolega Hrg, vi ste u svojoj raspravi postavili jedno pitanje i mislim da je to jedno od stvari o kojima bi trebalo razmišljati u budućnosti a to pitanje da li uopće trebamo definirati minimalnu plaću. Dakle, ovu raspravu i sve zajedno mislim da treba ići u tom smjeru, dakle imamo što što imamo, ovo ja doživljavam kao jednu mjeru, to vam je kao kad gori požar a vi onda imate jednu šalicu vode i s tom šalicom vode sanirate požar. No međutim ključno pitanje da li uopće treba definirati minimalnu plaću, ključno pitanje što je to minimalna plaća i ključno pitanje je što će se razviti iza svega toga jer s jedne strane vi vidite koji je broj nezaposlenih, a s druge strane mi imamo ne zaposlive ljude. Nedavno se je pojavilo imamo prilike vidjeti gdje je jedno ministarstvo poziva ljude za prekvalifikaciju jer dakle pojavio se i problem radne snage i problem uopće zašto ljudi odlaze i problem niz stvari. Dakle ključno pitanje i voljela bih još jedanput možda da par riječi na tu temu, ja inače mislim da ne treba definirati minimalnu plaću. Mislim da treba pojeftiniti rad, mislim da tržište definira određene uvjete jer ta minimalna plaća je uvijek problem i uvijek je problem za poslodavca s jedne strane, ali s druge strane i za ljude. I ajmo biti pošteni i reći da zaista od minimalne plaće koja je danas u Hrvatskoj teško može bilo tko živjeti. Hvala.
Hvala lijepa poštovana kolegice. Da, točno je to i to treba naglašavati i upravo sam zato i govorio na ovaj način da iskoristimo ovu raspravu otvarajući i neke druge mogućnosti, stavljajući te probleme na stol, da vidimo kako su to neki riješili. Danas je hit je Irska u Hrvatskoj o tome se puno puta priča. Oni imaju bruto plaću, svaki čovjek sebi plaća svoje. Ja znam da je to u Hrvatskoj teško postići jer mi smo naučeni na jedan drugačiji način funkcionirati, ali dolaze nove generacije, dolaze mladi ljudi koji se lakše prilagođavaju. I definitivno je sve ovo potrebno staviti na stol i sve izanalizirati i vidjeti koji su učinci kako na kraju doći do najboljeg rješenja da građani budu zadovoljniji, da budu sigurniji, da mogu sa većom sigurnošću formirati svoje obitelji, ženiti se, imati djecu, rješavati si stambena pitanja. Čitav niz mjera se može poduzeti počevši od ove da ljudi lakše i bolje žive i da se počne pozitivnije razmišljati u Hrvatskoj. Kažem, sve danas to skupa kada govorimo često puta to izgleda onako patetično, samo da se priča, ali nije tako. Ovo jest jedna sitna mala mjera kao što sam rekao, ona je postotno o.k., startna pozicija mala, mizerna i jednostavno nema nekakvog nominalnog učinka, ali u svakom slučaju je neki korak naprijed. I ova rasprava današnja i sve ovo što se događa će vjerojatno dati na neki način i ministarstvu neke nove ideje, razmišljanja da krenu i u razredu i u nekih drugih modela koji bi trebali poboljšati socijalnu kartu Hrvatske.
Hvala. Druga replika gospodin Mišić.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Hrg. Vaše izlaganje je bilo sasvim korektno ustvari ja vas u potpunosti podržavam i to je ustvari tako. Kada se govori o poslodavcima obično se misli da su to svi bahati poslodavci, svi bogati, svi ovakvi, svi onakvi. Da, imali smo bahate poslodavce vidjeli smo i pratili kroz ovih 25 godina šta se njima dešavalo, ama baš ništa, ništa. Mogli su voziti Mercedese, BMV-e, jahte, otoke, sve, sve i nitko ih nije kontrolirao. Onda imate 420 tisuća malih poslodavaca koji rade 24 sata možemo slobodno reći, pa sam nešto sebi neko ovako napisao, spomenička renta recimo od 100 kvadrata košta vas 2.700 kuna malog … samo 100 kvadrata, onda imate grijanje, voda, struja, reklama, odvodnja i sve ostale stvari koji mali poslodavac ajmo reći uzmimo jednu malu trgovinu, kafić ili što je masa ljudi i još plus renta to ga košta otprilike 20 tisuća kuna mjesečno. I sada zamislite jednog poslodavca koji uđe ujutro u sedam sati izađe navečer u osam, razmišlja da li mu je neko došao, kupovna moć znamo građana da je loša, ali taj poslodavac mora isplatiti ovo sve što govorimo i jedno 20 tisuća kuna davanja nek bude minimum plaća 5 tisuća kuna bruto, 2 radnika to je 10 tisuća, najam 4 tisuće i sve ovo davanje to je preko 20 tisuća kuna, a često 20 tisuća je malih ljudi. Pitam vas kako poslodavac može dati tu plaću i sve dobro? Međutim ja se u potpunosti slažem da ova Vlada ide oprezno, dobro radi svoj posao po mom gledanju, ne razbacuje se i dajmo malima više pažnje, a isto ti inspektori koji idu okolo upravo rade na tim malim i njih kažnjava se, a ne ove [[Upadica Radin: Vrijeme gospodin Mišić.]] koji troše i koji su razbacivali … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Hrg.
Da, hvala lijepo kolega Mišić. Vi ste naravno kao poslodavac odmah i neke konkretne stvari stavili na stol i to je ono što sam rekao da spominjući izmjene Zakona o financiranju lokalne samouprave dobar dio ovoga o čemu ste govorili može se lako riješiti, stvarno se može. Ali se bojim da to neće biti moguće napraviti ako recimo u nekim stvarima što se tiče raznoraznih komunalnih davanja i usluga to ne riješimo, određeni zakon … zakona, jednostavno zakonom narediti da kažem ne može biti voda skuplja za pravnu osobu 40, 50% nego što je normalna voda koja je … ne vidim razloga. Ili recimo priključak ili neke ne one taksa nje nema nego neke naknade koje se plaćaju. Zašto? Pa ti dobivaš samim time više što će više trošiti, dobivaš više. Dakle imamo čitav niz raznoraznih mogućnosti olakšavanja i uvjeren sam da danas u vrijeme kada nedostaje radne snage, kada praktički ima problema da velik dio poslodavaca posebno manjih poslodavaca i danas čupa kosu kako bi našao načine i mogućnosti isplatiti svom radniku plaću pa i dat mu ako treba i neko putovanje da ga pošalje nekuda, dnevnicu kako da jednostavno taj čovjek nešto dobije. Pa hajmo zakonom riješiti da si ne moraju čupati kosu. Zamrznimo neka davanja na nekoj razini i da ljudi mogu u tom dijelu dati zaposlenicima veću plaću. A oni koji se voze u Mercedesima i nekim malo jačim autima kojima su puna usta meda kad teče dole, a radnici imaju minimalne plaće. E pa s njima se treba malo jače pozabaviti.
Hvala lijepa. Nastavak rasprave po klubovima. Gospodin Stjepan Čuraj, Klub zastupnika HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovana pomoćnice, štovane kolegice i kolege. Klub HNS-a dakako će podržati ovaj prijedlog zakona. Naravno kao što je već više puta bilo rečeno, da se ovim prijedlogom zapravo definira minimalna plaća i propisuje jasan iznos. I ono što je izuzetno bitno što treba napomenuti i mislim da je ključno za sve naše radnike osim samog povećanja neto od oko 130 kuna ili bruto 163 je da obveza poslodavca iz područja obračuna minimalne plaće, odnosno jednakost u postupanju poslodavca prilikom obračunavanja plaće uravnotežit će se primjena prava na povoljniju plaću u slučaju prekovremenog rada, noćnog rada, rada nedjeljom, blagdanom ili nekim drugim danom. Dakle, apsolutno tu je jedan od ovih prijedloga novog zakona koji ide u korist samih naših radnika. Naravno danas smo imali prilike čuti različite stavove i do sada je to bila praksa u ovom Saboru kad god se ide sa ovom mjerom nešto što bi trebalo poboljšati uvijek ima onih koji kažu da treba više. Naravno nitko ne kaže da se ne slaže sa ovim, ali da treba više. I ja se isto slažem da je nemoguće živjeti za tih predloženih sada koji će biti 2751 kunu da je to zbilja na granici manje-više što ljudi rade i koji preživljavaju s time na granici čuda. I naravno da samo ovo povećanje neće to dramatično promijeniti. No i kako su i kolege iz SDP-a imali svoj prijedlog, da ne možemo radi i onog što su oni naveli u svom obrazloženju radi cijele klime i poduzetničke i radi investitora, ne možemo raditi neke velike promjene preko noći. Jer sigurno ne bi smjeli donijeti bilo koji zakon koji će rezultirati time da ljudi izgube radna mjesta. Dok god ljudi rade za minimalnu plaću očigledno da ima na tržištu rada koje treba apsolutno korigirati. Dakle, tu trebamo napravit određene mjere i sustav napraviti da samo tržište rada diktira da sve manje i manje ljudi zapravo prima minimalnu plaću i da konkurencija je takva da ljudi moraju isplaćivati veće plaće, da kupovna moć ljudi se poveća i da se cijelo ekonomsko stanje u državi bude toliko da minimalne plaće zapravo bude vrlo malo i da radno intenzivne industrije koje ih isplaćuju budu gotovo, imaju i veće plaće, ali zapravo da okrenemo malo tu ekonomsku situaciju. Ja ću samo podsjetiti da je recimo 2002. minimalna plaća bila 1800 kuna. 2007. je već skoro 2300, da bi došli onda tamo negdje 2012. na 17, znači na tih 2300, 400 pa sada evo 600 i na konačnici 2750. Paralelno je prosječna plaća u Hrvatskoj išla od 2002. 3551, pa 2007. 4652, 2012. 5478, sad 2017. za prvih šest mjeseci imali 5900. Dakle, očigledno je da ono što je bilo prije pet ili deset godina samo ako zbog ničeg drugog zbog same inflacije više nije dostatno da ne govorim o iznosima i naravno da tržište rada to i prepoznaje i same plaće rastu da više to nije dostatno za neki normalni život. Naravno i tu govorimo o onoj indeksaciji u odnosu na tu prosječnu plaću. I evo kao što sam spomenuo kolege iz SDP-a su predvidjeli 45%, sada će to biti 42,9 nešto niže. Ali svakako da mora bit ta intencija da se ona sve više i više povećava taj udio u prosječnoj plaći. Jer nama će se zbilja dogoditi pogotovo kod nas dole u Slavoniji, da će nam nestati te radne snage, da će neka poduzeća jednostavno više neće imati računicu. Jer isti poslodavac kako mu se isplati isplatit plaću u Hrvatskoj u istoj zemlji, recimo negdje u Istri 5000 kuna za prodavačicu, a u Osijeku je 3. Zato što je tamo cijena njegovog proizvoda 50% veća, od 30 do 50%. Konkretno ja sam … [[Govornik se ne razumije.]] koja sjedište u Osijeku ima. Znači nisu ti poslodavci koji uvijek idu, ne izrabljuju radnike. Znači oni moraju imati svoju računicu. Ovim mjerama ovdje što su hajmo reći u ovom zakonu najveće osporavane je ta olakšica kojom se mislilo na one koji isplaćuju minimalnu plaću. Naravno da negdje mora se podvući, da ne mogu svi dobiti olakšice. Tu se reklo da se oštećuje državni proračun za 250 milijuna kuna. Da, imat će manje, ali to ide u korist poslodavaca. Znači to je svojevrsni poticaj, koji se oslobađaju određenih primjera. Tako netko tko ima samo sto zaposlenika na minimalnoj plaći imat će 124000 prema procjenama kuna više godišnje za svoje poslovanje, za ulaganje u poslovanje, povećanje plaće u krajnjoj liniji ili nešto drugo da opstane na tržištu. Dakle, moramo o tome razmišljati. Dapače, sami ljudi, znači 76404 onih koji trenutno primaju minimalnu plaću, vjerojatno će se taj broj sada i povećati kak se povećava razred. Jer ima i onih zbilja o kojima trebamo razmišljati, koji imaju sada sto kuna možda iznad minimalca ili 150, 200 bruto. Ući će veći broj ljudi sada u tu minimalnu plaću. Oni koji imaju ide silom zakona, a neki će jednostavno potpasti pod to. Ali to je samo za ove sada minimalce, to je negdje oko 10 milijuna kuna veća godišnja potrošnja u Republici Hrvatskoj. Budite sigurni tko god je na minimalcu ja ne znam kapa dole ako taj uspije išta i kune uštediti. Dakako da to nije zbilja realno moguće i to zbilja ne možemo očekivati. Dakle, sav taj iznos ići će u potrošnju. U tom naravno je PDV, pa već imamo povrat tu i neke druge efekte ekonomske koji idu. Da se vratim na sami smisao zakona. Dakako da ćemo podržati bilo kakvo povećanje, ali ono kao što sam i rekao nije samo po sebi, neće značiti ništa revolucionarno. Neće nam se život niti standard toliko promijeniti zato što će netko dobiti 130 kuna više. Ali taj smjer kojim idemo moramo ga zadržati. To mora biti jedno pravilo da znaju svi investitori, poslodavci da će se to nastaviti dalje, da će zbilja doći kroz tri do četiri godine do tog 50 i više posto udjela u prosječnoj plaći koja ovdje ipak malo nešto više raste nego što je sama minimalna plaća. Ali mi ne želimo biti društvo u kojem će većina naših ili jedan veliki broj naših radnika uistinu i raditi za tu minimalnu plaću. Samo tržište će to odrediti. Što će se dogoditi? Pa ljudi će otići raditi dalje. Imamo autoprijevoznike koji ne mogu naći sada niti jednog čovjeka, svi odu raditi za veći iznos novaca. Pa nitko nije, znači ne idu samo nezaposleni. Idu oni koji mogu dobiti veće novce za svoj rad. I tu se moraju korigirati cijene, tu tržište samo mora napraviti tu korekciju da uopće ono što je kolegica Mrak-Taritaš govorila da te minimalne plaće uopće bude jedna zakonski minimum koji vrlo malo ili se nitko ni ne osvrće za to i na to. To je cilj. Ovo je jedan od koraka prema tom cilju i tim ciljevima koji treba podržati. Dapače, ono što smo imali još ovdje spomena, da ove mjere, olakšice koje iznose 104 kune manje za svakog poslodavca, pa sad možemo računati kako će to iznositi. Naravno dovodi možda u neki slabiji položaj one koji su isplaćivali više. Je, netko tko je isplaćivao 300, 400 kuna više od minimalca nema koristi od ovoga. Ali mi ovo radimo da povećamo plaću, razmišljamo da ne urušavamo sustav onaj di je najkritičniji i znam u kojim granama se isplaćuju minimalne plaće. Prije svega u tim radno-intenzivnim granama. Da nema toga konkretno na bazi 200 radnika tvrtke koja može se bavit čišćenjem, ne mora bit samo tekstil ili ta industrija. Jednostavno bi značilo gotovo pola milijuna kuna veći trošak godišnje. I čovjek možda odluči da zbilja više nema računicu, jer njemu je tih pola milijuna kuna možda i duplo veće od dobiti koju on ima godišnje. Ili se totalno okrene prema sivoj ekonomiji ili ugasi i tih 200 ljudi ostane bez posla. To je jedan od razloga, ja vjerujem zašto se u tim olakšicama. Ali naravno da mi ne smijemo se ograničiti na minimalne plaće i tu neće nam dovesti rasta i neće nam ništa kao zemlji napraviti bolje. Ja sam rekao primjer i to zbilja je. Ne računam samo na razini Hrvatske da za isti posao u istoj firmi na dva različita geografska lokaliteta netko ima i do 40, 50% veću plaću od kolegice koja radi u drugom gradu. Ali to je zato što tamo se može prodati određeni proizvod za 10, 11, 12 kuna a ovdje i za 7 jedva se prodaje. I tu moramo razmišljati o onom i ravnomjernom razvoju i načinima kako te olakšice, a to smo govorili i u novom Zakonu o porezu na dohodak kako napraviti taj ravnomjerni razvoj, da stvaramo ako treba i određene porezne oaze u kojim mjestima u Hrvatskoj će biti povoljnije živjeti i dobivat će se veći novac za svoj rad kako bi upravo zaustavili iseljavanje prvo unutar zemlje, a onda naravno i ono što je velika opasnost za cijelu zemlju i izvan zemlje. Jer ne idu samo ljudi koji nemaju posao, idu oni koji mogu dobiti više novaca za svoj rad. I kad platite stanarinu i kad sve i kad im ostane da napokon da nešto mogu i uštedjeti i ostaviti svojoj djeci i unucima i vratiti se kako oni i planiraju za 15, 20 godina kao što je nekad to bilo sedamdesetih sada se to ponovno ponavlja samo je pitanje koliko nama će ljudi ostati i koji ljudi će njih supstituirati. Ako mi nemamo ekonomiju koja će to podržati i samo tržište rada to regulirati, da sad svi poslodavci koji mogu vidjeti da moraju platiti više, a samo kad gledamo u usporedbi između Osijeka i Zagreba. U Osijeku za isti rad, za isti materijal, da li govorimo o namještaju, o stolariji, o bilo čemu i do 50% niže cijene. U građevini 50% niža cijena nego recimo u Zagrebu. Znači ovdje u Zagrebu gdje je sigurno sirovina i repromaterijal povoljniji za dobaviti ili proizvesti je 50% veća cijena nego u Osijeku. A ljudi iz Osijeka ne kupuju to, nego čak idu preko granice, gdje je opet tamo još jeftinije. I to je ono i taj neravnomjeran razvoj o kojem govorim. I tu moramo podvući liniju. Naravno da onda ljudi mogu platiti tog radnika, montažera u Zagrebu i 50, 60, 70% više nego što je ovdje. Naravno ovdje su veći troškovi života i to je ta kupovna moć koju moramo uravnotežiti i di moramo taj zamah postići. Naravno država se ovdje odriče 250 milijuna kuna u korist poslodavaca direktno. Oni imaju manje troškova i to je ono što treba pozdraviti. Naravno bih volio da je to i za više i za one koji su davali i više. Ali negdje mora se povući linija. Stoga još jednom ponavljam podržavamo, bilo kakvo povećanje je dobro povećanje. Ali samo ono po sebi neće nam donijeti ništa novo, neće nam se ništa puno promijeniti ako ne radimo uvjete i tržišta koji to osiguravaju sami po sebi. I to je zapravo smjer u kojem moramo sa nizom zakona. Jedan od tih zakona je vjerujem i ovaj koji smo imali nedavno i na porezu na dohodak. I tako i u strateškim investicijama itd. itd. Sve to mora biti jedna grupna mjera koju će nama omogućiti da zarađujemo pristojnu plaću i normalno živimo. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Imate dvije replike. Prva replika gospođa Anka Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Čuraj vi ste u svojoj raspravi govorili o situaciji koja je u Hrvatskoj. Govorili ste o tome kako je ovo jedna od mjera koja će na određeni način možda pomoći, možda sanirati situaciju. A ja moram priznati da ovu mjeru nekako doživljavam kao odgovor na niz pitanja koja su se postavila. No međutim, mene zanima nešto drugo. Vi kao novi koalicijski partner u Vladi, kao netko koji se zalaže za liberalne vrijednosti i za uopće u tom smislu i razvoj ekonomije me zanima doprinos u kojem smislu kao koalicijski partner mislite dati. Jer ono što je zasigurno činjenica, mi možemo sa ove govornice govoriti o teškoj situaciji. U Hrvatskoj možemo govoriti o činjenicama koje jesu, možemo gledati u Dansku koja ima vrlo jake poreznu politiku ali iz tih poreza se niz, niz stvari plaća. Možemo gledati u Irsku i koji je to iskorak koji u Hrvatskoj trebamo napraviti jer smo svi svjesni toga da ovakve mjere mogu poboljšati malo trenutačno situaciju. To vam je kao na moru da samo malo nabreškate more. No međutim, mora se pokazati zaista jedan snažni iskorak, jedna snažna priča da bi se pojeftinio rad, da bi kompletna cijena rada bila veća, da bi ljudi imali nešto što se zove sigurnost. Znate u nekom drugom vremenu i u nekim drugim uvjetima ljudi su imali sigurnost za posao, imali su sigurnost za plaću, imali su sigurnosti vezano uz rad plaće. I ono što moramo ponuditi mladim ljudima koji odlaze iz Hrvatske je sigurnost. Jedna od sigurnosti je osim rada i osim uvjeta rada, moramo ponuditi i nekakvu sigurnost, vezano uz plaću, da zapravo, otprilike znaju što i kako ih u budućnosti čeka. Budući da iz rasprave nije do kraja bilo rečeno, možda ćete u ove dvije minute reći, koji je to iskorak koji ćete vi kao koalicijski partner liberalnih vrijednosti ponuditi u ovoj Vladi. Hvala.
Dobro. Odgovor na repliku, gospodin Čuraj.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo poštovana kolegice Mrak Taritaš, mislim da više puta smo to spominjali i dapače, nije nikad u politici odveć neke stvari spomenuti više puta, jer uvijek netko sluša po prvi put. Naime, što se tiče konkretnog uloge HNS-a u ovoj Vladi, vi znate, da mi imamo u resoru 2 ministarstva. Jedno je i vaše bivše, drugo je Ministarstvo obrazovanja, gdje smo stavili kao prioritet naših djelovanja i da mi sigurno pokušavamo biti i korektivni faktor na svim ostalim ajmo reći prijedlozima novih zakona i ono što dolazi iz drugih ministarstva. Naravno, ne možemo utjecati na sve sukladno našoj i proporcionalnoj zastupljenosti u samoj većini. Ono što je nama prije svega bitno, kada govorimo i o minimalnoj plaći i o položaju radnika, a onda moramo govoriti o nečemu što će danas doći, a to je i novi prijedlog zakona o strukovnom obrazovanju. Nešto se je čekalo, već ne znam koliko godina, 4 g. A sredstva milijardu kuna stoji i nitko znači nije ni krenuo u tom smjeru. To je nešto što smo mi preuzeli i to je nešto što smo mi odlučili. Dakle, milijardu kuna. Također 400 milijuna kuna europskih sredstava, stajalo je za cenere izvrsnosti i također, nitko 4 g. o tome nije vodio brigu. Mi jesmo u te 4 g. bili i 2 g. u koaliciji, ali znate i sami kako je to funkcioniralo. Da baš nismo puno mogli, kao ni sada što ne možete puno utjecati na druge resore, nego odaberete ono što je vama najbitnije i tu gledate da vas može i narod i svi ostali prepoznati. Tako smo radili i u onoj Vladi. Naravno nismo ni onda bili sretni s svime što je išlo, daleko od toga. Možda ni oni nisu bili previše sretni s nama, ali napravili smo puno dobrih stvari i to je cilj koji mi želimo napraviti. Da kroz određen mjere u obrazovanju, pogotovo i sada strukovnog što će doći, proizvedemo ljude na tržištu rada i u visokom i u srednjoškolskom obrazovanju, da sigurno onda nemamo uopće razloga govoriti o minimalnoj plaći, jer sve ono što tada bude rezultiralo s time, će sigurno biti daleko, daleko plaćeno i naći mjesta na tržištu rada. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Druga replika gospodin Totgergeli.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Čuraj, slažem se s većim dijelom što ste vi govorili. Slažem se s vama da i ova minimalna plaća ovakva kakova je i kakva će biti, još uvijek nije dovoljna. Međutim, s obzirom da imamo tezu da li nam uopće treba minimalna plaća, sve dotle dok imamo poslodavce koji isplaćuju i radnike koji za nju rade, ta kategorija nam je ustvari nužna. Jer, bez te kategorije, bi postojala mogućnost, da pojedini radnici imaju još manju plaću od upravo ove minimalne koja je zadana. S druge strane, govorili ste i o prosječnoj plaći, kako se je mijenjala kroz godine i vidimo da u zadnje vrijeme prosječna plaća bitno raste. S jedne strane ona raste zato što raste ukupno plaća u RH, a s druge strane, zato što ima sve manje radnika koji rade za minimalne plaće. Pogotovo u pojedinim granama. Recimo kao što je građevinarstvo, gdje više u nekim sredinama, ne možete uopće naći radnike, koji će raditi i za puno veću plaću od prosječne, a ne da bi radili za minimalnu. Dok, prije par godina, 3 ili 4 su u toj grani radili za minimalnu plaću. Dakle, na neki način to korigiranje tržišta koje postoji ono jednim dobrim dijelom funkcionira. I ide u tom smjeru da se plaće ukupno povećavaju. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Totgergeli, što se tiče minimalne plaće, ja bi bio najsretniji da umjesto 76000 imamo 7000 recimo. Onda bi mogli razgovarati dal nam je uopće potreban taj zakon ili ne, pa i manje. Međutim, imao danas jednu sliku, da mi vrlo teško nalazimo i danas ljude koji će radit za minimalnu plaću, jednostavno zato što ljudi nisu blesavu. Tko će raditi za 2600, 700 kuna? Evo pričam neki dan s čovjekom, otvorio je obrt, građevinac, ode, zarade, kaže on u jednom, dva posto zaradi taj dio. To je smisao. I to je ono što sam govorio o tržištu rada. Ili ne daj Bože ono što se nažalost događa da ljudi odrade nešto i na crno, pa zarade 2000 kn, dobiju određena socijalne beneficije isto ne žele raditi za minimalnu plaću. Događa se. Ne može se naći radnika. A poslodavci si ne mogu još uvijek priuštiti da im daju još veću plaću. I to je sad ono što mora pratiti to tržište rada, prije svega i sama ekonomija, da mi možemo i moramo imati adekvatno plaćene ljude za taj posao. I pogotovo je onaj nesrazmjer bitan, što unutar ove male zemlje, koje je, imamo ogromne razlike. A di smo tek naspram Njemačke. Kolega Žagar je tu spominjao nešto o Njemačkoj, dakle mi se još ne smijemo, ne možemo usuditi nešto uspoređivati. Dok god mi imamo unutar same zemlje velike, ogromne razlike između naše Jadransko, naše kontinentalne, naše Slavonije, dakle, apsolutno ko nebo i zemlja. Ko da nismo u istom. Ja kad dođem iz Osijeka ovdje u Zagreb, ko da nisam došao u istu državu. Nažalost. I na tome trebamo raditi. I mi svi, pogotovo koji smo tamo, ne kukati, i reći dajte nam, dajte nam. Nego sjesti i raditi, aktivno, proaktivno. I upravo ta pitanja minimalne plaće postati bespredmetno kad one se spuste na najmogućija minimalni broj ljudi koji to koristi, jer to će sigurno se nama dogoditi. A povećanje tih je naravno ono što treba pozdraviti, dok god je ovako veliki broj. Hvala.
Hvala lijepo. Nastavljamo sa klubovima i napokon će nam doći gospodin Silvano Hrelja, ispred zastupnika GLAS-a a pogotovo HSU-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Hvala na lijepoj najavi. Poštovane kolegice i kolege. Pred nama je Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o minimalnoj plaći. Ja ću nešto reći na temelju svog dugogodišnjeg iskustva u prigovaranjima oko plaća i ja bih se htio tu prikloniti na dvjema izrekama koje su date, jedna nekoliko dana prije ovog današnjeg dana, jedna danas, dakle kolegi Lovrinoviću i kolegi Klariću koji su danas utvrdili da bi za situaciju u Hrvatskoj minimalna plaća od pet tisuća kuna bila optimalna, bila nešto za što bi se vrijedilo boriti jer od tih pet tisuća kuna bruto, uvijek govorimo o bruto, kada uzmete obvezne doprinose za mirovinsko osiguranje koje se plaća iz plaće po stopi od 15 i po 5% dobijete četiri tisuće kuna i ako je neko samac onda će njegova porezna obaveza biti u 200 kuna jer mu je 3800 kuna neoporeziva osnovica. Dakle to bi nešto bilo prihvatljivo za sadašnji trenutak. I mislim da nije to tako daleko i tako teško, ali mi moramo nešto raščistiti u našem društvu. Mi moramo raščistit koliko to profita imamo na neplaćenom radu jer ja ne mogu razumjeti da se neki bave trgovinom i plaćaju svoje radnike na minimalnoj plaći, a imamo jedan DM koji najavljuje isplatu 13. plaće, 13. plaće sa svim doprinosima, porezima i svime. To je dozvoljeno. Ja ne razumijem, dal neko loše radi ili neko zgrće profit? Drugo, mislim da smo u ovih 27 godina Hrvatske države svi pali na ispitu jer se nismo ugledali na zapadne demokracije i definirali što to je minimalna plaća. Minimalna plaća ima jako skromne učinke ako smo je definirali da je to najmanji iznos koji može biti isplaćen radniku za puno radno vrijeme odnosno razmjerni dio tog iznosa za vrijeme provedeno na radu. Mislim da to nije nikakav civilizacijski doseg, ali da bi civilizacijski doseg bio kada bi socijalni partneri, dakle poslodavci, predstavnici radnika odnosno sindikati i država u socijalnom dijalogu rekli za što to služi minimalna plaća, za koje potrebe četveročlane obitelji je ona dostatna i koliko bi ona morala biti. Znate prije, puno prije nas kolege iz Italije, a njihov sustav sam naročito secirao su imali dodatak na skupoću odnosno tzv. skalamobile. To je bila osnovica koju je plaća morala sadržavati, tek nakon toga su se nadograđivali platni razredi. Znači prvo što moramo reći, ta plaća nečem služi, ta minimalna plaća i ne može biti u kolektivnim ugovorima ugovaramo najnižu plaću, pa ugovaramo najnižu osnovicu pa nakon toga u kolektivnom ugovoru ugovaramo koeficijent koji je ispod najniže osnovice, koji je 0,7, 0,8. Ljudi ako se ugovori u kolektivnom ugovoru najniža plaća, ispod toga ne ide. Ako se ovdje dogovori minimalna plaća tripartitno u socijalnom dijalogu onda ispod toga nema. Mogu se dati radi poticanja zapošljivosti, radi očuvanja zaposlenosti mogu se dati poticaji, to nije nikakav naš izum. I kolega Mirando je oslobodio u svom mandatu je oslobodio poslodavce plaćanja doprinosa, zdravstvenog doprinosa na plaću, a svih pet godina ako su zaposlili radnika na neodređeno vrijeme. Dakle nikakva nova nepoznanica, povlastite se mogu davati. Ministar Maroni je da bi održali zapošljivost starijih osoba oslobodio ljude pet godina prije mirovine da ne plaćaju isto tako 50% doprinosa poslodavca. Dakle to nije ništa novo i to je moguće, ali mi moramo znati koji je cilj, što želimo time postići, da li želimo imati minimalnu plaću i najveći dio zaposlenih u jednoj firmi na minimalnoj plaći, a poslodavac će kumulirati na kraju godine i podijeliti profit na desetke milijuna kuna. I mi moramo osvijestiti tu činjenicu da u Hrvatskoj se stvara poprilično dosta profita na neplaćenom radu, na neplaćenim satima, na neplaćenim dodacima i konkretno na cjelokupnom neplaćenom radu. Da ja ne dijelim vama sva moja iskustva iz pregovaranja o plaćama kad mislim da je vrijedno pregovarati o 10 lipa kada se pregovara plaća jer ono što izpregovarate ove godine ne trebate sljedeće godine. Zato i ovo povećanje ima svoju vrijednost jer sljedeće godine se neće ići sa neke niže točke nego sa ove s koje će se sada ići koja će se ovdje definirati, da ja to ne dijelim ja bi sada malo osvrnuo na konkretan prijedlog zakona. S obzirom da su mi malo poznati dogovori između poslodavaca, sindikata i predstavnicima Vlade znam da je to sve skupa rađeno nekako užurbano, skoro pa bi rekao u vremenskom zeitnotu i znam da niko ovdje od sve tri strane nije prezadovoljan. Možda su nešto zadovoljniji poslodavci jel 7,5% povlastica u odnosu na ovo povećanje je za njih prihvatljivo, ali ajmo reći da niko nije presretan sa ovim rješenjima. S obzirom na okolnosti u kojima se cijela ova priča odvijala oko izmjena i dopuna Zakona o minimalnoj plaći, mi ćemo u ime našeg kluba GLAS-a i HSU-a da ti jedan zaključak, da se argumentirani socijalni dijalog u ovom smislu o kojem sam i govorio nastavi odmah i u smislu izrade novog zakona o minimalnoj plaći u kojoj neće biti samo forma, a sadržaj će biti u uredbi nego će i jedno i drugo biti u novom zakonu i da taj posao okončaju do 15. studenog dakle svakako prije donošenja proračuna 2018. dakle svakako prije donošenja proračuna za 2019. godinu jer onda bi to bio jedan logičan slijed stvari. Imat ćemo i neke amandmane, naravno gdje bi se trebali uz ove dodatke uključiti i uvjeti odnosno dodaci za otežane uvjete rada. Znam da to nije generalno za sve isto. To samo pojedini poslodavci imaju. Ali ako se to plaća onda sigurno ti dodaci ne bi smjeli biti u toj minimalnoj plaći. I ja bih vas molio, ja vas molim i cijelo vrijeme od kada sam ovdje u Hrvatskom saboru zalažem se za jednostavan ali precizan rječnik. Dakle mi ovdje imamo u članku 1. u stavku 4. riječ odnosno rečenicu odnosno počinjem ju čitati od pola rečenice – mjesečna osnovica za obračun doprinosa na osnovicu prema plaći. To me jako, jako interesira na ono ustavno određenje da je Hrvatska nastala na temeljima ZAVNOH-a nasuprot NDH-a. Ma mislim ljudi, pa daj nazovimo to točno … ovo su doprinosi na plaću. Postoje doprinosi iz plaće i doprinosi na plaću. Nazovimo to pravim imenom. Tako da ćemo i u tom kontekstu pojednostavljenja preciznosti dati amandman da to bude jasno svima da su to doprinosi na plaću, a ne na osnovicu prema plaći. Mislim tko rabi taj jezik? Pravnici rabe. Pa nisu pravnici najsvetiji dio našega društva. Ovime se trebaju baviti normalni, normalni ljudi koji trebaju nešto znati o svojoj plaći i svi građani bi trebali razumjeti što ovdje piše. Evo mi ćemo u duhu sastava našeg kluba tako se i ponašati. Ja nemam nikakvih problema glasati za ovaj zakon s obzirom da su sindikati rekli da imaju puno primjedbi, ali da je ovo kvalitetan mali korak. Naravno da ćemo, volio bih kada bi se ovaj zaključak koji je u smislu doprinos kvaliteti socijalnog dijaloga u Hrvatskoj i neki od ovih amandmana prihvatili. Ali unatoč tome ja nemam problema ali zato će ostali dio kluba glasati po svojoj savjesti. Prema tome, onako kako smatraju da trebaju odlučiti vezano za ovaj zakon. Hvala lijepa.
I sada nastavljamo sa replikama, govor na izlaganje gospodina Hrelja, gospodin Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Hrelja u vašoj raspravi, ste rekli jednu nedoumicu, a to je da ste vi osobno za ovaj zakon, a da će ostali članovi Kluba glasati po svojoj savjesti. To znači da ste vi jedini za, a da će ostali biti protiv ili kako? Malo probajte pojasniti, da budemo potpuno precizno kirurški jasni pred hrvatskom javnosti. A druga stvar s kojom se ja s vama slažem, da bi trebalo u zakonu unijeti visinu, a ne da ljudi strepe, iščekuju, gledaju kakav će biti prijedlog Vlade pred svaki Božić, nego da se zna jednostavno, koliki je to iznos, kada će se uskladiti s kojim će se vrijednosti uskladiti i na taj način da ljudi budu potpuno svjesni koliko će sljedeće godine i one godine iza biti minimalna plaća, koja je nedopustivo niska u RH. I ništa to ne može pokriti, niti jedan prijedlog, niti jedno objašnjenje, niti jedna retrospektiva, što je bilo proteklih godina. Činjenica da naši ljudi, zaslužuju, kao i svagdje, ja bi rekao i u EU. I tu je jedan netočan podatka, koji je rekao i kolega Bačić iz HDZ-a da smo mi u sredini. Nismo mi u sredini, ni blizu, 8., 10. kaže kolega Bačić. Mi smo na dnu. Mi i Bugarska smo na dnu, po visini minimalne plaće u EU i Hrvatska i njeni građani jednostavno to ne zaslužuju. I 60% je bio neki primjereni iznos prosječne plaće, koji bi hrvatski građani morali imati zagarantirani, zagarantirano kao minimalnu plaću. Što iznosi na nekoj razini 3500, 400, 500 kuna, što je 400, 500 kuna više nego što je to sada. Hvala lijepo.
Odgovor gospodin Hrelja.
Uvaženi kolega Maras, drago mi je da se slažemo u ovom što ste istakli i da procjenjujemo da je minimalna plaća u Hrvatskoj mala. Ja bih tu podcrtao da i bi to trebala biti najniža ugovorena osnovica u kolektivnim ugovorima, na koje se nadograđuju, zatim, određene razine, vezano uz povećanje plaće po osnovi stručne spreme, odnosno, zahtjeva radnih mjesta, a ne da imamo zaposlenu visoku stručnu spremu koja radi na minimalnoj plaći. Dakle, to doista nema smisla i to je jedan nakaradan sustav, odnosno, sustav koji jednostavno iskorištava rad i radnika za osobni profit. Što se tiče funkcioniranja našeg kluba, funkcioniranje je vrlo liberalno, ali vi znate da sam ja prije, nego što, uopće da ste sazvali odbor u 8,30 da ja nisam mogao taj dan nikoga konzultirati i da sam ja neovisno po svojoj savjesti glasao za ovaj zakon. Ali ne želim nikome nametati, da treba netko drugi u klubu glasati za ovaj zakon. Ali, isto nikoga ne želim buditi u 7,30 kako da se ponašam na Odboru za rad. Ali, siguran sam da će o odluci mojih kolega, biti presudno, kako će Vlada, se usmjeriti prema našim amandmanima, odnosno prijedlogu zaključka. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Druga replika, gospodin Mišić.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Hrelja, slušajući vas i bruto plaća od 5000 kn, čista pogreška. Jako loše odrađeno. Zašto? Kada vi imate 5000, a negdje bi plaća trebala biti 3000, ja bi se složio da bude 5000, ali da se može od 1500 ako dajemo državi, isplatiti 3000 radniku. Onda pa do 5000 da se može isplatiti, ali da se državi daje do 1500 ne više. A u ovom slučaju, bi bilo puno više. Druga stvar, visoka sprema nije na minimalcu, to morate znate. Minimalac visoke spreme je 4 tisuća i negdje 200 kuna. Prema tome to isto nije u redu. Uspoređujete DM sa našim tvrtkama. To kada, ja bi to rekao, ovako usporedite Mercedesa ako ide 200 i Fiću sa 100. DM je došao sa 100 milijuna kuna naše tržište, a naš čovjek … [[Govornik se ne razumije.]] 10000 kuna pa se pokušava oduprijeti tome od ovim bogatim firmama. Druga stvar, imate naše tekstilce, naše frizere, naše male obrtnike. Pa znate što znači za njih, dati 5000 kuna plaću sa davanjima? Jako puno. Zamislite to, a takvih je najviše šesto dvadeset tisuća malih obrtnika. Prema tome ja mislim i dalje smatram da ovo sada što se radi u Hrvatskoj državi i što je sada ova Vlada donijela postupno povećavanje da i smanjivanje davanje državi to je ovo dobra stvar koja je napravljena. Iako poduzetnici mene su pitali pa to nije dobro zašto se to diglo, međutim ne znaju da će se oduzet tih 150 kuna. Naravno da je to malo, naravno da je malo, ali moramo se postupno razvijati da se nismo bahatili ovih 25 godina danas bi sigurno imali puno bolji standard. Toliko, hvala.
Hvala. Odgovor na repliku gospodin Hrelja.
Uvaženi kolega Mišić, ja nisam rekao ako ste primijetili i dobro pazili da je ovo nešto jako loše, ali nije dovoljno dobro i na kraju rekao sam da ću podržati i da sam to podržao na odboru jer je to metoda malih koraka, ali to nije nešto što bi zadovoljilo hrvatsko društvo i neku moju viziju razvoja hrvatskog društva. A u viziji razvoja hrvatskog društva mora biti i politika plaća. Ja vam samo tvrdim nešto što je vječna istina, neisplativo je boriti se za nisko postavljene ciljeve, dakle na nama je da težimo k tome da ćemo se svi jednog dana voziti u Mercedesu, da napredujemo, da se takmičimo s onima koji su bolji od nas, da učimo od iskustva drugih jer mislim da je to pravo bogatstvo ako imamo mogućnost učiti iz iskustava odnosno od iskustva drugih. Prema tome, ja smatram da se ovo ne može isto dogoditi preko noći, ali gledajte, mi smo već postavili jedan sustav koji bi odgovarao ovoj cifri koju smo mi rekli. Postavili smo sustav neoporezivog iznosa plaća od 3800 kuna i hvalili se da će ljudi dobiti više. Što od 3800 kuna neoporezivih dobivaju korisnici minimalne plaće? Ništa. Mogao si im staviti neoporeziv iznos na 10 tisuća, oni od toga ne dobivaju ništa, oni i tako i tako ne plaćaju porez jer su ispod 3800 kuna, od 3100 oduzmite 650 kuna doprinosa i to je ono što oni dobivaju na ruke i sa tim moraju živjeti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospođa Strenja-Linić.
O još jednom aspektu, apsolutno kao netko tko zna kako je teško i kako zapravo teško živi mnogobrojni naši građani i koliko će ipak ovako minimalan iznos značiti za njihov standard, moram upozoriti na problem o kojem danas previše ne govorimo, a to je od 250 milijuna kuna koji će biti manje uplaćeni u HZZO i to je tek početak. Znači nadležni ministar je najavio da će minimalna plaća sa sadašnjih 43% rasti do 50% prosječne plaće. Da, ali nije poznato koliko će ljudi povrh 76 tisuća obuhvaćenih s ovom mjerom biti obuhvaćeni s tom mjerom kada se ide na 50% i koliko će to koštati zdravstveni sustav. Znamo da smo 8,2 milijarde kuna u minusu, ne vidim uopće na vidiku prijedlog nekakvih mjera kako ćete to riješiti, to je veliki problem, problem koji se očito mora rješavati kroz nekoliko vlada gdje mora postojati konsenzus svih. Mi unutar ovih godinu dana od ministra nismo dobili ni početak, ni naznake kako će to rješavat, očito dijelom možda ministar Marić. Ali i sa ovih 250 milijuna rebalansom ste dali milijardu da biste pokrili troškove lijekova 250 milijuna će biti itekakav udar na zdravstveni sustav u Hrvatskoj. Da li je to trebalo na taj način? Ne. za vaš primjer to je više nego dovoljno novca da bi se platio lijek svoj djeci odoljeloj od spinalne mišićne atrofije, da bi sva djeca dobila spirnazu, a znamo da jedan dio njih neće zadovoljiti kriterije. Dakle olako se igramo s jednim sustavom koji itekako grca u dugovima i zbog toga kolega Hrelja podrška jeste podizanju minimalne plaće ali kako vi to komentirate kao neko koji itekako zna kako teško naši umirovljenici žive koliko teško dostupna im je ponekad zdravstvena skrb, mislite i na rješenje i na ovaj način uzimanjem od zdravstvenog sustava. Hvala.
Hvala. Gospodin Hrelja odgovor.
Uvažena kolegice Strenja-Linić ja dijelim vašu zabrinutost za funkcioniranje zdravstvenog sustava jer kako god se neka mjera osmisli, a to nije karakteristika samo ove Vlade nego i prethodnih Vlada jel podsjećam da sam ovdje gotovo 15 godina, uvijek se zagrabilo u zdravstveni doprinos na plaću, a taj doprinos na plaću je zdravstveni doprinos, jesu i ovi drugi za zapošljavanje itd. što su isto neke vitalne funkcije i doista dijelim vašu zabrinutost. Ispada na kraju da dodatno plaćaju zdravstvo samo oni umirovljenici „bogati“ koji imaju preko 5108 kuna koji dvostruko plaćaju svoje obveze. Oni su se njih 30 tisuća plaća 75 milijuna kuna godišnje dodatnog zdravstvenog doprinosa od 3%. Znači oni su jedini u Hrvatskoj koji plaćaju dva puta i onda kada su imali solidne plaće, plaćali su visoke doprinose, sada plaćaju poreze, plaćaju dopunsko zdravstveno osiguranje i još plaćaju 3% zdravstvenog doprinosa. Dakle iskoristio sam ovu repliku da ukažem na još jednu nelogičnost, ali doista imam razumijevanja za vašu repliku i imam razumijevanja da ne treba sve prebacivati na mogu se osmisliti druge pomoći i na uštrb doprinosa osim ako se to ne bi smatralo zabranjenim subvencijama, isto o tome moramo voditi računa. Ali suglasan sam da sve ne mora definitivno ići na sustav zdravstva koji je i sam po sebi u velikim problemima to vi najbolje znate. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Posljednja replika gospodin Grčić.
Zahvaljuje gospodine potpredsjedniče. Kolega Hrelja, vi ste izrekli jednu stvar koja je po meni ovdje vrlo bitna u cijeloj ovoj priči i pokušavamo cijelo jutro da to razjasnimo. Znači pitanje je da li minimalce isplaćuju i oni poduzetnici koji s druge strane ostvaruju vrlo ozbiljne profite? Ako je to tako onda se postavlja, tko je taj arbitar, tko je ta institucija, da li uopće postoji u jednom suvremenom društvu, modernom društvu tko bi analizirao tu situaciju? I da li postoje kontrolni mehanizmi koji bi to razotkrili? Tu je problem. A dodatni problem ovoga zakona je sljedeći. Dakle nije sam poticaj po sebi problem. Problem je što ovaj poticaj otvara prostor špekulaciji poduzetnika. Nekih poduzetnika koji će biti zločesti, pa će pokušati to iskoristiti. Dakle, oni koji sada ne isplaćuju minimalne plaće će doći u situaciju da iduću godinu dana kalkuliraju da možda plaće koje su blizu ili tu negdje oko minimalne smanje na minimalnu i da onda nakon toga za godinu dana koriste ovaj poticaj od 50% neplaćanja doprinosa na te plaće. Tko je žrtva? Opet radnici i to ne ovih 76 tisuća koji su već sada sami po sebi žrtva, nego neki novi ljudi u nekim firmama u kojima sada primaju plaće koje su veće, nešto veće od minimalca. Tu je ključni problem ovoga zakona. Zakoni koji ostavljaju rupe, zakoni koji ostavljaju prostor za špekulaciju nisu dobri zakoni. To je ključna poruka.
Hvala. Odgovor gospodin Hrelja.
Uvaženi kolega Grčić vi dobro znate s obzirom da ste kao bivši ministar i potpredsjednik dobro upoznati sa mehanizmima funkcioniranja države. Vi dobro znate da postoje službe, da postoje institucije koje su zadužene za to. Ministar ima uvijek pravo pisati pravilnike koji uređuju pojedine oblasti, a službe i inspekcije rada, porezne službe bi trebale to raditi. Umjesto da gledaju u kojoj gostionici je koliki i promet, mislim da puno više bi trebali obratiti pažnje u tome da li netko s jedne strane kumulira profit, a s druge strane drži radnike na minimalcu. To je dvostruko važno. To je i moralno važno da se ljudi koji traže rupe u sustavu ne koriste i ne stvaraju putem toga dodatne profite, jer onda je to, ne samo pitanje je koliko je kažnjivo ako je po zakonu, je duboko nemoralno, duboko nepravično i duboko kvari postavljanje bilo kakvih pravičnih odnosa u društvu koje bi trebalo biti društvo socijalne pravde odnosno socijalna država. Dakle, mislim da imamo sve institute da možemo tu kontrolu izvršiti, samo je pitanje koliko ih država hoće aktivirati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo s klubovima. Posljednji klub je Klub HSS-a, gospodin Davor Vlaović.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice i kolege, uvažena državna tajnice sa suradnicom. Klub Hrvatske seljačke stranke je već više puta govorio sa ove govornice o problemu malih plaća u Republici Hrvatskoj, o potrebi za povećanjem minimalne plaće u Republici Hrvatskoj, pa i kod donošenja državnog proračuna, a i danas kroz replike. I da bi upozorili na teško stanje poslužio sam se narodnom poslovicom „Sit gladnom ne vjeruje“. Nisam htio nikoga povrijediti, nego sam htio sve nas probuditi i podsjetiti na teško stanje građana u Republici Hrvatskoj, na teško stanje radnika u Republici Hrvatskoj i da si svi postavimo pitanje da li smo učinili dovoljno da se takvo stanje promijeni. Ovaj zakon i ovo povećanje od 131 kunu minimalne plaće je mali korak, ali premali i zato kažem sit gladnom ne vjeruje. To će vam reći ti ljudi koji će dobiti to povećanje minimalne plaće njih 76 tisuća. Oni su naravno prihvatit će tih 130 jer mi treba svaka kuna. Ali to nije dovoljno da oni mogu živjeti. Znate što oni kažu? Tražim rješenje za novo radno mjesto i ako ga na žalost nema u Republici Hrvatskoj idem van kao što je otišao moj susjed, moj prijatelj, moj kum. Zato Hrvatska seljačka stranka traži da ozbiljnije pristupimo ovom problem da minimalna plaća mora biti veća. Predlagali smo u dosadašnjim raspravama da to u ovom trenutku mora biti bar 50% prosječne plaće u Republici Hrvatskoj. Vidimo da sindikati traže 60, 65%. Druge stranke traže također povećanje. A ključno je pitanje zašto 76 tisuća radnika u Republici Hrvatskoj prima minimalnu plaću? Da li smo si postavili to pitanje? Koje su to tvrtke? Koji su to sektori koji isplaćuju takovu minimalnu plaću? Da li je tomu tako baš nužno da oni isplaćuju minimalnu plaću zbog okruženja, zbog stanja u tom sektoru? Ili ima tvrtki koje su i u situaciji da isplate veće plaće, a ne isplaćuju jer spekuliraju? Sigurno da ih ima jer u tome se slažu i predstavnici sindikata, a i neki poslodavci su pisali Vladi da nisu svi poslodavci koji isplaćuju minimalce u istoj situaciji i da neki namjerno isplaćuju minimalne plaće, a onda kroz druge načine skrivaju taj prihod i ne plaćaju niti porez na dobit. Stoga mi tražimo da ta minimalna plaća u ovom trenutku mora ići k 50% prosječne plaće u Republici Hrvatskoj jer ako je udio minimalne plaće mogao rasti i biti 55,2% u Sloveniji, 56 u Portugalu, 56% u Bugarskoj, onda i Republika Hrvatska i mi svi skupa moramo naći načina da minimalna plaća raste i u Hrvatskoj. Rasla je ona od 2007. do 2017. svega 19%, dok je u Češkoj rasla 46% u Sloveniji 69%. I da, ne možemo se u svemu uspoređivati sa europskim zemljama, ali je čudno da smo osmi po udjelu radnika koji primaju minimalnu plaću u odnosu na ukupan broj zaposlenih. Činjenica da prednjačimo i u onom dijelu kada je riječ o stvarno pojedinačnoj potrošnji građana, našoj stvarnoj kupovnoj moći, da smo pali na 58% prosječne kupovne moći u EU, da nas je čak i Rumunjska dostigla, a da zajedno sa Bugarskom i Rumunjskom činimo taj trojac na dnu stvarne potrošnje građana u odnosu na kupovnu moć. Ako k tome još dodamo da su u sličnim postocima i zemlje iz bivše Jugoslavije iz okruženja, da je u Srbiji prosječna minimalna plaća 45% prosjek EU, Crnoj Gori 52%. Zašto u Hrvatskoj nije? A kada ponovim one podatke koje sam rekao, na razlike unutar Hrvatske, da je prosječni dohodak po stanovniku u Gunji 12700 kuna, a u Svetoj Nedelji 43900 kuna. Zašto smo dozvolili tolike razlike unutar Hrvatske? Da kolega Bačić kriv je i HSS i HDZ i SDP i sve stranke, ali građani očekuju od ove Vlade koja je već godinu dana vodi RH na konkretnije i ozbiljnije korake da se smanji opasnost od siromaštva u RH, a ona je jako visoka, a najveća 80% je opasnost od rizika siromaštva u Slavoniji, Baranji i Srijemu, a nije puno bolja situacija ni u Podravini i Lici da ne idem dalje. I to je ono što HSS traži, da, povećanjem radnicima 131 kunu, a poslodavcima 295 kuna i opet na teret zdravstva, Zdravstvenog fonda i pitanje kako će funkcionirati zdravstveni sustav sa smanjenim prihodima, a još smo kroz ovo smanjili 20 milijuna kuna Fondu za zapošljavanje, a želimo zapošljavati ljude u RH. Ovi modeli nisu dobri i stvarno je pitanje kada će stvarno porasti ozbiljnije plaće u RH jel podsjetit ću da 250 tisuća radnika prima plaću negdje oko 3,5 tisuće kuna u Hrvatskoj, a rekli smo 76 minimalac. Vlada se hvali rastom BDP-a, ali radnici očekuju da to osjete na svojim primanjima, na svom kontu, na svom računu kada će se to dogoditi. Znate što kažu poslodavci zašto ne rastu plaće i zašto ne usude se povećavati plaće? Prvo, jer nisu svi jednaki pred zakonom u Hrvatskoj. Evo da ne idem dalje samo primjer Agrokora, dok s jedne strane imamo strašan porezni i administrativni pritisak na male obrtnike i poduzetnike, kod njih svaki dan dolazi nekakva inspekcija ili kontrola i njima se zato što nemaju veliko P nego malo p na račune uplaćuju visoke kazne, kod drugih velikih koji imaju modele kako zaobići zakon ili ne dolaze ili se izvještaji friziraju ili im se kazne oproste ili odu u zastaru što je najčešći slučaj da ostanu negdje u ladici. Zbog toga, traže se konkretne mjere od nas od Vlade da se pomognu, pa i tim resorima o kojima smo svi razgovarali danas drvni, građevinski, trgovina, tekstilni konkretne mjere za te sektore kako poboljšati stanje i kako omogućiti rast plaća, kako povećati osobnu potrošnji i životni standard građana. Prijedlog je evo HSS-a da se rasterete plaće upravo one najveći broj radnika u Hrvatskoj prima plaću negdje između 5 i 7 tisuća kuna, pa rasteretimo te plaće. Vi ste i zadnjom poreznom reformom rasteretili građane u tom segmentu u tom rasponu plaća od 150 do 200 kuna, a oni koji imaju plaću 20 tisuća kuna oni su dobili rasterećenje 5 tisuća kuna. E za taj model HSS nije. Rasteretimo ove plaće do 7 tisuća kuna onda će poslodavci i zapošljavati i dići plaće i dići ćemo konkurentnost hrvatskog gospodarstva i hrvatskog radnika. Mi jesmo u situaciji da zbog ovako niskih plaća imamo donekle konkurentno gospodarstvo kako kažu financijski stručnjaci. Ali smo doveli do modela da je gazda naučio konja da sa malo hrane ili bez hrane radi, pa uginuo, došli smo u situaciju da mi nemamo radnika, da moramo uvesti 29 tisuća radnika. A odakle ćemo ih uvesti? Hoće li oni doći raditi za minimalac? Pa ako ima za strane radnika i za dobre plaće za strane radnike onda dajmo plaću hrvatskom čovjeku. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imate tri replike, prva gospodin Lovrinović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Vlaović, vrlo mi je drago da se i vaša stranka HSS zalaže za značajnije povećanje minimalca, a posebno što ste rekli da se zalažete za 50%-no povećanje što otprilike dolazi do onog prijedloga koji je stranka Promijenimo Hrvatsku izrekla od 4 tisuće kuna neto, znači to je pravi prijedlog. Međutim ja vas želim pitati da zaista radnik živi dostojanstvenije i da se unese ajmo tako reći jedan novi optimizam, ali da se i druge stvari prilagode tome. Nego reci temi, vi ste izrazili kritiku prema ovom povećanju koji liči na mrvice sa stola prema radnicima, što je po vašem mišljenju razlog tome? Mislite li da ova Vlada ne zna kako povećati do 4 tisuće neto ili 5 tisuća bruto ili to ne mogu? A ako ne mogu mislite li da im neko brani ili nečije druge interese štite? Evo ja bih htio čuti vaše mišljenje.
Hvala lijepa. Evo odgovor na repliku.
Pa kolega Lovrinović, rekao sam da s ovakvom minimalnom plaćom nitko ne može u Hrvatskoj živjeti i podmiriti svoje troškove. Ni državna tajnica, ni ja, ni ministar, ni nitko od nas, pa ni taj radnik koji prima minimalnu plaću. I rekao sam da je sindikalna košarica trenutno u Hrvatskoj košta negdje oko 6.700, 6 tisuća 700 kuna, ako tu još pridodamo troškove obrazovanja, putovanja ili ne daj Bože kulture i športa, to sigurno je i puno više i sa ovakvom minimalnom plaćom on ne može živjeti zato, a i 80% građana u anketi je reklo da zbog malih plaća i male minimalne plaće odlazi iz Republike Hrvatske i da nam treba jedan ozbiljniji pristup u smislu povećanja minimalne plaće. Da treba jedna konkretnija i kvalitetnija analiza zašto neki isplaćuju minimalnu plaću, to su rekli i sindikati i neki poslodavci, da nisu svi u istoj poziciji. I optuženi smo mi iz HSS-a iz oporbe da kupujemo jeftine političke poene. Ja mislim upravo obrnuto da je ovo povećanje pred Božić, 131 kunu upravo populistički način pristupa Vlade prema ovom problemu i da treba puno ozbiljnije pristupiti problemu, razgovarat da i sa sindikatima i sa poslodavcima ali i sa tim radnicima, jer sigurno bi saznali puno više i imali kvalitetnija rješenja za sve sektore i za drvni, i tekstilni i građevinski, a … [[govornik se ne razumije]] Hvala.
Hvala i vama. Druga replika gospodin Vešligaj.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo kolega Vlaović, ja se definitivno slažem sa vama, da je ovaj korak koji je ovdje napravljen prema, s obzirom na gospodarski rast koji imamo u Republici Hrvatskoj, dakle, i odgovor kolegama iz HDZ-a koji su predstavili ovo kao veliki korak. Nije ista situacija danas kad smo na pragu 2018. godine i situacija koja je bila 2012., 2013. godine. To je svakome, tko ima osnovna znanja iz makroekonomije, ekonomije ako hoćete, sasvim jasna. Dakle, trenutak je zapravo loš, šaljemo jednu lošu poruku prema ljudima, na žalost 131 kuna nitko je neće odbiti, to ste dobro rekli. Međutim, nikome neće na žalost to niti puno pomoći, mogli smo nekakav minimum koji bi trebali imati jest 50% prosječne plaće da dođemo stvarno na onu sredinu Europske unije na koju sad na žalost nismo nego su ono što ste i sami rekli u svojoj raspravi naše društvo su sada Bugarska i Rumunjska. S tim da je Rumunjska čak i jača po paritetu kupovne moći. I teško je onda očekivati i uopće ovaj uvoz radne snage i ove dozvole koje su odobrene, ja ne znam tko će doći iz Europske unije raditi u Hrvatskoj u koliko će ovdje zapravo zaraditi manje nego što može zaraditi u svojoj državi? Dakle, rađe će ostati u svojoj državi raditi, stvarati, jer će tamo sa tim dohotkom moći kupiti više realno nego što može u Hrvatskoj, ali o tom po tom. Spomenuli ste još i ove porezne reforme. Svakako se slažem sa vama od njih koristi ima samo 3% stanovništva, na žalost to su oni najbogatiji slojevi, nemaju koristi nezaposleni, nemaju niti ovi koji primaju minimalnu plaću. Minimalnu korist imaju ono što ste sami spomenuli onaj dohodovni razred koji je najbrojniji u Hrvatskoj između 5 i 7 tisuća kuna. Evo hvala.
Hvala vama. Odgovor, gospodin Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega, da raste BDP u Hrvatskoj i to treba priznati. Čak raste i po stupovima većima nego što su vladajući očekivali. Rekli su i to stoji da je to na temelju dobre već dvije turističke sezone, da je to rast ino potražnje i naš izvoz i da je to osobna potrošnja. Pa upravo sam na temelju toga i diskutirao da upravo ti sektori, a jedna od velikih izvoznika je i drvoprerađivački sektor, zaslužuju veću pažnju ove Vlade i da se mora pronaći načina da se pomogne tim izvoznicima, da se spasi ta drvoprerađivačka industrija u Hrvatskoj negdje oko četrdesetak tisuća radnika radi u okviru nje. A često čujemo njihove kritike da politika plasmana sirovine trupaca nije adekvatno zaštitila domaću proizvodnju i da evo najveći dio ili dobar dio roba završi u izvozu u Italiju ili druge europske zemlje bez prave kontrole. A da prerađivači ili kako oni to vole reći finalisti ne dobiju dovoljno sirovine. To je sad samo jedan od segmenata kako se može pomoći tim granama gdje je najniža plaća u Republici Hrvatskoj i sigurno da moraju rasti plaće u Republici Hrvatskoj i to čujete kad razgovarate sa i radnicima i sindikatima. Ako raste bruto društveni proizvod, prihodi države onda je red i da radnici to sjete. Ali ne samo radnici nego i umirovljenici na svojim kontima i računima. I naravno da i u buduće porezne reforme moraju voditi računa o tome i doprinijeti da imamo što manje radnika u Hrvatskoj sa minimalnom plaćom, a da ona bude što bliža i primjerenija životnim troškovima u Republici Hrvatskoj. A vidimo da tu zaostajemo. Izgubili smo negdje dva postotna poena po toj osobnoj potrošnji, to je Ekonomski institut utvrdio i oni kažu treba se upaliti alarm, samo vladajući kažu dobro je. Ja mislim da nije dobro.
Hvala lijepa. Posljednje replika gospođa Mrak Taritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Vlade uvaženi kolega. Dakle, kad je riječ o jednoj mjeri vezanoj uz povećanje minimalne plaće naravno da se otvori niz stvari. Ja bih tu nekoliko stvari spomenula. Prva stvar je rastući populizam koji apsolutno stanuje u Hrvatskoj i ovo je jedna mjera populizma uoči Božića i Nove godine. Imamo jednu mjeru koja će se dobro činiti, pomoći će nekima, ali vidjeli smo niz mjera gdje zapravo siromašni postaju samo siromašniji, a bogati postaju samo bogatiji. I u odnosu na to uveli smo u naš rječnik još nešto novo, a to je da umjesto siromašni govorimo najpotrebitijima jer nam se to dobro čini. Ali treba jasno reći da tu zapravo govorimo o jednoj čistoj populističkoj mjeri koja će dobro odjeknuti. Ali to vam je ko ono, neće puno ni pomoći ali neće puno ni odmoći. Međutim, imamo stvari problem, stvarni problem kako vratiti sigurnost našim građanima. Stvarni problem je da što manje mladih ljudi iseljava jer mi možemo povećati kvotu radnika i jedanput će doći, taj će doći jedanput i nikada više. Ali je pitanje što možemo nuditi? Jer ako ne možemo nuditi našim ljudima i naši ljudi odlaze van, što uopće Hrvatska u tom smislu može ponuditi? Ja sam negdje ovdje ovo proljeće čula od jednog mlade obitelji koji ima OPG-e koji su ponudili dnevno 350 kuna za košenje sijena i nije bilo nikoga. I za što su se odlučili? Odlučili su se kupiti stroj koji će to raditi sam. Dakle mi imamo bazičan problem. S jedne strane zadržati ljude naše građane zadržati tu, ali ako i znamo da nam je potrebna radna snaga koju ćemo uvoziti, onda mi za tu radnu snagu moramo biti država u koju će oni doći. A na ovaj način to nećemo tim nizom populističkih mjera sigurno postati takva zemlja.
Hvala. Odgovor gospodin Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice da nije dobro i žalosni smo i tužni što mladi odlaze iz Republike Hrvatske i ponovit ću, najveći dio njih je rekao da upravo odlazi iz Hrvatske čak ne zato što nema radnih mjesta, nego zato što su male plaće u Republici Hrvatskoj i što ne vide tu sigurnost i budućnost za sebe i svoju djecu. I ono što je još tužnije, to da ne odlaze više nositelji tog obiteljskog gospodarstva nego cijele obitelji odlaze. I najveći dio danas u Slavoniji i Baranji, ali imate i u drugim krajevima da imate poluprazna sela i da na kućama imate izvješeno prodaje se. I ne prodaje se samo obiteljska kuća, nego cijelo imanje. Kako to promijeniti? Postoje modeli, postoje druge prakse iz okruženja koje trebamo primijeniti kod nas i prilagoditi našem sustavu. Pitanje je da li imamo snage i volje da to učinimo? Mislim da moramo naći i snage i volje da to učinimo, jer i ovih 29 tisuća radnika će teško se naći na burzama rada, jer neće ja se usudim reći doći raditi u Hrvatsku za ovakvu minimalnu plaću i za prosječnu plaću kakva je u Hrvatskoj, nego će prije svega tražiti radna mjesta u Njemačkoj, Austriji, Sloveniji što iz našeg okruženja radnici odlaze. A s druge strane nećemo moći onda puniti ni ove ni zdravstveni fond, ni mirovinski fond jer nema radnika. Već sada je omjer 1 zaposlen, 1 umirovljeni. Što nas očekuje za 10-tak godina, približno je tu, ali za 10-tak godina kako najavljuju naši demografi bit će još praznija situacija i zato je ovo krajnji trenutak da se ozbiljnije zahvati u politiku plaća i da minimalna plaća ozbiljnije raste i da se rastereti gospodarstvo kako bi mogla rasti i prosječna plaća u Republici Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Gotovi smo sa klubovima. Sada prelazimo na pojedinačne rasprave. Prvi je gospodin Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući. Uvažena tajnice, evo vidjeli smo znači još jedan populistički čin Vlade koji je lijepo čuti i lijepo čuti da se povećava minimalna plaća. Međutim posljednjih dana donosili smo zakone sve protiv poticanja poduzetnika, poglavito u nerazvijenim krajevima da se tu održi i da se ulaže na taj i da se investira u ta područja, a tome je svjedok evo jutros sam govorio u stanci Zakon o regionalnom razvoju koji je izmijenjen gdje čak za vrijeme toga zakona kada je bila ovdje rasprava nismo imali uopće tablicu koje su lokalne jedinice u tome zakonu razvijene, a koje su nerazvijene. Da bi se poduzetništvo razvijalo na tim područjima, pa prije svega moramo imati poticajne mjere, a iz toga zakona proizlaze poticajne mjere gdje se ljudi poduzetnici žele investirati u te krajeve da bi ljudi zarađivali, da bi ljudi opstali i radili. Međutim vi ste tim zakonom proglasili Drniš npr. razvijenim. Zbog čega ste ga proglasili ili Gospić, Plitvička Jezera, cijelo zaleđe zadarsko, šibensko? Pa vi ste proglasili razvijenim krajeve gdje nikoga nema i tu možete dignuti plaću koliko god želite. Možete 100 tisuća kuna ali nitko neće doći od poduzetnika. Nitko jer onaj tko se kandidira za projekte prije svega nema dovoljno bodova, neće proći projekt i neće mu biti sufinancirano kao za ove krajeve koji su proglašeni nerazvijenim. Jedan pamflet politički koji je ovdje donesen, koji je nastavak onoga što je Grčić ministar 2014. stavio, vi ste nastavili i ubijate 2/3 Hrvatske. Zabijate čavao u radnika, u radništvo na tim područjima, u razvoj infrastrukture na tim područjima. A ovim sredstvima što sada govorimo podizanju plaće, to je lijepo čuti. To je lijepo čuti o tako malom iznosu. Međutim ponavljam vam još jednom. I Predsjednica Republike i stručnjaci, i premijer, i ministarstva svi se pozivaju na demografsku sliku, na iseljavanje Slavonije, Gorskog Kotara, Ravnih Kotara. Međutim, Drniš ste proglasili razvijenim krajem, Drniš. Pa jel' netko od vas bio u Drnišu osim za Dane pršuta kada jednostavno stolove pometu dužnosnici kao metlom? Jeste bili u Drnišu? To je spaljena zemlja. U Lici, Gospiću, Plitvička Jezera spaljena zemlja. Nemate za koga podizati plaću, nema radnika. Ja bih vas zaista molio da te zakone koje ste donijeli u ovo predbožićno vrijeme da je lijepo čuti da imamo, ministrica je ovdje došla bila nedavno Žalac prošli tjedan sa nepotpunim zakonom gdje je tek sutradan objavljena lista onih koji su u potpomognutim, a oni koji nisu potpomognuti to su oni nerazvijeni i razvijeni da se pod hitno ako nećete vi, predložit ćemo ga mi. To je nepravda. To je vapaj. Nema radnika dolje. To je jedna stvar. S druge strane gledamo te radnike u Hrvatskoj koji su radili i zaradili svoju plaću, pa imamo taj Stečajni zakon. Pa ću nabrojati neke tvrtke npr. Konstruktor ljudi su radili, zaradili svoje plaće, Dalmatinka, Dalmacija vino, Kamensko, brojne slavonske tvrtke i taj radnik neće dobiti svoju zarađenu plaću to je vapaj do neba. Ovdje pričamo o stotinu kuna, a radnici koji nisu zaradili, koji su zaradili svoju plaću će otići vjerovnicima u stečaju, različitim vjerovnicima. I ti ljudi su sada na putu ne znam gdje i njihova djeca. Prema tome, ovaj zakon je jedan pamflet kao i sve direktive koje ovdje primjenjujemo ali u tim direktivama nikad niste napisali da imamo istu plaću kao što imaju minimalnu u Njemačkoj, bar srednju, nego smo u razini Rumunjske i Bugarske. Ma gospodo moja draga! Evo promatramo i tvrtke koje smo ovdje nakon privatizacije doveli, recimo evo T-com ili HT. I ono radnika što je bilo otpuštalo je, a najveća dobit im je ovdje. Nema radnika, vrlo mali broj zapošljavaju, nekad je na terenu bilo 20 radnika, a sad imamo jednoga. I naravno da dobit se izvlači. Također, brojne milijarde dolaze kroz banke, kroz banke, pa četiri milijarde kuna nam godišnje izvuku banke za naknade i provizije. Četiri milijarde kuna se investira u države odakle su te banke i naravno da oni investiraju u svoje države i da naši ljudi sa našim parama odlaze tamo raditi. Još bih kazao da u ovome zakonu 250 milijuna kuna otkinuti od zdravstva, ja ne znam stvarno jel ova svjetla su previše nas obasjala? Pa znate li kakvo je zdravstvo na područjima, evo vrgoračkog kraja na primjer. Znate kakav je dom zdravlja? I ta decentralizirana sredstva koja šaljete, decentralizirate na županiju tamo je dijagnostički uređaj u laboratoriju iz Drugoga svjetskoga rata. Nemamo liječnike specijaliste. Nemamo dijagnostičke uređaje u Dalmatinskoj zagori, ista je stvar u Lici. I sad oduzimamo taj dio od zdravstva. Činjenica je da ovdje pričamo o povećanju plaće, svako povećanje je dobro. Međutim, u drugim zakonima, pa bar ih prilagodite po tim nekim demografskim mjerilima. Pa bar da ta područja, taj poduzetnik koji dođe u Drniš ima nekakvu beneficiju, a ne Drniš proglasili da je Drniš razvijeniji od Londona. Ej, Drniš ste proglasili razvijenim?! Pa vi ste Bršljanovo kod Klisa proglasili nerazvijenim. Je li itko od vas bio u Bršljanovu? Pa znate li vi ste taj kraj proglasili razvijenim. Nešto malo djece što je ostalo, više staraca koji umiru, škole prazne. Ja sam rekao sad primjer. Pa vi ste Škabrnju proglasili razvijenim krajem. Gospić čak šesta skupina, šesta Gospić. Gospić ste stavili na razinu Londona. Pa vi ste jednostavno zakonom onemogućili da poduzetnik ulaže i da radnik prima svoju plaću na tom području što bi umanjilo troškove i poduzetniku i radniku ali radnik gdje živi tu bi, gdje živi gdje ima svoje ognjište tu bi ostao i tu bi radio. Prema tome, previše je populizma od ove Vlade. Isto je radila i socijaldemokracija kao sad demokršćani, prema tome, zaustavite populizam koji vlada u Republici Hrvatskoj jer 2/3 Hrvatske su iselile i sigurno da to neće moći podnijet Republika Hrvatske. Zbog čega? Opet ću ponovit za neku godinu i to i manje vremena možete slobodno donijet zakon o minimalnoj plaći 100 tisuća kuna, u 2/3 Hrvatske neće imat tko raditi. A vi imate OPG-ove, bar da ste poticali OPG-ove imali bi tu radnu snagu. Nego ste sestrinske tvrtke Agrokorove, tj. Todorićeve ne znač čije poticali. I znači, sad ste donjeli zakon da se mora 2020. godine postati to njihovo zeljište, vlasništvo stranaca. Sve ste napravili da se narod iseli. Nemojte zabijati zadnji čavao u lijes 2/3 Hrvatske. Hvala.
Hvala i vama. Imate nekoliko replika. Prva gospodin Culej.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Bulj, ja ne mogu reći da vi niste u pravu u mnogim stvarima koje ste izrekli. Govorili ste i spaljenim zemljama i o odlasku mladih i propadanju radnika, poduzetnika i ostaloga. Ja ću vam ispričati jednu priču još iz osnovne škole, koju sam tamo učio, a ona je bila o jednome hranidbenome lancu koji je išao od jednog jastreba pa do onog zadnjeg crvića u onome trokutu dole. Na vrhu hranidbenoga lanca nalazio se i ministar u našem slučaju ili ministrica. Dakle, ministrica je gore, poplave su se desile, nije bila spaljena zemlja i treba pristupiti obnovu Gunje i okolice. Dakle, tko će to izvoditi? Pa naravno to će se prvi javiti stranački prijatelj i onaj koji je podoban. Znači on dolazi i preuzima obnovu kuće od temelja do krova. Pošto on nije dovoljno pametan ali je poduzetan, da bi priveo kraju tu priču on uzima sebi male poduzetnike, obrtnike koji će mu biti krovopokrivači, limari, fasaderi, ovo, ono i on njima prodaje posao. Oni dalje nastupaju na taj način da daju najmanju ponudu da bi dobili posao. Najmanja ponuda zna se koja je, ona koju će oni teško ispoštivati i naplatiti. Tko tu stradava? Onaj mali nekažnjen, crv nego u našem slučaju radnik koji će dobiti 3.000 kuna na papire, 2,000 kuna će dobiti ispod ruke. U koliko neko dobije posao mora tu još i druge obaveze, tu se trebaju stanovi obnavljat, onda on jadan ne može se naplatiti od onoga koji mu je dao posao kako u sukobu interesa jadan. I to se zaboravlja i po 100, 500 tisuća kuna šta je to za sirotinju. E tu naši radnici zašto bi on radio za 5.000 kuna, 3 na papire, 2 na crno kad mu je 300, 400 km dalje omogućeno da radi za 2.000 eura i onda on sjeda u Slavoniji na autobus i ode u Njemačku i radi za 2.000 eura i miran je.
Hvala. Isteklo je vrijeme. Gospodine Culej, isteklo je vrijeme. Odgovor gospodina Bulja.
Kolega Culej, evo ja ću se sada vratiti na svoj kraj. Imate primjer Konstruktor brojne tvrtke koje su mogle graditi autoceste, nisu gradile autoceste, a bome su se bojali tuneli na autocesti po velikoj cijeni. Po velikoj cijeni, znači hrvatska Željezara, znači Željezara Split u Kaštelima je propadala nije imala gdje sa svojim željezom. U isto vrijeme grama željeza nije postavljeno u hrvatske autoceste iz Hrvatske. Znači to je toliko tvrtki naših koje su bile zbog lobija koje su pogodovale od bojanja tunela do ne znam čega koje su pogodovale i uništavale hrvatskog radnika. Uvodili su se strani investitori. Nemam ništa protiv nikoga, ali je činjenica da je Konstruktor bila tvrtka koja je bila renomirana i takve bezbrojne tvrtke. Uvodile su se strane, ulagao se strani materijal, čak i cijevi su se stavljale ova cjevarska mafija je uvozila, premda su naši proizvođači imali puno kvalitetnije cijevi. Zbog toga su bila 10-tak puta skuplja autocesta po kilometru nego što bi trebala biti. I gdje su pare? Pa pare su opljačkane koje su trebale biti hrvatskome radniku u džepu. To je činjenica i to svi znamo. I sada su te krajeve nakon svega umjesto da je tu čovjek radio, imao plaću, gradio svoju kuću, gradio svoj život u biti sada je iselio. Sada više može on dignuti sto, možemo dignuti sto tisuća kuna plaću kada se proglasilo … [[Govornik se ne razumije]] razvijenim, Zelovo ili ne znam zaleđe zadarsko razvijenim krajem tu poduzetnik neće doći jer nema povoljnosti. Jer to su razvijena mjesta. Žalosno, istinito, 2/3 hrvatske izumiru zbog dosadašnjih pljački i zaborava radnika.
Malo smo klizili s vremenom. Hvala. Gospodin Panenić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bulj kada ste već spomenuli znači radnike koji će biti iz ovog novog kontigenta ovih 29 tisuća ljudi što dolazi. Koliko dolazi kod vas u Sinj? Koliko je potreba vaših tvrtki za zapošljavanjem novih ljudi? Koliko kod vas nema ljudi na Zavodu za zapošljavanje, pa ih treba nadoknaditi? Ono koliko je to velikih gospodarskih subjekata koji tamo vape za radnom snagom? Da li imate svi tamo i velike plaće, pa onda će se odazvati ljudi, doći živjeti u Sinj? Koje su to mjere koje se poduzimaju? Ili zapravo sve ovo skupa što sam pitao, da li je to tih 130 kuna? Da li je to mjera koju zapravo vi trebate tamo i da će pokrenuti i gospodarstvo i sve ono što zapravo sam sada spominjao? Ali ja gledajući izvršenje proračuna sada polugodišnjeg koje je bilo i prihode od poreza od nesamostalnog rada, vjerujem zapravo da su tamo plaće toliko male da zapravo nema nikakve promjene. Na žalost nije se dogodilo da je Grad Sinj ostao bez značajnih sredstava. Nije se dogodilo da su ljudi se dodatno obogatili, da su se pokrenule nove aktivnosti, nego mi raspravljamo o 130 kuna za one koji su bili 12 mjeseci na minimalcu. Koliko ima ljudi još strpljenja da bude 12 mjeseci na minimalcu da bi onda dočekali 130 kuna više? Znači pravilo je, nakon toga opet će, bolje je držati nekoga na minimalcu 12 mjeseci pa da dobije nešto nakon toga. Da li ne možemo im dati nešto i više odmah pa da ne moramo uopće ovakvu mjeru raspravljati? Evo, hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Bulj.
Hvala lijepa. Da, u Sinju imamo gospodarsku zonu. Međutim prazna je. Zašto? Jer napravljen je autoput koji je vrlo bitan za razvoj Dalmacije, ali spoja nema do zone tj. do Sinja spoj na autoput i naravno da ona nije tu poželjna. I još nas proglase razvijenim krajem, a imamo uloženih 100-tine milijuna kuna u zonu, u infrastrukturu koja u biti može se upotrijebiti. Dajemo mi amandman ovdje i dolaze uredno ministri, Vlada, premijer na alku sve uredno. Gostoljubivi smo. Ali isto kao i vi u Slavoniji što imate neobrađena polja ne krivnjom seljaka, nego što su pogodovali OPG-ovima koji su bili u vlasništvu Todorića ili nekoga drugoga nebitno … [[Govornik se ne razumije.]] jer da se ulagalo u vašega seljaka onda bi zasigurno ta obrađena bila njihove njive, njihova zemlja i zasigurno bi imali vi puna svoja sela, škole, infrastrukturu, bilo bi dječji plač bi se čuo u rodilištima kojih sve manje i manje čujemo kao i u mom cetinskom kraju na žalost. Ali očekujem bar minimalno pristojnosti da ne bude ova Vlada toliko populistička da prizna svoje greške. Proglasiti Drniš razvijenim krajem ili Sinj, ili ne znam koje područje ili Plitvička Jezera, ili Gospić čak u 6. skupini još razvijeniji pa to je sramotno, sramotno. Znači najavljivali su godinu dana regionalni razvoj indeksaciju, na kraju su zabili zadnji čavao u lijes. Zato još jednom molim javno, evo vi ste mi postavili repliku, da hitno pokrenu proceduru o izmjeni novog Zakona regionalnom razvoju. Gori od onoga najgore kojega je dao ministar Grčić 2014. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Posljednja replika gospodin Maras.
Hvala lijepa. Kolega Bulj podrška vama u borbi protiv populizma jer vidi se da ste tu ustrajni i da ne dopuštate populizmu da se razmašuje u Republici Hrvatskoj i tako treba nastaviti i dalje. Ali ono što sam htio reći i što mislim da je puno bitnije, da istaknete i da date svoje mišljenje o ovih 130 kuna. To je čak sramotnije od ovoga što ste malo prije rekli, a rekli ste da su Drniš stavili u razinu Londona u zakonu, da je razvijen kao London. Znači to je sramotnija činjenica i molim vas podržite amandman Kluba zastupnika SDP-a koji će tražiti da minimalna plaća bude na razini 60% prosječne plaće što će iznositi od prilike 3.500 kuna neto, što će ljudima sigurno puno više pomoći od ove crkavice i malog iznosa koji im je namijenio HDZ i Andrej Plenković, poduprijet sa svima onima koji podržavaju tu politiku vladajuće koalicije. A što se tiče borbe protiv populizma, nastavite tako i dalje. Hvala lijepo.
Odgovor, izvolite gospodin Bulj.
Kolega Maras, možemo 100 tisuća kuna stavit minimalnu plaću što se tiče Drniša, nema tko radit. Nema radnika. Veliki doprinos naravno tome je Zakon o regionalnom razvoju jer poduzetnici nemaju, vi to poznajete, znači u natječaju nemaju pogodnosti ni bodove, a i veća sredstva vračaju u postotku nego kad su nerazvijeni. Naravno da bi trebalo poticati poduzetništvo u tome kraju kroz beneficije poduzetnicima. I u tome trenutku se otvaraju radna mjesta. Međutim, ja bih volio da budem iskren, kad ste vi bili ministar premda vas smatram jednim od najuspješnijih ministara od 90., da ste u to vrijeme baš vi inzistirali kod ministra Grčića da se poduzetništvo potiče u nerazvijenim krajevima. Znam, viđao sam vas, ja sam onda bio građanin Sinja, dolazili ste na sajam pršuta u Sinj. Ne znam jeste bili u Drnišu? Bili ste uredni. Međutim, nema pomaka, možemo, ja ću dat amandman 20 tisuća kuna minimalnu plaću. Znam dolazili ste na alku, drago vas je bilo vidit kad dolaze ministri i vas i ostali na alku, bili smo gostoljubivi. Vjerujem da vam je ostao taj osjećaj u Sinju gostoljubivosti? Ali vratili ste nam lipo Dalmatinskoj zagori, Lici, svi odreda, svi odreda! Od vas socijaldemokrata do demokršćana, vratili ste nam, ne ništa, bar da ste vratili isto. Nego katastrofu ste vratili, spaljena zemlja. Molim vas obiđite te krajeve koje ste proglasili razvijenim. Evo npr. gospodine Maras, Brštanovo, ne znam jeste li čuli za nj? Ili Zelovo, otiđite pa vidite. Hvala.
Hvala i vama. Idemo dalje sa pojedinačnim raspravama. Gospodin Ivan Lovrinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Poštovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, poštovani građani koji nas pratite. Rijetko koja tema zaokuplja toliki interes građana kao što je to tema plaća. A posebno ako tvrdite da minimalna plaća u neto iznosu može biti isplaćena u iznosu od 4.000 kuna odnosno, bruto iznosu 5.000 kuna. Naravno sada to nekima izgleda kao lijepa priča, ali ja ću se potruditi da to znači argumentiramo i sa brojkama pokažem da je moguće. Ova Vlada je predložila povećanje minimalne plaće za čak 131 kunu i to želi predstaviti kao važan potez. S druge strane čuli smo i ovdje tijekom rasprava da ima i zastupnika odnosno njihovih stranaka koji smatraju što će se država petljati uopće u problem plaća, neka pusti da to odredi tržište. To zastupaju sve one stranke koje u svom nazivu imaju riječ „liberalno“. To su dakle, to je liberalni, odnosno neoliberalni pristup da tržište treba uredit sve odnose pa tako i plaće, najniže, najviše dakle, kako se dogovore. Povećanje od 131 kunu to je znak da se provodi dakle, politika kapanja. Što znači da se radnici trebaju zadovoljiti mrvicama koje padaju sa stola. To je u suštini taj neoliberalni model kojeg ne provode na žalost samo stranke koje imaju u svom nazivu liberalno. A taj model je stvorio politike štednje, stezanja remena i druge sintagme žrtvovanja koje trebaju podnijeti radnici za prosperitet gospodarstva i društva. No, praksa je pokazala da su takve politike u svim zemljama pokazale neuspjeh, doživjele neuspjeh. Socijalne nejednakosti se i dalje povećavaju i odnos između predstavnika rada i kapitala se pogoršavaju i suvremeni čovjek nije više spreman prihvaćati mrvice. U relativno skoroj budućnosti neće biti moguće uopće postići punu zaposlenost u ekonomiji zbog snažnog razvoja digitalne ekonomije i robotike koji potiskuju živi rad i radnike iz procesa proizvodnje. Upravo zbog takvog tehnološkog napretka otvorila su se pitanja i dileme koje ekonomska znanost ali i druge znanosti nisu poznavali do sada. Upravo zbog toga je nastao i koncept, jedan alternativni koncept ovome minimalnih plaća, a to je koncept temeljnog dohotka koji još uvijek, a kamoli ranije za mnoge utopijski projekt u kojemu svaki radno sposobni građanin može ili ne mora uopće raditi a dobivao bi temeljni dohodak. Temeljni dohodak je eksperimentalno uvede u nekim gradovima Europske unije. On odgovara i vlasnicima kapitala jer temeljni dohodak stimulira potrošnju i potražnju za njihovim proizvodima jer suvremeni kapitalizam pati od hiperprodukcije svih roba i usluga. No, vratimo se na potez Vlade da poveća minimalac za čak 131 kunu da budem znači fokusiran na temu. Sadašnja minimalna plaća od 2.620 kuna neto, više nalikuje na socijalnu pomoć nego na dohodak od kojeg bi radnici trebali imati barem za dostojanstven i iznimno skroman život. Povećanje o kojem je odlučila Vlada od 131 kunu je zaista ponižavajuće i to je udar na inteligenciju i dostojanstvo najsiromašnijih radnika koji teškom mukom zarađuju taj novac. Moram istaknuti da je udio minimalne plaće u prosječnoj bruto plaći isplaćenoj u Hrvatskoj i dalje skromnih 43%. A kad znamo da je prosječna plaća jedna dostatna za dostojanstven život to pokazuje da radnici s minimalnom plaćom žive na granici siromaštva pa čak neki i gladi. U Sloveniji u isto vrijeme minimalac iznosi skoro 60% prosječne bruto plaće. Vladin prijedlog povećanja minimalca za 131 kunu je zaista beznačajan, a s druge strane stimulira vidite poslodavce na njegovo zadržavanje na toj razini, pa čak da ga isplaćuju i oni koji bi mogli isplaćivati značajno veći iznos. Zašto je to tako? Po njihovom prijedlogu novi minimalac bi iznosio 2751,84 lipe, a bruto iznos bi bio 3439,80 lipa iz kojeg bi se izdvojili svi doprinosi koji kumulativno iznose 17,2%. Po ovom prijedlogu izdvajanja za doprinose iznosila bi 591,65 lipa od bruto iznosa, a olakšica za poslodavce bila bi 50%, pa prema tome poslodavac ne bi trebao izdvojiti 591,65 lipa nego pola manje 295 kuna. E sada, postavlja se pitanje sljedeće. Dakle poslodavac na doprinosima ovom akcijom Vlade štedi 295 kuna, a radniku raste neto minimalac samo 131 kunu. Dakle vidimo da je ovdje na nekim skoro dvostruko veći stimuliran poslodavac, nego radnik. I ne samo to. Poslodavce ovakav model potiče da i drugima isplaćuju minimalac. Dakle, Hrvatskoj je potreban hitan i potpuni zaokret u politici plaća, a posebno minimalnoj plaći. On je potreban i kada je riječ o mirovinama minimalnim, ali o tome ću govoriti drugi put. Pored toga nužno je povećati u isto vrijeme i tako zvani osobni odbitak sa 3 tisuće 800 na 4 tisuće kuna da bi povećanje minimalca imalo smisla jer su porasli i troškovi života. Zbog toga nudim model koji je pravedniji, koji će vratiti dostojanstvo radnicima i omogućiti njihovo koliko-toliko normalan život, a da putem unutarnjih ušteda i preraspodjela to ne utječe ni na proračun, ni na javni dug. Dakle za sadašnju minimalnu plaću od 2 tisuće 620 kuna bruto plaća da ponovim iznosi 3 tisuće 276 kuna. Time je radniku platio doprinose za zdravstvo i mirovinu. Kako onda ostvariti ideju da minimalna plaća bude 4 tisuće kuna neto tj. povećanje uz značajnih tisuću 380 kuna koje će osigurati dostojan život i za one s najnižim primanjima, te pravednije vrednovati rad? Evo kako. Ako poslodavac može isplatiti tih dodatnih tisuću 380 kuna od 2620 do 4 tisuće radniku tada se na taj iznos ne bi uopće obračunavali doprinosi za zdravstveno, mirovinsko osiguranje i drugi nameti. Onoliko koliko poslodavac izdvoji za radnike kumulativno tijekom godine u svojoj firmi na taj način, za taj iznos bi mu se umanjila osnovica za obračun poreza na dobit. Na ovaj način prestala bi praksa isplate dijela plaće radnicima na crno kako se kaže odnosno u gotovini na ruke. Dakle poslodavci bi se stimulirali smanjenjem poreza na dobit, smanjenjem ili ukidanjem brojnih parafiskalnih nameta i povećanjem neoporezivog dijela plaće. S druge strane svaka zloupotreba ovog modela bi se zakonom sankcionirala. Ima i nedostataka ovog modela. Vidite, ja pričam i o prednostima i o nedostacima. Nedostatak ovoga modela je u tome što bi podizanjem minimalca na 4 tisuće kuna neto svi oni koji već sada imaju tu plaću očekuju također da se i njima poslodavci povećaju plaće. No, takvo povećanje odnosno usklađivanje plaća prema gore moguće je na način da država konačno oslobodi poslodavce najvećeg dijela parafiskalnih nameta. Vlada je objavila da je prošle godine od preko 200 različitih parafiskalnih nameta ubrala oko 9 milijardi kuna od čega su poslodavci morali uplatiti vidite 5 i pol milijardi, a građani oko 3 i pol milijarde kuna. Ovaj segment opterećenja mora se hitno riješiti i to stalno traže poslodavci da se oni ne guše, a da se ne guše ni građani. To je ono što stranka Promijenimo Hrvatsku čitavo vrijeme govori, a to je nova ekonomska politika snažnih pozitivnih promjena odnosno rješenja, a ne krpanja i skupljanja mrvica. Uvođenjem poreza na imovinu banaka i refinanciranje skupih kredita i obveznica države, najveći dio takvih prihoda države koje je skupljala na temelju parafiskalnih namet mogla bi se kompenzirati dakle i na ovaj način nadoknaditi. Ma koji bi bili makroekonomski učinci ovakvog povećanja minimalne plaće sa 2620 na 4 tisuće? Između jedne i dvije milijarde jer ne primaju svi 2620 dakle došlo bi radnicima. Oni bi taj novac trošili jer čovjek koji ima malu plaću svako povećanje potroši. Time bi država prikupila između 200, 300 pa čak i više milijuna kuna PDV-a na takvu potrošnju, a time bi kompenzirala one porezne olakšice koje je dala poslodavcu znači jer nije dobila očekivani porez. I da zaključim. Da bi se zaustavilo urušavanje stupova društva, siromaštvo, da bi vratili dostojanstvo radniku i na sve moguće načine … [[Govornik se ne razumije.]] gospodarstvu i time povećali potražnju to su nužne mjere koje treba poduzeti. Dakle, ne minimalac, ne mrvice, nego snažne pozitivne promjene, a ja sam pokazao argumentima da je to moguće. I pozivam Vladu dakle da zajedno ostvarimo ovo jer je moguće.
Hvala. Imate tri replike. Prva gospodin Stjepan Čuraj.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani kolega Lovrinoviću u vašem uvodnom obrazlaganju spomenuli ste nešto vezano iz liberalne politike, nešto na što sam se ja i osvrtao da moglo bi imati nekada liberalnu ekonomiju kada ne bi imali 76 tisuća ljudi koji sada primaju minimalac. To sam i spomenuo, kada bih imali nekoliko tisuća onda bi mogli preuzeti odnosno prepustiti sve tržištu jer ja vjerujem da će do toga i doći, da će već tržište rada samo po sebi iskristalizirati da više ljudi sa minimalnim plaćama neće biti oni koji će to htjeti raditi. To je apsolutno ono što nam će se dogoditi vrlo jednostavno. Ono što se tiče samog skoka, proučavajući zadnjih 5 godina znači ako gledamo 13. za 2 tisuće 984 bruto, pa 14. 3 tisuće 17, pa 15. 3 tisuće 29, 16. 3 i 120, 17. 3 i 276 i sada na posljetku 3 tisuće 439, za 2018. vidimo da ona uvijek raste tako nekako linearnu za nekoliko stotina kuna, nekada malo više, nekada malo manje. Naravno tu je i ona reforma porezna jako doprinjela, koliko ljudima je stvarno ostalo, nekad su minimalnoj plaći plaćali porezi sada je to olakšicama sve zapravo izbjegnuto, dakle, samo ostaju doprinosi. Vaš prijedlog dapače, i nema niko ovdje sretniji da je najmanja plaća u Hrvatskoj 4.000 kuna, a da je prosječna 7, samo je jednostranom uredbom na žalost mi bi direktno evo znam jer sam nekad i radio u tom sektoru uslužnom u kojem ako govorimo o nekom … menangmentu održavanju, o čišćenju objekata gdje radi tisuće ljudi u Hrvatskoj, praktički to bi se doslovce prepolovilo po ugovorima koji su se potpisali i po svemu, marže su tu vrlo male koje razlikuju se od minimalne plaće, pa nešto više, pa 5% itd. Znači tu bi došlo do otpuštanja tisuće i tisuće radnika dok god na žalost imamo ljudi koji su spremni raditi za minimalac, a njih je sve manje i to je ona opasnost koja nam dolazi, mi ćemo morati paziti da to ide lienearno i polako. Dakle, ja bih volio da možemo imati takve plaće ali na žalost to nije moguće. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor.
Evo kolega Čuraj, meni je žao da se niste osvrnuli ni na jednu argument, dakle, brojku koju sam ja naveo. Ostali ste pri tome da tvrdite da je ovo lijepo čut kao jedan zahtjev ali da je na žalost nemoguće. Pa vidite nas već godinama uvjeravaju u ovoj našoj lijepoj Hrvatskoj, ali siromašnoj, da su neke stvari nemoguće. Ali vidimo kod jednog drugog dijela društva da je sve moguće. Moguće je da nikad ne dobiju negativnu presudu na sudu, moguće je da nikad ne budu kažnjeni, moguće je da rade što hoće, moguće je da ne plaćaju porez i zarade novaca koliko hoće. Ali s druge strane kada je riječ o ugroženim skupinama društva o radnicima i umirovljenicima e vidite onda se kaže bilo bi dobro ali znate zbog ekonomskih uvjeta u situaciji u kojoj se nalazimo to nije moguće. Ja sam objasnio da je moguće. Međutim, to pokazuje da ova Vlada nije spremna na velike promjene. Ja sam uvijek pitao, ako ona ne zna onda razumijem da ne zna. Ali ako kaže da ne može, onda ova Vlada treba reći zašto ne može, tko joj smeta ili tko joj brani. Pa prema tome, jasno je da ne štiti interese radnika, umirovljenika odnosno, onih najugroženijih skupina. Ali bogme ne štiti interese poslodavaca, poslodavci su ja sam neki dan bio na sastanku Hrvatske udruge poslodavaca na kraju godine, oni stalno nameću pitanje parafiskalnih nameta kojih ima preko 200 u Hrvatskoj. Radikalno treba pristupiti tome, rekao sam da se to kao sabljom treba sasjeći, da treba rasteretiti te poslodavce da bi oni mogli isplaćivati veće minimalce radnicima i objasnio sam zatvoreni koncept kako je na makroekonomskoj razini to moguće. Ali očito za ovakve velike promjene treba nova Vlada, novi ljudi, koji ne samo da imaju znanje, nego imaju i hrabrosti.
Hvala lijepa. Druga replika gospodin Silvano Hrelja.
Poštovani kolega Lovrinović, ja sam od onih koji vjeruju da je to moguće što vi govorite. Mogu to i potkrijepit činjenicama ali mora se htjeti, ako se hoće, onda se mora moći nešto napraviti. I opet kažem, blagoslovljeni su svi oni koji imaju prilike učiti od iskustava drugih pozitivnih iskustava. Pa ću vam nešto reći, dvije najjače regije u tekstilnoj industriji su bile regije Venetto i flamanska Belgija. Regija Venetto u Italiji. Regija Venetto uopće više nema tekstilne industrije, tekstilna industrija je sva u Rumunjskoj. Sad vjerojatno se pitate čime se oni bave? Oni su zaposlili ljude u pekarskoj industriji i danas mi u cijeloj Hrvatskoj jedemo panetone, mota, ove one sve žive za Uskrs i za Božić. Ti ljudi koji su radili u tekstilnoj industriji to rade. Znači potrebna je aktivnost društva, potrebno je znati kamo idemo i što ćemo napraviti a da bi došli do određenog cilja. Dakle, oni su industriju koja je nisko akumulativna, radno intenzivna, vidjeli su da ne mogu više konkurirat zbog visokih cijena i oni su kompletan sustav promijenili. Promijenili su ukupno djelatnost. Mislim mi ćemo isto tako morat reći za neke djelatnosti do kuda, da li ćemo minimalnom plaćom pratiti te djelatnosti koje će prije ili kasnije nestati. Mislim mi se brinemo doista o tekstilnoj industriji, ali koliko je imamo u Hrvatskoj u odnosu na proteklih 10 godina?
Hvala vam. Odgovor na repliku.
Uvaženi kolega Hrelja, već sam malo prije rekao drago mi je da podržavate ovu ideju i da i vi mislite i vaša stranka da je moguće ostvariti bruto minimalac od 5.000 odnosno neto minimalac od 4.000. I drago mi je da ste potkrijepili i ovim argumentima iz sjeverne Italije. Znači moguće je i ove brojke koje sam ja iznio one to jasno pokazuju. Međutim, također mi je drago da ste uveli jednu novu dimenziju u raspravu, a to je nužnost restrukturiranja onih djelatnosti i dijelova industrija koja recimo nemaju ajmo tako reći nemaju dobru perspektivu. Pa to treba biti sastavni dio makroekonomske politike svake Vlade, pa i ove naše Vlade. Dakle, da se uz politiku minimalnih plaća vodi i politika prekvalifikacija i da se stimuliraju industrije koje će donositi i proizvoditi proizvode sa većom dodanom vrijednošću. Jer nemojmo se zavaravati, pravi doprinos i prave plaće u nekoj zemlji samo će donijeti snažni rast bruto domaćeg proizvoda i industrije koje imaju i proizvode proizvode sa većom dodanom vrijednošću. Što je zdraviji rast. Međutim dok ne dođemo do te situacije da se jedan dio radnika prekvalificira za te naprednije i skuplje industrije bogatije, mi moramo voditi ovu politiku, ajmo tako reći državnu politiku kada je riječ o minimalnim plaćama jer mi baštinimo tu socijalnu komponentu za razliku od zemalja rigidnog kapitalizma gdje sve prepušteno tu gdje je. Pa zato ja kažem pa čak i ovi ovdje liberali koji to spominju, ajmo rasteretiti poslodavce, jer kada njih gušimo parafiskalnim nametima onda naravno da propadaju i same firme i da ne mogu isplaćivati veće minimalce. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Boris Lalovac.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Lovrinović, pažljivo sam vas slušao i pogotovo kada ste rekli ukoliko oni koji imaju minimalnu plaću pa dođu na 4 tisuće kuna, pa oni koji su došli na 4 tisuće kuna da bi svakako njima trebali dalje povećati plaću i onda me to povezalo sa nedavnom izjavom guvernera HNB-a koji je rekao ukoliko dođe do povećanja takvih plaća onda će doći do povećanja inflacija a onda će doći do povećanja kamatnih stopa. E sada moram priznati da me to jako iznenadilo od guvernera na takav način, znači plašenje građana da evo ako dobijete i 130 kuna manju plaću, nešto veću plaću, ako nekome se i poveća 100, 200, 300 kuna eto da će to utjecati u konačnici na povećanje kamatnih stopa. Vrlo dobro znamo kada su govorili, kada se radila konverzija u švicarskom franku, oni su to potpisali, ukoliko provedete konverziju u švicarskom franku šta će se dogoditi, vršili su znači pritisak na građane, kaže svi oni koji imate kredite u eurima vama će se povećati kamatne stope u eurima i vi ćete zapravo u konačnici platiti tu određenu cijenu i onda je bio pritisak, vrlo snažan da se zapravo ne provede taj oblik konverzije. A u konačnici šta se dogodilo? Vidimo da u zadnjih nekoliko godina upravo pad, snažan pad kamatnih stopa, da je čak pozitivno djelovalo, pozitivno djelovala konverzija švicarskog franka znači i na dohodak, na dohodak, znači ostao je veći raspoloživi dohodak koji nije išao, samo išao u financijski transfer, zatvaranje određenih kredita nego i u kontekstu i za neku određenu povećanu potrošnju. Pa moram priznati da me malo tu iznenadila znači za povećanje plaća, pa čak i u ovome dijelu određenih 130 kuna, eto da će to u konačnici platiti građani većim kamatnim stopama. Ja bih htio evo od vas, budući da ste bili … [[Govornik se ne razumije.]] da malo i ljudima pojasnite utjecaj kamatnih stopa, mi … [[Govornik se ne razumije.]] dobro se o tome razumijemo. Međutim, da li konstantno i kada netko osjeti to neko malo povećanje evo odmah plašenja, kaže mi jedan prijatelj, stalno me s nečim plaše, pa sada evo povećanje plaća da će doći i do porasta kamatnih stopa. Molim vaše mišljenje o tome, hvala lijepa.
Odgovor gospodin Lovrinović.
Poštovani kolega Lalovac, hvala na ovom pitanju koje je zaista vrlo zanimljivo. Pa ja ću pokušati biti vrlo kratak i jezgrovit. Pa mi vidimo da proteklih godina, ne 2, 3 nego 20 godina da je politika, monetarna i kreditna politika HNB-a bila uvijek takva da je išla više na ruku, ustvari isključivo na ruku i u korist financijskih institucija a one najugroženije, znači kažnjavala. Ali ajmo se konkretno zadržati na onom primjeru kada ste vi bili ministar financija i kada je rješavan slučaj „Franak“. Nakon što su građani, oštećeni građani mogli raspolagati sa većim iznosom, znači nisu morali plaćati veće anuitete, to je sigurno djelovalo na povećanu potrošnju i određeni rast BDP-a i to nitko ne može normalan negirati. Međutim, sada kada vodstvo ili guverner HNB-a tvrdi da će povećanje čak i za ovu crkavicu od 131 kunu, da bi to moglo povećati kroz potrošnju inflaciju, pa to, oni to rade već godinama, oni nas plaše inflacijom kao da inflacija vreba iza svakog ćoška u ovom gradu, u svakoj ulici. To je koncept njihovog ostanka, znači na … [[Govornik se ne razumije.]] Međutim, nitko ne postavlja pitanja, dakle s jedne strane se HNB svakom dijeli savjete, Vladi, međutim sama ne radi već dugi niz godina ono što treba i svojom štetnom monetarnom kreditnom politikom destruira, destabilizira do krajnjih razmjera ovu zemlju. Meni je jedino žao što je ta struktura, odnosno njeni čelni čovjek naprosto, eto žao mi je da je dobio podršku upravo vas kada ste bili na vlasti. Evo, hvala.
Hvala lijepa. Nastavljamo sa govornicima. Gospodin Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Prije kada govorimo o minimalnoj plaći onda treba vrlo jasno naglasiti da minimalna plaća nije samo minimalna cijena rada u Hrvatskoj nego je to i zaštitni mehanizam koji jednostavno sprječava da radnici padnu ispod granice siromaštva jer je dokazano da bilo koja plaća omogućava da ljudi koliko toliko pristojno žive, ne govorim o tome da li je to dovoljno za život ali u svakom slučaju je ono što će vas spriječiti da padnete ispod crte siromaštva. S druge strane je to mehanizam koji prevenirate odlazak i u socijalno rentijerstvo. Jer ako je minimalna plaća preniska onda jasno ako imate s druge strane socijalne benefite koji vam omogućavaju da zarađujete, u navodnike „više“ nego minimalna plaća, pa jasno da ćete onda otići prema socijalnom sustavu a da nećete tražiti posao i željeti dakle raditi za minimalnu plaću. Prema tome, minimalna plaća je izuzetno važan mehanizam i ne treba ju gledati samo na način kao što ju gledamo danas u većini rasprava, da li je to 130 kuna više ili manje, ona je zaštitni mehanizam koji jednostavno štiti našu cijenu rada. I s druge strane kada nam budu dolazili radnici iz drugih zemalja EU oni će gledati koja je cijena rada tu a koja je cijena u drugim zemljama. Nažalost Vlada je krenula potpuno krivim putem. I da budemo vrlo jasni ovaj zakon ne podiže minimalnu plaću. Dakle minimalna plaća se podiže uredbom i ona je već podignuta. Prema tome, Vlada ništa sa ovim zakonom radnicima u Hrvatskoj ne nudi, dapače, ona nudi poslodavcima. Jer ovaj zakon je zakon samo zbog one zadnje prijelazne odredbe gdje kažemo da ćemo uzeti, da će Vlada uzeti zdravstvenom sustavu 220 milijuna kuna i da će ta sredstva prebaciti poslodavcima da bi poslodavci mogli što lakše podnijeti to povećanje minimalne plaće za 131 kunu. To je nešto što gledajući pravdu i logiku ne drži vodu osim ako ne želite poslodavcima omogućiti da još više zarađuju nego što su zarađivali prije. I apsolutno je laž da su se sindikati složili sa tim rješenjem. Jasno da sindikati koji štite prava radnika žele da bude minimalna plaća veća, ali ne na ovakav način na koji se kompenzira ovo što je u ovom prijedlogu zakona. I desit će se ono što je sigurno, što svi pretpostavljaju, a to su upozorili i sindikati, predsjednik najvećeg radničkog sindikata gospodin Novosel je u otvorenom pismu Vladi upozorio na taj problem, a to je da ćemo nagrađivati poslodavce za to da ljudima daju minimalnu plaću. I ne samo to, nego ako poslodavac bude i htio povećati plaću zato što mu dobro ide, zašto bi kad ovdje ima benefit i plaća osnovicu 50% manje nego što bi trebao plaćati. Pa nije mu u interesu da je poveća za jednu kunu iza minimalne plaće, jer će onda plaćati pune doprinose. Prema tome je vrlo jasno da ovim putem kojim je krenula Vlada radnici u Hrvatskoj neće imati koristi, ali će itekako koristi imati i sami poslodavci. Zanimljivo je da ovaj zakon dolazi nakon izglasavanja proračuna u Saboru za 2018., ali i izglasavanja proračuna Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Koliko znam nigdje u tim papirima ne postoji, dakle da će Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje dobiti 220 milijuna kuna manje. I s druge strane opet upozoravam da je ovo prvi put i presedan da ove stvari radimo na teret doprinosa, a ne općeg poreza. I dakle, to su doprinosi kojima smo svi rekli da idu u zdravstveni sustav, da bi zdravstveni sustav se iz toga financirao. Vlada nekim čudom, ne znam koji je razlog jer sasvim sigurno da ovo povećanje minimalne plaće neće dovesti do masovnog otpuštanja radnika, sasvim sigurno neće dovesti do ugrožavanja položaja drvne, tekstilne i kožarske industrije. Ovim zakonom je trebalo napraviti nešto drugo. Osim ovog dijela na početku koji govori o tome da u minimalnu plaću ne treba, u nju ubrajati sve ono što su poslodavci do sada ubrajali. Ali i tu vam se potkrala greška jer vam fale otežani uvjeti rada. Pa ja se nadam da ćete usvojiti amandman kluba SDP-a koji ide za time da se u dakle one stvari koje se ne ubrajaju u minimalnu plaću budu i otežani uvjeti rada. S druge strane ste zaboravili i proširene kolektivne ugovore. Dakle, u Hrvatskoj imamo dva proširena kolektivna ugovora za turizam i za graditeljstvo, pa dakle i ti dodaci koji su ugovoreni tim kolektivnim ugovorima ne bi trebali biti uključeni u minimalnu plaću. Ono što bih naglasio da ovaj prijedlog zakona nije ono što smo očekivali i da je ovo vjerojatno samo jedan ustupak poslodavcima, jer on što se tiče minimalne plaće je bespotreban. Minimalna plaća se povećala uredbom i ova zakon sam po sebi ništa neće promijeniti za 2018. godinu, ali će poslodavcima dati mogućnost da uplaćuju manje doprinosa nego što bi uplaćivali do sada. I ono što morate znati, da od ovih 75000 poslodavaca ima jedan dobar broj koji fiktivno drži radnike na minimalcu, a ostatak isplaćuje na ruke. Sa ovime ćete jednostavno još više poslodavaca uputiti na taj rad, na taj način funkcioniranja, a Vlada sa ovim promovira de facto rad na crno i to ne bi trebala jedna moderna europska Vlada raditi. Zakon je neprihvatljiv, on ne rješava problem minimalne plaće. Dapače, on ga još više produbljuje jer će dovesti do toga da će sve više radnika u Hrvatskoj imati minimalnu plaću, a poslodavci će imati više sredstava jer neće plaćati doprinose onoliko koliko bi trebali plaćati. Vlada se ovdje uplela u odnos između poslodavaca i radnika, u odnos između rada i kapitala. I ovdje je sasvim sigurno i vidljivo i jasno da je Vlada stala na stranu poslodavaca, odnosno na stranu kapitala. Ali uz ovo treba spomenuti i još jednu skandaloznu odluku, a to je odluka Vlade o kvotama za uvoz radne snage. Mi sa time još jedanput kažemo našim građanima da nemaju što tražiti u Hrvatskoj i da mogu iz Hrvatske otići. Mi ćemo uvesti 29000 radnika izvan Hrvatske. I Vlada se pohvalila sa jednom mjerom da će poslodavcima oprostiti, dakle troškove poreza na smještaj, prehranu sezonaca. Ali gospodo to je ono što je direktiva EU koju vi morate implementirati. Prema tome, Vlada nije ništa oprostila, dakle niti poboljšala radnicima, sezonskim radnicima, nego to je dužnost Vlade s obzirom na direktivu EU koja je išla za time da se uvjeti rada u Hrvatskoj, a i u svim zemljama EU budu na istoj razini. Toliko o poklonima Vlade koje je eto bila puna usta u posljednje vrijeme. Zakon o minimalnoj plaći u ovom obliku u kojem je sada prezentiran javnosti, prezentiran ovdje u Saboru neće riješiti problem minimalne plaće, neće riješiti problem građana, neće riješiti problem radnika, a ići ne uštrb radnika jer je jasna poruka poslodavci stavite radnike na minimalac, a država će vam zbog toga vas nagraditi sa 50% manjom osnovicom na koju ćete plaćati doprinose za zdravstveni sustav koji je ionako u minusu, a sa ovim će biti i još više u minusu. S druge strane, ništa od ovoga što je Vlada sada predvidjela nije u proračunu, niti u državnom proračunu, a niti u proračunu Hrvatskog zavoda za zdravstveno osiguranje. Toliko oko odnosa Vlade prema temeljnim dokumentima ove države. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imate 4 replike. Prva Silvano, gospodin Silvano Hrelja.
Poštovani kolega Mršić, ja se jednim dobrim dijelom slažem što ste rekli. Međutim, nešto što mi je zaparalo uho je vaš doživljaj minimalne plaće kao zaštitne kategorije i ja tu ne vidim nikakvu zaštitnu kategoriju minimalne plaće pogotovo ne na ovoj razini. Kad bi to bilo negdje na razini o kojoj sam govorio i kolega Lovrinović i ja, na razini 5000 kuna, pa dvije bruto, pa dvije takve plaće mogu neke minimalne potrebe četveročlane obitelji zadovoljiti, onda bih rekao da je to već neka zaštitna funkcija minimalne plaće. Ovako to doista je ono što piše u zakonu, a to je najniža mjesečna svota novaca koja se može isplatiti radniku za puno radno vrijeme, dakle za mjesec dana ili razmjerno umanjena za vrijeme provedeno na poslu i ništa više od toga. Za zaštitnu kategoriju minimalne plaće bi socijalni partneri itekako trebali sjesti i promišljati za što je povezati, koje djelatnosti objektivno mogu to ispuniti i koje ne mogu i koje treba zamijeniti i ići sa aktivnostima u jednom drugom smjeru, a to su dugoročni procesi, to nisu kratkoročni potezi i to je nešto što će prije ili kasnije doći. Jer ono što su prošle druge države da bi definirale politiku plaća, od minimalne plaće do strategija i sustava kolektivnog pregovaranja to ćemo morati i mi proći. Bili smo na dobrom putu, onda smo se svi sa svih strana i politika i sindikati i poslodavci svi raspustili, bili smo puno ozbiljniji tamo od ’98. do 2002. godine nego što smo danas. Danas svi rade na račun nekog drugoga i svi pokušavaju sa figom u džepu pristupiti dogovorima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor, gospodin Mrsić.
Uvaženi kolega Hrelja, nemojte mi stavljati u usta riječi koje nisam rekao. Dakle o minimalnoj plaći kada sam govorio o minimalnoj plaći, ja sam govorio o instrumentu minimalne plaće. Ja nisam govorio o tome koliki je iznos minimalne plaće. U svakom slučaju minimalna plaća je zaštitni instrument radnika kojega čuva od siromaštva kao institut a ne dakle visini minimalne plaće. Jer da to nije tako, onda niti europske zemlje ne bi imale sustav minimalne plaće. 22 zemlje ga imaju riješeno na način da se određuje na razini države, a u 6 zemalja, dakle suradnjom između sindikata i poslodavaca putem kolektivnih ugovora pojedine grane. Prema tome, zaštitni mehanizam je, dakle s druge strane je to instrument koji potiče radnika da traži posao, da se zaposli, a ne da ide u socijalnu skrb i da tamo onda dobiva sredstva za svoj život. Ne dakle da radi na crno, dakle ako radi na crno neće imati doprinose, neće imati na kraju dostojnu mirovinu. Prema tome da, minimalna plaća je zaštitni mehanizam. Možemo govoriti koliko ona treba biti, to je druga stvar. Ali sasvim sigurno da to je instrument koji štititi radnika od siromaštva. I je, ovaj iznos minimalne plaće je mali, morao bi biti veći. Opet napominjem da je on do 2008. godine, od 2008. do 2013. bio zamrznut sa onim nakaradnim Zakonom o minimalnoj plaći, da smo ga 2013. odmrzli i da smo podigli onoliko koliko smo mogli. Ali Vlada sada ima puno bolju ekonomsku situaciju i ne vidim razloga zašto se boji podići minimalnu plaću veću nego što je sada podigla, jer to ne bi dovelo do gubitka radnih mjesta.
Hvala. Gospodin Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Mrsić, dvije bih stvari rekao i nadovezao se na vaše izlaganje. Prva koja se odnosi na činjenicu koja je točna, a to je da će Vlada donijeti odluku o visini plaće. A ja znam dobro da vi niste zaboravili da ste u stvari vi takvog rješenja zakonom iz 2013. godine kada ste predlažući ovaj zakon i utvrdili da će Vlada uredbom propisati visinu minimalne plaće. Da ste tada vi htjeli da Sabor o tome raspravlja, onda biste vjerojatno bili vi tako napisali i tada bi Vlada tako predložila, Sabor usvojio i mi bismo onda temeljem takvog zakona danas u Saboru ne samo govorili o onim izmjenama koje je predložila Vlada, nego bismo vjerojatno raspravljali i o visini plaće. A druga stvar što sam vam htio reći, to je da se ne bih složio sa vama da ovaj zakon samo govori o kompenzacijskim mjerama koje idu prema poslodavcu. On govori i o tome da u visinu minimalne plaće ne ulaze naknada za prekovremeni rad, blagdane itd. itd., rad nedjeljom. Ali i s druge strane da te mjere, kompenzacijske mjere može ostvariti samo za radnika koji je 12 mjeseci prima minimalnu plaću. Dakle, ne može se sad netko sjetiti se i reći sad ću ja smanjiti plaću, pa ću ja onda kao poslodavac imati to smanjenje doprinosa za 50%. Prema tome, ovaj zakon u jednom dijelu utvrđuje okvir kakva će bit minimalna plaća i omogućuje Vladi da onda Vlada donese minimalnu plaću na razini pet postotnog povećanja. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Bačić od 28 država članica EU 22 ima minimalnu plaću uređenu zakonom kao i mi. Prema tome, nismo drugačiji nego ostale zemlje EU. Ostatak država ima uređeno kolektivnim ugovorima što sam već i rekao. To je dakle oko toga da naše rješenje je rješenje koje ima većina zemalja EU. Da li smo mogli drugačije to je stvar dogovora, ali mislim da je to nešto cijela Europa tako radi. S druge strane, kad govorimo o kompenzacijskim mehanizmima mogli ste vrlo jednostavan mehanizam uvesti. Umjesto da dajete poslodavcima 260 kuna u džep, mogli ste dogovoriti drugačiji kompenzacijski mehanizam a to je da ako poslodavac ima problema da mu neće, dakle ne može isplatiti minimalnu plaću koju je propisala Vlada u dogovoru sa sindikatima, Radničkim vijećem ili zborom radnika ili samim radnicima može, dakle dogovorit se, potpisati jedan sporazum da se isplaćuje plaća od prethodne godine. Dakle, da ostane na istome. I to je taj tranzicijski period koji bi vrlo elegantno omogućio da poslodavci prebrode tu godinu dana ako imaju problema, a ne bi doveo do ovih dubioza. Jer šta ako vam se sada desi da tvrtka upadne u poteškoće i da mora se, dakle spustiti na minimalac, a nije isplaćivala minimalac u proteklih godinu dana, oni neće moći koristiti taj nazovimo benefit. Pa gledajte kako i to izgleda? Prema tome, očito da nije dovoljno dobro sagledano sve ono što mehanizam, što ste predložili radi. I s druge strane, ja bih shvatio da se vi borite za radnike kad bi recimo ovaj zakon ne bi naglo došao u hitnu proceduru da stigne samo do 1.1. da bi mogli poslodavci koristiti ove benefite, da ste ovo dali u siječnju. Ne bi se ništa desilo jer se plaća isplaćuje u prvom mjesecu. Prema tome, očito da je žurba samo zbog poslodavaca.
Hvala lijepa. Gospodin Maras, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Mrsiću, molim vas da prokomentirate i kao liječnik ovu situaciju koja se sada desila, odnosno dodatno produbljivanje deficita u zdravstvu od 250 milijuna kuna. Ovdje se radi očito o ad hoc mjeri. Znači to nije nitko ništa pretjerano razmišljao, nego se opalilo 50% manjih doprinosa za određene skupine radnika koji su bili godinu dana na minimalcu. Ali činjenica je da će 250 milijuna kuna biti manje u zdravstvenom sustavu i da će građani vjerojatno posljedicom toga narednih godina možda još i više kontribuirati kroz lijekove. Jer kao što je rekao naš ministar zdravstva ni jedna država po njegovoj definiciji nije dovoljno bogata da liječi sve svoje građane. Znači to je izjava našeg ministra zdravstva koju je on dao, a vidimo da sada po ovom prijedlogu njegov sustav gubi još 250 milijuna kuna. I zanimljivo je da on nakon toga i dalje glasa za taj prijedlog na Vladi RH, a sa druge strane ljudima poručuje da novaca za njihovo liječenje nema. Hvala lijepo.
Odgovor gospodin Mrsić.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Maras, tih 250 milijuna kuna u zdravstvenom sustavu je veliko kao kuća samo da vam slikovito prezentiram koliko to izgleda. To je četvrtina proračuna naše najveće bolnice Rebro. To znači da Rebro ne bi tri mjeseca trebalo uopće raditi, ne bi trebao liječit ljude, ne bi trebali ljudi dobivati plaću. Prema tome, tih 250 milijuna kuna nije malo, a opet da dodamo da nije to 250 milijuna, da je to još 20 milijuna kuna za zapošljavanje, da je to još 7 milijuna kuna za zaštitu na radu. Prema tome, sve to uzimamo iz proračuna, odnosno iz doprinosa i to će građani morati nadoknaditi iz poreza. Dakle, taj dio će se morati nadoknaditi iz poreza i de facto građani saniraju stvar koju država je pokrenula, a nije potrebno da se to radi. Ovdje želim iskoristit priliku da kažem i poziciji, da to što sada radite će se obiti o glavu svima jer je samo pitanje kad će netko drugi doći sa idejom da mu se oprosti doprinosi da bi se mogla pokrpati neka rupa koju je Vlada sama stvorila. I to nije dobar princip. I s druge strane koristim priliku državnoj tajnici, u ministarstvu vam postoji analiza politike plaća u Hrvatskoj i to je podloga za promjenu sustava. Vidim da ministar Pavić hoće osnovati nekakvo povjerenstvo pa ćemo opet o tome razmišljati. Imate analizu završenu sa prijedlozima i ovdje javno vam kažem uzmite to bez obzira što je to napravljeno u vrijeme SDP-ove Vlade, ali je napravljeno korektno. Radili su stručnjaci i to vam je dobra podloga za promjenu politike plaća, da bi onda u tome uskladili i politiku minimalne plaće.
Zadnja replika gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Mrsić, dakle s pravom ste upozorili na jednu stvar koja se ovdje neprestano nekako ističe. Iako je riječ o Zakonu o povećanju minimalne plaće, ovdje se radi ipak o zakonu koji daje subvenciju u gospodarstvu. Možda sad nije bezveze ono pitati što će Europska komisija o tome reći, možda se o tome trebalo razmišljati. Ipak se radi o 245 milijuna kuna koji idu prema gospodarstvu kao potpora. Druga stvar možda isto nije zanemarivo napomenuti da će i poduzeća koja, iako će dobiti na ovaj način subvencije kod njih će se pojaviti i računovodstveni i knjigovodstveni problemi. Možda to naizgled ovako je banalna stvar, međutim i to iziskuje određene troškove, moraju se voditi dvojni obračuni kod doprinosa. I treća stvar možda što bih želio vaš komentar, a vezano je na stručno osposobljavanje bez zasnivanja radnog odnosa. Očigledno je da će od 1.1. i na temelju povećanja minimalne plaće će porasti i iznos koji se uplaćuje korisnicima te potpore, znači stručnog osposobljavanja. U ovom trenutku nije mi baš do kraja jasno je li RH iskoristila sve mogućnosti da povuče sredstva iz fondova EU ili će to i dalje ići na teret proračuna kao što je bio slučaj sa prijevozom, kada nije bilo dopušteno da se koriste troškovi prijevoza osim javnog prijevoza kada je EU to zabranila. Dakle, vi s pravom kažete zakon se donosi nakon što je donesen proračun i jesu li svi ti troškovi uzeti u obzir, evo i konkretno u slučaju stručnog osposobljavanja posebno zbog najave koju treba pozdraviti ministra Pavića da će proširiti krug korisnika i ovih nakon 30 godina i oni koji se samozapošljavaju da će moći koristiti za 3 osobe. Ako možete komentirati.
Hvala lijepa. I odgovor gospodina Mrsića.
Hvala lijepo. Poštovani zastupniče Žagar, točno je dakle ovdje od brzine kojom je Vlada željela izaći sa ovim zakonom prvo nije napravljena procjena učinaka propisa tako da mi nemamo, dakle nemamo procjene što će se desiti kada ovaj zakon se implementira. S druge strane od brzine se očito nije pitalo Europsku komisiju, odnosno EU da li se ovdje radi o potpori ili ne, ovdje sasvim sigurno se radi o jednom obliku potpore. Možemo reći da je ovo prekrivena potpora jer dajemo i određenom dijelu poslodavaca a drugima ne i oni postaju na neki način konkurentniji nego drugi. Recimo ako tvrtka isplaćuje minimalac 12 mjeseci i zato će dobiti 50%, manje će isplaćivati doprinos, imati će više novaca a tvrtka koja isplaćuje 1 kunu više ili 10 kuna više nego minimalac a radi isto kao i ova tvrtka u istoj branši, ona će dakle zbog toga biti u nepovoljnijem položaju. Tako da ja nisam siguran da će ovaj zakon izdržati test da li se radi o potporama ili ne, Vlada nam nije ništa niti pokazala niti imamo podataka da ovdje o tome se nešto radilo ili da imamo opće mišljenje Europske komisije. Ja mislim da se radi o prekrivenoj potpori i da će tu biti dosta problema. A s druge strane što se tiče stručnog osposobljavanja želja je bila očito ministra Pavića da pokaže da se može na drugi način napraviti neke stvari jer ono što ja sada vidim da sve dakle mjere koje su bile se sada implementiraju a jedino što je razlika da se troši enormna količina sredstva na oglašavanje u medijima, u novinama, na televiziji što mislim da su se ta sredstva mogla upotrijebiti na puno bolji način a to znači za one koji su nezaposleni da ih zaposlimo. Očito da se želi napraviti PR sebi i Vladi, mislim ministru Paviću i premijeru Plenkoviću.
Hvala. Idemo dalje sa pojedinačnim raspravama. Gospodin Gordan Maras je na redu.
Hvala lijepa, kolegice i kolege. Cijeli dan evo raspravljamo o Zakonu o minimalnoj plaći, krenulo je to u 10 ujutro i moram još jednom istaknuti svoje nezadovoljstvo nedolaskom ministra Pavića ovdje u Hrvatski sabor na jedan od najvažnijih zakona koje predlaže njegovo ministarstvo ove godine, gdje se on ne udostoji uopće taj zakon ovdje predložiti i elaborirati ga ispred saborskih zastupnika i hrvatske javnosti šta je puno važnije da ljudi vide i da čuju u biti šta ministar sa tim prijedlogom i Vlada želi. Umjesto toga on bira ne doći ovdje i čovjek bi pomislio da se radi o nekim vrlo važnim, neodgodivim obavezama. Ali onda kada pogleda šta se danas dešavalo i gdje je ministar bio prisutan vidi da se radi o konferenciji ujutro u 10 sati od jednog tjednika koja se održala pred stotinjak ljudi u Westinu, u hotelu u centru grada Zagreba. I onda u biti vidite koji su prioriteti, koji su prioriteti ministra Pavića i šta je njemu važnije. Znači rasprava u Hrvatskom saboru o minimalnoj plaći gdje se obuhvaća 76 tisuća 404 naših sugrađana, radnika koji rade za minimalnu nedovoljnu plaću ili rasprava na konferenciji od stotinjak ljudi u hotelu Westinu koja je vjerojatno obuhvatila i prigodni domjenak poslije toga. Znači vrlo jednostavan odabir, radnici plaća, zakon ono šta je važno ili sa druge strane mala rasprava chit chat sa stotinjak ljudi u Westinu i održati tamo govor i poslati poruke tipa odite van Hrvatske ali se vratite kada naučite nešto izvan vaše zemlje. I zbog toga moramo odmah reći da je to taj pristup koji vidimo u hrvatskoj Vladi od samoga početka. Pa i ovaj zakon se predložio na, na brzi, neadekvatno pripremljen i nespretan način. Sami sindikati su rekli da se vjerojatno premijer Plenković preko noći sjetio, deficit je nešto pao ajmo vidjeti da li možemo nešto povećati, pod pritiscima javnosti, opozicije koja je predlagala prijedlog Zakona o minimalnoj plaći prije već 6 mjeseci i najavila svoj prijedlog koji je sada u saborskoj proceduri i onda je sastanak kako kažu u sindikatima organiziran danas na sutra u 10 sati ujutro i njima je jedan dan ostavljen da uopće komentiraju i daju svoj prijedlog na predloženi zakon. I onda ne možete imati ništa bolje od ovoga šta je ovdje predloženo a to nije dobro u više stvari. Prvo 130 kuna, rekao sam još jednom pokazujem gospodinu Bačiću, koliko će on osigurati ljudima povećanje dnevno plaće i ovih 5 kuna ću mu osobno uručiti nakon svoje rasprave da i on danas dobije 5 kuna više kao šta ovim prijedlogom zakona bi trebali dobiti zaposleni na minimalnoj plaći, 5 kuna svaki dan, evo to je HDZ osigurao ljudima na minimalnoj plaći. Njih 76 tisuća 404. I šta se sada ovdje radi? Radi se da to mogu ostvariti oni koji su proteklih 12 mjeseci bili, odnosno oslobođenja određenog doprinosa mogu ostvariti poslodavci koji su imali prijavljene radnike proteklih 12 mjeseci. Kakva se to poruka šalje kolege? Šalje se poruka držite ljude na minimalnoj plaći narednih 12 mjeseci i možda će Vlada također isti model primijeniti i sljedeće godine. Tko će biti odgovoran kolega Bačiću i kolege iz HDZ-a kada sljedeće godine u ovo vrijeme, nećemo imati više 76000 ljudi na minimalnoj plaći, nego možda stotinu tisuća. Tko će biti odgovoran za to? Je li to politika HDZ-a, stranke PRO da se ljudi više plate, da se omoguće bolji uvjeti, da se ne tjeraju ljudi sa lošim uvjetima rada iz Republike Hrvatske. Je li to politika koju promišlja i koju smišlja ministar Pavić i Andrej Plenković i to nam nudi ovdje u Hrvatskom saboru, da se napravi da sljedeće godine nemamo 76, nego stotinu tisuća ljudi koji će raditi na minimalnoj plaći. A kako su to rasterećenje rasporedili u Vladi HDZ-a i u kabinetu Andreja Plenkovića? Dvije stotine 50 milijuna kuna se kakti oslobađa doprinosa 32000 poslodavaca. Zaposlen, ovi koji će dobiti 130 kuna, odnosno 5 kuna dnevno gospodine Bačiću, oni će dobiti godišnje 1560 kuna. Kada pomnožite 76404 tih zaposlenih oni će dobiti 120 milijuna kuna na godišnjoj razini više novaca u svoje plaće, njih 76000. A poslodavci, oni će dobiti 244 milijuna. Znači poruka Andreja Plenkovića i Vlade HDZ-a je duplo više nam vrijedi ovih 32000 poslodavaca nego 76404 naših zaposlenih. To je poruka koju ovdje slušamo. Kakav je kriterij? Koje su to branše? Da li će neki koji sada koriste ljude na minimalcu biti nagrađeni? Da, bit će nagrađeni. To je također poruka Andreja Plenkovića i HDZ-a. Bit će nagrađeni zbog toga šta oni koji su primjerice u Sektoru prijevoza ili u sektoru zaštitara, znači usluga gdje ljudi moraju raditi taj posao, a ne treba neka posebna edukacija, ljudi su prisiljeni raditi i u pravilu su prijavljeni na minimalcu ti će biti nagrađeni. Te tvrtke rade desetke milijuna kuna dobiti svake godine, a primjerice jedna tvrtka koja ima 6 stotina takvih radnika zaposlenih na minimalcu će ostvariti stimulans, beneficiju koju je osigurala ova Vlada u visini dva milijuna kuna godišnje. I to je ta pravda i to je to poštenje i pravednost i stimulacija ljudi da ostanu u Hrvatskoj koju nam nudi HDZ. Molim vas lijepo, oslobodite nas takve pravde i takvog poštenja. Ljudima se treba pomoći na način da su svi poslodavci u istoj poziciji, treba ih stimulirati da ljudima daju više plaće, a ne ovako na kapaljku mic po mic raditi još dublje nepravde nego što su bile do sada. I zato ja ne mogu biti zadovoljan sa ovim rješenjem i zato me uopće ne zanimaju nikakve analize kad je koliko, šta je bilo uplaćeno itd., dizano, mijenjano do sada. Ovo šta radimo do sada mora biti napravljeno na korektan način. I SDP predlaže da se napravi minimalna plaća na 60% prosječne plaće. To je jedino šta je jedino pošteno i šta bi ljudima u ovom trenutku moglo pomoći. Tragedije se dešavaju svaki dan. Jučer smo vidjeli jednog čovjek koji si je oduzeo živo u službenom automobilu svojem. Tko zna koji su razlozi? Jel' možemo uopće shvatiti koliko ljudi i kakve ljudi sve imaju probleme i zašto im se onda ne pomaže, nego im se ovako na ovaj način šalje jedna pogrešna poruka. Ministar Pavić je bio taj koji je predložio da se ove godine dužnosničke mirovine povećaju 10%. Svakome tko ima mirovinu 10000 kuna ove godine je povećao mirovinu 1000 kuna. Pa kakva je to pravednost? Kakav je to sustav? Kakva je to poruka ljudima? Poruka je ljudima uopće nas nije briga, odnosno vas nije briga u Vladi Andreja Plenkovića kako ljudi žive i da li ljude odlaze u Hrvatskoj. Pa danas čitam na portalima gospođu koja je osuđena zbog dvije fete pršuta u Zadru ako se sjećate tog slučaja. Otišla je iz Hrvatske i radi u Austriji i ima 4 puta višu plaću nego šta je imala u Hrvatskoj. Kakva je to poruka našeg društva? Kakva je poruka svih nas ovdje kada ne želimo ljudima osigurati u EU čija smo zajednica, da nismo zadnji, da nismo posljednji na tablici onih koji imaju najnižu prosječnu plaću, a po kupovnoj moći mislim da je Bugarska jedina iza nas. I to je poruka koju šalje Andrej Plenković. I onda će se čuditi sljedeće godine zašto ima 100 tisuća na minimalnoj plaći, zašto je otišlo 100000 ljudi iz Hrvatske. Svi ćemo se nešto čuditi i govorit ćemo da to želimo zaustaviti, a konkretno ova Vlada na tome ne radi ništa. Hvala vam lijepa. I gospodine Bačiću, izvolite evo.
Tražio je repliku gospodin Mrsić. Izvolite gospodine Mrsić.
Uvaženi kolega Maras, vi ste ekonomske struke ja sam liječnik. Ali u ovom zakonu na žalost se vidi nešto što sam već i naglasio da ovdje nije napravljena procjena učinaka propisa. Jer gospodo iz Vlade računovođe i u računovodstvu nakon 1.1. ćete imati ludu kuću, jer ćete u tvrtci morati imati dvojno knjigovodstvo – jedno knjigovodstvo za one koji su na minimalcu i drugo knjigovodstvo za one koji nisu na minimalcu. Nisu svi u tvrtci na minimalnoj plaći. Ima u tvrtci ljudi koji rade i za nešto veću plaću. Prema tome će u računovodstvu morati doći do preinaka, u računovodstvu će morati doći do preinaka sustava, obračuna plaća, što će opet dovesti do toga, da troškovi poslodavcima porastu. I ovo je dakle, nekakav dar poslodavcima, koji na kraju neće ni ispasti dar, jer će oni imati povećane troškove oko implementacije ovog sustava. Stoga je bilo puno jednostavnije da prihvatite naš amandman koji ide za time, da omogućimo poslodavcima tranzicijski period, to znači da mogu u dogovoru sa radnicima, isplaćivati minimalnu plaću od prethodne godine što je puno jednostavnije, bez administriranja, jer očito da ova Vlada ide za time, da poslodavcima ide na ruku. A de facto im neće ići na ruku kako stvari stoje.
Odgovor gospodin Mars.
Hvala lijepo. Ne samo to što ste uočili, nego zamislite i ovu situaciju, a što je sa novim ljudima, koji će taj poslodavac zaposliti na minimalnoj plaći. Znači imati će jednoga koji je bio 12 mjeseci i kojem će obračunavati ovako kako je smislio neki genijalac u Ministarstvu financija i imati će onoga koji je zaposlio taj dan i na kojeg neće imati pravo obračunavati taj sniženi doprinos koji je smislio neki genijalac iz Ministarstva financija. Znači imati ćemo 2 ista radna mjesta, ne iste osobe ali ista radna mjesta, koja će vrijediti drugačije. Ali, ne samo to. Ono što mene brine ovdje. Vodeći se tom izvitoperenom logikom, ljudi će reći, a gle, vjerojatno će se oni u HDZ-u sljedeće godine sjetiti da opet sličan prijedlog daju. Pa daj da ja prebacim i ove koji su imali nešto veću plaću na minimalac, jer to će sljedeće godine vrijediti za 2019.g. Koliko će ljudi biti novih na minimalcu i recite mi, tko će biti za to odgovoran? Tko će biti za to odgovora, kada netko neće moći od radnika odbiti poslodavca, koji će mu objasniti, čuj, stari, moram te prebaciti sa 200 ,300 kn više plaće na minimalac, jer mi je to puno jeftinije. Probati ću ti to honorirati ili nadoknaditi na jedan drugi način. Zbog čega dovodimo ljude u takvu poziciju? Zbog čega? To zbilje nije pošteno ni pravedno. A jasno je zašto su se ovi poslodavci, pogotovo ovi koji su radili i po šatorima u Savskoj, njima to paše. Njima to paše, oni će ostvariti ekstra dobiti, koji zapošljavaju dosta ljudi na minimalcu. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Gospođa Mrak Tritaš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Kolega Maras, kao što je rekao, uvaženi kolega Mrsić, on je liječnik, vi ste ekonomist, ja sam arhitekt. No međutim, zdrava pamet je zdrava pamet. Pa bez obzira koje ste struke. I zdrava pamet vam govori u prilog tome, da ishitrena rješenja, su uvijek rješenja koja donosi niz problema. Što zapravo želim pojačati i želim reći. Kad želite riješite nekakav problem, onda ga rješavate na način, da morate znati konačni cilj, pa onda imate neke kratkoročne, srednjoročne i dugoročne mjere. Pa iz te kratkoročne mjere vidite što je taj konačni cilj. Vi nažalost u ovom ne vidimo konačni cilj, osim tog jednog silnog populizma ili darovanja uoči Božića i Nove godine, jer ono što karakterizira sadašnju Vladu i sadašnju oporbu, je činjenica, da bez obzira i na dobre namjere, koje dolaze sa strane oporabe i na dobru želju da se neke stvari poboljšaju nisu sporni na to reagirati. Amandmane, ja sam sigurna i vis te u nekoliko navrata govorili o amandmanima i mi ćemo probati dati neke amandmane, ti amandmani se ni ne čitaju. Automatski se odbijaju. Bilo bi puno bolje, da se oko nekih stvari oko kojih se možemo složiti ipak postoji nekakav dogovor i barem da se pročitaju amandmani, pa da kroz 3 ili 6 mjeseci dođu s izmjenom zakona u kojem će biti ti amandmani. Mi ćemo reći, rekli, smo vam ali bez obzira treba gledati konačni cilj, smisao i svrhu. A svrha je da ponudimo uopće, investitorima, poslodavcima u Hrvatskoj, jednu suvislu regulativu i da znaju da ih se neće mijenjati svakih 3 mjeseca ili svakih 6 mjeseci. Jer ti vizionari kojima padne nešto na pamet, su vrlo vrlo opasni i napravili već veliku štetu u ovoj zemlji. Hvala.
Hvala. Odgovor. Izvolite.
Hvala lijepo, slažem se s vama i ovo sigurno je ad hoc rješenje, ovdje nema nikakve strategije niti nikakvog pretjeranog smisla. Ovdje se išlo da se odreagirala na brzinu zbog rekao sam, kojih razloga osjećaja u javnosti. Da Vlada jednostavno ne djeluje pravedno kako bi trebala djelovati. Ali, ono što sam htio reći, u nekoj raspravi, prije čini mi se, da sam čuo da ste vi ili dio zastupnika protivi, to takvoj regulaciji i da bi takve stvari po nekom smislu liberalizma trebalo ostaviti tržištu. Ja mislim da to nije tako i da postoje industrije u Hrvatskoj, ja ću to vrlo plastično ako treba vam pokazati i objasniti, koji baš iskorištavaju poziciju ljudi. Znači da ljudi nemaju posla, da nemaju specifična znanja, gdje bi mogli, zaraditi u nekoj usluzi više novaca. I da postoje tvrtke koje na minimalcu zarađuju godišnje takve dobiti da ih nemaju niti u nekim biznisima IT sektora koji su sada oni sa najvišom dodanom vrijednošću. Znači neke tradicionalne usluge koje su u RH, gdje postoje i određene licence, znači ne možete otvoriti tržište, kao što se recimo i ja zalažem da se otvori tržište prijevoza maksimalno. TU postoji određeni, ja bi rekao podijeljeni tereni i onda ljudi koji nažalost, voze za male plaće onda mene još iz te kompanije prozivaju i kažu da kod njih ljudi nemaju minimalnu plaću. Ja nisam ni rekao da imaju svim minimalnu plaću, ali ako se kreće od minimalne plaće da bi došao do 5000 kn, pitajte te ljude koliko rade, koliko moraju uvoziti. Da li je posao koji te uzme cijeloga, gdje moraš 12 sati voziti dnevno, da li je to dostojno zarađena plaća, odnosno adekvatno plaćen posao ako dobiješ nešto višu plaću nego što [[Upadica Radin: Hvala lijepo, gospodin Bačić. Hvala.]] je minimalna. Znači treba ovdje [[Upadica Radin: Isteklo je vrijeme, hvala lijepo, isteklo je vrijeme, nemojte.]] država imati svoju regulativu i treba postaviti određena pravila.
Gospodin Bačić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, javio sam se za repliku ne zato što ona ima smisla nego zato da vam omogućim još dvije minute da možete o ovoj temi govoriti. Rekli ste da ste ekonomist pa se onda čudim kako ste krivo izračunali donijeli 5 kuna, trebali ste mi dati još pet kuna. Naime, ova je Vlada u godinu dana dva puta povećala plaću minimalnu za 5%, za 320 kuna, pa kad se to podijeli sa 30 to je više od 5 kuna, to je 10 kuna. Prema tome, trebali ste mi donijeti 10 kuna, a kad bi ja vama vratio istom mjerom, ja bi za cijeli vaš mandat samo kunu trebao dati vama koliko ste vi u 3 godine omogućili dnevno povećanje minimalne plaće. No nisu ovi ljudi na koje se minimalna plaća odnosi zaslužili nikakav igrokaz mene i vas, njima je teško živjeti sa minimalnom plaćom, ja njih razumijem, tako da ne razumijem zbog čega ovaj vaš igrokaz. Potrebno je raditi da, a ova Vlada sigurno kvalitetno radi, kako bi doprinijela poboljšanju BDP-a, poboljšanju životnog standarda, poboljšanju uvjeta svim poslodavcima da onda oni mogu povećati minimalnu plaću i povećati plaću svim zaposlenicima. Zato više od ovog našeg igrokaza bi bilo dobro da kvalitetno vrednujemo sve one projekte koje Vlada radi, a Vlada je u ovih proteklih godinu dana pravila veliki iskorak i kada su druga davanja prema socijalnim kategorijama u Hrvatskoj, i prema rodiljama, i povećavanjem naknade za stručno osposobljavanje radnika. Dakle, za sve one kategorije građana koje u ovom trenutku nisu zaposleni ili teško žive, Vlada im nalazi mjere i sredstva kako bi im pomogla, hvala.
Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine Bačiću, ja sam morao pokazati da ljudi vide i simboličko to je što je HDZ napravio i u pravu ste, nisam vam trebao dati 5 kuna, trebao sam van uzeti 100 kuna jer ovo štaste vi napravili ne zaslužuje nagradu nego kaznu. Znači, sa te strane ljudi moraju biti svjesni da ovo što ste sada napravili nit je kakva strategija niti ima pretjeranog smisla, jedina dobra stvar šta će se nešto više dati za minimalne plaće ali to je jednostavno nedovoljno. I to ljudi moraju čuti i moraju vidjeti i zato 5 kuna. A i opet kažem, uopće me ne zanima šta je bilo, okrenimo se prema naprijed, vidimo šta možemo napraviti. HDZ ima uvijek tu praksu da uspoređuje neusporedivo. Kako možete uspoređivati situaciju gdje sada imamo 3% gospodarskog rasta sa gospodarskim padom od 2%? Pa to je neusporedivo. Kako možete usporediti minuse koje HDZ ostavio 25 milijardi kuna deficita 2011. godine sa sada deficitima koji su skoro došli do nule, skoro se pokrivamo. Pa to je nešto šta vjerojatno nije moglo biti odrađeno preko noći. Morate shvatiti da imate puno povoljnije okolnosti i da ne dajte dovoljno i da to ljudi vide i da ljudi nisu zadovoljni i da se ljudi protive takvom načinu vođenja države a najgori rezultat toga je da odlaze iz Hrvatske? Zar je vama logično da situacija u Hrvatskoj ide na bolje a da nikad više ljudi nije odlazilo iz Hrvatske? To valjda isto nešto govori o onome kako HDZ i Andrej Plenković radi. Hvala lijepo.
Gospodin Culej, replika.
Kolega Maras, vi me podsjećate na jednoga sindikalistu u grupi radnika koji je bio najljeniji, nikad nije htio raditi, nije mogao nikad dići 100 kila ali je znao koliko je to teško. Kao ministara poduzetništva i obrta, nikad niste bili poduzetnik, nikad niste bili obrtnik, dal' ste bili radnik, ne znam. Viste ovdje natjerali ministra Krstičevića, generala hrvatske vojske da vam se ispriča zbog kako vi kažete, [[Upadica Radin: Gospodine Culej, govorite molim vas o temi.]] Molim? [[Upadica Radin: O temi govorite, molim vas.]] Pa ovo je tema [[Upadica Radin: Nije baš.]] Poduzetništvo, rad, obrt i koja je poruka, poanta ove priče [[Upadica Radin: I nemojte ići ad persona, molim vas.]] Gospodin Maras je govorio koju poruku šalje Plenkovićeva Vlada [[Upadica Radin: Ali nemojte ići ad persona. Govorite o temi, nemojte ići ad persona, to vam moram reći.]] Nastavljam gdje smo stali. Poruka je ta da su radnici Bjelolasice ostali bez radnoga mjesta zahvaljujući onome tko je bio rukovoditelj, tko im je bio direktor. Poduzeće tj. hotel koji je preživio godine i godine u urednom poslovanju, dolaskom kolege Marasa koji je vodio brigu i skrb o istome, uspio se je dva puta samozapaliti. Da je jednom, ne može biti slučajno, ali sva puta pa to kolega Maras, vi ste umjetnik. Takvih slučajeva u Hrvatskoj nema, rijetki ste. A svaka čast. Dovoljno je.
Kolega Maras, hoćete odgovoriti na repliku ili povreda Poslovnika?
Pa prvo ću povredu Poslovnika, tako je poslovničkije, jel' [[Upadica Radin: Dobro, izvolite.]] Znači, prvo povreda Poslovnika 238., ja ne mogu imati razumijevanja za gospodina Culeja [[Upadica Radin: Dobro, samo recite članak.]] 238., rekao sam. Ne mogu imati razumijevanja za gospodina Culeja što vjerojatno ne zna šta znači ad hominem i ad persona, znači to morate mu na hrvatskom reći ali on je mene osobno uvrijedio nekoliko puta, vi ga niste prekinuli. Znači ja vas molim da to napravite svaki slijedeći puta. Hvala lijepo.
Čini vam se da ga nisam prekinuo, da mu nisam rekao. Sad imate pravo na repliku, izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine Culej, da ga nema trebalo bi ga izmisliti jer ovako slikovito govoriti a da to uopće niti ima nekog smisla niti je povezano se vrlo rijetko sluša u Hrvatskom saboru. Čovjek je ovdje rekao da se hotel samozapalio, dva puta. Hotel se samozapalio, pazite ovu rečenicu. Nisam ni znao da se hotel može samozapaliti ali vjerujući gospodinu Culeju, on uvijek govori istinu, sad ste čuli svi kolegice i kolege, hotel se može samozapaliti. Dva puta. Jednom se samozapali i onda ne znamo šta se desi i nakon toga ponovno. Dva samozapaljenja. Znači kolega Culej nas je ovdje naučio nekim stvarima koje vjerojatno nikad ne bi čuli i zato mu trebamo biti zahvalni. I zato jedva čekam neku slijedeću repliku jer ću sigurno ponovno nešto novo naučiti. Tko zna, možda naučim da hotelska soba na Bjelolasici može procvjetati. Ili da restoran na Sabljacima može plivati kao što se hotel na Bjelolasici može samozapaliti. Tako da kolega Culej samo nastavite, vrlo je to korisno i za nas i za hrvatske građane ali više bi volio recimo u nečemu posebno šta dobro znate a to je kako se popravljaju tenkovi, tu nam možete udijeliti jedan dobar savjet jer znamo da ste tu doma i da ste to vrlo revno radili, čini mi se da je to bilo u Slavonskom brodu, jel' tako, tamo je bilo. U Mitrovici, ne znam, ali negdje ste to radili, ja točno ne znam, ja se ispričavam ali vi ćete nam to reći. Hvala lijepo.
Molim vas lijepo, mislim da replika i odgovor na repliku govore samo o sebi. Gospodin Žagar, izvolite.
Hvala, potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Maras, dakle ja se referiram na vaš dio rasprave u kojem kažete koja je poruka ovoga zakona. Svaki zakon ima neku poruku pa možda mi se čini, nije na odmet spomenuti negativnu poruku koju je možda ovaj zakon mogao poslati jer naime, vi ste u pravu kad kažete da se minimalna plaća povećava i s druge strane se daju olakšice poduzetnicima da ne bi osjetili to povećanje minimalne plaće. Međutim, kako se to radi? Ja bi bio puno sretniji da se to radi direktno iz proračuna, da se kaže direktno iz proračuna ćemo dati potporu svima onima koji budu povećali minimalnu plaću, međutim, ovdje se to radi na teret doprinosa za zdravstveno osiguranje. I sad koja poruka može biti? Može biti vrlo ružna poruka da oni koji imaju najniža primanja, da njihovo zdravlje nije bitno jer poslodavac uplaćuje doprinose za zdravstveno osiguranje za zdravlje svih građana pa tako i za zdravlje radnika koji rade u teškim uvjetima. Evo uzmite samo radnike u građevini, a oni su često zaposleni na minimalnim plaćama. Dakle, mogla bi se tako izvesti poruka ovoga zakona da zdravlje nije bitno pa 220 milijuna u zdravstvenom sustavu manje-više nije važno. I to je ono što nije dobro u ovom zakonskom prijedlogu i mislim da bi bilo poštenije a nismo vidjeli ni iz ovog obrazloženja da se kaže novac će dati iz proračuna, s ove i ove pozicije a ne na ovaj način.
Hvala lijepo. Gospodin Maras.
Apsolutno kolega Žagar, to bi značilo da je Vlada napravila i da se pripremila i da je planirala određene sektorske potpore i tu se onda moglo vidjeti da u ovom sektoru primjerice drvno-prerađivačkom ili primjerice u tekstilnom da se vidi da se pomogne tom sektoru na drugačiji način ali da se ostane ovim pristupom i da se ne rade razlike od poslodavca koji isplaćuje plaću višu ili manju 100 kuna, šta ja sam siguran da će na kraju utjecati na to da će masu ljudi prijavljivati sa 100, 200, 300 kuna manje da bi bili na minimalcu i da bi slijedeće godine ako Vlada se opet odluči za ovaj potez da će onda imati tu mogućnost iskoristiti za sebe. Garantiram vam ovdje i možemo to evo, zapamtite koji ste sada u sabornici, slijedeće godine kada bude rasprava o proračunu, ja vam garantiram da će biti barem 20 tisuća ljudi više zaposleno na minimalcu. A onda ako zbog toga budemo tražili odgovornost ministra, onda nas podržite u tome. Onda recite, da, trebao bi dati ostavku jer svojim potezom dovodi do toga da 20 tisuća ljudi više radi za minimalac u RH. A što se zdravlja tiče, 244 milijuna sad nije problem bio da se država odrekne na ovaj način a kada su ovdje ljudi demonstrirali prije nekoliko tjedana sa svojom bolesnom djecom, onda je bio problem naći 5 milijuna kuna. Znači imamo zbilja uravnotežen pristup. Nekima da, nekima ne. Ministar koji nam govori da je preskupo liječiti svoje građane. Hvala lijepo.
Gospodin Bunjac.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupniče Maras, nekoliko puta ste danas spomenuli da se Hrvatska i Bugarska nalaze na samom dnu EU-a po standardu međutim činjenice ustvari ukazuju na to da se Hrvatska nalazi na posljednjem mjestu. Naime ako usporedimo cijene hrane, one su u Bugarskoj jeftinije za oko 25%. Cijene nekretnina su niže za oko 40%. Cijene režija su niže za oko 50%. Rast BDP-a u Bugarskoj viši je nego u Hrvatskoj. Također, javni dug iznosi samo oko 22% BDP-a a u Hrvatskoj iznosi oko 80%. Pa onda je logično pitanje koje si možemo postaviti, ako netko trči 5 kilometara na sat, a netko drugi trči 10 kilometara, tko brže trči? Znači definitivno onaj koji ima bolji rezultat, tako i mi možemo jasno reći da ako Bugarska ima bolje parametre od Hrvatske, a ima ih, i ako se ona puno brže razvija, da je ustvari samo pitanje vremena kad će se i statistički Hrvatska pojaviti na posljednjem mjestu. Stoga i s te strane, povišenje plaće za nekakvih 16, 17 eura, nikako ne može predstavljati rješenje. Misliti da ćemo sa 131 kn izbjeći dno koje nam neminovno slijedi, jednostavno je preoptimistično. Radi se dakle, o čistoj iluziji. Ovom našem društvu, potrebne su puno hrabrije mjere, a vidimo da ovdje dobivamo nekakve pomake na kapaljku i da ustvari se u konačnici ništa bitno ne mijenja, u socijalnom položaju hrvatskih radnika. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu, odgovor, poštovani kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo, kolega Bunjac, primijetili ste dobro, da postoji razlika, nažalost u tom dijelu između Hrvatske i Bugarske, s obzirom na cijene. Nažalost, nekada, a nije to bilo tako davno, prije 10, 15 g. neke te zemlje su bile u našoj ravni. Sjećamo se svi situacija poput INA MOL, INA je tada mogla ja bi rekao imati perspektive s MOL-om veliku, nažalost evo što se dešavalo u zadnjih 15 g.? Desilo se to da je INA postala kompanija koja služi samo za prodaju derivata koji su napravljeni u rafinerijama MOL-a. Znači, puno smo mi stvari propustili, a puno ih propuštamo i dalje. I te zemlje koje ste spomenuli i Rumunjska i Bugarska imaju puno proaktivniju politiku prema svojim građanima ili građanima koji bi došli u te zemlje, primjerice raditi. Zbog toga što te zemlje su puno više digli iznos minimalne plaće, nego što je to napravila Hrvatska proteklih godina i vide da ljudi odlaze. I vide da će vrlo teško nositi se s tim problemom u budućnosti, zbog toga što na kraju neće imati tko raditi. Pa pogledajte što se dešava u zdravstvu. Pogledajte što se dešava u određenim drugim djelatnostima, u turizmu, znači ljudi odlaze. Naši studenti, neki dan je bilo dostupno u medijima, već masu njih imaju i dogovorene specijalizacije nakon završenog Medicinskog fakulteta u Hrvatskoj, negdje van Hrvatske. Pa zar to nije dovoljan signal, da moramo nešto napraviti i da se moramo pokušati izboriti da imamo ovdje neku perspektivu za ljude koji žele, a vjerujem da većina želi i da nitko ne bi odlazio iz Hrvatske, da mu ovdje se ponudi barem neka perspektiva. Tako, da jednostavno od tog problema ne smijemo bježati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu na odgovoru. Završna riječ u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvažene kolegice i kolege, na samom kraju ove rasprave, želim reći da će Klub Živog zida i SNAG-e podržati ove povećanje minimalca, bez obzira što se radi o minimalnim zahvatima. Mi ćemo uvijek kad se nešto radi na korist dakle, širokog kruga građana dati svoj glas za. Naravno, HDZ neće nikada dati glas za ono što mi predlažemo, pa da predložimo, ne znam, kakvu mjeru, ali evo, mi ćemo podržati njihov zakon, tako da u biti se vidi, tko pristupa stranački u hrvatskim problemima, tko pristupa sektaški. Međutim, moram reći na samom kraju, da su ove mjere koje predlaže Vlada konzervativne. One su mjere bez hrabrosti. To su mjere koje neće bitno promijeniti stanje u kojemu se Hrvatska trenutno nalazi, a što je najbitnije, neće niti biti zapamćene. Isto ko što nisu bile zapamćene ni one mjere od kraja prošle godine, osim po nekim štetnim posljedicama, koje su proistekle, a ne one, male, koje su napravljene. Mi imamo u Hrvatskoj, trenutno situaciju da probleme možemo riješiti na 2 načina, probleme u društvu. Prva stvar i u gospodarstvu, jedna ili da povećamo plaće, to je jedan način, a drugi je da smanjimo životne troškove. A s obzirom da sada ne povećavamo plaće do dovoljne mjere, da bi građani mogli preživjeti mjesec sa svojim primanjima, onda ne bi bilo loše da se malo smanje porezna opterećenja, da se smanje sve te silne naknade koje postoje, trošarine, da se smanje prirezi i ostali parafiskalni namet. Ne znam, jeste li vidjeli onu studiju od prošloga tjedna koja je napravljena od vrlo uglednih ekonomista, koja pokazuje da je ustvari prirez nije ništa drugo nego pokazatelj korupcije. To je jako zanimljivo. Znači, što je viši prirez u lokalnoj upravi, to je veća korupcija. Naravno ne treba niti spominjati, gdje je najveći prirez, ja vjerujem da svi vrlo dobro znate u kojem je to gradu. Bankama plaćamo 400 naknada. Između ostalog i gospodarstvenici i poslodavci plaćaju te naknade. Pa možda da im netko te naknade malo smanji, možda bi oni rado povisili plaće radnicima. Ne samo minimalne nego i sve druge. HDZ u svom programu vjerodostojno piše da će u drugoj godini mandata smanjiti PDV na 24%. To bi recimo bilo nekih 4% bi se vratilo gospodarstvo. Pa onda bi isto gospodarstvenici koji se s time bave, ko gospodin Mišić, on je veliki poduzetnik, onda bi on isto povećao svojim radnicima plaću. Platio bi manji PDV i onda bi on povećao radnicima plaću. Pa poznato je da on jedva čeka da i poveća ali država ga muči, bez obzira što je sad u vladajućoj koaliciji, nikako s njima na kraj. Onda imate recimo tu sivu ekonomiju. Novac koji leži na cesti, treba ga samo pokupiti, kaže do 30% novca u gospodarstvu, nestaju u sivoj ekonomiji. Kakva je korist povećati nekome minimalac za 130 kn ako oni ovako ili onako dobivaju 2000 kn na ruke. Znači sad neće dobivati 2000 kn na ruke, nego će dobiti 1900 velika promjena. Kad biste riješili sivu ekonomiju, ja vam garantiram, da bi se broj ljudi koji primaju minimalac prepolovio u jednom danu. Umjesto 80000 najednom bi ih bilo 30000. Kako je to moguće? Pa moguće je zato što se jednostavno država vara. Država se vara, ne uplaćuju se doprinosi, postoje ti robovski ugovori, ja tebi dam minimalac, ostalo na ruke, kako će sutra imati mirovine, 1500, 1600 kuna, mene nije briga. Da ne spominjem to da kad radnik završi na bolovanju, isto tako je jako oštećen zbog toga što mu nisu uplaćeni puni doprinosi. Također imam koje kakve druge naknade. Evo recimo pogledajte račun za vodu, imate na računu za vodu, plaćate 100 kuna od toga 40 kuna voda, 60 kuna plaćate dakle nekakve naknade. Imate tu HRT pristojbu koju također plaćaju poduzetnici. I govorio mi je jedan gospodin koji ima ne znam 32 kamiona da sva 32 kamiona mora plaćati HRT plaćati HRT pristojbu iako su mu kamioni u inozemstvu, niti se može gledati televizija niti bilo što ali to se mora plaćati. U Hrvatskoj je cijena rada previsoka, porezi su previsoki, naknade, trošarine i sve bi se to dalo smanjiti. Znači imamo dva modela. Jedan ili ajmo povećati plaće tako da budu pristojne, da se od njih može živjeti a to bilo negdje barem 4 do 5 tisuća kuna kako je predlagao profesor Lovrinović ili idemo smanjiti troškove života. Nažalost, Vlada ni za jedno ni za drugo nema dovoljno hrabrosti. Da li je to zbog toga što nema stabilnu parlamentarnu većinu ili je to jednostavno stvar opće inercije jednoga nasljeđa koje je Hrvatsku dovelo do tuda gdje jesmo, na to bi najbolje mogli odgovoriti oni sami. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu na ovoj završnoj riječi. Imamo nekoliko replika, poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Bunjac potpuno ste u pravu što se tiče sive ekonomije. Siguran sam u vašu ocjenu da država tu manjka u kontroli i da dosta često se zadovoljava pukom formom da netko ima prijavljeni ugovor na određeni iznos i da nikome nije čudno da tvrtka koja ima primjerice ne znam 100 milijuna ili 80 milijuna kuna prihoda ima ljude na minimalcu a zarađuje 10, 12 milijuna. Tu nešto nije u redu. To bi svaki inspektor koji vidi takve papire rekao da to nešto nije u redu. Znači nešto tu nije kako bi trebalo biti, odnosno vrlo vjerojatno se modeli isplate vrše na način koji to nije zakonom regulirao, koje zakon nije regulirao. Tako da kada bi država dala malo više sebi truda, ne zadovoljavala se samo formom, kada bi se povećala određena transparentnost i kada bi inspektori ulazili malo dublje u neka razmišljanja i određene aktivnosti kao što se desilo primjerice sa fiskalizacijom odjednom se preko noći povećao promet nekoliko puta. To nije tako zbog toga što odjednom su počeli ljudi više odlaziti u ugostiteljske objekte ili su odjednom turisti počeli više trošiti na našem Jadranu nego jednostavno je to tako zbog toga što se uvela određena kontrola. Ne znam zbog čega to nije moguće bilo ili je, u ovom trenutku znači napraviti što se tiče kontrole radnog zakonodavstva, odnosno radno pravnih odnosa ali očito se to ne radi jer inače ne bi toliko ljudi bilo prijavljeno a nažalost ovim zakonom će se desiti upravo suprotno, ne da će se smanjiti nego će se još i povećati broj tih ljudi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu, odgovor kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani zastupniče Maras, samo je jedan razlog zbog kojega postoji siva ekonomija a to je tolerancija. Znači postoji nekakav konsenzus među vladajućim strukturama da se takvo stanje tolerira. A to nije dobro. Nije dobro jer mi želimo biti nekakva ravnopravna članica EU, štoviše ako slušamo neke najave najistaknutijih političara mi ćemo čak biti uzor u tim europskim državama a dopuštamo dakle da se državu pljačka. Ja sam i jučer kada je bila rasprava o sportu govorio o tome ne znam kako neki sportski djelatnici imaju stotine milijuna kuna na računima a grad Zagreb nema čak niti pošteni stadion. Što je zaista fenomen, ja mislim jedini glavni grad u Hrvatskoj koji nema nekakav stadion nacionalni itd.. Imate nadalje slučajeve da kod nas postoje svete krave, ne znam, imate gazde koje su, imate tajkune, imate koje kakve islužene političare koji isto tako imaju prihode, koji su potpuno nepoznatog porijekla a koje nitko ne može ispiti. Ajde nek' u Španjolskoj, koliko je zatvora dobio jedan Leo Messi, npr? Koliko je meni poznato 20 mjeseci. Tamo istražuju Christiana Ronalda, u Njemačkoj ste imali Steffi Graf koja je najslavnija tenisačica bila na svijetu pa je njezin otac završio u zatvoru, koliko 6 ili 7 godina. Znači jednostavno država ne smije dopuštati da ju se pljačka. Ono što država stvara okvir za nečije poslovanje, ako hoćete za nečije bogaćenje, ali mora se poštovati pošteno, pošteno, to je ključna riječ. A kod nas se to sve gleda kroz prste i dopušta se dakle da netko potkrada a onda samim time mi imamo pravo sumnjati da su i oni koji to dopuštaju također sudionici u tom kriminalu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine Bunjac, pa nije mi baš nekako sjela vaša, dakle ako sam dobro razumio potvrda da ćete vi glasati za ovaj zakon s obzirom na to što ovaj zakon nosi u samoj svojoj provedbi i da ovaj zakon sam po sebi nema veze sa minimalnom plaćom nego ide na ruku poslodavcima i to onim poslodavcima koji love u mutnome i koji preko ovog zakona evo koji će sada im biti, će im biti još i jeftinije, radnike drže na minimalcu a ostatak dakle do one ugovorene ili dogovorene plaće isplaćuju na ruke. I to je ono što je činjenica koju znamo i ovaj zakon to samo ozakonjuje i još na jedan drugi način njima dakle još omogućava da im to bude još jeftinije. Jer do sada su morali izvlačiti sredstva preko dobiti, na to su plaćali određeni porez. S time da čujem sada da će ministrica Dalić i taj porez na dobit smanjiti tako da njima u toj nepoštenoj praksi bude dobro sa dvije strane. Jedno sa ove strane poreza na dobit a ovo s druge strane je vezano uz oslobađanje doprinosa. I druga stvar, dignuti ćete ruku za to da 250 milijuna kuna fali u zdravstvenom sustavu a kada dođe čestitka od ministra zdravstva kojega očito nitko nije pitao sa povećanjem dopunskog osiguranja kojim će pokušati napuniti ovih 250 milijuna kuna, očito da ćete vi biti onda i oni koji su digli ruku i za povećanje dopunskog osiguranja. Jer ako nema novaca onda će se morati povećati dopunsko osiguranje koje je ministar Kujundžić već i najavio. Dakle žao mi je što ćete imati takav stav.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću. Odgovor kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo. Ono u čemu se ja mogu složiti s vama zastupniče Mrsić je da je doista neobično kako Vlada kada želi pronađe 250 milijuna kuna u proračunu. Znači vidjeli smo tu i kada se radila parlamentarna većina pronašlo se još i više ovoga odjednom da bi se dobio dovoljni broj ruku u Parlamentu. Znači kada oni žele, oni to dakle definitivno mogu. Ono što ste istaknuli kao problem isto tako je istina da netko tko je isplaćivao plaću na ruke će ovim zakonom biti isključivo na dobitku. Znači nikakav ni najmanji trošak neće imati. On će jednostavno jedan dio tog novca koji je isplaćivao na ruke sada prikazati legalno, ali će s druge strane koristiti olakšice. Znači koristit će olakšice i ustvari će tu biti na dobitku poslodavci, a ne nužno radnici. Ali bez obzira na sve, svaki korak ove Vlade koji radnicima u ruke da gotov novac, a u ovom slučaju će oni ipak nekakav gotov novac dobiti u ruke, jer jedan dio tih radnika ipak i radi za minimalac. Nije svih 80 tisuća njih koji rade dakle na crno. Dio norme nego jedan dio njih zaista dobije recimo obućarska industrija itd. koji doista loše stoje. Mi ćemo hajmo to tako reći zažmiriti i reći neka ljudi dobiju taj novac. Neka dobiju. I nekima će to značiti puno. Ipak je to hajde tisuću 500 kuna na mjesec. Znam da nisu to neki novci. Tisuću 500 kuna godišnje nisu to neki novci. Ništa se bitno neće promijeniti, ali nekome je i to puno. Pa hajde da im onda ipak omogućimo da to dobiju i uz naravno ogradu da je potrebno sustavno, sustavno raditi na rješenju problema hrvatskog gospodarstva i društva, a osobito socijalnoga stanja. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu na odgovoru. Završna riječ u ime predlagatelja poštovana državna tajnica gospođa Majda Burić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani zastupnici i poštovane zastupnice u Hrvatskom saboru, evo nakon skoro 6 i pol sati rasprave vezane uz minimalnu plaću, zaključak je samo da cijelo vrijeme govorimo o jako bitnoj temi i da kao što smo danas imali prilike čuti povećanje nije nikakav populizam, već je potreba, realna potreba. U tom smislu željela bih još jedanput naglasiti što je bio osnovni cilj donošenja dopuna ovog Zakona o minimalnoj plaći. Dakle cilj jest utvrditi što to minimalna plaća zaista jest, što nije i što će ona donijeti poslodavcima, što radnicima i što će radnici dobiti povrh minimalne plaće. Dakle u minimalnu plaću više ne ulaze povećanja vezana uz prekovremeni rad, ne ulaze povećanja za noćni rad, blagdane itd. i to će se isplaćivati povrh minimalne plaće. Osim toga minimalna plaća za radnike donosi plus 163 kune gdje naravno treba spomenuti da se to odnosi na uredbu, a predmet ove točke dnevnoga reda jest dopuna Zakona o minimalnoj plaći, dok će poslodavcima donijeti rasterećenje od otprilike 104 kune po radniku. Osim toga treba naglasiti da je povećanje od 163 kune ipak najveće povećanje ikada gledajući kronologiju isplata, jedne isplate odnosno isplata po godinama gdje od 2013. na dalje vidimo čak i povećanje od 11,94 kune, 2015. godine. Pa kada se pita kakva je to strategija od povećanja vezano uz 163 kune onda se zaista postavi i pitanje kakva je tada bila strategija? Međutim netko je lijepo naglasiti da sve to trebamo staviti u kontekst gospodarskih prilika, tako da neću pitati kakva je tada bila strategija. Međutim, povećanja je zaista od 11,94 kune. Osim toga danas je dosta u negativni kontekst i to od početka dana stavljena činjenica da danas ovdje nije gospodin resorni ministar Marko Pavić, a u nekoliko ste navrata spomenuli i da ovdje danas s nama nije ni naš premijer Andrej Plenković. Ono što moram naglasiti jest da odnos hrvatske Vlade, pa tako i našeg ministra Marka Pavića najbolje pokazuju rezultati i to rezultati hrvatske Vlade kompletno, pa i Ministarstva rada i mirovinskog sustava. A nabrojit ću samo neke i podsjetiti na smanjenja duga i deficita, na gospodarski rast, na smanjenje nezaposlenosti, na skoro duplo smanjenje nezaposlenosti u odnosu na 2013. godinu kada je bilo 49% nezaposlenih mladih u odnosu na 2017. godinu kada imamo 26% nezaposlenih mladih. Osim toga neki od rezultata koje valja spomenuti jest porezna reforma o kojoj smo razgovarali u prosincu 2016. godine i koja je donijela stabilnost sustavu, koja je donijela smanjenje stope poreza na dobit, snižen porez na dohodak, koja je donijela u konačnici benefit od 2 i pol milijarde kuna rasterećenja za naše poduzetnike i općenito građane Republike Hrvatske. Osim toga, valja podsjetiti i na rezultate, ove Vlade, kojima se najbolje pokazuje odnos prema građanima RH, ali i prema saborskim zastupnicima, a to je, povećanje, za 1,4 milijarde, radnike, odnosno, javne i državne službenike, 1,4 milijarde za naše umirovljenike, osiguran regres, božićnica, itd. itd. Dakle, spomenulo se nekoliko puta u negativnom kontekstu, nedolazak premjera Plenkovića i ministra Pavića, još jednom ponavljam, ovi rezultati, najbolje pokazuju odnos prema Hrvatskom saboru, odnosno, članovima i članicama i prema svim građanima RH. Osim toga, voljela bih spomenuti, da je danas spomenuto sramotna crkavica u smislu povećanja 163 kune, za minimalnu plaću. Voljela bih reći da tu crkavicu je netko zaradio, netko ju je isplatio i netko od nje živi. Iako se zaista to smatra ovako pejorativno crkavicom, onda je pitanje a što je bilo 2015.g. što je onda 11,94 kune povećanja. Ja osobno ne volim razgovarati u tom funkcionalnom stilu, koji podrazumijeva takve riječi, međutim, to je ono što se danas provlačilo tijekom rasprave. Još jedanput, te novce je zaista netko zaradio, netko isplatio i netko od njih živi i valja vrednovati rad. Ono što bih željela još spomenuti jest socijalni dijalog. Nekoliko puta je spomenuto, na koji način Ministarstvo rada i mirovinskoga sustava kani dalje imati socijalni dijalog sa socijalnim partnerima. Ono što valja napomenuti jest da je u ovoj 2017.g. bilo 9 sjednica gospodarskog socijalnog vijeća. Planira se 10. za 21.12. i ono što posebno treba spomenuti i naglasiti jest, da Ministarstvo rada, odnosno, ministar namjerava već u prvom mjesecu 2018.g. oformiti radnu skupinu, koja će obuhvatiti sve relevantne stručnjake i predstavnike gospodarskog socijalnoga vijeća i ostale dionike koji će raspravljati i raspraviti o minimalnoj plaći i budućim zaključcima vezano uz minimalnu plaću. Spomenulo se često i minimalne plaće u EU, pa s obzirom da su rečene neke netočne informacije, da Bugarska i Hrvatska imaju, da su slične u tom kontekstu, treba reći da Bugarska ima najmanju minimalnu plaću u Uniji, to je 235 eura, nakon toga slijedi Rumunjska, Latvija, Litva, Češka, Mađarska, koje su sve iza nas, tek onda dolazi Hrvatska, sa 433 eura. Nakon Hrvatske, Slovačka, Poljska, nakon toga Estonija i to je 10-tak zemalja koje se nalaze među zemljama prve skupine, koje minimalnu plaću imaju do 500 eura. U drugoj skupini nalaze se zemlje koje imaju minimalnu plaću do 1000 eura i tu su Estonija, Portugal, Grčka, Malta, Slovenija i Španjolska. I treća skupina jesu zemlje koje imaju minimalnu plaću iznad 1000 eura. To su Velika Britanija, Francuska, Njemačka, Belgija, Nizozemska, Irska i Luxemburg, s time da minimalne plaće nema i to na nacionalnoj razini, to posebice ističem, na nacionalnoj razini nema 6 zemalja, a to su Danska, Italija, Austrija, Italija i Švedska. Kod njih minimalna plaća postoji ili kao sektorska minimalna plaća ili se minimalna plaća utvrđuje na razini same tvrtke. U principu na nacionalnoj razini minimalne plaće u tim zemljama nema. Htjela bih reći da je u tom kontekstu spomenuta minimalna plaća od 5000 kuna, što smo komentirali i neki dan. Međutim, danas je ta točka na dnevnom redu i 5000 kn minimalne plaće zaista je nerealno očekivanje i udio takve minimalne plaće u prosječnoj plaći bio bi 83% prosječne plaće, što nema nigdje na svijetu i nigdje u EU. Ali, ono što valja i dalje naglašavati, jest da je cilj svima nama imati višu minimalnu plaću i doći do postotka, odnosno, udjela od 50% u prosječnoj plaći RH. Osim toga, želim naglasiti i da smo svjesni u potpunosti da minimalna plaća nije dovoljna za kvalitetan život. Međutim, radimo na tome, da bude veća, što vam pokazuju i svi podaci koje sam nekoliko puta iznijela. Dakle, samo ove godine, ona se povećava za 163 kune i to je najveće povećanje minimalne plaće. I želim reći za kraj da u svakom slučaju sve naše namjere i želje uvijek trebamo staviti u realne gospodarske i financijske okvire. I još jedanput, zahvaliti svima na raspravi i evo ga, hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici Majdi Burić, na ovoj završnoj riječi. Replika, poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo, kolegice Burić, u vašoj raspravi ste se dotakli rezultata Vlade i to je ok, svatko može reći, misliti željeti, tumačiti statistiku kako mu odgovara pokazivati to svojim rezultatima, tuđim, biti skromniji, manje skroman, više skroman, znači to je sve stvar subjektivnosti. Ali ono što je najvažnija stvar je kako to ljudi vide. Znači, mene čudi, ako je to sve to tako kako vi kažete, zbog čega onda 75% ljudi u Hrvatskoj misli da zemlja ide u pogrešnom smjeru? Zbog čega je to tako? Jel to možda zbog toga što ovdje u Hrvatskom saboru evo primjerice mi zastupnici kritiziramo Vladu, pa onda ljudi tome vjeruju, a u biti ne vide sve to čudo dobroga što je Vlada napravila? Možda je to razlog? Zbog čega ljudi odlaze iz Hrvatske? 100 tisuća ljudi je napustilo zemlju prošle godine. Kada vide koliko se Vlada i HDZ trudi i omogućava im da im sutra bude bolje. Zbog čega? Ja evo ako mi vi i osobno to objasnite, ja obečajem da kada ja to budem vidio ili kolega Lalovac ili Matić, da ćemo se mi uključiti aktivno u promociju tih rezultata. Ali na žalost tih rezultata nema. Ovo što vi govorite je imaginarna slika. Da manje nezaposlenih zato što su otišli iz Hrvatske. Manji deficit zato što raste BDP, a ništa se ne ulaže, nema investicija. Plaće su nešto više što kažete ali opet to je nedovoljno. Probajte biti realni, nemojte gledati samo statistiku na način da sebi protumačite da ste dobri jer će sutra biti, znate onu priču „Car je gol“ svi mi govore da je super i sve je lijepo, izvrsno izgledaš, najljepše odijelo, a u biti ga nema. Razumijete? Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Marasu. Državna tajnica Burić, izvolite.
Poštovani gospodine zastupniče Marasu, danas se često govorilo i o populizmu. Ja bih rekla da je populizam širiti strah i pesimizam. I to je ono što se danas često puta ovdje čulo, dakle, strašenje umirovljenika kako neće moći doći na neke preglede itd. Bilo je dosta takvih izjava, izrazi vezani uz poslodavce kao da su oni najveće babaroge. Upravo je najveći populizam širiti strah, pesimizam, crne misli. I mislim da upravo i taj element i segment ima sigurno jako puno utjecaja na ovih 75% ljudi kojih ste vi naveli i o kojima govorite. Reći ću samo sljedeće, da je broj osiguranika dakle, ljudi koji su prijavljeni kao osiguranici na HZMO milijun i 498 tisuća, što je porast dakle, kad govorimo o smanjenju broja nezaposlenosti onda to uvijek stavljamo u kontekst zaposlenih pa vidimo da broj zaposlenih raste. I uvijek moramo pogledati kontekst širi od onoga što je samo jedan element. Dakle, nisam bez veze rekla da broj nezaposlenih pada misleći zaista na rast zaposlenih. Tako da zaista Vlada Andreja Plenkovića unutar godinu dana zaista se ima čime pohvaliti, međutim, kako mi vrijeme istječe neću moći dalje previše o tome reći. Ali ono što mi je drago da sam spomenula zaista da odnos ove Vlade i prema Hrvatskom saboru i posebice prema građanima Republike Hrvatske prije svega pokazuju rezultati. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici Majdi Burić na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena državna tajnice. Održala je jedan lijepi govor piarovski o tome što Vlada radi, kako Vlada radi, ali nije dakle, braneći premijera i svog ministra, ali nije dala odgovore niti na jedno pitanje koje smo postavili u diskusiji, pa ću ja ta pitanja sada taksativno i ponoviti, pa molim da gospođa tajnica u svojim odgovorima bude vezana uz pitanja a ne uz piar. Dakle, kad govorite da je pao broj nezaploslenih mladih zato što su otišli iz Hrvatske, pa prema tome, tu analizu imate i točno u analizi ako ste je pročitali, tu u analizi se i to spominje da je pad broja nezaposlenih mladih posljedica njihovog odlaska iz Hrvatske. Spomenuli ste da će se u sustavu uvesti neke nove mjere za kožarsku industriju za tekstilnu industriju, a da u isto vrijeme će ostati i ovo smanjenje osnovice za doprinos, prema tome, neki će u sustavu dobiti dvije potpore, neki će dobiti jednu potporu. Pa nam to pojasnite jer je ovo što sada predviđate kao nekakva čudna mjera koja će trajati kratko. I drugo, vrlo jasno tu pred svima možete reći da ova mjera neće dovesti do toga da se u sljedećoj godini poveća doprinos za dopunsko zdravstveno osiguranje. Da jednostavno naši građani znaju da neće oni sa svojim doprinosom za dopunsko zdravstveno osiguranje financirati poslodavce koji će isplaćivati minimalnu plaću jer 250 milijuna kuna je izuzetno veliko. Niste napravili procjenu učinka propisa, nemate dakle, ni procjenu fiskalnog učinka i želim da tu jasno hrvatskoj javnosti kažete da li će to se prevaliti na građane Republike Hrvatske putem povećanja doprinosa za dopunsko zdravstveno osiguranje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću. Odgovor državna tajnica, gospođa Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine Mrsiću. Evo počet ću od vašeg prvog pitanja vezano uz mlade, odnosno mjere aktivne politike zapošljavanja. Naime, ova Vlada je u 3. mjesecu ove godine izglasala milijardu i pol kuna upravo za poticanje što nezaposlenih, što zaposlenih i vezano uz 9 mjera aktivne politike zapošljavanja. Tu je i mjera samozapošljavanja koja se upravo redefinira na način da će mladi koji se samozapošljavaju umjesto dosadašnjih 35 tisuća kuna poticaja dobivati 55 tisuća. Ukoliko u to uključe ljude na stručnom usavršavanju bez zasnivanja radnog odnosa dobivat će više. I u konačnici, ta cifra može rasti do 275 tisuća kuna poticaja za samozapošljavanje. To je samo jedna od mjera. Vezano uz industrije koje su posebice ugrožene dakle kožarska, tekstilna, drvna itd. da, Vlada će u dogovoru sa Europskom komisijom predložiti u idućoj godini 2018. godini paket mjera poticaja za ostajanje u zaposlenosti upravo za ljude koji su u tim sektorima koji su posebice ugroženi, a gdje i radi jako puno žena koje su starije od 45 godina i zbog čega moramo biti posebice osjetljivi. Pa iznalazimo i razmišljamo o tome dakle u siječnju 2018. počinju pregovori vezano uz to i vezano uz Ministarstvo zdravstva. Ja moram podsjetiti da sam ja državna tajnica kod gospodina Marka Pavića u Ministarstvu rada i mirovinskoga sustava, a ono što mogu reći vezano uz pitanja koja ste postavili više usmjerena na Ministarstvo zdravstva. Jest da je Ministarstvo zdravstva dalo pozitivno mišljenje na dopune Zakona o minimalnoj plaći.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici Majdi Burić na odgovoru. Ovime zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnoga reda. Glasovat ćemo o njoj kad se steknu uvjeti.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 11,00 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo s radom, kao što je najavljeno, idemo sa glasovanjem, čovjek je pobijedio tehnologiju tako da sustav radi. Prva točka o kojoj ćemo glasovati je Konačni prijedloga zakona o izmjeni Zakona o minimalnoj plaći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 246. Predlagatelj akta je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo, zastupnica Ivana Ninčević-Lesandrić, Klub zastupnika SDP-a, Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a. Pregled amandmana dostavljen vam je elektronskim putem. Prije nego što krenemo na glasovanje, naravno moramo utvrditi kvorum pa molim da se uključite. Utvrđujem da imamo kvorum i onda prelazimo na očitovanje predstavnika predlagatelja o podnesenim amandmanima, molio bi državnu tajnicu u Ministarstvu rada i mirovinskog sustava poštovanu Majdu Burić da se očituje o podnesenim amandmanima, izvolite. Prvi amandman je onaj Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a, izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora. Amandman se ne prihvaća. Naime, otežani uvjeti rada nisu definirani niti jednim zakonskim ili podzakonskim propisom, nalazimo inačice istih u Zakonu o zaštiti na radu, Zakonu o stažu osiguranja s povećanim trajanjem te u drugim posebnim propisima. Nadalje, kolektivni ugovori, neke dodatke na plaću nazivaju, citiram: „dodacima za otežane uvjete rada“, dodacima za posebne uvjete rada ili koriste sličnu terminologiju. Nepoznato je propisuju li slično pravilnici o radu pojedinih poslodavaca odnosno je li se nešto takvo ugovara u individualnim ugovorima o radu. Uslijed navedenih razloga nemoguće je procijeniti obuhvat svih uvjeta rada na koje bi se ovakvo uvećanje moglo odnositi pa je izvjesna pravna i financijska nesigurnost u slučaju da se propiše da niti takvo uvećanje ne ulazi u iznos minimalne plaće.
Izvolite, kolega Hrelja.
Poštovana državna tajnice, vi sve što ste rekli je točno, ali činjenica da postoje otežani uvjeti rada u pojedinim industrijama i nikako ne bi bilo dobro da i oni se plaćaju. Nažalost, to nije baš najispravnije rješenje jer treba uvesti takve tehnologije gdje ima što manje otežanih uvjeta rada i ergonomska rješenja da tih teških uvjeta bude što manje ali ne mogu svi pratiti tehnologije, ipak se u nekim industrijama otežani uvjeti rada plaćaju i bilo bi uvijek dobro da su oni izvan odnosno na minimalnu plaću. Tako da mislim da je ovaj prijedlog amandmana išao u funkciju poboljšanja kvalitete ovog zakona, vi ga odbijate pa ja ipak molim glasanje o tom amandmanu.
Pristupimo glasovanju o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova pa idemo na drugi amandman Kluba zastupnika SDP-a, izvolite.
Amandman se također ne prihvaća i to uz isto obrazloženje kao i za prvi amandman.
Kolega Bernardić, izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, uvažena državna tajnice, pa prije svega u zakonu niste definirali iznos minimalne plaće, naš prijedlog je bio da ona iznosi 60% prosječne plaće. Pokušavate uvjeriti ljude da je moguće živjeti od 2 700 kuna a ono što je istina da cijelim zakonom kažnjavate one koji su isplaćivali veće plaće a nagrađujete oni koji su isplaćivali crkavicu, minimalac. Naš amandman koji smo podnijeli je ovdje, upravo zbog toga da pokuša popraviti vaš prijedlog i pokuša omogućiti da se radnicima isplaćuje dodatno za rad nedjeljom, da se radnike plati blagdanima, da se radnike plati za otežane uvjete rada, da se radnike plati za prekovremeni rad. Zašto to ne želite prihvatiti?
Tražite li glasovanje? … [[Upadica se ne čuje.]] Nije jasno, morate to reći. Pristupimo glasovanju o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na amandman br. 3. Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a. Izvolite.
Amandman se također ne prihvaća. Naime pojam osnovica prema plaći jeste terminologija odredbi Zakona o doprinosima, odnosno propisa kojima su uređeni doprinosi za obvezna osiguranja. Kako se ovim prijedlogom zakona kao posebnim propisom propisuju određena odstupanja od općeg propisa i to u dijelu utvrđivanja osnovice potrebno je upravo radi nedvosmislene primjene rabiti istu terminologiju kao u općem propisu. Dakle umanjuju se osnovice a ne plaća.
Očitovanje kolega Hrelja, izvolite.
Meni stvarno nešto ovdje nije jasno ali u redu je, uvijek, čovjek bi trebao nešto naučiti ali koliko ja znam a puno godina sam ovdje postoje doprinosi iz plaće i na plaću. Ovdje se doduše smanjuje osnovica ali doprinosa na plaću a ne osnovica prema plaći. Šta to znači prema plaći? Šta to znači prema plaći? Imate doprinos na plaću i iz plaće. Smanjuje se osnovica tog doprinosa na plaću. Dakle terminologija u zakonu je vrlo, vrlo neprecizna i zbunjujuća i smatram da je ovo što smo predložili ispravno i poboljšanje zakonskog prijedloga odnosno nomotehničkog izražaja. Žao mi je što ste to odbili jer siguran sam da naši građani koji čitaju i koji koriste ove zakone lakše shvaćaju ako smo rekli osnovica na plaću, odnosno pardon doprinos na plaću, odnosno iz plaće. Ovo je samo kompliciranje izričaja. Tražim glasanje. Hvala lijepa.
Molim glasovanje o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na amandman br. 4. Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman br. 5 zastupnice Ivane Ninčević-Lesandrić. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Cilj ovoga zakona jest povećati iznos minimalne plaće za one radnike koji su u 2017. godini primali iznos minimalne plaće temeljem ugovorene, utvrđene ili propisane minimalne plaće ili ugovorene plaće koja je niža od minimalne plaće bez negativnog utjecaja na konkurentnost njihovih poslodavaca. Ukoliko bi se interveniralo u zakonski tekst i to na način da se uz ugovorenu, utvrđenu ili propisanu plaću uvrsti i ona koja je u praksi zaista bila isplaćena u posljednjih 12 mjeseci a bez obzira kako je bilo ugovoreno, utvrđeno ili propisano, isto bi dovelo do potencijalnih opasnosti u praktičnoj primjeni odnosno uvelo bi pravnu nesigurnost i bilo bi loša poruka onim poslodavcima koji isplaćuju plaće suprotno obvezama preuzetim sklopljenim ugovorima o radu, odnosno kolektivnim ugovorima ili suprotno pravilnikom o radu utvrđenoj visini ili suprotno propisu koji ih obvezuje.
Kolegica Ninčević-Lesandrić, izvolite.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena državna tajnice, meni je žao, šteta je što poslodavce koji su unazad 12 mjeseci a vi jako dobro znate koja je ovo skupina zapravo isplaćivali minimalnu plaću u iznosu i većem iznosu od minimalne plaće, ovoj sada predloženoj. Vi znate da to nije veliki broj poslodavaca i tu ljudi zapravo ne mogu biti obuhvaćeni ovim zakonom unatoč tome što su imali dobru volju da unazad 12 mjeseci svojim zaposlenicima koji su bili na minimalnoj plaći isplate tih 100 kuna više. Meni je stvarno žao što vi ovo niste prepoznali kao jedan dodatni poticaj takvim poslodavcima koji su se unatoč svim ekonomskim problemima u kojima se mi danas nalazimo trudili svojim zaposlenicima dati plaću tih 100 kuna više. Ja znam da vi to možda ne znate ali većini ljudi 100 kuna itekako znači. Hvala. Tražim glasovanje.
Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Amandman nije dobio dovoljan broj glasova. Pa idemo na amandman br. 6 Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Amandman se ne prihvaća. Naime, predložena se odredba niti u kojem slučaju ne bi mogla podržati s obzirom da je kao takva podloga mnogim zlouporabama. Postavlja se pitanje kriterija za detektiranje i utvrđivanje pojedinih poslodavaca kojima je ugroženo poslovanje te kriterija temeljem kojih bi upravo ugroza poslovanja predstavljala razlog za otkaze ugovora o radu većini radnika zbog poslovno uvjetovanih razloga dok je posljedično potpuno izvjesno da bi precizna odredba utjecala na pravnu i financijsku nesigurnost. A vezano uz stavke 2., 3., 4. i 5. predloženim stavcima razrađuje se mehanizam povećanja iznosa minimalne plaće na jedan potpuno drugačiji način od važećeg zakonskog rješenja predviđajući uključivanje sindikata, radničkih vijeća, odnosno poslodavaca u postupak te bi čak i sami radnici mogli biti uključeni u postupak no isključivo u ulozi obavještajnih o autonomnoj odluci poslodavaca. Ovakav prijedlog ne može se podržati a posebice nije prihvatljiv bez sveobuhvatne, dublje analize i rasprave sa socijalnim partnerima i zainteresiranom javnošću.
Očitovanje, izvolite.
Poštovana državna tajnice, pa vi ste sami sebe demantirati odgovorivši na pitanje da radnike uopće ne želite uključiti u proces prilagodbe odnosno u kompenzacijsku mjeru, za vas radnici ne predstavljaju partnera u razgovoru vašim prijedlogom nego ih želite u potpunosti izolirati. Naš prijedlog je upravo išao u tom smjeru, da radnike uključimo i da napravimo kompenzacijsku mjeru koja će omogućiti ljudima da ne dožive velik udar. Ali ono što isto tako moram istaknuti je da ste vašim zakonom koji ćete danas donijet nigdje se izrijekom ne spominje iznos minimalne plaće. Dakle to je nešto čega u zakonu uopće nema. Vaš zakon koji nagrađuje one koji su isplaćivali minimalac a kažnjava one koji isplaćivali veće plaće dodatno i ovim prijedlogom odbijanjem našeg amandmana, želi potaknuti rad na crno, želi potaknut uvoz jeftine radne snage i osigurat će sasvim sigurno već u slijedećoj godini da će za minimalac raditi veći broj ljudi nego u ovoj godini. To je ono što vi pokušavate napraviti ovim zakonom uzimajući upravo iz zdravstva, 250 milijuna, uzimajući iz zdravstvenog doprinosa, iz sustava koji je opterećen dugovima. Dugovi su eksplodirali na preko 8 milijardi kuna. Umirovljenici, pogotovo oni koji su stari i bolesni po nekoliko mjeseci čekaju na pregled zato jer su i liste čekanja 3 puta eksplodirale u zadnjih vaših godinu dana mandata i ono što je najgore je da ovim prijedlogom uzimate i onoj djeci koja bi se trebala liječiti skupim lijekovima. Dakle, ono što ste obećali niste napravili. Na ovaj način dodatno uzimate zdravstvu i to je još jedna u nizu vaših mjera u kojima otimate od siromašnih da bi dali bogatima. Tražim glasovanje.
Glasujmo onda o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio potreban broj glasova. Idemo na zadnji amandman, to je Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a, amandman broj sedam.
Amandman se ne prihvaća. Točno je da je ministar rada i mirovinskog sustava u ime predlagatelja zakona najavio da će se tijekom 2018. pristupiti izradi novog Zakona o minimalnoj plaći međutim ne može se sa sigurnošću procijeniti koliko će izrada jednog ovako osjetljivog zakona zahtijevati vremena pa se nipošto ne može podržati prijedlog kojim se ograničava vremensko važenje zakona. Ovo posebice iz razloga što bi osobe na koje se zakon odnosi mogle biti izložene pravnoj nesigurnosti uslijed potencijalne mogućnosti kašnjenja u donošenju noga zakona zbog budućih nepredvidivih okolnosti koje su ovom trenutku ne mogu sagledati.
Očitovanje, izvolite.
Pa mi smo predlaganjem ovog amandmana ustvari pretočili u amandman ono što je rečeno na Odboru za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo a to je da su svi suglasni da se do kraja slijedeće godine donese novi Zakon o minimalnoj plaći a dosita ne može utjecati na to da li se može predvidjeti nepredvidljivo ili ne predvidjeti predvidljivo. Prema tome, ovaj amandman je u najboljoj namjeri da se dogovori poštuju a na vama je isto tako legitimno da ga odbijete s time da poruka baš i nije najbolja koju šaljete socijalnim partnerima, ali to nema veze. Tražim glasanje o amandmanu.
Glasujmo o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da nije dobio dovoljan broj glasova. Hvala vam državna tajnice, mi sada prelazimo na glasovanje o Konačnom prijedlogu zakona o izmjeni Zakona o minimalnoj plaći, molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, 11 suzdržanih i 33 glasa protiv donesen zakon o izmjeni Zakona o minimalnoj plaći. Klub zastupnika GLASA-a i HSU-a predložio je Saboru donošenje zaključka koji glasi: „Zadužuje se Vlada RH da odmah nastavi sa socijalnim partnerima argumentirani dijalog i dogovore s ciljem donošenja novog sveobuhvatnog Zakon o minimalnoj plaći do 15. studenog 2018. godine.“ Molim očitovanje predlagatelja.
Prijedlog zaključka se ne prihvaća. Naime, Vlada RH planira već početkom 2018. godine nastaviti dijalog sa socijalnim partnerima u cilju izrade novog Zakona o minimalnoj plaći međutim ishod takvog dijaloga zasad nije moguće predvidjeti niti u smislu sadržaja niti u smislu vremenskih rokova stoga je apsolutno neopravdano obvezivanje rokom za donošenje ovakvog socijalno osjetljivog zakona.
Zahvaljujem državnoj tajnici. Onda dajem na glasovanje prijedlog zaključka Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a koji Vlada ne prihvaća, molim glasujmo. Utvrđujem da doneseni zaključak nije dobio dovoljan broj glasova kako ga je predložio Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a. Dakle, zaključak nije donesen.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnoga reda: - Konačni prijedlog zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 158 Predlagatelj je Klub zastupnika Glasa i HSU-a te Klub zastupnika Mosta nezavisnih lista. Na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članaka 172. i 204. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Prigodom utvrđivanja dnevnoga reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi po hitnom postupku. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje i prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave temeljem članka 197. Poslovnika o radu Hrvatskoga sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Vlada je dostavila mišljenje i podnijela amandmane. Pozivam predstavnika predlagatelja poštovanog kolegu Silvana Hrelju da nam da dodatno obrazloženje prijedloga zakona. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege. Dozvolite na početku mog izlaganja samo jednu kratku digresiju. Danas je Dan svete Lucije. Moram vas podsjetiti da u Gradu Vodnjan su se na današnji dan otvarale uljare. Masline su bile prije 35 godina masline su bile pljesnive. Bile su svakakve, držane u svakakvim uvjetima i ulje je bilo loše kvalitete. Danas 35 godina poslije na Festivalu maslinovog ulja među 500 izložaka, 75 izložaka je iz Istre je uvršteno među prvih 500. Prema tome, to je na ponos i Istre, i Republike Hrvatske. Ima nešto i Dalmatinskih ulja među njima. I ja sam htio samo ovo reći, da bi trebalo i u našim društvenim odnosima ići po neki korak naprijed, neke stvari drugačije shvatiti, uvažiti neke odnose i neke tehnologije pa bi sigurno napredovali bolje kao društvo. Ali u svakom slučaju našim uljarima i našim maslinarima sve čestitke. … [[Upadica se ne razumije.]] I Vodnjanu naravno to gospodin Kliman. Dakle, krenuo bih, zadovoljstvo mi je danas predstaviti Prijedlog zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina, s Konačnim prijedlogom zakona koji je upućen u Hrvatski sabor po hitnom postupku i 34 zastupnika Hrvatskoga sabora su potpisala hitni postupak. Prošlo je više od 3 godine od kada je 3 tisuće 860 umirovljenika prestalo primati svoju dokupljenu mirovinu čime im je ozbiljno narušen materijalni status u mirovini, da ne kažem egzistencija. Iako su prethodne Vlade obećavale da će zakonom riješiti problem ovih umirovljenika kojih je na žalost zbog visoke životne dobi svakim danom sve manje, to se nije dogodilo, pa je njihov strah za vlastitu egzistenciju opravdan, a strpljenje pri kraju. To je bio jedan od razloga za pokretanje hitnog postupka donošenja Zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina kojim će se za 3 tisuće 860 umirovljenika i njihovih obitelji koji u dubokoj starosti očekuju pravdu i dalje osigurati doživotna dodatna materijalna i socijalna sigurnost. O razlozima koji su doveli do prestanka isplata dokupljenih mirovina od strane Rojal međugeneracijska solidarnost d.d. detaljno je objašnjeno u ocjeni stanja predloženog zakona te je nedvojbeno da država ne može negirati svoju odgovornost i ranije propuste svojih tijela i svaliti ih na leđa manjim skupinama društva, nego je uloga države zaštititi one koji se sami ne mogu zaštititi, a to su mali ljudi a koji nisu u problem došli svojom krivnjom. Tijekom trogodišnjeg očekivanja neispunjenih obećanja i nagomilanog nezadovoljstva i frustracija, mnogi su umirovljenici pokrenuli skupe i dugotrajne individualne i kolektivne sudske postupke za naknadu štete protiv poslovnih subjekata u državnom vlasništvu, pa čak i protiv države s čvrstom odlukom da zbog uvjerenja u ispravnost svojih zahtjeva idu sve do međunarodnog suda svjesni da mnogi neće doživjeti završetak postupka. U svojim su aktivnostima potpomognuti sindikalnim središnjicama i umirovljeničkim udrugama. Među tuženima mogu se naći i uglednici iz javnog političkog života koji su bili na čelu državnih i javnih društava i tijela, te za poslovne potrebe koristili svima prihvatljivo rješenje za umirovljenje svojih zaposlenika, podcrtavam, prijevremeno umirovljenje jer to nije bilo nikakva ekstra prilika, koji su također bili taoci prekasnog ozakonjenja izvorno hrvatske socijalne inovacije, doživotne otpremnine, odnosno dokupa mirovine. Ovim bi se zakonom ti postupci zaustavili. Budući da ovaj prijedlog zakona nije politički obojen jer nema političke opcije čijih članova i simpatizera nema među ovih 3860 umirovljenika, opravdano je i njegovo hitno usvajanje uz širi konsenzus i uključenost svi političkih aktera i okupljanje oko zajedničkih vrijednosti i projektne suradnje sa posebnim naglaskom da se ovim zakonom događa sljedeće. Ostvaruje društvena pravednost i solidarnost kao jedan od temeljnih ciljeva Vlade RH u funkciji izgradnje socijalno odgovornog društva. Pruža se pomoć i zaštita najranjivijih društvenim skupinama, umirovljenicima, među kojima i ima i branitelja i jača socijalna država. Tri eliminiraju se moguće negativne financijske i socijalne posljedice po državu zbog sudskih tužbi radi naknade štete koje su pokrenuli umirovljenici, nekadašnji zaposlenici u državnim i javnim poslovnim subjektima pa je trošak zakona daleko manji od troškova sudskih postupaka i gubitaka povjerenja u državu. Donošenjem predloženog zakona ispraviti će se nepravda prema 3860 umirovljenika i omogućiti nastavak njihovog dostojanstvenog starenja ali i nepravda prema poslodavcima od kojih je najveći broj onih koji su u većinskom državnom vlasništvu, njih ima ukupno 280 poslodavaca a koji su u partnerstvu sa sindikatima primjenjivali dokup mirovine kao jedan od prikladnijih načina zbrinjavanja viška zaposlenih vjerujući postupcima države. Ti ljudi nisu zbrinjavani na način kao što smo mi ovdje donijeli odluku za Hrvatske autoceste da dignemo međunarodni kredit pa danas zaposlenici Hrvatskih autocesta stoje u redu tko će uzeti pozamašnu otpremninu. Ovdje takovog slučaja nije bilo, ovdje je doživotna otpremnina isplaćena u visini penalizacije za prijevremenu mirovinu, dakle svojevrsna nadoknada štete. Država je ranije upućivala da se radi o prihvatljivoj socijalnoj inovaciji u skladu sa hrvatskom tradicijom i pravnom stečevinom EU a i sada je porezni status dokupa mirovine reguliran u najnovijoj poreznoj reformi te je ostao i u najnovijem kolektivnom ugovoru za državne službenike i namještenike što znači da ne možemo govoriti da se radi o nekom sustavu ili institutu koji je bio nepoznat državi Hrvatskoj. Zainteresiranoj javnosti, dakle umirovljenici i njihove obitelji, poslodavci, dakle znati će sigurno da tko je i pokrenuo i tko je usvojio, odnosno doveo ovaj zakon do realizacije odnosno do provodljivosti znači koja je to Vlada realizirala. Kao što sam rekao ne bih puno gubio vrijeme jer svi ste imali prilike pogledati u obrazloženju tog zakona kako se kretao razvoj ovog instituta da je on dobio poseban … [[Govornik se ne razumije.]] 2001. mjesto u pravilniku Ministarstva financija, pravilniku o porezu na dohodak da je 2001. socijalni program zbrinjavanja viška hrvatskih željeznica odlukom Vlade navedeno kako će se to riješiti i da će se riješiti putem dokupa mirovina i tu se prvi i jedini put spominje društvo Royal. Također ozbiljna namjera Vlade RH u pogledu dokupa mirovina očitovala se 2004. godine u njegovoj ugradnji u kolektivni ugovor za državne službenike i namještenike kao i definiranjem posebnog poreznog, poreznog statusa. Međutim, 2006. godine Hrvatska agencija za nadzor financijskih usluga koja je nota bene reagirala nakon punih 16 godina provođenja dokupa mirovina u RH je ovaj institut i ovo trgovačko društvo pribila u stup srama i nakon toga ništa nije bilo kao prije, odnosno objavila je da to društvo radi izvan zakona, odnosno da nema posebnog zakonskog okvira. Tu se radi o jednoj temeljnoj grešci HANFA-e, HANFA je tada trebala učiniti jer joj Zakon o HANFA-i to omogućava odnosno na to je i obvezuje, trebala je inicirati donošenje zakonodavnog okvira po kome bi se dokup mirovine, odnosno doživotna otpremnina događala u RH a nikoga nisu imali pravo pribiti na stup srama, odnosno govoriti da netko radi nezakonito. Jer ovdje se ne radi o individualnoj, kapitaliziranoj štednji kao u drugom mirovinskom stupu, ovdje se radi o uplati poslodavca jednokratnoj i istovremenom početku isplate. Ovdje nema 30, 40 godina štednje da bi se počelo isplaćivati i to po aktuarskim tablicama, austrijskim, njemačkim ili švicarskim. Tako da će i naši budući umirovljenici ostati čini mi se kratkih rukava ako im postojeći mod bude obračunavao mirovine, mirovine iz drugog stupa. Dakle kako god bilo, tek smo 2013. na moju inicijativu i ovdje je prihvaćen taj Zakon o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine i taj institut ima svoj zakonodavni okvir, naravno to je došlo prekasno, trgovačko društvo koje se time bavilo nije se moglo uskladiti s time zakonom, došlo je prekasno i to društvo je pokrenulo predstečajnu nagodbu. Međutim, ako i kada se sutra netko bude htio time baviti, ako i kada opet velim, to ovisi o interesima i države i nekog iz područja financija. Postoji zakonodavni okvir pod ingerencijom, odnosno, pod nadzorom HANF-e, da se netko može na zakoniti način time baviti. A institutu kao što sam već rekao, je i ugrađen u kolektivne ugovore i ima poseban porezni status, ovisi o poduzetničkom instinktu ili interesu poduzetnika financijera da se time bave i interesu države da se koristi tim institutom. On je sigurno uz bolju zaštitu puno interesantniji i puno prihvatljiviji za državu od skupog zaduživanja da bi se podijelile visoke otpremnine. A mislim da ima i područje primjene i interesa za tako nešto. Barem prema upitima koje su upućeni meni. Dakle, na ovaj naš prijedlog zakona, koji je upućen u hitni postupak, Vlada je odgovorila pozitivnim mišljenje. Vlada je dala 7 amandmana, od kojih su za predlagatelja svi prihvatljivi, sa izuzetkom dijela amandmana na članak 5. stavak 2 kojeg je obradio dopunski i Odbor za zakonodavstvo i mislimo da je amandman Odbora za zakonodavstvo precizniji i bolje rješenje, da ne zamjere u Vladi, ali mislim da je precizniji pa će Vlada morati tu odlučiti se dal će odustati od drugog dijela toga amandmana. Ja bih to preporučio, a sad vidjeti ćemo što će Vlada u tom dijelu odlučiti. Evo, to je to. I Klub SDP-a je uputio jedan zaključak da ovo ide u drugo čitanje. A da se u trgovačko društvo Rojal u međuvremenu do drugog čitanja uputio ovaj DORH. Za ovo potrebe nema. Dakle, imam argumente, odnosno, pozive upravi tog društva još iz 2015.g. 2.12. da donese svu dokumentaciju na odjel za gospodarski kriminalitet, a drugo kad se predaje predstečajna nagodba, iz dokumenata koje su na stranicama FINA-e, je vidljivo kompletno stanje imovine. Procijenjeni troškova do kraja, odnosno, prema korisnicima … [[Govornik se ne razumije.]] mirovine, tako da smatram da niti je potrebno provesti drugo čitanje, a još manje upućivati DORH jer su sve istražne radnje već proveden prema našim pokazateljima. A ja mislim da su me kolege iz SDP-a mene osobno a i predlagatelje dosta podcijenili ako su mislili da bi se upustili u nešto što je sumnjivog karaktera i da li b i bilo koga pokrivali. To je jednostavno, to si jednostavno ne možemo priuštiti. Dovoljno se dugo znamo, da u takve stvari ne idemo. Evo, to bi bilo za uvod tako, pa vidjeti ću dal će biti potrebe da se još javim za riječ. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji, koji nam je dao dodatno obrazloženje ovog prijedloga zakona. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Marin Škibola.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodina Hrelja, u svakom slučaju, ovaj zakon treba pozdraviti, radi se o izuzetnom kvalitetnom rješenju koji ispravlja određene nepravde iz prošlosti, gdje je definitivno država zakazala. Radio se o umirovljenicima iz državnih poduzeća. Država ih je uputila, tj. država je uputila njihove poslodavce na … [[Govornik se ne razumije.]] osiguranje, često na neki indirektan način i uz prijetnje otkazima. Ona se tako rješavala ajmo reć viška radnika bez skupih otpremnina. I što se desilo? Desilo se da je na kraju to Royal osiguranje propalo. Kako je ono propalo? Zašto je ono propalo, to je pitanje koje ja sad vama postavljam. Neki krive tu HANFA-u, drugi se pitaju gdje je taj novac nestao. Moramo reći, da tu ima preko 4000 umirovljenika, dosta njih iz Rijeke, preko 600 ljudi koje je radilo u luci Rijeka i ljudi će biti zadovoljni s ovim zakonskim rješenjem, zato što neće morati ići u privatne tužbe, privatne sporove, koje opet, financijski su izdašni. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Škiboli. Odgovor kolega Hrelja. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Škibola, ima samo jedna greška, nitko nije tjerao baš, rekao prijetnjom otkaza ljude u ovu vrstu mirovine, ali su to, je to diko socijalnog dijaloga na razini tvrtke, gdje se je uvjeravalo ljude da je to, da to tvrtka može podnijeti, a da ne može podnijeti zaduživanje i visoke otpremnine. Ali, da će ih uputiti u takav oblik mirovine, da će doživotno primati razliku u odnosu na štetu koju trpe za odlazak u prijevremenu mirovinu. Oni su na neki način i svojim mlađim kolegama osigurali radno mjesto ili pak su osigurali novo zapošljavanje za mlade ljude tamo kad su oni otišli u mirovinu i to treba i sa te pozicije gledati. A pitanje je, pitanje oko zašto je Royal propao, ono koliko je meni poznato, tu su 3 ključna razloga. Jedan od tih razloga je HANFA, jedan je razlog što nikad nije došao do roja osiguranika koji su optimum, da bi se moglo sve to vratiti i treći je sigurno ono što nas je svih pogodilo, a to je pad vrijednosti obveznica i dionica 2008. g. gdje su se obvezna mirovinska društva oporavljala 2 g. oko toga, uz neprestano plaćanje 5% doprinosa od strane radnika, ovdje toga nije bilo, ovdje se svaki posao morao direktno ugovoriti sa novom tvrtkom. Dakle, ovdje su i veći troškovi poslovanja, ali je činjenica da se 24 godine, ja sam razgovarao sa mnogim umirovljenicima, 24 godine isplaćivalo i to vrlo uredno.
Zahvaljujem kolegi Hrelji na odgovoru. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne, hvala lijepo. Pozivam predstavnicu Vlade, državnu tajnicu gospođu Majdu Burić da nam obrazloži mišljenje i amandmane Vlade Republike Hrvatske. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo vrlo kratko vezano uz Prijedlog zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina s Konačnim prijedlogom zakona. Vlada Republike Hrvatske podržava donošenje predloženog zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio Klub nezavisnih zastupnika i Hrvatske stranke umirovljenika kao i Klub zastupnika Mosta nezavisnih lista u Hrvatskome saboru i to aktom od 5. srpnja 2017. godine. Međutim razmatrajući tekst predmetnog Prijedloga zakona, Vlada Republike Hrvatske je mišljenja da pojedina rješenja iz predmetnoga prijedloga je potrebno posebno doraditi li precizirati ili na neki drugi način urediti. Stoga na predmetni prijedlog kao što je i gospodin Silvano Hrelja rekao podnosimo 7 amandmana. Naime, podrška Vlade Republike Hrvatske Prijedlogu zakona o preuzimanju isplate dokupljenih mirovina temelji se prije svega na zaštiti korisnika tzv. dokupljenih mirovina kojih je 3.860 i koje je do prije 3 godine provodilo Trgovačko društvo Royal međugeneracijska solidarnost, a ranije pod nazivom Royal mirovinsko osiguranje. Prosječna starost kao što već ovdje i naznačeno tih ljudi je 74 godine, a u protekle 3 godine njihova egzistencija je jako narušena i u pojedinim slučajevima i do jedne četvrtine njihovih ukupnih mjesečnih primanja. Imajući u vidu činjenicu o prosječnom doživljenju umirovljenika u RH evidentirano je da problem neisplate dokupljenih mirovina nije samo puko ispunjenje obaveze iz nekoga ugovora već je i te kako težak socijalni problem kojeg valja rješavati. Toliko, hvala.
zahvaljujem državnoj tajnici gospođi Majdi Burić na obrazloženju mišljenja Vlade Republike Hrvatske. O ovom Prijedlogu zakona imamo jednu repliku. Poštovani kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolegice i kolege, uvažena državna tajnice. Više pitanje nego replika. U javnosti se često postavlja pitanja ako je točna, a vjerujem da gospodin Hrelja govori istinu, da je DORH već prije dvije ili tri godine dobio podatke o poslovanju Royal društva jer činjenica je da je ovdje očito bilo riječi o nekim, sumnja postoji na nezakonito poslovanje, na kriminal, na pogodovanje privatnim firmama i mi bi sad ovim zakonom ispravili nepravdu prema 3.860 bivših radnika državnih poduzeća što svakako da treba ispraviti nepravdu. Nisu oni krivi zbog nezakonitog poslovanja, ako je bilo nezakonito, Royal društva, što se sad planira s tim, hitna je procedura ovdje predložena? Vidimo da Klub SDP-a zaključkom traži da ide u redovnu proceduru. Imali ti tu nekih postupaka zbog kojih bi trebali zastati sa donošenjem ovoga zakona i što država planira učiniti da zaštiti svoj kapital? Jer mi ćemo sad javnim novcem isplatiti nešto što su trebali Royal društvo, a tko će odgovarati zato što je Royal društvo neisplatilo ono što su ugovorno potpisali? Evo hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Vlaoviću. Odgovor na repliku poštovana državna tajnica Majda Burić.
Poštovani gospodine zastupniče Vlaoviću, prije svega valja reći da ne ulazimo u postupke DORH-a i da nadležne institucije će odlučiti nakon cijelog procesa zaista činjenično stanje. Međutim, ono što moram još jedanput napomenuti da ne ulazimo u nikakve postupke DORH-a već nam je cilj isključivo socijalno zaštititi najugroženije, a to je 3.860 ljudi koji u prosjeku imaju 74 godine i to je ustvari osnovni cilj svega. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici Majdi Burić na odgovoru. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista poštovani kolega Miroslav Šimić, izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo u ime Kluba Mosta nezavisnih lista koji je između ostalog zajedno sa kolegama i supredlagatelj ovog zakonskog prijedloga. Mogu reći da je ovaj Prijedlog zakona plod jednog dugog truda za zaštitu naših najugorženijih građana, potencijalno prevarenih umirovljenika. Naime, ovi ljudi korisnici dokupljenih mirovina moći će osjetiti olakšanje nakon usvajanja ovog zakonskog prijedloga, moći će osjetiti to da se napokon netko brine za njih i da u godinama u kojima se nalaze, a o kojima smo mogli čuti evo sada malo prije i od državne tajnice, prije toga i od gospodina Hrelje ipak, neće biti u potpunosti napušteni. U vrijeme dok smo i mi bili dio vlasti da pomognemo ovim ljudima zakonskim rješenjem, mogu reći da su nam pisali mnogi, između ostalog i to je župan Komadina, odvjetnici umirovljenika, koji su naravno svi imali dobru namjeru ne prozivam ih radi toga što su nam pisali, nego su htjeli da se ovaj problem riješi. Mi smo se zajedno sa našim kolegama upustili u pisanje ovog zakonskog prijedloga i upravo zbog onih posljednjih koje sam ovdje naveo koje zastupaju odvjetnici, znači ugroženih korisnika, odlučili smo se kroz ovaj zakonski prijedlog i na ovaj način zaštititi i jednim dijelom riješiti problem tih ugroženih ljudi. Na kraju krajeva i smatramo da je naš posao traženje rješenja za sve građane Hrvatske a naravno prije svega oni koji su najugroženiji. Ne treba pobjeći ni od ovoga što je spominjao maloprije zastupnik, a to je odgovornost koja se sigurno mora utvrditi kroz nadležne institucije. Naravno nalazimo se u Hrvatskom saboru, ne želimo kao zakonodavno tijelo vršiti pritisak na neka druga neovisna tijela ali imamo isto tako pravo za ovom govornicom upozoriti da očekujemo da u ovim slučajevima dođe do rješenja, da se rasplete situacija, postoji li tu nekakva odgovornost za ovaj gubitak. S jedne strane su gubitak do sad podnosili ugroženi korisnici, sad ćemo taj gubitak prenijeti na sve one građane koji pune proračun iz kojeg ćemo pomoći našim ugroženim sugrađanima i upravo ti naši porezni obveznici zaslužuju da znaju istinu, postoji li u ovim slučajevima potencijalno kršenje zakona ili je sve to posljedica teških ekonomskih okolnosti i eventualno propusta pojedinih hrvatskih institucija. Što se tiče ovog samog zakonskog prijedloga, kao predstavnik predlagatelja gospodin Hrelja je već rekao više detalja, ja neću previše dužiti, mogu samo reći da su neovisne financijske analize koje su prethodile ovom prijedlogu zakona i koje su razmatrale financijske učinke, doživotne otpremnine općenito odnosno dokupa mirovine kao instituta ozakonjenog, spomenut je ovdje zakon kojim je to riješeno, s mogućnošću primjene u reformi javnog sektora prilikom zbrinjavanja viška zaposlenih, sa aspekta ekonomske struke, utvrdili da se nastavkom njegove primjene postižu dugoročne znatne uštede na rashodovnoj strani državnog proračuna, otvaraju mogućnost povlačenja sredstava iz EU strukturnih fondova budući da se radi o strukturnim reformama i području ljudskih potencijala, ostvaraju znatne financijske uštede zbrinjavanja viška zaposlenih u odnosu na jednokratne otpremnine jer je trošak dokupa mirovinom niži od troška jednokratnih otpremnina i na kraju krajeva, potvrđuje vjerodostojnost porezne reforme kojom je u Zakonu o porezu na dohodak predviđen i reguliran porezni status instituta dokupa mirovine. Budući da je za nastavak provedbe instituta prema stavovima sindikata ali i raspoloženja umirovljeničke javnosti glavni uvjet zaštita dosadašnjih korisnika i nastavak isplate njihovih dokupljenih mirovina, izrazili su pozitivno mišljenje o prijedlogu Zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina. Trošak spomenutog zakona sa aspekta proračuna ocijenili su daleko manje u odnosu na navedene prvo proračunske efekte a s druge strane i na jednu društvenu pravdu koju moramo ovdje utvrditi što je jako bitan element ove cijele priče. Donošenjem Zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina eliminiraju se financijske štete i naknade i troškovi društva na kraju vlasništva RH. Čuli smo da su pokrenuti sudski postupci i bojim se i te štete koja bi u tim sudskim postupcima potencijalno mogla ponovno pasti na sam proračun. Navedeno mišljenje bilo je prilog razmatranjima primjene ovog izvornog hrvatskog socijalnog instituta kao sastavnog djela paketa mjera u reformi cjelokupnog javnog sektora a koji se može vrlo brzo početi primjenjivati za potrebe jedinica lokalne i regionalne samouprave. Pri tome su ukazali na opravdanost uključivanja države u većinsko vlasništvo društva za dokup mirovine a u skladu sa smjernicama EU što podupiru i sindikati. Dakle to su sve priče koje smo već mi mogli do sada čuti i neke od njih ponovljene danas za govornicom a svi oni koji pratili ovaj slučaj koji traje već dugo, mogli su čuti i ove analize financijskih stručnjaka. Mi zbog svega navedenog i zbog prije svega prioritetno pomoći ugroženim korisnicama, ugroženim građanima, a s naglaskom na tome da očekujemo utvrđivanje odgovornosti od strane nadležnih tijela, sukreirali smo i na kraju krajeva podržavamo ovo zakonsko rješenje koje je prvenstveno smjerokaz pravde i zadovoljštine za nepravedno oštećene umirovljenike no po nama i početna polazišna točka za možebitno drugačije promišljanje određenih instituta na dobrobit svih. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem poštovani kolegi Šimiću, imamo jednu repliku. Poštovani kolega Marin Škibola, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Gospodine Šimić, jedno pitanje, iz kojeg razloga su HDZ-ove i SDP-ove Vlade čekale do dana današnjega da se taj problem riješi? Mi znamo da taj problem već dugo stoji. Iz kojeg razloga prije nije bilo političke volje da se krene u rješavanje?
Zahvaljujem kolegi Škiboli, odgovor kolega Šimić, izvolite.
Poštovani kolega Škibola, mislim da to pitanje možete dobiti odgovor od strane kolega koje ste ovdje spomenuli. Ja mogu pretpostaviti zbog čega se sad odlučuje ovako nešto prihvatiti, jel', mislim to i vi znate jer ste svojevremeno iskoristili svoju poziciju na, moram reći, na kraju krajeva zadovoljstvo pojedinih ugroženih sugrađana, hvala.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanom kolegi Šimiću. Prelazimo na slijedeću raspravu, u ime Kluba zastupnika SDP-a, poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. U prvom redu, kod ovog zakona želim jasno kazati da je vrlo socijalno osjetljivo pitanje i da nitko nema ništa protiv toga da se umirovljenici koji su koristili dokup mirovine na određeni način obeštete i da se sanira šteta. Međutim, ono što je otvoreno pitanje i što se tu u nekim raspravama i otvorilo je pitanje zbog čega se sve to desilo i zbog čega je propalo Royal međugeneracijska solidarnost. S druge strane znakovito je da je ovaj zakon došao u Sabor 6. srpnja 2017. a da imamo, to je odgovor i gospodinu Šimiću i gospodinu Škiboli, dakle da imam danas evo tri dana pred završetak Sabor gdje je očito vladajuća većina odlučila da ovaj zakon podrži, a jasno je da je gospodin Hrelja digao ruku za proračun koji je usvojen prije otprilike mjesec dana otprilike prije dva ili tri tjedna. Prema tome, vrlo je jasno da se radi i o jednom obliku političke korupcije koje smo svi svjesni da tu je. I gospodin Škibola je digao ruku za proračun kada mu je bilo dakle kada je njegov prijedlog zakona došao sa izmjenama koje jesu. Prema tome, to je činjenice i ne treba od toga bježati. Ono što je bitno je da vidimo zbog čega se to desilo i da usvajanjem ovog zakona ne napravimo još veću štetu nego što bi trebalo biti. Stoga je i prijedlog Kluba SDP-a da idemo u prvo čitanje i da raščistimo pitanje Rojala. Dakle, ovdje nije pitanje i nemojmo to skrivati za socijalnog elementa i skrivati se iza 3 tisuće 800 umirovljenika koji nisu svojom krivnjom dovedeni u ovaj problem. Ali netko je kriv. Netko je doveo stvar do ovoga sada što se sada desilo. Jer mora se dakle vrlo jasno kazati da Rojal međugeneracijska solidarnost je raspolagala sa iznosom od 600 do 800 milijuna kuna. I ovaj prijedlog zakona je bio u vrijeme socijaldemokratske Vlade i mi smo također ocijenili da je on pogodan za raspravu, ali dakle u prvom čitanju kada se razjasne ove okolnosti oko toga što se dešavalo u Rojal međugeneracijskoj solidarnosti. Sudske tužbe jesu. Dakle zna se da postoje određene sudske tužbe. Neki procesi nisu završeni. Ali imate i sudskih dakle nepravomoćnih presuda koje su bile upućene protiv Republike Hrvatske koje nisu pokazale da je Republika Hrvatska tu na neki način oštetila te umirovljenike. Jer ako vidimo kako je Rojal međugeneracijska solidarnost poslovala dakle imate ugovor između tvrtke koja isplaćuje otpremnine i Rojal međugeneracijske solidarnosti i imate pismo namjere Rojala prema radnicima. Ne postoji nikakav ugovorni odnos između radnika i Rojal osiguranja. Ne postoji nigdje ugovorni odnos države sa Rojal osiguranjem i sada ovim zakonom država ulazi u taj odnos, sanira tvrtku koja je trgovačko društvo, koja je dakle trgovačko društvo u vlasništvu nekoga. Bilo bi zanimljivo vidjeti koja je vlasnička struktura Rojal međugeneracijske solidarnosti. I ono što će se desiti ovim zakonom, dakle ide se za time da se honorira da imamo 79 ruku u Saboru, ali će se vrlo brzo pojaviti neko drugo trgovačko društvo koje će također ući u poteškoće i pojavit će se pred Saborom izvolite odnosno pred Vladom izvolite vi nas sanirati kao što ste sanirali Rojal međugeneracijsku solidarnost jer se radi o trgovačkom društvu. U zakonu je također problematično što država preuzima obaveze i tu se čudim ministarstvu odnosno Vladi, preuzima obaveze isplate, ali nigdje ne preuzima imovinu iz koje bi trebala naplatiti se barem dijelom to što će isplatiti umirovljenicima. Da li zato što tamo nema ničega, ali to onda treba jasno reći, ili zbog nekih drugih razloga koje ja ne mogu ovdje dokučiti? I to je nešto što stvara dvojbu i prema Vladi. Dakle Vlada tu ne štiti interese Republike Hrvatske, ne štiti interese poreznih obveznika koji daju novce. Oni će dati novce da se tim umirovljenicima isplaćuje do kraja života i njihovim nasljednicima da se isplaćuje dodatak na mirovinu. I ovdje to nema. Nema analize koliko imovine ima, kako … [[Govornik se ne razumije.]] da li je ima, da li je nema i da li uopće ta imovina postoji. S druge strane pitanje je i ustavnosti zakona jer kao što znate Ustavni sud je u više navrata stao na stanovište da nema povratnog djelovanja zakona. Dakle ovaj zakon djeluje povratno jer mi isplaćujemo mirovine dakle dodatak na mirovinu od 2015. pa na ovamo. Dakle to je nešto što u ovom zakonu također postoji. Pitanje je da li to ustavno ili nije? Sve su to dvojbe koje stoje pred svima nama koji budu dizali za ovaj zakon. Opet napominjem. Socijalni element je bitan. Ti ljudi nisu krivi za to što se dešavalo. Dakle oni nisu bili ti koji su, dakle oni nisu ni dioničari tog društva dakle nemaju niti udjele u tom društvu. Dakle oni su samo, preko tog društva je njima isplaćivan dodatak na mirovinu i nemojmo se iza tog socijalnog elementa skrivati da pokrivamo određeni, ja ne znam da li je kriminal ili je pogrešno postavljen sustav koji jednostavno nije mogao izdržati teret kada je prestao priliv novih osiguranika, dakle da li se radi o nekoj poncijevoj piramidi ili ne. To ne znamo. Dakle ne govorim da je bilo kriminala ili nije bilo kriminala, to neka kažu institucije koje se time bave. Ali sasvim sigurno da od 2013. godine je prestala isplata, da Rojal međugeneracijska solidarnost odnosno dakle kada je izašao zakon onda su brisali iz svog djelokruga rada isplata mirovina, pa su oni samo sada za poslovno savjetovanje itd. Napominjem evo i da i tu imamo problem da država sanira dakle tvrtku Rojal međugeneracijska solidarnost koja se bavi poslovnim savjetovanjem, jer ona nema se pravo baviti isplatom mirovina i isplatom dodatka na mirovine. Dakle, to je jedno pitanje koje je vrlo, vrlo značajno kod ovog zakona jer on otvara puno dubioza i nije tako to jednostavno. O.k. Mi ćemo sada dati toliko i toliko milijuna kuna, sanirat ćemo poduzeće. Ako ga ne saniramo trgovačko društvo tog i tog, privatno društvo tu nije čak ni država nije vlasnik. Država nema ni jednu, dakle niti udjela niti kune u tom sustavu. Ono što je također i čudno da je Vlada sa amandmanima kojim je ušla vrlo traljavo obavila posao, jer amandmanom 2. u kojem se preciziraju intencije iz kojih će HZMO preuzeti podatke i sam postupak donošenja rješenja u stavku 2. tog amandmana koji je po meni izuzetno dvojben kaže upućuje se zavod na sklapanje sporazuma sa Royalom koji će zavod preuzeti ugovore o dokupu mirovine. Dakle, javna ustanova će istina temeljem ovog zakona preuzeti privatno-pravne ugovore koje je Royal sklapao sa poslodavcima i za koje zapravo ne znamo što točno sadrže jer je to poslovna tajna. Nigdje se ne upućuje zavod da prije preuzimanja tih ugovora razmotri i pravno procijeni pojedine ugovore i obveze iz koje proizlaze za Royal, a sad će je preuzeti Mirovinski zavod. Dakle, preuzimamo obaveze na slijepo, šta nam oni daju to smo preuzeli. Također amandmanom 3. se nomotehnički poboljšava tekst koji govori o sredstvima za isplatu dokupnih mirovina, ali se nigdje ne govori o cijeni provedbe ovog zakona i podmirivanju troškova koje će zavod kao javna ustanova imati u provedbi ovog zakona. Dakle, ne stoji da je ovo samo cifra koju je procijenio predlagatelj, pa Vlada ili cifra koja je nešto drugačija, o tom ću još na kraju. Dakle, izrada baze podataka, automatizacija, donošenje rješenja, cijena upravnog postupka u prvom, drugom stupnju, cijena dostave rješenja i tako. To sve košta. Dakle, to nije besplatno i definitivno dakle niti Vlada, niti predlagatelj nisu procijenili koliko su još troškovi Zavoda za mirovinsko osiguranje. Amandmanom 5. se pomiče rok za isplatu na 1.3. Bez obzira na pomicanje od 2 mjeseca ja nisam siguran da će zavod imati vremena da u tako kratkom roku napravi dobru informatičku pripremu za provedbu ovog zakona, jer s druge strane neće se isplaćivati samo unaprijed, nego će se isplaćivati unatrag. Dakle, mi ovim zakonom imamo retrogradnu isplatu i dakle on će, dakle zavod će imati dva su, dakle dva paralelna sustava. Jedno je obročna isplata istom korisniku i plus isplata unaprijed redovito koliko mu pripada. Problematičan je i rok od šest mjeseci koji je ostavljen sudovima za dostavu podataka zavodu o korisnicima koji su pokrenuli sudski postupak, a s druge strane zavod će 1.3. morati početi isplaćivati dokup mirovine. To znači da postoji mogućnost da od 1.3. krene isplata dokupljene mirovine i onima koji su pokrenuli sudski postupak, jer zavod neće imati podatke da je taj i taj pokrenuo postupak, a što je protivno ovom zakonu. Dakle, u ovom zakonu stoji da se moraju obustaviti svi postupci. I što reći o ovom prijedlogu zakona? Bez obzira što je tu vrlo važan socijalni moment, osjetljivost prema nešto manje od 4000 korisnika Vlada nije ispunila svoju zadaću, jer prema mišljenju Vlade navodi se da se radi o sredstvima koja su veća nego što je predvidio predlagatelj. Vlada RH kaže 35 milijuna u 2018., 42 milijuna u 2019. i 2020. Predlagatelj kaže 2,5, 3,7 u 2018., 11 odnosno 14 milijuna u sljedećim godinama s tendencijom opadanja što se stječe dojam da nitko u ovom trenutku ne zna koliko će to koštati. Prema nekim procjenama to će koštati Republiku Hrvatsku 40 milijuna eura, negdje oko 280 milijuna kuna jer se te mirovine nasljeđuju, dakle prvi red nasljedni ima pravo, dakle žena ili muž imaju pravo nastaviti dalje primati i mirovinu i dokup mirovine. Bez obzira što je ovo zakon koji je socijalno osjetljiv, a međutim respektirajući socijalnu osjetljivost on je apsolutni presedan. Postavlja se pitanje na temelju kojih kriterija će se prihvatiti ili odbiti svaki zahtjev da neko buduće trgovačko poduzeće dođe u teškoće i ne bude moglo izvršavati svoje obaveze. Postoje li uopće jasni kriteriji temeljem kojih je Vlada odlučila ovaj zakon pozitivno ocijeniti i to šest mjeseci nakon što je on došao u Sabor. Ako postoje tu kriteriji osim kriterija podrške proračunu. I čini se da država preuzima na teret svih poreznih obveznika dubioze privatnog trgovačkog društva bez obzira da je barem koliko je meni poznato itko ispitao poslovanje, uzroke gubitka koliko nedostaje novaca. Napominjem da je tu, da se vrtilo negdje između 600 i 800 milijuna kuna. Ustavna osnova za donošenje ovog zakona kako ističe predlagatelj, evo to za kraj jedna mala digresija je korektno navedena u članku 2. stavak 4. Ali je pozivanje na članak 56. stavak 1. Ustava krajnje dvojbeno, jer naime članak Ustava kaže svaki zaposleni ima pravo na zaradu koju može osigurati sebi i obitelji slobodan i dostojan život. Ne vidim nikakvu vezu između ove ustavne odredbe i prijedloga konkretnog zakona. Na kraju ono što će biti problem da ako se utvrde nezakonitosti i sve ono tko će odgovarati što je ovakav zakon prošao u Sabor i tko će odgovarati da smo sredstva građana, dakle porezna sredstva sredstva koristili za sanaciju jednog privatnog trgovačkog društva, uz ovaj socijalni element koji nitko ne poriče. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću na ovoj raspravi. Ja bi vas molio i vas i kolegice i kolege, budući da se nalazimo u Visokom domu, iako je ovo svojevrsna politička pozornica, da prilikom svog izričaja prema kolegicama i kolegama zadržimo jednu razinu ponašanja i pravilu prema svima nama i da ne idemo ispod pojasa. Imamo jednu povredu Poslovnika, poštovani kolega Marin Škibola. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, povrijeđen je poslovnik, članak 238. omalovažavanje i vrijeđanje drugih zastupnika. Gospodin Mrsić je prozvao ovdje zastupnika Hrelju za političku korupciju. To si ne možemo tako nazivati i zastupnike prozivati za političku korupciju, kada znamo da gospodin Hrelja ništa nije tražio za sebe, nego rješava problem umirovljenika. Vi ste imali taj zakonski prijedlog 2013. g. na stolu, niste ništa napravili i sada ste se udostojali ovdje prozivati zastupnika Hrelju. Hvala.
Zahvaljujem. Prije vas sam apelirao, prema kolegi Mrsiću, da zadržimo jednu razinu izričaja prema kolegicama i kolegama i ja se nadam iskreno da ćemo se kloniti takvih i sličnih ponašanja. Prelazimo na replike. Prvi za repliku se javio poštovani kolega Hrvoje Zekanović i nemojte zaboraviti što sam rekao.
Uvaženi potpredsjedniče imati ću na umu. Ali nakon ovakvog izlaganja kolege Mrsića, pokušati ću biti što pitomiji i pokušati ću to akademski reći. Kolega Mrsiću, biti socijaldemokrat danas, nije staviti crvenu kravatu, koju danas ja nosim, iako se ne nazivam, nisam u socijalnoj demokratskoj partiji kao vi. Biti socijaldemokrat, je, znači boriti se za prava ljudi, za prava radnika, za prava umirovljenika i mislim da ovaj zakon, koji ćemo, ja se nadam uskoro usvojiti, da je to jedan zakon, koji je na dobrobit 38000 ako se ne varam ljudi. A imam osjećaj, da ste vi to malo smetnuli s uma. I da je vama ovdje sada sporno zašto je to Royal, društvo Royal za međugeneracijsku solidarnost, zašto je propalo? Pa dignite, nekakvu kaznenu prijavu, dignite neki podlijesak, istražimo o čemu se radi. I ja sam za ti da vidimo o čemu se radi. Je li to splet okolnosti, jesu to kriminalne radnje? Ali, ovaj zakon ne rješava taj dio problema. On rješava, znači 3800 i koliko umirovljenika, koji su ni krivi ni dužni došli u poziciju da svoje zaslužene mirovine ne primaju. A žao mi je vi kao opet član jedne socijaldemokratske partije, a imali ste priliku, sami ste rekli to je interesantno, da ste ga imali priliku usvojiti pa ga niste imali prilike usvojiti, pa ga niste usvojili. I sad ne znam, koje ćete vi opravdanje naći pred svojim glasačima, pred svojim biračima. Rekao sam koliko će maloprije, bilo bi bolje da niste izašli za govornicu i rekli, da ste ga imali na stolu, a niste ga stavili u proceduru. Vama kolega Hrelja, hvala na ovom zakonu, hvala što ste podržali proračun. Ovo je pravi način, kako se boriti za svoje glasače i za hrvatske građane.
Zahvaljujem kolegi Zekanoviću na replici, zahvaljujem na poslušnoj zamolbi. Imamo odgovor na repliku, poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovani zastupniče Zekanoviću, nitko ne govori da ne treba riješiti problem 3800 umirovljenika, koji su putem Royal međugeneracijske solidarnosti primali taj dodatak na mirovinu. Ja ni jednom riječju nisam rekao da to ne treba riješiti. Ali, prije nego se to riješi, treba raščistiti situaciju i vidjeti gdje su nestala sredstva i zbog čega se to desilo. Jer po ugovoru između Royal međugeneracijske solidarnosti i tvrtke, stoji da temeljem otpremnine koja tvrtka isplati Royal međugeneracijske solidarnosti, da je, da će umirovljenik to smrtno primati dodatak na mirovinu i da će taj dodatak biti nasljediv kao i njegova mirovina. Prema, tome nije ispoštovan ugovor. I pitanje je zašto? I to je i bilo pitanje 2013. onda kada je došao nama na stol u Vladu, ovaj prijedlog zakona. Ja imam ispred sebe mišljenje koje je Vlada dala. Dakle, Vlada je tada rekla da je tekst zakona prihvatljiv za raspravu u prvom čitanju, plus prethodno ispunjenje sljedećih uvjeta. Ministarstvo financija treba provesti financijski porezni nadzor, potrebno je izvršiti dubinsku analizu, putem ovlaštenih revizorskih kuća koje trebaju biti sastavni dio prijedloga konačnog zakona. Predloženi zakon treba provoditi HPB Invest, Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje ne bi trebao biti nositelj isplate, imovina društva Royal prenosi se u vlasništvo RH. Dakle, to su bili uvjeti da zakon ide u prvo čitanje. Niša od ovoga nije ispoštovano, pokrenuta je predstečajna nagodba, koja je zaustavljan i jednostavno, očito da nije se moglo ništa u tome napraviti i to društvo je u stečaju. Dakle, mi saniramo je do društvo koje je u stečaju. I to su fakti, nitko ne govori da te ljude ne treba obeštetiti, ali prije toga treba utvrditi činjenicu što se desilo.
Hvala lijepo poštovanom kolegi Mrsiću na odgovoru. Imamo još jednu repliku, poštovana kolegica Marija Jelkovac. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Mrsiću, rekli ste da niste za to da ovaj prijedlog zakona ide u hitnu proceduru, jer smatrate da treba prije svega raščistiti okolnosti što se dogodilo sa sredstvima koja su uplaćene od strane poslodavaca u tvrtku Royal. Međutim, ja baš suprotno od vas smatram da treba ići u hitnu proceduru i da nema razloga da se ne ide u hitnu proceduru i da su svih 3800 umirovljenika dovoljno dugo bili bez tog dodatka. Ne svojom krivnjom. Dakle oni su otišli u mirovinu, jer je poslodavac uplatio u tvrtku Royal određeni iznos temeljem kojeg su oni trebali primati mjesečno određeni dodatak i primali su dok se nije dogodilo to što se dogodilo. Dakle, ja mislim da je zaista pravedno i da smo svi socijalno osjetljivi kad razmišljamo na taj način da što prije treba ispraviti nepravdu prema takvim našim sugrađanima koji su u takvu okolnost dovedeni ne svojom krivnjom. Ja vas pitam šta bi se dogodilo da ide kroz dva čitanja. Da li bi institucije riješile to pitanje i otkrile šta se dogodilo baš u roku do drugog čitanja od mjesec i pol ili dva dana? Ne bi. Dakle nema razloga da se s time čeka, institucije neka rade svoj posao, neka vide zašto je to toga došlo, tvrtka je u stečaju, sve se zna kojom imovinom raspolaže. Dakle nema ništa skriveno i nema razloga zašto se ne bi išlo u hitnu proceduru. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Jelkovac. Odgovor kolega Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih se složio s vama da prijedlog zakona nije došao u Sabor 6.7. Dakle bilo je dovoljno vremena da se procedura provede i sada najedanput, evo navrat na nos. I zato možda je riječ politička korupcija preteška ali ona proizlazi iz situacije da je ovaj zakon prihvaćen prije donošenja proračuna i da je svatko glasovao onako kao što je, nikom ništa. Ali ne možete se oteti dojmu da je to vezana trgovina. I zbog toga je ta moja, dakle objekcija bila takva kakva je. Da je ovo prije riješeno a bilo je dovoljno vremena Bogu hvala od 7. mjeseca do sada da se to riješi i onda bi to vjerojatno i drugačije izgledalo, ide na dušu poziciji. Dakle mogla je to riješiti i puno prije a ne čekati zadnji tjedan u Saboru da se ovaj zakon razmotri i da se to riješi. Ali s druge strane zbog onih ljudi koji primaju, dakle koji ne primaju sada dodatak na mirovinu. Baš zbog njih treba raščistiti a netko je njihove novce uzeo, netko je njihove novce potrošio, to su njihovi novci. Dakle to je, otpremnina je njihova, dakle to je ono što im je tvrtka davala kada su odlazili u prijevremenu mirovinu. Onaj dodatak koji im je država s druge strane uzimala jer ih je penalizirala. I to su njihove, ako ništa drugo zbog njih treba raščistiti i mogli smo to u Saboru osnovati povjerenstvo kao što volimo tih povjerenstava koliko hoćemo pa onda raščistiti prije Royal prije nego idemo u ovaj zakon. Dakle bilo je puno mogućnosti da se stvari raščiste puno prije. I to je problem. Dakle nije problem da te ljude treba obeštetiti, nije problem da ti ljudi trebaju dobiti te novce ali se mora vidjeti što se desilo i kažem čudi me što u prijedlogu zakona nema da država preuzima sredstva, novce i sve ostalo od Royal međugeneracijske solidarnosti, između ostalog od 2011. oni nemaju nikakvo izvješće na FINA-i. I to je problem.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mrsiću na odgovoru. U ime predlagatelja poštovani kolega Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, morao sam reagirati jer su ovdje rečene određene neistine. Naime, neistina je da se ovdje sanira trgovačko društvo Royal, to nema veze. Trgovačko društvo će nakon toga nestati, nije, bilo je u predstečajnoj nagodbi, Ministarstvo financija je prvo odgađalo predstečajnu nagodbu i onda je reklo out iz predstečajne, stečajne nagodbe. Vi kao ministar morate znati, kao bivši ministar morate znati da kod svake tužbe protiv države se automatski aktiviraju sigurnosne službe, aktivira se odjel za gospodarski kriminalitet i aktiviraju se inspekcijske službe porezne uprave. Dakle ovo je priča koja je pročešljana od gore prema dolje s lijeva na desno, uzduž i poprijeko. Vi kao ministar, mogli ste sve ovo ispitati i sve ovo riješiti jer je 2012. u 1. mjesecu kod vas bio predsjednik uprave tvrtke Royal i molio za pomoć. I ja sam vas znajući za probleme sa dokupom mirovine i nepostojanje zakona maltretirao dok nije prošao zakon u Hrvatskom saboru uz vaše protivljenje jer ste vi to htjeli dati mirovinskom osiguravajućem društvu Raiffeisen modu da se oni bave dokupom mirovine i da se bave mirovinskom rentom. Imam u posjedu zapisnik sa sjednice koja je održana 2013. godine 1.7 u MRMS, Ministarstvu rada i mirovinskog sustava, gdje ste vi to njima obećali. Prema tome mogli ste znati sve što se oko Royala događa prije ove situacije. 2014. ste imali gotovo indentičan prijedlog ovdje u Hrvatskom saboru da se preuzme isplata dokupljene mirovine od strane države, ni tada niste reagirali. Vi ste uvijek tražili da netko drugi to učini, ono što ste vi mogli kao ministar rada i mirovinskog sustava riješiti. Tvrdite da je ovo politička korupcija, ja ću reći tu riječ, jer to nema veze sa političkom korupcijom, u svojih 15 godina ovog rada nikad nisam ništa tražio za sebe. A ovo što ste kasnije rekli da bi mogla biti politička trgovina, onda je oprostite s obzirom na moje dosege, vi me vrijeđate. Ja sam puno bolje trgovao 2003., 10 milijardi i 250 milijuna povrata duga. Puno sam bolje trgovao 2007., ako ćete to nazvati političkom trgovinom kada smo dobili dodatak na mirovine od 27% koji je u početku vrijedio milijardu i pol godišnje a sada vrijedi 2 milijarde godišnje, dakle puta 9 godina, računajte koliki je trošak. Puno sam više trgovao sa 2 HDZ-ove i jednom SDP-ovom Vladom za božićnice, ukupno 450 milijuna kuna od ovoga. I treće, ja vas molim da otvorite stranice FINA-e gdje je sva dokumentacija o Royalu i revizorsko izvješće i detalji iz predstečajne nagodbe, dakle sve vam tamo piše, piše lijepo i uredno da se procjenjuje trošak, trošak ukupan prema korisnicima dokupljene mirovine u iznosu 129 milijuna. To je gotovo 3 puta manje od onoga što vi tvrdite. Ako vama odgovara da se pamte okrugle brojke od 300 milijuna ili oko 40 milijuna eura, vi nastavite. Ali daje Bože bili živi za 20 godina pa rekli si ono što nam ide. Ali po vašoj procjeni za 40 milijuna potrošiti, svi ovi koji su danas živi a daj bože da ih ima živih više od 3 500 jer ljudi umiru u ovoj starosnoj dobi, kad bi bilo po vašem, onda bi oni svi, dakle 3 500 trebalo doživjeti ili njihovi nasljednici 95 godina. To baš ne bi bilo moguće osim ako možda medicina ne izmisli nešto za produljenje životnog vijeka i da je to neko epohalno otkriće. Hvala lijepa.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrelji. Ova trgovina valjda podrazumijeva zalaganje za interes vaših birača. Imamo replike, poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Pa s obzirom da je kolega Hrelja s kojim sam dobro surađivao za vrijeme dok sam bio ministar, potrošio 2/3 vremena odgovarajući o meni a ne o samom zakonu, da, mirovinsko osiguravajuće društvo Raiffeisen htjelo se baviti dokupom mirovine i o tome smo i razgovarali jer smo smatrali da u Hrvatskoj treba imati barem više ponuđača da se stvori tržište. Da, Raiffeisen mirovinsko osiguravajuće društvo je htjelo kupiti Royal kada je zakon donesen međutim su ljudi bili tamo i rekli su mi ćemo dati novce a tamo nema ničega, očito kolega Hrelja. Očito kolega Hrelja bolje trguje sa HDZ-om nego sa SDP-om, pa to se sada i vidi na ovom prijedlogu zakona. Ja se opet vraćam na tu priču da je negdje nestalo između 600 i 800 milijuna kuna. Dal' je to kriminal ili to nije kriminal, to će odrediti oni koji jesu, izvješća FINA-e su jedna izvješća a revizorska kuća je revizorska kuća Royala a ne nezavisna revizorska kuća. Napominjem da od 2011. Royal nije dao izvješća FINA-i i on je već morao i 2014. biti ugašen jer nemate financijskih izvještaja koliko je. Imate izjavu gospodina Bulaša za jedan tjednik koji kaže da, mi jedva čekamo da se donese ovaj zakon, mi ćemo isporučiti državi koliko kome treba dati a ono što ostane u Royal osiguranju to će poslužiti da se obeštete radnici koji rade u Royal osiguranju i stečaj će biti završen. Čini mi se da to liči na zatvaranje priče, da se ne dozna šta je bilo u tome a opet napominjem da je apsolutno nedopustivo da država daje novce a da od Royala ne uzima ništa.
Zahvaljujem kolegi Mrsiću na replici, odgovor kolega Hrelja, izvolite.
Uvaženi kolega, vi dobro znate kao i ja jer ste pisali 31. siječnja 2014. godine dopis poreznoj upravi da se Raiffeisen bavio dokupom mirovine ali ne za umirovljenike nego za menadžere da bi primio uplatu od milijun i pol kuna pod neoporezivim statusom i da bi to isplatio kao treći mirovinski stup. Znači 30% odmah a ostatak na rate i vi ste lijepo utvrdili da su oni bili u poreznom prekršaju ali nakon toga niste ništa poduzeli. A što se tiče novca, zapamtite, 24 godine su isplaćivani ovi dodaci uz mirovine sa 250% indeksacije pa vi računajte. Uzmite si 15 dana, pa računajte koliko je to ljudi, koliko je godina, koliko je prosječna isplata dokupljene mirovine između 400 i 500 kuna pa ćemo vidjeti. Daj bože da poživimo i da svedemo na račune, ne trebamo čekati ni 20 ali daj bože za 10 godina. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegi Hrelji na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Tomislav Klarić, izvolite.
Uvaženi kolega Hrelja, u vašem sad izlaganju sam osjetio potrebu da se vi nečim opravdavate. Mislim da uopće nemate potrebe da se bilo čim opravdavate. U našem kraju, u vašem i mom, postoji ona poslovica „Ne gledaj ča ti reka, nego ki ti reka“. U svakom slučaju iste napade, koliko se sjećamo imao je i kolega Škibola kod njegovog zakona, sad trpite iste napade vi. Lijepo ste spomenuli vremenske periode i godine kad je koliko čega dato umirovljenicima i u koje vrijeme i u koju vlast. Vaš postupak, postupak Škibole, postupak svih nas treba upravo ići u tome smjeru da zadovoljavamo i da se borimo za interese naših građana, zbog toga smo tu. Pa ako nas je netko i optuži da je to nekakva nazovi politička korupcija, to nije nešto što nas treba povrijediti jer to je borba i interes za građane naše države i u svakom slučaju tu ste u pravu. A onaj tko želi to prikazati kao političku korupciju nek' priča i dalje, mislim da građani znaju tko o čemu i što govori.
Zahvaljujem kolegi Klariću. Odgovor kolega Hrelja.
Hvala na replici i hvala na brizi, ali uvaženi kolega Klariću, ne trebate brinuti za mene, ja se uopće ne branim, ja samo ističem argumente i protuargumente. A što se tiče osude za političku trgovinu ili političku korupciju, kako god hoćete, ja ionako priznajem sud samo svoje partije. A ona je perspektivna.
Kako je ovo lijepo kad brinemo jedni za druge, u stilu Rade Končara. Slijedeća replika, poštovani kolega Hrvoje Zekanović.
Ja ću u istom tonu kao i kolega Klarić, zapravo on je rekao više-manje nego što sam ja mislio reći. Kolega Hrelja, nećemo se oko mnogo toga složiti, upravo sam htio spomenuti kolegu Škibolu i njegov zakon o Raiffeisen zadruzi, mislim da je to pravi put borbe za svoje glasaše i da ste dokazali da mislite na njih i ja pozivam i ostale koji su davali neke prijedloge zakona ali mislim da se radilo samo o populizmu, da nije bilo stvarno volje da se na ovaj način zakon provede. Vi ste evo po drugi je pokazan pravi put, niste u vladajućoj većini ali ste uspjeli isposlovati ono što ste htjeli i i evo ga nek' to bude primjer svima ostalima koji daju zakone samo da bi mogli reći nisu ih htjeli prihvatiti. Znači, može se prihvatiti, postoji prostora i možete raditi znači za svoje glasače na pravi način. Hvala.
Zahvaljujem. Odgovor kolega Hrelja, izvolite.
Hvala vam lijepa. Ja vam moram reći da nemam nikakvih problema sa ovim potezom koji sam napravio zato što sam na dan kad smo predali, održali tiskovnu konferenciju u Hrvatskom saboru, taj dan sam zavapio da sam spreman za rješenje ovog problema podržati proračun gospodina Andreja Plenkovića. Dakle, ja sam to najavio daleko i svi su predlagatelji to znali da sam ja to spreman učiniti, jer na kraju krajeva svi ovi ljudi su koncentrirali svoju pažnju na mene osobno kao hajmo reći neki težak je to teret, zaštitni znak umirovljenika oko kojeg se sve koncentrira sva paljba i traže moguća rješenja. I ja taj pritisak oprostite ali teško mogu više u ovim godinama nositi i ja sam rekao ovo mora biti riješeno. Na kraju krajeva, ja sam na predizbornim skupovima i koalicije Hrvatska raste i narodne koalicije rekao da ću to riješiti pa makar morao postati ministar, jer ti ljudi nisu krivi za ono što ih je zadesilo. Prema tome, situacija je čista. Ja se držim svojih riječi i svojih obećanja prema građanima. Drugo je sredstvo kojim treba doći do cilja. Ali ovdje nema ničeg mutnog, ničeg tajnovitog da bi trebalo posebno o tome razgovarati.
Zahvaljujem kolegi Hrelji. Niste otišli u smjeru Rade Končara milost ne tražim, niti bih vam je dao. Ostali ste na najvećem zločincu, ali dobro. Prelazimo na sljedeću raspravu u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, poštovani kolega Mladen Karlić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, pomoćnice ministra, uvažene kolegice i kolege. Evo već više od sat vremena raspravljamo o ovome Prijedlogu zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina po hitnom postupku. Ali evo ono što treba reći da doživotna otpremnina odnosno dokup mirovine počeo se provoditi u današnjem obliku još davne devedesete mirovine i bio je prihvaćen kao jedan od prikladnijih zbrinjavanja viška radne snage kako od socijalnih partnera, tako i od državnih tijela tada mlade Hrvatske države. Dokup mirovine pravno je reguliran tek 2013. godine Zakonom o doživotnoj otpremnini, odnosno dokupu mirovine. Predloženim zakonom osigurava se nastavak isplate dokupljenih mirovina dosadašnjim korisnicima. Donošenjem ovog zakona kako je predložen, ali naravno uz amandmane nastavit će se isplata dokupljenih mirovina, te osigurati i dalje doživotna, dodatna materijalna i socijalna sigurnost za 3860 dosadašnjih korisnika tih mirovina kao prilog jednog socijalnoj osjetljivosti, društvenoj pravednosti i solidarnosti. Njima će se pružiti pomoć ranjivoj društvenoj skupini umirovljenika i otkloniti nagomilano nezadovoljstvo radi nepravedne ugroze dostojanstvenog starenja. Istodobno eliminirat će se moguće negativne financijske i socijalne posljedice po državu zbog sudskih postupaka za naknadu štete korisnicima dokupljenih mirovina koje su to primanje stekli kao zaposleni u državnim i javnim poslovnim subjektima. Naime, ugovori o dokupu mirovine sklapani su kao ugovori u korist trećih, pa poslodavci koji su sklapali ugovore prema zakonskim propisima, obaveznim odnosima postaju dužnicima prema korisnicima dokupljenih mirovina kad trgovačko društvo koje isplaćuje te mirovine nije više u stanju ispunjavati svoje obveze prema njima. Također ovim zakonom učvršćuje se povjerenje tržišta i socijalnih partnera, vjerodostojnost Zakona o doživotnoj otpremnini, odnosno dokup mirovine i izvornog hrvatskog socijalnog instituta. Znači, nečega što smo sami osmislili čijom se primjenom u procesima reformi restrukturiranja u području zbrinjavanja viškova zaposlenih pred mirovinom mogu postići uštede u državnom proračunu te povući sredstva iz EU strukturnih fondova. Na taj način će se pokazati javnosti i Europskoj komisiji da Hrvatska Republika ima pripremljene vlastite socijalne i financijski prihvatljive alate kadrovske politike za reforme u javnom sektoru. Znači, Republika Hrvatska bi preuzela prema ovom zakonu isplatu dokupljenih mirovina ostvarenih do 31. svibnja 2014. korisnicima dokupljene mirovine bi se isplaćivalo, znači ono što je evo trgovačko društvo Royal međugeneracijska solidarnost na temelju ugovora trebalo učiniti. Trgovačko društvo i Zavod za mirovinsko osiguranje sklopili bi u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog Zakona Sporazum o preuzimanju ugovora o dokupu mirovine. Naravno, ovdje je i u amandmanima hrvatske Vlade naznačeno kako bi se to provelo, na koji način, kako bi se zaštitio zapravo i Zavod za mirovinsko osiguranje, ali i hrvatska Vlada, odnosno državni proračun, tako da bi isplata krenula tek od 1. ožujka 2018. naravno tek onda kada korisnici ili nasljednici budu povukli svoje tužbe ili sudske presude za što bi morali predočiti i ovjerene izjave da bi mogao Zavod za mirovinsko osiguranje preuzeti i sklopiti ugovor i početi isplatu mirovina. Danom potpisivanja o preuzimanju ugovora između trgovačkog društva i zavoda prestaju ugovorne obveze trgovačkog društva, znači Royal osiguranja a neispunjenje obveze poslodavca koje proizlaze iz ugovora o dokupu mirovina od članka 1. podmirivali bi se iz državnog proračuna. Hrvatska demokratska zajednica, odnosno klub zastupnika će prihvatiti evo ovaj prijedlog zakona uz ove amandmane kako je predložila hrvatska Vlada.
Zahvaljujem poštovanom gospodinu Karliću na ovoj raspravi. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Mirando Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče Karlić. Pa samo je odgovor na jedno pitanje da li je u redu da država sredstva, znači građana znači sredstva koja svi izdvajamo poreza, porezna sredstva upotrjebljava za sanaciju trgovačkog društva koje je d.o.o, koje dakle je u ovom trenutku u blokadi, kojem prijeti stečaj a da zakonom preuzima obaveze a da niti jednim slovom se ne, dakle ne obavezuje da se preuzme imovina takva kakva je. Možda ima 5 kuna, možda ima 10 kuna, možda ima 1 kuna da država preuzme dakle nekretnine, dionice i eventualno neka sredstva koja su na žiroračunu ali vjerojatno nema ni kune na tom računu. I dakle po čemu mislite da je to u redu i da se to tako radi? Jer kada je država sanirala određene druge tvrtke onda je prvo ona bila vlasnik, dijelom, onda je preuzimala i tvrtku i zaposlenike i sredstva i obaveze. Ovdje preuzimamo obaveze i samo to a sve drugo ostaje Royal, međugeneracijskoj solidarnosti i nitko ne može reći da nakon ovoga Royal oslobođen tereta obaveza isplate dodatka na mirovinu, ne može dalje nastaviti raditi kao Royal poslovno savjetovanje oslobođeno svih obaveza i dakle da ne mora ići čak ni u stečaj nakon ovoga.
Zahvaljujem kolegi Mrsiću. Odgovor kolega Karlić, izvolite.
Hvala. Ovdje je vrlo bitno znači da Vlada ne sanira Royal. Znači uopće se ni u jednom trenutku ne govori o sanaciji Royala nego se samo preuzimaju obveze onog znači dijela umirovljenika koji nisu dobili taj svoj dio a naravno da će se Zavod za mirovinsko osiguranje, odnosno ili hrvatska Vlada potruditi da naplati taj dio koji nedostaje, odnosno taj dio koji preuzima. Hoće li to biti moguće, naravno to će proizići iz analize svih onih tijela koje moraju vidjeti što se dogodilo i zašto je došlo do ovoga stanja u Royal osiguranju.
Zahvaljujem kolegi Karliću na odgovoru. Imamo završnu riječ, u ime predlagatelja poštovani kolega Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice sa suradnicom, kolegice i kolege. Moram samo još jednom ponoviti da se ovdje ne sanira tvrtka Royal, da u zakonu točno stoji da dospjele a ne naplaćene obaveze se usmjeruju u državni proračun. To isto stoji i u obrazloženju i u odredbama, odredbama zakona. Vi znate da se, da je ovaj problem kompleksan jer da nije kompleksan i vi bi ga riješili. Vi znate da ne možete polovično riješiti taj problem jer su prisutne sudske tužbe. Dakle ne možete rješavati pro futuro a da ne riješite zaostatke. I ja moram na kraju mog obraćanja ovdje zahvaliti se supredlagateljima ovoga zakona po hitnom postupku, kolegama iz MOST-a koji su napravljeni jednu kontrolu ovog instituta, ne ulazeći previše u te razloge o kojima vi govorite gospodine Mrsić, oni su ulazili u procjenu da li je taj institut za ubuduće dobar s obzirom da ima zakonske okvire, radili su pravne procjene, radili su ekonomske procjene, radili su procjene koliko ima ljudi koji bi mogli koristiti ovakav institut i oni su bili spremni da nisu ispali iz vlasti predložiti ovaj zakon na temeljima onoga što sam ja predložio u Hrvatskom saboru 2014. Dakle ovo nije bila suradnja između opozicijskog i tada pozicijskog kluba nego je bila suradnja sa ljudima koji su oštećeni i sa jedne i sa druge strane i ja sam im zahvalan na jednom takvom stručnom pristupu. S jedne strane bivši, ja mislim da je bio državni tajnik Saša Drezgić, prof. iz Rijeke, jako puno zna o otpremninama i sa prof. Gotovcem je uvaženi profesor koji se bavi ovom materijom, on je bio u tom timu MOST-a koji je to sve pročešljavao. I to je meni dalo dodatnu sigurnost da nastupam sa ovih pozicija, naravno da sam prekontrolirao sve moguće dostupne podatke da se ne bi dogodilo ono što kolega Mrsić sumnja. I ja sam mu zahvalan zbog toga što sumnja jer me je natjerao da provjeravam sve moguće činjenice prije nego što sam inzistirao i ušao u pregovore za projektnu suradnju sa Vladom da bi mogli ovo riješiti. Na kraju krajeva zahvaljujem se i Vladi RH s obzirom na odmak od 6 mjeseci i nije isto prihvatiti zakon koji je, poslat pred 6 mjeseci, okolnosti se mijenjaju i izvršiti operacionalizaciju u roku od 8 dana. Dakle potreban je ovaj prelazni rok od 3 mjeseca. I nemojte misliti da će se puno okolišati i sa odustajanjem od sudskih tužbi. A HZMO ne radi ništa više ručno, itekako je informatički osposobljen. A mislim da je u interesu i ljudima iz Royala da to u savršenom redu predaju, jer je činjenica da ljudi njihovi osiguranici s kojima su oni komunicirali 24 godine i bili u odnosima povjerenja nastave ostvarivati svoje pravo. Ako se to ne bi dogodilo mislim da bih se ja obračunao sa tim ljudima iz Royala osobno jer sve drugo ne bi imalo nikakvog smisla. Ali Royal je gotov, zaboravimo ga, nema sanacije. Ako se netko time hoće baviti, vi dobro znate, ako ste pročitali prijedlog zakona koji smo ovdje usvojili i to velikom većinom glasova u Hrvatskom saboru 2013. godine da za to je potrebno, za baviti se tim institutom potrebno je deponirati 10 milijuna … … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] 7 milijuna kuna, dobro, vidim da ste proučavali. Ali 7 milijuna kuna, milijun eura nije baš tako malo. I ne nalaze se na ulici i nitko ih ne baca u nešto što je rizično. Prema tome, ako se nađe netko tko će se baviti ovim institutom, ako država ima ili javna poduzeća, baviti će se pod kontrolom HANFA-e i ova priča će za vijeka vjekova amen završiti. Prema tome, još jednom zahvala svima i na podršci i na razumijevanju prema mom političkom potezu i onima koji su me kritizirali i mojim kolegama iz zajedničkog kluba koji me trpe u mojoj nestašnosti i na kraju krajeva želim se zahvaliti i ovim umirovljenicima, njih 3860 ili onima koji su živi na strpljenju što su nas trpili i što su bili uporni. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospodinu Hrelji. Prije idite u miru, imamo još jednu repliku, Mirando Mrsić. Izvolite.
Da završimo u istom tonu. Dakle, nitko ne dvoji da je sustav dobar, ali očito sad ste sami rekli, da nije dobar. Jer, Royal međugeneracijska solidarnost po tom sustavu je propala. Prema tome, rekli ste da su kolege iz Mosta rekli da je to dobro, a Royal je propao. Pa prema tome, tu nekakve kontradikcije ima, da nešto nije točno. S druge strane, nije točno, država je dobila sve sudske tužbe. Nema ni jedne, doduše, nisu još pravomoćne, ali država nije izgubila. Ja bi bio, dakle, bi bilo logično, da ako je država počela masovno gubiti tužbe, da onda idemo zakonom to riješiti pa da onda nemamo troškove. Ali, država je ovdje u svim sudskim tužbama ona koja je dobila. Dakle, odbačene su odštetni zahtjevi prema državi. Prema tome, to ne stoji. I s druge strane, očito da tamo se ne zna, tko pije, tko plaća, niti Vlada niti vi. Opet ponavljam, da ne ispunjenje obaveze ubuduće bi se trebale podmirivati uplatama u proračun, vi kažete, 218. 2,5 do 3,7 milijuna, a država kaže 35 milijuna. Pa onda 42,3 država kaže 2019.-2020. a vi kažete 11 do 14, pa onda, sad, onda tu negdje nešto je problem. Koliko uopće ima imovine, koja je evidencija. I s druge strane, involvirani ste u Royal, pa me samo zanima, jeste li član zaklade Royal i kakva je uloga bila zaklade Royal koja je, preko koje su se financirale određene druge stvari koje nisu bile vezane uz samu isplatu, odnosno, uz dokup mirovine. Prema tome, ako ćemo sada stvari staviti na čisto, onda je otvorno pitanje, što je radila zaklada Royal i kako su se preko nje izvlačila sredstva.
Zahvaljujem gospodinu Mrsiću na replici. Odgovor kolega Hrelja. Izvolite.
Pa isto pitanje mogu ja postaviti za vaše članstvo u zakladi Ana Rukavina, s time da ja nisam član nikakve zaklade i nemam pojma što se radilo, a vi kao ministar ste mogli sve to provjeriti, jer vam je sve bilo na stolu. Sve, bez zadrške, sve vam je bilo na stolu, ali vi to niste htjeli, jer ste obećali ovaj institut Raiffeisen modu, amen. Koje su vaše obaveze prema njima, ja ne znam, ali štitili ste ih maksimalno, ali zapamtite da će oni to naplatiti povećanjem aktuarskih izračuna i povećanjem aktuarskih tablica kao da će Hrvati živjeti do 95 g. i plaćati će im debelo manju mirovinu. Prema tome, samo vi to dajte. Ja nemam ništa protiv, da vi mene prizivate, nisam nikada bio u vezi sa Royalom i razlikujem Royal i ovaj institut. Kolege iz Mosta su provjerili prvenstveno institut i procijenili da li je vrijednost da taj institut ima negativne konotacije glede ovih umirovljenika, koji su ostali bez isplate pripadajućeg dijela doživotne otpremnine ili je to moguće u okviru statističke greške sve pokriti. Dakle, nemam vam što dalje reći, ne znam, zašto ste osobno protiv toga, jer imate oko sebe u SDP-u dosta ljudi, čiji su roditelji, prijatelji, korisnici Royal doživotne otpremnine i mogli ste i od njih dobiti sve informacije oko tog cijelog sustava. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem kolega Hrelja. Kaže jedna narodna poslovica „Ne činite drugima ono što ne želimo da oni čine nama“. Pa evo, ja bi vas molio, da časno ime Ana Rukavina, ne spominjete u negativnom kontekstu i da ne insinuiramo nešto. A vi kolega Mrsić, najbolje uz kavu riješite ove vaše, određena razmimoilaženja i stavove. S ovime smo završili sa svim raspravama. Zaključujem raspravu. Zahvaljujem se predlagatelju gospodinu Silvanu Hrelju na obrazloženjima, zahvaljujem se predstavnicama Vlade, državnoj tajnici gospođi Majdi Burić i pomoćnici ministra rada i mirovinskog sustava, gospođi Meliti Čičak, na obrazloženjima i amandmanima. Glasovati ćemo o ovoj točci kad se za to steknu uvjeti. Određujem stanku do 18,20 sati. STANKA U 18,08 SATI.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. broj 158. Predlagatelj je GLAS i HSU te Klub zastupnika MOST-a nezavisnih lista. Raspravu je zaključena. Klub zastupnika SDP-a predložio je Saboru donošenje zaključka koji glasi: „O prijedlogu Zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina sa konačnim prijedlogom zakona, P.Z. broj 158, provedena je rasprava u prvom čitanju.“ I drugo: „Zadužuje se predlagatelja da do izrade konačnom prijedloga zakona Državnom odvjetništvu RH dostavu svu dokumentaciju o poslovanju Royal osiguranja na nadležno postupanje.“ Tijekom rasprave predlagatelj se nije usuglasio s ovim prijedlogom zaključka. Dajem sada na glasovanje onda prijedlog Zaključka Kluba zastupnika SDP-a. Molim glasujmo. Utvrđujem da zaključak nije donesen jer nije dobio dovoljan broj glasova. Sada idemo na amandmane koje su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Vlada RH. U međuvremenu je Odbor za zakonodavstvo povukao amandman pa imamo samo amandmane Vlade. Molim predstavnika predlagatelja, poštovani kolega Silvano Hrelja da se izjasni o amandmanima Vlade. Idemo redom. Amandman br. 1.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, već sam u raspravi rekao da prihvaćamo, ispred predlagatelja prihvaćamo sve amandmane Vlade RH.
Znači amandmani 1., 2., 3., 4., 5., 6., 7. postaju sastavni dio zakona.
Tako je, hvala.
Zahvaljujem se. I idemo onda na glasovanje o Konačnom prijedlogu zakona o nastavku isplate dokupljenih mirovina. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 96 glasova za, 25 suzdržanih i 1 glas protiv donesen Zakon o nastavku isplate dokupljenih mirovina.
Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. Pred nama je - Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o strukovnom obrazovanju, prvo čitanje, P.Z. br. 250. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli nadležni Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Pozivam predstavnicu predlagatelja ispred Vlade RH ministricu znanosti i obrazovanja gospođu Blaženku Divjak da nam da dodatno obrazloženje prijedloga zakona. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene zastupnice i zastupnici, zahvaljujem svima vama koji ste ostali na ovoj točki, jer iako je malo poodmaklo vrijeme radi se o vrlo važnoj točki i stvarno je vrijeme za strukovne škole budućnosti, a ove izmjene i dopune zakona daju nam temelj za to. Što to zapravo znači? Znači da je potrebno i to je ono što ovdje propisujemo jasno povezivanje strukovnog obrazovanja i svijeta rada, zatim da stavljamo naglasak na kvalitetu i privlačnost strukovnog obrazovanja koje je bilo često puta zanemarivano i izvan fokusa iako moramo reći da je u programu strukovnih škola kojih ima oko tristotinjak u Republici Hrvatskoj 70% svih srednjoškolaca. Znači u ovom zakonu govori se o 70% svih srednjoškolaca. Na žalost često puta je ostalo na margini zbivanja, pa isto tako na svojevrsnoj margini Strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije. Međutim, izrađen je plan razvoja sustava strukovnog obrazovanja i osposobljavanja za razdoblje 2016., 2020. i stvarno temeljem znači tog programa napravljene su i ove izmjene i dopune Zakona o strukovnom obrazovanju. I stvarno ono što želimo naglasiti da iako postoji potražnja na tržištu rada drastično pada interes za strukovna zanimanja. Evo da možda to malo osvijestimo samo ću kazati da je u posljednjih 18 godina, znači od 1998. godine do danas broj učenika koji završavaju trogodišnje strukovno obrazovanje prepolovio se. Znači od 21000 koliko smo imali 1998. godine danas ih imamo 10330 u trogodišnjim zanimanjima, a istovremeno imamo veliku potražnju za tim zanimanjima. S druge strane velika većina učenika četverogodišnjih strukovnih škola polaže ispite državne mature što je pohvalno, znači i uspješno ih položi oko 77%. Međutim, njih 68% upisuje i studije na visokim učilištima što opet može biti rezultat njihovog, znači njihovih ambicija što potičemo. Međutim, može biti, mogu biti još dva razloga i što istraživanja mogu na to ukazati to je nedostatak znači, odnosno neusklađenost kompetencija sa potrebama ili oni koji završavaju zapravo imamo … [[Govornica se ne razumije.]] između, znači kvalifikacije koje imamo na izlazu i kvalifikacije koje trebaju poslodavcima. Dakle, ovo nam je jedinstvena prilika za uređenje sustava strukovnog obrazovanja, osposobljavanja i postoji za to još jedan razlog, a taj razlog je što u ovom trenutku u dva europska fonda, znači Europskom fondu za, znači Europskom socijalnom fondu i Europskom fondu za regionalni razvoj imamo oko milijardu kuna za ove procese posebno za osnivanje centara kompetentnosti za koje je naš plan da budu u svim hrvatskim županijama. Dakle, nije ideja gradnja paralelnih sustava u postojećem strukovnom obrazovanju, nego je ideja osnaživanje postojećeg sustava. Dakle, to je ono za što smo dobili i podršku Vlade i podršku, znači svih ministarstava jer na ovom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama zakona osim Ministarstva znanosti i obrazovanja radila su i ostala ministarstva direktno Ministarstvo gospodarstva, Ministarstvo rada ali i resorna ministarstva kao što je Ministarstvo turizma, poljoprivrede i slično. Ja ću vas sada kratko provesti kroz, znači ovaj zakon i kroz najvažnije promjene koje se uvode ovim izmjenama i dopunama zakona. Znači Zakon o strukovnom obrazovanju donesen je 2009. godine i ovo je njegova prva izmjena, odnosno dopuna. I u tom trenutku kada je donesen temeljio se na Strategiji razvoja sustava strukovnog obrazovanja u Republici Hrvatskoj za razdoblje 2008. i 2013. godine. Trenutno je djelatnost strukovnog obrazovanja kao tijela srednjoškolskog obrazovanja u RH uređeno u skladu sa odredbama Zakona o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi i Zakona o strukovnom obrazovanju. Međutim, donošenjem Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru 2013. godine u sustavu strukovnog obrazovanja i osposobljavanja pojavila se zakonska neusklađenost i preklapanje ova dva zakona, a Zakon o hrvatskom kvalifikacijskom okviru nama je izuzetno važan jer nam omogućava usklađivanje kvalifikacija koje se dobivaju u Hrvatskoj s kvalifikacijama u Europi. Znači jer hrvatski kvalifikacijski okvir nas usklađuje sa europskim kvalifikacijskim okvirom. Također za zakon o, znači važan zakon za ovu djelatnost je i Zakon o obrtu iz 2013. godine. Također u listopadu 2014. godine Hrvatski sabor donio je Strategiju obrazovanja, znanosti i tehnologije koja između ostalog daje određene mjere iako ne previše njih i prioritete za unapređenje srednjoškolskog obrazovanja cjeloživotnog učenja i obrazovanja odraslih, a među prioritetima reforme naglašava se fleksibilnost strukovnog obrazovanja uz izbornost i modularnost. Temeljem toga, znači temeljem strategije donesen je, znači donesen je i program razvoja strukovnog obrazovanja i osposobljavanja. Taj program koja za razdoblje 2016. do 2020. predviđa da se strukovno obrazovanje ostvaruje na temelju nacionalnog okvirnog kurikuluma, nacionalnog kurikuluma za strukovno obrazovanje, sektorskih kurikuluma te strukovnih kurikuluma. Također predviđa izradu i donošenje nacionalnih kurikuluma za strukovno obrazovanje kojima se znači uređuje i svrha i ciljevi i vrijednosti i sadržaj i procesi učenja, poučavanja, organizacija i slično. Definicije svih tih pojmova nalaze se na početku ovih izmjena i dopuna zakona. Strategija također predviđa nešto što je nama izuzetno važno a to je uspostava regionalnih centara kompetentnosti za strukovno obrazovanje i osposobljavanje povezanih sa svijetom rada. Znači one moraju biti u suradnji sa gospodarstvom i lokalnom upravom i samoupravom te obrazovnim ustanovama. Znači kako je to zamišljeno? Zamišljeno je da se i to je ono što se već sada radi, znači radi se istraživanje na terenu koje će pokazati znači kakva je raspodjela ne samo naših strukovnih škola u ovome trenutku nego kakvi su njihovi kapaciteti, kakve su potrebe, koji bi bili kriteriji za osnivanje centara kompetentnosti i temeljem toga će Vijeće za strukovno obrazovanje predložiti mrežu strukovnih, dakle mrežu centara kompetentnosti i prema definiciji koju mi ovdje dajemo to su centri koji su vezani uz strukovne škole. Još jedanputa mi ne gradimo paralelni sustav strukovnih škola temeljem centara kompetentnosti nego strukovne škole osnažujemo. Znači ulažemo u naše strukovno obrazovanje, direktno. I kada kažem da ulažemo onda mislim da ulažemo s obzirom da dolaze sredstva iz dva fonda, ulažemo s jedne strane u infrastrukturu, znači na izgradnju, dogradnju, posebno radionica, laboratorija, opremanje škola, a s druge strane na izradu novih kurikuluma, na edukaciju nastavnika i sve ono što je važno da škole postanu zapravo centri izvrsnosti u području za koje se, dakle za koje se kandidiraju. Što se tiče kandidature za centre kompetentnosti, dakle osnivači što će reći županija i Grad Zagreb kandidiraju centre kompetentnosti i zapravo temeljem tih znači kandidatura ti centri se imenuju. Ono što je također važno spomenuti da će biti, postoji mogućnost za određene sektore, već u sljedećoj godini da se povlače sredstva da bi se ti centri kompetentnosti i opremili, osnažili, opremili, to su značajna sredstva i to su sektori u području turizma i ugostiteljstva, strojarstva i elektrotehnike, informacijskih i komunikacijskih tehnologija, poljoprivrede i zdravstva ali naravno mogu biti i centri kompetentnosti iz drugih područja. Međutim, ono što je posebno apostrofirano u ovim operativnim programima su ovi centri i za njih su osigurana sredstva. Mi smo već razradili kriterije i ti kriteriji su evo prošli i oni su prihvaćeni tako da je sve spremno da kada se prihvati zakon i kada se donese mreža da već u sljedećem koraku tražimo kandidature i povlačenje sredstva i ovih milijardu kuna koje će nam omogućiti da u sljedećih 2 do 3 godine stvarno dobijemo vrlo snažnu mrežu centara kompetentnosti za ova područja. A naravno u sljedećem valu to mogu biti i neka druga područja. Također ono što se donosi ovim zakonom je učenje temeljeno na radu koji je učinkovit alat za olakšavanje prelaza mladih na tržište rada. I to je, naravno i prema smjernicama Europske komisije tako. Ono što treba spomenuti da tu postoji barem 3 različita modela, model koji kombinira učenje u školi i učenje kod poslodavca koji se često puta zove i dualni model, drugi model koji predviđa praksu učenika kod poslodavca. I treći model koji je važno napomenuti a koji se provodi u školi, u radioničkim prostorima i drugim laboratorijima i mjestima na kojima učenici mogu učiti uz rad i temeljeno na radu. Tako da, ovo su najvažniji naglasci znači općenito. A što se tiče samih, što se tiče, možda evo da još spomenemo jednu važnu novinu a to je uspostava sustava osiguravanja kvaliteta koje ima i unutarnji sustav i vanjski sustav i propisuje koje su agencije za to nadležne. Znači kada pogledate malo ovaj nacrt prijedloga zakona vidjeti ćete da na početku su definicije koje zapravo usklađuju ovaj zakon sa Zakonom o hrvatskom kvalifikacijskom okviru za koje kažem da je vrlo, sadrži vrlo važne instrumente za povezivanje svijeta rada na svim, znači kompetencijama sa svijetom obrazovanja i to na svim razinama. Znači od, znači od onih najnižih kvalifikacija pa do najviših. Što se tiče ovoga zakona on obuhvaća kvalifikacije na razinama od 2 do 5 prema HKO-u. Nadalje, sljedeće što nam je također ovdje važno da se učenje temeljeno na radu također, dakle također, dakle navodi i to predstavlja znači temelj da se uvodi različiti oblici kao što je npr. dualno obrazovanje. Prepoznaje se također i razdoblje međunarodne mobilnosti koje može učenik provesti u nekoj drugoj zemlji kod poslodavca ili u ustanovi za strukovno obrazovanje. To je vrlo važno da deskriminiramo učenike strukovnih škola u odnosu na učenike gimnazija. Još jedanput, radi se o 70% naše populacije srednjoškolaca. Nadalje, posebno se uvode i EC i VEC, znači kreditni bodovi koji se upotrjebljavaju u strukovnom obrazovanju i obujam kvalifikacije se na taj način određuje. Također se strukovnim kurikulumom propisuje da je 79% kreditnih bodova u obaveznim skupovima, ishoda učenja a 30% kreditnih bodova u izbornim skupovima ishoda učenja a to je važno jer na taj način se daje autonomija školi da preko ovih izbornih modula se te škole mogu razlikovati i na neki način stavljati važne naglaske i na taj način se promovirati i te specifične su važne za odabir škole. Znači ovih 30% koje … [[Govornik se ne razumije.]] U daljnjem tekstu u članku 6. se postavlja kao što sam rekla, nacionalni sustav osiguravanja kvalitete strukovnog obrazovanja gdje se posebno razlikuje samo vrednovanje i vanjsko vrednovanje s time da metodologiju i područja samo vrednovanja ustanova za strukovna obrazovanja donosi Agencija za strukovna obrazovanja dok vanjsko vrednovanje provodi i donosi Nacionali centar za vanjsko vrednovanje obrazovanje opet u suradnji sa agencijom ali to je vrlo važna ova razlika između samo vrednovanja i vanjskog vrednovanja s obzirom da samo vrednovanje bitno osnažuje škole u kapacitetu gdje oni moraju prepoznati svoje prednosti i svoje nedostatke i na neki način napraviti planove razvoja kako bi sa svojim prednostima mogli utjecati na nedostatke i zapravo podići školu na jednu višu razinu. U članku 9. uvodi se Vijeće za strukovno obrazovanje od 20 članova koje imenuje ministar ali jasno je propisano tko daje prijedloge s obzirom da prijedlozi su takvi da dolaze od HUP-a, HGK-a, Obrtničke komore, sindikata, različitih ministarstava, agencija HZZZ-a i 4 su predstavnika ustanova za strukovno obrazovanje te je jedan predstavnik sveučilišnih studija i stručnih studija. To je ovdje postulirano. Vijeće imenuje na razdoblje od 5 godina. jedno od važnijih stvari koje treba istaknuti je da pokreće inicijative za donošenje novih ili izmjene i dopune postojećih kurikuluma, predlaže mjere i aktivnosti strategije razvoja strukovnog obrazovanja, daje prethodna mišljenja vezano uz donošenje mreže i imenovanja regionalnih centara kompetentnosti te obavlja i druge poslove koje su u skladu s odlukom u imenovanju. Što je također ovdje pojašnjeno je da nastavna godina za stjecanje kvalifikacijama na razini od 2 do 5 može trajati i više, znači može trajati 40 tjedana tako da bi se mogla dobro uklopiti i praksa. Nadalje u tom istom članku, članku 14. jasno se kaže da maloljetnim redovitim polaznicima praktična nastave i vježbe se organiziraju u vremenu od 6 do 22 sata i ne smije biti dulje od 8 sati dnevno, propisuje se i najmanje trajanje radnih dana odmora, kao i pauze koje su ovdje nužne što je vrlo važno da se naglasiti da se tu na taj način intervenira i propisuje s time da također u opravdanim razlozima a na zahtjev ustanove uz prethodno mišljenje Agencije za strukovno obrazovanje, ministarstvo može odobriti i drugačiju organizaciju nastave ukoliko se radi o nekim posebnim, primjerice obrtničkim zanimanjima koji zahtijevaju drugačiji režim rada. Naravno, sve propisane mjere zaštite na radu se i ovdje provode. Članak 15. je stvarno novina jer propisuje kako se imenuju regionalni centri kompetentnosti, ja sam već malo u uvodu opisala o čemu se radi. Centar je mjesto izvrsnosti strukovnog obrazovanja i osposobljavanja u kojem se uz osnovnu djelatnost strukovnog obrazovanja koje obuhvaća i provedu učenja temeljenog na radu, obavlja i osposobljavanje i usavršavanje i druge djelatnosti koje doprinose poboljšavanju kvalitete strukovnog obrazovanja i osposobljavanja i njegove prilagodbe potrebama gospodarstva i tržišta rada, to je vrlo važno. I sada u djelatnostima centra propisano je da provodi učenje na temeljno na radu, stručno osposobljavanje nastavnika stručnih predmeta, potiče suradnju obrazovnih ustanova na svim razinama gospodarskim subjektima, zatim aktivnosti promocije strukovnih zanimanja što je izuzetno važno kako bismo doprli do onih učenika koji su potencijali kandidati u strukovno obrazovanje jer znamo da interes za pojedina strukovna zanimanja kao što smo u uvodu rekli, nije baš prevelik, zapravo se prepolovio u posljednjih 18 godina. Nadalje, sredstva za obavljanje djelatnosti centra osigurava osnivač a centar može stjecati prihode iz drugih izvora u skladu sa zakonom. Tu treba također reći da s obzirom da je centar u okviru strukovne škole onda jasno je Ministarstvo znanosti i obrazovanja osigurava određene uvjete, primjerice plaće dok se decentralizirana sredstva koriste za namjenu kao što je do sada već uobičajeno ali naglasak je da centra može stjecati prihode iz drugih izvora. Dakle da postoji ta komponentna samoodrživosti s obzirom da mogućnost cjeloživotnog obrazovanja i osposobljavanja ovdje posebno naglašena. I temeljna obilježja centra su i inovativne metode poučavanja i modeli poučavanja i još jedanput sve temeljeno na radu da bismo dobili polaznike koji će se kasnije na tržištu rada brže, bolje i jednostavnije snalaziti i bolje doprinositi. Naravno mreža centara sadrži skup parametara i detaljnih smjernica vezanih i uz prostorni raspored područnu zastupljenost uvažavajući ravnomjerni regionalni raspored i tu bi posebno naglasila da samo već sada u ovome prvom valu za centre kompetentnosti koji će se financirati iz dva europska fonda, stavili u kriterije da je ideja ove regionalne zastupljenosti da svaka županija dobije barem jedna centar kompetentnosti iz ovih pet prioritetnih područja što daje županijama mogućnost usklađivanja svojih županijskih strategija, razvojnih strategija, vizija razvoja županije sa kapacitetima koje imaju u strukovnom obrazovanje i daje istovremenu priliku za podizanje tih kapaciteta, osnaživanje institucija odnosno ustanova strukovnog obrazovanja koje onda postaju centri kompetentnosti i koji na taj način povezuju, dakle ne rade samo u toj školi nego povezuju srodne škole u okolnim županijama i učenici mogu preko centra kompetentnosti dobiti i priliku za odrađivanje studentske prakse, korištenje laboratorijskih prostora, radionica i sl. i na taj način imamo bolju i koherentniju suradnju između programa koji su slični i kad se jedanput kurikulum razvija onda taj razvijeni kurikulum praktično može biti relativno brzo biti integriran u više škola i na taj način i profesori koji predaju tim učenicima imaju priliku za temeljno usavršavanje. Osnivači koji dakle, predlažu ustanove za strukovno obrazovanje, za imenovanjem centrom, temeljnom razvojnog plana za razdoblje od 5 g. i tu su sad važni ovi minimalni uvjeti, koji su ovdje nabrojeni. Znači, izražena regionalna gospodarska potreba, koja se dokazuje ugovorima o suradnji s relevantnim gospodarskim subjektima, uvažavajući potrebe gospodarstva i tržišta rada na području na kojem djeluje centar. Broj polaznika strukovnog obrazovanja i osposobljavanja u obrazovnom sektoru ili sektorima u kojima djeluje centar u skladu s mrežom, sklopljeni ugovori u suradnji s drugim ustanovama za strukovno obrazovanje. Znači, to je ono o čemu sam govorila, znači drugim školama, visokim učilištima, kako bismo omogućili ovu vertikalnu prohodnost. Jer, nije ideja, da zapravo, učenicima strukovnog obrazovanju, zapriječimo tranziciju prema visokom obrazovanju, zapravo radi se suprotno, pogotovo za 4 godišnje programe. Znači da imao jedan fleksibilni pristup, da učenici mogu … [[Govornik se ne razumije.]] preko mehanizama koji su već sada ustaljenja ući u visoko obrazovanje, ali mogu ući u svijet rada i vratiti se nakon toga i nastaviti svoj studij. Ovdje posebno se apostrofira, kada govorimo o visokim učilištima suradnju sa stručnim programima na visokim učilištima, kako bismo na neki način osnažili tu vezi. Naravno suradnja sa strukovnim komorama i drugim institucijama, koji doprinose kvaliteti strukovnog obrazovanja, obrazovnom sektoru ili u sektoru u kojima djeluje centar. Napomenimo, također, istaknimo funkcionalnu održivost centra, u smislu odgovarajućih financijskih, kadrovskih i materijalnih resursa sukladno mreži. Naravno poveznica sa razvojnim planovima osnivača, prostorni uvjeti za obavljanje strukovnog obrazovanja i osposobljavanja koji se osigurava na jednu ili više lokacija. Znači to je važno istaknuti, da ne mora sve biti na jednoj lokaciji. Naravno, ministarstvo takve prikupljanje prijedloge provjerava, da vidi koji su uvjeti zapravo ispunjeni, upućuje na prethodno mišljenje vijeću koje smo ranije spomenuli. Vijeće daje mišljenje u roku od 15 dana, do dostave zahtjeva za mišljenje i na temelju mišljenja vijeća i u skladu sa mrežom koja je ranije uspostavljana, ministar donosi odluku o imenovanju ustanova za strukovno obrazovanje. Naravno, to nije zacementirano, jer u, dakle, ta mreža se može revidirati, kako što se mogu i centri dopunjavati. Nakon 5 g. mora se ponovno prijaviti, određena škola, strukovna škola za centar kompetentnosti i u tom trenutku, se dolazi do revizije prethodnih planova i obavljaju se također i revizije planova koji su dostavljeni za sljedeće razdoblje. Evo, ovo je ja mislim, bilo najkraće što se moglo, da prođemo kroz ovaj zakon i da dobijete na neki način, uvid u to koje su izmjene ovdje uvedene, zašto su uvedene i ja sam sigurna, da ove izmjene doprinose o onome što sam ranije rekla, prije svega o povezivanju strukovnog obrazovanja s tržištem rada, korištenje instrumenata koji su nam na raspolaganju, preko hrvatskog kvalifikacijskog okvira, gradnja, osnaživanja našeg sustava, strukovnog obrazovanja, a ne gradanja paralelnog sustava preko centara kompetentnosti, koji zapravo po nekim mišljenjima mogli nezavisno egzistirati, ali to bi zapravo značilo da naše strukovno obrazovanje ostane i bez sredstava i bez mogućnosti razvoja. I pitanje je čemu bi onda sve to skupa služilo. Dakle, još jedanputa, ovo je vrijeme i trenutak, da stvarno pokrenemo promijene koje će ove strukovne škole uvesti u 21.st. Nažalost, naše strukovne škole, to nisu i tu stvarno se veselim vašim konstruktivnim prijedlozima, kako bismo mogli ove izmjene i dopune zakona, kao je potrebno i unaprijediti, ali da ih čim prije stavimo u funkciju i temeljem toga osnažujemo naše škole, povlačimo ovih milijardu kuna iz europskih fondova. I zapravo da shvatimo da strukovno obrazovanje nije drugorazredno obrazovanje, nego se radi o obrazovanju, u kojima je velika većina, znači preko 100000 učenika u ovom trenutku u Hrvatskoj. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici, gospođi Blaženki Divjak, na ovom obrazloženju prijedlogu zakona. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Hrvoje Zekanović. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvažena ministrice. Ja ću pokušati kroz par replika i kasnije kod samostalnu raspravu, malo sudjelovati u promišljanju ovog zakona. Ovdje moram na početku reći, da sam skoro 12 g. upravo radio u strukovnim školama tako da se smatram kompetentnim o ovome govoriti. Ne znam, da li još nekih kolega ima koji su radili isto, ali ja osobno jesam, tako da mi je iznimno drago sudjelovati u ovoj raspravi. Spomenuli ste u vašem izlaganju 21000 je bilo '98. učenika u 3 godišnjim školama danas samo 10000. Ja bi se usudio reći, da taj pad interesa strukovne škole, nije pad možda kvalitete obrazovanja u strukovnim školama, nego bi rekao i klime u društvu. Jer danas je takva klima u društvu, gdje se evo ga mladima sugerira da svi moraju biti menadžeri i jednostavno, to bi bio po meni, nekakva prvotni razloga. S tim da ovdje moram reći, kad govorim općenito o strukovnom obrazovanju, ja sam također završio strukovnu školu, '90.-tih godina i bio sam zadnja generacija po Šuvarovom sustavu. I ovdje moram istaknuti da mi je malo žao što to iz sustava, neću reći u onakvom obliku, ali ga djelomično danas ne bi primijenili. Onaj sustav je po meni bio dosta pravedniji u odnosu na današnji sustav, jer on je prve dvije godine, svima pružao mogućnost da se kasnije školuje gdje god hoće. Mladić ili djevojka od 14, 15 g. kad upisuje srednju školu, nema baš jedan osjećaj što to želi biti u životu, tako da mislim da bi se taj period mogao prolongirati i ono jedan oblik pripremnog i završnog obrazovanja, mislim da bi ga trebalo danas primijeniti, on još uvijek postoji u nekom obliku, ali ne u onoj mjeri. Tako da zapravo se mladim ljudima produži jedan period odluke, što će to jednog dana biti u životu. Evo ga za početak toliko. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Hrvoju Zekanoviću na replici. Odgovor poštovana ministrica Blaženka Divjak, izvolite.
Hvala vam lijepa na ovoj, znači podstrek ovoj raspravi, vrlo važna napomena. Dakle ovdje kada govorimo o obrtničkim zanimanjima, o trogodišnjim zanimanjima, tu imamo najveći pad. I jedan od instrumenata kako se ta zanimanja mogu unaprijediti odnosno programi je izrada novih kurikuluma koji više imaju naglasak na radu gdje je strukovno obrazovanje privlačnije, gdje su škole opremljenije, gdje se bolje, češće i intenzivnije surađuje sa poslodavcima. Primjer takve suradnje i primjer takvih kurikuluma ćemo imati ja se nadam vrlo skoro s obzirom da smo, evo baš ovaj tjedan, pokrenuli, odnosno imali smo početni sastanak projekta hrvatsko-švicarskog s 15 milijuna kuna baš za ova trogodišnja zanimanja, obrtnička zanimanja. Znači to je jedna stvar. Druga stvar i to posebno pozdravljam znači ovaj pristup da se ne ide na to da se zatvori pristup visokom obrazovanju nego obrnuto da strukovne škole, četverogodišnje škole imaju vrlo jasnu prohodnost prema visokome obrazovanju pa čak i ukoliko se napravi određeni prekid i radi se neko vrijeme da također ulaz u visoko obrazovanje mora biti takav da je jasan i da je omogućen. Tako da, evo hvala vam lijepa na vašim sugestijama.
Zahvaljujem ministrici na odgovoru na repliku. Sljedeća replika poštovani kolega Stjepan Čuraj. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana ministrice, da spomenuli ste nekoliko stvari u vašem izlaganju, prije svega i kolega Zekanović je to jasno vidio da broj naših učenika drastično pada i naravno da to treba dovesti u kontekst samog obrazovanja, naravno i samog tržišta rada. Naime, ono što je porazno da prema nekim podacima koja sam ja našao da ove godine nije ni upisan recimo samo u Zagrebu, ako ćemo gledati kao glavni grad i četvrtinu Hrvatske niti jedan zlatar, šivač, cvjećar, krojač, postolar, niti prehrambeni tehničar. Također evo imamo jedan životni primjer iz Osječko-baranjske županije, iz Osijeka gdje ja dolazim, gdje je posredstvom Ministarstva graditeljstva samo ove godine i u sljedećoj godini osigurano obnova fasada preko 130 zgrada javnih ili privatnih, nekoliko stotina milijuna posla. Ono što fali naravno svim građevinskim tvrtkama koje će se javljati je radna snaga. To prije svega govorimo i ovdje je isto i u Zagrebu situacija sa građevinskim tehničarima, odnosno zidar, fasader itd.. Ne moram govoriti ni u turističkim zanimanjima hotelijera, kuhara itd., mislim da sigurno trebamo raditi na popularizaciji tih obrazovnih struktura. Prije svega mislim da smo već debelo zakasnili. Kada gledamo da samo zadnje 4 godine nam je bilo na raspolaganju tih milijardu kuna i nismo ništa napravili, zato govorim da je ovo već ne 5 do 12 nego već debelo iza 12 jer znamo koliko treba vremena da se obrazuje i na koji način da izbacimo novu radnu snagu na tržište rada. I ono što ovaj zakon donosi je taj dualitet da hvala Bogu sada imamo nakon završene škole ljude koji znaju raditi svoj posao, koji su se obrazovali. I to mora biti primjer, ne samo na strukovnim zanimanjima, nego kasnije sutra i u visokom obrazovanju jer mi danas imamo pravnike koji izlaze sa fakulteta koji nikada u životu tužbe nisu vidjeli, podnesak ne znaju šta je itd.. Ali ovo je prvi korak koji apsolutno pozdravljamo. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Čuraju na replici. I odgovor. Hvala lijepo. Sljedeća replika poštovani kolega Davor Vlaović, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege, uvažena ministrice sa suradnicima. Evo u ime kluba HSS-a pozdravljam. I evo jedno pitanje, danas je premijer Plenković objavio da osobno preuzima koordinaciju Povjerenstva za izradu obrazovne reforme. Što to znači, da nije bio zadovoljan sa gospođom Dijanom Vican kojoj se zahvalio na suradnji? I koliko vi imate povjerenja i vaš tim od strane premijera da možete samostalno raditi i provoditi reformu obrazovanja? Pozdravljamo naravno u ime kluba HSS-a raspravu i donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o strukovnom obrazovanju jer smo svjesni, bez ulaganja u strukovno obrazovanje nema nam rasta gospodarstva, nema novih radnih mjesta. I činjenica je da je veliki problem kako motivirati poslodavce da u njihovim radionicama, u njihovim pogonima učenici obavljaju učenje, praksu i kasnije nastave raditi. Imate prije svega pad broja obrtnika i poduzetnika zbog opće gospodarske klime a isto tako i nezadovoljstvo sa postojećim pristupom i kakva su do sada bila zakonska rješenja da je većina obrtnika bježala od toga da imaju naučnike, da imaju učenike u svojim radionicama. I kako mislite to riješiti? I naravno pozdravljamo osnivanje regionalnih centara kompetencija, ključno je samo pitanje tko će ih akreditirati i tko će biti zaposlen. Mislimo da, to ste dobro istaknuli, mora biti tijesna suradnja sa gospodarstvom te regije i da bi i u tim timovima trebali biti predstavnici uspješnih gospodarstava i obrtnika a isto tako da i agencije za strukovno obrazovanje kod vanjskog vrednovanja koristi znanja i struku upravo obrtnika i uspješnih poduzetnika. Pa možda u da u tom pravcu razmislite. Evo, hvala lijepa.
Zahvaljujem kolega Vlaović. I odgovor, poštovana ministrica. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Prije svega zahvaljujem na vašoj podršci za donošenje ovih izmjena i dopuna zakona. Slažem se da je izuzetno važno da mi uskladimo, znači na koji način ide ova suradnja između poslodavaca i znači strukovnih škola. To nam je važan instrument standard zanimanja, znači gdje se traži da poslodavci iskažu svoje potrebe. Koje su to potrebe i da se na neki način također projiciraju i buduće potrebe. Tek na temelju takvih standarda zanimanja se izrađuje standard kvalifikacija koji je onda temelj za program. I u tim standardima kvalifikacija važno mjesto mora biti učenje temeljeno na znanju odnosno praksa, praktični rad koji je jedan od ona tri oblika o kojima smo nešto govorili. Što se tiče povjerenja i premijera, pa ja mislim da to da smo dobili podršku za ovaj zakon, a ja vas uvjeravam da ćemo dobiti i za sljedeće, je jasno da premijer tu daje podršku a na koncu konca i ovome Saboru. Kada je bilo riječi o planovima za iduću godinu temeljem postignuća prošle godine jasno je bilo istaknuto koji su prioriteti. Prvi prioritet je bilo znači uvođenje eksperimentalne faze kurikularne reforme za sljedeću godinu i to isključivo u nadležnosti našega ministarstva i naravno uvođenje informatike kao obaveznog predmeta u peti i šesti razred. Ova podrška strukovnom obrazovanju je posebno važna jer se nalazi i u planu, Nacionalnom planu reformi Vlade. I moram istaknuti da je to po prvi puta da je stvarno ovo strukovno obrazovanje u fokusu, stvarno je ovo strukovno obrazovanje u fokusu. Što se tiče posebnog stručnog povjerenstva dobro je da je imenovano, jer Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije je vrlo široka. A posebno stručno povjerenstvo ima zadaću koordiniranje, znači aktivnosti te strategije s drugom strategijom, praćenje provedbe tako da je to važna spona između, znači same provedbe i Hrvatskoga sabora. Naravno se u to uvjeriti ukoliko pročitamo koje su zadaće posebnoga stručnog povjerenstva.
Zahvaljujem ministrici na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Mirando Mrsić, izvolite.
Hvala lijepo. Uvažena ministrice radite dobar posao. Ja se nadam da ćete na tome uspjet do kraja, ali kod ovog zakona me brinu dvije stvari jedno je da radimo toliko izmjena. Dakle, 37 članaka, 16 izmjena. Bilo je možda pametnije da se cijeli zakon novi napisao jer on ima toliko izmjena da se vjerojatno vrlo teško snalazi se u samim točkama i člancima zakona. I drugo što je u zakonu su ispali centri izvrsnosti u smislu da su ti centri izvrsnosti izvan škole. Dakle, da su vezani, dakle uz tvrtke gdje će, dakle oni koji se obrazuju za stručna zanimanja, gdje će imati svoju praksu. Europska unija je to prepoznala i u samom programu, dakle učinkoviti ljudski potencijali, strukovno obrazovanje je maknuto potpuno van iz obrazovanja kao poseban program uviđajući probleme koje imamo sa strukovnim obrazovanjem. Čini mi se da želja sa milijardom što prije obnovimo škole će dovesti do toga ćemo zabetonirati postojeću mrežu škola, a da nećemo raditi u strukovno obrazovanje u onom smislu u kojem jesu, koje imamo tu primjera tu ne daleko u Austriji ili u Njemačkoj gdje su strukovne škole vezane obično uz neke velike sustave. Primjerice zašto u Splitu uz brodogradilište ne bi bila velika metalska škola i đački dom. I za to će se dobiti sredstva iz EU. Bojim se da na ovakav način ćemo mi napraviti, dakle obnovit ćemo škole ali opet ne sa onom tehnologijom u kojoj bi trebala biti. Jer dakle strojobravari su više gospoda, nisu oni koji pile i mjere, nego oni koji rade na CMC strojevima, a oni su jako skupi. Prema tome, čini mi se da sa željom da što prije obnovimo škole da smo ipak ovaj moment izgubili iz vida.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Mirandu Mrsiću. Odgovor, poštovana ministrica Blaženka Divjak. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja vam zahvaljujem na vašim promišljanjima. Ovdje dakle što se tiče samog opsega važno je istaknuti ova prva izmjena zakona koji je donesen 2009. godine i u tom smislu jasne su bile intencije, znači usklađivanje sa ostalim zakonima od stvari koje su nove su centri kompetentnosti i sustav osiguravanja kvalitete u strukovnom obrazovanju. Što se tiče samih centara ja sam rekla da ideja je bila da osnažimo sustav da uspostavimo mrežu. Mreža je propisana drugim zakonom, to je Zakon o odgoju i obrazovanju, a ovdje govorimo i o mreži centara kompetentnosti. I u tom smislu ideja da oni budu vezani uz škole je baš takva da škola zapravo dobije mogućnost da se osnažuje. Ali ne samo škola, nego ne može to biti škola samo za sebe, nego mora imati kao što u zakonu propisuje vrlo jasnu poveznicu sa gospodarskim subjektima koji jesu vezani uz školu potpisane ugovore o suradnji, potpisane ugovore o praksama pogotovo tamo gdje se zahtijeva ovaj model kombiniranog, znači naukovanja odnosno znači rada u, znači pola u školi, pola u tome centru. I u tom smislu je to prepoznato i operativnim programima. Znači u prvom valu ove Centre kompetentnosti koji će biti imenovani prepoznato je na način da izrijekom piše da se sredstva mogu koristiti za srednje strukovne škole, znači izrijekom. Znači ne bi se niti mogle koristiti na način da se osnuju posebne tvrtke, a da ne kažem da osnujemo kojim slučajem 21 posebnu tvrtku. Imali bi 21 direktora, tajnicu, prostor i tako, a onda je pitanje jesmo li utrošili namjenski ta sredstva. Znači sredstva će na ovaj način ostati u školama ja vas uvjeravam ukoliko se procedura slijedi, a mi ćemo se potruditi da se slijedi, da ćemo imati od toga koristi. Evo hvala.
Zahvaljujem ministrici na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Sabina Glasovac, izvolite.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice u vašem uvodnom izlaganju predstavljajući izmjene i dopune Zakona o strukovnom obrazovanju naglasili ste da se u ovom prijedlogu uvodi termin učenja kroz rad i to podržavam. Međutim, ne podržavam činjenicu da se do doista doslovno taj termin samo spominje. Naime, bojim se da kroz ove izmjene i dopune zakona nećemo napraviti apsolutno niti jedan korak naprijed prema uspostavljanju sustava dualnog obrazovanja unatoč činjenici što smo vidjeli da u Državnom proračunu za 2018. godinu su značajna sredstva predviđena upravo za to sukladno potpisanim ugovorima čini mi se sa Švicarskom. Zašto kažem da nećemo napraviti potrebne iskorake? Zato što naš sustav i dalje funkcionira na način da su naši kurikulumi, čak i ovi novi koji se pojavljuju u strukovnom obrazovanju posljednje četiri godine su dosta zatvoreni, nisu polu otvorenog niti otvorenog tipa. I drugo u ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona ste išli još korak dalje pa ste potpuno sektorska vijeća kao nekakav recimo skup ljudi koji dolaze iz nekakve struke izbacili iz dosadašnje predviđenog postupka donošenja kurikuluma a koji je do sada u važećem zakonu, još uvijek važećem zakon pretpostavljaju da se kurikulumi donose uz suglasnost odnosno mišljenje sektorskih vijeća. Pa ako mi samo možete objasniti kako kanite napraviti iskorak prema učenju kroz rad, odnosno dualnom obrazovanju a sa druge strane prijedlogom zakona potpuno izbacujete sektorska vijeća iz postupka donošenja kurikuluma, odnosno brišete taj stavak tog članka zakona ali o tome ću nešto više u izlaganju u ime kluba.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Glasovac. Odgovor poštovana ministrica, izvolite.
Hvala vam lijepo na pitanjima. Znači ovdje se stvarno postavljaju temelji kako bismo omogućili u školama više prakse po tri različita modela. Što se tiče dualnog, modela dualnog obrazovanja, on je u razradi i on zapravo, njemu je podloga dana u ovome zakonu ali moramo biti svjesni da on zadire u dosta drugih zakona u koje također treba intervenirati. Znači nije to jedini zakon u koji treba intervenirati. To je prvo. Drugo, dobro ste primijetili a ja sam i spomenula ranije znači da se, da smo potpisali i ovaj ugovor sa Švicarskom za 15 milijuna kuna gdje će se baš razvijati kurikulumi u suradnji sa švicarskim agencijama koje imaju jako dobre kurikulume vezane uz strukovno obrazovanje. A naravno da procedure donošenja kurikuluma su takve da slijede HKO. Samo što se ovdje ne prepisuje Zakon o HKO-u, nego se referencira na Zakon o HKO-u. Znači čak obrnuto bih ja rekla ovdje se izbjegla dvostruka procedura ili različite procedure, nego ideja je takva da se zapravo u skladu sa Zakonom o HKO-u prvo na temelju inputa poslodavaca donose standardi zanimanja. Temeljem standarda zanimanja izrađuju se standardi kvalifikacija a onda škola u svojim obrazovnim programima usklađuje obrazovni program sa standardom kvalifikacija uz onu fleksibilnost koju smo rekli od 30%. Tako da bih ja rekla da je ovo baš dobar temelj i da je ova dvostruka linija na taj način prekinuta. Evo, hvala.
Zahvaljujem ministrici na odgovoru. Sljedeća replika Ljubica Maksimčuk. Izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažena ministrice sa suradnicima. Činjenica je da je strukovno obrazovanje nepotrebno zapostavljeno sve ove godine, programi su nam zastarjeli, škole su neopremljene. Sami ste rekli u vašem izlaganju da je sve manje upisanih učenika a tržište rada nam vapi za dobro izučenim kadrovima. Moramo ovim zakonom naravno gledati i kako omogućiti bolje uvjete rada učenicima ali naravno i profesorima. Moramo pod hitno prestati obrazovati kadrove za Dublin i Munchen, znači moramo ga prilagoditi domaćem tržištu i mora postojati bolji dijalog između gospodarstvenika, odnosno Ministarstva gospodarstva i Ministarstva obrazovanja. Lokalne zajednice iako u ovoj krizi su prepoznale, evo naša Brodsko-posavska županija je prepoznala deficitarna obrtnička zanimanja pa je počela sama stipendirati pojedina obrtnička zanimanja. Ali ja sam sigurna ukoliko kvalitetno bude radio Reformu strukovnog obrazovanja gospodin Vlado Prskalo kao što je radio na našoj srednjoj školi Matija Antun Reljković da će to podići na jednu zavidnu europsku razinu.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Maksimčuk. Odgovor, poštovana ministrica, izvolite.
Hvala lijepa. Zahvaljujem na svim ovim sugestijama. Isto tako zahvaljujem što ste pohvalili mog pomoćnika prof. Prskalo, dakle on je stvarno puno radio na tome i ja vas uvjeravam da će i dalje raditi jer čovjek dolazi iz prakse pa je, od svoje škole u Slavonskom Brodu koja je bila škola u kojoj nekad su se djeca sramila ući, doveo školu na razinu toga da kada bi to bio fakultet nitko ne bi, nitko se ne bi požalio. Znači stvarno je tako. Također vas uvjeravam da je to i bila ideja da mi županijama dajemo priliku da svoje razvojne potrebe iskažu i da utječu na razvoj strukovnog obrazovanja direktno u svojem području preko centara kompetentnosti koji će između ostaloga služiti i tome da bismo profesore, znači mentore i dodatno osposobili kako bi mogli s učenicima raditi na način ne samo da im prenesu znanja nego da kod njih razviju i vještine a i stavove koji su važni za jedno šire obrazovanje. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem gospođi ministrici na odgovoru. Sljedeća replika, poštovana kolegica Vesna Bedeković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, uvažena ministrice sa suradnicima. Ma ja ću se samo evo za početak pa onda ćemo kroz raspravu dalje referirati na onaj privi dio vašeg uvodnog izlaganja gdje, i reći naravno da stojim potpuno i podržavam vaš stav, da između ostaloga i sve što se ovih dana događa oko strukovnog obrazovanja. Evo i izmjene i dopune zakona, između ostalog kao prilog tome ide prema osnaživanju ukupnog sustava strukovnog obrazovanja. Mislim da je to jako bitno i da strukovnom obrazovanju prije svega trebamo i kroz ovaj zakon i kroz brojne druge aktivnosti vratiti dignitet prije svega i vratiti interes za strukovna zanimanja koja će onda našim učenicima budućim mladim ljudima prije svega osigurati egzistenciju kroz zapošljavanje i kroz samozapošljavanje a onda i daljnji profesionalni razvoj i usavršavanje naravno na konceptu cjeloživotnog obrazovanja. A da bi se sve to postiglo jako je bitno naše strukovno obrazovanje povezati sa tržištem rada, ako želimo sve ovo postići. I u tom smislu pozdravljam pojavu i prvi puta spominjanje u ovom zakonu koncepta učenja temeljenog na radu, mislim da je to jako bitno jer nam je dakle učenje temeljeno na radu zapravo osnova za razvoj dualnog sustava strukovnog obrazovanja. Jer cilj nam je zapravo i suština svega ovoga naučiti ih raditi da bi onda kasnije kompetentno i mjerodavno mogli obavljati posao. Ono što nisam primijetila pa sada je to pitanje vama, dakle znamo da je i u programu Vlade i strategiji obrazovanja i svim dokumentima jedna od bitnijih točaka a osobito kada govorimo o programu Vlade razvoj dualnog modela obrazovanja. Ili nisam dobro vidjela ili nigdje, ne čini mi se da je u ovdje u ovom prijedlogu izmjena i dopuna da se dualno obrazovanje, dualni model igdje spominje, pa će možda biti negdje drugdje, ako griješim ispravite me. I samo kao naznaku, čisto za promišljanje, ja znam da bi mi sve htjeli odmah Međutim, nemoguće je model razviti odmah. Htjela bih da promislio o tome, za koji model dualnog obrazovanja se Hrvatska uopće kani opredijeliti, što mi želimo? Je li to uzor na neke druge razvijenije zemlje? Je li to vlasati model? Je li to možda neki hibridni model, dakle, tu bi voljela čuti vaše mišljenje.
Zahvaljujem poštovanoj kolegici Vesni Bedeković, odgovor, poštovana ministrice. Izvolite.
Hvala lijepo. Važno je da ova zanimanja strukovna zanimanja također budu privlačna. Zahvaljujem na sugestiji da se ne radi samo o zapošljavanju, nego se radi o samozapošljavanju, odnosno, da kurikulumi trebaju biti takvi da sadrže i ove poduzetničke, razvoj poduzetničkih vještina. Koje omogućavaju, čovjek kad završi strukovno obrazovanje, može otvoriti ili svoju tvrtku, obrt ili nešto slično. I to mora biti dio obrazovanja. Što se tiče dualnog obrazovanja, ono se po prvi puta, dakle, ne uvodi se riječ dualno obrazovanje, međutim, u čl. 5 stavak 4 učenje temeljeno na radu, provodi se kod poslodavca i ili u ustanovi kod poslodavca. I to je model, da mi, znači to je podloga, da možemo razviti vlastiti hrvatski model strukovnoga obrazovanja, odnosno dualnog obrazovanja. Mi znamo da imamo različite modele, trenutno imamo povjerenstvo, radnu skupinu, koja radi na tome i ja sam sigurna da ćemo mi dobiti vrlo brzo rezultate, također i preporuke za intervenciju, druge zakone, koje treba temeljem toga mijenjati. Znači, prijepori koji mogu, koji se čuju u javnosti, osnovno pitanje, je li netko tko ulazi u dualni model, učenik ili je radnik, dakle to je recimo jedan prijepor, to bi bio njemački model, ukoliko je odmah radnik u tvrci od početka. Drugo, znači tko snosi troškove, na koji način se uređuje radno vrijeme koje ulazi i u različite druge zakone i ja sam sigurna da ćemo vrlo brzo dobiti i tzv. taj hrvatski model dualnog obrazovanja. Svi oni koji mogu nešto o tome reći, od komore, predstavnika, poslodavaca pa do škola i ministarstava su uključeni u taj cijeli proces. Znači, a podloga za to je, znači članak 5. stavak 4.
Zahvaljujem poštovanoj ministrici Blaženki Divjak, na odgovor na replike. S ovim smo iscrpili replike o ovom prijedlogu, odnosno, o obrazloženju prijedloga zakona. Želi li možda izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Hvala lijepo. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista, poštovani kolega Marko Sladoljev. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicima. Evo, pred nama je Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuna Zakona o strukovnom obrazovanju koji po Klubu zastupnika Mosta nezavisnih lista nužan i koji će donijeti određeno poboljšanje u odnosu na sadašnji zakon i koji je u skladu sa kompetencijskom okvirom. Mi u Mostu smatramo, da je strukovno obrazovanje bitno u obrazovnom sustavu i ne bi bili tako kritični prema strukovnom obrazovanju. Mi smatramo da je ona solidno. Inače naši radnici, koji završavaju strukovne škole, ne bi bilo tako cijenjeni u stranim zemljama. Dakle, oni su vrlo cijenjeni radnici i smatra ih se i vrijednim i stručnijim. Mislim da će ovaj, zakon, tj. primjene zakon, donesti određena poboljšanje i tu vjekovnu želju usklađenosti između obrazovanja i tržišta rada na neki način poboljšati. Međutim, naravno da su problemi puno dublji koji ovaj zakon i izmjene zakona neće riješiti. To nije stvar ni ministrice, to je stvar gospodarske politike. Dakle, naši mladi koji završavaju strukovne škole, ne odlaze, dakle, nije smanjenje interesa, zbog toga što su loši programi. Nego zbog toga, što su kad završite škole male plaće i zato što nemaju posla. Dakle, problemi su puno dublji od ovih izmjena, ali, evo, kažem ponavljam, oni će donijeti određena poboljšanje. Mi imamo tu neke savjete i primjedbe što se tiče zakona. U čl. 1. u oba slučaja se izostavljaju stavovi kao ključni elementi kompetencije, bez obzira što se govori o radu, nužni su i pozitivni stavovi, kako bi se ostvarila kompetitivnost. Ja uvijek uspoređujem sa vožnjom automobila. Dakle, vi možete iz ove skripte naučiti teorijski kako se vozi automobil, kada sjednete u auto, nećete ga znati voziti. To je zapravo stvar kompetencije. I kad ga naučite voziti, znati ćete voziti automobil. Ali, isto tako mislim da je i bitan pozitivan stav, da npr. u naseljenom mjestu ne vozite 150 km/h nego 50. Mislim da je u ovom strukovnom obrazovanju, da su pozitivni stavovi bitni i žao mi je što su izostavljeni. U čl. 14. molim samo pojašnjenje. Treba vidjeti, da li je sukladno Zakona o radu, piše da maloljetnici mogu raditi do 20, u vašem zakonu je navedeno do 22 sata. Mislim da to treba uskladiti. U čl. 14. je priča o nužnosti i sigurnosti učenika, čija je zaštita na radu dio. Mislim da ona mora biti puno jasnije propisana u zakonu. Ona je u ovom zakonu vrlo formalno izvedena. Upravo zbog zakonskog okvira, dok se kompetencije iz područja zaštite na radu ne ostvaruju, potrebno je poraditi na tome, da se osposobljava uistinu i dogodi. Kako učenici u dodir sa opasnim sredstvima, strojevima i naponima ne bi bili ugroženi i kako bi imali pozitivne stavove o samoj sigurnosti i zašiti. U čl. 16. u odnosu na dosadašnji zakon, izostavljeni su mentori i to mislim kod poslodavaca. Ako je povećavanje na svim razinama bitno i ako se pozivamo na generiku, kompetencija, onda je potrebno da svaki dionik procesa poučavanja ima kompetencije poučavanja. Možda je to teže ostvariti. Govorim o konkretnom primjeru, ako, ne znam, učenik otiđe na praksu u hotel i recepcionar ga na neki poučava, on ga u ovom slučaju neće moći poučavati, ako nema položene didaktičke i pedagoške predmete. Dakle, mislim da je ta institucija mentora i u ovim centrima jako bitna. Također imamo prijedlog da bi centri kompetitivnosti mogli biti ne samo škole nego i na primjer brodogradilišta državna, da se ne ograničavamo samo na jedne ustanove. I ono što bi također naveli kao možda na neki način prijedlog ili primjedbu, znači tko će određivati koji će biti kriterij, dakle za centre kompetitivnosti. Koji su kriteriji? Da li broj projekata, radionice. I bojimo se da ako će osnivači biti glavni u određivanju centara, da se ne bi dodjeljivali po političkoj podobnosti. Dakle, to su samo prijedlozi kako poboljšati zakone. U prvom čitanju ćemo podržati zakon i smatramo da on ide u dobrom smjeru.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sladoljevu na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Hrvoje Zekanović, izvolite.
Uvaženi kolega Sladoljev, evo meni je drago da ste vi zadovoljni s većim dijelom ovog zakona, ali ovdje ipak moram istaknuti neke probleme koji su po meni očiti. Mi danas imamo tri zakona koji se bave zapravo istim stvarima. Jedan je Zakon o odgoju i obrazovanju, jedan je Zakon o hrvatskom kvalifikacijskom okviru i Zakon o strukovnom obrazovanju koji upravo raspravljamo. Zakoni su srodni i utoliko zapravo malo prostora stavljamo previše zakona, a sami znamo kad su zakoni srodni i slični, kad se i preklapaju onda se zapravo više ne zna koji zakon ima prioritet, pa mislim da bi evo u perspektivi, ovaj put smo malo zakasnili trebalo napraviti samo jedan Zakon o odgoju i obrazovanju za djecu, znači od 6 do 18 godina i s tim pokriti sve skupine djece, tako da nema potrebe još jedan zakon. S tim da ono je i financijski jedan efekt ovdje bitan za svaki zakon treba biti i osoba u ministarstvu koja je zadužena za provođenje tako da bi ovdje mogli značajno uštediti. Ovdje bih istaknuo još jedan problem koji se konstantno provlači, a na žalost niti od ministra Šustera, niti ministar Barišić nisu ga uspjeli riješiti. Ja ću ga sad istaknuti, a kasnije ću ga malo detaljnije objasniti, a radi se o tome što mi konstanto ovdje koristimo jedan izraz koji nije Hrvatski, ne znamo zapravo čiji je to izraz, a to je kurikulum. Mislim nomotehnički svaki zakon pa tako i ovaj zakon trebamo uskladiti sa hrvatskim jezikom tako ili ćemo koristiti izraz kurikul ili izraz uputnik, ali izraz kurikulum nema niti veze sa, nikakve veze sa hrvatskim jezikom i on je tu nametnut. Kasnije ću vam malo obrazložiti o čemu se radi. Evo toliko za sad. Hvala.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Zekanoviću. Odgovor kolega Sladoljev, izvolite.
Hvala predsjedniče. Evo kolega Zekanović, vi ste radili u strukovnoj školi. Neka ja mislim da je ministrica objasnila zbog čega se ovaj zakon donosi upravo zbog tih milijardu kuna i zašto ide u takvoj hitnoj proceduri, a ovo što se tiče izraza to trebate pitati ministricu ne mene, nisam ja pisao zakon.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Sladoljevu na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani kolega Sladoljev. Spomenuli ste da su i naši radnici izuzetno cijenjeni, dakle mislim da ovdje nije toliki problem sa ovim dosadašnjim obrazovanjem i onime što smo mi radili koliko je problem zapravo toga da se ono više ne cijeni od strane samih građana. Dakle, problem kad nešto imate u 10, 20 godina da vam se prepolovi broj ljudi koji idu očigledno da mora biti i rezultat i slažem se sa vama tržište rada i ekonomskih pokazatelja, a onda i primamljivosti same te obrazovne ustanove. Jer sigurno da mora se nešto mijenjati. Dakle, ovakav sustav nije mogao biti održiv i naravno ono što sam rekao da je trebao neću reći davno to krenuti mijenjati. Dakle, prije svega spomenuli ste i kompetencije u odnosu na znanje, da. Znači da mi ovime dobivamo da stavljamo veći naglasak na upravo kompetencije, da izlaze mladi ljudi koji su sposobni odmah uključit se u tržište rada. Ne da imaju svoje prakse pa da samo metu i gledaju kako rade majstori, nego da im je omogućeno i kroz ove regionalne centre da oni upravo stječu ta znanja mimo već postojećeg nekog tržišta rada i prakse koja je bila do sada napravljena. Znamo da u dosta zanimanja su oni ostavljeni sa strane i bili što bi se reklo ono mali od kužine, nosili okolo i glumili neke čistače a vrlo malo čast izuzetcima naravno, a vrlo malo stjecali ta znanja odnosno vještine koja treba u njihovom poslu. I zato je ovaj zakon izuzetno bitan što će upravo to omogućiti da svi ti ljudi izlaze sa već stečenim znanjima, kompetencijama i vještinama i odmah se uključuju na tržište rada. I zato ta škola i tu je odličan primjer srednje škole, strukovne škole u Slavonskom Brodu. Onda i u društvu će steći veće sigurno, cjenjenije zanimanje nego sada što imamo i nećemo imati ovakav nesrazmjer između nekih društvenih fakulteta i gimnazija u odnosu na strukovne.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Čuraju. Odgovor na repliku, poštovani kolega Sladoljev. Izvolite.
Pa slažem se sa vama kolega Čuraj. Mislim da je na primjer porazan podataka da mi imamo dosta razvijenu vojnu industriju, dakle a što se tiče tih škola, dakle praktički nemamo više zanimanja. Karlovac je primjer toga. I ono što nisam spomenuo u raspravi, a možda bi bilo da bi ti centri morali i razmišljati o poslovima koji trenutno u Hrvatskoj ne postoje, ali zapravo su poslovi budućnosti. Dakle, trebamo razmišljati o budućnosti šta će se dogoditi za 4 godine, jer za 4 godine možda će se neka industrija razviti, a mi nećemo imati kadrova. Dakle, treba pratiti trendove i u tom smislu isto treba razvijati.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Mire Bulja.
Hvala lijepa predsjedavajući. Kolega Sladoljev, slažem se sa vama da je strukovno obrazovanje i ova izmjena u biti ima pozitivnih stvari i da tri krenuti promjenu poglavito zbog toga što je strukovno obrazovanje vrlo bitno da naši učenici uče kroz rad. Međutim, tu imamo brojne prepreke a koje ćemo kod privatnih tvrtki na koji način to regulirati ili pak privatnik je ta osoba koja ima u biti pravo ili tražiti naknadu koja ima u biti pravo ili tražiti naknadu ili naplatiti naknadu za rad i to je pitanje sredstava i da li su predviđena ta sredstva u tim iznosima. Također tu se postavlja pitanje strukovnih škola kakve su opremljene te strukovne škole za sva zvanja koja su potrebna tržištu ili su zastarjele škole te radionice gdje naši učenici u školama uče taj zanat pa bih volio evo da prokomentirate da li vlasnici županije od sredstava decentralizirani, ali ovo je dobro pitanje i ministrici na koji način kontroliraju škole strukovne gdje doslovno nemamo krede i spužve a kamoli nekakvih drugih alata gdje će se u strukovnim školama obučiti učenici da najbolje rade svoj posao. Međutim nemamo kontrole ni te jer osnivači, ja mogu reći npr. evo u Sinju, dobro bi bilo da podsjeti ministrica strukovnu školu pa će vidjeti kako su opremljene radionice i na koji će način funkcionirati. Znači ovaj zakon je, na papiru, ima prednosti međutim u stvarnosti da li će biti mogućnosti da se to ostvari to je pod velikim upitnikom jer očito ni županije kao osnivač a ni ministarstvo nije podnijelo financijska rješenja. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor poštovanog zakona Sladoljeva.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Bulj, u pravi ste što se tiče toga da zapravo mi ne govorimo o temelju, … [[Govornik se ne razumije.]] pune riječi i to je pozitivno u Hrvatskoj što se u zadnjih godinu dana o reformi, da se napokon govori o obrazovanju. Međutim, vrlo često kada se govorilo i o reformi obrazovanja nije se govorilo o onom temelju a to je opremanje učionica. I mislim da će ovih milijardu kuna koje bi trebali dobiti pomoći u tome. Naravno da su problemi ogromni i u osnovnim školama. Ja imam primjer, moje bivše osnovne škole gdje sam 20 godina radio, to je trenutno najveća škola u gradu Zagrebu i mislim čak u Hrvatskoj, preko 900 djece ide u tu školu, rade u tri smjene i škola nema za ormariće za djecu jer jednostavno grad nije uložio u školu. I sada su se opet roditelji organizirali da skupljaju za te ormariće jer djeca gube šlape i takve stvari. Dakle govorimo o investiciji od 50 do 100 tisuća kuna i grad nažalost, Zagreb, nije našao shodno da uloži u takve stvari. I onda naravno kada pričamo o nekim zanimanjima i o strukovnom obrazovanju da bi zapravo trebali početi od toga.
Hvala lijepa. Sljedeća replika poštovanog zastupnika Tomislava Sokola.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice. Kolega Sladoljev, spomenuli ste pitanje stavova i važnosti da se u školi na neki način definiraju i pomažu definirati stavovi, ja se slažem to je bitno. Međutim, tu treba biti jako oprezan. Znači ono što je činjenica ako pogledate vezano, u javnoj raspravi, vezano uz jedan drugi zakon, Zakon o odgoju i obrazovanju postoji jedna vrlo jaka medijska kampanja da se zapravo pravo na odgoj djece oduzme obitelji i da na neki način država potpuno preuzme brigu za to. Znači ono što bih tu naglasio i što je posebno važno reći da je to protivno i Konvenciji o pravima djeteta i Protokolu br. 1. Europskoj konvenciji za zaštitu ljudskih prava i da to više podsjeća na neke druge režime iz nekih prošlih vremena koji su uzimali djecu od roditelja da bi ih oni … [[Govornik se ne razumije.]] određenom vrijednosnom sustavu. Dakle naravno da je potrebno formirati stavove oko nekih stvari oko kojih postoji društveni konsenzus i koje su samo razumljive poput toga da treba poštovati zakone itd.. Ali isto tako treba paziti da se kroz prizmu toga ne bi uvodili nečiji partikularni vrijednosni sudovi kroz obrazovni sustav i mislim da je to nešto na što posebno trebamo obratiti pažnju. Pa meni je drago da i Zakon o odgoju i obrazovanju ide u smjeru ovog pluralizma i važnosti obitelji i odgoju djeteta, i obrazovanju djeteta i vjerujem da će se tako i nastaviti. Hvala.
Hvala. Odgovor kolege Sladoljeva. Molim vas, ajmo malo suziti raspravu na strukovno obrazovanje.
Dobro. Kolega Sokol, dakle ja smatram da obrazovanje bez formiranja stavova je na neki način osakaćeno obrazovanje. Pa upravo u strukovnom obrazovanju dakle ne bi trebalo biti podjela ideoloških jer to mislim to dakle uzak krug djelovanja. I mislim da tu stvarno ne bi trebalo biti nekih podjela što se tiče formiranja stavova. Dakle ja sam rekao da zapravo uz znanje i vještine u obrazovanje bi trebalo nuditi stavove jer i u pristupu radu i svakodnevnom radu treba biti formiran pozitivni stav. Mislim da iako će to u zakonu možda i pisati ne znači da će to pridonijeti. Ali mi je žao što jednostavno stavovi nisu, što su izostavljeni jer su oni prisutni u osnovnom obrazovanju a sada i na neki način dijelimo strukovno i osnovno obrazovanje.
Hvala. I zadnja replika je poštovanog zastupnika Tomislava Žagara.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega Sladoljev, ja se s vama slažem evo i ujedno koristim priliku replicirati i vama da čestitam ministrici na ovom iskoraku, ovo je doista velika stvar. Ministarstvo je kroz ovaj zakon stavilo velike zahtjeve i prema osnivačima i prema školama, prema stručnim učiteljima, učiteljima u strukovnim školama, suradnicima, na kraju krajeva i prema mentorima o kojima, koje … [[Govornik se ne razumije.]] kod poslodavaca. I cijela ta priča će vjerojatno zaživjeti. Ono što vidim kao opasnost je, zakon je postavio dosta velike, velike zahtjeve i prema centru kompetentnosti kada govorimo o djelatnosti centra a onda i kroz razvojni plan koji treba donijeti centar za razdoblje kroz 5 godina i kroz ove razne ugovore. I nije to baš tako, kada to sve iščitamo nije to baš tako jednostavan posao koji treba odraditi. I s pravom pitate oko zaštite na radu ali to je taj dio te priče. Što će zapravo se događati sa centrima kada ministarstvo formira mrežu? Novac ima poslije za opremanje. Međutim tu sada postoji isključivo i odgovornost osnivača i samih škola da propišu koji su to programi, da odrede koji su programi bitni za razvoj i na kraju krajeva i županija a onda i čitave lokalne zajednice. Jer, evo na jednom konkretnom primjeru, svojevremeno sam ministra pitao, recimo na mojoj županiji se upisuje svake godine redovito 30 tehničara, šumarskih tehničara. I onda kada sam ministra pitao a zašto to kada nemamo tu djecu, nemaš jednostavno gdje zaposliti a on kaže to je stvar županije. Kada pitaš na županiji kažu odobrilo je ministarstvo. Tu će trebati puno mudrosti da se ova sredstva i da se ti centri zažive i da stvarno budu servis poduzetništvu u smislu da se ti mladi ljudi mogu nakon obrazovanja zaposliti.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Sladoljeva.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Žagar, pa naravno da će se učinci ovog zakona kad se će se početi osnivati centri, onda će se zapravo na terenu vidjeti problemi. Ono što je meni najviše sporno i što nikako ne bi želio da se desi a što bi možda ovaj zakon kompromitirao je da će se ti centri dodjeljivati po političkoj podobnosti što može biti slučaj. Neću biti zlouki prorok ali može se događati. Ono što me isto tako muči je samo vrednovanje centara, koja institucija će vrednovati centre. Da li taj centar kad jedanput postane centar da li on može izgubiti na neki način licencu da postane centar ako će loše raditi. To su sve pitanja koja ćemo saznati na terenu kad će se početi provoditi zakon.
Hvala lijepa. Sad ćemo prijeći na Klub zastupnika SDP-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Sabina Glasovac, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Klub SDP-a neće podržati Prijedlog izmjene i dopune Zakona o strukovnom obrazovanju u prvom čitanju. Svjesni smo intencije da se kroz ovaj zakon stvore preduvjeti za korištenje negdje oko 85 milijuna eura sredstava iz europskih fondova, svjesni smo i činjenice da za to baš nemamo previše vremena jer vrijeme leti a pošto se stvari sporo rade, 2020. je blizu i svjesni smo svega toga da mi moramo naprosto stvoriti temelje za povlačenje tih sredstava ali mislimo da brzopletošću nećemo daleko stići. Mislimo da postoje neki dobri dijelovi ovog prijedloga ali da postoje i neki segmenti u koje se nepotrebno ulazilo i mogu dovesti po nama ozbiljnih nejasnoća da ne kažem problema u samom sustavu. Ministrice potpuno ste u pravu kada ste u svom uvodnom izlaganju kazali daje strukovno obrazovanje zapravo jedan od ključnih segmenata obrazovnog sustava u RH, ovog pretercijarnog. U njemu se nalazi 71% naših učenika, no unatoč činjenici da 71% naših učenika upravo participira u tom djelu obrazovanja, to je nekako dio koji osjećamo da je nekako najzapostavljeniji, na to nam ukazuje i Europska komisija koja itekako mjeri naše uspjehe, kvalitetu našeg obrazovanja po određenim parametrima i zapravo zbog toga nam tu i stoje najveća sredstva na raspolaganju jer je to jedan od ključnih ciljeva i same europske strategija Europa 2020. Iznimno je bitno povezati obrazovanje sa tržištem rada a upravo područje strukovnog obrazovanja je to koje i najkraćem mogućem roku to treba i omogućiti. Mi sada mijenjamo cijeli koncept obrazovnog sustava, prebacujemo se sa planova i programa koji su bili više fokusirani na sadržaje, fokusiramo se na ishode učenja, put ka tim ishodima učenja, znači sve ono što učenik treba znati, razumjeti i primijeniti nakon završetka obrazovanja su zapravo ti kurikulumi. Ti ishodi učenja u strukovnom obrazovanju moraju biti usko vezani uz tržište rada, znači da poslodavci ono što dobivaju budu zadovoljni time a da učenici kad izađu iz obrazovnog sustava da se osjećaju naprosto sposobni odmah iz škole participirati na radnim mjestima koja im stoje na raspolaganju što do sada nažalost nije bio slučaj i što nam govori u prilog tezi da naš strukovni odnosno naš sustav strukovnog obrazovanja nažalost ne odgovara očekivanjima ni učenika s jedne strane ni društva s druge strane a s treće strane ni poslodavaca. Već sam rekla nešto u replici, naglašavali ste učenje temeljeno na radu, apsolutno da, ali ne znam kako ćemo provesti učenjem temeljeno na radu ako smo centre kompetencija zamislili kao samo obrazovne ustanove. Obrazovne ustanove jesu one gdje se uči, gdje se odgaja ali učenje kroz rad je nešto potpuno drugo. Ja ne kažem da zagovaram potpuni koncept liberalizacije obrazovnog sustava ali trebamo razmisliti o tome u kom pravcu ćemo mi kao država dalje ići. Hoće li to biti potpuni sustav ovog otvorenog nekakvog društva gdje zapravo tržište je to koje kreira taj naš strukovni obrazovni sustav ili ćemo ići na negdje na pola-pola ili ćemo kao država preuzeti odgovornost, mislim da se ni stratezi nažalost u strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije jasno odredili, da su se jasno odredili nama bi sad bilo puno lakše ali to je nešto što nas čeka, ako ne sada onda za godinu, 2, 3, 5, bez toga nećemo znati kako idemo a onda smo u problemu. No hajdemo na meritum stvari. Podržavamo što će se ovim zakonom stvoriti temelji za razvoj nacionalnog kurikuluma za strukovno obrazovanje, sektorskih kurikuluma, strukovnih kurikuluma i kurikuluma ustanova za strukovno obrazovanje što je zapravo preduvjet za provedbu strategije u djelu koji se tiče strukovnog obrazovanja i to je ono što smatramo da je dobro. Dobro je i to što se otvara prostor za uspostavi regionalnih centara kompetentnosti, oni su se sad zvali centri novih tehnologija u postojećem zakonu i bili su malo drugačije zamišljeni, više kao nekakve vježbaonice. Ovo što zapravo predviđa i strategija i što se kroz javnu raspravu su neki sudionici javne rasprave pitaju zašto sad idemo u drugom od strategije. Znači mi više njih ne zamišljamo kao mjesta gdje se provodi praksa, dio prakse ili vježbe nego ih sada stavljamo u centar kao centar izvrsnosti, nekih novih tehnologija u učenju, poučavanju itd. znači nekakvog i novih tehnologija u učenju, poučavanju itd. Dakle, potpuno mijenjamo taj koncept, od centara novih tehnologija idemo u centre izvrsnosti. Ja mislim da to nije loše, ali zato, treba tim nekim finim vezom vidjeti kako zadovoljiti sve strane i poslodavce i vidjeti u kojem pravcu, kako zapravo da učenici od toga dobiju najbolje. I rade se neki pomaci u jasnijem definiranju sustava osiguravanja kvalitete koja u sebi objedinjuje i vanjsko vrednovanje obrazovanja, ali i samo vrednovanje obrazovanje. Ono što smatramo da biste trebali napraviti, je a što ste ukazali i neki sudionici javne rasprave, da biste trebali u pojmovniku, prvo posložiti abecednim redom. A onda drugo, ipak definirati neke pojmove, kao što su vježbe, naukovanje i učenička praksa. Oni do sada nisu naprosto definirani. Ne znam iz kojeg razloga su sam, pojam neformalno i informalno stečenih kompetencija, apsolutno je izbrisan je zakon, on kao da ne postoji. A znamo da strukovno obrazovanje, uz visoko obrazovanje, pa i ovaj dio cijeloživotnog učenja strukovnog obrazovanja, ovo pretercijalno jesu mjesta gdje se mogu stjecati neformalno i infromalno stečene kompetencije. Iako ove informalno su zapravo još u Hrvatskoj u nekakvim pelenama, nismo ih još zapravo definirali niti uspostavili. Ono što mislim da niste trebali zakomplicirati, a zakomplicirali ste, to je što uvodite jedan novi temelj. Znači mi do sada imamo školske kurikulume. To su kurikulumi ustanova. Koji ne sadrže samo plan i program, nego i aktivnosti, te škole u društvenoj zajednici povezivanje, slobodne aktivnosti, van nastavne aktivnosti. I to su bili školski kurikulume. I ti školski kurikulumi škole su ih morale izraditi, zajedno s godišnjim planom i programima rada, predati ministarstvu do 30.9. Znači, nakon početka školske godine, kad se formiraju razred, vijeća roditelja, itd., itd. moraju proći sve te instance i moraju se predati ministarstvima. Ja ne znam zašto ste išli u pravcu, da uvodite još jedan dokument koje škole moraju udovoljiti, a njega nazivate sada kurikulum škole i pomičete rok u kome on mora biti donesen, a to je 30. kolovoza. Ja ne shvaćam razliku između školskog kurikuluma i kurikuluma škole. Jel to isti dokument? Jer Zakon o odgoju i obrazovanju, kaže da imamo godišnji plan i program rada i školski kurikulum, koji se mora predati do 30.9. svaka škola. E sad, jel vi uvodite nešto novo što škola mora napraviti mjesec dana prije i koja je razlika između ta dva dokumenta? Po meni nepotrebno ulaženje. Kažem, ako intencija zakona bila da vučemo novce, jer je 2020. blizu, zbog centara kompetencije, jer smo i mi krenuli s Ministarstvom turizma i tu smo najviše poodmakli, ne znam, zašto ste ulazili u neke dijelove, gdje mislim da ćete nepotrebno zakomplicirati sustav, opteretiti škole, još dodatnom administracijom, a zapravo nije jasna razlika i to nijansiranje između školskog kurikuluma i kurikulima škole. Imamo Zakon o odgoju i obrazovanju. Jasno je što su škole dužne, ne znam čemu ovo. Ne znam odakle vam pravo, da propisujete omjer 70:30% … [[Govornik se ne razumije.]] bodova obveznih izbornih skupova u strukovnim kurikulumom. Utoliko više, što u ovom Hrvatskom saboru, strategija znanosti i obrazovanja i tehnologija je vrlo jasno reklo, da što se s čime definira i to je stvar koja treba definirati nacionalni kurikulum za strukovno obrazovanje. Koji stoji u ministarstvu tamo negdje u podrumu kao i ostali dokumenti, skupljaju prašinu, još nisu donesene, ali oni su napravljeni. Nisu potpisani, nisu stupili na snagu. Ali, ne znam, zašto ste si uzeli za pravo i mislite li da je to pametno, na ovakav način, kroz jedan zakon možda preeducirati nacionalni kurikulum, koji je gotov, javnost ga nije vidjela, on nije potpisan. A što ako u nacionalnom kurikurulumu su omjeri propisani drugačije? Mislim da se u to niste trebali upuštati. Člankom 5. propisujete da metodologiju izrade sektorskog kurikuluma i strukovnog kurikuluma izmjenice kurikulum ustanove za strukovno obrazovanje utvrđuje ASO, Agencija za strukovno obrazovanje, obrazovanje odraslih. Ne znam je li sukob interesa, ako dajete metodologiju izrade strukovnih kurikuluma i ostalih kurikulum agencije za strukovno obrazovanje, obrazovanje odraslih, a onda i u drugom članku, glasujete, za vanjsko vrednovanje obrazovanja, zajedno sa NCVOO-om, gdje će oni zapravo vrednovati nešto što su oni postavili. Ne znam zašto ste Agenciju za strukovno obrazovanje, obrazovanje odraslih postavili kao faktor koji bi trebao provoditi postupak vanjskog vrednovanja obrazovanja. Zna se tko radi, to trebaju raditi neovisne institucije i jedina institucija u RH koja je osnovana zapravo da bi osiguravala kvalitetu i između ostalog i provodila vanjsko vrednovanje i obrazovanje je nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja, osnovano od Vlade RH. Propisali ste da sektorski i strukovne kurikulume donosi ministarstvo. E sad, neću ulaziti sad u ovo odnos sektorskog vijeća itd. Nemam vremena za to, e sad, što se tiče formiranja regionalnih centara kompetentnosti, kažem podržavam tu ideju, zaista mislim da je to nužno, da je to logično, inovativni modeli učenja, izvrsnost nastavnika, mentora, poslodavaca, visoko kvalitetna infrastruktura, konstruktivna suradnja sa socijalnim partnerima, javnim sektorima, gospodarskim subjektima, je ono što je nužno potrebno. Međutim, ono što nije jasno, postaju li sad te do sada škole, a sutra centri kompetentnosti, postaju li one samostalne pravne osobe i tko njih zapravo osniva? Škole osnivaju osnivaču, a tko osniva u biti ne osnivaju se, vi kažete da se imenuju, imenuje ih ministarstvo. Znači one onda u tom slučaju nisu pravne osobe. Kako ćemo riješiti taj nonsens odnosno, taj pravni procjep koji bi po meni se tu mogao definirati. E sad, ako se oni imenuju, a osnivač, oni više jesu škole u kojima se imenuju centri kompetentnosti, onda vi slijedom logikom toga, znači osnivači su jedinice regionalne samouprave, koji su većinom osnivači srednjih škola, izbacujete iz te priče, ali financiranje centara kompetentnosti, to prebacujete na jedinice regionalne samouprave. Ja samo želim napomenuti, da županije imaju slabiju financijsku moć od većine županijskih središta. Oni su se sveli na razinu skretničara. Kad kažem ovih nekih prihoda koji idu sa razina države spuštaju se dolje, osim nekih koncesija itd. i to su vrlo, vrlo mizerni prihodi ne znam na koji način. Treba naći način da se ova sredstva 85 milijuna eura iz fondova mogu nekako disperzirati prema osnivačima ili prema samim školama da im se tu pomogne, jer oni to sami neće moći. Ali ne vidim u ovom trenutku voljela bih kad biste mi pojasnili na koji način će oni moći direktno uzeti te novce bez posredstva ministarstva. Mrežu programa i školskih ustanova donosi Vlade Republike Hrvatske i nitko je ne može razvlastiti. Mreža centara kompetentnosti ne može biti zasebna mreža, zato jer vam u Zakonu o odgoju i obrazovanju u članku 9. vrlo jasno piše stavak 2e. kaže: „Mreža škola sadržava ustanove neimenovane Centrima izvrsnosti odnosno novih kompetencija što su vam sad po vašem novom zakonu postaju centri kompetentnosti.“ Tamo piše. Znači ne možete raditi paralelni sustav gdje će Vlada koja treba donijet svu mrežu, pa između ostalog piše vam u Zakonu o odgoju i obrazovanju članak 9. stavak 2. pod d) mislim da je. Ona navodi i koje su to ustanove imenovane tim centrima kompetentnosti. Znači, ne mogu biti dvije mreže, jednu koju donosi ministrica, drugu koju donosi Vlada. Hvala bogu da ste odustali od prve intencije da centri kompetentnosti imaju tri voditelja. To je nepotrebno bujanje, pa ako hoćete i administracije. Vidim ste kroz javnu raspravu od toga odustali. Ostavili ste prostor da može biti jedan koordinator i još dodatna zapošljavanja, ali bar ste odustali od fiksiranja novog uhljebljivanja. Znači 20 po županiji jedan, 20 puta 3, znači na taj način bismo imali koliko još 60 novih nekih na državnim jaslama za koje zapravo ne znamo što rade. Znači, Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnom i srednjem školstvu jasno kaže da mrežu školskih ustanova, učeničkih domova i programa donosi Vlada RH, Vijeće za strukovno obrazovanje …
Hvala vam lijepa [[Upadica Glasovac: Dobro, ovo ostalo ću kroz raspravu.]] Da, ima više replika na vaše izlaganje pa ćete imati prigodu. Evo prva je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića, izvolite.
Uvažena kolegice u vrijeme kad ste vi bili u Ministarstvu obrazovanja onda se počeo koristiti jedan izraz, novi izraz kurikulum pa tada je na mrežnim stranicama kurikulum.hr i u drugim sredstvima društvenog priopćavanja pojavile se sve prisutne riječi kurikularni i kurikulumski koje se rabe kao odnosno pridjevi. Ali oni još nisu zabilježeni u niti jednom rječniku hrvatskog jezika. Stoga ja bih volio da se najprije utvrdi na koju se imenicu odnose, koji im je naglasak, da im opišemo značenje, odredimo podrijetlo i da vidimo mogu li te riječi ući u standardni hrvatski jezik. Ja moram ovdje reći evo ga što je Vijeće za normu hrvatskog standardnog jezika u ožujku 2009. reklo i nemojmo ovo ignorirati ni vi ni bilo tko drugi. Kurikulum je jeftini anglizam, neprilagođena tuđica preuzeta ad hoc. Pokazuje se time da se riječju „kurikulum“ nitko nije bavio, da nije razmišljao o njoj, pa zato djeluje površno i pomodno u javnoj i službenoj porabi. Toj riječi stoga nema mjesta. Latinsko se kurikulum može valjano preuzeti u hrvatski jezik samo kao kurikul. Ponovit ću, ovo je Vijeće za normu hrvatskog standardnog jezika u ožujku 2009. godine reklo i meni nije jasno zašto ste vi i vaša, znači u vrijeme vaše vlasti ignorirali ovo. Danas imamo jedan problem, ali evo ovom prilikom ja evo sugeriram i ministrici i suradnicima da se ponašamo sukladno znači normi hrvatskog standardnog jezika, pa problema biti neće. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Uopće uvijek razmišljam ima li smisla sa vama ulaziti uvijek u jedne te iste rasprave. Ovaj termin je definiran kroz Strategiju znanosti i obrazovanja i tehnologije. O.k. Vi ste nezadovoljni njime, a bit ćete vrlo brzo zadovoljni kad ovdje ministrica bude predlagala izmjene i dopune Zakona o odgoju i obrazovanju ili novi Zakon o odgoju i obrazovanju kad ćete doći na svoje jer će se njime propisati da sadržaj građanskog odgoja i nekih drugih među predmetnih tema koje vama i vašoj stranci iz koje dolazite i nekim strukturama ne odgovaraju će se sad moći lijepo vrlo jednostavno izbaciti i neće biti obvezne. I vi ćete onda doći na svoje i bit ćete sretni i zadovoljni, likovat ćete, pa evo sad ponesite malo tog nezadovoljstva danas kojeg ste izrazili.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Stjepana Čuraja.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Evo poštovana kolegice Glasovac, ja sam na prvu ruku kad ste rekli da SDP neće podržati ovo, malo ostao onako prosto zabezeknut. Kasnije sam shvatio da je to više politička odluka a ne onako što bi se reklo stručna. Naime, jasno mi je da smo mi temeljili jednu od glavnih stvari našeg podržavanja ove Vlade upravo na obrazovanju i da vaše podržavanje bilo kakvog zakona koji dolazi iz tog sektora bi na neki način nama možda dali za pravo i to želite izbjeći. I onda sam pomno potpisivao sve vaše razloge zašto ne želite ovo prihvatiti. Pa zato što su pojmovnici napravljeni abecednim redom i neke su izostavljene i zato što informalno stečene kompetencije još nismo ni uspostavili pa one nisu napravljene. Pa novi termin ne znate da li je Kurikulum školski ili školski kurikulum. Onda ste se osvrnuli na članak 5. gdje oko kreditnih bodova pitate da li je to odlukom ministrice. Također metodologija izrade sektorskog kurikuluma i onda u konačnici regionalne centre kompetentnosti ne znate da li se oni osnivaju ili se uspostavljaju odlukom. I na kraju mreže svih tih centara. Dakle, to je nešto što se može ja vjerujem vrlo jednostavno obrazložiti. To su neke od čistih onako mogu reći i neke spadaju u nomotehničke stvari ako govorimo o kurikulumu, školskom kurikulumu itd. Dakle, ja ne vidim tu ni jedan suštinski razlog zašto bi netko ovo bio protiv ovoga zakona, prije svega zašto ne bi onda netko pokušao nešto promijeniti ako vidi da ne ide nego apriori kaže mi smo protiv i onda neke od ovih razloga zbilja ne mogu prihvatiti. Naravno vi ćete još nastaviti, niste rekli da niste sve rekli, mene baš zanima koje to suštinske zamjerke u ovom zakonu imaju da ste vi protiv a da nisu one političke iz onoga razloga koje st rekli na početku.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Kolega Čuraj, ovo je prvo čitanje i poanta rasprave ovdje nije pljeskati glupim rješenjima nego pokušati doprinijeti tome da bude drugo čitanje bolje. Ne mogu podržati činjenicu da se derogira Zakon o odgoju i obrazovanju, članak 9. koji kaže da u mreži škola da sadrži popis škola imenovanih centrima izvrsnosti. To donosi Vlada RH, ne može centri izvrsnosti u dosadašnjem Zakonu o strukovnom obrazovanju je ovo što oni sad mijenjaju je ovo što oni sad mijenjaju u centre kompetentnosti. Do sad je pisalo centri novih tehnologija, to su bili centri izvrsnosti, sad će biti ovo. Vlada RH jedina donosi mrežu. Ministrica Divjak koliko god htjela ne može biti Vlada RH. Kamo sreće da … [[Govornik se ne razumije.]] Vlada RH možda bi se i reforma i pokrenula bar za jedan korak naprijed. Drugo, Vijeće za strukovno obrazovanje povećavate sa 17 na 20 članova. Ja nemam ništa protiv Vijeća za strukovno obrazovanje ali toliko gledate kratkoročno uzeti te novce iz europske, povećali ste samo za 3 ministra. Ministra turizma, rada i poljoprivrede. Ok, to su 3 povećanja sa dosadašnjih 17 na 20. Gledate kratkoročno jer prvi centri kompetentnosti idu u turizmu, drugi idu u poljoprivredi, ali vi ne razmišljate da tu postoji i zdravstveni sektor i elektrotehnika i drugi sektor, ne ovdje se zakon donosi samo zato da bi se što prije stvorila zakonska pretpostavka za uzet novce, to je legitimno. Ali onda nemojte ulaziti u neke stvari i brljati. Ja sam protiv toga da škole opterećuje se još jednim dokumentom. Hoće sada 30. 8. da uz godišnji plan i program u školski kurikulum još predaju i kurikulum škole. Protiv sam i toga, mislim da to nije potrebno. I zato sve ove moje opaske shvatite molim vas dobronamjerno isto kao i na odboru, dva sata smo raspravljali konstruktivno jučer i ja se nadam da će doprinijeti poboljšanju konačnog rješenja. Eto.
Hvala lijepa. Moramo izbjegavate izraze kao glupa rješenja i tako, pa volio bi da to ne čujemo. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Davora Vlaovića.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice Glasovac, rekli ste da ovaj zakon ne bi trebao donositi samo zbog toga da povučemo europska sredstva i ja se tu s vama slažem, naravno da europska sredstva treba povući ali nam prvi cilj mora biti kvalitetno strukovno obrazovanje. Da s jedne strane imamo učenike koji će upisivati strukovna zanimanja, da imamo programe i institucije koje će te učenike od njih naučiti ih da budu na tržištu rada lako zaposlivi i s druge strane da imamo poduzetnike koji će surađivati u ovom sustavu koji će dobiti kvalitetne učenike i sutra radnike. Vidimo da kroz i nacionalno vijeće nema predstavnika ni HGK-a ni HUP-a, mislim da je bilo mjesto i njima u tom vijeću. S druge strane spomenuli ste regionalne centre kompetencije i pozdravili ste osnivanje kao što sam i ja rekao da pozdravljam, ali ostalo je nejasno tko ih osniva, tko ih akreditira, na koji način će djelovati i da li i tu, a mislim da treba uključiti i lokalne gospodarstvenik i obrtnike da sudjeluju u kreiranju i vođenju regionalnih centara kompetencija jer bez njih taj sustav ne funkcionira. A pogotovo nisu definirani mjerila i kriteriji, šta je to po čemu ćemo mjeriti jer to će nas Europa tražiti kako smo potrošili novce koji su rezultati toga. Po meni i po nama iz HSS-a bi trebalo biti koliko je učenika izašlo iz tog sustava, koliko ih se zaposlilo, koliko je otvorenih novih obrta, novih poduzeća i da li je porastao prihod gospodarstva u toj regiji. Onda bi to bili pravi učinci ovakvih mjera i pravna reforma strukovnog obrazovanja. Što vi mislite o tome? Hvala.
Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Ma slažem se ja s vama kolega, u potpunosti. I vi ste meni replicirali ali da, ja nemam ništa protiv toga da mi donosimo zakon, da povučemo ta sredstva i naše škole vape za tim sredstvima i naše društvo i naš obrazovni sustav vapi za tim sredstvima. Ali ne vidim razloga zašto se zaista ulazilo u neke članke zakona koji će dodatno zakomplicirati cijelu stvar pogotovo osnivačima na koje se prebacuje obveza financiranja. Nije nam ovdje objašnjeno kako ćemo tih 85 milijuna eura uspjeti dostaviti tim osnivačima koji će biti nadležni jer novci su tamo u EU-u, osnivači trebaju to financirati, kako ćemo mi taj jaz premostiti evo to bi voljela čuti, kako ćemo ih povezati. Drugo, tu se ukida mreža programa i ustanova u strukovnom obrazovanju koja je do sad postojala. Nije nigdje pisalo tko ju donosi po postojećem zakonu, pisalo se samo tko ju predao, predlažu sektorska vijeća osnivačima, sad toga nema, sad se uvodi nešto novo. Tu se izbacuje Vlada iz cijele te priče, napravljen je jedan poprilična nepotrebna zbrka koja će u nekim dijelovima dodatno zakomplicirati stvari možda u najboljoj namjeri da se stvari olakšaju. Tako da smisao bi trebalo biti bolje strukovno obrazovanje ali kad ovako petljate po nekim zakonima i kada su nedorečena rješenja, onda nažalost često ne dobijemo bolje nego dobijemo malo gore.
Hvala. I zadnja replika poštovane zastupnice Marije Puh.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana kolegice Sabina, ja bi vam samo ukazala na jednu informaciju za koju vjerujem da imate krivu, a to je ne radi se o 85 milijuna eura koji nam stoje na raspolaganju i nisu samo iz jednog fonda nego se radi o 130 milijuna eura koji nam stoje na raspolaganju u Europskom socijalnom fondu i Fondu za regionalni razvoj. Isto tako upalo mi je u uho kada ste počeli vaš govor da govorite da se brzopleto išlo u izradu ovog zakona. pa ja ne bi rekla da se išlo brzopletu u izradu ovoga zakona jer i sami znamo koliko su nam promjene u obrazovanju potreban i sama je činjenica da ovaj zakon se sad prvi puta tek mijenja, je po meni iskreno malo čudno. Znači sva znanja, sve tehnologije, sve to ide naprijed a naš Zakon o strukovnom obrazovanju je još uvijek isti kao i prvi dan kada smo ga donijeli, to nije bilo brzopletost. Svi ovi novci, svih 130 milijuna eura koji nam stoje na raspolaganju nam stoje na raspolaganju od 2014. godine. ne znam zašto se nije sustavno i prijašnji ministri koji su bili, nije ušlo u izradu tog zakona da što prije dođemo do sredstava. Znači svako malo se govori da nama apsorpcija sredstva iz fondova nije dovoljno brza. Evo sada radimo predispoziciju da apsorbiramo 130 milijuna eura iz Europe, ne vidim razloga i to apsolutno ne govori o nikakvoj brzopletosti. Po meni to govori o sposobnosti, viziji i znanju ministrice i njezinog tima.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Glasovac.
Zašto nismo mijenjali zakon? Zato što smo stvarali preduvjete da možete sada pričati o tih 130 milijuna eura. Operativni program konkurentnost kohezija, učinkoviti ljudski potencijali, radili na njemu, slagali s drugim ministarstvima, s Ministarstvom turizma, sjedili danima, noćima da bi razrađivali priču vezano uz centre kompetencija o kojima vi danas govorite. Ok, zato nismo stvarali … [[Govornik se ne razumije.]] okvir, da nam se odobre sredstva, radili plan razvoja strukovnog obrazovanja i osposobljavanja da bi nam Europska komisija dala zeleno svjetlo da nam odobri novce. Ok, to smo mi napravili, otišli smo, izgubili smo izgubili smo izbore, došli drugi 2015., 2 godine, šta? Šta je od 130 milijuna eura povučeno do danas 2 godine? Ništa. Danas govorimo o zakonu, ok, stvaramo pretpostavke za oformljavanje centara kompetentnosti. Podržavam, ali ne opterećujte škole s dodatnim glupostima administrativnim da moraju slati još neke kurikulume škole dodatne. Definirajte tko su osnivači centara kompetentnosti. Jesu li oni pravne osobe ili nisu pravne osobe. Mrežu škola vam mora donijeti Vlada, nemojte petljati termine, izbacili ste uvjete za donošenje mreže škole dobro, u redu, ali što je trebalo sada da se petljamo u ovom tko to donosi, ulazi u ovlasti, ma ne samo u ovlasti Vlade nego u zakon lex specialis, Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnim i srednjim školama. Vijeće za strukovna obrazovanja, popravite to, je, sad nam je bitan turizam, je, sad nam je bitna poljoprivreda, to su najveće naznake da ćemo oformiti centre kompetentnosti ali ne može u jednom zakonu ozbiljnom pisati da u 20 članova su samo tu ta 3 ministra, pa gdje je ministar regionalnog razvoja? Govorimo o regionalnim centrima kompetentnosti. Šta niste stavili onda ministra regionalnog razvoja? Zašto niste? Zato što radite brzopleto i radili ste ga samo zbog centara kompetentnosti u turizmu i polije u poljoprivredi, o tome ja govorim. I želim da ovaj zakon bude bolji i promijenite ovu stvar. 17, 20, definirajte neutralno, da zakon bude održiv. Riješite pravni status centara kompetentnosti. Ne brljati po osnivačima mreže škola, ne opterećujte škole dodatno administracijom i mi ćemo zakon podržati. Nemam nikakav problem.
Hvala lijepa. Evo sad će u ime predlagatelja riječ dobiti poštovana ministrica znanosti i obrazovanja, profesorica Blaženka Divjak, izvolite pa ćete dobiti odgovore.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, drage i cijenjene saborske zastupnice i zastupnici. Evo odgovora na prethodne dvije intervencije. Ja prije svega zahvaljujem na konstruktivnim prijedlozima, naravno onima koji su bili konstruktivni. Također zahvaljujem i Klubu zastupnika MOST-a na podršci, na prepoznavanju strukovnog obrazovanja kao važnog. Istina je da mi moramo uskladiti ovaj reformski proces s drugim reformskim procesima, toga smo svjesni i zahvaljujem na tom komentaru. Što se tiče stavova, oni jesu sadržani samo nisu možda eksplicitno izraženi s obzirom da se zapravo ovdje standardi temelji na kompetencije, a kompetencije se definiraju kao skup znanja, vještina, samostalnosti i odgovornosti. Znači samostalnosti i odgovornost u smislu stavova su ovdje uključeni. Također kada govorimo o usklađivanju sa Zakonom o radu s obzirom na radno vrijeme, ovdje se ne govori o radu učenika nego o praktičnoj nastavi i vježbama. Znači u tom smislu je to razlika, znači praktična nastava i vježbe do 22 sata. Također nisu izbačeni mentori nego su zapravo ostali u ovom izričaju kako jesu a jedan dio oko rada mentora i uloge mentora bit će također predmet i u izmjeni Zakona o obrtu s obzirom da se oni i tamo pojavljuju. I sada naravno trebalo je pažljivo čitati i sad tu kolega Glasovac trebala je pažljivo čitati stvarno vidjeti da nigdje ne piše da su centri kompetentnosti pravne osobe, oni nisu pravne osobe. To je jasno. Oni nisu pravne osobe nego se strukovne škole imenuju centrima kompetentnosti i u tom smislu slično kao recimo centri izvrsnosti u znanosti ili referentni centri, to nisu pravne osobe. Pravna osoba bi bila nešto drugo, bila bi neka tvrtka, ja sam u početku u svom uvodnom izlaganju rekla da se o tome ne radi. nažalost, niste ovdje pažljivo čitali. Kao što niste pažljivo čitali da razliku između mreža centara kompetentnosti i mreža škola. Mreža škola je popis ustanova i to donosi naravno Vlada, to znamo prema Zakonu o odgoju i obrazovanju, dok mreža centara kompetentnosti su skup kriterija i smjernica u tom smislu je to bitna razlika. Također, da, neki su puno pričali a mi smo stvarno puno radili. Šta smo radili? Pa stvarno smo izvukli sve ove dokumente, usporedili dokumente, pregledali dokumente i ovaj zakon sigurno nije nešto što je brzopleto niti pripremljeno niti je brzopleto čitano niti smo mi mogli primjerice donijeti dokumente koje vi spominjete a kao što je nacionalni kurikulum za strukovno obrazovanje je bez podloge. Mogli ste promijeniti zakonodavnu podlogu pa biste to donijeli, to se nije moglo prije donijeti i to ne stoji u nikakvoj prašini nego što će se donijeti nakon što se utvrdi, odnosno donese ovaj zakon koji predstavlja podlogu za to. Također stvarno velika razlika između 85 milijuna eura i 130 milijuna eura treba gledati oba fonda. I naravno, tu je problem da se trebaju ostvariti pretpostavke da se ti fondovi mogu povući. Pa i jedna od pretpostavki ova zakonodavna pretpostavka. I sramota donekle je da se u Strategiji obrazovanja, znanosti i tehnologije strukovno obrazovanje nije baš prepoznavalo pa je onda to ostalo po strani, pa je sada meni izuzetno drago da mi strukovno obrazovanje stavljamo u prvi plan i da ćemo na taj način preko strukovnog, dakle ovoga Zakona o strukovno obrazovanje unaprijediti, osnažiti. Što se tiče neformalnog i informalnog učenja njega nema primjerice niti u Zakonu o znanosti, visokom obrazovanju s obzirom da će se, dakle on posebno se ustrojava preko Pravilnika o neformalnom i informalnom, temeljem Zakona o hrvatskom kvalifikacijskome okviru. Također ukoliko gledamo, znači zašto imamo 70, 30, znači obavezni izborni. Pa zbog toga jer je tako propisano ili predviđeno u Nacionalnom kurikulu za strukovno obrazovanje koji kao što sam rekla se nije mogao donijeti zbog toga jer nije bilo zakonske osnove za to. Naravno sve ove primjedbe koje ste vi rekli ako treba dodatno pojašnjenje možete pročitati kurikulum ustanove za strukovno obrazovanje nije jednak školskome kurikulumu i u tom smislu mislim da ima dovoljno pojašnjenja u pisanim materijalima. A na svim konstruktivnim daljnjim primjedbama ja zahvaljujem i uzet ćemo ih u obzir.
Hvala. Međutim, imamo više replika na vaše izlaganje. Prva je poštovanog zastupnika Franje Lucića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovana ministrice, doista sam sretan što možemo razgovarati o početku kako god je nazvali kurikularna ili bilo koja druga reforma. Ali u svakom slučaju vrijeme je da konačno i da smo prepoznali da i u Hrvatskoj kao što su to mnoge europske zemlje i Austrija i Njemačka, pogotovo kada govorimo o davnom obrazovanju napravili davnih dana ja bih svakako se dotakao ovdje, govorimo o pojedinim stavkama. Naravno da će to biti još puno vremena i sigurno puno rasprava. Ali radno vrijeme za tako mlade ljude kažemo ne može biti duže ne znam od 20 sati. Ali istovremeno znamo da ti isti mladi ljudi poslije radnog tog istog vremena odu u kafić i budu ne znam od 23 do 24 sata. Dakle o tome sigurno možemo razgovarati i možemo utjecati na to. Ono što bi se posebno dotakao, mi u Požeško-slavonskoj županiji ili bolje rečeno u gradu Pleternici gradimo jednu novu srednju školu upravo po pitanju strukovnog obrazovanja i ja bih vas molio zadnji dopis iz ministarstva je rečen da ćemo dobiti dopusnicu. Mi smo sada izdvojeno odjeljenje, dakle Obrtničke škole Požega isto također i drugih zanimanja, pa bih samo zamolio da upravo dadete svoju potporu ovako jednoj modernoj školi koja je vrijednost preko 20 milijuna kuna i gdje sigurno u budućnosti vidimo razvoj strukovnog obrazovanja u našoj županiji. Također bih zamolio isto također da poradite na školskim odborima. Županije su inače osnivači srednjih škola, ali vi ako nemate školski odbor koji želi nešto napraviti faktički vi ne možete ništa pokrenuti u toj školi. To smo imali primjer baš u našoj županiji. Pa dakle to je jedna rasprava sigurno za budućnost i siguran sam da ćete i to prepoznati kako bi mogli razvijati određene aktivnosti u strukovnom obrazovanju.
Hvala. Sljedeća replika je poštovane zastupnice Sabine Glasovac, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo hvala ministrice što ste mi dali odgovor na pitanje jesu li centri pravne osobe? Nisu. Znači oni ostaju škole sa svojim ravnateljem, pedagogom, tajnikom itd. Dobro onda mi, evo molila bih tijekom ove rasprave odgovor na pitanje čemu onda nova zapošljavanja ovih koordinatora, dodatna zapošljavanja osoba koje će, što bi trebale raditi ako sve ostaje zapravo isto. Samo škola dobiva uz svoje naziv nekakvu crticu centar kompetentnosti. Niste mi na žalost odgovorili na pitanje namjeravate li odustati od toga da škole dodatno administrativno opterećujete sa donošenjem nekakvog kurikuluma škole i koja je razlika između one obveze školskog kurikuluma i kurikuluma škole. Znači da kažete evo i meni i javnosti i školama što će oni uz ovaj godišnji plan i program, uz školski kurikulum morati još u tom kurikulumu škole pisati i vama slati u ministarstvo do 30. kolovoza. Treće žao mi je što mi niste također dali odgovor na pitanje zašto zapravo Agenciju za strukovno obrazovanje stavljate u položaj izrade metodologije za izradu kurikuluma i još joj dajete ovlast vanjskog vrednovanja koje je država dala već Nacionalnom centru za nacionalno vrednovanje obrazovanja. A znate i sami da već i sada škole provode vanjsko vrednovanje odnosno samo vrednovanje i da to rade i NCVVO i JASO i škole baš zbog te nespretnosti moraju dva puta slati iste stvari jednom u Agenciju strukovnog obrazovanja i obrazovanja odraslih koja provodi svoje, a Nacionalni centar koji provodi svoje. I sad umjesto da ste kroz ovaj zakon to na neki način riješili tu kakafoniju, gdje i jedni i drugi rade isto sad mi tu još poduplavamo nekakve ovlasti. Ja vas molim evo da do drugog čitanja pronađete način kako taj problem riješiti [[Upadica Reiner: Hvala.]] a ne dodatno zakomplicirati.
Hvala. Odgovorit će poštovana ministrica Divjak.
Hvala. Ja ću s veseljem odgovoriti. Znači radi se o tome da kurikulum, ustanove za strukovno obrazovanje pojednostavljeno rečeno je zapravo strateški dokument škole koje se jedanput donosi za razdoblje, znači kvalifikacije su unutra, razine itd. Dok je školski kurikulum jedan operativni dokument koji se donosi svake godine. Dakle, to piše, ja sad samo ponavljam. Možete i sami provjeriti. Što se tiče novog zapošljavanja, pa opet potrebno je pročitati, bitno je proširena djelatnost. Jer Centar kompetentnosti osim što radi redovito strukovno obrazovanje i osposobljavanje ima izuzetno puno drugih aktivnosti od prakse do znači osposobljavanja, dakle i dodatnog obrazovanja nastavnika, mentora drugih škola do suradnje s privredom preko znači potpisivanja novih ugovora oko prakse. Znači ima cijeli niz zadataka koje ima sada Centar kompetentnosti i koji dozvoljava da Centar kompetentnosti ostvaruje prihod na tržištu. Naravno ne profit nego da svoje troškove koji na taj način nastaju pokrije što jasno piše u ovome zakonu. Što se tiče unutarnjeg i vanjskog vrednovanja, mislim to je abeceda znači sustava osiguravanja kvalitete da postoji unutarnji i vanjski sustav osiguravanja kvalitete. I ovdje govorimo o metodologiji, a jasno da metodologiju pomažu razvijati agencije, ovdje konkretno Agencija za strukovno obrazovanje ako govorimo samo o vrednovanju. A ako govorimo o vanjskom vrednovanju onda je to Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje i obrazovanje i to je jasno. A moramo isto tako reći da vanjsko vrednovanje ni u kom slučaju ne znači kazna, nego znači pomoć školi da se razvije, da uoči koje su školske jake stranke, koje su strane koje treba unaprijediti i to je pomoć, savjet.
Hvala. Sljedeća je replika poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Divjak, ja bih vas jedno pitanje pitao vezano je uz strukovno obrazovanje, a i drago mi je što ste sami spomenuli da je to jedan od vaših prioriteta a moje pitanje je praktično. Vezano je uz škole u varaždinskoj i bjelovarsko-bilogorskoj županiji. Znači mi smo u proteklih nekoliko godina tu razvijali projekte javno-privatnog partnerstva koji su bili također vezani i uz europske fondove. I u Oreškovićevoj Vladi nismo imali uspjeha sa amandmanima i sa time da se to nastavi izvoditi. U ovoj Vladi vi ste se odlučili za projekte u Varaždinskoj županiji, ali Bjelovarsko-bilogorska županija je ostala po strani. E sada, jedino šta ja mogu isključiti iz okolnosti šta su se promijenile u odnosu na Oreškovićevu Vladu je da je sada HNS u poziciji i Čačić koji je tamo župan i da ste na konto toga odlučili podržati Varaždinsku županiju, ali nije mi jasno zašto ste kaznili djecu u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji. Drago mi je što ste ovdje, da vas to mogu pitati, jer činjenica je da su projekti bili u istoj razini pripremljenosti i da smo mi na neki način pokušali njih podržati već i ranije, a u proračunu prijedlogom i 2016. godine i 2017. godine a pogotovo sada u 2018. godini. Ali gle nekim čudom su isplivali samo projekti u Varaždinskoj županiji. Zato me zanima da li vi procjenjujete da je u strukovno obrazovanje bitnije uložiti u Varaždinskoj županiji nego recimo u Bjelovarsko-bilogorskoj jer se tu radi o određenom broju strukovnih škola ako to procjenjujete zašto je to tako. Nije valjda samo zato šta je iz te županije Štromar, odnosno Radimir Čačić. Hvala.
Hvala. Odgovor poštovane ministrice Divjak.
Evo zahvaljujem na ovom pitanju iako mi nije jasno kako izvlačite ove argumente i logiku. Malo je neobična blago rečeno. Ja naravno nisam ministrica Varaždinske županije, nego sam ministrica znanosti i obrazovanje RH i to možete lijepo vidjeti i u ovom prijedlogu i u obrazloženju kada sam govorila o tome koliko je važno da se regionalni centri kompetentnosti razvijaju ravnomjerno, da svaka županija dobije barem jedan centar kompetentnosti i da na taj način prepozna svoje strateške orijentacije. Što se tiče znači JPPA-a gledajte sigurno ne postoji nikakva diskriminacija, nikakva sklonost da se nekome omogući nešto što drugome nije. Naravno sve se mora temeljiti na pravovaljanoj dokumentaciji, potpisanim sporazumima i isto tako realiziranim sredstvima koja moraju na taj način biti osigurana u državnome proračunu tako da sve specifičnosti vezano uz ta pitanja možete saznati tako da nam se obratite i mi ćemo vam poslati pisani odgovor, a ovdje ipak moram reći da se radi o strukovnom obrazovanju, a ne o izgradnji športskih dvorana koja je zapravo bila predmet ovog sporazuma koji vi spominjete.
Hvala. Imamo dvije povrede Poslovnika. Digla je poštovana zastupnica Glasovac. U čem je povrijeđen Poslovnik?
U članku 14. moje je pravo kao zastupnice znati istinu. Ja bih zamolila da upozorite ministricu da ovdje govori istinu i ne iznosi netočne podatke.
Kolegice Glasovac ne možete tako zlorabiti Poslovnik jer nitko ne može procjenjivati da li netko ovdje govori istinu ili neistinu [[Upadica Glasovac: Evo sad ću vam objasniti.]] Prema tome, ja vas lijepo molim [[Upadica Glasovac: Mogu, eklatantno jasno kao dan. Oprostite, eklatantno.]] Članak 14. nema s time apsolutno nikakve veze [[Upadica Glasovac: Znači ministrica izjavljuje da kurikulum ustanove se donosi na duže vrijeme članak 5. stavak 12.]] Ja vas molim, ja vas opominjem. Kolegice Glasovac ja vas opominjem, vi kršite Poslovnik. Ja vas opominjem sa oduzimanjem riječi [[Upadica Glasovac: Kurikulum ustanove za strukovno obrazovanje donosi ustanova najkasnije do 31. kolovoza tekuće godine za sljedeću školsku godinu.]] Ja vam oduzimam riječ kolegice Glasovac [[Upadica Glasovac: Prva neistina. Druga, ministrica u odgovoru zastupniku kaže.]] Oduzeo sam vam riječ. Šta želite izazvati incident jel' to vam paše? [[Upadica Glasovac: Ne, dozvolite mi da kažem.]] Ne, niste. Jasno sam vam rekao [[Upadica Glasovac: Upozorite ovdje članove Vlade da ne iznose laži, da ne obmanjuju zastupnike svjesno.]] Jasno sam vam rekao da prvo se to ne odnosi na članak 14. Dakle, to je kao prva stvar [[Upadica Glasovac: A dozvolite mi da objasnim.]] Ne, nemate šta objašnjavati [[Upadica Glasovac: A povrijeđeno je moje pravo na istinu.]] Ne, to ne postoji oprostite u Poslovniku [[Upadica Glasovac: Da, povrijeđeno je moje pravo na istinu.]] Oprostite pročitajte si Poslovnik i imate [[Upadica Glasovac: A gledajte, ja vas molim evo sad onda da upozorite samo članove Vlade da ovdje ne iznose neistinu koje su provjerljive u zakonima koje brane.]] Ja vas molim da se sjednete i prestanete govoriti. Ja sam vam oduzeo riječ. Izvolite sjesti. … [[Upadica Glasovac, ne čuje se.]] Ja vas molim da se držite Poslovnika [[Upadica Glasovac: Ja molim ministricu da se časno ponaša.]] Izvolite kolega Maras vi te isto digli povredu Poslovnika. U čemu je povrijeđen Poslovnik?
Probajte malo smiriti tenzije, jer ipak nije ovdje poanta da se na silu. Šta članak? Pa jel' vi [[Upadica Reiner: Polako nemojmo dobacivati. Koji je članak povrijeđen?]] Zekanović se razmahao. On bi vodio sjednicu, sve bi radio.
Kolega Maras, koji je članak povrijeđen, molim vas?
Ja vas prvo molim da malo smirite tenzije, jer ipak ovdje raspravljamo o vrlo bitnoj stvari.
Vi ne možete samnom na taj način diskutirati, nego vas molim, koji je članak povrijeđen?
Jel uvažavate moju molbu, da smirite tenzije?
Ja vas molim.
Povrijeđen je članak 232.
Da.
Evo, jel mogu nastaviti?
Naravno, na koji način je povrijeđen?
Hvala vam lijepo. Znači ministrica se udaljila od teme, s obzirom da je rekla meni, ne odgovor na moje pitanje, nego je dovodila uopće moje pravo da propitujem. Pa normalno je da ja propitujem, kada istu stvar imamo u Varaždinskoj i Bjelovarskoj županiji. Vi ste se upravo tako postavili. Vi ste se ministrice postavili na način, da ste podržali projekte samo u županiju dakle, Štromar i Čačić, a Bjelovarsko bilogorska županija, ništa. I imaju dvorane veze, jer je u tim dvoranama se educiraju ljudi u strukovnom obrazovanju. To je jako povezano sa ovim o čemu smo vi ovdje govorili. Evo, hvala vam lijepo, molim vas da opomenete ministricu, se ne udaljava od teme na način da izbjegava dati odgovor. Hvala lijepo.
Kolega Mars, od teme ste se vi zapravo udaljili, jer ste vi počeli govoriti o izgradnji na ovaj ili onakav način, a mi sada govorimo o strukovnom obrazovanju. Dakle, to nema jedno s drugim veze. Ali, dobro, ja sam dozvolio da vi kažete svoje, vi ste svoje rekli, vi ste zlorabili pritom Poslovnik, zlorabili ste poslovnik, ali nek vam bude za ovaj puta. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite.
Uvaženi predsjedniče, uvaženi ministrice. Evo, ja vas moram pohvaliti, što ste uspješno nastavili ono što je radio ministar Barišić, znači radi se o programu razvoja strukovnih škola, tako da europski novci koji su došli u vrijeme ministra Barišića, da ćete vi sad na jedan pravi način plasirati dalje. Međutim, ja opet moram o kurikulum ovdje malo reći. Odgoj i obrazovanje u školi, ostvaruje se na temelju nacionalnog kurikuluma, tako vi kažete, inače treba biti kurikulum nastavnih planova i programa, školskog kurikuluma i od tuda izlazi nacionalni okvirni kurikulum, nacionalni kurikulum za strukovno obrazovanje, sektorski kurikulum i strukovni kurikulum. Ja se nadam da netko u Ministarstvu obrazovanja razumije ovo. Evo, kolegice Glasovac, može kasnije kroz neku repliku reći, jel ona to razumije. Ja sam radio u školi, 12 godina u strukovnim školama i volio bi da se malo vratimo na ono staro a to je plan i program. Svatko onaj tko je radio u srednjoj školi, on zna da se nastava vodi po planu i programu, a imati ovih 7, 8 kurikuluma, ja mislim, stvarno da nema smisla. S time da ovdje moram isto istaknuti jednu nelogičnost, a to je da mi ovdje donosimo sada, govorimo o Zakonu o strukovnom obrazovanju, govorimo o strukovnom kurikulum, međutim, nemamo viši kurikulum. Da li mi možemo donijeti kurikulum nižeg reda, bez ovoga višeg reda? Ja mislim da ne možemo. Ako, već smo odlučili uopće ići u izradi kurikuluma, što po meni i nije nužno, nego doraditi planove i programe, ali evo kolegica Glasovac i ministar Jovanović su smislili nešto novo za raditi pa su mislili kurikulum, danas se svi vrtimo oko toga. Ajmo onda ići redom, ajmo onda donijeti onog najvišeg ranga, pa ćemo onda donositi ove sve niže, pa mislim da je to jedan pravi redoslijed. Evo toliko od mene.
Hvala lijepo. Sad ćemo prijeći na drugi klub zastupnik, a to je onaj HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Sokol. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovana ministrice, kolege zastupnici. Ja ću vjerojatno se silom prilike morati reći neke stvari koje su već rečene i ponavljati se, ali ministrica je imala jedno vrlo opširno i detaljno obrazlaganje samog zakona, tako da evo, unaprijed se ispričavam, ako ću se malo ponavljati. Znači, kao što znamo i kao što je više puta ovdje rečeno, sustav strukovnog obrazovanja, ključan je za razvoj ljudskih potencijala kao preduvjet postizanja ekonomskog rata, kvalitetnijeg zapošljavanja i socijalnih ciljeva. Kao što je rečeno, ovaj sustav je izuzetno bitan, možda i najvažniji u našem obrazovanom sustavu, budući da 71%, kao što je već rečeno srednjoškolske populacije, ide upravo u strukovne škole iz čega jasno proizlazi važnost ovog područja za obrazovni sustav, ali i gospodarski rast i razvoj RH. Ovo, … [[Govornik se ne razumije.]] posebno je vidljiva u najrazvijenijim zemljama Europe, to pokazuje primjer i Austrije i Njemačke i Švicarske, koji imaju nisku stopu nezaposlenosti mladih, jer su ih na vrijeme usmjeravalo u sektore koji imaju mogućnost novih radnih mjesta. O tome nešto govorio kolega Sladoljev. Navedene zemlje, primjeri su usklađenosti, gospodarstva s tržištem rada. Primarno je to posljedice višestoljetne tradicije praktičnog obrazovanja koji podrazumijeva da se oko 70% nastave odvija u stvarnom radnom okruženju, a tek 30% unutar obrazovnih institucija. E sad, kakvo je stanje kod nas? Nažalost, kad se govori o obrazovnom sustavu, često se govori da je on užasan katastrofalan, paralelno se uzimaju neke analize i podaci nekih testova, dok se neki zanemaruju itd. Ako pogledamo analizu recimo … [[Govornik se ne razumije.]] iz 2015. našeg strukovnog obrazovanja, postoje neki segmenti koji su pohvaljeni. Tako se hvali da Hrvatska ima najniži udio ranog napuštanja strukovnog, srednjeg obrazovanja u Europi, hvale se službe za podršku, znači psiholozi, pedagozi, gdje je svaka … [[Govornik se ne razumije.]] barem jednog, najčešće oba. I sustav samo vrednovanja i vanjskog vrednovanja. Znači to su one stvari koje je Europa prepoznala kao kvalitetnu u našem sustavu strukovnog obrazovanja, pa svakako ih treba uzeti u obzir i ne ići rušiti nužno ili mijenjati nešto što dobro funkcionira. S duge strane ono što je problem i što su istaknule analize i što je rečeno već i u ovoj raspravi, a to je pitanje povezanosti s tržištem rada, i to je glavna svrha upravo i ovih izmjena i dopuna zakona. Ono što bih naglasio da ovdje ne treba krenuti od jučer, jer je cijeli proces modernizacije reforme, strukovnog obrazovanja započeo dohođenjem strategije razvoja sustava strukovnog obrazovanja u RH 2008., 2013. kao što je navedeno i u obrazloženju ovog prijedloga zakona. Znači radi se o procesu koji traje od 2006.g. postotnom izgradnjom kapaciteta, resursa, strategije i politike u skladu preporukama Kopenhaškog procesa EU. Nakon strategije razvoja sustava strukovnog obrazovanja, donesen je i 2009. i Zakon o strukovnom obrazovanju. E sad, kad govorimo o strategijama i zakonima, samo bi pravno pojasnio dvije stvari, znači kad je tu rečeno da zakon nije u skladu sa strategijom a to su više puta govorili i neki naši istaknuti znanstvenici i akademici, i ljudi iz akademije, pogotovo oni koji su sudjelovali u izradi nekih strategija. Ja bih samo naglasio da je, da je nedvojbeno zakon po pravnoj snazi iznad strategije. Tu nema nikakve dileme. Ako netko ne vjeruje može pogledati Zakon o sustavu strateškog planiranja koji smo izglasali prije nekoliko dana u kojem je jasno navedeno da sektorske strategije moraju biti predviđene posebnim zakonom. Druga stvar, kada se spominje da ovaj zakon nije u skladu sa nekim drugim zakonima. Naglasio bih da je za strukovno obrazovanje ovaj zakon lex specialis. Tako da se u tom slučaju ovaj zakon primjenjuje u slučaju nesklada sa nekim drugim, a mislim da je to bitno za naglasiti. E sad, da se vratim, da se vratim na sam postupak, odnosno proces koji je trajao, znači navedenim dokumentima postavljen je strateški z zakonski okvir razvoja strukovnog obrazovanja u RH. Znači još prije skoro 10 godina a u skladu sa politikama i procesima razvoja strukovnog obrazovanja na razini EU. Kao što smo rekli ključni aspekt je stjecanje kompetencija potrebnih tržištu rada s ciljem stručnog priznavanja kvalifikacija. To je ono što je bitno. Znači da je upravo najvažnija stvar na koju gleda EU i kada usmjerava procese gleda na to da netko tko je završio određeni stupanj obrazovanja u jednoj državi može ići raditi u drugoj. I to je ono što je i primarna nadležnost EU što ona regulira kroz 4 slobode kretanja na europskom zajedničkom tržištu. Na temelju Zakona o strukovnom obrazovanju poduzet je čitav niz mjera usmjerenih na modernizaciju i jačanje kvalitete strukovnog obrazovanja i osposobljavanja u RH. … [[Govornik se ne razumije.]] se mehanizmi povezanosti strukovnog obrazovanja sa potrebama tržišta rada, već su spomenuta sektorska vijeća uz razvoj i uvođenje novih alata a na temelju kojih su uvedeni ishodi učenja u naš obrazovni sustav. Unaprijeđen je sustav osiguranja kvalitete i uvedeno je samo vrednovanje ustanove za strukovno obrazovanje, ono što je već spomenuto i snažno se poticao razvoj lokalnih partnerstava u ustanovama za strukovno obrazovanje i lokalnih dionika kao što su jedinice lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave. I također Zakon o strukovnom obrazovanju osigurao je uključenost svih interesnih grupacija u sastavu Vijeća za strukovno obrazovanje i sektorskih vijeća. Sve koje je moguće naravno uključiti, ne možete nikad uključiti apsolutno sve kako bi, budući da bi sustav bio preglomazan ali naravno da su neki dionici poput onih koji zastupaju gospodarstvenike itekako bitni u tom smislu. Ovim zakonom kao što je već rečeno omogućava se razvoj nacionalnoga kurikuluma za strukovno obrazovanje, sektorskih kurikuluma, strukovnih kurikuluma te kurikuluma ustanove za strukovno obrazovanje. Ono što je kolegica Glasovac istaknula a to je da su kroz uvođenje kurikuluma u naš sustav ishod i učenja zamijenili sadržaje. Mislim da je to nešto što bi se svakako trebalo prokomentirati. Znači, naravno činjenica je da ishodi učenja jesu bitni i da predstavljaju jedan iskorak u smislu prilagođavanja i stjecanja realnih kompetencija i prilagođavanja tržištu rada međutim činjenica je da teško može, da se teško može provoditi obrazovni proces bez sadržaja. Znači ako vi potpuno izbacite sadržaj i ostanu vam samo ishodi i učenja vi gubite onaj nekakav minimum znanja, temelje znanja koje netko mora steći. A da biste mogli raditi nešto i primjenjivati nešto i implementirati nešto morate imati prvo neko znanje, morate znati neke činjenice. Mada je sad dosta popularno da se to izbacuje i da se sve svodi na nekakvu igru i nešto slično. Znači, tako, u praksi ako izbacite potpuno sadržaj onda imate dvije opcije ili ćete opteretiti sustav sa jako puno, sa jako puno ishoda učenja pa ćete u nekim predmetima imati 100 i nešto ishoda učenja što je u praksi neprovedivo ili ćete imati manji broj ishoda učenja, vrlo generički postavljenih kroz koje onda možete stvarno postaviti svašta u sam obrazovni proces što možda njemu ne bi trebalo biti gdje bi se možda ostavljala i prevelika sloboda i cijela stvar bi bila vrlo nedefinirana pa bi se moglo dosta stvari, nekakva osnovna znanja relativizirati. Uglavnom što se tiče, uglavnom sada neću ulaziti previše u detalje oko kurikuluma. Ono što bih međutim naglasio je spominjanje hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Znači tu se više puta spominjao kvalifikacijski okvir i rečeno je da će se strukovnim kurikulumima definirati procesi i uvjeti stjecanja kvalifikacija na razinama od 2 do 5 hrvatskog kvalifikacijskog okvira. Znači ono što je bitno i što se vidi iz ove rasprave je da su kvalifikacijski okvir i strukovno obrazovanje jako povezani i da praktički te zakone moramo gledati kao spojene posude. Ono što bih međutim opet naglasio da je hrvatski kvalifikacijski okvir, odnosno općenito europski kvalifikacijski okvir nešto što je neobvezujuće za države članice. Znači to je pravno postavljeno utemeljeno preporukom vijeća ministara EU a države članice su imale autonomiju to implementirati na način na koji oni smatraju potrebnim. Hrvatska je konkretno donijela Zakon o hrvatskom kvalifikacijskom okviru, mi smo se opredijelili za zakon i sada imamo, to je ono što je, mislim da je kolega Zekanović spomenuo, sada imamo nekoliko zakona koji reguliraju istu materiju i samim time moramo onda i ovakve, kroz ove izmjene i dopune njih usklađivati koliko je to moguće. Ali naglašavam, ono što je bitno da kvalifikacijski okvir je nešto što nije obvezujuće jer EU nema nadležnost regulirati i nametnuti ujednačavanje obrazovnih sustava država članica nego zapravo daje kroz to jedan alat koje države mogu iskoristiti da bi neka zanimanja postala prepoznatljivija da bi njihovi učenici i kasnije studenti, osobe koje završavaju osnovno, srednje i visoko obrazovanje mogli dalje i ići se školovati i raditi u druge države članice EU. Također, puno se govorilo o centrima kompetentnosti. Kao što je spomenuo temeljna obilježja centra su inovativne metode poučavanja i inovativni modeli učenja. Učenje temeljeno na radu koje sad u jednom članku imamo definiran o našem pravnom sustavu za učinkovitije uključivanje polaznika na tržište rada, uvažavanje potreba polaznika sa teškoćama i drugih ranjivih skupina, omogućavanje vertikalne prohodnosti za nastavak obrazovanje, izvrsnost nastavnika, visokokvalitetna infrastruktura, konstruktivna i kreativna suradnja sa socijalnim partnerima, javnim sektorom, gospodarskim subjektima i visokim učilištima. Znači tu se, ono što bih posebno naglasio je bitna suradnja sa HOK-om i HGK kao vrlo bitnim dionicima u našem gospodarskom sustavu. Znam da su oni bili uključeni u radnu skupinu za izradu ovog zakona i nadam se da će biti i dalje uključeni u sustav znači donošenja samog zakona i njegove kasnije implementacije. Dalje kao što je već rečeno, definiran je način donošenja mreže centara kao i postupci za imenovanje ustanove za strukovno obrazovanje … [[Govornik se ne razumije.]] te način ponovnog imenovanja. Znači ono što je bitno da tu nikakve pravne promjene ne dolaze kao što je i ministrica već rekla, škola je ustanova i ona postaje centar kompetentnosti. U tom smislu nikakav novi pravni oblik se ne uspostavi. I tu je razlika u odnosu na centre izvrsnosti koji su bili malo složeniji, jedan konzorcij od više ustanova tako da te stvari nisu, potpuno, potpuno iste. Uglavnom reći ću također da je cilj da svaka županija dobije barem jedan centar kompetentnosti vezan uz strukovno obrazovanje, da se u škole povežu gospodarski subjekti, cjeloživotno obrazovanje kao i stručni studiji. Ono što je tu posebno i zašto je bitno da se ovaj zakon donesen je omogućavanje povlačenja sredstava 130 milijuna eura iz Europskog socijalnog fonda i Europskog fonda za regionalni razvoj. Međutim ono što bi ovdje naglasio a što se možda nije toliko spominjalo je da bi se uopće mogla dobiti europska sredstva pogotovo Europskog fonda za regionalni razvoj u većini slučajeva morate dobiti clearance note od JASPERS-a kao nadležne ustanove. Da biste dobili clearance note morate pokazati dugoročnu održivost cijelog sustava. Ono što je bitno naglasiti je da nije dovoljno da samo povučemo novce iz fondova nego da se kroz kompletan institucionalni pravni sustav osigura dugoročno funkcioniranje kroz djelovanje prvenstveno osnivača, osigura dugoročna održivost ovih centara kompetentnosti, njihovo daljnje ne samo postojanje nego i dalje napredovanje, osuvremenjivanje novom infrastrukturom itd. Dalje kao što je već rečenom, jača učenje temeljeno na radu, ono je definirano kao stjecanje znanja i vještina sudjelovanjem u aktivnostima u radnom okruženju koje je prisutno u tri oblika u strukovnim kurikulumima kao kombiniranim programi ili naukovanje u školi s razdobljima kod poslodavaca te integrirano u programu strukovnog obrazovanja i osposobljavanja. Znači jako mi je drago i mi kao klub podržavamo da je učenje temeljeno na radu navedeno u jednom zakonskom članku i da će taj zakonski članak biti temelj za daljnji razvoj sustava rada i povezivanja centara kompetentnosti i strukovnim školama sa tržištem rada. I na kraju, kako prolazimo kroz zakon, još bih spomenuo da je omogućena uspostava boljeg sustava osiguravanja kvalitete, to je isto tako jedna bitna stvar. Kažem, to je dio u kojem je Hrvatska dobila već određene pozitivne kritike odnosno pozitivne komentare od strane agencije EU-a pa nadam se i vjerujem da će se nastaviti i u tom smjeru i dalje. Na kraju da sumiramo, klub HDZ-a podržava ovaj zakon, ono što bi posebno naglasio je bitnost održivosti i uspostava centara kompetentnosti njihove održivosti, uloga e povezanost sa poslovnim subjektima i njihovim udrugama, znači uključivanje kako u proces donošenja propisa tako i njihove implementacije i usklađivanje samog zakona i sustava strukovnog obrazovanja sa regulativom drugih propisa, znači ono što je tu bitno a tu bi dao i jednu sugestiju, nešto slično je rekao i Odbor za zakonodavstvo, da još uvijek postoje određene pravne neusuglašenosti. Neki pojmovi su definirani ovim zakonom, na neke se, to se vidi kroz komentare na javnu raspravu se poziva na druge zakone i to nije posve dosljedno pa bi bilo dobro taj dio pravno tehnički doraditi ali taj dio mislim da je Odbor za zakonodavstvo već pripremio pa će vam poslati i mislim da je to to što se toga tiče. Na kraju ovaj zakon je pozitivan, mislim da se većina nas tu slaže, daje bitno da strukovno obrazovanje ode jedan korak naprijed i u tom smislu klub HDZ-a podržava ovaj zakon uz nužne dorade naravno do drugog čitanja kao što je to standardna procedura. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Repliku je imao poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović, izvolite.
Uvaženi kolega Sokol, jako mi je interesantno ono što ste rekli, ova primjedba HGK-a, nisam znao, vezano u centre kompetentnosti da se zapravo uključe, privatne tvrtke u samu implementaciju istih, mislim da bi to bilo dobro jer vidim, nakon što se ovdje europski novci potroše da će biti problem samo održivosti toga. Ja moram ovdje reći, ja govorim i kao prosvjetni djelatnik koji je radio u tim ustanovama 11 godinama, ja bez obzira što sam pročitao ove vaše primjedbe kako bi to trebalo funkcionirati, ne vidim način na koji se to može implementirati u sam sustav a da kasnije ne bude jedno opterećenje za osnivača, to su u ovom slučaju županije i evo jedno pitanje za vas. Dajte mi svoj komentar baš vezano uz to, odredba da mrežu centara kompetentnosti donosi ministar obrazovanja nije razmjerna činjenici da državni pedagoški standard utvrđuje Sabor, a mrežu osnovnih i srednjih škola i učeničkih domova utvrđuje Vlada RH. Utvrđivanju takve mreže nužno je sudjelovanje ministra financija, rada, poduzetništva, obrtništva i regionalnog razvoja a ne samo ministra obrazovanja. Znači radi se o nečemu što je jako kompleksno ako već idemo u implementaciju toga, mislim da bi se s obzirom da je već negdje Vlada nadležna, a negdje je nadležno Ministarstvo obrazovanja, negdje Sabor, da bi se trebalo uključiti još par resornih ministarstava da bi se dobilo najbolje rješenje. I ponovit ću jednu skepsu odnosno zabrinutost, nakon što se europski novci potroše kojima će biti implementirani ovi centri, na čiji će teret to biti i ja kao dugogodišnji prosvjetni djelatnik ne vidim način kako se centri kompetentnosti mogu implementirati u postojeće obrazovne institucije odnosno strukovne škole. Ne želim biti ptica zloslutnica ali mislim da je ovo u startu kao i centri izvrsnosti osuđeno na nekakav neuspjeh, ja bi se usudio reći ali ajmo probat. Hvala.
Hvala. Odgovor uvaženog zastupnika Sokola.
Hvala lijepa. Kolega Zekanović, što se tiče mreže, ovaj sustav je možda nov ali omogućava jednu fleksibilnost koja nam možda ponekad u našem sustavu i treba, da se ne mora prolaziti kroz cijelu kompliciranu proceduru preko Vlade itd. S druge strane, vi imate Vijeće za strukovno obrazovanje koje daje mišljenje kada se donosi mreža i određuju centri tako da i kroz to neka ministarstva, barem neka ona čiji su predstavnici unutra, mogu biti uključena. Druga stvar što se tiče gospodarskih subjekata, mislim da ovaj zakon daje pravnu osnovu da se može čitati i interpretirati na taj način da se oni mogu vrlo aktivno uključiti u cijelu stvar ali svakako je u vidu da kroz daljnju proceduru jer smo sada tek u prvom čitanju, čujemo i mišljenje HGK što misli o tome pa nam oni mogu reći više iz svoje perspektive. Hvala.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Vesne Bedeković.
pa evo kolega Sokol, ja ću se samo kratko referirati na onaj dio vašem izlaganja u kojem ste govorili o centrima kompetentnosti, očito je to jedna zanimljiva tema, zanimljiv dio ovog zakona i raduje me da o tome raspravljamo i bitno je komunicirati i raspravljati i bitno je to sve skupa utemeljiti na pravim osnovama. Onaj dio koji ste govorili o ulozi županija, ulozi osnivača, u smislu obveze i odgovornosti za osiguravanje, financijskih, materijalnih, kadrovskih resursa. I to je OK. Dakle, županije su osnivači strukovnih škola negdje i gradovi. I bitno je da dakle, u toj cijeloj priči, regulirani i njihova uloga i položaj bude zakonom. E sad, to povezano s vijećem za strukovno obrazovanje. I pa i s vašom, a i onda prethodnih rasprava nekih kolega o sastavu članova. Pa sad jednim okom gledam na ministricu, bilo bi dobro, pa vas pitam što o tome mislite, da se u sastav članova vijeća za strukovno obrazovanje, svakako, ja tu ne vidim, dakle, predviđene predstavnike osnivača, županija i gradova. Jer njima se daje velika obveza i mislim da je to dobro, jer su oni osnivači strukovnih škola. Ali pogotovo kad su u pitanju financijski, materijalne, kadrovski, itd. valjalo bi ih uključiti u sastav vijeća za strukovno obrazovanje, pa me evo, zanima vaše mišljenje o ovome. Hvala lijepo.
Odgovor će poštovani zastupnik Sokol.
Hvala lijepo. Kolegice Bedeković, pa slažem se svakako. Mislim da kod nas se vrlo često paušalno govori o jedinici lokalne i regionalne samouprave i da se vrlo često želi, isto tako prebaciti na njih neke nadležnosti, ali bez da se osigura cijeli sustav, uključujući i financijska sredstva, da bi se to omogućilo. I mislim da je tu bitno, da dugoročno promišljamo, kako da im omogućimo, da ispune svoje zadaće, koje su im predviđene i ovim zakonom. I u tom smislu, što se vijeća tiče mislim da je svakako dobro da i oni budu uključeni. Što se tiče predstavnika ministarstva, možda Ministarstvo regionalnog razvoja, kao jednog od posredničkih tijela, ali to je evo, to su čisto neke ideje o kojima se svakako može raspravljati, ali drago mi je da je ova rasprava konstruktivna i nadam se da će se i isto tako i predstavnici lokalne i regionalne samouprave aktivno uključiti u nju i u cijelu ovu priču. Hvala.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovana zastupnica Marija Puh. … [[Upadica se ne čuje.]] Vi ne možete više govoriti do kraja ove točke. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa pročitajte si Poslovnik, to sam vam već savjetovao. Izvolite kolegice Puh. … [[Upadica se ne čuje.]] Izvolite kolegice Puh.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Evo, ja moram izraziti malo nezadovoljstvo, razgovaramo o tako bitnoj temi, razgovaramo o temi, koja utječe na 71% srednjoškolaca, a rekla bi da nas ima poprilično malo danas i poprilično malo nas sudjeluje u raspravi. To je definitivno jedna rasprava koja zahtjeva puno širu sliku, puno i vaše mišljenja i možda mala kritika našim kolegama, što nisu uspjeli dočekati ovaj sat, ali eto, nadam se da će naša konstruktivna rasprava koju vodimo danas biti dovoljna podloga ministricu i njezinom timu, da kvalitetno pripremi zakon za drugo čitanje. Dosta sam gledala, zakon je pripremala se, ali sad, pošto je već stvarno jako detaljno cijeli zakon izanalizirana i od strane ministrice i od vas strane kolega, ja bi željela jedno svoje osobno mišljenje podijeliti s vama i istaknuti neke stvari. Nedavno sam imala priliku obići gotovo sve strukovne škole u svojoj županiji. Radi se o županiji koja je prva ili druga, sad nisam 100% sigurna u podatke po ulaganju u obrazovanje. Znači radi se o županiji koja je stvarno jako veliki dio svojih sredstava ulaže u obrazovanje i van onih obaveznih sredstava što se tiče decentraliziranih funkcija. Naše škole su stvarno dobro opremljene, ali kada smo ušli u neke strukovne škole, kada su nam učitelji i ravnatelji pokazali njihove kabinete za praktičnu nastavu. Ja vam moram reći da sam se u jednoj školi jako jako neugodno iznenadila. Učenici uče i u svojoj učionici za praktičnu nastavu, imaju stroj, koji ja mislim da je tamo negdje '70. već bio zastario. Znači, nama definitivno, ova mogućnost koja se pruža sa ovim zakonom, da se milijarda kuna uloži u škole, da se milijarda kuna uloži direktno u našu djecu, nije nešto što je brzopleto, nije nešto što je trebalo čekati. To je trebalo napraviti već jučer, ako ne i davno davno prije. Znamo svi koliko tehnologija napreduje, koliko novih znanja iz dana u dan postoji. Nemoguće je i neizvedivo je da naše škole ostaju na istim kapacitetima sa strojevima, sa pomagalima, koja djeca trebaju učiti njihovom zanatu, koje uče. Strukovno obrazovanje je stvarno obrazovanje koje nam definitivno mora biti u fokusu, jer ipak se radi o 71% naših srednjoškolaca. Ovo su nažalost, kao što sam već i prije u replikama spomenula prve izmjene zakona. Zakon je donesen sad, iz ove perspektive gledajući davnih dana i čudim se da nismo bili sustavniji, temeljitijoj i da nismo, više pažnje polagali u razvoj obrazovanja i u izmjenu obrazovanja. Definitivno pozdravljam suradnju sa Hrvatskom gospodarskom i Hrvatskom obrtničkom komorom koja se želi postići sa centrima kompetentnosti. Evo moram reći da je i moj župan veoma bio oduševljen, kada je vidio prijedlog ovog zakona, jer mi već imamo u pripremi cijeli projekat za naš centar kompetentnosti i već dugo vremena smo čekali da se otvore sredstva, da možemo se prijaviti na njih i da možemo našim učenicima omogućiti najmodernije i najsuvremenije obrazovanje. Sad možda malo da se još osvrnem na zakon, zašto smatram da je on iznimno dobar. Znači, jasni su ciljevi, koji su određeni da ovaj zakon mora postići. To je razvoj nacionalnog kurikuluma za strukovno obrazovanje, uspostava regionalnih centara kompetentnosti, uvođenje dualnog obrazovanja, odnosno jačanje učenja temeljenog na praksi uspostavljanje boljeg sustava osiguranja kvalitete i izrada pedagoškog obrazovanja mentora kod poslodavaca. Ciljevi ovog zakona po meni se vode tezom koja je po meni nužna da nam postane svakodnevnica i da počnemo češće razmišljati o njoj a to je da počnemo stvarno stvarati škole za život a ne škole za ocjene. Mi moramo pripremiti naše đake na ono što ih sutra čeka kada dođu na tržište rada a ne da kada dođu na tržište rada moraju ponovno i otpočetka učiti sve svoje kompetencije na koje su već zapravo trebali biti i spremni. Ja mislim da se definitivno više ne može čekati niti dan i da moramo zajedničkim snagama odraditi ovu raspravu i pripremiti se za drugo čitanje i da moramo što prije krenuti i stvarati bolju budućnost za našu djecu a samim time i za našu državu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo jednu povredu Poslovnika, poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ja vas molim da uvažite moju molbu jer vrlo bitno je da se procedura i Poslovnik u ovom Domu poštuje. I ja vas sada molim, vi ste prekršili Poslovnik, članak 237. A sada ću vam pokušati objasniti zašto. Jer ste prilikom komunikacije sa kolegicom Sabinom Glasovac posegnuli za nečim što ne postoji. Ja vam oduzimam riječ ne postoji. Znači trebali ste dati opomenu sa oduzimanjem riječi. … [[Upadica se ne čuje.]]
…/Upadica predsjednik: Dvije opomene sam dao i druga je bila sa oduzimanjem riječi./…
Ne, ne, ne, znači vi ste samo rekli, ja vam kažem šta ste vi rekli. Vi ste rekli ja vam oduzimam riječ. To ne postoji u Poslovniku. Ja vas molim, trebali ste reći opomenu sa oduzimanjem riječi. I evo to je prekršen Poslovnik i ja vas molim da povučete da kolegica može dalje diskutirati.
Kolega Maras, ja vam savjetujem ako mislite da je prekršen Poslovnik da se obratite Odboru za Ustav i Poslovnik. Izvolite, možete se žaliti, niste u pravu, niste u pravu ali vi … … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, očito niste dobro čuli, provjerite stenogram, provjerite stenogram, bez brige ja sasvim sigurno vrlo dobro poznajem Poslovnik i znam što govorim. Provjerite stenogram, vidjeti ćete da ste vi u krivu. Ali ako mislite da ste u pravu, vi se obratite Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav, molim vas. Nažalost ne možete… … [[Upadica se ne čuje.]]
Molim vas stanku od 10 minuta u ime kluba SDP-a kako bih progovorila o načinu i uvjetima u Hrvatskom saboru.
Dobro, može, naravno. Vidimo se u 21h. … [[Upadica se ne čuje.]] Vidimo se, ne možemo kršiti Poslovnik, u 21h ćemo se vidjeti. [[STANKA U 20,50 SATI]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 21,00 SATI]] Evo poštovane kolegice i kolege, stanka je gotova pa dajem riječ uvaženoj zastupnici Glasovac, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Ovdje u Hrvatskom saboru postoje pravila kojima se vodimo, postoji dokumenti koji reguliraju ophođenje, postupanje, što je dozvoljeno, što nije dozvoljeno i vaše je potpuno pravo u smislu kada smatrate da je netko izigrao ili povrijedio Poslovnik izreći opomenu, nakon toga oduzeti riječ i to nije sporno. Međutim jednako tako u ovom Hrvatskom saboru na nama zastupnicima leži velika obaveza i odgovornost a to je donošenje zakona. Zakona koji će sutra imati utjecaj na velik dio sustava, konkretno kad govorimo o nekim zakonima koji se tiču sustava obrazovanja onda ću se usuditi reći da su to zakoni koji se tiču apsolutno svake obitelji u RH, svatko je ili roditelj ili djed ili baka ili sestra ili brat i svi smo iznimno osjetljivi na djecu. E sad, da bismo mi mogli donijeti zakone, mi u ovom Hrvatskom saboru moramo nekako ostvariti komunikaciju ne samo sami sa sobom, nego moramo ostvariti i komunikaciju i sa predstavnicima Vlade. I predstavnici Vlade dolaze u Sabor i oni brane te zakone i daju nam informacije i odgovore na pitanja kako bismo mi mogli donijeti što kvalitetniju odluku o tome kako se postaviti po pitanju pojedinog zakona, znači da li glasati za njega, biti suzdržan ili biti protiv. I nekako bi bilo minimum nekakve pristojnosti i očekivanja u ovom časnom Domu kada dolaze i predstavnici Vlade da se vodimo nekakvom istinom i da zastupnicima ukoliko je to moguće, ako se možemo voditi tim postulatom dajemo točne informacije i da zakone predstavljamo na način kako to piše. Danas smo svjedočili jednom ne baš takvom slučaju, ja ću navesti dva konkretna primjera. Citiram ministrica vam u svom obraćanju na zastupničke upite decidirano je kazala kako ne uvodi novi dokument i obvezu prema školama da se donosi novi kurikulum škole, nego da je to dokument koji će biti trajniji a u članku 5. recimo stavku 12. konkretno piše da kurikulum ustanove za strukovno obrazovanje donosi ustanova najkasnije do 30. kolovoza tekuće godine za slijedeću školsku godinu, znači svake godine što bi znači eklatantno da se ovdje za ovom govornicom suprotno onome što piše u zakonu iznijela neistina odnosno rekla laž. Ili predstavnici Vlade ne čitaju zakone koje ovdje predstavljaju ili svjesno izvrću činjenice. U drugom slučaju jednako citat Agencije za strukovno obrazovanje i obrazovanje odraslih neće provoditi zajedno sa Nacionalnim centrom za vanjsko vrednovanje obrazovanja postupak vanjskog vrednovanja nego će ona samo stvarati nekakvu metodologiju. Pogrešno odnosno krivo u zakonu članku 8. predlagatelj bi trebao znati pročitati svoj zakon prije nego što dođe u Sabor, u stavku 2. eklatantno izričito stoji: „Vanjsko vrednovanje ustanova za strukovno obrazovanje provodi Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja u suradnji sa agencijom“ Ovo su samo dva primjera kako ponekad u ovom Saboru nažalost ne dobivano pravu sliku odnosno pokušava nas se uvjeriti u nešto što nije tako a to nije dobro, ovo je zakon koji je u prvom čitanju, ovo je zakon koji će vjerojatno dobiti podršku svih klubova na kraju jer nam je svima iznimno važno sudjelovati u procesu osuvremenjivanja i unapređenja sustava strukovnog obrazovanja, jednako tako otvoriti put RH da uzme sva sredstva koja nam stoje na raspolaganju iz fondova EU-a ali ono za što trebamo iskoristiti današnju sjednicu je da saslušamo sve kritike, dobronamjerne, ne dobronamjerne, sve prijedloge i da pokušamo do drugog čitanja učinit zakon što kvalitetnijim i bolji. Laganjem i izvrtanjem činjenicama nismo na pravom putu. Ako smo negdje pogriješili onda je u redu priznat da smo pogriješili, pogrešku ispravi da bi zakon bolji. Ako sam nekoga ja konkretno danas uvrijedila, ja se ispričavam.
Hvala lijepa. Imamo repliku poštovanog zastupnika Gordana Marasa, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice Puh, vi ste u svojoj raspravi spomenuli važnost strukovnog obrazovanja i nečega što smo usvojili kao strategiju još 2014. a na osnovu toga smo radili određene planove EU fondova. Tu ste tijekom rasprave prije spomenuli viziju tima trenutno koji radi u Ministarstvu znanosti, ta vizija je dobra ukoliko je ona koju smo planirali bili još 2014. odnosno na temelju čega smo planirali iz sredstva EU-a i povlačenje tih sredstava odnosno programe koji će pomoći da strukovno obrazovanje bude kvalitetnije ali moramo se svi tu skupa složiti da nismo zadovoljni brzinom kojom se to razvija, ja neću reći da sadašnja ministrica je za to odgovorna jer ona je došla prije nekoliko mjeseci kada ste posložili koaliciju, ali moramo se složiti s time da nismo zadovoljni kako to sada teče. Dvije godine su gotovo za izgubljene i treba napraviti sve kako bi se taj vremenski period nadoknadio odnosno kako bi uspjeli ostvariti sve te planove koje smo mi planirali i u operativnim programima koji su planirani i potvrđeni od Europske komisije šta je još puno bitnije 2014. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Puh.
Kolega Maras, drago mi je od vas čuti da je vizija dobra, to znači da smo na dobrom tragu i da ćete i sami vrlo vjerojatno podržati zakon što pozdravljam, a ovo što govorite da niste zadovoljni brzinom, to sam i ja istaknula. Ja isto nisam zadovoljna brzinom, nažalost zadnje dvije godine mogu reći da su gotovo bačene u vjetar i tim više je ministrica i cijeli njezin tim koji je okupila oko sebe zaslužio dodatne pohvale. Jer oni su na svojim pozicijama šest mjeseci i u šest mjeseci, evo mi danas već imamo na našem stolu i raspravljamo o prvom od paketa zakona koji nas još čekaju što se tiče samog obrazovanja. Dugo je trebalo da se pokrene reforma obrazovanja, dugo je trebalo da se krene u tom smjeru ali se je krenulo. HNS je taj koji se zalagao za obrazovanje, HNS je taj koji je na kraju krajeva i ušao u koaliciju isključivo zbog obrazovanja i eto prošlo je šest mjeseci. Prvi ciljevi su već ostvareni.
Hvala lijepo. Sljedeća replika je poštovani zastupnik Hrvoje Zekanović. Nema ga, gubi pravo na govor. Sljedeća replika je poštovani zastupnik Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsjedniče ja sam prije svega odustao od pojedinačne rasprave. Ono što imam još za reći evo iskoristio sam ovu priliku da repliciram. Spomenuli ste odmah na početku primjere iz vaše županije vezano uz kabinete za praktičnu raspravu i da, jedan od bitnih razloga zašto ovo treba ići čim prije kako bi se osiguralo kvalitetno obrazovanje je upravo da iskoristimo taj potencijal od milijardu kuna kako bi naše učenike obrazovali na modernim strojevima, da bi modernizirali upravo i kabinete za praktičnu nastavu, odnosno i kroz ove regionalne centre kompetentnosti kako bi stjecali sva iskustva i znanja na onome, ne onome što se radilo prije 50 ili 30 godina, nego onome što se radi danas, da bi to bila nova, upravo i nova zanima koja bi se s time omogućila da se uvedu. I to je mislim jedan od najbitnijih razloga ne reći samo zbog toga. Pa naravno. Nemamo vremena za gubljenje. Izgubili smo previše vremena. Djeca nam ne vide privlačnost strukovnog obrazovanja i to je dovoljan … [[Govornik se ne razumije.]] sam po sebi da se krene što prije raditi, pogotovo ako vam netko nudi milijardu kuna da se modernizira. I šta to znači? Upravo ti centri kompetentnosti će dobiti priliku da moderniziraju. Nebitno je li to na razini ustanova, je li to izjavom, je li to osnivanjem itd. Oni će dobiti priliku da svoje kabinete za praktičnu nastavu moderniziraju, opreme, nadograde, prošire sa svime onime što treba u modernom svijetu da proizvodimo novu radnu snagu koja će se znati naći svoj posao na tržištu rada i prije svega zaposliti u što kraćem roku sa izuzetno kvalitetnim vještinama koje to tržište … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Puh.
Pa zahvaljujem kolega Čuraj. Evo vi ste se još jedanput dotaknuli teze koju ponavljam cijeli dan i koju smatram bitnom. I ono što bih ja sad možda željela nadodati i napomenuti, a možda i prije nisam stigla spomenuti. Kada se krenulo govoriti o tome da idemo u izmjenu Zakona o strukovnom obrazovanju prva stvar nakon te vijesti koju sam dobila je bio poziv mojeg župana, znači mojeg župana koji stvarno brine o obrazovanju i brine o našoj djeci i koji se hajmo reći na neki način aktivno uključio i bio i na neki način suradnja iako smo iz različitih političkih opcija jer prepoznaje važnost obrazovanja. U našoj županiji napomenut ću još jedanput, velik dio izvornih sredstava drugi ili prvi nisam sto posto sigurna ne mogu tvrditi da sigurnošću smo po broju izvornih sredstava koji se još dodatno ulažu u obrazovanje. Projekt za Centar kompetentnosti kod nas je napravljen već veoma dugo i veoma dugo se čekaju sredstva koja su nam sada na raspolaganju. I naravno da je prvi potez župana kada se vidio da idemo u to bio da me nazove i da zajedničkim snagama bez obzira na političke boje kojima pripadamo, da zajedničkim snagama našoj djeci u našoj županiji omogućimo najbolje moguće obrazovanje, omogućimo obrazovanje koje je moderno, omogućimo obrazovanje koje je u skladu sa trenutcima u kojim živimo i koje je usmjereno prema budućnosti. I mislim da je to put i mislim da je to način na koji se mora raditi ne samo u mojoj županiji, nego se tako mora raditi i u cijeloj Hrvatskoj. Moramo biti jedinstveni, moramo biti zajednički kada se radi o budućnosti i kada se radi o našoj djeci. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Željka Jovanovića. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice Puh, govorili ste o važnosti obrazovanja i o tome u kojoj mjeri ovisi i o odnosu županija prema ovom važnom segmentu za svu našu djecu iz prostog razloga što 70% djece ide u strukovne škole i zaista im treba osigurati što je moguće bolje uvjete. Ja dolazim iz županije Primorsko-goranske županije i zato sam se javio za riječ zato što mislim da ne postoji niti jedna županija u Hrvatskoj, pa čak niti jedna regija u kojoj se iz proračuna u postotku toliko izdvaja za obrazovanje. Prema tome, to je primjer da uvijek jesu novci na početku i na kraju, ali ipak su važniji ljudi. Prema tome, ovaj Zakon o strukovnom obrazovanju proizlazi iz strategije obrazovanja, znanosti i tehnologije, iz Programa razvoja strukovnog obrazovanja. I ono što je posebno bitno na čemu se želim posebno zahvaliti ministrici Divjak, a to je usklađivanje sa Zakonom o hrvatskom kvalifikacijskom okviru gdje je Zagrebačko sveučilište po običaju kao što tuži studente zato što izražavaju svoje mišljenje željelo i poništiti neke odredbe Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru iz potpuno suludih razloga, a ti razlozi bi upravo kočili razvoj djece koje završavaju između ostalog iz strukovne škole. Prema tome, ovaj zakon ima dobre namjere, ima i neka rješenja koja nisu dobra. Zato se nadam da će ministrica sa svojim suradnicima uvažiti primjedbe koje su došle u ovoj raspravi između dva čitanja, tako da u konačnici dobijemo zakon koji će zaista biti takav da pomogne našim učenicima, ali i gospodarstvu Hrvatske u cjelini. Jer ono što vjerujem da se svi slažemo naša djeca trebaju iz škole izlaziti sa znanjem za život i za posao, a ne da budu na Zavodu za zapošljavanje ili da jednostavno ne znaju niti oni s tim što su naučili u školi, niti poslodavci ne mogu iskoristiti to što su oni nenaučili za vrijeme svog obrazovanja.
Hvala. Odgovor poštovane zastupnice Puh.
Da, važni su ljudi. Ali još je važnija suradnja. Za napredak je definitivno važnija suradnja između svih, jer kao što se kod nas u Zagorju kaže dvije glave su pametnije od jedne. Znači ukoliko mi zajedničkim snagama radimo na ovom zakonu i na ostalim zakonima vezanim za obrazovanje, imati ćemo bolje obrazovanje za našu djecu. Naći ćemo bolji način, kako da našu djecu pripremimo za tržište rada. Trenutno ja u ovom zakonu vidim idealnu priliku da našoj djeci to omogućimo. Još jedanput ponavljam, milijarda kuna, to nisu mali novci, to su novci koji čekaju negdje od 2014.g. I slažem se da je trebalo prvo postaviti neke predispozicije da dođemo do ovog zakona. Ali, svejedno je previše vremena prošlo od 2014. do danas, da taj zakon već prije nije donesen i da već prije nije bilo omogućeno da se ta sredstva iskoriste za naše škole i za našu djecu. I vaša zadnja rečenica, je moja, ajmo reći moja omiljena rečenica i moj light motiv, treba nam škola za život, a ne škola za ocjene.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu i uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo, kolega Reiner, potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo ga pred kraj ove rasprave, molim? [[Upadica Reiner: Ništa samo izvolite, samo izvolite.]] Ne ne, nije to, nego vidim da Bukarica mota kao da ne može … [[Govornik se ne razumije.]] samo se javite za … [[Govornik se ne razumije.]] Tako da slobodno se javite. Tako da, evo hvala vam lijepo na riječi. I ono što je svima sigurno ovdje jasno da se radi o jednoj prevažnoj temi. Dobro da se dobro raspravi. Bilo bi super da mi u Saboru postignemo suglasnost oko toga zakona, jer tu nema, previše niti, kao u nekim slučajevima u obrazovanju, da se ideologija miješa, da određene stvari koje su nekima bitne, pa im smetaju u određenim obrazovnim procesima, ovdje se radi o čisto povezivanju gospodarstva i obrazovanja, odnosno, strukovnog obrazovanja. A Hrvatska je tu u dosta teško poziciji. Mi moramo biti svjesni da naši ljudi nažalost odlaze i da mnogi naši i obrtnici i tvrtke i poduzetnici, ne mogu naći kvalitetne radnike, da smo dosta zapostavili taj dio. To se može vidjeti kada idem okolo po školama. Ja sam dosta često bio i kao ministar u posjeti strukovnim školama i onda vidite jako puno toga da se treba uložiti. I zato mi je žao, što je recimo u proračuna Ministarstva znanosti i obrazovanja se više ne ulaže i što to nije prepoznato kao nešto što je jako bitno, što se ne ulaže u strukovno obrazovanje, jer se u samom proračunu vidi, da osim projekta koji imamo sa Švicarskom i nešto sitno novca za kurikulum, vezano za strukovno obrazovanje i umjetnička zanimanja, radi se o par stotina tisuća kuna. Znači tu se ništa ozbiljno neće napraviti. I ulaganje u jednu školu, Sisačku strukovnu školu, nema gotovo pa ništa. Ja sam rekao, a nadam se da će me praksa i budućnost opovrgnuti, da mi je žao što neki projekti koji su bili započeti za vrijeme Vlade Zorna Milanovića vezano uz javno privatno partnerstvo, nisu nastavljani i dovršeni. Sada vidimo da se nešto pokušava u Varaždinskoj i Koprivničkoj križevačkoj županiji, nadam se da će se nastaviti i u Bjelovarskoj, vezano je to i uz neke strukovne i tehničke škole. Tako da tu zaboravimo na ja bi rekao, političke okolnosti, odnosno, da se tu veže uz kontinuiteti i projekte koje su određene Vlade odradile i na kraju, obrazovanju je sve i sve završava na kvaliteti obrazovanja naše djece. Ja se slažem sa potrebnom da strukovno obrazovanje više prilagodimo tržištu. Znači mi uopće tu nemamo, ja bi rekao, zadovoljenje potreba, što tržište treba. Zanimanja se mijenjaju, tu također, imamo jako puno škola koje kvalificiraju djecu za neka zanimanja, koja možda nisu više toliko potrebna, a neka koja su potrebna, uopće se ne odvijaju i tu ima u biti jako puno posla. Što se tiče samih stjecanja kvalifikacija, ja se sjećam, da smo tu imali dosta velikih problema i sa Obrtničkom komorom i sa ocjenjivanjem djece na kraju njihovog obrazovanja, jer taj sustav, po meni treba biti više oslonjen na ministarstvo i na ministarstva, možda i znanosti i gospodarstva, odnosno, poduzetništva i obrta. Jer kada se to propusti organizaciji koja funkcionira na način koji nekada i nije baš i najprofesionalniji po meni u tom dijelu. To smo vidjeli prilikom sastavljanja komisija tu zadnju godinu, kada smo to radili 2015. da je bilo vrlo teško odraditi posao, odnosno, da prijašnjih godina u nekim slučajevima to nije odrađeno na najkvalitetniji način. Znači mi smo usvojili strategiju 2014.g. imali smo određenu viziju i to je ta vizija o kojoj je gospođa Puh ovdje govorila, a koja bi se trebala završiti. Koja je nažalost prekinuta za vrijeme ministara, kak se zove kolega iz Rijeke, Šuster, kolege Šustera, a pogotovo kolege Barešića koji je imao svoju specifičnu viziju, vjerojatno unikatnu u obrazovnom sustavu. Znači on je bio … [[Govornik se ne razumije.]] što se kaže, vrlo rijetko se našao netko tko je imao sa njim sličan pogled na obrazovanje u cijeloj našoj zemlji. Tako da se nadamo, da će sa dolaskom ministrice Divjak, se odraditi ono što smo oko strukovnog obrazovanja imali i namjeru raditi 2014.g. nadalje. I mi ćemo tu dati potporu, jer to nije vezano, rekao sam uz nikakve teme, posebno osim, uz povezivanjem gospodarstva, kvalitetnijem prilagodbi obrazovnog strukovnog, strukovnog obrazovanja i na kraju koristi za našu djecu i za naše poduzetnike koji nužno trebaju kvalificirane ljude, a kojih ima sve manje i manje, jer nažalost odlaze nekoliko stotina kilometara van Hrvatske, za višestruko više plaće i onda je tu vrlo teško pogotovo nakon recesije koja je recimo građevinu stavila na jedno čekanje i sada kada se traže ljudi, traže radnici, nažalost njih ima vrlo, vrlo malo. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dvije replika, prva je poštovanog zastupnika Željka Jovanovića.
Hvala lijepo. Iznenadili ste me jer se bio prvi javio kolega Zekanović [[Upadica Reiner: Nažalost, on nema pravo po Poslovniku a ja sam jednak prema svima.]] [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] [[Upadica Reiner: Ne pratite odvijanje sjednice, pa ćete vidjeti, nije bio ovdje kad je bio prozvan, nažalost.]] Mogu sad ja reć da se vrijeđa Poslovnik masovno sa svih strana? [[Upadica Reiner: Ne, izvolite, izvolite]] Kolega Maras, javio sam se obzirom da i ministrica Divjak se prijavila da u završnoj nešto kaže pa onda kroz repliku vama postavljam to pitanje budući mi nije potpuno jasno vezan, a vrlo je važna tema, to su regionalni centri kompetentnosti. Dakle, predviđeno je u otprilike u svakoj županiji po jedan na temelju razgovora, dogovora, nisu mi jasni potpuno mehanizmi kako će to bit, na koji se će to način riješiti a to smatram izuzetno značajnim za budućnost strukovnog obrazovanja i povezivanja srednjih škola, veleučilišta i gospodarstva jer je to zapravo pravi put kako će strukovno obrazovanje u Hrvatskoj biti na nivou koji hrvatskom gospodarstvu treba. I iskoristio bi ovu priliku još jednom da istaknem kako je birokracija loša ali nadam se da je zahvaljujući suradnji ministrice Divjak i ministra Butkovića problem riješen, dakle u Rijeci postoji pomorska škola koja sigurno treba biti centar izvrsnosti, koja ima svoj brod od '73. a onda je potezom nekog birokrata u ministarstvu, ne ministrice odlučeno da taj brod zapravo više ne može biti tamo jer kapetan broda koji je otišao u mirovinu ne može dobiti zamjenu iako se ne povećava trošak. Prema tome to su mali primjeri ki već sada usporavaju mogućnost da jedan centar koji je zaista centar izvrsnosti radi još bolje i na tim nekim sitnim stvarima onda pada imidž cijelog ministarstva.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepo. Kada ste već potaknuli to pitanje, a vjerojatno će se ministrica i referirati, ja se nadam a vidim da tu postoje prijedlozi da se i županije na neki način uključe više u rad tog cijelog sustava što može biti dobro ali moramo biti oprezni jer smo vidjeli u nekim ministarstvima, postoji tendencija da se rade još dodatne strukture, primjerice evo tu je bila ministrica Žalac prije nekoliko dana koja je objašnjavala da želi provedbena tijela preseliti na županijsku razinu. I da joj za to treba nekoliko tisuća ljudi po županijama za poziv. Znači ono što nas tu brine a nadam se da će to ministrica opovrgnuti da to neće biti sustav u budućnosti namijenjen tome da se opet napravi određeno javno zapošljavanje odnosno da se na neki način županije uključe na to kroz rađenje određene svoje strukture koja bi eventualno možda bila po potrebi još da zaposli nešto ljudi a znamo kako to završava u pravilu i kako to funkcionira u pravilu pogotovo zato što u većini županija imamo dosta glomazne sustave i broj zaposlenih a uvijek je zgodno negdje nekom županu da zaposli još 5, 6 svojih ljudi a to sigurno nije intencija ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Tomislava Sokola.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Maras, vi ste spominjali što su radili bivši ministri ili nisu radili pa ih ne možete se ni sjetiti kako se zovu ili je to neki performans itd., ali ono što naglasio, mislim vi ste bili ministar, trebali ste znati da stvari ne padaju s Marsa odjednom. Znači netko ništa ne radi, pa dođe netko i onda odjednom se hrpa stvari stvori i realizira od jednom. Evo konkretno i ovi zakon i uključujući Zakon o strukovnom obrazovanju, radna skupina je formirana već ima dosta vremena, znanstveni centri izvrsnosti za koje su ugovori potpisani prije nekih mjesec i pol dana, teški 373 milijuna početkom godine su odblokirani a prije toga su bili blokirani dulje vremena, projekt … [[Govornik se ne razumije.]] je u prvoj polovici godine dobio status strateškog projekta, socijalne STAM stipendije koje su višestruko uvećane u odnosu na prije su upravo dobile odobrenje od posredničkog tijela Ministarstva rada i mirovinskog sustava, isto tako u prvoj polovici godine tako da ne možete reći da netko nije radio, da ne znate što je netko radio itd., mislim ja neću biti odvjetnik ljudi koji nisu ovdje ali ono što je bitno shvatiti je da postoji jedan kontinuitet, da projekti ne počinju danas i sklapaju se ugovori sutra nego da je to jedan proces na kojem su radili i prošli ministri i radi nova ministrica sa svojom ekipom i to je sasvim normalno ali ne treba zanemarivati sve one pripremne radnje koje su poduzete prije toga. Hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Marasa.
Apsolutno se slažem s vama. Pa sve ovo što ste nabrojali je započeto i napravljeno u naše vrijeme, znači ništa nije počelo niti sa Vladom a ja se sjećam dobro gospodina Šustar zato što je to jedan osebujan političar. On je započeo svoju političku karijeru u Laburistima a završio u HDZ-u, tko se njega ne bi sjećao. To je valjda jedinstven slučaj u RH. On je bio član i predsjednik Laburista u Rijeci a onda je napravio transfer u HDZ što ja mislim da ne postoji na političkoj sceni tako da ja dobro znam za njega i pratio sam njegov, doduše kratkotrajni rad i kao ministra i kao političara, vjerojatno se sad vrati na fakultet u Rijeku. Ali ono što vam hoću, ovo sve što ste nabrojali je napisano u strategiji koju smo ovdje usvojili, to je čak bilo jednoglasno usvojeno skoro u Hrvatskom saboru i to su projekti koji treba samo realizirati, mi potičemo i želimo i dajemo podršku da se to napravi. Mi držimo fige da konačno to krene jer je malo to zaštekalo pogotovo za vrijeme gospodina Barišića. Doduše on je vjerojatno neke druge prioritete. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I sada će u ime predlagatelja poštovana ministrica znanosti i obrazovanja ministrica Blaženka Divjak imati završnu riječ. Izvolite!
… [[Govornica je naknadno uključena, ne čuje se.]] ali dozvolite mi da odgovorim na neke primjedbe koje su bile. Ja zahvaljujem svima koji ste dali primjedbe jer sve primjedbe koje se daju, komentari zapravo nam daju misliti jer može biti da stvarno kada se to čita i naravno pogotovo oni koji to detaljno čitaju sigurno mogu reći jesu li neke stvari nejasne, jesu li neke stvari pogrešne ili bi oni te stvari drugačije uredili. Između ta tri slučaja naravno treba napraviti razliku. Naravno da nije sve loše u našem strukovnom obrazovanju ali da ima prostora za poboljšanje to vidimo temeljem toga kakvo je stanje u gospodarstvu, kako se zapošljavaju ljudi koji završe strukovno obrazovanje i kakav je interes za naše strukovne škole, znači sigurno ako se vratim na početak svojeg izlaganja kada sam predstavljala zakon tu ima puno prostora za poboljšanja. Također bih rekla nešto što valja uočiti da je u ovom zakonu napravljen ovaj prijelaz na kompetencije, znači na znanja i vještine, samostalnost i odgovornost jesu sadržaji važni ali pogotovo u strukovnom obrazovanju bez naglaska na kompetencije, na vještine neće biti bitnog pomaka i tu je onda poveznica i prema učenju temeljeno na radu. Te kompetencije nas ujedno povezuju i za hrvatskim kvalifikacijskim okvirom koji je instrument za usklađivanje s potrebama tržišta rada. Preko standarda zanimanja kvalifikacija a onda usklađivanja obrazovnih programa sa tim standardima. I nije baš, dakle kad imamo zakon nije baš istina da je sve tu neobvezujuće jer smo puno stvari vezano uz to potpisali, primjerice Bolonjsku deklaraciju za visoko obrazovanje koje također uvodi razine koje nas obvezuje na opisnice koje se pojavljuju u HKO-u. Također, donošenjem Zakona o HKO-u mi smo napravili veliki iskorak prema usklađivanju sa europskim kvalifikacijskim okvirom i ja mislim da je važno da to respektiramo i pokušavamo iz toga dobiti pogodnosti, pokušavamo iz toga dobiti važne informacije i za naš sustav, isto tako omogućiti da se naše kvalifikacije bez dodatnih provjera prepoznaju u europskom prostoru. U gradnji ovih instrumenata koje smo ugradili, ovih rješenja koja smo stavili u ove izmjene i dopune Zakona o hrvatskom kvalifikacijskom okviru stvarno smo surađivali sa različitim ministarstvima, sa Hrvatskom gospodarskom komorom, sa Hrvatskom obrtničkom komorom i oni su bili uključeni. Bili su uključeni i u povjerenstvu i kasnije preko znači različitih savjetovanja i njihove primjedbe su uzete u obzir i bit će uključeni u centre kompetentnosti kao suradnici, kao dio konzorcija jer iako se centri kompetentnosti imenuju temeljem mreža i preporuka vijeća i ispunjavanja kriterija svejedno je važno kazati da centar da bi mogao biti imenovan mora predati plan razvoja i u tom planu razvoja posebno se obazirem na ovu i posebno skrećem pažnju na dugoročnu održivost jer ta dugoročna održivost nije samo zbog toga što će osnivač ili ministarstvo nešto plaćati nego zbog toga jer centar kompetentnosti se stvarno pojavljuje kao jedan potpuno novi način suradnje i s poslodavcima i kao centar gdje se omogućuje cjeloživotno obrazovanje i učenje. Naravno neke od tih aktivnosti su takve da i prihoduje se. To je u redu kao što je u redu da postoje različite druge aktivnosti temeljene znači na onome što je opisano koje su sve ingerencije i koji je sve opseg poslova centara kompetentnosti i temeljem jednog takvog plana na rok od pet godina se imenuje centar kompetentnosti. Znači, nije centar kompetentnosti nešto što je popis jednostavno želja koje šalju župani ili koja šalje gradonačelnik nego je stvarno važno uključiti široki konzorcij, znači gospodarske subjekte, komore, horizontalno vertikalnu prohodnost, vrlo jasno definirati koje su to aktivnosti centra i najvažnije od svega dugoročnu održivost. Znači i zato se svakih pet godina obnavlja licenca za centre kompetentnosti. Naravno tu je odmah i odgovor na pitanje koje smo čuli ja mislim opravdano jer mi smo također o tome razgovarali zašto ne bi predstavnici osnivača bili dio vijeća strukovnog obrazovanja, znači koji je razlog tome. Pa zbog toga jer su osnivači baš ti koji predlažu centre i ukoliko bi se oni pojavili i kao dakle neki od njih, neki predstavnici osnivača i kao oni koji su članovi vijeća u tom slučaju bi oni i imali direktan utjecaj na prijedlog i u tom slučaju naša je bila procjena da bi se tu radilo o sukobu interesa i to je bio razlog zašto nismo u ovoj prvoj interakciji iako smo o tome promišljali stavili znači predstavnike osnivača u Vijeće za strukovno obrazovanje. Što se tiče interpretacija evo kolegice Glasovac vezano uz to je li kurikulum ustanove za strukovno obrazovanje strateški. Pa je, izrađuje se na temelju sektorskih i strukovnih kurikuluma nakon njihovog donošenja u suradnji s dionicima strukovnog obrazovanja na lokalnoj i regionalnoj razini. I naravno da to znači da je to dokument koji na duži rok definira ustanovu i strukovno obrazovanje u ustanovi. Ukoliko se mijenja on se naravno, on se može mijenjati ali ne očekuje se promjena svake godine jer to bi značilo da se svake godine detaljno mijenjaju ovi nadređeni kurikulumi koji se ovdje spominju a isto tako da se svake godine ponovo pregovara s dionicima. Ali kad se mijenja ako se znači ne predlaže za slijedeću godinu taj isti onda se naravno do 31. kolovoza tekuće godine za slijedeću školsku godinu to stavlja u proceduru. Možda to treba jasnije napisati, da se napravi ta razlika ali nije tu bilo nikakvih pogrešnih interpretacija. Također, ako govorimo o sustavu osiguravanja kvalitete, metodologiju i područje samo vrednovanja donosi Agencija za strukovno obrazovanje, a metodologiju vanjskog vrednovanja ustanova za strukovno obrazovanje donosi Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje u suradnji sa agencijom. Tu nema nikakvih problema, jer se radi o metodologiji, ne radi se o provedbi vanjskog vrednovanja i to je bitna razlika. Metodologija je različita od provedbe, a znači provedba vanjskog vrednovanja prema Zakonu o nacionalnom centru za vanjsko vrednovanje znači kao osnivački akt, znači jasno kaže da provedba je u Nacionalnome centru. Ako povučemo paralelu sa visokim obrazovanjem Agencija za znanost i visoko obrazovanje donosi i metodologiju i provodi vanjsko vrednovanje. Prema tome, tu nema nikakvoga sukoba. Možda samo treba povezati te stvari a nije baš jednostavno i slažem se da je malo složenija terminologija koju ovdje upotrebljavamo, znači u tom smislu. Dobro, evo sad možda još par napomena. Znači jasno je da ovaj zakon treba osigurati podlogu za osnaživanje sustava strukovnih škola, ne gradnju paralelnog sustava zapuštanje postojećeg i gradnju nekog novog. To nije ideja ovih izmjena i dopuna zakona i to nije ono što mi donosimo pred vas. Ja molim da to stvarno uzmete u obzir, tako da zahvaljujem naravno svima onima koji su prepoznali da ovaj zakon je podloga za ravnomjeran razvoj, znači koja će dati šansu svima da se ravnomjerno razvijaju. Isto tako koji su stvarno se udubili i vidjeli da donošenje mreže ne znači imenovanje nekih ustanova, nego kriterija i smjernica i da je to bitno različito od toga kad se donosi mreža ustanova koja je u ingerenciji Vlade. Ovdje govorimo o kriterijima i smjernicama, da postoje više koraka provjere, znači kriterija, da su kriteriji ti koji se razrađuju javno i objavljuju. Naravno to je posebno važno kada govorimo o centrima kompetentnosti za koje se očekuje da će dobiti sredstva iz fondova, posebno važno zbog toga jer se radi o relativno velikim sredstvima. Ta milijarda kuna je stvarno vrlo impresivna brojka, tako da ti kriteriji već sada jesu predati. Oni jesu prodiskutirani na nadležnim tijelima i kad će biti javno objavljeni ja mislim da će biti vrlo dobra podloga za razvoj i ovih planova održivosti, znači koji bi bili dugoročni. I isto tako podloga za to da se sredstva dodjeljuju na temelju jasnih i nedvosmislenih kriterija. Naravno kontinuitet kod ovakvih zakona, kod ovakvih prijedloga je izuzetno važan. Ja sam zbog toga i isticala od samoga početka da ovo je početak jedne vrlo velike sveobuhvatne reforme u području sustava strukovnoga obrazovanja, ali smo isto tako rekli da te stvari nisu od jučer, da imamo Strategiju razvoja strukovnog obrazovanja koja je vrijedila do 2013., zakon koji je donesen 2009. Zatim Zakon o hrvatskom kvalifikacijskom okviru kojim se stvarno usklađujemo jer je važan instrument koji nam daje poveznicu prema tržištu rada. Isto tako da Strategija obrazovanja, znanosti i tehnologije je prepoznala prioritete i mjere, međutim ona nije razradila ovaj sustav u mjeri koji bi dao podlogu za ovaj zakon. Zbog toga je program razvoja sustava strukovnog obrazovanja i osposobljavanja onaj temeljem kojeg smo prepoznali ove dokumente. Isto tako načine na koje ćemo određene stvari staviti u proceduru. I ja mislim da je taj kontinuitet važan, ali je jednako tako važno i unapređenje iz koraka u korak koji radimo. Ja se nadam da ćete to prepoznati. Naravno dokumenti puno znače, ali evo ja ću samo reći da nije jednostavno ono što kaže uvaženi zastupnik Maras da preostaje samo realizacija. Nekad je sve u tome što smo ovdje rekli u toj sintagmi samo realizacija. Znači, nekad je vrlo jednostavno ili možda ne toliko jednostavno ali puno jednostavnije pripremiti podloge. Ono što predstavlja važan iskorak je da se od papira krene u realizaciju, a ovaj zakon, ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona predstavlja taj iskorak iz nečega što imamo na papiru u realizaciju. Evo ja bih u ovom trenutku vam svima zahvalila na primjedbama, na raspravi, na čitanju, na strpljenju kad ste slušali ove odgovore koje dajemo. Nadam se da ćemo dobiti i vjerujem da ćemo dobiti podršku u ovom prvom čitanju. Mi ćemo se potruditi sve primjedbe koje smo dobili razmotriti, vidjeti kako ih unaprijediti dakle ove izmjene i dopune zakona i nadam se da se vidimo u prilici drugoga čitanja. Evo hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Gordana Marasa. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana ministrice nakon vašeg ovog izlaganja i određenih opaski ostala je još jedna za nas tu nedoumica da imamo još i nekih prijedloga i vezano za Vijeće za strukovno obrazovanje to ćemo probati do drugog čitanja možda ako bude i u raspravi i dalje bilo određenih nedoumica, možda i amandmanski predložiti. Ali ovo što je i kolegica Glasovac u svojoj raspravi govorila a šta je bitno vezano uz vanjsko vrednovanje ustanova za strukovno obrazovanje, da je nepotrebno da to Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje obrazovanja radi u suradnji. Znači, onda tu sugerira da agencija sa agencijom, znači to sugerira da agencija sudjeluje u tom postupku. Umjesto da ono što je bilo poanta da agencija može napraviti metodologiju, ali da Nacionalni centar provodi to na način samostalno bez agencije. Znači, Nacionalni centar za vanjsko vrednovanje i to je možda nešto šta bi trebalo još dodatno pojasniti članak 8. zakona i ne treba sada to izazvati tako uzbuđenje na klupi pored ministrice mislim da je to jedna najobičnija stvar koja se može objasniti, korigirati, preciznije, tako da nepotreban je taj šušur, jer ja vjerujem da ministrica to može vrlo jednostavno otkloniti bez, kažem, te emocije dodatne. Tako da, evo, ja vas molim, da nam to samo malo pojasnite i da ako je moguće to prihvatite kao stav. Hvala lijepo.
Odgovor poštovane ministrice Blaženke Divjak. Izvolite.
Hvala vam lijepo. Dakle, još jedanputa, mislim to nije jednostavno, ti instrumenti, jesu složeni, ali još jedanput ponavljam, ovdje definiramo nešto što se zove metodologija za vanjsko vrednovanje. Znači, donosi se podloka, indikatori, postupci, način na koji se vrednuje. I ovdje doslovno piše, metodologija vanjsko vrednovanje, osnovana za strukovno obrazovanje, donosi Nacionalni centar u suradnji sa agencijom, a provedba je nešto drugo. To ovdje se ne propisuje, znači to se ovdje ne propisuje. Članak 8. pokazatelj je kvalitete strukovnog obrazovanja, njegovo praćenje, te korištenje rezultata vrednovanje za strukovno … [[Govornik se ne razumije.]] propisuje ministar pravilnikom. E to je sada drugo. Znači razredna metodologija, a pokazatelji kvalitete, a metodologija sadrži osim pokazatelja kvaliteta, kompletnu razradu znači i načina vrednovanja i kako se tome pristupa i kako se formiraju vanjsko vijeće i odbori. Međutim, dozvoljavam da bi trebalo, ako je potrebno to pojasniti, pa ćemo razmotriti kako to pojasniti. Ali, te dvije stvari treba razlikovati.
Hvala lijepo. Time bih zaključio raspravu, glasovati ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o strukovnom obrazovanju, prvo čitanje, P.Z. br. 250. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje sljedeći zaključak, prvo prihvaća se Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o strukovnom obrazovanju i drugo, sve primjedbe i prijedlozi dostaviti će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 87 glasova za, 34 suzdržana glasa, donijeti zaključak kako su ga preložila saborska radna tijela.
Prelazimo na sljedeću točku, imamo ih još 2 da vas podsjetim. Sljedeća točka je: - Konačni prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu, drugo čitanje, P.Z.E, br. 209. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, na temelju članak 85. Ustava RH i članak 172. U svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točci dnevnog reda, primjenjuju se odredbe poslovnika, koji se odnose na drugo čitanje zakona. Amandman se mogu podnositi do kraja rasprave, sukladno čl. 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za turizam. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu turizma, Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene saborske zastupnice i saborski zastupnici. Evo, pred vama je Konačni prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu. Kao što vam je poznato već iz prvog čitanja, Vlada Republike Hrvatske, ima obvezu u pravni sustav RH prenijeti direktivu 2015/2302 Europskog parlamenta i Europskog vijeća od 25.11.2015. o putovanjima u paket aranžmanima i povezanim putnim aranžmanima, koje su države članice dužne donijeti i objaviti do 1.1.2018. g. a s početkom primjene od 1. srpnja 2018.g. U odnosu na tekst prijedloga zakona koji je prošao prvo čitanje u Hrvatskom saboru, u tekstu koji je pred vama u konačnom prijedlogu zakona, nastale su određene izmjene kao posljedica uvažavanja stajališta iznesenih u raspravi u Hrvatskom saboru i njegovim radnim tijelima tijekom prvog čitanja, kao i izmjene od strane predlagača. Te novine su sljedeće, javnim ustanovama koje upravljaju zaštićenim područjima, prošireni krug turističkih usluga koje mogu pružati na svom području, npr. usluge turističkog ronjenja, turističke usluge nautičkog turizma, turističke usluge u kongresnom turizmu. Recimo u nacionalnim parkovima, Brijuni, Kornati, Plitvice. Novina je i sljedeće, imenovanje visokih učilišta za provedbu stručnog ispita za turističke vodiče i pravilnik za provedbu stručnog ispita, donositi će se uz prethodno mišljenje, ministra nadležnog za obrazovanje. Dalje, pravilnik za planove objekte nautičkog turizma, vezano uz ribarska plovila, kao plovne objekte nautičkog turizma, donositi će se uz prethodno mišljenje ministra nadležnog za ribarstvo. Također, prihvaćen je prijedlog Odbora za poljoprivredu Hrvatskog sabora, vezano uz uključivanje, ribarske djelatnosti, osobito vezanih uz rad slatkovodnih ribnjaka, koji se bave akvakulturom, te će ovlaštenici za akvakulturu moći pružati turističke usluge radi odmora i rekreacije turista na uzgajalištu vodenih organizama, kao usluga u posebnom obliku turizma, koji je uređen člankom 94. ovog konačnog prijedloga zakona. Vezano uz uvjete koji moraju ispunjavati, voditelj poslova u turističkoj agenciji, smanjuje se broj godina radnog iskustava, na jednu godinu, a radi uklanjanja administrativnih prepreka i konačno, prihvaćeni su i prijedlozi Odbora za zakonodavstvo u smislu dorade teksta prijedloga zakona u pravnom i nomotehničkom smislu. Za provedbu ovog zakona, nije potrebno osigurati dodatna sredstva u državnom proračunu u RH, niti u proračunima jedinica lokalne, područne, regionalne samouprave. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite.
Evo s obzirom da sam odustao od pojedinačne rasprave, evo iskoristiti ću priliku kroz repliku reći, samo par stvari. Neke stvari se mogu kasnije definirati kroz pravilnik, ali ja bih ipak ovdje spomenuo, sad ne znam, da li se mogu možda implementirati u sam zakon, radi se o problematici turističkih vodiča. Mene su stvarno brojni vodiči iz Šibenika kontaktirali kojima je to kruh. Ima ih sve skupa 3500 u Hrvatskoj, to vi pretpostavljam znate. I oni su s obzirom na novi zakon, izgubili neka prava, koja se mogu, koliko sam ja vidio kroz pravilnik definirati. A radi se da će oni, da će danas, sutra, bilo tko iz inozemstva, moći obavljati djelatnosti, što obavljaju danas oni, bez da su završili tečajeve u Hrvatskoj. Da bi se to spriječilo, prijedlog je da se uvedu zaštićeni lokaliteti turistički. Pa evo, ja bih htio se s tim pravilnikom požuri i da se ti lokaliteti što prije odrede, da bi se zaštitili hrvatski znači turistički vodiči. Druga stvar i druga primjedba, ne znam da li je definirano zakonom, mislim da nije, a to je razina znanja hrvatskog jezika. Mi moramo ovdje također voditi računa, da svi oni koji će sutra polagati u Hrvatskoj za turističke vodiče, da moraju znati hrvatski jezik. Ti tečajevi se rade na hrvatskom jeziku i tu ne smijemo imati nikakav kompromis, pogotovo što je hrvatski jezik i službeni jezik EU. Još jedna sitnica, koju bi ja ovdje spomenuo, a može se nadovezati na ovaj zakon koji je jako važan, i meni je žao što ovaj kasni sta o njemu raspravljamo a to je prebacivanje porezne obveze konkretno za booking. To je jedna tema koja bi se morala povezati sa Ministarstvom financija da se Ministarstvo turizma i Ministarstvo financija usuglase jer mnogi iznajmljivači danas su opterećeni nečim čime ne bi trebali biti opterećeni, jednim financijskim izdavanjem jer plaćaju porez za booking.com koji bi trebao zapravo plaćati booking.com.
Hvala. Odgovor poštovanog državnog tajnika, Frane Matušića.
Zahvaljujem uvaženi zastupniče. Pravilnik o zaštićenim kvalitetama je dalje na snazi i sada je na snazi i biti će naravno izmijenjen ukoliko bude potreba ali generalno ostati će u okvirima kakav je i sada. Dakle vodiči ništa neće u tom smislu izgubiti. Dapače mislim da smo postavili jednu još veću razinu zaštićenosti kada govorimo o zaštićenim kvalitetama jer ovi koji mogu na privremenoj i povremenoj osnovi obavljati usluge turističkih vodiča a govorimo o vodičima iz europskog gospodarskog prostora iz Švicarske konfederacije, dakle oni koji mogu po toj osnovi obavljati djelatnost, mogu ali ne na zaštićenim kvalitetama. I to je novina ovog zakona a to smo već u prvom čitanju obrazložili. Tako da u tom smislu vjerujem da će biti i zadovoljne udruge turističkih vodiča. Što se tiče booking.com, nažalost to je obveza koja proistječe iz ugovora booking.com sa onima koji nude svoje usluge na tržištu, iznajmljivanja, dakle iznajmljivača i oni su dužni prema tom ugovoru plaćati porez koji se odnosi na njihov prihod koji oni njima uplaćuju. Dakle to su dužni iznajmljivači raditi temeljem ugovora između booking.com i njih samih. Dakle to nije nešto u što se može uplesti čak ni Ministarstvo financija. Ministarstvo može pratiti samo provedbu da li oni ispunjavaju sve svoje obveze. Tako što se tiče, još ste spomenuli bili znanje hrvatskog jezika, dakle znanje jezika po pitanju usluge turističkih vodiča mora biti za one jezike na koje se pruža usluga i to je na razini B2. A za one koji dolaze u Hrvatsku naravno da je potrebno dostatno znanje hrvatskog jezika, to je naravno teško definirati zakonom, ali ključno je da usluga na koju se pruža, jezik na koji se pruža usluga dakle mora biti na razini B2 i to je povećano i povećati će se i u sljedećem razdoblju kod obrazovanja vodiča povećati će se broj sati potrebnih za zaštićene lokalitete i za opći dio ispita. I u tom smislu su te promjene već uvažene.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. I pri će biti Klub zastupnika HDZ-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Anton Kliman. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodična pomoćnice, kolege i kolegice. Evo ja sam uzeo puno papira ali ja ću se veoma kratko osvrnuti na ovo drugo čitanje zakona. Mi smo veoma detaljno raspravili u prvom čitanju cijeli ovaj zakon na koji smo mi iz kluba HDZ-a dali pozitivnu ocjenu. Mi ćemo podržati i u prvom, dakle i u ovom drugom čitanju ovaj zakon za koji smatramo da je jedan značajan pomak u odnosu na ono što je bilo ranije. I definitivno vidimo da ste i uvažili neke od primjedbi iz same rasprave a i od nekih strukovnih udruga, kasnije, vidjeli smo kroz vašu raspravu i mislim da je to jako dobro. Inače cijeli ovaj zakon odiše sa jednom atmosferom uvažavanja struke. To smo rekli u prvom čitanju, to moramo i danas ponoviti. Dakle kvalitetno se razgovaralo sa Udrugom putničkih agencija, razgovaralo se puno sa turističkim vodičima i mislim da je ovo jedan dobar zakon koji je uvažio i direktive EU, svakom slučaju što je sam i morao, ali je uspio i zadovoljiti i potrebe naših privrednih subjekata, kako i privatnih osoba, odnosno osoba turističkih vodiča. U svakom slučaju klub HDZ-a će podržati ovaj zakon i evo ne bih više niti duljio, evo i neki kasni je sat, ali s obzirom da smo veoma kvalitetno i raspravili i to sve zajedno u prvom čitanju, mislim da nema potrebe s obzirom na ove sitne izmjene koje su bile, da dalje ne dužim. Evo hvala lijepa.
Hvala. Ipak imate jednu repliku, uvaženog zastupnika Hrvoja Zekanovića.
Uvaženi kolega Kliman, evo meni je žao što u ovaj kasni sat ovako važan zakon raspravljamo, 20% BDP-a i nešto manje je od turizma i mislim da bi ovaj zakon trebao imati nekakav prioritet da ga raspravljamo ujutro kroz cijeli dan. Evo i danas je ta Sv. Luca, jedan ovako blagdan, evo ovom prilikom ako me gleda, ja mislim da me gleda upravo, Luciji Zekanović čestitam imendan i Luciji Kliman, također, evo i Luciji Kliman ćaća je zaboravio pa ja koristim prigodu. Evo dva pitanja, državni tajnik mi je odgovorio ali evo sada ću pitati i vas s obzirom da ste bili i ministar neko vrijeme, prebacivanje porezne obveze ali ovaj put ne za booking nego RBNB. Znači tu imamo, znači imamo dva providera iznajmljivanja, jedan plaća nešto Hrvatskoj za usluge koje obnaša, drugi ništa. RBNB od toga Hrvatska nema ništa, RBNB je ako se ne varam američka firma. Oni danas dovode, šta ja znam, 30, 40% gostiju u Hrvatskoj a Hrvatska od toga nema PDV-a, nema ničega i to je jedan po meni problem koji se treba riješiti. Evo kolega Kliman malo mi možete to pojasniti. I još onaj problem, ima jedan, slaba definiranost između turističkih vodiča i turističkih pratitelja. Kada, često se tu znaju pratitelji švercati, … [[Govornik se ne razumije.]] tečaj, oni se jednostavno se registriraju kao pratitelji i rade posao turističkih vodiča. Mislim da bi se to trebalo malo bolje pravilnicima definirati, zakonom. Vidim da je to turističkim vodičima konkretno na terenu jedan problem i da često rade njihov posao. Evo, toliko, hvala.
Odgovor poštovanog zastupnika Klimana.
Hvala lijepo. Evo kolega Zekanoviću, da u pravu ste. I što se tiče booking.coma i RBNB-a. Ovo nije problem samo Hrvatske nego je problem čitave EU i iz onog kratkog vremena što sam obnašao funkciju ministra imao sam nekoliko bilaterala sa kolegama iz Mađarske, Austrije i Italije, dakle koji nisu bili u funkciji ministra nego državnih tajnika kao pandan našem državnom tajniku i taj problem se provlači kroz i njihovo zakonodavstvo odnosno kod njihovih ispunjenja poreznih obveza. Booking.com je registriran u Nizozemskoj i spada pod nizozemske zakone, njihova usluga se naplaćuje po nizozemskim zakonima. Jedan dio usluga odnosno porezne obaveze spada na naše porezne obveznike i mi nismo sretni sa time. Ja sam razgovarao tada i sa šefom porezne uprave vezano za Booking.com i na području čitave EU će se rješavati taj problem u paketu jer Booking.com definitivno zarađuje jako puno a plaća jako malo u državama gdje se stvori usluga, dakle tu je jedan malo nakaradni sustav usluga koju on pruža, tretira se kao da je pružena u Nizozemskoj međutim usluga se de facto pruža na teritoriju davateljice usluge a to je recimo konkretno u ovom slučaju Hrvatska i to će se morati definitivno riješiti po tom pitanju. Još drastičniji slučaj je sa RBNB-ijom gdje se naplaćuju u Americi apsolutno sve ono štose naplaćuje, jučer sam čitao preko portala da je Slovenija počela raditi na tom problemu i da će oni koji nisu prijavljeni putem RBNB-a kao stanodavci, dakle ne kao iznajmljivači u turističkom smislu nego kao stanodavci, pasti pod sankcije i pod represiju porezne uprave u Sloveniji. Vjerojatno ćemo i mi morati ovakav pristup uzeti jer čini mi se da ne smijemo dozvoliti poreznu evaziju i na tom pitanju. Hvala.
Hvala. Slijedeći Klub zastupnika je SDP u ime kojega će govoriti zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege, Klub zastupnika SDP-a će podržati ovaj zakon iako ima dosta stvari koje još eventualno treba i doraditi a i neke stvari koje nisu u zakonu a koje bi trebalo odgovoriti na njih odnosno možda ih uvrstiti. Činjenica je iz ove rasprave koju smo maloprije ovdje vodili da u turizmu odnosno usluge koje se vrše u turizmu i vrijeme kako odmiče odnosno kako se stvaraju nove usluge, kako se stvaraju novi kanali prodaje da je vrlo teško zakonom pratiti te sve stvari ali da ćemo mi na to morati odgovoriti u nekom narednom razdoblju. I u načelu mi u Klubu zastupnika SDP-a smo protiv pretjerane regulacije opterećenja za rad u pojedinim zanimanjima, evo sad smo čuli od kolege Matušića da su usvojili čak i neke prijedloge da se smanje potrebe primjerice za voditelja poslovnice na jednu godinu iskustva u agenciji ili sličnim poslovima u turizmu, to je uvijek dosta općenita forma šta je to slični poslovi ili znanje jednog svjetskog jezika i poznavanja, šta znači poznavanje, koja je to razina. Znači, u načelu mi smo tu skloni tome da se što manje normiraju te stvari bez obzira šta će netko reći da treba postojati određena kontrola kako bi se osigurala određena kvaliteta davanja usluga na području RH ali u načelu u turizmu ja mislim da vrlo rijetko će turist otići nezadovoljan iz neke zemlje ukoliko primjerice voditelj neke poslovnice turističke ili netko tko se bavi turizmom nije bio savršen na određenom jeziku, u načelu su ljudi više skoncentrirani na uslugu po pitanju kvalitete smještaja, hrane, dodatnog sadržaja itd. Tako da usluge u turizmu po nama treba što više denormirati i na taj način omogućiti ljudima da se bave turizmom. Naravno da država mora imati određenu kontrolu ali to bi trebalo biti što liberalnije. Što se tiče samog zakona, postoje određene nedoumice kada bi on trebao stupiti na snagu, vidimo da to je definirano po nama na način da se to kosi sa turističkom sezonom ali kažem, sve skupa na kraju, podržat ćemo zakon jer mislimo da je to korak naprijed iako postoji još prostora za njegovo unapređenje. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeći Klub zastupnika HNS-a u ime kojeg će govoriti uvaženi zastupnik Stjepan Čuraj, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani predstavnici ministarstva, kolegice i kolege, vrlo brzo, vrlo kratko. Dapače, mislim da turizam je jedna od bitnijih ekonomskih grana u RH i znamo što nam znači u svemu onome što čini gospodarstvo jedne zemlje, dakle, ono što se ovim zakonom uređuje, naravno što podržavamo prije svega je smanjenje administrativnih prepreka za započinjanje i nastavak poduzetničke djelatnosti. Naravno što se tiče pitanja reguliranja usluga u zdravstvenom turizmu, u kongresnom turizmu, tu ću se samo kratko vratiti i naravno još imamo niz djela onih regulatornih stvari koje su zapravo i prvi puta prepoznate kao takve da se definiraju kao usluge turističkog transfera. Govorili smo tu čak i od turističkog ronjenja, rent a car itd., možda zvuči ovako banalno ali apsolutno treba sve revidirati. Ono što bi volio istaknuti kod uređenja turističke usluge u kongresnom turizmu, to je nešto što vidim potencijal razvita kontinentalnog turizma prije svega. Upravo u svojoj konkurentnosti i popunjavanju postojeći kapaciteta neki od projekata sigurno imaju mogućnosti zaživjeti u kontinentalnom turizmu koji nam nažalost debelo kaska za ostalim oblicima odnosno ostalim područjima ako govorimo o more, ali evo govorimo i o gradu Zagrebu koji ulaskom u EU je doživimo jedan procvat turizma, dakle nije samo more i nisu samo prirodne ljepote koje mi hvala Bogu imamo na pretek mamci za turiste, nego tu sigurno ima i puno više mogućnosti kako privući same turiste. Zašto kongresni turizam? Pa zato upravo što se tu stavlja tema ne na samom razlogu dolaska u neku zemlju u smislu turističkog obilaska, nego u smislu određenog biznisa ili kongresa ili što već seminara kako god već se to nazivalo u smislu što oni tamo rade. I tu možemo iskoristiti priliku promocije naše zemlje, gdje poticanje tog kongresnog turizma u onim krajevima gdje turizam nije toliko prepoznat a koji imaju ili potaknuti razvitak tih turističkih kapaciteta koji imaju mogućnosti pružanja uopće kongresnog turizma je nešto što mora biti prioritet ravnomjernog razvitka cijele naše Hrvatske. Zašto to govorim? Pa naime evo konkretno u Osječko-baranjskoj županiji, Osijeku imamo stvari koje možemo sigurno ponuditi i nešto što će biti projekt regionalne samouprave, odnosno županije svakako je jedan poticaj razvoja kongresnog turizma. Ali tu sigurno se može i preko turističke zajednice i preko ministarstva osmisliti pojedini programi u kojem bi upravo u takvim sredinama gdje zapravo sezonu ne možete ni definirati, odnosno ona je drugačija od same sezone koja je u Hrvatskoj prepoznata u onim ljetnim mjesecima. A cilj svakog i dosadašnjeg ministarstva i našega i Vlade je da što duže produljujemo tu turističku sezonu, dakle da nije samo ona tri ljetna mjeseca nego da se to što duže proširuje, naravno da i ti kapaciteti budu što duže korišteni. Upravo u tom smislu da potičemo taj kongresni turizam tako da omogućavamo svima onima koji imaju mogućnost uslugu primiti 30, 50 ljudi i osigurati određena događanja da se na jedan način subvencionira sami smještaj. Na taj način ćemo moći privući povoljnijom cijenom, a naravno i dodatnim vanpansionskim sadržajem upravo u te lokacije turiste prije svega domicilne, a onda naravno i sve strane turiste i na taj način vršit promociju tog kraja i pokazati koje su to sve ljepote. Naravno tu je jedan oblik koji nisam našao turizma u ovome, doduše nisam iščitao cijeli zakon samo one glavne stvari. To je pitanje charter turizma, vjerojatno se negdje i spominje. To je isto jedna prilika za promociju. Dakle, možemo raditi na čarter izletima koji nisu samo u smislu brodova ili nekih turističkih autobusa, nego mogu biti i avio charteri turizmi gdje se nekom može dogoditi da kroz različite oblike transfera obiđe Hrvatsku u 10 dana i kontinent i obalu i Zagreb samo malo organizirajući taj nivo prijevoza, avio prijevoza naravno koji recimo za Osijek bi značilo prepuno da imate dnevno li tjedno jedan avion iz Dubrovnika koji dovozi turiste, jedan avion iz Splita, jedan avion eventualno iz Pule, pa se oni onda da li netko ostaje ili vraća natrag. A taj avion apsolutno ima potencijal u svom kargo prijevozu jer on dolazi prazan, ljudi su domicilno smješteni u nekim hotelima. I dođete u Dubrovnik vidite najveću močvaru u Europi. Zašto ne? Ako mogu dati 100 eura da se vozaju 10 sati nekom barkom uz jednu skušu ili srdelu ili šta god već daju, onda sigurno mogu dati sto eura ili 1000 kuna da dođu vidjeti najveću močvaru, baroknu tvrđavu ili nešto sve što ima na kontinentu i vratit se natrag. A time gospodarski povezujemo tu zelenu i plavu Hrvatsku. Dakle, potencijala je puno i sigurno ima puno prostora za napredak. Ono što sigurno jedino mogu istaknuti ovdje da žaljenje što nije ispred kluba prihvaćeno prijedlog da se odredi vezano za strane turističke vodiče gdje je navedeno da je poznavanje hrvatskog jezika u dostatnoj mjeri što ne znam kako će to tko odlučiti, da se nije klasifikacija stavila koja je baš upravo europska i koju oni traže barem na razini B2. I to vjerojatno će pokazati praksa da će možda kasnije biti potrebno. Inače Klub HNS-a će podržati ovaj prijedlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. I sad će u ime predlagatelja nešto reći uvaženi državni tajnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa prije svega bih se zahvalio svima koji su sudjelovali i u ovoj večerašnjoj raspravi, ali i svima onima koji su doprinijeli da ovaj prijedlog, konačni prijedlog zakona bude što bolji i kroz javnu raspravu i kroz prvo čitanje i u tom smislu vjerujem da će ovaj Konačni prijedlog zakona doista poslužiti svima onima koji se bave pružanjem turističkih usluga kako bi njihovi rezultati bili još uspješniji u najuspješnijoj gospodarskoj grani Republike Hrvatske. Jer kao što znate, turizam doprinosi sa 20% BDP-a Republike Hrvatske i u tom smislu naravno da su i očekivanja velika. Ali vjerujemo da smo područje pružanja usluge uspjeli urediti na način koji će odgovarati i onim korisnicima i pružateljima usluga. I u tom smislu još jedanput hvala svima.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog Zakona o pružanju usluga u turizmu, drugo čitanje, P.Z. br. 209. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasrpava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HDZ-a, molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenim amandmanima. S nama je državni tajnik u ministarstvu turizma, Frano MatuŠić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora.
Prvi amandman.
Prvi amandman Odbora za zakonodavstvo, amandman na članak 7 se prihvaća.
Postoji sastavni dio zakona. Drugi amandman, članak 29.
Drugi amandman također se prihvaća.
Treći amandman.
Prihvaća se također.
I ova dva postaju sastavni dio zakona. Onda idemo. Četvrti amandman, članak 86.
Amandman na članak 86. se ne prihvaća. Obrazloženje, amandman na članak 86. prema kojem bi u stavku 4 tog članka trebalo navesti da se pravilnik donosi uz prethodnu suglasnost, a ne prethodno mišljenje, drugog ovlaštenog ministra, ne može se prihvatiti, s obzirom da odredbama zakona u sustavu državne uprave nije propisana mogućnost donošenja provedbenoga propisa uz suglasnost čelnika drugog središnjeg tijela državne uprave.
Očitovanje, Odbor za zakonodavstvo.
Uz navedeno obrazloženje … [[Govornik nije uključen.]]
Hvala. Dakle, predlagatelj odustaje od amandmana. Idemo na amandman broj 5, članak 102.
Amandman broj 5 se prihvaća, također.
I on postaje sastavni dio zakona. Sada prelazimo na amandman Kluba zastupnika HDZ-a.
Amandman se prihvaća.
I on postaje sastavni dio zakona. Sada dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o pružanje usluga u turizmu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 123 glasa za i 5 suzdržanih donesen Zakon o pružanje usluga u turizmu.
Prelazimo na sljedeću točku, a to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, drugo čitanje, P.Z. br. 165. Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika u svezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani Tomislav Dulibić, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine dopredsjedniče, poštovani saborski zastupnici. Nacrtom Konačnog prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti redefinirat će se obveze vezano uz stjecanje znanja o higijeni osoba koje rade u neposrednom dodiru sa hranom na svakih pet godina. Obveze vezano uz zdravstvene preglede osoba koje su pod zdravstvenim nadzorom, načini i uvjeti izdavanja sprovodnica posebno u dijelu sprovodnica za osobe umrle od nezaraznih bolesti i za sprovodnice koje se izdaju za prijenos umrlih osoba u RH, područje primjene općih mjera zaštite pučanstva od zaraznih bolesti, tj. obveza praćenja zoonoza i uzročnika zoonoza s posebnim naglaskom na učinkovitom sustavu praćenja zoonoza i njihovih uzročnika u hrani životinja i ljudskoj populaciji. Propisivanje jedinstvene cijene stjecanja znanja o higijeni osoba odlukom ministra zdravstva. Razlika između rješenja koja se predlažu konačnim prijedlog zakona u odnosu na rješenje iz nacrta prijedloga zakon, razlozi iz kojih su te razlike nastale, znači u članku 2. kojim se mijenja članak 26. u stavku 2. točka 1. ranije propisana iznimka u točki 1. u izuzimanju od zdravstvenog nadzora osoba koje pružaju ugostiteljske usluge u domaćinstvu i na OPG-ovima je brisana. U članku 6. koji se mijenja članak 37. u stavku 2. mijenja se rok za obnovu znanja dok je u članku 3. proširena mogućnost osoba koje su izuzete od obveze stjecanja potrebno znanja iz programa stjecanja znanja o zdravstvenoj ispravnosti hrane obzirom da se smatra kako su te osobe tijekom svog školovanja stekle dovoljno znanja o zdravstvenoj ispravnosti hrane. U članku 10. kojim se mijenja članak 60. preciznije su definirane nadležnosti sanitarnog inspektora za izdavanje sprovodnice. U članku 15. dodan je stavak 2. kojim se van snage stavljaju odredbe naputka o postupanju s otpadom koji nastaje pri pružanju zdravstvene zaštite obzirom da je navedeno uređeno zakonom o održivom gospodarenju otpadom i pravilnikom o gospodarenju medicinskim otpadom.
Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Da, poštovana predsjednica Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku, Ines Strenja-Linić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana predstavnici iz ministarstva i zastupnici. Pa ja bih u ime odbora kao predsjednica rekla da smo mi raspravili na sjednici 13. prosinca 2017. kao matično radno tijelo. U uvodnom djelu predstavnik predlagatelja istaknuo je rješenja koja se predlažu u odnosu na prijedlog zakona kojeg smo imali u srpnju. Tako je u predloženom tekstu konačnog prijedloga zakona u članku 2. kojim se mijenja članak 26. zakona a u stavku 2. brisana ranije propisana iznimka o izuzimanju od zdravstvenog nadzora osoba koje pružaju ugostiteljske usluge u domaćinstvu i na OPG-ovima što je bila primjedba odbora. Također su preciznije definirane nadležnosti sanitarnog inspektora za izdavanje sprovodnice te je u članku 15. dodan stavak 2. kojim se utvrđuje da naputak o postupanju s otpadom koji nastaje pri pružanju zdravstvene zaštite nije na snazi s obzirom na to da je navedeno uređeno odredbama Zakona o održivom gospodarenju otpadom i Pravilnikom o gospodarenju medicinskim otpadom. Pojedini članovi odbora u raspravi su izrazili zabrinutost zbog smanjenja dinamike obavljanja zdravstvenih pregleda smatrajući te obavljanje preventivnih pregleda mora ostati dva puta godišnje a ne jedanput kako je u skladu s odredbama akcijskog plana za administrativno rasterećenje gospodarstva koje Vlada RH usvojila u srpnju 2017. određeno. Također mišljenja su članovi odbora da rasterećenje poduzetnika u iznosu od otprilike 50 milijuna kuna s jedne strane i opasnost od mogućih epidemija s druge strane su ozbiljne te sukladno hrvatskom turističkom opredjeljenju nisu dobro rješenje. Isto tako nisu pozitivno ocjenjivi redefiniranje odredbe o obveznicima obavljanja zdravstvenih pregleda odnosno smanjenje obuhvata provođenja zdravstvenih pregleda osoba pod nadzorom kojima se više ne obuhvaćaju osobe u sustavu obrazovanju, zdravstveni radnici osim zaposlenih u rodilištima i osobe koje rukuju isključivo sa zapakiranom hranom. Predstavnik predlagatelja objasnio je namjeru izuzimanja od navedene obveze za osobe visoke stručne spreme odgovarajućeg smjera, znači medicina farmacija, sanitarno inženjerstvo, biokemijsko inženjerstvo, prehrambenog inženjerstvo i veterina smatrajući da navedeni stječu u sklopu visoko školskog obrazovanja potrebna i odgovarajuća znanja iz područja medicinske mikrobiologije i parazitologije, ekologije, tehnologije, zdravstvene ispravnost hrane te opće i specijalne higijene. U vezi s navedenim odredbama odnosno redefiniranim obveznicima i dinamikom obavljanja zdravstvenih pregleda, također je izražena zabrinutost za zaposlenike i rad HZJZ-a i županijskih zavoda za javno zdravstvo. Predstavnik predlagatelja objasnio je da će zbog tih razloga odnosno zbog potrebe za zadovoljavajućim organizacijskim i financijskim rješenjima te uspostavom mreže timova za ekologiju, odredbe iz članka 4. zakona stupiti na snagu tek 1. siječnja 2019. Nakon provedene rasprave članovi odbora većinom su glasa odlučili predložiti Hrvatskom saboru zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu, prvi će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovani zastupnik Mladen Karlić, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče, poštovana pomoćnice ministra, poštovani nas 5 kolega, evo pred nama je jedan vrlo važan zakon, sveobuhvatan Zakon o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti kojim se srećom ne mijenja puno toga ali evo ono što je nekako bitno za naglasiti da mi se nekako čini da možda u ovoj situaciji ili je možda današnji dan takav dasmo već raspravljali o današnjoj prvoj točki dnevnog reda o minimalnoj plaći gdje se stekao dojam da se nekako ide na račun sredstva pomagati gospodarstvu pa u tom smislu možda pitanje je da li u ovom trenutku kad je zdravstvo u ovakvoj situaciji sa ovoliko velikim dugovima koje ima, da li je ovih pedesetak milijuna važno toliko gospodarstvu da će se možda dijelom to utjecati na zdravstveni sustav odnosu na dio HZJZ-a koji će izgubiti jedan dio prihoda od kojih na neki način žive i koji su im važni u poslovanju, ali evo, nadam se da će se naći nekakav drugi način kako pomoći zavodima za javno zdravstvo da i dalje rade sa vlastitim prihodima na jedan ozbiljan i kvalitetan način, da nas zapravo zaštite u svakom pogledu od svih mogućih zaraznih bolesti, provedu sve mjere koje su potrebne u toj zaštiti. Vlada RH je već 27. srpnja donijela odluku o popisu neporeznih davanja koje treba smanjiti na neki način, ukinuti, odnosno na taj način pomoći evo gospodarstvu. Tako da su evo neke od tih mjera naknada za edukaciju, higijeni osoblja koje rade u neposrednom kontaktu sa hranom i zdravstveni pregledi, … [[Govornik se ne razumije.]] što osobe koje trebaju biti pod zdravstvenim nadzorom a oba dva su u nadležnosti ministarstva zdravstva. Znači ovim akcijskim planom bi se administrativno rasteretilo gospodarstvo, pomoglo na neki način. Evo tako da će i zdravstvo u tom sudjelovati. Ali kažem bilo bi možda bolje da je zdravstvo ovaj put izuzeto iz ovog dijela pomoći gospodarstvu tako da, jer mislim da je potrebno pomoći nekako i zdravstvu da iziđe iz ovih problema i da zapravo nađemo način kako što bolje, što efikasnije pomoći zdravstvenom sustavu, reformirati ga da bude što kvalitetnije sa što manjim troškovima a što efikasnije. Ono to je bitno, znači da u rasterećenje otprilike 50-ak milijuna kuna, evo dijelom su prihvaćeni prijedlozi i Odbora za zdravstvo u prvom čitanju. Mislim da je velikim dijelom, većim dijelom zapravo i evo prihvaćeni oni prijedlozi koje je dao Odbor za zdravstvo pa i u raspravi u prvom čitanju. Tako da, ono što je i bila ideja i što je vrlo evo važno, mislim da se ovlašćuje zakonski … [[Govornik se ne razumije.]] ministar da jedinstvenom odlukom propiše naknade za provedbu stjecanja znanja o higijeni. Tako da, i naravno … [[Govornik se ne razumije.]] što obzirom da su rasponi cijena od 160 do 437 kuna ili od 245 do 480 za zdravstveni odgoj, tečaj zdravstvenog odgoja stvarno bili raznoliki i da su mnogi išli u druge županije da bi obavili što jeftiniji pregled, odnosno ovu edukaciju koju, koja je po zakonski određena. Tako da u ovom dijelu naravno se potpuno evo slažemo sa ovim prijedlogom. I klub HDZ-a će podržati ovaj … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Jovanovića.
Kolega Karlić, vi ste u svom izlaganju u nekoliko navrata istaknuli upitnost različitih poteza koji idu na štetu zdravstva. Dakle danas ste spomenuli i prvu točku dnevnog reda i ovu gdje ukupno zdravstvo gubi 300 milijuna kuna. A istovremeno mu iz Ministarstva financija se ne uplaćuje milijardu i 200 milijuna kuna. Kako to onda objašnjavate i na koji način mislite da će se to moći nadoknaditi zdravstvu? Jer će opet zdravstvo znači u ovome na kraju iduće godine biti u manjku milijardu i 500 milijuna kuna.
Odgovor poštovanog zastupnika Karlića.
Evo ja sam uvjeren da će i ministar zdravstva zajedno sa ministrom financija, odnosno hrvatska Vlada naći kao što su sada u rebalansu našli milijardu i 100 milijuna kuna dodatnih sredstava da pomognu zdravstvu da će tako tijekom sljedeće godine a naravno i novi Zakon o zdravstvenoj zaštiti da će naći načina kako postići efikasnost i smanjenje troškova u zdravstvu i tako zapravo pomoći da se smanje ovi dugovi koji postoje.
U ime Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista sljedeća će govoriti poštovana zastupnika Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući, još jednom pozdrav svima. Dakle Vlada je predstavila Prijedlog akcijskog plana koji bi poduzetnicima trebao donijeti uštede od jednu i pol milijardu kuna. Naime, po tom planu najveće uštede za poduzetnike planiraju se u području zaštite na radu i to čak 1,3 milijarde kuna sa sadašnjih 2,38 milijardi. Uštede u području sanitarnih i zdravstvenih uvjeta predviđeni su u iznosu od 97 milijuna kuna sa sadašnjih 207 milijuna. Tako primjerice kod izdavanja sanitarne iskaznice za osobe koje na radno mjesto dolaze u kontakt s hranom predloženo je smanjenje učestalosti obavljanja zdravstvenih pregleda sa 2 na 1 put godišnje čime bi poduzetnici uštedjeli 50%, ukupno 83 milijuna kuna. Dakle ministrica gospodarstva Dalić, čije je ministarstvo i izradilo ovaj plan, vjerojatno i prijedlog zakona, vrlo jasno je i bez konzultacija sa socijalnim partnerima pokazala da je u Hrvatskoj zaštita na radu nepotreban i nedopustiv trošak. Budući da prema postojećem Zakonu o zaštiti od pučanstva od zaraznih bolesti poslodavci plaćaju komercijalnu cijenu pregleda za svoje zaposlenike, zaključilo se kako se to može tretirati kao parafiskalni namet čije će ukidanje značajno pomoći poslovnim subjektima kojima se nameće obveza pregleda radnika. Da stvar bude bizarnija, riječ je o iznosu oko 300 kuna troška po radniku u zemlji u kojoj su enormni porezi omča oko vrata manjim poslodavcima, 300 kuna godišnje, dakle 2 puta ako budu bili pregledi, 2 puta godišnje. Ali, ono što treba reći, epidemiolozi su ozbiljno upozorili da mjere pregleda određenih skupina radnika i edukacije poslodavaca o sprječavanju širenja zaraznih bolesti značajno smanjuju mogućnost nastanka velikih epidemija što mi dodatno sužavamo ovim zakonom za koji svi koji su ga pisali navode da je kompromisan, to smo čuli danas i na odboru i da će se u hodu ako treba opet mijenjati no prvenstveno je usuglašen sa poslodavcima. U Hrvatskoj nisu zabilježene katastrofalne epidemije koje se prenose hranom u turističkim objektima ili pak prehrambenoj industriji, preko vodovodne vode ili u drugim objektima pod nadzorom. Ako se pak pojave epidemije, njih manje, njih brzo zaustave epidemiološke službe koje kontinuirano surađuju sa djelatnicima i poslodavcima u turistički, proizvodnim i drugim objektima gdje je rizik od epidemije i prijenosa infekcija velik. Dakle ukidanjem mjera, ovakvih mjera, dosadašnjih, trajnog nadzora i pregleda zaposlenih u posebno rizičnim zanimanjima, rizik od epidemija neminovno se povećava a i protuepidemijske intervencije se kompliciraju sa mogućim teškim posljedicama. Zbog toga klub MOST-a podržava predložene izmjene i dopune zakona u dijelu izuzeća obuhvata provođenja zdravstvenih pregleda osoba sa visokom stručnom spremom, visoko stručnog usmjerenja medicine, farmacije, sanitarnog inženjerstva, biokemijskog inženjerstva, prehrambenog inženjerstva i veterine koji u sklopu visokoškolskog obrazovanja i stječu odgovarajuća znanja. Također je dan prijedlog da se razmotri da se ovaj krug osoba i proširi odnosno da se uključe i dentalna medicina i klinički nutricionisti i osobe koje u sklopu visokoškolskog obrazovanja stječu potrebna znanja. No to nije usvojeno. Nismo bili suglasni sa rješenjem da zdravstvenom nadzoru ne podliježu osobe koje u domaćinstvu pružaju ugostiteljske usluge kao OPG-ovi, to je prihvaćeno. Ali, smatramo, da i dalje, osobe koje dolaze u dodir i sa pakiranom hranom, ne bi smjele biti izuzete ovim zakonom. Dakle, smatramo, da radi sigurnosti, ministarstvo je trebalo uvažiti primjedbu, da preventivni pregledi, trebaju i dalje ostati dva puta godišnje. Protivimo se da bude jedanput godišnje i idemo sad sa odgodom od 1.1.2019. Da li samo zato da si date još dovoljno vremena, kako biste u hodu vidjeli, ipak, ima li problema na terenu, odnosno, vi ste rekli, da će se razmišljati i o tome da trebaju zavodi za javno zdravstvo, neko vrijeme za prilagodbu, ali moramo biti svjesni što znače zavodi za javno zdravstvo, koju ulogu imaju u javnom zdravstvu u Hrvatskoj. I zapravo, kako je ovo jedan značajan dio prihoda, koji zapravo usmjeravaju na sve ono što znači njihovo djelovanje, u svakoj lokalnoj sredini. Suglasni smo s prijedlogom ministra zdravstva, da se jedinstvenim odlukama utvrde cijene zdravstvenih pregleda i sjecanje znanja osoba za cijelu Hrvatsku, neovisno o tome, gdje se obavlja stjecanje znanja, odnosno, obavlja zdravstveni pregled. To zbilja mora biti ujednačeno. Zaključno, moram iskazati zabrinutost zakonskim rješenjem o redefiniranju administrativnih obveza, u svezi sanitarnih pregleda, mišljenja smo, da je rasterećenja poduzetnika, u iznosu, otprilike 50 milijuna kuna, s jedne strane i opasnost od mogućih epidemija s druge, sukladno hrvatskom turističkom opredjeljenju, ne predstavlja dobro rješenje. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Jovanovića.
Hvala gospodin potpredsjedniče. Kolegice Strenja Linić i vi ste govorili, kao i kolega Karlić, o rasterećenju gospodarstva, na štetu zdravstva, gdje ja i vama moram postaviti isto pitanje. Dakle, kao što mi je u replici odgovorio kolega Karlić, rebalans da će se to riješiti, naći će se opet jedna milijarda i dati će se zdravstvu. Dakle, opet se u samom startu stvara dojam o zdravstvu kao sustavu gubitaša i naravno, trebalo bi i malo i srezati troškove, ali zašto onda uopće ići na taj način i ne dati zdravstvu milijardu i dvjesto milijuna, kojemu mu pripada temeljem Zakonom o obveznom zdravstvenom osiguranju, nego se to uskraćuje, a onda se kasnije Vlada i ministar financija, pojavljuju kao spasitelji i daju zdravstvu, nešto što su mu u početku uzeli. E pa ta demagogija je nešto što meni jako smeta.
Odgovor poštovane zastupnice Strenja Linić.
Zahvaljujem kolega Jovanoviću. O tome sam ja već više puta govorila. Dakle, situacija u kojoj sustavno, svake godine, moram vas ispraviti, milijardu i pol, trenutno, ne uplaćujemo u Hrvatski zdravstveni, u HZZO i ovakvim mjerama, danas smo vidjeli, da će otprilike 250 milijuna kuna, manje, zbog, znači podizanje minimalne plaće, ali manje uplaćivanje u HZZO, sa ovih 50, dakle, to je već samo danas 300 milijuna, definitivno utjecati na zdravstveni sustava. Smatram da ova Vlada, definitivno, nije učinila nikakav pomak, niti pokazala i najmanju namjeru, neke ozbiljnije reforme, financijske situacije, unutar zdravstvenog sustava i ja sam zbog toga ozbiljno zabrinuta. Apsolutno, jesam za namete koje će zapravo dodatno penalizirati alkoholna pića i cigarete. Ali, prvenstveno treba reći, da već sada, od trošarina, znači od cigareta, milijardu i 300 milijuna se ubire u Hrvatskoj, to je sve djedin dio od tih 4,2 milijarde koje ste treba uplatiti u HZZO-a, ali se milijardu i pol ne uplaćuje. Dakle, ova država mora napokon početi, poštivati svoje zakone ili ih mora promijeniti. Zdravstvo je očito vreća u koju se može i dalje posezati na ovaj način, ma da se to, mislim, još jednostavnije činilo, kad je bila unutar državne riznice i to je bio jedan jedini dobar iskorak, da napokon se zna s kolikom količinom novca zdravstvo raspolaže. Činjenica je, da namjere jesu … [[Govornik se ne razumije.]] ministara financija, da to ponovno vrate u državnu riznicu, što bi bio katastrofalan potez.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i javio se poštovani zastupnik Željko Jovanović.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dakle, ja ovaj zakonski prijedlog, čitam sa pomiješanim osjećajima, dakle, ima dijelova koje podržavam, ima dijelova koji su mi sporni, ali apsolutno nisam zadovoljan time što ovaj zakonski prijedlog zapravo nije izradilo Ministarstvo zdravstva, nego ga je izradilo Ministarstvo gospodarstva. Dakle, cijeli ovaj zakon je složen, kako bi se udovoljilo akcijskom planu za administrativno rasterećenje gospodarstva. Naravno da sam i ja za administrativno rasterećenje gospodarstva. Ali, pitanje, da li ovakvo administrativno rasterećenje gospodarstva, će donijeti korist gospodarstva i da li će taj novac zaista otići gospodarstvu ili će opet se izgubiti negdje na putu između Ministarstva zdravstva, gdje je sada bio, nastavni zavod za javno zdravstvo i ne znam čijih džepova. Prema tome, smatram da to nije dobar put i da treba pronalaziti načine, za povećanje prihoda zdravstva, naravno, voditi računa i o smanjivanju rashoda, ali da na ovaj način, nećemo donijeti dobro zdravstvo. Ja se slažem sa ujednačavanjem cjenika, na razini nastavnih zavoda za javno zdravstvo što je bio do sada problem. Slažem se i sa tim da se dio ljudi zaposlenih u sustavu, koje je tijekom svog obrazovanja, stekao, adekvatno znanje, može izuzeti iz dosadašnjih mjera. Ali, recimo, vi ste državni tajniče u čl. 6. izmamili to u stavku, 1, 2, 3. gdje piše, smatra se da osobe koje su završili sveučilišni studij ili specijalistički diplomski stručni studij iz područja medicine, farmacije, sanitarnog inženjerstva, biokemijskog inženjerstva, prehrambenog inženjerstva, nutricionizma, biologije, biotehnologije i veterinarskih znanosti, posjeduju potrebna znanja o zdravstvenoj ispravnosti hrane i osobnoj hijeni, pa su izuzete. A u istom tom članku 6. dva stavka kasnije, gdje bi zapravo trebalo ponoviti prethodni stavak, navodite sljedeće, smatra se da su osobe koje su završili sveučilišni diplomski studij ili specijalistički diplomski stručni studij iz područja medicine, farmacije, medicinske biokemije i sanitarnog inženjerstva, posjeduju potrebna znanja u sprečavanju zaraznih bolesti i osobnoj higijeni, te su izuzete iz stavka 4. ovog članka. Ovdje bi moralo pisati isto ovo što piše u stavku 2. Dakle, navesti i područje sanitarnog, biokemijskog inženjerstva, prehrambenog inženjerstva, nutricionizma, a vi to ne navodite. Dakle, vi ste ovdje nešto dodavali u članku 2. u stavku 2. ali zaboravili ste to ubaciti u članku 6. A ne znam sad da li po ovome što ste naveli u članku 2. medicinsko-laboratorijska dijagnostika spada u to područje. Dakle, postoje nekakve nelogičnosti koje bi možda još uvijek stigli ispraviti amandmanom Vlade do trenutka usvajanja. Prema tome, mislim da je zakon ne dobar i da nije dobro da politiku Ministarstva zdravstva vodi Ministarstvo gospodarstva. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Time zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Vidimo se sutra u 9,30 i prva točka biti će Prijedlog zakona o provedbi uredbi Europske unije o prometu drva i proizvoda od drva, prvo čitanje, P.Z.E. br. 239. Laku noć vam želim! SJEDNICA PREKINUTA U 22,35 SATI
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti, drugo čitanje, P.Z. br. 165., predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HSS-a. Molimo bi državnog tajnika u Ministarstvu zdravstva, poštovanog Tomislava Dulibića, da se očituje o podnesenim amandmanima. Izvolite. Prvi je amandman Odbora za zakonodavstva.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Amandman se prihvaća.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 2.
Amandman se prihvaća.
I on postaje sastavni dio zakona. Sada idemo na amandman Kluba zastupnika HSS-a.
Amandman se ne prihvaća. Prihvaćanje amandmana mogla bi se ugroziti stabilna epidemiološka situacija zaraznih bolesti u Hrvatskoj, stjecanje znanja o zdravstvenoj ispravnost hrane i o osobnoj higijeni, ključ je sprječavanja i suzbijanja zaraznih bolesti koje se prenose hranom i vodom i koje još uvijek predstavljaju značajnu prijetnju zdravlju naših stanovnika.
Molim kolegu Vlaovića da se očituje.
Hvala predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani izvjestitelju, ne prihvaćamo vaše obrazloženje jer i sami ste kao predlagatelj ovog zakona u prvom čitanju OPG-ove stavili kako i mi predlažemo u amandmanu da budu oslobođena ovog zdravstvenog pregleda za one koji se žele baviti dopunskom djelatnošću pružanja usluga u turizmu. Nije nam jasno, obzirom da ste i za prvo čitanje proveli e-savjetovanje, obavili rasprave u svim ministarstvima, resornim skupinama i išao je ovakav prijedlog. Ne vidim što se to dogodilo u međuvremenu između prvog i drugog čitanja da OPG-ove izbacujete iz prijedloga zakona, da im ostavljate namet zdravstvenog pregleda. S jedne strane donosimo Zakon o OPG-ovima gdje želimo dati na značaj OPG-ovima, evo usvojili smo i Zakon o pružanju usluga u turizmu gdje im dajemo šansu da se bave turizmom, da se razvijaju u Hrvatskoj a ovdje im sada namećete novi namet. Mislim da to nije pravi put kako želimo razvijati ruralne prostore, selo, obiteljska poljoprivredna gospodarstva i tražimo glasovanje o ovom amandmanu. Hvala lijepa.
Glasujemo onda o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Utvrđujem da amandman nije dobio dovoljan broj glasova. Pa prelazimo na glasovanje o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. Molim glasujmo. Hvala vama državni tajniče. Utvrđujem da je većinom glasova, 90 glasova za i 24 suzdržana donesen Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti. No, prije toga, imamo ruke u zraku. Poštovana kolegica Jerković.