Es reprèn la sessió. Molt bon dia, diputats i diputades. [[Pregunta al Govern sobre les maniobres militars a Collserola]] [[310-00091/11]] Primera pregunta al Govern sobre les maniobres militars a Collserola. Formula la pregunta la senyora Gabriela Serra, de la Candidatura d'Unitat Popular - Crida Constituent.
Bon dia, presidenta. Bon dia, diputats i diputades. Des del 2011, les maniobres que realitzen els militars aquarterats a la caserna del Bruc, al Parc Natural de Collserola, aixequen queixes de diversos col·lectius, escoles, veïns, veïnes, de les poblacions del voltant. Ja el 2012, el Consorci de Collserola va votar un acord per rebutjar que l'exèrcit fes les maniobres armat, gest que no va reduir les queixes i les polèmiques que van més enllà de l'ús d'armes i que qüestionen la mateixa presència militar en el parc. Fins a tretze escoles del districte de Sarrià - Sant Gervasi, a Barcelona, han arribat a presentar queixes perquè, enguany, les maniobres es realitzen en horari lectiu i la seva activitat s'ha intensificat. Les direccions d'aquests centres han manifestat la dificultat de transmetre una educació en la no-violència i de respecte a la natura quan s'estan realitzant maniobres militars. Ha estat la població de Sant Cugat del Vallès, des del 2011, que ha rebutjat aquestes maniobres i que ha demanat que es declarés el parc natural desmilitaritzat. Sant Feliu de Llobregat, Molins de Rei, Cerdanyola del Vallès i Esplugues de Llobregat han seguit el mateix camí. Fins i tot, la Comissió de Presidència, Drets de Ciutadania, Participació i Seguretat de l'Ajuntament de Barcelona, el 23 de març d'enguany va aprovar una proposta contra les maniobres militars al parc de Collserola, proposta que va ser aprovada per tots els grups excepte el de Ciutadans i el PP. La nostra pregunta és fàcil i és senzilla. Catalunya volem ser un país de pau, un país que pugui tractar els conflictes d'una altra manera, no participem de la idea que sigui..., que aquestes activitats serveixin per lluitar contra..., i combatre el terrorisme gihadista i qualsevol amenaça, com han dit des de les forces armades. I, per tant, la pregunta és: quina és la posició del Govern de la Generalitat respecte a les maniobres militars? Agafant-se a la seva capacitat de regular les activitats que es realitzen al parc, pensa declarar el Parc de Collserola com a zona desmilitaritzada? I també, i per últim, pot, agafant-se a la normativa actual, prohibir les maniobres militars que es realitzen a Collserola? Gràcies.
Moltes gràcies, diputada. Respon el senyor Raül Romeva, conseller d'Afers Exteriors, Relacions Institucionals i Transparència.
Sí, moltes gràcies, senyora presidenta. Senyora diputada, moltíssimes gràcies per la pregunta i la reflexió i permeti'm que comenci dient que compartim absolutament la reflexió que ha fet vostè, que a més a més és la mateixa que fan molts municipis, molts centres, moltes entitats i que és el principi pel qual moltes i molts de nosaltres entenem que hem de construir una societat nova i una societat millor. Efectivament, la cultura de la guerra, la cultura del militarisme no és, en absolut, una de les prioritats, ni que tingui aquest Govern ni que tingui aquesta societat, i és més, és absolutament anacrònica. Pel que fa a les proves específiques o les mostres, fins i tot, d'una certa prepotència i supèrbia, perquè no hi ha un altre terme per qualificar-ho, de l'exèrcit a Collserola, jo crec que les respostes que s'han donat a nivell institucional són diverses, són clares, són contundents, i és la mateixa a què aquest Govern dóna suport, perquè no té cap sentit. Perquè, a més a més, no té res a veure ni amb la democràcia ni amb la llibertat. És una demostració de força absolutament, ho repeteixo, anacrònica, innecessària i en molts aspectes, fins i tot, contraproduent. Per tant, la decisió és la mateixa que estan fent altres municipis, altres entitats: no hi caben, se'ls ha fet saber per activa i per passiva i, en la mesura de les possibilitats que aquest Govern té, la reiterada voluntat que això no es repeteixi és ferma, constant i la manifestem contínuament en tots els àmbits que nosaltres podem fer.
Moltes gràcies, conseller. [[Pregunta al Govern sobre la política sanitària]] [[310-00082/11]] Segona pregunta al Govern, sobre política sanitària, formulada pel senyor Jorge Soler, del Grup Parlamentari Ciutadans.
Gràcies, presidenta. Conseller Comín, fa uns dies, en una de les meves intervencions, li demostrava que hi havia una gran llista d'espera a Catalunya per ser visitat als hospitals públics. Com està el tema, què ha fet exactament per arreglar-ho? Moltes gràcies.
Moltes gràcies, diputat. Respon el senyor Antoni Comín, conseller de Salut.
Bona dia, senyora presidenta. Senyor diputat, com vostè sap, el que ha fet aquest Govern és presentar un pla integral de millora de les llistes d'espera, que va ser objecte d'una roda de premsa oficial del Departament de Salut, que va ocupar dues hores, al llarg de les quals vam explicar amb tot detall quins són els continguts d'aquest pla. Si vol, pot remetre's a la roda de premsa que està penjada al web del Departament i allà té amb tot detall els continguts d'aquest pla.
Moltes gràcies, conseller. Respon el diputat.
Gràcies. Conseller Comín, avui novament aporto evidències sobre la llista d'espera a Catalunya i la situació està clarament pitjor i és alarmant. Miri, la tarda del dijous passat, abans de la seva visita a l'Arnau de Vilanova, els professionals rebien aquest correu: «Hola. Demà al matí ens visitarà el conseller de Salut, Antoni Comín. És per això que us demanem que us prepareu per a la visita i que romangueu amb la bata posada, si us plau. Moltes gràcies per la seva col·laboració. [[Rialles.]] Clar, conseller, justament el mateix dia El Punt Avui ens deia: «Han de traslladar pacients a Salt perquè les urgències del Trueta es col·lapsen. Una cosa i una novetat, doncs, que els professionals denuncien a diari: aquest col·lapse. Conseller, una pacient gran, doncs, esperant a hematologia, rep aquesta carta, cito textualment, la llegeixo: «Hemos recibido la solicitud para la realización de primera visita médica de hematología. Debido al número de peticiones y a la prioridad asignada, no podemos atender su solicitud a corto plazo, por la cual cosa se registrará en lista de espera. En el momento en que podamos programar su petición, se lo comunicaremos. Segre, al dia següent de la seva visita: «La lista de espera para geriátricos en Lleida aumenta un 50 por ciento en un año, a día de hoy se eleva a 1.822 personas mayores. Però encara hi ha coses pitjors, conseller. Miri, li explicaré el cas: un pacient –gran també–, amb coixesa i molt de dolor i impotència funcional a la cama. El seu metge l'envia al traumatòleg i sis mesos després, el seu metge, sense que hagi estat visitat el pacient, rep aquest correu –conseller, llegeixo novament, literalment–: «No fa falta visita al traumatòleg. Doni-li amitriptilina per a les parestèsies. És a dir, virtualment, sense cap visita, als nostres pacients se'ls dóna antidepressius. Segueixo, un altre pacient –dolor lumbar, derivat al traumatòleg– i li contesten en la mateixa línia. «Es tracta amb antidepressius tipus amitriptilina, és dolor per somatització o patologia funcional. És a dir, pobra gent, no? [[Veus de fons.]] Sí, conseller –sí. Continuo conseller: pacient, setanta-nou anys, que l'envien per un problema a l'ull perquè no hi veu, eh? Contestació de l'Administració: «Remitir al médico de cabecera. No procede visita. Següent visita, també la porto impresa –pacient que no hi veu–: «Remitir al médico de cabecera. Tercera visita, i així en porto de successives: «Paciente con dolor en el ojo, remitir a su medico, no procede la visita. Conseller, això és el que està passant. Pot presentar vostè les rodes de premsa que vulgui, però és que això n'és una clara evidència. Hospital de Terrassa. La gent va a demanar visita al traumatòleg –ho tinc també per escrit–: «12 de gener del 2017, conseller. Continuo: «Visita a l'“otorino”, 9 d'octubre del 2017. Bé, no llegiré totes les visites que tinc, però en tinc moltes...; una que també m'ha sorprès: «Cirurgia vascular, maig del 2017. Oftalmologia, juny del 2019. Urologia...; és a dir, problemes que no es solucionen, conseller. Per arreglar això, conseller, no cal parlar de pressupostos. [[Remor de veus.]] Anuncio avui la presentació d'una llei per abordar aquest tema. Hi ha una llista d'espera indecent i els recursos no s'estan gestionant adequadament. Cal transparència, no permeti que rebutgin les visites sense atendre els pacients. La medicina o és humana o no serà medicina. I això també és qüestió seva. Moltes gràcies. [[Aplaudiments.]]
Moltes gracies, diputat. Respon el conseller.
Senyor diputat, no entraré en aquests casos, perquè són criteris assistencials, i suposo que vostè confia en el bon fer dels professionals mèdics del nostre país, m'imagino que no ho posarà en dubte. Però el problema no és aquest. Senyor diputat, el problema és que ahir, en aquest Parlament, va haver-hi massa gent que es va oblidar precisament dels 150.000 catalans que estan esperant una prova diagnòstica i dels 600.000 catalans i catalanes que en aquest... [[Forta remor de veus. Aplaudiments.]] Massa gent en aquest Parlament es va oblidar dels 600.000 catalans que estan...
Si us plau... –si us plau–, respectin el torn de paraula.
...esperant, precisament, una visita a l'especialista. I per cert, vostès... [[persisteix la remor de veus]] , sí, sí, vostès assenyalen i jo estic d'acord en el lloc on assenyalen, però vostès també se'n van oblidar d'aquests catalans –vostès també se'n van oblidar. I li dic una cosa, tot allò del Pla de millora de les llistes d'espera que no depèn del pressupost, nosaltres ho farem. Farem tot el que vam dir de transparència i d'apoderament de la primària. Tot això es farà, farem tot el que vam explicar en termes de proactivitat del sistema de salut, de ser el sistema qui gestiona la llista d'espera de les persones i que no hagin de ser elles soles qui se les hagin de gestionar. Però hi ha una cosa que no la podem fer, que és reduir el temps d'espera... [[per raons tècniques, no han quedat enregistrats alguns mots de la intervenció de l'orador.]] ...perquè el pressupost de l'any 2017 preveia 30.000 proves més, senyor diputat, que ens hauria permès reduir l'espera de 71 a 35 dies. I preveia 300.000 visites més a l'especialista, que ens hauria permès reduir de 163 dies a 82 dies el temps d'espera de la gent que està esperant una primera visita de consulta externa. I això és molt greu –i això és molt greu. Però, malgrat que no hi hagi pressupost, sense pressupost, amb pressupost o sense, el nostre compromís amb el dret a la salut dels ciutadans és innegociable, és inalterable. Això sí que és innegociable. I, per tant, totes les millores de gestió que es puguin fer, amb les que ja estem treballant en aquests moments, totes les millores de circuit que es puguin fer en les que ja estem treballant en aquests moments, que ens permetin reduir el temps d'espera, ni que sigui en un dia –ni que sigui en un dia–, aquestes les farem. Perquè el dret a la salut dels nostres ciutadans és indiscutible, i si no podem reduir, perquè no tenim els diners, el temps d'espera a la meitat, com a mínim el reduirem en un sol dia, perquè nosaltres, senyor diputat, hem vingut a governar. I governar vol dir treballar per al benestar dels nostres ciutadans i de les nostres ciutadanes. Això és el que hem vingut a fer. [[Aplaudiments.]]
Moltes gràcies, conseller. [[Pregunta al Govern sobre polítiques socials]] [[310-00088/11]] Tercera pregunta al Govern, sobre polítiques socials. Formula la pregunta la senyora Noemí de la Calle, del Grup Parlamentari Ciutadans.
Gracias, presidenta. Consellera, independientemente de que todos conocemos la poca sensibilidad e interés del Gobierno del Partido Popular en revertir la infrafinanciación de la Ley de dependencia, y que ese es uno de los motivos de la actual situación de los dependientes, la pregunta es: ¿Qué piensa hacer el Govern de la Generalitat para mejorar la situación de los dependientes y sus familias?
Moltes gràcies, diputada. Respon la senyora Dolors Bassa, consellera de Treball, Afers Socials i Famílies.
Gràcies, presidenta. Gràcies diputada, avui va molt bé aquesta pregunta, per dir-li que ahir podíem haver fet molt i molt per reduir les llistes d'espera de la dependència. [[Rialles, alguns aplaudiments i remor de veus.]] 1.500 places –1.500 places. Els diners que comporta això, aniran a les butxaques de Montoro. Per tant, 1.500 persones quedaran sense avançar en la Llei de dependència. Malgrat això, farem i continuarem treballant, com ha dit abans el conseller, perquè el nostre deure i el nostre compromís és governar i millorar el benestar de les persones, amb dependència o sense. [[Alguns aplaudiments.]]
Moltes gràcies, consellera. Té la paraula la diputada.
O sea, que los anteriores presupuestos que aprobaron Esquerra y Convergencia no eran importantes para las personas o... [[Remor de veus.]] Señora consellera, mire, yo le he hecho esta pregunta porque aquí hay dos líneas de mejora que dependen de la propia Generalitat. Una es de gestión y la otra presupuestaria. Por un lado, recordemos que la Ley de dependencia nos otorga plenas competencias en gestión de los servicios y los recursos y estamos suspendiendo en la gestión. El Síndic de Greuges ha constatado que no se está garantizando el sistema de consulta de las prestaciones; no hay pautas objetivas y públicas en los criterios de priorización de las listas de espera; que las resoluciones ante una solicitud no están siendo debidamente motivadas, y que las explicaciones de su conselleria ante una denegación de una prestación son insuficientes. Es decir, el síndic les está advirtiendo que están gestionando las solicitudes de una forma que, como mínimo, puede generar sospechas de arbitrariedad. Esto es muy grave, porque cuando hay pocos recursos, lo peor que puede sentir un ciudadano que tiene un familiar cercano pasándolo mal es que no le conceden una ayuda que sí le corresponde. Solucionar esto no depende de ningún presupuesto y ustedes aún no han tomado ninguna medida para solucionarlo. Por eso, desde Ciutadans, hemos preparado una proposición de ley para evitar las malas prácticas denunciadas, dotar de transparencia al proceso y mejorar el servicio que se presta a uno de los sectores más vulnerables de la sociedad. Por otro lado, la cuestión presupuestaria. Ayer nos intentaron vender la moto de los presupuestos más sociales de la historia, unos presupuestos que casualmente recortaban más de 27 millones de euros en prestaciones económicas vinculadas a la dependencia de cuidadores no profesionales y asistencia personal. Existen ocho mil plazas residenciales vacías y recortando en PEVS no van a ayudar a disminuir la actual lista de espera de veinte mil personas. Ustedes han pretendido recortar en dependencia, ¿cómo íbamos a aprobar ese presupuesto? Déjense de jugar al lego, dejen de dar excusas y resuelvan los problemas de los ciudadanos: menos embajadas y más protección a las personas, menos agencias tributarias y más personas beneficiarias. Muchas gracias. [[Aplaudiments.]]
Gràcies, diputada. Respon la consellera.
Gràcies, presidenta. Diputada, ja li ho he dit: 1.500 places és el que hi havia en els nous pressupostos per a la dependència. Però, malgrat això, li diré: 142.000 persones gaudeixen de la Llei de dependència; això vol dir 180.000 prestacions, 90.000 en serveis i 83.000 en cuidadors. És veritat que podríem fer més, però, escolti, hem deixat de rebre 336 milions d'euros en els darrers anys per part de l'Estat. Estem suportant el 82 per cent de les despeses en dependència envers el 17 per cent del Govern estatal, quan a la LAPAD deia que havia de ser el 50 per cent i el 50 per cent. I, com vaig dir el dia que vam agafar el nou Govern, que, per tant, vam prendre possessió, la consellera anterior el que va haver de fer és de les pedres treure'n pans. Això és el que continuarem fent. Però també, a part d'això, tenim tramitant o anirem fent la nova llei catalana, que vol dir reforçar la xarxa d'atenció, oferir atenció personalitzada i propera al domicili, amb equilibri territorial; cohesionar els itineraris bàsics dels serveis socials i unificar els recursos de salut i socials de manera que el treball comunitari i la història clínica compartida siguin el que puguem fer per avançar; per tant, superar aquesta Llei 39/2006 espanyola, que ens serveix per a molt poc, però sobretot reforçar la Llei de serveis socials 12/2007 i posar en marxa l'engranatge que és l'Agència Catalana de Protecció Social, que és el que ens ha de permetre reforçar la Llei de serveis socials i fer un sistema de polítiques públiques de benestar. Això és el que farem i a això és al que ens tindrà. Gràcies. [[Alguns aplaudiments.]]
Moltes gràcies, consellera. [[Pregunta al Govern sobre els parcs naturals i la celebració del 15è aniversari del Parc Natural dels Ports]] [[310-00083/11]] Quarta pregunta al Govern, sobre els parcs naturals i la celebració del quinzè aniversari del Parc Natural dels Ports. Formula la pregunta la senyora Hortènsia Grau, del Grup Parlamentari de Catalunya Sí que es Pot.
Conseller, vostè diu que vol ser el conseller de Medi Ambient, un departament que tot i així no existeix en aquest Govern, malgrat que el seu en té les competències: protecció de la biodiversitat, parcs naturals. Aquest mes celebrem els quinze anys del parc natural. Hi havia un crit unànime dels alcaldes de la zona per revertir les retallades del personal de brigada i econòmiques. Però el dimarts el GEPEC va entrar una denúncia a fiscalia per unes tales que hi va haver adjudicades a dit i que van provocar una plaga; estem parlant de prevaricació, mal ús de diner públic i delicte ambiental dins d'un parc natural. Què pensa fer el seu departament al respecte?
Moltes gràcies, diputada. Respon el senyor Josep Rull, conseller de Territori i Sostenibilitat.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Senyora diputada, vostè fa una primera afirmació, diu: «Els parcs naturals han patit unes retallades molt severes, i nosaltres les volíem revertir. Ahir teníem una excel·lent oportunitat per revertir-les. [[Algú riu.]] Ahir, els pressupostos que van... [[Remor de veus.]] No, és clar, no...
Si us plau...
Utilitzant terminologia ebrenca: «No se mos esveren, no se mos esveressen. [[Persisteix la remor de veus.]]
Respectin les paraules.
No, ahir teníem una excel·lent oportunitat. Fixi's, n'érem tan conscients..., i sap que a la compareixença que vaig fer a la comissió vaig dir que la nostra prioritat seria la gestió dels parcs naturals, tornar a dotar recursos. Els pressupostos que ahir presentàvem representaven doblar els recursos respecte a allò que ens havia transferit el Departament d'Agricultura en el seu moment, i simplement es va impedir que fos així. I això és especialment greu, no només per al Parc Natural dels Ports, sinó per al conjunt dels parcs naturals. Primer element. Segon, som conscients que hi ha aquesta denúncia. A partir d'aquí, el Departament d'Agricultura, que és el responsable en l'àmbit de forests, doncs, ha obert un expedient informatiu per determinar què és el que ha passat i actuar amb totes les conseqüències. I si hi ha hagut irregularitats, no tingui cap mena de dubte, a aquest Govern no li tremolarà el pols.
Moltes gràcies, conseller. Té la paraula la diputada.
Conseller, el que jo li demano no depèn del debat pressupostari, que a més ara no entraré sobre quines eren les partides de medi natural. Estem parlant d'uns fets molt greus. S'adjudiquen a dit 20 hectàrees –20 hectàrees– en zona de boscos protegits. L'empresa Monroyo SA, que té un historial tela marinera a Castelló, contravenint la directiva del parc, deixa la fusta tallada durant més d'un any i provoca la plaga de l'escarabat barrinador, la qual cosa fa que més arbres es posin malalts, i llavors Forestal Catalana torna a adjudicar a dit 10 hectàrees més. Vull dir, estem parlant d'un cas molt greu, però sap què és el que és greu? Que el 2014 el conseller Pelegrí va traspassar les competències que tenien els parcs naturals en gestió forestal a Forestal Catalana amb aquesta idea que el bosc era una maquineta de fer diners. Jo el que li demano és que vostè assumeixi les competències, torni a demanar el traspàs de la gestió forestal dins dels parcs als parcs, i que vostè assumeixi preservar la biodiversitat dels parcs i canviem la mentalitat. I aclarim què està passant amb els temes forestals, que aquí hi ha molt de finançament, que aquí hi ha molta foscor de molts anys, que aquí hi han molts interessos de determinades persones, i hi hem de posar mà, igual que hem posat mà, llums i taquígrafs en altres temes, perquè són molts diners públics i perquè vostè n'és el responsable, per molt que la competència estigui a la Direcció General de Forests. I això és el que jo li demano: si es comprometrà a assumir que les competències en gestió forestal de boscos protegits, de boscos singulars, dels parcs, tornin a les mans de qui te les competències de medi ambient i no estiguin a la Direcció General de Forests. I també li demano si es compromet, tot i que no hi hagi pressupostos, a retornar –a retornar– progressivament el personal que es cuidava dels parcs, que, en el cas del Parc Natural dels Ports, vam passar de dotze persones a set persones, i si milloraran el finançament i buscaran un model de governança. I si acabaran el PRUG, el pla d'usos. El pla d'usos no depèn del pressupost, depèn de la voluntat.
Diputada, ha exhaurit el temps.
Moltes gràcies, conseller. [[Alguns aplaudiments.]]
Gràcies, diputada. Respon el conseller.
Sí; gràcies, presidenta. Permeti'm, és inaudit, eh? O sigui, no tenim pressupostos, ens demana més personal per poder gestionar millor els Ports, però no tenim pressupostos, i és un tema irrellevant, menor. No és un tema menor –no és un tema menor–, i avui vostè ha posat el dit –el dit, el dit– a la nafra. No és un tema menor, no ens pot venir una diputada del Grup de Catalunya Sí que es Pot, avui, amb bona fe, amb bona predisposició, diu: «El fet que no tinguem pressupost..., però vostè incrementi la dotació de personal. Això és el que nosaltres teníem previst fer i això és el que vostès ahir ens van impedir fer. I aquest és un problema greu i hi ha uns responsables concrets. I, segona qüestió, la senyora Hortènsia Grau feia referència als vuit anys en què, des dels Ports, amb una experiència pilot que va ser molt potent, es va fer la gestió directa de l'activitat forestal dins el parc natural. Això va funcionar molt bé –va funcionar molt bé. Ara, quina és la nostra idea amb el Departament d'Agricultura? Hem de ser capaços de compartir criteris, uns criteris generals en el conjunt del país, però volem reavaluar la possibilitat que siguin els parcs naturals els que puguin fer aquesta gestió directa. Criteris compartits, coordinació i gestió directa per part dels parcs naturals. Aquest és l'esquema sobre el qual nosaltres ens estem movent, i considerem que és un esquema raonable i positiu i que ens ajuda a funcionar millor. Gràcies.
Moltes gràcies, conseller. [[Pregunta al Govern sobre l'autopista C-32 al pas pel Maresme]] [[310-00087/11]] Cinquena pregunta al Govern, sobre l'autopista C-32 al pas pel Maresme. Formula la pregunta el senyor Jordi Terrades, del Grup Parlamentari Socialista.
Gràcies, presidenta. Amb permís del nou pressupost i expectant per veure on el conseller Rull ens col·locarà la falca publicitària que no tenim pressupostos, li vull preguntar sobre els peatges. A la darrera sessió de control aquest tema ja va sortir. Jo no entraré en cap dels adjectius que van sortir en l'anterior sessió de control. Vostè va aprofitar de totes maneres per afegir-se als anuncis del 26 de juny, que el tenim aquí al costat, i ens va anunciar que aquelles autopistes que són titularitat de la Generalitat, la C-33 i la C-32 al seu pas pel Maresme, no allargarien les concessions a les actuals concessionàries. Jo també li vull preguntar per la lletra petita dels acords de les concessions, no? Segueix endavant la idea del Govern d'allargar la C-32 fins a Lloret? Com pensa compensar la concessionària Invicat? Vostè sap també que per homogeneïtzar el cost dels peatges des del 2014 es va establir implantar un nou sistema de peatge tancat, un seguit de bonificacions tant a la C-32 com a la C-33. La Generalitat té avaluat ja, si al final de la concessió, agost del 2021, no s'han reequilibrat els costos de la concessió, com ho tenen analitzat? Com pensen fer front a aquesta despesa? L'anunci comportarà també l'aixecament de les barreres? Com pensa el Govern o què pensa proposar el Govern per mantenir aquestes vies? A càrrec dels usuaris? A càrrec dels pressupostos de la Generalitat? –no els del 2017, evidentment, sinó els del 2021. Què pensa fer el Govern? Ens ho explica, la lletra petita?
Moltes gràcies, diputat. Respon el senyor Josep Rull, conseller de Territori i Sostenibilitat.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Li agraeixo els termes amb què ho ha plantejat, perquè justament la lletra petita és absolutament rellevant en aquest tema. I jo em ratifico en aquesta idea que l'any 2021 nosaltres no volem allargar, si tenim la capacitat de prendre decisions en aquest sentit, no volem allargar la concessió per una raó molt bàsica, molt simple: perquè volem tenir tota llibertat –tota llibertat– sense apriorismes, sense, diguem-ne, elements que ens tenallin, per poder definir una estratègia catalana de gestió de les vies d'alta capacitat, de gran capacitat. Per entendre'ns, de les autopistes i autovies del nostre país. Si nosaltres ara dèiem que prorrogàvem aquesta concessió, no teníem la capacitat de dibuixar aquest esquema. Qui volem que ho faci? Volem que ho faci el Govern? Volem que ho faci el Parlament? Volem que ho facin el món local? Les entitats de tot ordre, les econòmiques, les sindicals? Això és molt rellevant, de veure què passa a d'altres països del món, com es gestionen. Perquè mantenir aquestes vies d'alta capacitat té un cost, i té un cost rellevant. I per tant, hem de veure quin model harmònic, quin model homogeni podem fer, i que no estigui contaminat per aquest greuge terrible que pateix Catalunya respecte a la resta de l'Estat. Nosaltres volem decidir per nosaltres mateixos. I li responc la següent pregunta: sí, nosaltres volem prolongar la C-32 cap a Lloret, pràcticament en el límit de Tossa. Com ho volem gestionar? Doncs, sap que hi ha tres mecanismes per poder-ho finançar. Això és un sistema de pagament diferit. Hi ha tres mecanismes: a través del trànsit induït, i si no s'ha generat prou trànsit induït fins l'any 2021, tenim dues opcions; una la descartem, que és allargar la concessió; l'altra és fer pagament pressupostari, i per això nosaltres ja estem fent aprovisionament de recursos per tal de procedir, en el seu moment, al pagament, diguem-ne, d'aquest pagament diferit. Pensi que a Catalunya, de peatges a l'ombra, n'hi ha molts. I, en aquest cas concret, ho consideraríem raonable de fer-ho en aquests termes. Gràcies.
Moltes gràcies, conseller. Té la paraula el diputat.
Sí, li deia que es va aprofitar, doncs, l'avinentesa que el 26 de juny és un bon moment per fer anuncis, per fer aquest anunci en seu parlamentària, però es va oblidar d'una cosa que, per nosaltres, és fonamental, i que eren acords que, com a mínim el seu predecessor, havia adquirit: que quan es fessin anuncis respecte a la C-32 al seu pas pel Maresme, la Comissió de Mobilitat del Maresme seria informada, cosa que no ha estat així. A la barrera de la Llagosta tampoc ho ha estat l'alcalde de Mollet del Vallès i els alcaldes més propers. I una cosa més important: el grup de treball de peatges no ha estat informat. Jo el convido que per discutir aquest tema, per acordar aquests temes, vostè convoqui el grup de treball de peatges, perquè les diverses formacions parlamentàries, també les comissions de mobilitat, puguin dir-hi la seva en aquest projecte que jo crec que és de país.
Diputat, ha exhaurit el temps. Moltes gràcies, diputat. Respon el conseller.
Gràcies, senyora presidenta. Sap que els grups de treball de peatges es creen cada legislatura amb una resolució concreta, legislatura per legislatura. Vostè planteja la possibilitat de crear-ne en aquesta legislatura? Li prenc la paraula. Endavant, fem-ho. Insto, des del Govern, els grups parlamentaris de consensuar justament una resolució que ens permeti crear aquest grup de treball de peatges, perquè ho volem fer plegats, i volem una visió, diguem-ne, estratègica, de país, amb relació a les vies de gran capacitat. Li prenc la paraula, i per tant, reunirem immediatament..., que es constitueixi per part d'aquest Parlament aquest grup de treball de peatges. Gràcies.
Moltes gràcies, conseller. [[Pregunta al Govern sobre les accions per a avançar en la reforma horària]] [[310-00084/11]] Sisena pregunta al Govern, sobre les accions per avançar en la reforma horària. Formula la pregunta el senyor Fabian Mohedano, del Grup Parlamentari Junts pel Sí.
He pitjat el botó de votació. [[Rialles.]] Presidenta, la veig contenta perquè parlem d'aquest tema. Gràcies per la feina feta fins ara, per arribar fins a on hem arribat en el canvi d'horaris en aquest funcionament del Parlament. Consellera Munté, en Carles Capdevila, el dilluns, en el marc de la setmana dels horaris, ens deia que fins ara hi havia hagut molta gent resignada amb els horaris que tenien i que des d'un temps ençà hi ha hagut un canvi substancial, perquè hi ha bastanta esperança que puguem fer un canvi significatiu. Qualsevol reforma política requereix legislació, concertació i, sobretot, molta pedagogia. En la legislació ja hi treballem d'una manera molt transversal aquí al Parlament. M'atreviria a dir que a finals de juliol tindrem un text a partir del qual al setembre es pugui fer el treball parlamentari. La pregunta al Govern seria: què farà en els propers mesos perquè aquesta llei no quedi en paper mullat, sinó que vagi acompanyada de la concertació necessària i també de la sensibilització i de la pedagogia que cal? Perquè hi ha moltíssima gent que quan li parlen encara de reforma horària no en té ni idea. I, per tant, quines seran les accions que es faran per arribar al moment zero que determinarà la llei..., perquè aquesta reforma horària sigui un èxit. Gràcies.
Moltes gràcies, diputat. Respon la senyora Neus Munté, consellera de la Presidència.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Senyor diputat, en primer lloc gràcies per recordar-nos que aquesta setmana, que passen tantes coses, també és la Setmana dels Horaris i que hi ha activitats arreu de Catalunya precisament per difondre els avantatges de la reforma horària, avantatges que coneixem, que són socials, que són econòmics, que són ambientals. Precisament, vam donar tret de sortida a aquesta Setmana dels Horaris divendres passat en el Consell Assessor per a la Reforma Horària, consell assessor del Govern, on es va produir també el relleu en la seva presidència; vostè va passar el relleu a la doctora Esther Sánchez. Vam fer repàs de totes les activitats realitzades, i com a Govern ens vam comprometre a mantenir aquesta estratègia, aquesta aposta –en cap cas resignació, sinó aposta– per la reforma i per la reforma horària. En quins àmbits? Apostem per una confluència en tres eixos. Primer: la concertació. Efectivament, vostè ho deia: taules quadrangulars a partir de les quals establir les estratègies en sectors tan importants com ho és el treball, com ho és l'educació, el consum, l'oci, el comerç, l'Administració, la mobilitat, amb els agents econòmics i socials, institucionals, amb experts, per detectar les necessitats d'aquests sectors i les apostes, les mesures, que s'hauran d'aplicar. Aquest és un dels eixos. El segon és el procés participatiu. I aquí, de manera absolutament coordinada amb el Departament d'Exteriors i Relacions Institucionals, el que farem serà aquesta difusió necessària, perquè, com vostè deia, cal que tothom sàpiga en què consisteix la reforma horària. És una aposta clara que ha de ser conjunta, que hem de fer entre tots, per uns temps que siguin més cívics, que siguin beneficiosos des de tots els punts de vista, no només des d'una perspectiva de salut, sinó d'equitat, també, de drets, d'equiparació entre els drets de les dones i els homes, per exemple. I això ho hem de fer de manera conjunta i de manera consensuada. Farem tasca de difusió. La farem. Farem una enquesta també per conèixer els hàbits, per actualitzar el coneixement que des del Govern necessàriament hem de tenir, i en aquest sentit farem una enquesta a més de mil persones de la població catalana per extreure'n les conclusions necessàries. I, a partir d'aquí, un pacte de pactes, treballant coordinadament amb el Parlament, amb vostès, que, efectivament, treballen molt intensament en aquesta Llei de la reforma horària, per assolir un pacte nacional per la reforma horària que ens permeti assolir aquest moment zero, la reforma horària, en benefici de tothom. Gràcies.
Moltes gràcies, consellera. [[Pregunta al Govern sobre les mesures previstes en el Pla estratègic de recerca i innovació en salut 2016-2020]] [[310-00085/11]] Setena pregunta al Govern, sobre les mesures previstes en el Pla estratègic de recerca i innovació en salut 2016-2020. Formula la pregunta la senyora Magda Casamitjana, del Grup Parlamentari Junts pel Sí.
Molt bon dia. Moltes gràcies, presidenta. Diputades i diputats, consellers i conselleres, conseller Comín, com que som aquí, sobretot, i malgrat tot, per fer possible tot allò que millori l'estat del benestar, i avui, sobretot, la salut de les persones, començo per la pregunta, que és: quines són les mesures previstes pel Govern..., decidit, avui sí, a governar i a fer realitat el Pla estratègic de recerca i innovació en salut 2016-2020? Conseller, les paraules «estratègia, «pla, «recerca i «innovació són paraules imprescindibles en el context del segle XXI, sobretot per a la construcció de qualsevol projecte de futur. Pla, estratègia, recerca i innovació són avui els pilars indispensables d'una societat sòlida, la que volem, i en aquest cas paraules clau per a la bona salut..., de la salut del nostre país. L'Acord de govern que aprova el Pla estratègic de recerca i innovació en salut 2016-2020 recull propostes, reptes, projectes i prioritats de futur, i va molt i molt més enllà del que tenim avui. El pla està redactat amb paraules contundents i plenes de sentit. Accions, objectius i solucions per a moments clau en la vida de les persones. I pronostica un futur molt millor en la qualitat de la salut pública..., tant científica com humana, per descomptat..., i, com sempre, medicina humana i humanitzada. Si no, no tindria cap sentit que tiréssim endavant. Aquest pla està formulat i reuneix unes accions importants, com són fomentar, desplegar, protegir, informar, planificar i coordinar –sobretot, en aquest cas amb la conselleria d'Empresa i Coneixement–, i garantir. I aquestes accions es faran amb el Govern, i les farà realitat a través de les millors eines de què disposem avui en dia a Catalunya, que són la transparència, la investigació, la prevenció, la docència, la recerca, la innovació, el coneixement i l'eficàcia i l'eficiència, accions i eines per a objectius molt clars, conseller, i ara vostè ens ho explicarà una mica millor. Un: crear un millor, actualitzat i modern servei públic de salut per a les persones. Dos: la implantació de noves solucions als problemes de salut a través de la innovació i la recerca, sense oblidar mai la medicina humana, com es fa avui dia a dia i a peu de carrer. Tres: l'impuls cap a una cultura de la salut, de tasca col·lectiva, com correspon al segle XXI, amb participació de tota la ciutadania, de tots els departaments i de tots els professionals del sistema de salut català. I quatre: contribuir en els avenços a nivell europeu i mundial. Permeteu-nos avui –jo penso que des de Junts pel Sí, però també des de tot el Parlament– felicitar i donar les gràcies a tots i totes les catalanes que arreu del món fan recerca i innovació, lluny de casa, però a tocar de la nostra gent. Conseller Comín, torno a repetir la pregunta, perquè...
Ha exhaurit el temps. No cal que la repeteixi.
Doncs no la repeteixo, ja la hi he dit abans.
No cal –no cal. [[Rialles.]] Gràcies.
Moltes gràcies.
Moltes gràcies, diputada. Respon el conseller.
Gràcies, senyora presidenta; gràcies, diputada. Crec que la pregunta havia quedat prou clara. [[Rialles.]] Per tant, no era necessari repetir-la. En efecte, dimarts passat el Govern va aprovar el Pla estratègic de recerca i innovació en salut, i és un pla molt important, perquè per primera vegada tenim un pla estratègic de recerca i innovació en salut, amb tot el que això suposa. Hauríem d'explicar moltes coses, però potser podem resumir-ho en dues, les novetats més importants que aquest pla suposa amb relació a les polítiques de recerca i innovació en salut que ja es feien. Dues novetats importants: la primera, que basarem les nostres polítiques de recerca en convocatòries obertes, convocatòries obertes a les quals es podran presentar els instituts de recerca dels nostres hospitals, equips de recerca de primària... I això garanteix que la nostra política de recerca avanci pel camí de la transparència i de la meritocràcia. I això ja està fet. Aquest canvi de paradigma, aquest, el tenim salvat, amb pressupost o sense. Això ho tenim –això ho tenim. Hi han altres novetats importants. Hi insisteixo: no només instituts de recerca especialitzada dels nostres hospitals, de referència internacional la majoria, sinó també equips de primària, i –i– incorporem per primera vegada els professionals d'infermeria en les polítiques de recerca en salut, que també són molt importants. La segona gran novetat, quina és? Doncs la segona gran novetat que permetia aquest pla estratègic de recerca i innovació en salut era disposar de molts més diners addicionals per impulsar la recerca en salut a Catalunya. Concretament, ens permetia disposar de 31 milions d'euros, que en aquest àmbit és molt rellevant, per als propers tres anys. I això estava vinculat, efectivament, a l'aprovació dels pressupostos. Per tant, els investigadors en recerca i en salut del nostre país, ahir, aquells dels quals depèn la salut futura dels nostres ciutadans futurs, ahir, van perdre 31 milions d'euros. És així –és així. Perquè la convocatòria de 21 milions d'euros que teníem prevista per al setembre no es podrà fer. De fet, li he de fer saber que aquest pla de recerca s'ha fet en un temps rècord. El 5 d'abril es va convocar la ponència, amb la participació de tots els científics experts i també dels pacients. Però, com que no ens resignem, que ja ho he dit abans, que no ens resignem, farem una convocatòria igualment. I tant, que farem una convocatòria! No serà una convocatòria de 21 milions d'euros, no, però mirem si serà possible, al setembre que ve, fer una convocatòria, mantenir l'esperança dels nostres investigadors; fer una convocatòria al voltant de 2 milions d'euros que prioritzi els objectius més centrals i més importants del pla. Perquè aquest és...
Conseller, ha exhaurit el temps.
...un exemple més que el Govern seguirà governant. Sense pressupost ho seguirà fent. [[Alguns aplaudiments.]]
Moltes gràcies, conseller. [[Pregunta al Govern sobre la política d'acolliment de menors]] [[310-00089/11]] Vuitena pregunta al Govern, sobre la política d'acolliment de menors. Formula la pregunta la senyora Montserrat Vilella, del Grup Parlamentari Junts pel Sí.
Gràcies, presidenta. Consellera Bassa, volíem fer-li preguntes sobre polítiques d'infància d'aquest Govern, i en concret de la conselleria que vostè ocupa. És evident que garantir els drets dels infants és una prioritat. Ocupar-se d'oferir-los igualtat d'oportunitats perquè cada un dels nens i nenes dels nostre país es pugui desenvolupar, es pugui fer lliure i es pugui fer ciutadà de ple dret s'ha de fer per avui i s'ha de fer per demà. I això agafa especial rellevància en els nens i joves que no han tingut la sort de poder veure garantits aquests drets pels seus propis pares. Socialment hem de ser capaços de protegir-los i de crear totes les eines que estiguin al nostre abast. En les darreres sessions d'aquest plenari hem parlat d'aquest tema tots els grups parlamentaris. Tots tenim el convenciment que cal prioritzar les polítiques d'infància. Però parlar és fàcil, demanar és fàcil. Exigir sembla que també. Però cal actuar, i cal fer-ho pel present, però pensant en el futur, i cal fer-ho, com deia ahir el vicepresident, amb la màxima ambició. És a dir, sent realistes. I la realitat d'un país, la realitat d'un govern, passa per tenir un pressupost, un pressupost concret que farà que cada un dels infants, i els que estan en situació de desemparament més..., condicionin el seu futur les decisions que prenguem en aquesta cambra. Nosaltres, el nostre grup parlamentari, volem un país que tingui un estat independent que pugui gestionar tots els recursos, justament per poder-los portar cap al fet que puguem garantir els drets de les persones més vulnerables, cap a garantir els drets d'aquests infants desemparats. Però mentrestant, mentre no tenim un país independent, mentre no podem fer uns pressupostos nous i tenim els pressupostos prorrogats, té encara més sentit, aquesta pregunta. La Declaració dels drets dels infants ens indica que l'acolliment familiar és una de les millors eines per garantir que els drets dels infants, que la mateixa família biològica no els pot garantir..., ho puguin fer amb un acolliment familiar. Tenim la Llei d'infància, que també ens ho marca, i els acords parlamentaris presos. I la pregunta que li fem és: quina és l'acció de govern en polítiques d'acolliment per a aquests infants d'avui i de demà? Gràcies.
Moltes gràcies, diputada. Respon la senyora Dolors Bassa, consellera de Treball, Afers Socials i Famílies.
Gràcies, presidenta. Gràcies, diputada; com vostè ha dit, l'acció de govern és precisament això: que sigui segur el dret dels infants. I per això portem i volem transformar la política d'acolliment familiar d'una manera decidida i clara, perquè és la mesura de protecció més important per als drets dels infants, però també perquè és un gest solidari, un gest de compromís per part de les famílies que acullen. Amb aquesta idea de garantir el dret dels infants, i sobretot que no hi ha d'haver cap infant de zero a sis anys en un centre d'internament residencial, sinó que han d'estar en família..., és en el que treballem, igual com es treballa en altres països d'Europa. Potenciem, i no potenciarem, sinó que potenciem ja, l'acolliment familiar. Hem pres diferents mesures. Però aquest dissabte, precisament, hi ha una gran jornada, una jornada a què convido tothom, tots els diputats i diputades d'aquí, que hi pugui assistir, perquè és una jornada sobre «Fem gran l'acolliment, amb ja tres-centes persones inscrites, més de cinquanta infants, que es fa en dissabte perquè ho han demanat les famílies i en què es debatrà, sobretot, aquest procés de com ha de ser l'acolliment en el nostre país. Més enllà hi haurà una segona jornada amb una taula tècnica el 17 de juny, on es prendran les resolucions, conjuntament famílies i nosaltres. Hi ha d'haver, i hi ha, un treball intens de la DGAIA, l'ICAA i la Direcció General de Famílies..., que treballin conjuntament. Ja ho fan, però ho millorarem. En aquests moments ja dic que són sis-centes famílies que tenen acolliments i més de mil infants. Hi havia una proposta de recolzament a les famílies, a part de moral d'acompanyament, en què hi havia unes prestacions sobre uns complements, uns canvis, que aquesta tarda i demà l'equip del departament mirarà si són possibles amb els anteriors pressupostos, perquè sí que els contemplàvem en els nous pressupostos. Per tant, hem de mirar si això és de les prioritats que podrem fer canviant, com dèiem ahir, diners d'un costat a l'altre, perquè no n'hi haurà en el pressupost. Per tant, la decisió del Govern és clara cap a una acció transformadora de l'acolliment i fer-lo prioritari per a tots els infants com a dret d'ells. Gràcies.
Moltes gràcies, consellera. [[Pregunta al Govern sobre l'actuació dels Mossos d'Esquadra davant els incidents del barri de Gràcia de Barcelona]] [[310-00090/11]] Novena pregunta, al Govern, sobre l'actuació dels Mossos d'Esquadra en els incidents del barri de Gràcia de Barcelona. Formula la pregunta el senyor Alberto Villagrasa, del Grup Popular de Catalunya.
Gracias, presidenta. Quería comenzar mi intervención condenando el ataque a dos mujeres, que sufrieron hace pocos días simplemente por el hecho de promocionar un evento deportivo de la selección española. Un ataque machista por parte de cinco personas y que alguna organización o partidos que se autodenominan «feministas no han querido condenar. Parece que hay víctimas de primera y de segunda, para ellos. Pero eso es una muestra de lo que están haciendo los radicales en la ciudad de Barcelona. Y ahí me voy al barrio de Gracia. Evidentemente, desde el Grupo Popular apoyamos a los Mossos d'Esquadra por su actuación en el barrio de Gracia, actuación proporcionada; sí, proporcionada a la agresividad y a la violencia que han ido generando esos terroristas urbanos que han roto la paz y la tranquilidad de los vecinos y comerciantes de Gracia. Una violencia que ha generado una treintena de mossos d'esquadra heridos, treinta mossos d'esquadra heridos por culpa de unos sinvergüenzas que son auténticos terroristas callejeros y que actúan de la misma forma que la kale borroka del País Vasco, y que así esperemos que se les juzgue. Los hechos que han ido ocurriendo estos días en el barrio de Gracia no se pueden consentir en democracia; son actitudes fascistas, próximas al marxismo más extremo, incompatibles con la democracia. Y aquellos que lo intentan justificar tendrían que revisar su concepto de pluralidad, libertad y de qué es ser demócrata. Por todo esto, señor conseller, le realizamos algunas preguntas y algún ruego. Primero, y esperemos que esta vez sí nos conteste, si el Govern se va a personar como acusación por los altercados de Gracia, tanto para defender a los mossos heridos como por los destrozos del mobiliario urbano que se han producido. ¿Quién va a defender jurídicamente a los vecinos y comerciantes afectados por los daños que han sufrido? Le solicitamos que sigan actuando con la firmeza de la fuerza democrática que les da la ley y que no bajen la guardia ante estos chantajistas de la paz, que funcionan de la siguiente manera: «O se me da lo que quiero, o rompo con todo. La paz ni se subasta ni se negocia con los violentos. Y espero, señor conseller, que sigan con las investigaciones que sean necesarias para proceder a las detenciones que se tengan que realizar por los actos de violencia callejera que rompieron la paz de todo un barrio. Muchas gracias.
Moltes gràcies, diputat. Respon el senyor Jordi Jané, conseller d'Interior.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Senyor diputat, li donaré resposta a algun dels aspectes que vostè concretament em preguntava. Deia que és inacceptable, i ho diem tots i ho diu tot el Govern, i estic convençut que té la unanimitat de tots els que estem aquí. No ens agraden els aldarulls, els actes de violència al carrer. No ens agrada que es trenqui la convivència pacífica, que la gent no pugui entrar a un comerç a comprar amb tranquil·litat perquè li fa por passejar per aquells carrers. Per tant, quan es produeixen greus aldarulls, en una societat avançada –que ho som–, en un país convivencial, obert –que ho som–, el que necessitem, evidentment, com totes les societats, és també unes forces policials que en situacions no fàcils li donin resposta. Ens ho exigeix la societat i els hem de donar suport a aquestes forces policials que actuen..., han d'actuar sempre amb congruència, amb el sentit d'oportunitat i de proporcionalitat, que és el que ens marca la Llei de policia de Catalunya. I vostè deia que hi han 30 mossos lesionats; no, n'hi han 39. I n'hi han 12 que estan de baixa, i n'hi ha 1, a més a més, amb una baixa de llarga durada perquè es va trencar..., li van trencar el taló d'Aquil·les. Per tant, aquí hi ha un perjudici –mossos lesionats–, hi ha un perjudici també..., furgonetes, que paguem entre tots, de cossos policials, que han quedat molt malmeses, una d'elles, absolutament cremada, dels serveis municipals de Barcelona. I evidentment que ens personarem. Vostè deia si ens personaríem, i tant! Ho vam dir clarament: si hi ha un mosso lesionat, si hi ha un bé públic que ha resultat afectat, evidentment el Govern de Catalunya es persona. I també vull aprofitar per recordar que els Mossos d'Esquadra no han d'estar mai subjectes al debat polític –ara comença una campanya electoral–, demano que no es faci; demano que els temes de seguretat no els barregem pel mig, perquè en aquests moments estan actuant, estan actuant amb diligència; ja hi han 11 persones investigades davant de tres jutjats de Barcelona; tenim 55 persones que han identificat els mossos d'esquadra, i, evidentment, tot això, en una societat com volem, ha de tenir conseqüències. I, per tant, defensem una convivència pacífica, i espero que ens hi trobin a tots. Gràcies. [[Alguns aplaudiments.]]
Moltes gràcies, conseller. [[Pregunta al president de la Generalitat sobre els escenaris que es poden obrir amb els resultats de les eleccions generals del 26 de juny]] [[317-00061/11]] Preguntes al president de la Generalitat. Pregunta sobre la situació política i social. Formula la pregunta la senyora Mireia Boya, del Grup Parlamentari de la Candidatura d'Unitat Popular - Crida Constituent.
Bon dia a tothom. Ahir es va fer pública la voluntat de sotmetre el president i, per tant, el Govern a una qüestió de confiança; un instrument legal, de plena legitimitat política, que va generar certa sorpresa a alguns, tristesa i decepció a d'altres, però que nosaltres creiem que cal separar del debat dels pressupostos que vam tenir ahir. De fet, ja ho vam dir: ens sentim responsables –no els únics–, però no culpables d'aquests esdeveniments, i reiterem tota la confiança en poder establir conjuntament les bases de la nova república, unes bases que han de ser fermes i eminentment socials. Refem els ponts si s'han trencat i fem-ho des d'avui mateix. No hem estat d'acord en els ritmes de superació del marc autonòmic ni en la intensitat de confrontació democràtica amb l'Estat, però sí en altres fites a assolir com la tramitació de les tres lleis de desconnexió i la necessitat d'iniciar un procés constituent vinculant. Si del desencontre d'ahir podia sortir alguna cosa bona, justament això: refermar l'acord en base a un full de ruta compartit. De fet, la fita la tenim clara quina és: és la ruptura amb l'Estat, i la tenim a tocar, i no hi arribarem si no sumem, i no hi arribarem si no estem convençuts de canviar el marc politicoeconòmic i social vigent. Per nosaltres, la via unilateral continua sent la prioritària perquè no hi veiem alternativa, però en aquests dies de campanya sentirem a parlar de tot el contrari. Què en pensa el president dels escenaris que es poden obrir amb les eleccions estatals?
Moltes gràcies, diputada. Respon el president de la Generalitat.
Molt bon dia, senyora presidenta. Senyora diputada, vostè em pregunta què penso dels escenaris que es poden obrir a les eleccions del dia 26. És evident que hi ha escenaris diferents si guanyen aquelles forces polítiques que s'han mostrat partidàries amb la seva acció i la seva declaració de no prosperar en cap punt d'encontre amb Catalunya que si el guanyen aquelles opcions polítiques que s'han compromès a mantenir fins al final la convocatòria d'un referèndum a Catalunya per la independència. Són estadis diferents. Per tant, més enllà..., dit això, no puc dir res més, perquè no sabem quin ens trobarem. En qualsevol cas, li reitero que l'agenda política catalana és una agenda política emancipada de les decisions que es prenguin en el conjunt de l'Estat, decisions que influeixen, però que les decisions les pren aquest Parlament, i les prendrem. És veritat, vostè fa referència als ponts trencats que s'han de refer, però jo li voldria recordar que els millors ponts són aquells que no es dinamiten.
Moltes gràcies, president. Té la paraula la diputada.
Aquesta legislatura situava el debat en la resolució democràtica, en les reivindicacions d'aquest país sense dependre d'un estat que atorgui un dret que nega de forma sistemàtica. Pel que sí que entenem que hi ha marge, opció i camí és per a la unilateralitat: més val fer el que necessitem que esperar el que no vindrà. Sempre hem dit que nosaltres no renunciem al referèndum, però que tampoc renunciem a la unilateralitat amb l'esquer del referèndum. El referèndum unilateral, de fet, podria ser la síntesi per als que reclamen que la gent s'expressi i, alhora, seria la resposta democràtica a un estat que no tolera la democràcia dels pobles, obsedit en negar-nos la pròpia llibertat. Ens agradaria que els que defensen el referèndum pactat, quan vegin que no és possible cap pacte, s'acostin a la via democràtica unilateral i que ho facin en defensa de la democràcia, perquè serà l'únic camí que ens deixaran. I també ens agradaria que les forces que tenim la independència com a horitzó no contribuíssim a generar expectatives amb relació a les possibilitats que es poden gestar a l'Estat. La CUP - Crida Constituent es reitera en el convenciment que aquesta legislatura ha d'assentar les bases d'un nou país. Per nosaltres, la legislatura volem que ho sigui: de la desconnexió, la ruptura amb l'Estat.
Diputada...
Ens hi posem?
...ha exhaurit... Moltes gràcies. Respon el president de la Generalitat.
Moltes gràcies. Jo crec sincerament que quan un grup polític al nivell del conjunt de l'Estat proposa un referèndum..., jo crec que li hem de fer confiança que no es tracta d'un esquer, que no es tracta d'un joc tàctic, perquè té moltes implicacions, té molts de riscos i crec que saben perfectament que no es pot jugar amb les esperances de la gent i que, per tant, si tenen possibilitat de governar jo no tinc cap dubte que això serà innegociable i irrenunciable. I, per tant, si això és així i del Govern de l'Estat espanyol que en surti de les eleccions hi ha una proposta concreta per celebrar un referèndum a Catalunya, nosaltres farem per un, eh? Si això no és així..., i si ara em demana quines expectatives tinc que sigui així li diré que són poques, perquè em temo molt que el que passarà a les eleccions serà una repetició del que ja hem tingut aquestes anteriors eleccions del 20 de desembre, si això no és així és evident que el camí que ha de recórrer Catalunya és el que decideix el seu propi Parlament i que el mandat de 2 milions de persones no té per què esperar o aturar-se perquè l'Estat espanyol es negui sistemàticament a plantejar la fórmula preferida per la majoria dels catalans, que és la fórmula del pacte i de l'acord, i, per tant, del referèndum acordat.
Moltes gràcies, president. [[Pregunta al president de la Generalitat sobre l'endarreriment de la qüestió de confiança fins al mes de setembre]] [[317-00060/11]] Pregunta al president sobre la situació política. Formula la pregunta el senyor Xavier García, del Grup Parlamentari Popular de Catalunya.
Gràcies, presidenta. Senyor president, ahir, en aquesta cambra, després de perdre la majoria parlamentària, vostè ens va anunciar que dintre de quatre mesos es sotmetrà a una qüestió de confiança. En qualsevol govern europeu, qualsevol govern amb una tradició parlamentària, quan es perd la confiança i el Govern, doncs, es sotmet a la qüestió de confiança, aquesta es produeix de manera immediata, no es deixa passar gairebé mig any per a la celebració d'aquesta, perquè s'ha perdut la confiança en aquell moment, no d'aquí a quatre mesos. Per tant, la pregunta és molt concreta: per quin motiu, senyor president, la qüestió de confiança que vostè ens va plantejar ahir ha decidit endarrerir-la, presentar-la d'aquí a quatre mesos?
Gràcies, diputat. Respon el president de la Generalitat.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Senyor diputat, el motiu és senzill: a la qüestió de confiança qui s'hi sotmet és el president i qui decideix quan s'hi sotmet és el president. [[Veus de fons i rialles. Alguns aplaudiments.]]
Moltes gràcies, president. Té la paraula el diputat.
Gràcies, senyor president. Els diputats del Partit Popular fins aquí hi arribem. [[Rialles.]] No sé si més, però fins aquí li puc assegurar que arribem. La seva resposta és l'evidència més clara que aquesta moció de confiança diferida és un nombre més..., forma part del circ en què han convertit aquest Parlament de Catalunya. Diguem-ho clar d'una vegada: el procés ha mort. L'aventura separatista s'ha acabat. Punt i final. Vostès –i no tenim cap tipus de dubte després d'escoltar la seva resposta– el que necessiten és crear un relat. Necessiten posar la pastanaga al davant i tirar, doncs, quatre mesos. Durant aquests quatre mesos en què vostès, doncs, aprofitaran per escalfar l'ambient, per marcar-se un objectiu que fins aquest moment no tenien perquè són incapaços de poder governar. Nosaltres no tenim cap tipus de dubte, doncs, que fins ara els seus socis de govern es convertiran en el pim-pam-pum de la política i dels tertulians independentistes. Això no ens preocupa. El que de debò a nosaltres ens angoixa és veure com ja portem molts de mesos aquí a Catalunya que no s'està governant; molts de mesos que s'està constantment amb el relat, únicament i exclusivament, de l'independentisme, i, en un moment en què s'ha vist que aquesta aventura ja no té ni tan sols majoria parlamentària, a nosaltres ens preocupa, i molt, veure com vostès s'ho estan plantejant com si fos un episodi més d'aquest espectacle, d'aquesta telenovel·la, eh? –d'aquesta telenovel·la–, i d'aquesta telecomèdia que estem vivint a Catalunya des de ja fa massa temps. [[Alguns aplaudiments.]]
Gràcies, diputat. Respon el president de la Generalitat.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Senyor diputat, jo estic convençut que si jo ara li plantegés una qüestió de confiança ara..., i imaginem que es complís el seu desig, que és que jo no la guanyés, i es posés en marxa el mecanisme per trobar un nou president, sap a on ens portaria, una data molt probable d'eleccions? Sap quin és el segon diumenge de setembre? És l'Onze de Setembre. I llavors, vostè me diria: «No, vostè ha fet un càlcul perquè justament caigui que coincideixi amb la diada. Ja sé que, calculés el que calculés, a vostè no li agradaria. Li recordo una dada, a vostè i a tota la cambra: fins el 4 d'agost no tinc la possibilitat de convocar eleccions anticipades, de manera que, amb pressupost o sense pressupost, el terreny que havíem de recórrer fins al 4 d'agost era immutable. Dit això, quan m'ha parlat que no hi havia govern, es deu referir a la política espanyola. Perquè li vull recordar que vostès estan amb un govern en funcions que batrà el rècord de governs en funcions a la democràcia espanyola, amb un president de govern que li ha canviat la majoria al Parlament i que ni tan sols ha fet el que sí que hem fet aquí, que tenim govern, que és sotmetre'ns a una qüestió de confiança per saber si aquell president que va ser escollit amb majoria absoluta del Partit Popular, avui que no la té, gaudeix o no de la confiança del seu Parlament. És més, va decidir ni tan sols sotmetre's a una sessió d'investidura, per covardia. [[Aplaudiments.]]
Moltes gràcies, president.
Deixi'm dir-li... I deixi'm dir-li, amb tot l'afecte del món que vostè quan acaba..., quan ha dit aquella frase, que jo l'he apuntat, literal, diu: «L'aventura separatista s'ha acabat. M'ha recordat allò del último parte de guerra, que cautivo y desarmado el frente independentista no pot continuar. Doncs, miri, lamento molt decebre'l, però li ben asseguro que això que vostè diu «aventura no és aventura, i que, en qualsevol cas, d'acabar-se, gens. I en tot cas ho podrà comprovar, i tindrà l'oportunitat, i tindrà veu també en aquell debat, com tota la resta de la cambra, en la qüestió de confiança que se celebrarà quan es reprengui el curs parlamentari; que és el que toca en una democràcia avançada: quan canvien les majories, que és el que ha passat al Parlament espanyol, el que ha de fer un govern democràtic és sotmetre's a la confiança de la cambra. Moltes gràcies. [[Aplaudiments.]]
Moltes gràcies, president. [[Pregunta al president de la Generalitat sobre el manteniment o el canvi del full de ruta del Govern arran de la qüestió de confiança anunciada]] [[317-00057/11]] Dotzena pregunta, al president de la Generalitat, sobre la situació política. Formula la pregunta el senyor Lluís Rabell, del Grup Parlamentari Catalunya Sí que es Pot.
Gràcies, presidenta. Bé, president, després del fracàs del tràmit pressupostari que, en un moviment coral impressionant, tots els consellers ens han fet comprendre que ha sigut culpa de tothom llevat del Govern, ens ha plantejat vostè el debat sobre la qüestió de confiança. Nosaltres, la pregunta que li volem formular és la següent, perquè ahir li vam dir que després d'aquest fracàs del debat pressupostari calia fer una reflexió, però ens dóna la impressió que vostè fa mitja reflexió. El que li volíem preguntar és si amb aquesta qüestió de confiança es planteja vostè una reflexió sobre la viabilitat i les formes del full de ruta o senzillament es tracta d'arribar i de proposar uns nous terminis, pilota cap endavant, i no abordar els problemes de fons, la qual cosa ens semblaria un frau democràtic.
Moltes gràcies, diputat. Respon el president de la Generalitat.
Gràcies, senyora presidenta. Senyor Rabell, li vull recordar que no sé..., vaja, diria que és bastant inèdita la situació d'una qüestió de confiança, i, per tant, això jo no ho consideraria un frau democràtic, més aviat s'hi podrien escaure altres qualificatius. Estic buscant les meves notes perquè li havia passat per alt una frase –ja l'he trobada– que jo vaig dir ahir, que diu: «Jo no tinc cap interès a allargar innecessàriament i injustificadament el mandat. Per tant, queda clar quina és la meva actitud amb la qual jo afronto aquesta qüestió de confiança.
Moltes gràcies, president. Té la paraula el diputat.
Sí. No, però la qüestió segueix plantejada, la qüestió de fons segueix plantejada i no l'acabem d'entomar. Ahir, el senyor Junqueras es posava una mica kantià, no?, i ens... Però jo em permetria recordar-li l'actualitat d'un filòsof que potser no té tant de predicament entre les seves fileres, però que el vell Marx deia que la lluita de classes no tolera interrupcions. I si vostès ahir van ser incapaços de tirar endavant uns pressupostos, no és una qüestió tècnica o operativa de combinacions parlamentàries, és l'expressió d'una contradicció fonamental que està vivint el país. I és que la qüestió social segueix constantment comprimida i postergada. I es troben, en la seva majoria, gent que vol aplicar unes determinades polítiques, o a qui li agradaria aplicar unes determinades polítiques tributàries, altres que tenen un respecte quasi místic pels privilegis de certes elits, i la societat que remuga i que no pot suportar aquesta situació. I, d'una altra banda, un full de ruta que s'ha demostrat inviable i inoperatiu. Nosaltres el que li estem dient i el que li estem plantejat amb el debat sobre la moció de confiança..., que ens sembla una qüestió perfectament legítima i democràtica, el debat no és sobre això, el debat és sobre quina és la reflexió que es presenta en aquesta moció de confiança? Seguirem amb el mateix full de ruta inviable o es planteja vostè un canvi d'orientació? Nosaltres, ja li ho hem dit, si es tracta d'imprimir a la situació un gir social decidit i de recuperar la majoria social favorable al dret de decidir, que connecti, justament, amb això que vostè evocava que està canviant a l'Estat espanyol, ens hi trobarà. Si es tracta d'intentar perpetuar una situació d'immobilisme i de marasme, naturalment no ens hi trobaran. [[Alguns aplaudiments.]]
Gràcies, diputat. Té la paraula el president.
Moltes gràcies. Senyor Rabell, de moment, el que és viable, i no agradarà a una part de la cambra, però el que és viable és el full de ruta que dóna peu a aquesta legislatura i a aquest Govern, i que té al darrere –i que té al darrere, li ho vull recordar– un gran suport ciutadà –un gran suport ciutadà. Jo crec que aquí tots faríem bé d'entendre els pesos i les mesures de cadascun, perquè en el moment en què en aquest Parlament hi havia aquesta majoria que vostè diu entorn del referèndum, que era molt àmplia en termes de vots i en termes d'escons, el resultat quin va ser, de l'executiu espanyol? Exactament el mateix que és ara. Tampoc compta. Per tant, no és un tema tant de si som unes miques més del 50 per cent o unes miques menys, perquè encara que fóssim el 60 per cent o el 70 per cent o gairebé el 80, com va ser el cas d'aquest Parlament, la resposta sempre és la mateixa. Per tant, què és allò que haurem de reflexionar, la qüestió de confiança? Sí; el govern i el president s'hi sotmeten. Però és una confiança que ens interpel·la a tots. També és la confiança dels ciutadans cap a tots els grups parlamentaris. A veure si assumim què és el que veritablement és inviable, perquè ens podem trobar que allò que sigui inviable en la data en què celebrarem la qüestió de confiança sigui justament la celebració d'aquest referèndum que alguns proposen. I el que els preguntarem, aleshores, no nosaltres –nosaltres, per descomptat–, però els ciutadans, és: atès que és inviable el full de ruta del referèndum, pensen fer viable el full de ruta que té 2 milions de persones al seu darrere? I això també ho hauran de respondre vostès. [[Aplaudiments.]]
Moltes gràcies, president. [[Pregunta al president de la Generalitat sobre un canvi de rumb i l'obertura d'altres escenaris amb relació a la qüestió de confiança anunciada]] [[317-00059/11]] Tretzena pregunta, al president de la Generalitat, sobre la situació política. Formula la pregunta el senyor Miquel Iceta, del Grup Parlamentari Socialista.
Gràcies, senyora presidenta. Em disculparà, president, si no aporto novetat, però li formulo la mateixa pregunta d'una altra manera. Hi haurà qüestió de confiança, el mecanisme ens sembla encertat, però la gran qüestió és: és una qüestió de confiança senzillament per guanyar temps i seguir fent o intentar seguir fent el mateix, o obrirà altres escenaris?
Moltes gràcies, diputat. Respon el president de la Generalitat.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Senyor diputat, li puc respondre amb tota rotunditat. No és un mecanisme per guanyar temps, no ho és; no és un joc tàctic –jo no me'ls crec, aquests jocs. Entenc la transcendència de sotmetre's a una qüestió de confiança i crec –i de les seves paraules també ho dedueixo– que així ha estat llegit per tothom. No podem jugar amb una figura tan important en democràcia com és una qüestió de confiança atorgant-li un joc tàctic en què no tinc cap interès. Crec que hem de parlar de tot, que hem de ressituar els suports que tingui el Govern. Jo confio que es generarà un ampli suport al Parlament de Catalunya al que són els propòsits del Govern, però, evidentment, a diferència de la sessió d'investidura, això no vindrà precedit d'un acord previ.
Moltes gràcies, president. Té la paraula el diputat.
Gràcies, senyor president. Li he de dir que m'ha agradat la seva resposta, per la interpretació que jo en faig, que potser no té res a veure amb la que en fa vostè. Però, en fi, com estem en aquest terreny i fins que no es produeixi el debat, doncs, no sabrem en quins termes es produeix, sí que em permetrà que aprofiti per fer-li una reflexió sobre el que va succeir ahir. Ahir, el seu Govern, i vostè mateix, van patir una severa derrota política. Però és una derrota que, cal subratllar-ho, no ha suposat una victòria per a ningú. S'aixecava acta del trencament del seu acord d'estabilitat parlamentària, i el seu Govern entrava –no li agradarà la paraula, però no n'he trobat de millor– en una certa interinitat, fins que hi hagi aquesta qüestió de confiança. Jo voldria que en fossin conscients i que practiquessin més el diàleg amb tots els grups de la cambra, com a mínim fins llavors. Deia que de la seva derrota ningú n'obté cap victòria, però potser sí que hauríem de treure'n algun ensenyament, alguna lliçó útil. I deixi'm que li ho digui, senyor president, de la seva derrota d'ahir la CUP no n'és la principal responsable; el principal responsable és vostè, senyor president. I no pensi que surto aquí a defensar les companyes de la CUP –que no ho necessiten–, però a dir-li quina és la raó que nosaltres trobem en aquesta derrota. Vostè va veure rebutjat el seu projecte perquè només va mirar la meitat de la cambra, només va cercar el suport dels deu diputats i diputades de la CUP, vostè no va cercar altres suports. Nosaltres vàrem anunciar una esmena a la totalitat el 24 de maig. Del 24 de maig al 8 de juny, ni una sola trucada ni una proposta de reunió, res. Vostès no volien el nostre suport, ni el d'altres grups que no fossin la CUP. President, el seu error és no només de cara al pressupost; vostès volen prescindir dels que representem més de la meitat dels catalans. La qüestió de confiança és una oportunitat per canviar el rumb. Jo li demano que l'afronti amb obertura de mires i mirant el conjunt del país i no només la meitat. Si ho fa així, no només hi guanyarà vostè, sinó que hi guanyarà Catalunya. [[Alguns aplaudiments.]]
Moltes gràcies, senyor Iceta. Respon el president de la Generalitat.
Moltes gràcies. Senyor Iceta, no cregui que perquè digui que som un govern interí m'hagi de preocupar excessivament. De fet, ho vaig dir, crec, en la sessió d'investidura: ens hauríem de sentir tots interins en la política. No passa res. De fet, com més tinguem la convicció que a la política hem vingut a servir per un període transitori de temps, crec que podrem servir millor els ciutadans. Per tant, no em preocupa tant que la política pugui tenir moments d'interinitat, sobretot si volen dir que no ens volem perpetuar eternament en un lloc determinat. El diàleg és bo i el trobarà sempre, i jo crec que aquest Govern ha donat mostres de diàleg i de voluntat de dialogar. I li agafo la paraula: no deixarem de dialogar amb ningú, perquè no prejutgem d'entrada que tothom ens hagi de tancar la porta. Però també és veritat, amb relació a la lliçó útil que vostè deia que havia extret, que és que el principal responsable era jo, o culpable –no m'agrada atribuir culpabilitats–, perquè no havíem..., o havíem ignorat una part important de la cambra. Vostès, què van fer ahir, amb una esmena a la totalitat que és gairebé com una censura prèvia als pressupostos? Van tenir en compte el que representa aquesta part del Parlament? Van obrir la possibilitat que poguéssim, sí, negociar i dialogar en la tramitació del pressupost? Doncs, van tancar la porta rotundament a aquesta possibilitat. Per tant, a l'hora de repartir [[remor de veus]] carnets de culpabilitat, si us plau també s'examinin quina part del mirall de la culpabilitat tenen vostès amb els seus actes.
Moltes gràcies, president. [[Pregunta al president de la Generalitat sobre el replantejament del full de ruta del Govern arran de la qüestió de confiança anunciada]] [[317-00056/11]] Catorzena pregunta, al president de la Generalitat, sobre la situació política. Formula la pregunta la senyora Inés Arrimadas, del Grup Parlamentari Ciutadans.
Gràcies, senyora presidenta. Senyor president, lamento insistir en el mateix tema, però ahir vam veure el que ja sabíem, i és que al Parlament no hi ha un pacte d'estabilitat. I no només perquè vostès, suposadament, van signar un pacte d'estabilitat amb un partit antisistema, sinó perquè no es pot pretendre tenir estabilitat quan el que es planteja és declarar la independència i sortir d'Espanya i de la Unió Europea. Això fa moltes coses, però donar estabilitat no en dóna. Després de constatar el fracàs de la seva aposta rupturista, nosaltres també tenim el mateix dubte: vostès seguiran amb el mateix plantejament? I si és així, si no necessiten temps per canviar el plantejament, per què volen allargar l'agonia? Per què no planteja la qüestió de confiança, potser, el mes de juliol? Jo entenc que, potser, ara mateix, amb les eleccions generals, doncs, no és el millor moment, però per què no al juliol? Per què no al juliol? Per què necessita més temps, si vostè vol mantenir el mateix plantejament? Gràcies.
Respon el president de la Generalitat.
Sí, moltes gràcies. Senyora diputada, vostè constata una realitat. Ahir el pacte d'estabilitat que havia donat peu a la legislatura no es va complir. Per tant, com que no es compleix, un actua en conseqüència, assumeix responsabilitats i intenta que l'assumpció d'aquestes responsabilitats obeeixi a dos criteris bàsics: un, escrupolositat democràtica –crec que això és indiscutible–; dos, que això no afecti el funcionament del país. I és evident que situar la qüestió de confiança –vostè ho acaba de reconèixer– en les properes setmanes, això interferiria en una campanya electoral. Situar-la al mes de juliol, no li vull recordar el que alguns grups han dit de situar certs debats a les portes de les vacances, han dit: «Això és menystenir la transcendència d'aquest debat. Em fa l'efecte que tots plegats podem entendre que si la conseqüència d'una pèrdua de qüestió de confiança és la convocatòria d'eleccions i jo, com a president, he decidit renunciar a aquesta prerrogativa i posar-la en mans de tots vostès, crec que el millor que es pot fer és entendre que això es pugui situar en el moment en què tots plegats puguem tenir un debat serè i rigorós en aquest Parlament, en què tots ens puguem explicar. El plantejament del qual jo partiré no diferirà del que em va dur aquí com a diputat electe i del que em va dur aquí com a president investit i, per tant, no li auguro gaires sorpreses.
Moltes gràcies, president. Té la paraula la senyora Arrimadas.
Gracias, señor presidente. Mire, yo creo que los problemas de los catalanes no están en vacaciones, así que cuanto antes los podamos resolver, mejor. Y si tenemos que hacerlo en julio, pues se hace en julio y no pasa nada. Pero mire, ¿sabe qué pasa? Yo le voy a decir lo que pienso, y creo que lo piensan muchos catalanes: usted no lo dirá, pero usted lo que quiere es ganar tiempo porque necesitan rehacer su partido, porque necesitan cambiarle el nombre, hacerle un lavadito de cara al partido Convergència. Si no, no tiene ningún sentido que usted haga a los catalanes esperar cuatro meses con el mismo planteamiento. Nosotros –se lo digo con sinceridad– nos sentimos un poco incómodos ante estas escenificaciones de la CUP. No sé si un día le traerán bombones y flores para pedir perdón, pero entenderán que los problemas de los catalanes son mucho más importantes que todo esto. Y además es que ya constatamos que ustedes tienen la nueva excusa para todo. Han pasado del «España nos roba a «no nos deja hacerlo la CUP, y con eso van a seguir cuatro meses, o cinco, o un año, o lo que quieran. Pero yo creo que realmente un gobierno no se puede basar en vender humo. Reconozcan que se equivocaron; reconozcan que nunca tuvieron cobertura legal y democrática para hacer lo que pretendían hacer; reconozcan que nunca tuvieron mayoría social y reconozcan que ni siquiera tienen mayoría parlamentaria. Vuelvan al sentido común, donde sí que hay mayoría social y donde sí que hay mayoría parlamentaria en este Parlament. Porque la inestabilidad de Cataluña y del conjunto de España no es buena para los catalanes, y me recuerda muchísimo, usted, a veces, al señor Rajoy, que no asumen la realidad, no asumen los problemas. Ustedes han intentado ser los catalanes que saquen a Cataluña de España y de la Unión Europea, y nosotros vamos a intentar ser los catalanes que reformen Cataluña y que impulsen la reforma de toda España.
Senyora Arrimadas, ha exhaurit el temps.
No será fácil, pero estamos mucho más cerca de conseguirlo que ustedes de su objetivo. Muchas gracias. [[Alguns aplaudiments.]]
Respon el president de la Generalitat.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Senyora diputada, la veig molt preocupada per la inestabilitat. Crec que vostè ha dit que el que dóna inestabilitat és la proposta del full de ruta cap a la independència. Vostè com descriuria la situació de la política espanyola, d'estabilitat o d'inestabilitat? Li ho pregunto perquè, si posats a mirar presidents i sistemes polítics que assumeixen responsabilitat, podria mirar a veure on hi ha, no ho sé, potser un procés cap a la independència que desconeixem tots plegats, que és el que explicaria la inestabilitat de la política espanyola, però és evident que si alguna inestabilitat l'hauria de preocupar és aquella en la qual vostès han estat responsables, perquè vostès han intentat arribar a un acord de govern i han estat absolutament incapaços de respondre a la demanda que els feien la gent que els va votar. Vostè barreja unes coses que no entraré a discutir perquè ara ha introduït una altra variable, que és la variable de la refundació de Convergència, que em sembla que ja és bastant..., una confusió màxima. Però li diré una cosa, ja que vostè apel·la al sentit comú, a retornar al sentit comú: vostè creu que els 2 milions de persones que han votat independència estan fora del sentit comú? Perquè de les seves paraules es desprèn això, i exactament es tracta del contrari. Moltes gràcies. [[Alguns aplaudiments.]]
Moltes gràcies, president. [[Pregunta al president de la Generalitat sobre el capteniment del Govern amb relació al creixement econòmic, la generació d'ocupació i les oportunitats per a les persones]] [[317-00058/11]] Quinzena pregunta al president de la Generalitat, sobre els darrers esdeveniments polítics. Formula la pregunta el senyor Jordi Turull, del Grup Parlamentari Junts pel Sí.
Sí; moltes gràcies, presidenta. Molt honorable president, l'altre dia, en una interpel·lació, el diputat de Junts pel Sí Germà Bel va dir una frase que relliga moltes coses, va dir: «Els països no tenen riquesa, els països creen riquesa. I a vegades hi ha gent que fa propostes pel repartiment de la riquesa, que hi ha de ser, evidentment, però oblidant o anant en contra de les bases que ajuden a crear riquesa, i és evident que si no generes riquesa difícilment pots repartir riquesa, entenent el concepte de «repartir riquesa entès com donar oportunitats, feina, progrés i benestar a tothom, amb especial a l'atenció, justament, a aquella gent que té més dificultats i més vulnerabilitat. Per això és bàsic, amb aquest objectiu, que els governs sigui allò d'un no parar que ajudin o directament o que provoquin dinàmiques que ajudin a crear aquestes bases fortes per a la generació de riquesa per poder-la repartir. Ahir, en el debat que vam tenir, el vicepresident Junqueras va donar tot un seguit de dades econòmiques de Catalunya que conviden no sols a l'esperança, sinó també a tenir confiança en les possibilitats i en les potencialitats d'aquest país. Ell va dir que estem assistint a un creixement econòmic a Catalunya per sobre de la mitjana de la zona euro, va dir que les exportacions van créixer un 6 per cent interanual, però és que, a més a més, dins d'aquestes, les exportacions de l'alta tecnologia han pujat un 10,5 per cent. També va dir el vicepresident que la producció industrial evoluciona millor a Catalunya que a la zona euro, que la inversió estrangera a Catalunya directa, la que ve aquí, va créixer aquest darrer any un 58 per cent –per cert, només un 11 per cent a l'Estat espanyol–, etcètera, no? Tot això, evidentment, totes aquestes dades donen confiança i tot això té sentit, com deia, si els efectes que dóna és donar més oportunitats, més feina per a la gent, més benestar i més protecció per a tothom, no? I és per això, president, que nosaltres li volem preguntar quin és el capteniment del seu Govern respecte a les possibilitats de creixement econòmic i de generació de feina i oportunitats per a les persones que viuen al nostre país. Moltes gràcies.
Moltes gràcies, senyor Turull. Respon el president de la Generalitat.
Moltes gràcies, senyora presidenta. Senyor Turull, una de les raons per les quals aquest Govern s'esforça a fer les coses bé i, per tant, busca la màxima estabilitat i, per tant, que tots aquells efectes de les ensopegades parlamentàries no tinguin conseqüències en l'activitat econòmica és perquè hem d'aprofitar i hem d'estimular un període de bones dades econòmiques, que es tradueix en generació de riquesa i en generació de llocs de treball i, per tant, aquest Govern, que està funcionant a ple rendiment, el que vol, prioritàriament, és atendre les persones per la via de les polítiques socials, que hem acreditat a través dels pressupostos, i per la via d'acompanyar aquest dinamisme que està experimentant l'economia catalana, que, com molt bé assenyalava el vicepresident ahir i vostè avui recull, té índexs de comportament superiors –superiors– als que té l'economia del nostre entorn i els que té l'economia espanyola. La producció industrial catalana evoluciona millor, com ha dit vostè, que no pas a la zona euro. Tenim l'ocupació industrial amb produccions de tecnologia alta i mitjana també per damunt de la zona euro. L'índex de producció industrial ha augmentat un 2,3 el primer trimestre del 2016, amb un fort creixement, per cert, de sectors com el tèxtil, amb gairebé un 19 per cent, i del sector de la maquinària i els equips de gairebé un 9 per cent. Segons diversos estudis de consultores internacionals, Catalunya capta una de cada dues inversions estrangeres que es fan a l'Estat espanyol, una de cada dues. Això ara, i en el gener-abril del 16, és a dir, d'enguany, a Catalunya s'han obert un 24,2 per cent més d'empreses. Primer quadrimestre d'aquest any, eh?, en aquest context polític i econòmic. Les dades de l'atur també acompanyen aquest bon dinamisme. Creixem per damunt i ho fem, a més a més, reduint les persones desocupades per damunt del que és a Espanya. Per exemple, a 31 de maig l'interanual de Catalunya de reducció va ser de l'11,6 per cent; en el conjunt de l'Estat va ser del 7,7 per cent. Creix la filiació a la seguretat social; creix un 3,5 per cent interanual, mentre que al conjunt de l'Estat el creixement és del 2,6. Per tant, també anem bé aquí. Però és que en innovació, que és un sector on ens la juguem, sobretot, allò que té a veure amb la indústria 4.0, les dades són molt esperançadores i són molt bones, que si les combinem amb les bones perspectives del sector turístic, això augura un dinamisme de l'economia catalana que aquest Govern no vol aturar i no vol fer ensopegar, sinó que vol acompanyar i vol contribuir que generi aquest efecte multiplicador. Moltíssimes gràcies.
Moltes gràcies, president. [[Decret llei 2/2016, del 17 de maig, de modificació de la Llei 6/1998, del 13 de maig, de regulació del funcionament de les seccions de crèdit de les cooperatives]] [[203-00003/11]] Passem al següent punt de l'ordre del dia: debat i votació sobre la validació del Decret llei 2/2016, del 17 de maig, de modificació de la Llei 6/1998, del 13 de maig, de regulació del funcionament de les seccions de crèdit de les cooperatives. [[Remor de veus.]] D'acord amb l'article 155.2 del Reglament, presenta aquest decret llei el senyor Oriol Junqueras, vicepresident del Govern i conseller d'Economia i Hisenda. [[Persisteix la remor de veus.]] Els demano, si us plau, que si han de sortir ho facin de pressa i en silenci perquè puguem continuar amb la sessió. [[Pausa.]] Silenci, si us plau. Gràcies.
Bon dia a tothom. Senyora presidenta, moltes gràcies. Senyors consellers i conselleres, diputades i diputats, el públic que ens acompanya, presentem la convalidació del Decret llei 2/2016, de 17 de març, de modificació de la Llei 6/1998, de 13 de maig, de regulació del funcionament de les seccions de crèdit de les cooperatives. La Unió Europea té entre les seves prioritats, com a eix fonamental en matèria financera, la protecció dels consumidors en la prestació dels serveis financers per fer front als riscos i les amenaces que afecten la seva seguretat i els seus interessos econòmics. A més, aquesta protecció, a través de l'enfortiment de l'activitat bancària regulada, no s'ha de veure minvada pel desplaçament dels riscos financers cap a altres sectors menys regulats, tal com es manifesta en la comunicació de la Comissió Europea al Consell i el Parlament Europeu del 4 de setembre de 2013 sobre el sistema bancari a l'ombra. Dins d'aquests context el 2014 es va modificar la llei de regulació del funcionament de les seccions de crèdit de les cooperatives i el seu reglament de desenvolupament per tal de reforçar i millorar el seu funcionament i per contribuir a potenciar l'activitat de l'entorn rural com també per evitar l'exposició del col·lectiu dels socis cooperativistes a riscos excessius dins de les seccions de crèdit. Tot aquest conjunt d'iniciatives ha comportat una reestructuració del sector de cooperatives agràries amb secció de crèdit. Per facilitar aquesta reestructuració la Generalitat té habilitada una línia d'avals dotada amb 25 milions d'euros per afavorir l'obtenció de finançament amb què poder fer front a l'eventual retorn dels saldos creditors de les seccions de crèdit als socis titulars. Aquest marc normatiu el volem complementar i perfeccionar amb la creació del Fons cooperatiu de suport a les seccions de crèdit amb el Decret llei 2/2016, aprovat recentment pel Govern. La nostra voluntat i de la major part de les cooperatives amb secció de crèdit és dotar el sector d'un nou instrument estructurat per facilitar el finançament a aquelles cooperatives que acordin la baixa de la secció de crèdit i procedeixin a la seva liquidació ordenada, preservant així els saldos creditors i els interessos dels socis. Les seccions de crèdit han de tenir instruments per, en casos de crisis, mutualitzar sectorialment actuacions de suport tenint present el seu disseny, la voluntat de vetllar per als seus saldos creditors i el seu caràcter sistèmic respecte al conjunt del sector. Les seccions de crèdit gestionen la tresoreria dels socis comuns i col·laboradors de la cooperativa, que representen els estalvis de tota la vida de moltes de les unitats familiars de les zones rurals on estan arrelades conjuntament amb la de la mateixa cooperativa. El fet de no compassar l'exigibilitat dels saldos creditors de la secció de crèdit al ritme de liquidació ordenada dels seus actius pot generar un risc d'eventuals insuficiències de liquiditat per afrontar amb èxit la liquidació i pot posar en risc la viabilitat de la cooperativa incloent, òbviament, la de la seva pròpia secció de crèdit. I qualsevol crisi que es produeix incideix negativament en el conjunt de les àrees rurals on estan ubicades. Les cooperatives agràries amb secció de crèdit no han estat alienes a la crisi econòmica i financera general. Això ha suposat que, en alguns casos, l'activitat agroindustrial de la cooperativa hagi generat dèficits de fons propis i concentracions elevades de risc amb relació a les limitacions exigides per la normativa de seccions de crèdit, així com una reducció dels marges financers. Aquests factors han fet que els rendiments dels actius financers en què les seccions de crèdit inverteixen siguin, sovint, molt ajustats per cobrir la remuneració dels saldos creditors. En aquest marc, la recent reestructuració del sector ha posat de manifest que el risc de liquiditat no sempre s'ha pogut cobrir recorrent a les entitats bancàries, com en el passat. Aquestes no sempre han mostrat massa interès en donar finançament a les cooperatives en reestructuració ni en adquirir la cartera creditícia atorgada per les seccions de crèdit, tot i la possibilitat de disposar d'avals públics. Concretament, les darreres cooperatives en reestructuració, tot i poder disposar de l'aval de la Generalitat, no han obtingut el finançament bancari necessari, atès que les principals entitats bancàries i aquelles més especialitzades en el sector agrari, han declinat participar en el seu finançament. Atesa la manca de resposta de les entitats financeres, s'han produït actuacions coordinades per part del conjunt de cooperatives amb secció de crèdit per pal·liar la manca de liquiditat. L'objecte d'aquestes actuacions ha estat evitar el risc de contagi a la resta del sector, de manera que no es traslladés a la resta de cooperatives, tot i que aquestes gaudissin d'una estructura financera i econòmica adequada. Aquest risc ha estat valorat pel sector implementant mesures reactives a crisis puntuals. La resposta desigual de les cooperatives en els darrers casos de reestructuracions fa que des del Govern s'hagi valorat que s'havia d'actuar de manera immediata, modificant la normativa catalana en matèria de seccions de crèdit amb la creació d'aquest fons de suport financer com una mesura proactiva estructurada per poder afrontar possibles crisis futures. L'objectiu darrer d'aquest instrument és dotar d'estabilitat i sostenibilitat aquest sector. La urgència en l'aplicació de la normativa que ens ocupa justifica que el Govern faci ús de la facultat legislativa excepcional del decret llei que li reconeix l'article 64 de l'Estatut d'autonomia de Catalunya, ja que concorre el supòsit del fet que limita per recórrer-hi. La tramitació d'aquesta normativa per la via ordinària pot coincidir amb noves crisis dins del sector, el qual no disposaria d'una eina que pogués resoldre satisfactòriament la situació. Cal reiterar que l'objectiu darrer que persegueix amb la creació del fons cooperatiu de suport a les seccions de crèdit, és aprofundir en la preservació dels saldos creditors d'aquestes i per tant, dels interessos dels seus usuaris. No hem d'oblidar i no podem oblidar que les seccions de crèdit de les cooperatives agràries no són entitats financeres, i, per tant, aquests saldos creditors no estan sota la cobertura del Fons de garantia de dipòsit d'entitats de crèdit ni del Fons de garantia d'inversions. En aquest sentit, les cooperatives amb secció de crèdit hauran de participar en aquests fons, que es nodriran amb les seves aportacions. Les cooperatives amb secció de crèdit han de destinar-hi, com a mínim, el 3 per cent dels seus saldos creditors mitjans mensuals. La nova norma també incorpora mecanismes per assegurar que el fons sempre disposi de liquiditat i així pugui donar resposta en tots els casos a les necessitats de les cooperatives que requereixin suport. Les aportacions que fan les cooperatives al fons són una inversió financera a llarg termini, que podran recuperar en el moment de baixa de la seva secció de crèdit. El Fons cooperatiu de suport a les seccions de crèdit podrà facilitar finançament a través de tres instruments: un, l'atorgament de garanties; dos, la concessió d'operacions de finançament o, tres, l'adquisició d'actius o passius, ja sigui per mantenir la seva gestió o per encomanar-la a tercers. D'acord amb aquest decret llei, el fons estarà administrat per l'Associació de Seccions de Crèdit, ASC-SCCL, atès el seu paper central en la cerca de la millora de la gestió de les seccions de crèdit i en vetllar pels interessos del sector, així..., com que les seves cooperatives sòcies aglutinen la majoria dels saldos creditors del sector. Les cooperatives que disposen d'una secció de crèdit han de subjectar-se als requisits i als principis establerts en la normativa vigent de funcionament de seccions de crèdit i en la de cooperatives. Això implica la necessitat que les cooperatives participin en el Fons cooperatiu de suport a les seccions de crèdit. En el supòsit que les cooperatives decideixin no participar-hi, no podran mantenir aquesta secció, i, per tant, el consell rector ha d'aprovar un pla que comporti la baixa de la secció de crèdit amb la seva consegüent liquidació, acord que caldrà que posteriorment aprovi l'assemblea general. Les cooperatives han d'haver desemborsat la seva participació en el fons abans de l'1 de juny, data a partir de la qual és plenament operatiu. Des de l'Associació de Seccions de Crèdit, SCCL, com a cooperativa administradora del fons, s'han tramès les instruccions corresponents per poder dur a terme aquest desemborsament. La creació d'aquest instrument havia estat reivindicada reiteradament per part de les cooperatives amb secció de crèdit a través de les organitzacions que les representen –l'Associació de Seccions de Crèdit, SCCL i la Federació de Cooperatives Agràries de Catalunya–, sol·licitant darrerament al Govern el seu impuls amb caràcter immediat, atesa la problemàtica descrita anteriorment i el risc sistèmic que comporta qualsevol crisi en una cooperativa amb secció de crèdit per al conjunt del sector. Per tot això, posem a la consideració dels grups parlamentaris la convalidació d'aquest decret llei, amb la voluntat, nostra i de la major part del sector, de poder disposar d'un instrument eficaç per fer front a possibles futures crisis, salvaguardant així els estalvis de totes aquelles persones que hi tenen dipositats diners. Hem de poder donar resposta per evitar que tant les economies familiars com les activitats econòmiques se'n puguin veure afectades en una crisi de liquiditat. Moltes gràcies, i continuem amb el debat escoltant els representants dels diversos grups parlamentaris.
Moltes gràcies, vicepresident. A continuació, per a fixar la seva posició, té la paraula el senyor Francisco Javier Domínguez, del Grup Parlamentari de Ciutadans.
Gracias, presidenta. Bueno, gracias a todo el público que habéis venido, de cooperativas, federación, la asociación, plataforma… Cuando en este Parlament hablamos sobre un sector como el de las cooperativas agrarias y cuando hay tanta expectación al respecto, es cuando te das cuenta de la gran responsabilidad que tiene el tomar decisiones desde aquí. Un sí o un no afecta al medio de vida de muchas personas, a su patrimonio, a la configuración social de muchos pueblos y por eso quiero explicar que, decidamos lo que decidamos aquí, lo hacemos con el máximo respeto hacia todo el sector y con la mejor intención de que se solucione de la mejor manera. Dicho esto, ¿por qué estamos aquí? Pues estamos aquí para convalidar un decreto ley. Un decreto ley para crear un fondo cooperativo de apoyo a las secciones de crédito. Un decreto ley que obliga a todas las cooperativas con sección de crédito a aportar un 3 por ciento de sus saldos acreedores. Un decreto ley que nace con urgencia y, aunque no aparezca en ningún sitio del decreto, es para evitar el concurso de acreedores de la sección de crédito de la cooperativa de Cambrils. La creación del fondo, a través de un decreto ley, responde exclusivamente a la urgencia de Cambrils. Eso nos tiene que quedar claro. Si se hubiera seguido la vía ordinaria, Cambrils entraría en concurso. Pero también es cierto que se podría haber trabajado mejor un proyecto de ley, plenamente consensuado, después de un debate. Nuestro Grupo de Ciutadans estamos, cien por cien de acuerdo en la necesidad de crear un fondo cooperativo. Estamos cien por cien de acuerdo en la necesidad de solventar el problema de los impositores de la cooperativa de Cambrils y estamos cien por cien de acuerdo en que tenemos que devolver la confianza en las secciones de crédito, y, sobre todo, en eliminar cualquier duda sobre el modelo de cooperativa agraria con sección de crédito. Pero no todo vale. La Generalitat tiene plenas competencias sobre las secciones de crédito desde hace bastante tiempo. Tiene competencias sobre la supervisión prudencial, o sea, el Govern es responsable de prevenir situaciones como la que estamos viendo en Cambrils y de prever o tener herramientas para solventarlas si llegan a producirse. Pues después de unos treinta años, todos los gobiernos que han formado parte de la Generalitat tienen algo de responsabilidad, porque todo lo que ha pasado en Cambrils no pasa desde ayer, ni desde antes de ayer ni desde hace un año ni desde hace dos. Y resulta que después de un montón de tiempo nos ha pillado a todos en calzoncillos y hay que correr y hacer un decreto ley. Pues bien, para los que no conozcan la cooperativa de Cambrils, os quiero informar de que la cooperativa de Cambrils, como cooperativa agrícola, funciona muy bien, tiene un producto muy valorado, un aceite que ha recibido varios premios, la agrobotiga, en fin…, la actividad agrícola no es el problema. El problema es cómo se ha gestionado, cómo se ha supervisado el tema de la sección de crédito. Ya en las modificaciones que se hicieron sobre la Ley de cooperativas en el 2014 se puso especial hincapié en la necesidad de recuperar la razón original de las secciones de crédito, que es para financiar la actividad agraria de la cooperativa, se puso especial interés en trabajar para no confundir las secciones de crédito con entidades financieras y, sobre todo, se insistió mucho en salvaguardar el modelo de cooperativa con sección de crédito. Bien. Todo esto era en el 2014. Estamos en el 2016, ¿cómo es que todavía no existe un fondo? Hemos tenido que correr porque no existe un fondo y podíamos haberlo creado con mucho tiempo y con mucha calma. ¿Nadie se había dado cuenta de lo que estaba pasando en Cambrils hasta ahora, nadie? Todo el mundo lo sabía, ¿pero nadie tenía la herramienta para poder frenar el tema? ¿No se hacían auditorías? Hombre, espero que todo esto sirva para depurar responsabilidades, sea por la vía que sea, ya sea judicial o política o que sigan su curso, pero aquí estamos con otro discurso. Aquí estamos, aquí y ahora tenemos que decidir qué hacemos con el decreto ley: si se convalida o no se convalida. El decreto ley es una herramienta de urgencia: las prisas han llevado a generar desconfianzas, suspicacias, enfrentamientos entre unas cooperativas y otras, entre unas visiones y otras. Las prisas han hecho que no se prevea un calendario de aportaciones progresivas, por ejemplo. El decreto y las condiciones que impone son muy susceptibles de mejora, porque tampoco ha habido debate al respecto. Pero, primero, tenemos…, realmente el decreto nos ofrece una herramienta que está lista para recuperar a unas familias y parte de sus inversiones, evitando el concurso de acreedores. Por otra parte, tenemos al alcance de nuestras manos el instrumento que ya hace mucho tiempo que en el sector se está debatiendo sobre que necesitamos un fondo de apoyo financiero. Por todo esto, a pesar de que lo primero que nos sale es decir que no, es lo más fácil, a pesar de que diciendo que no podríamos generar alguna simpatía con parte de las cooperativas, también es cierto de que el «sí también sería fácil, porque tendríamos un acompañamiento de la parte que está de acuerdo en convalidar el decreto. Yo, personalmente, que soy diputado por Tarragona, podría acercarme a Cambrils con más facilidad, pero, a pesar de todo y en favor de la responsabilidad sobre el conjunto de las secciones de crédito, nuestra posición es de abstenernos. Eso sí, tampoco…, el problema del votar que sí era que tenemos serias dudas sobre el contenido del decreto. Creemos que el Gobierno tiene el apoyo suficiente como para tirarlo adelante, para convalidarlo, y…, pero es imprescindible que se debata en forma de proyecto de ley. Creemos imprescindible que se corrija, que se aporten nuevas ideas, que se debata y que se consensue el texto, que es lo que se tenía que haber hecho con anterioridad, para tener un texto legal con más garantías, con mejores condiciones, para disponer finalmente de un instrumento en el que tengamos un fondo de contingencia seguro. Tenemos que eliminar la inseguridad jurídica que flota sobre las secciones de crédito y recuperar la confianza en el sector. Gracias.
Moltes gràcies, senyor Domínguez. A continuació, té la paraula el senyor Òscar Ordeig, del Grup Parlamentari Socialista.
Bon dia, a totes i tots. Presidenta, vicepresident, consellera d'Agricultura, conseller de Territori, gràcies per estar aquí. És un tema territorial importantíssim, el que avui debatem aquí. Per responsabilitat, el màxim de responsabilitat..., entenem que tothom, evidentment, ha intentat ser el màxim de responsable defensant les seves posicions..., i per posicionar el Grup Socialista sobre el Decret llei 2/2016, per a la creació del Fons cooperatiu de les seccions de crèdit. En primer lloc, donar les gràcies, com ha fet el meu company, al Departament d'Economia, als serveis tècnics, al d'Agricultura, a la Federació de Cooperatives, a l'Associació de Seccions de Crèdit, als sindicats agraris, que també s'han posicionat, a la Plataforma de Cooperatives, crítiques amb aquest decret, que també han aportat..., al conjunt de les cooperatives i seccions de crèdit del país i, evidentment, al sector agroalimentari en general, que creiem que s'hi juga moltíssim, precisament, per garantir les seves exportacions, la taxa de cobertura de l'alimentació del nostre país..., i, evidentment, com..., fomentant l'ocupació molt més estable de la que tenen altres sectors de la nostra economia. I, evidentment, als diferents diputats amb els quals hem debatut, hem parlat, hem reflexionat, hem compartit els nostres temors sobre alguns temes que potser no acabàvem de veure clars, i al final cada un ha pres la seva decisió amb la màxima coherència possible amb el sector, el país i, evidentment, la ideologia de cada partit polític. Reivindicar el paper de les cooperatives al llarg de més de cent anys de la història del nostre país, imprescindible –imprescindible– per entendre el sector econòmic del país, el sector agroalimentari, el territori, la cultura catalana..., sense entendre el món cooperatiu..., i, dintre el món cooperatiu, el paper que han tingut les seccions de crèdit. Allà on no arribaven les caixes d'estalvis, als pobles on no tenien empreses, on no hi havia teixit productiu i industrial, on no hi havia bancs, hi havien les cooperatives, la cooperativa del poble i la secció de crèdit, que eren les que tenien els dipòsits dels veïns del poble, els estalvis, i, evidentment, les que feien de banc. La Generalitat regula les seccions de crèdit des del 1985, i des del 2011 que es parla, i també recollit en el Pla marc de cooperativisme, aprovat per tots i al qual donem recolzament, de crear un fons. Un fons, per què? Doncs perquè, ens agradi o no, els últims anys ja hi ha una reestructuració de les seccions de crèdit de les cooperatives. Hem passat de 125 cooperatives amb seccions de crèdit a 83. Per tant, ja hi ha una certa reestructuració. A part de les més sonades, la de l'Aldea, la Cooperativa de Cambrils, ja hi ha una reestructuració. I creiem que, tal com hem vist amb les experiències, però també veient com hem d'enfocar el futur del sector, cal una certa reestructuració, una certa modernització, trencar la dicotomia, o l'enfrontament, entre el món rural i la falta de modernització que molts anys ens ha perseguit, ja que les cooperatives i el món rural poden ser moderns, competitius, i ho han de ser, i ho són. Però sí que és veritat que cal millorar algunes coses, com també hem de demanar al Govern que expliqui per què..., i hem de trobar l'espai, i creiem que avui podem convalidar el decret llei, però també hem de demanar tramitar-lo com a projecte de llei, perquè, precisament, algunes coses no queden clares, alguns articles potser no ens acaben d'agradar. Algú ha dit que voldria venir a parlar i no ho ha pogut fer. Alguns dubtes jurídics tenim, i aquí és on demanem que durant aquest 2016, i no més enllà, puguem tramitar com a projecte de llei aquesta modificació, que tothom que tingui dubtes vingui a explicar-los, que si hi ha algun dubte jurídic que..., alguns tampoc tenim clar del tot..., que pugui venir. I aquí crec que hem trobat un punt d'equilibri. Perquè hi ha dues reflexions, aquí. Fons de rescat sí o fons de rescat no? Primera reflexió. Nosaltres aquí hem de dir, per ser responsables, que creiem que fons de rescat sí, com també millorar supervisió, control del Govern cap a les seccions de crèdit que tenen problemes. Cambrils sonava de feia dies, i ningú va ser prou valent com per agafar, perdoneu-me l'expressió, el toro per les banyes. Per tant, que no torni a passar. Que vingui el Departament d'Economia i digui: «A Cambrils va passar això. Per tant, fem el que fem, millorarem el control, millorem la tutela financera de les accions de crèdit perquè això no torni a passar. I quan passi farem una liquidació ordenada utilitzant el fons d'una manera responsable, d'una manera transparent. I algunes de les cooperatives que tenen dubtes, que hi estan en contra, en part també és per això. Hi haurà prou garanties de transparència en la gestió d'aquest fons? Es perdran els diners? I quan parlem de Cambrils..., si els diners més garantits d'aquest fons seran els de Cambrils, perquè són els únics que compten amb l'aval del Govern! Per tant, autocrítica de tots plegats perquè hem arribat a aquest punt; preguntar a la Federació de Cooperatives, a les cooperatives, als contactes, i amics i coneguts, que tinguem tots plegats, per fer-nos-en una idea amb el Pla de cooperatives a sobre la taula i prendre la millor decisió possible. I el decret no és el nostre decret. És el decret llei del Govern. Però quan ja ho tenim, i tot això, evidentment, ve fruit d'una urgència que caldria resoldre, hem de prendre una decisió. I, en base a tot plegat, la millor decisió possible per no perjudicar el sector, la millor decisió possible per entendre moltes bones raons que tenen cooperatives crítiques, cooperatives amb seccions de crèdit crítiques, amb dubtes sobre com es gestionarà, és escoltar-les i és donar-los..., mentre es tramita el projecte de llei també demanaríem al Govern que fos flexible –flexible– fins que no hi hagin les conclusions i la votació, i el projecte de llei quedi aprovat definitivament. Ja ens entenem tots, què volem dir amb això. Sobretot, importantíssim per als territoris de Tarragona, de l'Ebre i de les comarques de Lleida, aquest decret llei, que és on hi ha la major part de cooperatives amb seccions de crèdit. Dubtes sobre si pot o no pot ser retroactiu. Parlem-ne durant la tramitació del projecte de llei. Tots devem convenir que les seccions de crèdit no són empreses o societats com d'altres. Perquè quan peta un banc, una caixa d'estalvis o una secció de crèdit, primer es demanen responsabilitats a la secció de crèdit, però els dipositaris llavors vénen a l'Administració pública a dir que garantim els seus estalvis. I tant de bo que el rescat financer de la banca espanyola, de tot l'Estat, s'hagués fet precisament amb un fons de contingència, amb un fons de rescat aportat pel mateix sector financer, com fem aquí. Amb dubtes, amb coses que no funcionen, que hem d'ajustar, que no estan prou clares..., que potser hi han alguns socis de les diferents cooperatives amb seccions de crèdit que potser no estan prou ben informants..., doncs ara és on hem de fer aquesta reflexió, aquest debat, aquesta obertura..., i disposats a modificar alguns articles. I crec que en aquest sentit –he parlat també amb el departament, amb els consellers– hi ha la disponibilitat. I amb els diferents portaveus. Per tant, nosaltres aquí hi serem, com també a demanar què va passar amb el control i amb la fiscalització durant aquests anys, eh?, per intentar precisament que..., no tot s'arregla ficant més diners, sinó que a vegades és que hi hagi control a temps per detectar els problemes i abordar-los amb el temps necessari. Per altra banda, alguns no donaran suport a aquest decret llei. En tot cas, demanar que s'afegeixin a la votació que farem després per tal que es pugui tramitar com a projecte de llei. Demanar aquest recolzament i demanar que tots plegats intentem veure a veure com trobem aquest punt d'equilibri. Perquè tots tenim les nostres raons, els sector té les seves raons, però, tot i que el 70 per cent, o el 69 per cent, de les seccions de crèdit amb cooperatives hi estan a favor, no és menys cert –no és menys cert– que un 20 i escaig per cent no ho veuen clar. I, per tant, cal introduir les propostes, els dubtes i les millores de la gent que no ho tenen clar. Vuitanta-tres cooperatives amb secció de crèdit és el que ens juguem i per a qui regulem. Per tant, intentem fer-ho amb el millor consens possible. Sis-cents milions d'euros en dipòsits, i d'aquí ha de sortir el 3 per cent que ha de formar aquests 18 milions d'euros del fons de rescat. Per tant, intentem, si d'aquí a final d'any podem fer un projecte de llei, fer una bona llei, millorar-la. El nostre vot serà favorable. Però, evidentment, ja demanem, presidenta, que es pugui tramitar com a projecte de llei. Per acabar, cal fer un fons, però calen canvis. A favor de la convalidació, però a favor de la tramitació com a projecte de llei per poder fer algunes modificacions, amb diligència, perquè, tal com veiem, les legislatures poden acabar molt ràpid. Doncs, si us plau, fem-ho en pocs mesos, i si pot ser abans del 2016 per tal que sigui una realitat..., i amb flexibilitat amb les diferents seccions de crèdit que no ho tenen clar. Pròrroga per al desemborsament. I, evidentment, només recordar, companys i companyes..., decisió difícil i complexa. Hem valorat totes les parts, hem escoltat tothom i hem intentat –hem intentat– prendre la decisió més coherent, amb aquells que ho tenen claríssim, que ja hem dit qui són, i aquells que no ho tenen tan clar, i hem trobat el camí del mig, aquella escletxa que ens permet que tothom pugui aportar, que tothom pugui modificar i tothom hi pugui dir la seva. Per tant, des del punt de vista de Catalunya, des del punt de vista del món rural, des del punt de vista de la defensa de la terra, del sector agroalimentari, del cooperativisme i des del punt de vista de les seccions de crèdit, nosaltres direm «sí al decret i direm «sí al projecte de llei per fer-lo millor. Moltes gràcies, diputades, diputats, presidenta.
Moltes gràcies, senyor Ordeig. A continuació, té la paraula la senyora Hortènsia Grau, del Grup Parlamentari Catalunya Sí que es Pot.
Gràcies, presidenta. Bon dia. Benvinguts tot el sector que ens acompanya de la FCAC, diferents cooperatives crítiques, pagesos i representants de diferents poblacions que tenen cooperativa i secció de crèdit..., consellers, vicepresident, consellera... Bé, vicepresident, sembla que diuen que a la tercera va la vençuda. Jo espero que a la tercera sigui veritat i vagi la vençuda, i que per fi puguem establir un marc jurídic que ordeni i estructuri el sector de les seccions de crèdit de les cooperatives agrícoles i que puguem fixar uns mecanismes de control i supervisió del Govern que evitin que ens tornin a passar –diré els casos més coneguts, n'hi ha d'altres, eh?– situacions com la de Copalme, el 2008, com la de l'Aldea, el 2012, o com Cambrils, el meu poble, ara el 2016, per posar les tres més conegudes i que han arribat aquí al Parlament. Miri, partim de la premissa que teníem mala peça al teler, i ho he parlat amb el secretari, amb el senyor Pere Aragonès, i que a més és un marrón, era una patata calenta que vostès s'han trobat, de què vostès no eren els màxims responsables. Tots en som una mica coresponsables, com deia l'Òscar, però no n'eren els màxims responsables. I els deia això perquè a la tercera... L'any 98, el que llavors era conseller d'Economia, el senyor Mas, l'expresident Mas, va canviar la normativa de les cooperatives que existia i va fer la llei del 98, que desregularitzava el sector. De aquellos barros estos lodos. Què va passar? Posteriorment es va fer un decret, el decret del 2003, que era un decret que no evitava situacions de risc per al bon funcionament de l'activitat principal de la cooperativa, que no oblidem que les seccions de crèdit que volien fer operacions bancàries i es van enlluernar fent coses que no tocaven són les que es van desviar, perquè l'activitat principal és l'economia social i és pagar un bon producte als pagesos i fer de cooperativa. Per tant, economia social, no operacions bancàries financeres. Però aquell decret del 2003 no establia límits entre l'activitat principal de la secció i les activitats bancàries que es desenvolupaven en paral·lel. I enmig de tot això ens peta Copalme. 2008, Govern tripartit. Bé, vam tenir feina. D'aquella petada es va canviar el decret, recordin-ho..., decret del 2010. Però també autocrítica: no vam ser prou valents, perquè hi havia moltes pressions, igual que ara, per fer el decret. Vam discutir per fer el fons, però hi va haver moltes pressions i no el vam fer. Per tant, tots en som una mica coresponsables. Però sí que vam fer un decret, el 83/2010, que imposava límits més estrictes. Ficava allò de quina afectació d'actius, ponderació de l'activitat, i fixava la figura del soci col·laborador, aspecte molt important. Què va passar amb aquest decret del 2010? Que fixàvem un règim transitori massa llarg. Què va passar? Canvi de govern. I ens trobem amb el canvi de govern i amb el fet que al Departament d'Economia, que és qui té la responsabilitat de vetllar i de vigilar l'associació de les accions de crèdit, cooperativa de segon ordre on estaven totes associades, doncs no devien fer la seva feina, perquè el 2011, sempre és per Nadal, Nadal del 2011 i 2012, ens peta la cooperativa de l'Aldea. Tot i haver-hi el decret, ens peta la cooperativa de l'Aldea. Aquest cas sí que el vam portar aquí al Parlament, el vaig portar jo mateixa a la comissió. Tornem a exigir responsabilitats, tornem a exigir que es vigili més. I després d'aquella exigència, canvi de govern, i ens trobem que el 2014, i arran d'allò i de tot el que va passar a l'Aldea, a través de la llei d'acompanyament dels pressupostos, modifiquem, introduïm modificacions perquè es pugui recuperar la raó originària de les seccions de crèdits, i fer més restrictiva tota la regulació, i fer més transparent l'activitat, i sobretot més transparent i més garantista tant per als productors com per als socis col·laboradors. I a l'abril del 2014 tornem a modificar el decret, eh? Fixi's: 2003, modificació; 2010, modificació; 2014, modificació. I fixem, ara sí, moltes restriccions. És a dir, fixem restriccions, fixem que les seccions hauran d'elaborar un pla, així com un programa informàtic on Economia podrà tenir en temps real els estats de crèdit de les seccions. I fem tot això, i també amb presses, eh? Jo ho dic pel sector que ara hi està en contra. Tot això que estic parlant sempre es va fer amb moltes presses, perquè, bé, sembla que funcionàvem al corre-corre perquè ens peta alguna cosa. I ens arriba el tema de Cambrils –ens arriba el tema de Cambrils–, que aquí vostès saben que jo he entrat preguntes, que hi ha un expedient obert, que em consta que ja s'ha resolt. Clar, a veure, el tema de Cambrils estava cantat, no ho repetiré: auditories, auditories que no funcionaven, avisos... S'havia d'arreglar tot. I aquí segurament hi hauran responsabilitats penals, com ja s'han denunciat. Però hi ha també una responsabilitat del Departament d'Economia, que és qui havia de vetllar: hi ha una responsabilitat in vigilando d'aquells que havien d'haver advertit, havien d'haver posat els mecanismes i no els van posar. I ara, com que ens peta Cambrils, per fi, bé, ara sí que hem de fer el fons. El senyor Pere Aragonès..., vicepresidència ha sigut valenta i ha dit: «Bé, doncs, anem a fer el fons. Clar, lo perfecto es enemigo de lo bueno, que deia Voltaire. No ens agrada haver d'aprovar el fons així, ni ens agrada com s'ha fet. Però el fons s'ha d'aprovar, el fons per al sector s'ha d'aprovar. El que passa és que no ens agrada quin ha estat el mecanisme per aprovar-lo, i per això també nosaltres demanarem que es tramiti com a projecte de llei. Ni ens agraden algunes de les qüestions del fons. Perquè aquesta urgència crec que en part ve determinada per Cambrils, però també per l'altra situació del sector; recordem: Montblanc, Mont-roig i altres cooperatives, altres seccions de crèdit que tots sabem com estan. Per tant, necessitem tenir el consens; necessitem fer el debat necessari amb tots aquells que tenen garanties legítimes, que tenen interessos legítims. Necessitem sobretot la seguretat jurídica i la confiança dels dipositants, perquè volem que les seccions tirin endavant, perquè defensem el sector agrari i perquè defensem aquest model d'economia social i col·laborativa, i perquè, com ha dit l'Òscar, ho ja sabem, i més a Tarragona: en moltes zones rurals de la Conca, del Priorat, del Baix Camp, mai hi anirà un banc a instal·lar-se, perquè no hi ha negoci, i, en canvi, la secció de crèdit de la cooperativa compleix aquest paper. I jo, en el cas concret de Cambrils –i deixin-me que els ho digui, com a cambrilenca–, no vull que el meu poble visqui només del turisme; vull que hi hagi un sector de la pagesia fort, perquè a més fem el millor oli del món, reconegut i premiat. [[Veus de fons.]] No és perquè ho digui jo. Per tant, necessitem –està premiat– [[rialles]] que la cooperativa tiri endavant i surti. I per fer-ho hem de conjuminar-nos tots els d'aquesta cambra, tots, i jo estic segura que els portaveus d'agricultura ho tenen clar i així ho farem, per poder tramitar la proposició de llei, que hi hagin totes les compareixences, escoltem-los a tots, els vint-i-sis que són crítics, que tampoc són un bloc; que tothom entenem que és necessari el fons; tinguem la seguretat jurídica de l'addicional, que és la que ens crea problemes; si ho hem de fer amb caràcter retroactiu o no; què passa amb els que hi han posat diners. És a dir..., i ho hem de fer amb rapidesa, amb la voluntat que el decret, com a proposició de llei, pugui estar convalidat al més aviat possible, i tinguem una eina que ens permeti això, doncs, tenir mutualitzat, no?, aquest risc, i també aprofitar-ho per reestructurar un sector que ja fa temps que hauríem d'haver-ho fet, que n'hem fet intents, perquè intents legals, com jo els he fet amb la meva exposició, n'hem fet –decrets 2003, 2010, 2014–, però que no ha acabat de funcionar. I sobretot, també, el Govern ha d'estar preocupat a fer aquesta vigilància, aquesta tutela efectiva, perquè una miqueta el que ha passat des del 2012 és que potser estaven tan preocupats a desconnectar que al final del que ens estàvem desconnectant era dels problemes reals i de les coses que havíem de fer. I, per tant, home, no és bo..., o sigui, no és bo canviar cada dos anys de govern. Això ho hem vist. I jo, en el tema de les cooperatives, que l'he anat vivint des que vaig entrar en aquesta cambra..., no és bo. Perquè, clar, això ens genera una inseguretat, és com el dia de la marmota, cada vegada hem de tornar a començar. Per tant, bé, és un plantejament que com a cambra ens haurem de fer, d'intentar tenir en aquest país una mica d'estabilitat per donar la resposta a les necessitats dels ciutadans, dels pagesos, dels treballadors i les treballadores. Per tant, nosaltres: convalidem el decret, per responsabilitat –per responsabilitat, ja sé que hi haurà molta gent de les cooperatives que no hi està a favor, però ho discutirem i els escoltarem–; el convalidem per responsabilitat i per fer possible aquest debat posterior, i, sobretot, que això ens ajudi a tots i a totes a reflexionar –a reflexionar– que no es pot, això, canviar de govern cada dos anys, que hem de resoldre els problemes de la gent, que per això estem aquí, i que hem de ser tots responsables de les decisions que prenem. Moltes gràcies.
Moltes gràcies, senyora Grau. A continuació, té la paraula el senyor Alejandro Fernández, del Grup Popular de Catalunya.
Moltíssimes gràcies, presidenta. Conseller, consellera, diputats, diputades, el 22 d'abril de l'any 2014, l'Andreu Mas-Colell, en aquell moment conseller d'Economia, presidia el vint-i-cinquè aniversari de les seccions de crèdit catalanes a Bellcaire d'Urgell, i deia el següent, en el seu discurs: «La salut de les seccions de crèdit de les cooperatives catalanes és excel·lent. Era una afirmació, evidentment, parcialment certa; n'hi han algunes que van fer molt bé els deures, d'altres s'ha demostrat que no. El que no s'imaginaven mai o no s'haurien imaginat mai les que van fer bé els deures és que serien castigades pel Govern precisament per fer bé els deures. I aquest és el missatge pervers inicial que té aquest decret; que és premiar un govern irresponsable i castigar l'excel·lència: «Com t'esforcis, seràs penalitzat; com gestionis bé, seràs castigat, i com estalviïs –ai, si estalvies–, seràs directament escanyat. En definitiva, converteixen vostès Catalunya en aquella terra on cap bona acció queda impune. Aquest sembla que és el seu projecte. Va ser un discurs interessant, el que va plantejar aquell dia Mas-Colell. Aquella frase de què he fet esment tenia una segona part; va dir el següent: «Vigilarem i garantirem que aquesta bona salut continuï i es consolidi. Doncs, bé, ni han vigilat, ni han controlat; ni han garantit, encara menys. Vigilar era la seva funció, s'ha dit aquí, la seva obligació, en el seu marc competencial. Constantment demanen més recursos, més competències i, després, les que tenen, no les fan servir. I de manera certament covarda traslladen la responsabilitat, no a Madrid, que a això ja hi estem acostumats, no, als cooperativistes –als cooperativistes. I garantir, no han garantit. Curiosa manera, la seva, de garantir; el seu missatge és: «Convido jo, pagues tu. Aquest és el missatge que han traslladat als cooperativistes. Ni han vigilat, ni han garantit. Aquest decret –aquest decret–, si és manté en aquesta forma, podria ser l'acta de defunció de moltíssimes seccions de crèdit de Catalunya. I tot per no haver assumit a temps les seves responsabilitats i les seves obligacions. Es tracta d'una operació que no recolzarem –votarem que no–, perquè és injusta i abusiva. Tres motius: és un fons imposat, amb una designació arbitrària d'un únic administrador; dos, genera incertesa, genera incertesa perquè els criteris de formalització de les operacions no estan clars, encara no estan clars, són opacs i això s'hauria de resoldre; tres, és un fons que planteja moltíssims riscos per als cooperativistes. I el pitjor de tot: no es salva ningú; això no és veritat, no es salvarà ni Cambrils ni ningú, perquè el destí que té aquest decret, en la forma que vostès avui el presenten, és un tràmit judicial llarguíssim; la desaparició segura –perquè ja ho han anunciat– de moltes seccions de crèdit, i, per tant, una baixada en la recaptació. Això no resoldrà ni Cambrils ni cap altre cas dels que tenim. És una fugida endavant. I aquí també cal apel·lar a la responsabilitat dels partits de l'oposició que recolzen això. Perquè això és una mostra de..., en fi, de corporativisme endogàmic, que és defensar i posar per davant els interessos de l'Administració i no dels administrats. És una fugida endavant. Evidentment que després votarem que sí, que això es tramiti com a projecte de llei, perquè sabem que perdrem la votació. I per descomptat que creiem que s'ha de fer un fons, però no aquest fons, no aquest model, no en aquestes condicions. Es tracta d'un fons de baixa qualitat democràtica..., o d'un decret, perdó, de baixa qualitat democràtica. I sobretot de dubtosa legalitat en alguns dels seus aspectes. I això es podrà demostrar posteriorment, perquè s'ha fer amb nocturnitat; no sé si amb traïdoria, però sí que amb nocturnitat. No hi ha hagut diàleg, no hi ha hagut qualitat democràtica. L'aspecte més preocupant, la retroactivitat en cinc anys. I després diuen públicament que això no té com a objectiu solucionar problemes del passat. Miri que és extraordinàriament difícil trobar retroactivitats de cinc anys en l'Administració pública. Doncs, és el que fan avui vostès. Això és escandalós; és escandalós, per molt que diguin que no. Baixa qualitat democràtica: els socis de les cooperatives de base no han pogut votar. Hi ha hagut manca de transparència, manca de diàleg i manca de consens. Sí, no digui que no, senyor Oriol, el hombre que nunca miente, Junqueras, no digui que no, perquè hi ha hagut manca de diàleg, de transparència i de consens. S'ha anat amb nocturnitat. Per què es comporta així, el Govern? Hi ha un rerefons en totes aquestes qüestions, perquè no es pot entendre que s'hagi treballat d'aquesta manera. Ahir hi havien uns cooperativistes que es manifestaven, i es manifestaven en contra d'aquest decret, i no són manifestants professionals, no són d'aquells que es manifesten més que no pas treballen, no, tot el contrari. Aquesta gent són de la gent que s'aixeca molt aviat, que treballa moltíssim; són la gent de l'estalvi, del treball dur, de l'esforç, dels valors que alguna vegada s'havien reivindicat per part del Govern de Catalunya; de la feina ben feta, que deia Vicens Vives. Se'n recorden d'això de «la feina ben feta? No, no se'n recorden –no se'n recorden. Ja els ho dic jo. Perquè vostès estan girant l'esquena a molta bona gent. Faig servir aquesta expressió perquè també és una expressió molt seva, allò de «la bona gent, tot i que de vegades amb «bona gent es refereixen a gent més dolenta que la tinya. Però en aquest cas estem parlant de bona gent de debò, bona gent de debò que tenen la raó, i que tenen la raó i..., i avui es pot perdre aquesta votació, i avui perfectament s'hauran d'empassar aquest decret, ens haurem d'empassar aquest decret, però com que tenen la raó el temps els donarà la raó, i el temps jutjarà de manera molt severa si el decret es manté en aquesta fórmula. Per tant, nosaltres sempre estarem al costat de la bona gent, i per tant direm no a aquest decret en la fórmula actual en què es presenta. Gràcies. [[Alguns aplaudiments.]]
Moltes gràcies, senyor Fernández. A continuació, té la paraula la senyora Mireia Vehí, de la Candidatura d'Unitat Popular - Crida Constituent.
Gràcies, presidenta. Bon dia. Des de la CUP, entenem que el sector necessita dotar-se d'un instrument que doni garantia a la cobertura dels dipòsits en cas de dificultat de liquidació de la secció de crèdit. Però, per una banda, entenem que el procés no... –s'ha dit bastant tot, eh?, vaig ràpid, però...–, que el procés no ha tingut em compte àmbits de discussió i de debat amb tota la gent del sector; que no ens sembla satisfactori garantir la rendibilitat del fons gestionat per una cooperativa de segon grau a través de la col·locació dels recursos en productes financers –tot i que el decret contingui que els productes hagin d'estar exempts d'alt risc, les garanties són dubtoses tenint en compte els antecedents de la crisi financera. Per altra banda, tampoc ens sembla pertinent que el decret plantegi una retroactivitat de cinc anys en l'aplicació dels recursos al fons, ja que significa penalitzar les seccions de crèdit que sí que han actuat de forma legal i honesta per cobrir els forats i les vergonyes de les males praxis d'altres seccions de crèdit. En aquest sentit, també entenem que posaria en risc els dipòsits existents d'algunes seccions. Finalment, aquest decret llei també podria ocasionar greus distorsions al sector, com la bancarització de les seccions de crèdit. Per tant, nosaltres el que farem serà abstenir-nos. I donem suport també a la idea de tramitar-ho via proposició de llei. I, a més, entenem que cal aclarir quin ha sigut el grau de responsabilitat de l'Administració en el deteriorament del sector, i, per altra banda, que cal engegar els mecanismes de debat necessaris en el conjunt del sector per cercar el mecanisme idoni per desenvolupar el fons de garanties.
Moltes gràcies, senyora Vehí. A continuació, té la paraula el senyor David Bonvehí, del Grup Parlamentari Junts pel Sí.
Gràcies, presidenta. Vicepresident, consellera, consellers, consellera d'Agricultura, conseller, diputats, diputades, bon dia. Senyor Pere Aragonès, gràcies per la feina realitzada en aquest decret llei, i a tot el seu equip, a tot el seu departament. I també, doncs, donar la benvinguda al sector cooperatiu, a la Federació de Cooperatives Agràries, l'Associació de Seccions de Crèdit i diverses cooperatives, doncs, que avui ens acompanyen. Les seccions de crèdit són organitzacions centenàries, amb més de cent anys d'història, nascudes amb la Llei dels sindicats agraris del 1906 i des de la seva creació, doncs, han servit per dotar de finançament, un bon finançament, un finançament més avantatjós a tot el món rural, en especial les mateixes cooperatives agràries, però també als seus associats. I, per tant, les seccions de crèdit són una història d'èxit, intrínseques en el nostre món rural que coneixem dels últims cent anys i, per tant, només des de la fermesa i des del rigor que han actuat les seccions de crèdit i les cooperatives agràries es pot entendre, doncs, que aquesta figura, molt pròpia de Catalunya, encara, avui en dia, sigui vigent i que sigui un pal de paller que hem de continuar mantenint de cara al futur. Les seccions de crèdit, com bé s'ha dit per part de diferents grups parlamentaris, han fet país, n'han fet molt i, per tant, Junts pel Sí està totalment compromès amb aquest model. Per això, perquè hi estem tan compromesos i perquè en això hi creiem de veritat i perquè ens ho estimem, només des d'aquest punt de vista, ja es pot entendre que les coses, per mantenir-les o perquè continuïn sent útils, totes les coses han de ser millorades i han de ser, doncs, revisades. I és en aquest sentit, des d'aquesta creença, que creiem tan fortament en les seccions de crèdit, doncs, que es pugui entendre que aquest grup parlamentari de Junts pel Sí aposti per convalidar el decret llei, i hi apostin també els partits que formem part de Junts pel Sí, tant el que és Convergència Democràtica de Catalunya com Esquerra Republicana, que des del 2011, acompanyats d'altres grups parlamentaris, com era Iniciativa, vàrem entendre que calia reestructurar el sistema i que entre tots... –i el Partit Socialista, per descomptat–, entre tots hem anat, des del 2011, reestructurant diversos temes per fer-lo viable, el sistema cooperatiu i les seccions de crèdit en particular. Des d'aquesta creença, que ens ho creiem, doncs, creiem que calen modificar coses. Aquestes entitats, ja s'ha explicat, serveixen de tresoreria dels socis comuns i socis col·laboradors, i també des de les mateixes cooperatives que les han estat utilitzant. Com també s'ha dit, gestionen uns dipòsits d'uns 600 milions d'euros i una tercera part, doncs, uns 225 milions, es destina a finançar l'activitat de les mateixes cooperatives. Quasi totes les entitats, quasi totes les seccions de crèdit, com s'ha dit, formen part de l'Associació de Seccions de Crèdit, i una associació de les seccions de crèdit que ha fet una bona tasca en la seva història –l'any passat va celebrar els vint-i-cinc anys–, i també últimament, doncs, està seguint una plataforma informàtica que ens ha ajudat a reestructurar i a revisar encara més el sector. És per això que des del 2011, però abans també ja s'havia fet, però des del 2011 en particular, s'ha fet tanta i tanta feina. I això és mèrit de totes les cooperatives. Jo el que demano, com a Junts pel Sí, és que aquesta bona feina que vam començar el 2011 l'acabem –l'acabem– en aquest 2016 creant aquest fons cooperatiu. I, per tant, a nosaltres ens agradaria, com a Junts pel Sí, que aquest procés l'acabéssim totes les cooperatives, les vuitanta-tres cooperatives amb secció de crèdit, doncs, que des del 2011 esteu donant veritablement el do de pit, que esteu creient que això és viable, i, per tant, nosaltres fem una crida des d'aquí que totes les seccions de crèdit que actualment estan vigents continueu amb aquesta bona feina i acabeu de reestructurar el sector totes juntes. Com s'ha dit, què hem fet en aquests últims anys? Doncs, hem recuperat, en part, la funció per a la qual servien les seccions de crèdit. Hi va haver un moment, segurament, que entre tots ens vam confondre i ens vam pensar que eren entitats financeres. I això ha fet, doncs, que algunes cooperatives s'hagin hagut d'esforçar molt per mantenir-se a les ràtios que a la llei els vam obligar. I, per tant, des d'aquí agrair a aquestes vuitanta-tres cooperatives que van fer aquest gran esforç, doncs, d'adequar-se a la nova normativa. Això ha suposat disset baixes de seccions de crèdit per diferents motius, també algunes per fusió; però, en tot cas, doncs, el reconeixement a aquestes vuitanta-tres seccions de crèdit que queden, els 44.000 socis impositors que avui en dia hi ha i aquests 600 milions euros, doncs, de dipòsits. També s'ha fet una millora en la transparència i la solvència de les mateixes seccions de crèdit. Aquí també, com he dit, un agraïment a l'Associació de Seccions de Crèdit de les mateixes cooperatives, que estan fent un esforç, i al departament competent, doncs, perquè tot això encara sigui més transparent i més solvent. També vam fer una llei de cooperatives que reconeixia expressament les seccions de crèdit, les cooperatives rurals, les cooperatives agràries perquè ja sabíem, i tots ho crèiem, que no totes les cooperatives que hi han als pobles són iguals. I, per tant, volíem –volíem– aquesta idea que molts diuen de la cooperativa rural com a eix vertebrador del territori, doncs, continués vigent. Però avui el que presentem aquí és aquest Fons cooperatiu de suport a les seccions de crèdit. Nosaltres, des de Junts pel Sí, volem creure i ens sembla que és així, que la majoria de grups parlamentaris i també del sector, fins i tot, cooperatives que ens han vingut a veure aquests dies, que no ho veuen del tot clar, doncs, a la plataforma crec que, en el fons, el fons cooperatiu l'accepten i hi creuen, jo crec que és així. Creiem sincerament des de Junts pel Sí que aquest fons també es crea per evitar el risc de contagi que quan una secció de crèdit no va bé, perquè a les altres..., doncs, hi ha d'haver un sistema. Aquí no hi estem d'acord tothom: hi ha cooperatives que creuen que si algunes seccions de crèdit anessin malament i els impositors no poguessin recuperar els diners, a elles no les afectaria. Això són visions que tenim contràries, però hi ha una sèrie de gent, doncs, que ho veu d'aquesta altra manera. Entenem que la situació econòmica i financera ha canviat en aquests últims anys. Hi ha una reducció de marges de les seccions de crèdit, no tenen, doncs, prou disponibilitat per a vegades tenir liquiditat; l'Administració no està responent..., no té la mateixa capacitat, doncs, que amb anterioritat; les entitats de finançament públic no estan en disposicions d'actuar, i les entitats bancàries tampoc no estan fent..., no tenen el mateix interès que tenien abans. Per tots aquests motius, després d'haver-ho analitzat tot, creiem que una bona solució és crear aquest fons cooperatiu, que, per altra banda, semblava des del 2011 que tothom el veia com una cosa positiva i que tothom hi estava d'acord, però aquí és quan entrem, doncs, que també, com els altres grups parlamentaris, entenem que això és millor que es tramiti com a projecte de llei i entenem que el departament ha fet una bona feina, però que segurament, per acabar d'incorporar totes les cooperatives que ho vegin clar, doncs, això s'ha de tramitar com a projecte de llei per incorporar-hi alguna esmena. Nosaltres, com a Junts pel Sí, el que demanem és que això no s'allargui gaires mesos. Si podem tramitar el projecte de llei per urgència, doncs, jo demanaria a tots els grups parlamentaris que sigui així. Crec que la situació contrària d'inseguretat jurídica no acompanyaria i no seria bona per a ningú i, per tant, demanaríem urgència del projecte de llei. I quines coses nosaltres creiem que es poden estudiar d'aquest projecte de llei? Nosaltres veiem que el fons, crec que, com he dit, tothom més o menys hi està d'acord, i crec que és l'única solució que hi ha ara, però segurament, doncs, estem disposats a estudiar com reforçar les garanties d'aquest fons per a les seccions de crèdit que porten; evidenciar que la Generalitat de Catalunya tindrà protagonisme, doncs, en la supervisió i en la gestió d'aquest fons; també estem disposats a escoltar propostes per calcular el percentatge o les diferents maneres de calcular aquest percentatge per a cada cooperativa, i, per tant, jo crec que podem trobar un punt on tothom vegi molt millor aquest decret llei. També vull esmentar que, a data d'avui, dues terceres parts de seccions de crèdit ja han fet l'aportació en aquest fons. Per tant, el consens en aquest sentit és important. Però, de la mateixa manera, la tercera part de seccions de crèdit que queden per aportar, doncs, crec que la tramitació d'aquest projecte de llei pot ajudar que l'acabin d'aportar. Nosaltres, com a Junts pel Sí, creiem que una cooperativa de segon grau, com és l'Associació de Seccions de Crèdit, està facultada i està preparada per gestionar aquest fons, i una altra cosa, doncs, és si ha d'intervenir-hi més el departament o si això ha de ser més col·laborativament amb el Govern, i des de fa anys, com he dit, aquest Grup Parlamentari de Junts pel Sí i els partits que el formen està totalment compromès amb les seccions de crèdit. Nosaltres som una formació política que creu en el reequilibri territorial i en les seccions de crèdit, en ser una figura que assegura que hi hagi aquest servei a més de quaranta municipis on no hi ha cap més entitat bancària, entenem que aquest també és un reequilibri territorial necessari. Som aquells que sempre hem cregut en el món agrari i el món cooperatiu, i, per tant, com he començat, creiem que... –com que hi creiem tant i ens ho estimem encara més–, creiem que hem d'introduir algun petit canvi, canvis que vam començar el 2011 i que jo demano, doncs, que amb la major brevetat possible acabem de fer tot aquest camí plegats i acabem de reestructurar el sector amb un ampli consens tant a nivell polític com a nivell del sector. Moltes gràcies. [[Aplaudiments.]]
Moltes gràcies, senyor Bonvehí. Acabat el debat procedirem a la votació. Cridem ara a votació. [[Pausa llarga.]] Estem cridant a votació però sembla que no sona el timbre. [[Pausa llarga.]] Bé, com han vist, no funciona el timbre de votacions i estem cridant com el timbre de començar el Ple. Em sembla que hi és tothom. Jo diria que sí, eh? [[Pausa.]] D'acord amb l'article 155.3 del Reglament, s'entén que els vots afirmatius són favorables a la validació del decret i els vots negatius són favorables a la derogació del decret. Per tant, passem, doncs, a la votació. Comença la votació. Ha estat aprovat per 89 vots a favor, 10 en contra i 34 abstencions. Ateses les peticions formulades pels grups parlamentaris, em sembla que hi ha hagut tres peticions que ens han demanat que fos tramitat com un projecte de llei. Per tant, ara sotmetrem a la votació si aquest decret ha de ser tramitat com a projecte de llei o no. S'entén que també els vots favorables..., els «sí són favorables a la tramitació com a projecte de llei, i els «no, en contra. D'acord? [[Pausa.]] Per tant, comença la votació. 133 vots a favor, cap en contra i cap abstenció. Vist el resultat, i d'acord amb l'article 155.4 del Reglament, aquest decret llei es tramitarà com a projecte de llei. Moltes gràcies, diputats i diputades, que tinguin un bon dia, una bona tarda. [[Aplaudiments.]] S'aixeca la sessió.