Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom. Nastavljamo sa radom na 19. sjednici Hrvatskoga sabora i sve vas srdačno pozdravljam. Radi lakšeg snalaženja na klupe je podijeljen pročišćeni dnevni red. Prije prelaska na sjednicu molim vas da odamo počast višegodišnjem zastupniku Hrvatskog sabora, kako ovoga Doma tako i Županijskog doma, preminulom zastupniku HSP-a, gospodinu Velimiru Kvesiću. - Minuta šutnje. – Neka mu je vječna hvala i slava! Kako smo na sjednici u petak donijeli odluku da se spoje točke - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit – Predlagatelj Klub zastupnika HNS, prvo čitanje P.Z. br. 407 - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju lokalne, područne (regionalne) samouprave – Predlagatelj Klub zastupnika HNS, prvo čitanje P.Z. br. 408 Pa ćemo prijeći na ove dvije točke dnevnog reda. Predlagatelj prvog zakona, i jednog i drugog je Klub zastupnika HNS-a. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koji se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbora za zakonodavstvo, Odbora za financije, državni proračun i Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednicu. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Gospodin zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću u ime predlagatelja Hrvatske narodne stranke najprije nešto reći o općim procesima u razvoju lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj, zatim nešto o financiranju i poteškoćama oko financiranja jedinica lokalne samouprave. I naravno onda nakon toga uvoda nešto konkretno i o ova dvama zakonskim prijedlozima. A zapravo se radi o jednoj te istoj ideji, a to je dakle povećanje financijske snage jedinica lokalne samouprave. Govoreći o decentralizaciji, odnosno o lokalnoj samoupravi u Republici Hrvatskoj odmah treba naglasiti da je Republika Hrvatska visoko centralizirana zemlja. Najbolji način kako se to može mjeriti su financijski izvori, odnosno financijska snaga jedinica lokalne samouprave, a o tome ću malo nešto više govoriti. Po tim pokazateljima jasno je dakle, to su numerički pokazatelji, egzaktni pokazatelji, da je Republika Hrvatska zemlja sa visokom centralizacijom. A po našem mišljenju, a to su zakonski prijedlozi koje smo predlagali, ovih proteklih godina, uključujući naravno i ova dva prijedloga mislimo da je došlo vrijeme da Republika Hrvatska uđe puno snažnijim koracima nego što je to bilo do sada u proces jačanja lokalne samouprave, odnosno u proces decentralizacije zemlje. Smatramo da ukupna snaga države jača ako je jača lokalna samouprava, a ne kao što je to nekada bilo razumijevano da je država to jača što je jača njena središnja vlast. I taj proces je zamjetan svagdje, pogotovo u europskim, zemljama. Republika Hrvatska u usporedbi sa njima, o tome ću malo detaljnije govoriti poslije, je dakle visoko centralizirana zemlja i naši prijedlozi koje smo upućivali, i Zakon o lokalnoj samoupravi i ovaj zakon, odnosno ova dva zakona, Zakon o neposrednom izboru gradonačelnika. Svi ti zakoni zapravo govore o tome da je to naše čvrsto stajalište, da je već odavno došlo vrijeme za jačanja lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. U tom smislu proteklih godina nažalost nije puno učinjeno. Bile su nekakve sitne promjene sitni pomaci u tom smislu, ali većih i ozbiljnijih pomaka u pogledu jačanja lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj gotovo da nije bilo od trenutka kada smo uveli ovakav model lokalne samouprave, a to je bilo prije 13, odnosno 14 godina, prvim lokalnim izborima 1992. godine. Ne samo da nije bilo ozbiljnijih, snažnijih pomaka u smislu jačanja samouprave nego u nekim potezima koji su se dogodili proteklih godina bilo je zakona koji su bili i korak nazad. Proteklih godina mi smo donijeli zakon, odnosno izmjenu i dopunu Zakona o lokalnoj samoupravi gdje smo nešto povećali nadležnost jedinica lokalne samouprave, županija, gdje smo omogućili osnivanje velikih gradova, odnosno povećali ovlasti velikih gradova u odnosu na gradove, ali taj zakon je zapravo mrtvo slovo na papiru, jer zakoni koji bi trebali omogućiti provođenje njegovih odredbi i duha toga zakona nisu doneseni, prema tome i to je bio vrlo sitni korak u pogledu jačanja lokalne samouprave. Da ne govorim o tome da su neki zakoni zapravo koje smo donijeli proteklih dvije godine, oslabili jedinice lokalne samouprave, odnosno njihovu autonomiju, odnosno lokalnu samoupravu kao takovu. Tako smo Zakonom o porezu na dohodak kojim smo povećali neoporezivi dio dohotka smanjili prihode jedinica lokalne samouprave, a ako znamo da je porez na dohodak jedan od njihovih najvažnijih prihoda onda znamo da smo ih bitno financijski oštetili. Kada je došlo do promjene Zakona o osnovnom školstvu i Zakona o srednjem školstvu tada smo povećali nadležnosti ministra u odnosu na ravnatelje osnovnih škola, a izvorne ovlasti školskih nastavnika i roditelja da sami biraju školska vijeća smo prenijeli na jedinice lokalne samouprave, dakle digli smo ih gore i makar to je dakle na razini jedinica lokalne samouprave, svako dizanje ovlasti od dna prema gore je korak prema centralizaciji. Prema tome proteklih godina u tom smislu smo doista učinili vrlo malo, a naravno ponavljam vrijeme je, a i trendovi koji vladaju u svijetu iza kojih mi zaostajemo je takvo da bi trebalo dakle napraviti snažnije iskorake u pogledu jačanja lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. U Republici Hrvatskoj je imenovano povjerenstvo za decentralizaciju prije nekoliko, jednu godinu recimo, ali mi zapravo ne znamo kakvi su rezultati njegovoga rada. Ako su ovo rezultati rada što smo do sada vidjeli, onda to povjerenstvo zapravo ne radi svoj posao i bolje je da nije imenovano ako će to biti rezultati njegovog rada. Vlada Republike Hrvatske u nizu replika na naše prijedloge zakona i prijedloge zakona ostalih stranaka i zastupnika, iskazuje svoj stav za decentralizaciju, za jačanje lokalne samouprave, najavljuje čak i Zakone o financiranju jedinica lokalne samouprave koji bi bili u prilog jedinicama lokalne samouprave, ali tih zakona do sada nema, a naravno vrijeme prolazi i mi u tom temeljnom trendu, dakle slabljenja jedinica lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj i dalje idemo naprijed, odnosno zaostajemo u temeljnom cilju, a to je jačanje jedinica lokalne samouprave. Kod nas ako izuzmemo ovaj nedavni zakon koji je malo izdiferencirao velike gradove, ali ponavljam nije im dao stvarne ovlasti jer će to dati nekim drugim zakonima koji će se tek donijeti u Republici Hrvatskoj, gotovo da nemamo jedinica lokalne samouprave koje bi bile prema njihovoj veličini čije bi nadležnosti bile prema njihovoj veličini. Tako imamo činjenicu da općine u Republici Hrvatskoj i gradovi u Republici Hrvatskoj imaju iste ovlasti, a to naravno nije logično. Jedinice lokalne samouprave bi trebale imati različite ovlasti prema svojoj veličini, tako da je pitanje položaja grada danas u odnosu na općinu zapravo pitanje koje apsolutno nije riješeno, gradovi su dobili taj status kao puki simbol, kao puku simboliku i za naziva grada ne stoji nikakva posebna ovlast niti posebna dodatna nadležnost u pogledu vlastitih poslova i vlastitih prihoda, a dakle nešto smo pokušali učiniti nedavnim usvajanjem zakona, dakle prije prošlih lokalnih izbora uvođenjem statusa velikoga grada ali ponavljam još do sada taj zakon je ostao mrtvo slovo na papiru. Prema tome gotovo sve naše jedinice lokalne samouprave i općine i gradovi i veliki gradovi imaju iste ovlasti, a te ovlasti ukupno govoreći su male. Da ne govorimo o županijama koja je jedinica regionalne samouprave ni na nebu ni na zemlji, čije ovlasti su također vrlo male, koja nije naravno ni začetak regionalne samouprave tako da između središnje vlasti i jedinica lokalne samouprave predstavlja nekakvu vrlo čudnu strukturu regionalne samouprave, a to naravno govori i činjenica da je financijska snaga županija, a i naravno stvarne nadležnosti županija su zapravo vrlo problematične. Evo to je ukupno stanje lokalne samouprave po našoj ocjeni i ponavljam dakle temeljni stav da je vrijeme da Republika Hrvatska napravi ozbiljnije iskorake u pogledu jačanja lokalne samouprave. Kada se o financijama radi i financijskoj decentralizaciji onda treba napomenuti da financije su one koje pokazuju kolika je stvarna snaga lokalne samouprave u nekoj zemlji. U Republici Hrvatskoj od svih prihoda koji se prikupljaju i troše u javnome sektoru, dakle u sustavu vlasti, negdje oko 14 ili 15% otpada na jedinice lokalne samouprave. Ako se tome oduzme, od toga oduzme negdje oko 2,5 milijarde kuna koje služe za fondove izravnanja i za financiranje decentraliziranih funkcija, a to su više transferi nego što su to prihodi jedinica lokalne samouprave gdje se jedinice lokalne samouprave pokazuju zapravo samo kao mehanizmi izvršenja odluka središnje vlasti, prema tome tu se teško može govoriti o jedinicama lokalne, o lokalnoj samoupravi, onda se naravno taj iznos od nekakvih 14 ili 15% dodatno smanjuje. Ako se zna da od tih preostalih 12% Grad Zagrebi ma gotovo 50% prihoda, onda za sve naše općine, sve naše gradove, sve naše županije ostaje negdje oko 7% ukupnih prihoda koji se prikupljaju i troše na razini jedinica lokalne samouprave. Govoreći usput o Gradu Zagrebu treba reći da je i Grad Zagreb koji, dakle, čini polovicu prihoda i troškova lokalne samouprave da je i sam visoko centraliziran. Tako da njegovih 17 četvrti, odnosno njegovih 15 velikih gradova po našim kriterijima troše svega 3% ukupnih prihoda Grada Zagreba, a naravno temeljni smisao ideje lokalne samouprave je da se ona spusti na što je moguće nižu razinu. To se naravno ne tiče samo Grada Zagreba ali o njemu govorim zato što je on toliko, toliki ima udio u ukupnim prihodima i troškovima lokalne samouprave. To se tiče i ostalih naših velikih gradova. To se tiče i Splita, to se tiče i Rijeke, to se tiče i Osijeka. I ti su gradovi visoko centralizirani jer se na nižim razinama, gradskim četvrtima gotovo ne troši nikakva sredstva, a to znači da ako smo za decentralizaciju trebamo biti i za dekoncentraciju. Nije ideja da se vlast spusti do prve iduće razine Grada Zagreba ili velikih gradova nego da se spušta što je moguće niže, a to znači da bi naravno trebalo prići decentralizaciji i naših velikih gradova, a posebice Grada Zagreba. Za kojega, ponavljam, se na razini njegovih gradskih četvrti, a to je 15-ak velikih gradova po našim pravilima, po našim zakonima troši svega oko 3% ukupnih prihoda Grada Zagreba. Sve to govori, dakle, da je Republika Hrvatska visoko centralizirana zemlja, a prema podacima Hrvatskog pravnog centra, ovdje je naravno pitanje kako se računaju ove brojke. Prema podacima Hrvatskog pravnog centra Republika Hrvatska za ukupne lokalne potrebe, dakle, prihod jedinica i lokalne i regionalne samouprave iznosi 10,32%. Po njihovom izračunu to je 10,32%, a europski prosjek je negdje oko 25% prihoda, a najrazvijenije zemlje u tom smislu, a to su skandinavske zemlje, troše negdje do 50% svih javnih prihoda, prikupljaju i troše na razinama jedinica lokalne samouprave. Republika Hrvatska, dakle, zaostaje i za prosjekom europskih zemalja. Tako Češka ima 20,8%, Mađarska 26,7%, Poljska 28,8%, Estonija 22,1, Latvija 25,0, Litva 22,8. Dakle, sve te tranzicijske zemlje na razini jedinica lokalne samouprave troše dvostruko ili više nego dvostruko nego Republika Hrvatska. I pravi bi korak za Republiku Hrvatsku bio da ukupne troškove, odnosno ukupne prihode jedinica lokalne samouprave u najmanju ruku podvostruči. Naravno, to je veliki zahvat. Mi ovim prijedlogom predlažemo mali, ali po našem mišljenju veliki korak. O tome ću nešto govoriti poslije, ali dakle, to bi bio onaj smjer kojim bi Republika Hrvatska trebala ići. Od 50-ak zemalja članica Vijeća Europe mi se nalazimo negdje na 40. mjestu, a da bi došli negdje u sredinu, dakle, trebali bi prihode jedinica lokalne samouprave, trebali bi dakle najmanje udvostručiti. Da stvar bude u tom smislu još nepovoljnija najveći dio tih prihoda nisu vlastiti prihodi ili porezi jedinica lokalne samouprave. Najveći dio tih prihoda koje oni imaju, a to su naravno porez na dohodak, porez na dobit i ostali porezi su dodijeljeni porezi. To znači da jedinica lokalne samouprave nema mogućnosti raspisivati te poreze niti određivati njihove stope. To su porezi koji su određeni od strane više vlasti, ovdje u Hrvatskoj je to središnja vlast. Tako da to njihovu manevarsku mogućnost, kreativnost, planiranje, itd., dodatno smanjuje. Jedan dio tih poreza, recimo porez na dohodak je zajednički porez jer jedinice lokalne samouprave imaju mogućnost raspisivanja prireza, a takovi porezi gdje i jedne i druga vlast ima mogućnost raspisivanja i određivanja kvote poreza se zovu zajednički porezi. To bi kod nas bio porez na dohodak. A vlastitih poreza, dakle, koji u potpunosti raspisuje, određuje im kvotu, odlučuje hoće li ih raspisivati ili neće jedinica lokalne samouprave ima vrlo malo, to bi bili porezi na oglašavanje, tržnice, igre na sreću, turistički boravak, kuće za odmor, potrošnju električne energije, itd. Ti porezi su vrlo mali i kompletni prihod jedinica lokalne samouprave ne samo u Republici Hrvatskoj ni u svijetu od tih poreza iznose samo oko, negdje oko 1%. Dakle, temeljni porezi kojima se jača jedinice lokalne samouprave, porez na dohodak, porez na promet nekretnina i porez na dobit su porezi koji su dodijeljeni porezi ili u najboljem slučaju zajednički porezi. Prema tome, jedinice lokalne samouprave nemaju visoke i velike nadležnosti u planiranju tih poreza. A naravno onda ne mogu planirati niti poslove koje temeljem tih prihoda mogu planirati. I što, dakle, Klub Hrvatske narodne stranke predlaže u ovom Zakonu? Ovim Zakonom mi predlažemo da se porez na dobit koji se danas u Hrvatskoj zapravo nepravedno prikuplja, jer porez na dobit ide onoj jedinici lokalne ili regionalne samouprave na čijem teritoriju je sjedište odgovarajuće tvrtke koja je ostvarila dobit. Tako imamo potpuno nepravednu situaciju da razne tvornice, tvrtke, itd., crpe infrastrukturu, komunalnu i svaku drugu, od jedinica lokalne samouprave gdje stvarno posluju i ostvaruju dobit, a ta dobit ide u one jedinice lokalne samouprave gdje je njihovo sjedište. To je apsolutno nepravedno, ali to je vrlo teško postići da ta raspodjela poreza na dobit ide prema mjestu ostvarivanja dobiti jer naravno to može biti samo jedna organizacijska cjelina ukupne tvrtke pa je onda teško procijeniti gdje se ostvarila dobit i naravno teško je onda tu dobit dati jedinicama lokalne samouprave na području kojem se ona ostvaruje i čiju infrastrukturu ta tvrtka crpi. Prema tome, najelegantnije rješenje u postojećim okolnostima je da se porez na dobit u potpunosti prepusti središnjoj vlasti, a da porez na dohodak bude u potpunosti prihod jedinica lokalne, odnosno regionalne samouprave. S tim što iz poreza na dohodak bi veći udio od toga što gubi država dobijale županije jer županije po našim zakonima gotovo nemaju nikakav manevarski prostor za povećanje svojih fiskalnih prihoda, to znači svojih ukupnih prihoda, a time niti svojih nadležnosti. To je dakle smisao našega prijedloga i jednako se to tiče poreza na nekretnine, na promet nekretnina. Dakle i taj porez bi u potpunosti pripadao jedinicama lokalne i regionalne samouprave i opet bi se u nekom odnosu kako je to naznačeno u prijedlogu dijelio između jedinica regionalne samouprave, dakle županija i jedinica lokalne samouprave. To je bit ovoga našega prijedloga. Što se tiče njegovog učinka na jedinice lokalne samouprave isključujući Grad Zagreb to je negdje oko 640 milijuna kuna koje bi dakle dobile jedinice lokalne samouprave više nego što imaju ovoga časa. To nije veliko povećanje ako dakle izuzmemo Grad Zagreb radi se negdje oko 10% povećanja prihoda, ali znajući da je većina tih prihoda fiksna i da se troši za sasvim određene funkcije ovih 10-tak posto povećanja prihoda naših općina, gradova i županija bez Grada Zagreba u bitnome povećalo mogućnost upravljanja i razvijanja nekih projekata na razini jedinica lokalne samouprave. Zato mi ovaj korak zovemo mali veliki korak. Dakle, tih 10% prihoda bi omogućilo puno veću kreativnost jedinica lokalne samouprave, a ono što je tu dodatno povoljna okolnost porez na dohodak koji bi sada bio glavni porez, porezni prihod jedinica lokalne samouprave taj porez je vrlo stabilan za razliku od poreza na dobit koji zna oscilirati, porez na dohodak je vrlo stabilan prihod i to bi dakle omogućilo jedinicama lokalne samouprave da dugoročno mogu planirati svoje prihode, a onda to znači da dugoročno mogu planirati i svoje poslove. To je dakle dodatni smisao ovoga našega prijedloga. Ono što tu svakako treba posebno naglasiti je da se radi o jednom modelu koji je vrlo jednostavan. Oznaka naših modela pogotovo porezne raspodjele je to da su oni vrlo komplicirani, pa se u njima a) teško snaći, a b) postoji mogućnost manipulacije kao što je recimo pitanje kada se ovdje poveća neoporezivi dio poreza na dohodak, a zaboravlja se da se time smanjuju prihodi jedinica lokalne samouprave koji čine jedan od glavnih njihovih prihoda. Dakle, sa ovakvim modelom raspodjele poreza na dohodak koji ide u potpunosti jedinicama lokalne, odnosno regionalne samouprave i poreza na dobit koji ide u potpunosti središnjoj vlasti, izbjegavaju se ove nepravde o kojima sam govorio u pogledu poreza na dobit, a jednako tako se pojednostavljuje porezni sustav, prihodi se povećavaju za 10%, a ukupni prihod jedinica lokalne samouprave postaju puno stabilniji pa je onda naravno moguće lakše planirati ne samo prihode nego i poslove tih jedinica lokalne samouprave. To je dakle razlog zašto smatramo da bi ovaj Zakon trebalo usvojiti. Taj Zakon je dakle u trendu svega onoga što se događa u Europi i u svijetu, a to je dakle stalno jačanje jedinica lokalne samouprave. Ponavljam da smatramo da i naši ostali prijedlozi, a to je Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi koji smo predlagali i ponovo ćemo ga predlagati, Zakon o neposrednom izboru gradonačelnika i ovi zakonski prijedlozi govore da je naše trajno određene, da je lokalna samouprava budućnost Republike, da je prošlo vrijeme kada se trebamo bojati lokalne samouprave, da je država to snažnija što je jača lokalna samouprava u njoj i to je dakle razlog zašto predlažemo i ovaj Prijedlog zakona. Prije nego što država bude imala snagu ili odlučnost, odnosno političku volju da uđe u sve ove ostale reforme lokalne samouprave, a ponavljam da to znači podvostručenje financijske snage i nadležnosti jedinica lokalne samouprave i ovaj mali korak bi dobrodošao. Povećanje financijske snage za 10% i to bez decentralizacije ovlasti, a to znači sa postojećim nadležnostima bi u mnogome povećalo kreativnost jedinica lokalne samouprave, a troškovi državnog proračuna oko 300 milijuna kuna ne bi bili takovi da bi država bila i njeno funkcioniranje u bilo kojem smislu narušeno, odnosno ugroženo. Evo to su razlozi, kolegice i kolege, zašto smatramo da je ovaj Prijedlog prijedlog kojeg bi trebalo prihvatiti, ovdje u interesu jedinica lokalne samouprave, ali on je u interesu i ukupnog političkog i demokratskog procesa u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege ispravak netočnog navoda naime županije, odnosno lokalna i područna samouprava nema male, odnosno nikakve ovlasti, ima dobre ovlasti i ovisi kako raspolaže svojim proračunskim sredstvima i koliko ih ubire može puno doprinijeti svom vlastitom razvoju. Primjerice županije donose prostorne planove, dobri prostorni planovi razvijaju regiju, povećavaju vrijednost nekretnina, omogućavaju veći promet, odnosno porez na promet nekretnina, svakako primjerice primorske županije imaju mogućnosti i u lučkoj upravi županijskoj ubirati prihode naknade od toga ulagati u pomorsko dobro, također i u županijske uprave za ceste, no nedovoljno se upravo sada u ovom momentu brinu kako ubrati i naplatiti prihode koji im pripadaju. U ovom trenutku županije i lokalna i područna samouprava, općine i gradovi imaju dobre ovlasti i treba forsirati njegovo osposobljavanje i educiranje upravo u onom što im zakonska mogućnost daje.
Povreda Poslovnika, gospodin Radoš. Izvolite.
Gospodin Peronja je povrijedio Poslovnik, članak 209., on je iznio svoj stav, a nije ispravio moj netočni navod. Naime, ja tvrdim da jedinice i lokalne samouprave sa oko 10% ukupnih prihoda imaju mali prihod i male ovlasti jer ovlasti su onolike koliki su prihodi, a pogotovo se to odnosi na županije. Županije u Republici Hrvatskoj imaju negdje oko 1% ili manje od 1% ukupnih prihoda javnih prihoda u Republici Hrvatskoj, ako je to za gospodina Krunu Peronja dovoljno to naravno može biti njegov stav, ali naš temeljni stav je da to nije dovoljno i da županije trebaju imati znatno veću financijsku snagu, a to znači i znatno veće ovlasti.
Kategorija malo veliko to je dosta rastegljivo. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade? Ne. Otvaram raspravu. U ime Klub PGS-a, SBNS-a i MDS-a gospodin zastupnik Željko Pavlic.
Koliko … [[Govornik se ne razumije.]] ovo u ovako kratkom vremenu, ali dobro. Poštovane dame i gospodo! Dopustite da se u ime kluba, da skratim, dakle regionalnih stranaka izjasnim dakle o ovim zakonskim inicijativama koje nam dolaze iz Hrvatske narodne stranke. Pa ukratko, za početak mi ćemo svakako podržati ovu inicijativu. Za nas je to zaista početak, nadamo se početak dakle da će se krenuti u decentralizaciju Hrvatske. Mi se nadamo da će krenuti s ovim prvim korakom a da će završiti s puno bitnijim reformskim zahvatima koji će uspostaviti odnos u financiranju države prema lokalnim jedinicama u odnosu 60:40%. To je naš cilj. Dakle, ovu zakonsku inicijativu shvaćamo kao prvi korak ka decentralizaciji Hrvatske. Hrvatska je svoj život u fazi neovisnosti započela kao visoko centralizirana država što se objašnjavalo izazovima trenutka i povijesnim nuždama. Danas je međutim ta visoka centraliziranost glavni razlog okoštavanja društvenog života, jedan od bitnih razloga nejednakog razvoja odnosno frapantnih razlika u stanju razvijenosti i postotku rasta bruto društvenog proizvoda između hrvatskih regija tj. pokrajina. Sama decentralizacija proces omoćavanja i ovlašćivanja prije svega lokalnih jedinica samouprave kako bi se ono što se dade obaviti u granicama lokalne zajednice bilo ondje obavljeno i da bi se tek najsloženiji zadaci prenosili na više institucije, regije, države i nadnacionalne strukture. Decentralizacija bi po svojim učincima bila slična procesu povlačenja države iz upravljanja poduzećima te bi osigurala dovoljnu zainteresiranost i motiviranost pučanstva za poslove zajednice što je u ovome trenutku jedno od glavnih loših posljedica centraliziranosti i apartnosti. Ona bi k tomu bila u mogućnosti da u cijelosti i bez ostatka uvede načelo menađmenta, uvođenja lokalnih tijela vlasti i tako poveća odgovornost spram građana i poreznih obveznika. Prenošenjem ovlašćenja i fiskalnog kapaciteta sa države na regionalne i lokalne organe vlasti što bi se postiglo i ovim zakonom osiguralo bi se poboljšanje djelovanja nekolicine principa, prije svih pravednosti, transparentnosti, štedljivosti i slobode djelovanja i iniciranje. Ovakove inicijative dakle o fiskalnoj decentralizaciji ovdje Hrvatskom saboru su dosta česte. Gotovo da nema godine a da se takve inicijative ne podnose. Evo, mogu samo podsjetiti da sam i sam podnio ovakvu inicijativu zajedno sa svojim poštovanim kolegama saborskim zastupnicima, bivšim kolegama Baltazarom Jalšovcem i pokojnim Srećkom Bijelićem. To je bilo 98. godine. Nažalost, od te 98. godine ništa bitno se nije promijenilo. Odnos između državnih proračuna i proračuna gradova i općina ostao je gotovo isti ili nepromjenjiv. O tome nam govore i podaci. Proračun iz 97. godine, državni proračun bio je u visini od 38 milijardi kuna, grada Zagreba 2 milijarde i 660 milijuna a svih jedinica samouprave, lokalne samouprave i uprave bilo je nešto iznad 5 milijardi kuna. U postotku to znači negdje odnos 82% za državu, 5,7% za grad Zagreb, 11,5% za gradove, općine i županije. Taj odnos održao se i do dana današnjeg, s time da se promijenilo to da su naši gradovi, županije, općine dobile mnoge ovlasti koje moraju servisirati. Isto tako, da su se do 2004. godine također u proračune naših gradova i županija uključila i decentralizirana sredstva. Tako da proračun na primjer za 2004. godinu državni proračun je bio 100 milijardi kuna. Dakle, tu bilježimo najveći porast. Na županije nam ostaje još negdje 2,5 milijarde kuna kojih ima 21. Na 550 gradova i općina u Hrvatskoj ide 9 milijardi kuna a na grad Zagreb dakle ide negdje oko 5 milijardi kuna. Dakle, svjedočimo jednom debalansu, jednom po nama nepravednom odnosu dakle u preraspodjeli financijskog kolača. Rekli smo prije dakle da je Hrvatska po našem mišljenju visoko centralizirana zemlja ali unatoč tome što je ona visoko centralizirana zemlja, što bi kao takva po nekakvim shvaćanjima mogla popravljati sa svim bitnim dakle dijelovima razvoja Republike Hrvatske dolazi do veliki odstupanja tj. do velikih razlika u standardu između naših županija tj. pokrajina kako se govori u našem Ustavu. Pa podaci nam govore, evo sljedeći podaci za prošlu 2005. godinu govore nam da je prosječna plaća u Republici Hrvatskoj bila 4 tisuće 376 kuna, da je najveća plaća u gradu Zagrebu 4 tisuće 851 kunu a da je najniža plaća u Međimurskoj županiji 3 tisuće 180 kuna. Dakle, razlika je gotovo 30%. Isto tako, bruto društveni proizvod. U njemu isto tako bilježimo, registriramo velika odstupanja i velike razlike. Bruto društveni proizvod u Republici Hrvatskoj u eurima je 5 tisuća i 900 eura, u gradu Zagrebu je on 10 tisuća i 500 eura a u ostalim županijama je dakle puno niži, od Međimurske gdje je isto 4 tisuće 700, u Brodsko-posavskoj je 3 tisuće i 300 eura itd. Dakle, vidimo da centralizirana država ne može ispuniti po meni ili po nama, po mišljenju našeg Kluba regionalnih stranaka jednu od bitnih dakle uloga da osigura ravnomjerni razvoj cijele dakle države. Po nama dakle bi trebalo ići u decentralizaciju fiskalnih tih sredstava. Isto tako i u regionalizaciju Hrvatske. Kad govorimo dakle o toj fiskalnoj decentralizaciji eto ovdje imam i primjer recimo iz Španjolske gdje također dolazi do velikih rasprava o tome kako izvršiti fiskalnu decentralizaciju. Oni su dakle znate i sami daleko ispred nas što se tiče i regionalizacije i decentralizacije dakle. Takva njim je i povijest i tradicija, ali bilježimo da su obavljeni razgovori između Madrida i Katalonije u tom smislu da se ide u daljnju decentralizaciju Španjolske eto pa ću citirati: "Također je ublažen zahtjev iz originalnog teksta koji je još u rujnu odobrio Katalonski parlament prema kojem bi Katalonija dobila apsolutnu kontrolu nad svim prihodima od poreza prikupljenih na njezinom teritoriju." Dakle Katalonija je zahtijevala da svi porezni prihodi ostaju na njezinom području, na području regije. Prema novom planu dakle oni su započeli pregovore, prema novom planu Barcelona bi dobila pravo raspolaganja sa 50% svih poreza više od sadašnjih 33%. Dakle vidimo kako je to u Španjolskoj. Španjolske dakle regije raspolažu sa 33% poreznih prihoda, ali nisu sa time zadovoljne. A kako bi tek naše regije mogle biti zadovoljne sa trenutnim stanjem. Ovaj postojeći Zakon dakle o porezu na dobit mi podržavamo, ali ga smatramo da je on samo prvi korak rekli smo ka decentralizaciji, ka regionalizaciji i prema ovom Zakonu država se odriče samo jednog malog dijela svog proračunskog kolača koji je ogroman, koji iznosi više od 100 milijardi kuna. Država Prijedlogom ovog zakona ostaje samo bez 320 milijuna kuna. Dakle naš je, stav je našega Kluba da se ide u jače reforme, ne preko noći nego postepeno sa krajnjim dakle ciljem da preraspodjela bude u omjeru 60:40%. Sa krajnjim dakle da u Hrvatskoj osposobimo snažne regije dakle i da taj postupak napravimo na pravi način kao što je to napravljeno i u Europskoj uniji. A regionalizirati Hrvatsku značilo bi po našem mišljenju povisiti demokratske standarde i sniziti troškove upravljanja, a o oslobađanju inicjativa i potencijala da se i ne govori. Hrvatsku treba podijeliti u nekoliko regija i tim regijama dati značajne ovlasti i financijski potencijal. Modernoj državi danas ne pripada puno više od obrane, vanjske i monetarane politike. Svim ostalim oblicima javne djelatnosti trebale bi upravljati regije i lokalne zajednice vođene nacionalnim i naravno sve više europskim normama i standardima. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo ispravke netočnih navoda. Prvo je gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Gospodin Pavlic ispred grupe regionalnih stranaka otprilike je ustvrdio da se nada da je ovo početak decentralizacije reforme lokalne samouprave. U tom dijelu da je ovo početak decentralizacije reforme lokalne samouprave tu je kriv navod. Ovo bi bio početak da je kojim slučajem to predložila Vlada. Ovo, ali je predložila jedna od opozicionih stranaka pa znamo kako će to unaprijed i vi gospodine Pavlic i ja i svi saborski zastupnici i završiti. Ovo može biti eventualno senzibiliziranje Vlade ali od toga opet nažalost sumnjam da će nešto biti. NO ako se nešto ne učini kada je lokalna samouprava posrijedi ovo stanje koje imamo nažalost biti će kraj lokalne samouprave. Jer će se sve svesti na normalno funkcioniranje države sa 106 milijardi kuna, grada Zagreba sa 6,6 milijardi kuna i velikih gradova kao što su Split, Rijeka, Osijek, Velika Gorica, Pula sa još nekih 4 milijardi kuna što je ukupno 10 i pol do 11 milijardi kuna a za županije koje imaju [[Upadica: Hvala.]] dvije i po milijarde kuna i ostale gradove [[Upadica: Hvala.]] ne preostaje gotovo ništa.
Ispravak netočnog navoda gospodin Branimir Pasecky. Izvolite.
Gospodine predsjedniče ne mogu prihvatiti konstatacije koje su ovdje izrečene da je to demokratizacija, da je to bolja situacija. Za mene je ovo još stvaranje veće razlike između onih koji imaju i onih koji imaju malo ili nemaju gotovo ništa.
Dobro. Idemo dalje. U ime Kluba HDZ-a gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit i Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o financiranju lokalne i područne /regionalne/ samouprave koju je u saborsku proceduru uputio Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke i donio zaključak da neće podržati njihovo donošenje. Navedenim Prijedlozima zakona predložena su zakonska rješenja kojim porez na dohodak postaje prihod jedinica lokalne i područne regionalne samouprave uz zadržavanje izvora prihoda s pozicije za pomoć izravnanja za decentralizirane funkcije dok bi porez na dobit u cijelosti bio prihod državnog proračuna. Pored navedenog predloženo je da porez na promet nekretnina bude zajednički prihod jedinica lokalne i područne, regionalne samouprave. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ocjenjuje da ovi prijedlozi predviđaju fiskalnu decentralizaciju samog prihoda državnog proračuna dok rashodna struktura proračuna i druge obveze ostaju iste. Decentralizacija prihoda državnog proračuna bez decentralizacije rashoda državnog proračuna nije financijski održiva. Smatramo da je potrebno najprije napraviti kompletnu analizu decentralizacije, utvrditi za koje će se funkcije jedinice lokalne samouprave preuzeta sredstva koristiti dakle u koje svrhe i za koje namjene pa tek onda decentralizirati prihode. Predloženim izmjenama Zakona nisu ozbiljno i studiozno razrađena sva područja koja ona dotiču i nisu uzete u obzir posljedice koje mogu iz njih nastati. Naime prema mišljenju Vlade izmjenama i dopunama predloženih zakona Državni proračun bi bio manji za 408 milijuna i 300 tisuća kuna, prihoda. Isto tako predloženim zakonima smanjio bi se iznos pozicije izravnanja za decentralizirane funkcije za oko 175 milijuna, jer u nju više ne bi se izdvajale ni jedna jedinica s područja posebne državne skrbi. Istovremeno 215 općina i gradova na području posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima predloženim prijedlozima zakona izgubili bi u raspodjeli poreza na dohodak oko 152 milijuna kuna što bi zahtijevalo izmjenu posebnih zakona o posebnoj državnoj skrbi i o brdsko-planinskim područjima. Općine i gradovi na otocima također bi izgubili oko 46,9 milijuna kuna. Naime, prema Zakonu o financiranju jedinica lokalne i područne, regionalne samouprave država ustupa svoj udio poreza na dohodak jedinicama na otocima ako su potpisnici Sporazuma o zajedničkom financiranju kapitalnih projekata od interesa za razvoj otoka, dok se ovim prijedlozima zakona to ne regulira. Budući da su mnoge investicije u tijeku nije riješeno, odnosno predloženo tko bi nastavio njihovo financiranje i iz kojih izvora. Ostaje neriješeno tko će umjesto države platiti povrat više plaćenog poreza na dohodak građanima s područja posebne državne skrbi koji je temeljem Zakona o izvršavanju državnog proračuna Republike Hrvatske u 2004. i 2005. godini isplaćivala država, a koji u 2005. godini iznosi 442 milijuna kuna. Nadalje, prijedlozima zakona ostaje neriješeno pitanje kome se dodjeljuje 1% udjela u porezu na dohodak za decentraliziranu funkciju vatrogastva kod jedinica koje tu funkciju nisu preuzele, a iznose 60,7 milijuna kuna. Činjenica je također da su manje razvijene jedinice lokalne samouprave koje imaju malu zaposlenost i slabo razvijenu gospodarsku djelatnost, dakle na osnovu koje ostvaruju i prihode od poreza na dohodak čije su nekretnine uglavnom jeftinije, gdje je porez na nekretnine nizak ovim zakonom stavljene u neravnopravan inferioran položaj što u uvjetima smanjenih prihoda državnog proračuna predstavlja teškoće u ostvarivanju politike ravnomjernijeg ili ravnomjernog razvoja. Mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice nismo protiv decentralizacije funkcije, ali da bi se to moglo postići mora se napraviti kompletna analiza decentralizacija funkcije, transparentno i cjelovito moraju se razraditi svi dijelovi sustava i stvoriti uvjeti za kvalitetno prenošenje funkcija. Smjernicama ekonomske i fiskalne politike Vlade Republike Hrvatske za razdoblje 2006. do 2008. godine okvirnim programom decentralizacije za razdoblje 2004., 2007. godine, te izmjenama Zakona o lokalnoj, područnoj samoupravi prijenos je utvrđen određenih funkcija na niže razine uz procjenu efekata. Tada će se, mogu i tada će se utvrditi i novi odnosi u raspodjeli zajedničkih poreza između država i jedinice lokalne i područne samouprave u skladu sa funkcijama koje će se decentralizirati. Zbog toga Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice predlaže da se ovi prijedlozi zakona u ovako nedorečenim oblicima ne prihvate.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvi je gospodin Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Imat ću 2 ispravka netočnih navoda. Ovaj prijedlog zakona predviđa samo decentralizaciju državnih prihoda. Naime, decentralizaciju državnih rashoda, državnog proračuna, ovaj Sabor od 2004. do danas donio je izvršio je već točno 18 zakona gdje je dio državnih obaveza iz državnog proračuna prenio na proračune općina, gradova i županija. I drugi netočni navod je da bi ovim prijedlogom zakona državni proračun izgubio 408 milijuna kuna. Naime, mi smo izračunali i tvrdimo da se radi o 320 milijuna kuna samo 0,2% državnog proračuna ili da bude jasnije taj gubitak pod navodnike državnog proračuna iznosio bi svega 40% onog gubitka državnog proračuna koje je država odnosno Vlada premijera Sanadera predložila da se oprosti sportskim klubovima. Hvala.
Hvala. Još jedan ispravak gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Također moj ispravak netočnog navoda djelomično se odnosi na cifru kojeg u prijedlogu ovog zakona u prihodu državnog proračuna da se smanjuje sa 408. Naime, iz naših tablica se točno vidi da taj prihod iznosi 320 milijuna, ali iz druge strane bih ispravila još jedan netočni navod, a to je ovaj koji se odnosi na brdsko planinska područja i područja od posebne državne skrbi, jer kao što vidite pomoći izravnanja ostaju iste i u dosadašnjem i u budućem prijedlogu. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Vlade, uvažena gospodo zastupnici. Jasno da sve što se nudi na području decentralizacije to treba prihvatiti i u ovom prijedlogu da i Klub IDS-a isto ima rezervu glede ovih brdsko-planinskih područja odnosno područja od posebne državne skrbi, otoka zato jer očigledno da bi ona došla u nešto nepovoljniju situaciju u odnosu na ovu u kojoj se na današnji dan nalaze. Slažem se i doduše nevoljko, ali se slažem da ako skidaš državi novac onda joj moraš skidati s jedne strane i obveze. Ako dobiješ neka prava, ako je tvoj fiskus veći onda jasno da moraš dobiti i neke nove obveze. To je broj jedan i to je neka zakonitost o čemu je govorila i malo prije moja prethodnica. Drugo što želim međutim reći Hrvatska je zrela za jednu radikalnu decentralizaciju. U ovih 15 godina Republika Hrvatska provela je ma složit ćete se sa mnom na stotine u reformi od onih u policiji, u upravi, u sudstvu, u katastru, u gruntovnici. Eto čujemo sada da se nešto radi i na području korupcije. Nešto je donijela a la po tom pitanju i bivša Vlada, ali u jednu reformu ova država nikako da krene, a to je reforma lokalne samouprave. Znači, to je ona reforma koja bi se jasno ticala decentralizacije Republike Hrvatske i dok sad na području ne znam Oružanih snaga, reforme policije, katastra, gruntovnice, korupcije itd. svaka vlast kada dođe na vlast ruši u pravilu ono što je napravila ona prije nje, znači bivša vlast i ide sa nekom svojom novom reformom u stvarnosti jasno ne dešava se ništa, zemlja tapka na mjestu a u javnosti se stvara dojam da se bog zna što treba učiniti ili da se čini. Međutim, narod mudar kako jeste i za ovu situaciju ima jednu lijepu narodnu poslovicu: “Puno babica kilavo dijete." I stoga moja bi bila poruka nekoj novoj vlasti koja će doći, koja god to bila da shvati da život ne počinje od nje, jer reforma na reformu češće paralizira, umrtvljuje naše društvo nego što ga pokreće. Rezultat je da od toga što se čini u pravilu jedinu korist stvarnu, nažalost, u ovom trenutku ima birokracija. Pa će tako evo čitamo i ova Vlada uskoro zaposliti 4 tisuće novih službenika. Međutim, već za 6 mjeseci i ti novi službenici štrajkat će sa onim starim službenicima, jer i jedni i drugi neće biti zadovoljni sa plaćama. A oni stari službenici imati će još manje plaće, jer će masa plaća ukoliko ne idemo u rebalans ostati ista. A samo za ovu, pod navodnicima "reformu" ili šta je, ovo dodatno zapošljavanje 4 tisuće ljudi u javnoj upravi trebalo bi na godišnjoj razini osigurati negdje oko 400 milijuna kuna. 4 tisuće tih državnih službenika puta 4 tisuće neto, odnosno 7 tisuća bruto, to je na godišnjoj razini 350 milijuna kuna, odnosno sa materijalnim troškovima itd. negdje oko 400 milijuna kuna. Znači, samo u ovoj godini po tom osnovu treba predvidjeti 200 milijuna kuna, a tog novca u proračunu ne vidimo. Jednom riječju, nema ga. Drugo što želim reći da je sustav lokalne samouprave, poglavito financijske snage naših županija, kao što je netko već i rekao, naprosto smiješan. 250 hrvatskih županija 2005. ostvarilo je prihode od svega 2 i pol milijarde kuna. Ako tih 2 i pol milijarde kuna podijelimo sa 20 hrvatskih županija dobijamo negdje oko 120, 130 milijuna kuna prosječno po županijama. I šta vam se još dešava? Država vam permanentno spušta nove obveze glede općih bolnica, šta ja znam, koje imaju dva puta veće prihode od naših županija, pa onda ništa više ne funkcionira, pa onda županije moraju se dodatno zaduživati da ne bi čitav sustav zdravstvene zaštite se raspao moraju se dodatno zaduživati, itd., itd. Jasno je da bi ovi prihodi o kojima je ovdje danas riječ dobro došli županijama. I zato bi trebalo strogo namjenski te prihode predvidjeti za zdravstvo, zato jer je ono kao takvo nota bene bankrotiralo. Drugo, iz ovog zakona vidimo da iz poreza na dobit 2004. ostvareno je 4 milijarde 588 milijuna kuna. 2005., ne znam, možda neznatno više, ali se koristim sa ovim podacima koje smo dobili od predlagača. Općinama je 2004. pripalo 89 milijuna kuna, gradovima 333 milijuna kuna. Zagrebu 871 milijun kuna, županijama svega 164 milijuna kuna, a državi 3 milijarde 131 milijun kuna. Interesantne su ove usporedbe Zagreb, odnosno 568 preostalih lokalnih samouprava. Grad Zagreb ostvario je po tom osnovu 871 milijun kuna, a ovih 568 jedinica preostalih lokalne samouprave svega 586 milijuna kuna. Ili Zagreb koji ima 20% stanovništva Republike Hrvatske, 800 tisuća, neka ih ima milijun, znači svaki četvrti živi na ovim prostorima, ostvario je po osnovu poreza na dobit čak 285 milijuna kuna više nego ostatak Hrvatske. Međutim, mi moramo shvatiti, ili zakonodavci moraju shvatiti da nije samo Zagreb Republika Hrvatska i postavlja se pitanje kamo to vodi. A ja ću reći da ako se takva politika kada su ta sredstva lokalne samouprave posrijedi, da ćemo doći u situaciju da će Zagreb usisati Hrvatsku. Nema nitko ništa protiv Zagreba jasno, ali to će nam se dogoditi. Politički već je usisao Hrvatsku. Još neka se promijeni Izborni zakon i onda će se definitivno dogoditi da će i u ovome Parlamentu 95% ljudi sjediti iz Zagreba. Gospodarski gotovo je usisao Hrvatsku. Financijski apsolutno je usisao Hrvatsku. A dogodit će nam se to da će se sutra dogoditi i demografski. Što će biti najveća tragedija za Republiku Hrvatsku jer će čitavi krajevi ove zemlje ostati prazni. Zašto kažem Zagreb? Jer ovdje su locirane, pustimo gradske službe, sva ministarstva, sva vodeća javna poduzeća. O bankama, jasno u stranom vlasništvu ne treba trošiti riječi. I da ne nabrajam svu veliku industriju. Što nam je činiti? Policentrično ustrojiti Hrvatsku. A što se tiče lokalne samouprave ja ću još jedanput ponoviti, preuzeti načela od decentralizacije, decentralizaciji koju je poznavao i Ustav iz '74. I nije to nikakvo bogohuljenje, nije to nikakva nostalgija za ničim, nije to nikakva provokacija, već iznošenje činjenica kada se Hrvatska najbrže razvijala. A tvrdim da je to bilo u periodu od '74. do '90. godine. Dobro, da se razumijemo, znamo. '91. do '95. bio je rat. 30% država novaca troši za obranu, za vojsku, za humanitarne potrebe itd., ali danas je doista vrijeme da se ova zemlja decentralizira i kada je riječ o novcu i kada je riječ o ovlastima. Ali jasno i kada je riječ o obvezama. Država razumljivo da treba zadržati sve ono što imaju ostale države, čime se inače države bave. I vojsku i mirovine i monetarnu politiku i diplomaciju i carinu i pravosuđe i velike državne investicije kako bi se uskladio razvoj cijele zemlje, visoko obrazovanje itd. Ali sve ostalo prije svega zdravstvo treba prepustiti lokalnoj samoupravi. Jasno da nije lako nikoga otrgnuti od ovakvoga ustroja. Maknuti ove zavisne jedinice lokalne samouprave sa proračunske sise, da se tako izrazim. Ali takav ustroj je naprosto besperspektivan i on je zreo za promjenu. Što se ovdje predlaže u ovom prijedlogu zakona? Prvo, spominje se da porez na dobit postaje sada državni porez. Za 2004. rekao uprihodovljeno je 4 milijarde 588 milijuna kuna. Drugo, dohodak postaje sada porez na dohodak lokalni, da ga tako nazovem, porez ili jedinica lokalne samouprave, općina, gradova, županija. I ovdje još imamo porez na nekretnine koje također postaje lokalni porez. Ili državi bi se umanjilo za 2004. milijardu 700 milijuna kuna po osnovi poreza na dohodak, ali bi joj se po dobiti dodijelilo na 4 milijarde 80 milijuna kuna još tisuću 760 milijuna kuna, ali bi zapravo lokalna samouprava dodatno uprihodovala 320 milijuna kuna po osnovi porez na promet nekretnina. Znači ovdje je po jednom izračunu iz ovih tablica vidljivo da je riječ o 320 milijuna kuna ili 420 milijuna kuna. Gospodin Radoš je prije spomenuo čak 600 milijuna kuna, a Vlada koristi podatak 408 milijuna kuna što je i po mojim izračunima na 420 milijuna kuna i nekako najbliže istini. Nije puno kada bi se tih 320 ili 408 ili 420 milijuna kuna dodijelilo lokalnoj samoupravi, to bi sigurno svakog župana obradovalo, međutim to nije rješenje. Promjene moraju biti neusporedivo drastičnije. Sa 408 ili 320 ili 420 milijuna kuna ne može se pristupiti decentralizaciji. Time se ne postiže decentralizacija. Mislim da bi bilo najbolje da dobit plaćaju tvrtke jasno tamo gdje ostvaruju dobit, a da država ide u raspodjelu PDV-a između sebe i županije sa određenim postotkom. Jasno PDV je najizdašniji porez, nitko ga se neće tako lako odreći, ali ako želimo decentralizirati onda moramo razmišljati da ta 2%-tna poena od 22, jednostavno prepustimo županijama, da im povećamo u prvoj fazi prihode barem za dvostruko sa 2,5 milijuna kuna na cca 5 milijardi kuna, ali da država spusti jasno i obveze po osnovu nekih razvojnih, socijalnih prava koje sada građani ostvaruju prema državi. To je izuzetno ozbiljan posao, nema dvojbe. To se ne može izvršiti preko koljena, to zavređuje slažem se sa onima koji govore izuzetno ozbiljne analize, ali Hrvatska ukoliko želi da joj se raspadne sustav županija, u to će morati krenuti, jer rekoh malo prije, od tih 2,5 milijarde kuna imamo 20 županija, u prosjeku one ostvaruju prihod 120, 130 milijuna kuna. Ma šta je 120, 130 milijuna kuna za osmisliti život na nekom području! Jasno je da nitko nema ništa protiv ovih 320 kako bi rekla gospođa Čičin-Šain ili 408 milijuna kuna kao što bi rekla Vlada, ali vis a vis ove raspodjele prema brdsko-planinskim područjima, otocima, odnosno jedinicama od posebne državne skrbi pitanje je da li je to pošteno. Znači rješenje gospodo leži u PDV-u, za početak 10% PDV-a tu bi bila stvarna reforma lokalne samouprave i decentralizacije, trebalo bi s određenim obvezama usmjeriti prema lokalnoj samoupravi. Jasno radi se o prvom čitanju i razumljivo je da će IDS podržati ovaj zakon kao što smo podržavali i ovaj HSS-a, poglavito što se je apostrofirala u porezu na dobit pozicija malog obrtnika koji de facto od Vlade do dana današnjeg nije dobio ništa. Radnici su dobili tzv. društvene stanove, u redu, nema nitko protiv da je netko za 5 ili 8 hiljada maraka došlo do stana, ono što smeta da netko sada prodaje taj stan za 80 ili 180 tisuća eura. Direktori bivši, socijalistički, izabranici bivše HDZ-ove vlasti dobili su tvornice, odnosno hotele, zemlju će dobiti seljaci što je isto u redu, ne ukoliko bi je poslije preprodavali, ali poslovni prostor što je malome obrtniku ono isto što je seljaku zemlja, obrtnik neće dobiti. Ne može ga kupiti ni od grada niti od države i tvrdim da jednostavno to treniranje strogoće na toj kategoriji građana nije pošteno. Gospodin Radoš je malo prije spominjao da lokalnoj samoupravi pod navodnicima, pripada između 14 i 15%. To je negdje znači 14, 15 milijardi kuna. Međutim realno bi od tog iznosa trebalo odbaciti ona decentralizirana sredstva, to je negdje 2,5 milijarde kuna, to su de facto sredstva države koje samo transferiraju županije, odnosno gradovi prema školama, umirovljeničkim domovima, bolnicama itd. znači da realno naša lokalna samouprava participira negdje sa 11% u ukupnoj raspodjeli ostvarenih prihoda na tlu Republike Hrvatske. Ako od tih 11% odbijemo nekih 6 do 7 posto koji otpada na Grad Zagreb, de facto svi ostali ostvaruju neusporedivo manje od tih 6,5 do 7%. Još jedanput ću reći, županije svega 1,5% od ukupnih tih sredstava i to je jedna situacija koja u najmanju ruku zvoni na uzbunu da nam se ne bi dogodilo da u relativno kratko vrijeme konstatiramo da te institucije više ne mogu egzistirati. Ono što je potrebno još jedanput ću naglasiti, posebno razraditi u ovom zakonskom rješenju, iako se jasno zalažem za jednu radikalnu decentralizaciju, regionalizaciju, to je pozicija brdsko-planinskih područja, odnosno područja od posebne državne skrbi jer po ovom modelu te sredine u ovom času gube preko 100 milijuna kuna i to je gospodo nedopustivo. Ja se slažem Županija istarska će dobiti nešto više, ali moj grad Buzet bi dobio manje. Pula bi dobila više, a ova brdska područja, ne znam jedno Gračišće, Oprtalj, Lanišće, itd. dobili bi neusporedivo manje i to je gospodo nedopustivo. Prema tome ispred kluba IDS-a neka ovaj zakonski prijedlog prođe prvo čitanje, dajmo mu tu podršku i zamolimo jasno predlagača da razradi te momente. Za kraj još jedanput ću reći. Sve što se nudi na području decentralizacije apsolutno treba prihvatiti. Želim istaknuti to da je Republika Hrvatska zrela za radikalnu decentralizaciju, da smo u ovih 15 godina od 90. na ovamo, 91., sproveli na desetine, na stotine reforma rekoh prije od Oružanih snaga, policije, sudstva, pravosuđa, katastra, čak se nešto prijetimo da ćemo reformirati ili neznam šta napraviti na području korupcije, međutim nikako da se krene u onu stvarnu pravu suštinski potrebnu reformu Republici Hrvatskoj, a to je ona lokalne samouprave. To je ono što u ovom trenutku najviše i treba Republici Hrvatskoj jer ispada da onaj tko ima vlast na državnoj razini u Zagrebu de facto vlada i svim onim područjima od Istre, Rijeke, itd., gdje nisu dobili stvarnu poziciju moći, odnosno naklonost biračkog korpusa. Jer upravu vode centralne vlasti, policiju vode centralne vlasti. Sudstvo postavljaju ministri, o državnom odvjetnicima da ne govorim i sve ostale institucije zapravo rukovode se iz ovoga mjesta. To je ono, gospodo, što valja u ovoj zemlji promijeniti. Ja sam svjestan činjenice da je to možda i najsloženija, najopsežnija, najdelikatnija reforma u kojoj bi se Hrvatska trebala upustiti ali bez toga sreće u ovoj zemlji i perspektive po ovu zemlju neće biti.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Stvarno su vas pažljivo slušale kolege. Imate 7 ispravaka netočnih navoda. Prvi se javio zastupnik Hebrang. Izvolite kolege.
Hvala lijepo, štovana gospođo potpredsjednice. Ja bi ispravio krivi navod gospodina Kajina. Puno bi ih trebao ispraviti ali samo jedan imam pravo. Rekao je, zdravstvo je nota bene bankrotiralo. Znači da niste čitali najnoviji završni račun zdravstva koji vam je HZZO objavio a koji glasi ovako. HZZO ukupne obveze 2003. 6 milijardi 900, prošle godine 4 i 600 ili milijardu i 332 milijuna manje. Dospjele milijardu i 500 2003., prošle 761 ili 800 milijuna manje. Bolnice 2003. dospjele 2006., ove 2 i 200 ili 400 milijuna manje. I zaključno, manjak prihoda nad rashodima 2003. 6,05%, prošle godine po zaključnom računu 4,66% ili 1,32% manje. Toliko o bankrotu zdravstva. Hvala.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Sljedeći je zastupnik Kramarić. Izvolite.
Što bi Hegel rekao, tim gore po činjenice ovo što kolega Hebrang nabraja, ali ja ispravljam jedan krivi navod gdje kolega Kajin govori kako je zapravo, kako je Ustav iz 74. godine omogućio vrlo brz razvoj Republike Hrvatske. Kolega Letica kojem ja u tim ekspertizama vjerujem kaže da je ipak to bilo puno ranije, da je to bilo 50-ih godina kada se još uvijek zapravo, do 57. godine. Ali ovo o čemu se, kad se govori o Ustavu iz 74. godine, tako da mi njega ne mistificiramo. To je bio Ustav koji je nudio relativnu socijalnu sigurnost, ali niti jedan politički element koji se zove višestranačje, koji se zove, političke slobode, ljudska prava, pa regionalizacija, sve je to u tom Ustavu. Zapravo nema, upravo iz tih razloga bilo bi vrlo loše da se taj Ustav mistificira upravo zbog toga što su političke slobode pretpostavke za bilo koji ekonomski prosperitet. A na nama je ovdje da mi zapravo sada sa našom legislativom popravimo upravo, odnosno političkim slobodama da donesemo i određeno ekonomsko blagostanje.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Sljedeći je na redu zastupnik Širac. Izvolite.
Uvažena gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, kolege i kolegice. Kolega Kajin u svom izlaganju naveo je sljedeće. Hrvatska se najviše razvila između 1970. i 1990. Taj navod naravno nije točan. Gospodin Kajin je tad bio još jako mlad da bi to mogao prosuđivati iz prakse, on to očito iz nekakvih drugih izvora prosuđuje. Naime, jedan od glavnih obilježja razvoja je visina ulaganja i angažiranost građevinskih tvrtki i broja zaposlenih u tim tvrtkama u jednom vremenskom periodu. Dakle, samo jedan od pokazatelja. 1980. u Hrvatskoj je bilo zaposleno 136 građevinskih radnika u tvrtkama a koncem 1989. 85 tisuća. Dakle, taj veliki razvoj je uvjetovao gubitak zaposlenja za 45 tisuća djelatnika u graditeljstvu.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Sljedeća je na redu zastupnica kolegica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Ispravila bi netočni navod kojega je kolega Kajin rekao govoreći o Gradu Zagrebu. Naime, napomenula bi da građani Grada Zagreba dakako dijele ideju o tome da se treba decentralizirati sredstva i prihodi u Hrvatskoj iz razloga što Grad Zagreb dnevno pati od opterećenja koje je time, takvom centralizacijom izazvano. Naime, Grad Zagreb je u prošloj godini, u Grad Zagreb se uselilo 86 tisuća stanovnika. Dopuštam svim zastupnicima ovdje da sami procijene što to opterećenje znači za Grad Zagreb, za njegove građane i za kompletnu infrastrukturu, javni prijevoz Grada Zagreba. Dakle, građani Grada Zagreba također su vrlo zainteresirani za ravnomjerni policentrični razvoj Hrvatske, možda još znatno više nego svi oni drugi koji ne nalaze svoja radna mjesta u svojim malim sredinama i nužda ih prisiljava da se useljavaju u velike gradove. Dakle, interes je velikih gradova upravo ta policentrični razvoj Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepo, kolegice. Sljedeći je na redu zastupnik Slaven Letica. Izvolite kolega zastupniče.
Kolega Kajin je žrtva demografske panike koja se stvara i tvrdi da prijeti zapravo Hrvatskoj nedostatak stanovništva na lokalnim razinama. Misli da se radi o jednom velikom mitu. Hrvatska je useljenički vrlo atraktivna zemlja. Imamo sljedeću opasnost. Prije svega nam prijeti novi useljenički val Hrvata iz susjedne Bosne i Hercegovine. I šta ljudi ne znaju, da se otvara tržište radne snage zapadnoga Balkana, a potencijalno i CEFTA-e. A Hrvatska je najatraktivnija useljenička zemlja. Prema tome, mi u sasvim drugom pravcu trebamo razmišljati od ovoga koji je ponudio tu kolega Kajin.
Hvala lijepa na ispravku. Sljedeći je za ispravak prijavljen kolega zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Ispravljam dva netočna navoda uvaženog kolege Kajina. Prvi se odnosi na dio za Grad Zagreb. Naime, Grad Zagreb bez obzira na ovo sve što je rekao gospodin Kajin ima specifičnu poziciju zato što on obavlja poslove iz nadležnosti države izravno. Za razliku od svih drugih gradova, općina i županija. Znači, on obavlja izravno poslove iz nadležnosti države i logično je onda ako nešto obavlja da prema tome treba imati iznos sredstava veći. I drugi netočni navod ispravljam, kolega Kajin stalno govori podržat ćemo, nećemo podržati, a nikad ga nema na glasovanju.
Hvala lijepo. Molim vas, kolegice i kolege. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda. Kolegica Zdenka Babić-Petričević. Izvolite.
Gospođo dopredsjednice, kolegice i kolege. Kolega Kajin, nije točno da je samo HDZ-ova vlast dijelila svojim HDZ-ovcima tvornice. Ne opravdavam ono što nije bilo zakonito. Gospodine kolega Kajin, u toj privatizaciji sudjelovalo je, statistički je dokazano, 5% HDZ-ovaca. Ako su privatizirali, dobili sve ono što su dobili protuzakonito onda postoji državno odvjetništvo i za njih kao što postoji za gospodina istarskog župana Jakovčića koji je u vrijeme privatizacije dodijelio sebi samo jedno selo pa mu bilo malo, pa je uzeo crkvene grede za svoj vinski podrum.
Kolegice. Ja vas lijepo molim. Molim vas kolegice nemojte dobacivati s mjesta. Sljedeći je prijavljen klub SDP-a, kolega zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovana potpredsjednice, poštovani predstavnici Ministarstva financija, cijenjeni kolegice i kolege. Ja zazivam da se vratimo u ovoj ozbiljnoj temi, ali da raspravu svedemo u okviru argumenata, a ne da raspravljamo o tome tko je uzeo čije grede da bi sagradio vinski podrum. Mislim da je tema puno ozbiljnija zato jer se radi o svakodnevnom životu svih građana Republike Hrvatske budući da upravo svi građani Republike Hrvatske svakodnevno u okviru lokalne samouprave ostvaruju najveći dio svojih potreba i zadovoljavaju najveći dio tih potreba. A kakav je odnos ili kakvo je povjerenje građana Republike Hrvatske spram nekih razina vlasti? Ja ću vam danas iznijeti podatke iz ispitivanja koje je provela Agencija PULS od 3. do 8.3., tema je bila "Decentralizacija i izravni izbor gradonačelnika kao determinante apstinencije građana". Jedno od pitanja je bilo povjerenje u pojedine razine vlasti i pitanje glasi ovako: "Bez obzira koja stranka na vlasti trenutno na kojoj od ovih razina vlasti u koju imate više povjerenja?". Rezultati su sljedeći. U državnu vlast 29% građana ima povjerenje, u županijsku vlast 15,3%, u gradsku i općinsku vlast 38,1%, podjednako 3,8%, a ne zna 13,8%. Ako zbrojimo županijsku i gradsku vlast kao vlast lokalne samouprave onda dobijemo sljedeći podatak. U dakle u lokalnu samoupravu 53,4% građana ima povjerenje.
Oprostite kolega zastupniče, ja doista moram opomenuti zastupnike koji ometaju raspravu. Ja sam vam po Poslovniku dužna osigurati uvjete za raspravu. Izvolite.
Hvala lijepa. Dakle, u lokalnu samoupravu bez obzira koja je stranka na vlasti u lokalnoj samoupravi 53,4% građana ima povjerenje, a svega 29% građana ima povjerenje u državnu vlasti, isto tako bez obzira koja stranka je na državnoj razini na vlasti. To su podaci koji nas moraju probuditi da konačno okrenemo priču i da vidimo s kojim potencijalom, s kojim mogućnostima, s kojim fiskalnim kapacitetom raspolaže vlast koja uživa tako veliko povjerenje građana i sada kada to pogledamo onda dolazimo do sljedećih podataka. 2001. godine primjerice ukupni prihod jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave bio je 9 milijardi 278 milijuna od čega je bilo 5 milijardi 273 milijuna poreznih prihoda. To se penje do 2004. kada je ukupni prihod jedinica lokalne samouprave bio 14 milijardi 821 milijun, ali svega 8 milijardi 978 milijuna poreznih prihoda, dakle poreza na dohodak, prireza na porez, poreza na dobit, poreza na imovinu i poreza na robe i usluge. Porez na dohodak o čemu ovdje danas raspravljamo i porez na dobit čine svega 54% ukupnih prihoda jedinica lokalne samouprave u 2004. godini ili ponavljam svega nešto manje od 9 milijardi kuna. Ako govorimo o ukupnim prihodima svih proračuna onda možemo govoriti o tome da je nekih 12, 13, 14% ukupnih prihoda čine prihodi jedinica lokalne samouprave, ali ako priču ogolimo onda je to ispod 10ž% u odnosu, odnosno to je negdje oko 8, 9% u odnosu na ono što je ukupni prihod Centralnog državnog proračuna. To je dakle fiskalni kapacitet s kojim danas raspolažu jedinice lokalne samouprave u koje građani imaju tako visoko povjerenje bez obzira na to tko obnaša vlast u jedinicama lokalne samouprave i bez obzira na sve ove krize afere kupovine vijećnika i sve ovo o čemu u zadnjih par mjeseci pričamo. To nam govori da doista tim ljudima koji svakodnevno rješavaju probleme građana u općinama, gradovima i županijama moramo prenositi ne samo ovlasti i zadaće kao što smo učinili zadnjom izmjenom Zakona o lokalnoj samoupravi koji je stupio na snagu 8. studenog 2005. godine nego im moramo omogućiti što i Ustav traži, da te ovlasti koje su im prenesene budu dodijeljena im i određena financijska sredstva, određeni fiskalni prihodi da mogu riješiti te zadaće i zadovoljiti potrebe građana. Ovdje danas razgovaramo o dva zakona pa i velika priča o decentralizaciji jel'. E sad ako ćemo biti pošteni onda treba reći da je '93. godine se dogodila ne centralizacija nego da se dogodila etatizacija zato jer je država u svoje vlasništvo prenijela sve ono ili veliku većinu imovine koje su tadašnje općine imale u svom vlasništvu od bolnica, od cesta, od sudova, od škola, sve je to ne centralizirano osnivačka prava, nego je država se upisala kao vlasnik tih nekretnina i te imovine. Prvi korak decentralizacije, ako ćemo biti pošteni pred sobom i pred hrvatskom javnošću, se dogodio 1. srpnja 2001. godine. Svi ćemo se složiti koji radimo u lokalnoj samoupravi da je bio nedostatan, ali tada je Vlada donijela zakon kojim je osnivačka prava nad određenim ustanovama, ali i dio poreza na dohodak prenijela na jedinice lokalne samouprave i to doista jest prvi korak decentralizacije, on je mali, on je nedovoljan, ali je bio prvi korak. Na žalost od tada do danas jedinice lokalne samouprave nisu više dobile niti lipe decentraliziranog dohotka zakonom, jedino iz Fonda za poravnanje. Nisu dobile dakle porezne prihode, jedino su dobile zakon koji ne mogu primjenjivati jer ja sada vas pitam što imamo od zakona koji je stupio na snagu 8. studenog prošle godine? Da li veliki gradovi mogu upravljati javnim cestama? Da li jedinice lokalne samouprave mogu brinuti o primarnoj zdravstvenoj zaštiti? Mi imamo apsurd da jedino grad i općina u ovoj državi ne mogu osnovati dom zdravlja. Može ga osnovati građanin, može ga osnovati županija, može ga osnovati država, može ga osnovati poduzeće, jedino grad ne može osnovati dom zdravlja, a u Zakonu o lokalnoj samoupravi piše da jedince lokalne samouprave i izvorna nadležnost njihova je da brinu o primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Pa kako će brinuti ako ne mogu niti dom zdravlja osnovati. A kamoli da je donesen zakon po kojem bi se decentralizirao ili dodijelio im se dio sredstava iz kojih bi mogli brinuti o primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Jednako tako, tim zakonom smo definirali da veliki gradovi, uvjetno rečeno veliki gradovi, dakle to su oni preko 35 tisuće stanovnika i sjedišta županija brinu o javnim cestama. Da li mogu brinuti o javnim cestama? Ne. Mogu brinuti za sada samo o nerazvrstanim cestama a nerazvrstane ceste da apsurd bude veći po Zakonu o javnim cestama nisu javne ceste. Javne ceste su županijske ceste, državne ceste, lokalne ceste i auto-ceste. Nerazvrstane ceste o čemu brinu općine i gradovi uopće po Zakonu o javnim cestama se ne definiraju kao javne ceste. Prema tome, mi danas razgovaramo tek o jednoj tehničkoj izmjeni, zamjeni poreza za porez jer ako želimo govoriti o suštinskoj decentralizaciji u Hrvatskoj onda nikako ne možemo se sporiti o tome da li će proračun biti u manjku 320 ili 400 milijuna jer prije svega on neće biti ni u kakvom manjku budući da imamo fond za poravnanje od milijardu 180 milijuna kuna. Pa prema tome sve što će jedinice lokalne samouprave više prihodovati s osnova poreza na dohodak to će biti manje potrebe u fondu za poravnanje. Prema tome, to je samo pretakanje s jedne stavke na drugu stavku i to gospodo nije decentralizacija, to nije decentralizacija. Mi danas ovdje govorimo i o porezu na dobit. Treba pogledati kakva su europska i svjetska iskustva. Ja ću nešto kasnije o tome reći kakve su metode raspodjele poreza na dobit u Europskoj uniji. Dakle, ja vas molim da danas skrenemo pozornost na to da ne razgovaramo o decentralizaciji nego razgovaramo o zamjeni poreza, da je ukupna zamjena poreza u iznosu, sasvim je svejedno, između 300 i 500 milijuna i da to što će biti zamijenjeno će sasvim sigurno biti manje potrebe u fondu za poravnanje jer te jedinice lokalne samouprave više neće imati pravo potraživati iz fonda za poravnanje za one funkcije za koje se povlači iz fonda za poravnanje. Druga opasnost i drugi stereotip koji se ovdje pokušava provući i mislim da to netko vrlo vješto pokušava pod firmom decentralizacije provući u hrvatsku javnost to je sukob jedinica lokalne samouprave sa Zagrebom. I Zagreb ima premalo novaca za ono što ima u nadležnosti. Prema tome, svaka preraspodjela poreza između Zagreba i bilo kojeg drugog grada je na štetu lokalne samouprave. Mi moramo doći do toga da lokalna samouprava umjesto dosadašnjih 14 milijardi raspolaže sa negdje 25 do 30 milijardi kuna, da sa sadašnjih 9 milijardi poreznog novca raspolaže sa duplo više poreznog novca jer tada ćemo doći do onoga što jest naš cilj da lokalna samouprava raspolaže sa 25 do 30% javnog prihoda u Republici Hrvatskoj. I tada će lokalna samouprava moći odgovoriti svim onim zahtjevima koje građani od nje očekuju a s druge strane imaju tako veliko povjerenje u lokalnu samoupravu. Ono što mene brine je obrazloženje Vlade. Pazite, Vlada ne kaže da ovo nije dobar prijedlog zakona, posebice porez na dobit. O porezu na dobit čak nije ništa napisano nego je napisano da svaka izmjena ima utjecaj na proračun. Pa to mi znamo. Pa to mi znamo da svaki zakon ima ovakav ili onakav utjecaj na proračun. Ali što se tiče ovog drugog zakona a to je Zakon o financiranju lokalne samouprave Vlada kaže sljedeće, da Vlada ocjenjuje da bi se navedenim zakonskim prijedlogom narušili odnosi u raspodjeli poreza između države i lokalne i područne samouprave utvrđenim smjernicama ekonomske i fiskalne politike Vlade za razdoblje 2006./2008. te projekcijama državnog proračuna za isto razdoblje, što znači po tome da nema fiskalne decentralizacije u razdoblju 2006./2008. ako čitamo obrazloženje Vlade. Međutim, dva pasosa dalje kaže se budući da je istim tim smjernicama zbog kojih ne možemo prihvatiti ovaj zakon su predviđene mjere porezne reforme, e onda će Vlada možda nešto promijeniti u svemu tome, pa čak i se potkrala jedna potpuna netočnost, neistina u ovom obrazloženju gdje se kaže da je Hrvatski sabor usvojio Zakon o lokalnoj samoupravi i da će prijenos određenih funkcija na niže razine se odvijati sukladno posebnim zakonima. To je netočno. U Zakonu o lokalnoj samoupravi piše da jedino prijenos ovlasti izdavanja građevinskih dozvola će biti nakon što se donese posebni zakon. Sve ostalo je trebalo biti moguće konzumirati 8. studenog 2005. godine i do tada je Vlada trebala donijeti sve zakone, nekih 35, možda i više koji bi to omogućili. I kaže se da se razmišlja o tome da će se cijela priča decentralizirati. E sada, ako želimo doista govoriti o decentralizaciji onda molim vas da ne razgovaramo o tome kako ćemo 400-500 milijuna kuna iz fonda za poravnanje izravno dodijeliti jedinicama lokalne samouprave nego hajmo konačno jedanput razgovarati o tome kako ćemo naći načina da jedinice lokalne samouprave prihoduju izvorno pet, šest, sedam milijardi kuna koliko im je potrebno. Naravno da treba ne samo u ovom dijelu napraviti promjene. Mi moramo napraviti i promjene kod potpuno anarhično zastarjelog poreznog sustava lokalnih poreza. Komunalna naknada prema nama je nešto što ne odgovara više stvarnosti zato jer ona nije socijalno osjetljiva, zato jer se to plaća prema kvadratu pa onaj tko ima potleušicu u centru grada plaća istu cijenu kao i onaj koji ima kuću optočenu mramorom. To mislimo da nije u redu i da bi trebalo konačno razmišljati i imati hrabrosti komunalnu naknadu zamijeniti nečim što je poznato u Europi u lokalnoj samoupravi a to je porez na imovinu ili property taks. Dakle, to je isto jedno od pitanja da li ćemo i kada učiniti takav iskorak i takvu promjenu. Što se tiče poreza na dohodak to je gotovo neupitno, to je u cijeloj Europi pripada u potpunosti jedinicama lokalne samouprave jer to se veže prema mjestu stanovanja i najlakše je napraviti takvu preraspodjelu. Međutim, što se tiče poreza na dobit postoji cijeli niz mogućnosti, cijeli niz rješenja. Jedno od rješenje je da se raspodjela porez na dobit vrši u lokalnoj samoupravi na osnovu broja zaposlenika na određenoj lokaciji. Moguće rješenje. Drugo je moguće da se raspodjela poreza na dobit jedinicama lokalne samouprave obavlja prema broju stanovnika. To je drugo moguće rješenje. Postoji rješenje da se porez na dobit jedinicama lokalne samouprave obavlja pola na jedan način, pola na drugi način. Dakle prema broju zaposlenika i prema broju stanovnika ili primjerice postoji model kao što se i ovdje predlaže uglavnom da porez na dobit bude isključivi prihod države osim u jedinicama lokalne samouprave na koje se odnosi posebni zakon. Dakle mi govorimo o nekih 4 i pol, 4 milijarde 588 milijuna kuna prihoda poreza na dobit koji je ostvaren u prošloj godini. Nažalost svi ćemo se složiti da ukoliko će mjere ekonomske politike djelovati da će porez koji će imati najveću stopu rasta u prihodovnoj strani ne u povećavanju stope jest upravo porez na dobit. Zato jer će vlasnici kompanija imati interes da im efikasno posluju kompanije, da ostvaruju dobit i naravno da ako ostvaruju dobit da će na toj dobiti morati isplaćivati i veće, plaćati veći porez. S druge strane to je vrlo jednostavna jednadžba. Ako imate veću dobit onda ćete naravno ići na to da optimizirate troškove pa ćete optimizirati i trošak radne snage. Pa ćete optimizirati i trošak plaća što znači da u budućnosti možemo očekivati rast poreza na dohodak iznad stope inflacije jedino u slučaju povećanja broja zaposlenih. I tu smo mi limitirani. Tu nije nemoguća veličina. Dakle neka kompanija u Hrvatskoj može poslovati kao što primjerice Nestle posluje sa 10 milijardi dolara dobiti godišnje ali ne može zapošljavati 500 tisuća ljudi, jel'? Dakle vrlo limitirani su ovdje što govori da će porez na dohodak biti jedan stalni, konstantni rast nadamo se na nivou inflacije dok bi porez na dobit trebao značajnije iznad toga rasti. Kako je raspoređen porez na dobit u nekim zemljama u Europi. Primjerice u Belgiji 35% poreza na dobit pripada središnjoj razini vlasti. Ja vas molim da skrenete ovdje pozornost upravo na efikasnost kompanija i na to kolika je, koliki je porez na dobit? Znate, ne ovih 4 i pol milijarde što je manje, manje od milijarde EUR-a. U Belgiji imaju kompanije koje same, sama po sebi ima više od milijardu EUR-a dobiti pa onda ima i ogromni porez. Ili primjerice u Švicarskoj 33% i pripada regionalnoj, a 19% lokalnoj razini ovoga. Sada zamislite grad u kojem je sjedište Nestlea. Koliko taj grad prihoduje 20% od poreza na dobit koje plaća Nestle koje je ostvareno prošle godine dobit od 10 milijardi dolara? Zamislite kolika je to, kolika je to cifra? Uglavnom svi podaci govore o tome da nema gotovo zemlje u kojim dio poreza na dobit ne ostaje jedinicama lokalne samouprave. Samo se postavlja pitanje koji će biti mehanizam da se on raspodjeljuje. Ono što želim još ovdje skrenuti pozornost to je da država negativno utječe na porezni prihod jedinica lokalne samouprave. Evo vam jedan primjer. Donesen je zakon o 0,0 promila. I mi svi gledamo to sa ove pozicije vozača, bodova, dozvola i svega. Međutim porez na potrošnju koja se može raspisati do 3% jest izvorni prihod jedinica lokalne samouprave. Dakle sve ovo što je, a očito je manje pića popijeno u razdoblju 0,0 smo utjecali na smanjivanje prihoda jedinica lokalne samouprave. Mi smo tamo imali u zakonu da neće imati to utjecaj na državni proračun. A da li smo vidjeli kako je to utjecalo na lokalne proračune? Ili primjerice imate oprost potraživanja nekih tvrtki gdje se država odriče potraživanja nekog poduzeća ali i onog udjela koji je udio jedinica lokalne samouprave. I da zaključim dakle mi podupiremo da ova dva zakona idu u drugo čitanje, ali jednako tako se zalažemo da se izradi projekt decentralizacije države koji neće voditi ka zamjeni teza odnosno zamjeni poreza nego koji će voditi tome da jedinice lokalne samouprave imaju između 25 i 30% prihoda, javnih prihoda u jedinici Hrvatskoj.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Imamo dva ispravka netočnih navoda. Prva se javila zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Ja bih prvo ispravila netočan navod kolege Mršića koji je rekao: Zagreb ima premalo. Da, kolega Mršić. Zagreb zaista ima premalo u odnosu na mnoge druge međutim 45% ukupnih javnih prihoda koji su namijenjeni za sve jedinice lokalne samouprave završi u gradu Zagrebu. Dakle pola ide gradu Zagrebu, a samo polovica svim ostalim jedinicama lokalne samouprave i regionalne samouprave. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Još jedan ispravak netočnog navoda. Zastupnik Jelkovac. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege, kolega Mršić rekao je da je prva decentralizacija učinjena 2001. godine i od tada jedinice lokalne samouprave nisu dobile ni lipe dodatnih poreznih prihoda. To ipak ne stoji. Evo na primjer 2004. i 2005. godine je izvršena dodatna raspodjela poreza na dohodak s državne razine na općine, gradove i županije područjima posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima te potočnim općinama a iz dijela poreza na dohodak koji pripada državi izvršeni su i povrati poreza na dohodak građanima, obveznicima poreza na dohodak. Prema tome na taj način je dio poreza na dohodak sa državne razine prenesen na lokalnu razinu.
Hvala lijepo. Kolegice i [[Upadica: Ja sam se prijavio.]] Oprostite nismo primijetili za predsjedničkim stolom nitko od nas. Oprostite, evo čudno da smo oboje propustili. Izvolite.
Gospođo predsjednice i ja moram ispraviti jedan navod gospodina Mršića. Ja razumijem da je to njegov svjetonazor, ali iznio je slijedeće: 1993. u Republici Hrvatskoj se dogodila deatizacija [[Upadice se ne razumiju.]] Dobro, dobro. Imovina je oduzeta općinama i prenijeta u državno vlasništvo. Taj navod naravno nije točan. Vlasništvo općina na nekretninama nikada nije ni postojalo. Općine su bile samo korisnici, samo imale pravo korištenja nekretnina a vlasništvo je bila općenarodna imovina, društveno vlasništvo prema tome ako uzmemo naš Ustav i pogledamo onda trebamo zaistinu zaključiti prema ustavnim odredbama tko je nasljednik, pravni nasljednik toga vlasništva?
Hvala lijepo. I ako vas nismo vidjeli. Jedna informacija za kolegice i kolege. Sukladno članku 207., stavku 2. Poslovnika isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. I sljedeći je Klub nezavisnih zastupnika. Kolega zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala lijepo gospođo potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Mi ćemo poduprijeti, Klub nezavisnih će dakle poduprijeti i jedan i drugi prijedlog ovog zakona koji dolazi od HNS-a, ne zato što smatramo da je on, da on rješava sve probleme vezano za fiskalnu decentralizaciju, nego iz razloga što je to prvi kako je kazao kolega Radoš ali pokušaj velikog koraka da se konačno fiskalna decentralizacija pokrene u Republici Hrvatskoj. I ja se slažem i sa kolegicom iz, zastupnicom iz vladajuće stranke da je potrebna podrobna analiza svega onoga što čini fiskalnu decentralizaciju. Ali isto tako nitko ne može negirati činjenicu da je prošlo dvije godine od preuzimanja vlasti i da je zaista bilo dosta vremena da se učini ta temeljita analiza i da se onda predloži sustavni zakon vezano za fiskalnu decentralizaciju, odnosno zakoni bolje rečeno koji će riješiti i na jedan optimalan način prilagoditi decentralizaciju. Dakle, ne samo prenošenje ovlasti, prenošenje obveza na jedinice lokalne i regionalne samouprave, nego uz prenošenje tih ovlasti i prenošenje financijskih odnosno fiskalne decentralizacije, prenošenje i financijskih sredstava da bi te obveze se mogle konačno na lokalnim razinama izvršiti. Dakle, temeljni cilj prijedloga ovog zakona je poticanje decentralizacije i policentričnog razvitka pojednostavljenjem poreznog sustava i ravnomjernijom raspodjelom sveukupnih poreznih prihoda. Tako ga ja osobno doživljavam, a tako ga doživljavaju i moji kolege iz Kluba nezavisnih. Hrvatska je zaista visoko centralizirana i metropolizirana država u svakom smislu. I u političkom i u financijskom i u gospodarskom, pa i u kulturnom ako hoćete, a tome osobito doprinosi važeći porezni sustav. Sjedišta svih velikih tvrtki, financijski jakih tvrtki nalaze se od INA-e, od HEP-a, od Hrvatskog telekoma, od osiguravajućih kuća, banaka nalazi se u metropoli, ovdje u Zagrebu. Tu plaćaju porez na dobit. Vratimo se nešto više od dvije godine unazad i sjetimo se proteklih parlamentarnih izbora. Dakle, vratimo se u predizborno vrijeme. Stranka koja danas obnaša vlast na državnoj razini obećavala je reformu poreznog sustava, smanjenje poreza u funkciji jačanja poduzetništva, poljoprivrede i domaće proizvodnje, obećavala je financijsku decentralizaciju, ravnomjerni policentrični razvitak Republike Hrvatske. Sjetimo se da Hrvatska nije jaka koliko je jak Zagreb, nego je Hrvatska jaka koliko su jaka njena rubna područja. I ja se potpuno i mi u Klubu nezavisnih zastupnika slažemo da Hrvatska nije jaka koliko je jaka metropola, nego je Hrvatska jaka koliko su jaka rubna područja, pa i metropola. Međutim, danas nakon nešto više od dvije godine gdje smo? I dalje smo na poziciji da je Hrvatska, to je činjenica, centralizirana i metropolizirana država. O financijskoj centralizaciji najbolje govore podaci koji su već izneseni za ovom govornicom, a to je da negdje oko 88% ostaje prihoda ostaje središnjoj državi, da negdje 6 do 7% prihoda ostaje ostalim jedinicama lokalne regionalne samouprave osim Zagreba i da je ostatak negdje oko 6% ovdje u Zagrebu. U Gradu Zagrebu, Grad Zagreb ostvaruje prihode s osnova poreza na dobit negdje sveukupno 1/5 koliko se ostvari na državnoj razini. Grad Zagreb ima bruto društveni proizvod koji je dva puta veći od prosjeka u Hrvatskoj. Ima bruto društveni proizvod 4 do 5 puta veći od Splita. Sve županije u Hrvatskoj ostvaruju 2 i pol milijarde izvornih prihoda. Sve županije u Hrvatskoj samo 2 i pol milijarde izvornih prihoda. PDV je i dalje ostao na razini od 22% izuzimajući zaista rijetke izuzetke. Smanjenje poreza ili reforma poreznog sustava i dalje je ostala kao što vidimo nakon gotovo dvije i pol godine samo misaona i verbalna kategorija koja dolazi od predstavnika Vlade Republike Hrvatske. Tu se nismo pomakli od početka, odnosno nismo učinili niti mali iskorak da bi hrvatskoj javnosti, hrvatskim biračima koji su glasali za danas vladajuću opciju ispunili očekivanja, a vezano za ovaj dio fiskalne decentralizacije. To Vlada nije učinila. Izostala su sustavna rješenja kojima bi se osigurao ravnomjeran, ujednačen policentričan razvitak Republike Hrvatske. I dalje se nastavio negativni trend regionalnog raslojavanja, nazadovanja, periferizacije, marginalizacije rubnih područjam, danas na žalost i još uočljiviji nego prije nekoliko godina. Primjerice, gospodarstvo istočne Hrvatske je sasvim sigurno pred kolapsom. Nezaposlenost je dostigla preko 30%. Prosječna primanja ono malo zaposlenika su ispod hrvatskog prosjeka. Poljoprivreda je u kolapsu. Poticaji u poljoprivredi kasne. Nezadovoljni seljaci, svi imamo prigode pročitati u medijima, pripremaju se na pohod ka Zagrebu da bi izrazili ne po prvi puta svoje nezadovoljstvo. U takvim uvjetima mladi nemaju perspektive na našim rubnim područjima i dakako odlaze ili ovdje u Zagreb. To je činjenica. Malo prije smo čuli podatak o 86 000 koji dolaze u Zagreb ili što je još lošija varijanta odlaze u inozemstvo. Očito je da dakle Vlada, ali ne samo ova Vlada i ranija vlada nije prepoznala temeljni problem u Republici Hrvatskoj, a to je da se u državnu blagajnu slijevaju ogromna financijska sredstva, a da jedinicama lokalne, odnosno regionalne samouprave ostaju samo mrvice nedostatne za pokriće osnovnih potreba građana. Decentralizacija ovlasti, odnosno funkcija poput školstva, zdravstva ili socijale, bez odgovarajuće fiskalne decentralizacije svodi se zaista i jedino na odu narodnu: "Brigo moja pređi na drugoga.". A kako će se te decentralizirane ovlasti provoditi u školstvu, u zdravstvu, vidimo samo na primjeru recimo zdravstva i bolničkim ustanova u županijama. Država, to je više puta rečeno, pa i ovdje za saborskom govornicom, da je problem županijskih bolnica problem jedinica regionalne samouprave, problem županija i da tu država nema ovlasti. Ali kada su se ovlasti prenosile onda smo prenijeli ovlasti na županijsku razinu kada govorimo o bolnicama, ali nismo to pratili odnosno nije popraćeno i odgovarajućim dostatnim financijskim sredstvima. Kao rezultat pasivnosti Vlade da se ozbiljno pozabavi ovim problemom i nužnošću fiskalne decentralizacije danas evo pred sobom imamo prijedlog ova dva zakona. S obzirom da je on, da on predstavlja zapravo poticanje na sustavna rješenja, decentralizacije i policentričnog razvitak, u smislu pojednostavljenja poreznog sustava, ali i ravnomjernom raspodjelom sveukupnih poreznih prihoda. Klub Nezavisnih zastupnika, još jednom ću ponoviti, podupire ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona. Istodobno naglašavamo da je na sadašnjem stupnju gospodarskog razvitka potrebno značajno radikalnija reforma poreznog sustava koja će jedinicama lokalne i regionalne samouprave osigurati daleko veće prihode, a time i temeljni uvjet za uravnotežen i ravnomjeran razvitak svih područja u Republici Hrvatskoj. Pri tome podsjećamo na činjenicu da je Republika Hrvatska rascjepkana na 426, čini mi se 426, općina, 123 grada, 20 županija, da svaka od tih jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave izdržava ogroman birokratski aparat, da mnoge jedinice lokalne samouprave ne mogu preživjeti i da ovakav rascjepkani teritorijalni ustroj predstavlja ogromno financijsko opterećenje, dakako i za državu i za same jedinice lokalne, odnosno regionalne samouprave. Nažalost, unatoč tome Hrvatska ni danas nema jasnu regionalnu politiku kojem bi se regije ili današnje županije ukrupnile sukladno provjerenim standardima i pozitivnim iskustvima Europske unije. Podupirući prijedlog izmjena i dopuna ovoga zakona, klub Nezavisnih zastupnika traži od hrvatske Vlade jasna stajališta u budućoj regionalizaciji Hrvatske i ozbiljan pristup u temeljitoj i sustavnoj reformi sveukupnog poreznog sustava, a u funkciji osiguranja pravedne fiskalne decentralizacije za okrupljene regije, odnosno za jedinice lokalne samouprave i za jedinice regionalne samouprave. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeći je klub HNS-a, kolega zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite kolega zastupniče.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. I zbog kolege Kajina, ali i nekih drugih koji su rekli da hrvatskoj lokalnoj samoupravi trebaju drastične i radikalne promjene u smislu decentralizacije obećavam sada odmah na čoravo da ćemo podržati se te prijedloge kad ih konačno podnesu u saborsku proceduru. Sve ćemo podržati samo da konačno sa prijedlogom IDS-a dođu u proceduru. O čemu dakle po četvrti put Hrvatski sabor raspravlja na prijedlog kluba Hrvatske narodne stranke? Razgovarali smo o ovoj temi u siječnju 2004., u lipnju 2004., u prosincu 2005. kada smo predlagali financijsku decentralizaciju kroz promjene Zakona o financiranju lokalne samouprave. I tada predlažući povećanje neoporezivog dijela dohotka, odnosno plaće, što smo kompenzirali povećanjem, predlagali kompenzaciju povećanjem udjela u porezu na dohodak. U lipnju 2006., 2004. pa je sabor raspravljamo o našem prijedlogu zaključka gdje smo Vladu željeli zadužiti da riješi problem poreza na dobit na način da on ne ide u metropolu gdje je registracija tvrtke, bilo koju metropolu, ne samo Zagreb, nego da ide prema mjestu stvaranja. Jedan od europskih modela za kojega kolega Mršić očito ne zna da postoji, jer ga nije spomenuo. Vlada je i tada bila 4 puta protiv, Vlada je i sada protiv ovoga prijedloga. Ali za istinu i zbog istine i činjenica treba reći da ti prijedlozi u ovom Parlamentu nisu bili odbijani samo zbog mišljenja Vlade i samo glasovima zastupnika HDZ-a, nego da su izostale ruke potpore i kolegice i kolega iz HSLS-a, HSP-a, Nacionalnih manjina, Srpske demokratske samostalne stranke, i zato nisu mogli dobiti prolaz u drugo čitanje. A drugih i drugačijih prijedloga, boljih, radikalnijih, drastičnijih nije bilo. Pa me čudi i taj dio rasprave danas kada se opet traži drastičniji iskorak u decentralizaciji, ali samo u drastičnim raspravama, bez drastičnih prijedloga. Što Vlada piše o našem prijedlogu? Da ga ne smije prihvatiti, jer je Sabor utvrdio projekcije proračuna Hrvatske 2006./2008. To je jedini argumenat zašto Vlada ne prihvaća naš prijedlog. Utvrdili smo projekciju proračuna. Pa što onda? Znači li to da ni Vlada više do 2008. neće smjeti mijenjati ili vršiti redistribuciju državnog proračuna i ni za jednu lipu od projekcije lokalnoj samoupravi davati više novaca? Ili to samo mi ne smijemo predlagati, a Vlada će smjeti predlagati? Pa će Sabor najprije morati izvršiti promjenu projekcije proračuna, da bi Vladin prijedlog zakona mogao biti prihvatljiv. Jer svaki prijedlog Vlade koji je suprotan projekciji kao što Vlada piše, ne smije ni doći u saborsku proceduru, ne smijemo o njemu ni raspravljat taman da ga i Vlada predlaže, prije no … [[Ne razumije se.]] proračuna. To je ono što građane čeka do 2008. Međutim što smo u međuvremenu napravili, odnosno oni koji su glasali za to. Povećali smo neoporezivi dio plaće s 1.500,00 na 1.600,00 a mirovine na 3.000,00 i općinama, gradovima i županijama uzeli 2% prihoda. Smanjili proračune 2% povećanjem neoporezivog dijela dohotka smanjili se prihodi općinama, gradovima i županijama, a nismo povećali njihov udio u kolaču. Čijega novca se je predlagatelj odrekao? Ne svoga. Općinskog, gradskog i županijskog. Ali napravili smo još nešto kolegice i kolege, još smo nešto napravili. Zakonu o otpadu u 2004. propisali smo da sredstva za financiranje gradnje građevina za skladištenje, uporabu i zbrinjavanje ostalih kategorija otpada osiguravaju se u proračunu županije, odnosno Grada Zagreba. Da sredstva za financiranje gradnje građevina za gospodarenje komunalnim otpadom osiguravaju se u proračunu županije, odnosno Grada Zagreba. U Zakonu o zaštiti zraka gradovi i općine osiguravaju iz svog proračuna sredstva za izradu plana mjera i provedbu mjera za smanjenje emisija iz skupnih izvora zagađenja zraka. Sredstva za financiranje zaštite i poboljšanje kakvoće zraka osiguravaju se i u proračunu jedinica lokalne samouprave, citiram odredbe zakona. Zakon o zaštiti i spašavanju jedinice lokalne i područne samouprave u okviru svojih prava i obaveze utvrđenih Ustavom i zakonom uređuju, planiraju, organiziraju, financiraju i provode zaštitu i zaštitu o spašavanju, zakon iz 2004. Zakon o zaštiti prava pacijenata iz 2004. sredstva za naknade za rad članova povjerenstvima za zaštitu prava pacijenata koji su dužni osigurati osiguravaju jedinice područne samouprave svojim proračunima. Izmjene i dopune Zakona o društveno poticajnoj stanogradnji, financijska sredstva za tu gradnju osiguravaju jedinice lokalne samouprave. Zakon o zaštiti prirode 2005., sredstva za rad javne ustanove i obavljanje djelatnosti osiguravaju se osobito iz državnog i proračuna Grada Zagreba, županija i općina. U proračunu Županije Grada Zagreba, gradova i općina osiguravaju se sredstva za zaštitu prirodnih vrijednosti koja proglašava županija, odnosno Grad Zagreb. Zakon o državnim potporama, davatelj državne potpore u smislu ovog zakona jest između ostalih jedinica lokalne samouprave. Izmjene i dopune Zakona o poljoprivrednom zemljištu, općine i grad dužni su primjerak ugovora o zakupu dostaviti mjesno nadležnom katastru radi vođenja daljnje evidencije. Odbijen je naš prijedlog zakona po kojem država smije financirati kapitalna ulaganja u bolnice, zdravstvene objekte. Zakonom, odnosno izmjenom Zakona o lokalnoj samoupravi naredili smo županijama da preuzmu izdavanje lokacijskih i građevinskih dozvola, jesmo im rekli da županije preuzimaju lokacijske i građevinske dozvole. Sve to od 2004. do danas jesmo napravili. Prema tome, to kada raspravljate o našem prijedlogu nemojte zaboraviti. Govorimo u Hrvatskoj o pravednom društvu, govorimo u Hrvatskoj o pravu i mogućnosti na jednaku šansu. Da li je moguće govoriti da lokalna samouprava ima jednaku šansu i da smo pravedni ako primjerice u Krapinskoj županiji po glavi stanovnika ukupnih fiskalni kapaciteti godišnje iznose 2 tisuće kuna. Ako u Bjelovarsko-bilogorskoj iznosi 2 tisuće i 200 ili u Virovitičko-podravskoj 2 tisuće i 2 kune ili u Požeško-slavonskoj 2 tisuće i 200. U Brodsko-posavskoj 1.727,00, u Vukovarsko-srijemskoj 1.857,00, u Međimurskoj 2.060,00 a državni prosjek je 3.143,00. Pa kako ove jedinice lokane samouprave jesu jednake, ravnopravne. Kako građani u tim općinama i gradovima jesu jednakopravni spram ostalima ako po glavi stanovnika imaju fiskalne prihode tisuću kuna manje od državnog prosjeka ili 4 tisuće kuna manje od onih koji su u vrhu. Zar tamo dječje vrtiće ne treba? Tamo djeci školskoj užinu ne treba plaćati? Tamo javna rasvjeta ne treba svijetliti? Tamo ne treba graditi vodovod i kanalizaciju? Što je posljedica? Zašto je ovo posljedica? Zato što naš porezni sustav ne poznaje različitosti Hrvatske, strukturu gospodarstva poduzetništva i poljoprivrede. I sve županije koje sam vam nabrojao su zelene županije. Poljoprivreda tamo gdje je zelena brazda, ovakvi su prihodi, ovakva je jada i bijeda u proračunima tih jedinica lokalne samouprave. Mi možemo kritizirati načelnike općina, mi možemo kritizirati gradonačelnike, mi možemo govoriti da ih je previše, pa ih možemo ukinuti, pa pola općina možemo ukinuti. Ukinite i pola gradova ako smatrate da je to rješenje, ali broj kilometara neasfaltiranih puteva ostati će isti u Hrvatskoj. Broj djece koje nemaju mjesta u dječjim vrtićima ostati će isti bez obzira na broj gradova. Cijena prijevoza djece u školu i dalje će biti previsoka. Javna rasvjeta i dalje će svijetliti samo u metropolama a ne i selima kada djeca idu iz škole. Autobusna karta za srednjoškolca i dalje će iznositi 15% majčine plaće. 15% majčine plaće za srednjoškolca. Djeca će i dalje u školu nositi kredu i spužvu umjesto laptope i kompjutore. Ne radi se ovdje dakle o njima, ne radi se o lokalnoj samoupravi nego na ovoj temi radi se o nama, o nama u ovom Parlamentu. Zbog toga jer o nama ovisi da li ćemo stvoriti u Hrvatskoj sustav gdje će preko 8 tisuća vijećnika u lokalnoj samoupravi moći stjecati kompetentna znanja za upravljanje resursom koji smo im dali na upravljanje, gdje će moći stjecati znanja i sposobnosti da odgovorno rade svoj posao. Radi se o nama i zbog toga jer mi odlučujemo što će oni raditi, mi im dajemo ovlasti. I na kraju, radi se o nama a ne o njima zbog toga jer mi odlučujemo koliko će oni novaca imati. Mi odlučujemo koliko će roditelj plaćati dječji vrtić, bilo u Velikom Trgovišću, Kumrovcu ili Dugobabama, u Zagrebu, Bjelovaru, Rijeci ili Puli. Mi odlučujemo koliko će koštati školska užina, koliko će građani plaćati odvoz smeća, kako će se održavati lokalne ceste, koliko će građani plaćati komunalnu naknadu, koliko će plaćati prijevoz učenika, kakva će nam biti zaštita od požara u općinama, da li će javna rasvjeta svijetliti samo u metropoli i u selu, da li ćemo otvarati poduzetničke zone, koliko ćemo vodovoda i kanalizacije u Hrvatskoj izgraditi i koliko pročistača imati i koliko ćemo konačno deponija komunalnog otpada imati? Koliko će stipendija dobivati naši studenti od svojih općina i gradova, koliko ćemo sportskih i rekreacijskih objekata u selima, zaseocima, općinama i gradovima graditi? O tome odlučujemo mi. Prosječna hrvatska obitelj za ove namjene, za ove namjene plaća 880 kuna. Ima i općina gdje to iznosi 480, one koje imaju novaca, a ima nažalost i one gdje roditelji i obitelji plaćaju i preko tisuću kuna. Neki dan hrvatska javnost zabavila se je prijedlogom neke udruge da vam neoporezivi dio plaće treba povećati na 4 tisuće 700 kuna i uvesti samo 2 porezne stope na dohodak. 15 i 25%. Rekli su gospoda da je taj prijedlog neutralan za državni proračun. Možda je, ali budite uvjereni da je katastrofalan za proračune općina, gradova i županije. Da su gospoda opet predložili nešto da ovdje u Zagrebu s bilo koje strane Markovog trga netko raspravljala, odlučuje i ne daj Bože prihvati da će netko drugi dobiti manje novaca. Lako je, znate, s tuđim po goginju. Neka pred te ljude izađu sa takvim prijedlozima i neka im govore da nama predlažu da njima uzmemo novac. Mi nismo dali drastični prijedlog, mi nismo dali revolucionarni prijedlog. Mi nismo rekli da trebamo ponovno revoluciju u lokalnoj samoupravi raditi. Predložili smo jedan model i korak koji bi u jednoj proračunskoj godini lokalnoj samoupravi dobio 640 milijuna kuna više no što ga prima sad. 640 milijuna više jer kolega Mršić nije dobro zakon pročitao jer naš prijedlog predlaže da povećanje županijama ide u izvorne prihode, a ne decentralizirane i povećanjem onih 10 izvornih na 18,6 ne smanjuje pravo povlačenje županija iz decentraliziranog fonda. Kompliciran je zakon zato ga treba malo bolje izračunati. Da, kolega Jarnjak, ja jesam komplicirani jer su me birači poslali ovdje i plaćaju me zato da kritiziram svaki loši potez Vlade i da stalno predlažem rješenja u korist građana i birača. Zato sam kompliciran i bit ću vam kompliciran dok sam god ovdje u Saboru. Zato sam ovdje, to je moj posao. Ja sam oporbeni zastupnik. I vi imate pravo odbijati naše prijedloge, to je vaše pravo, ali i vi nemate pravo probleme ne rješavati. O tome se radi. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Molim vas, kolegice i kolege, imamo, molim vas, nemojte dobacivati s mjesta. Postoje tablice ispod klupe. Ispravak netočnog navoda, prvi se javio kolega zastupnik Pero Kovačević.
Poštovana gospođo potpredsjednice, ispravljam dva netočna navoda kolege Lesara. Prvo, rekao je neka udruga. Nije neka udruga nego Udruga poslodavaca je to predlagala o čemu ste vi govorili, što ima posebnu težinu. I drugo, rekli ste da je loše rješenje bilo povećanje neoporezivog dijela kako radnicima tako umirovljenicima. To je dobro rješenje jer je bolje da ide pojedincima nego institucijama. Hvala.
Hvala lijepo. Sljedeći ispravak netočnog navoda, kolegica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo, gospođo potpredsjednice. Ispravila bi ili nadopunila navod gospodina Lesara kad je navodio obaveze koje … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Mi smo razumjeli da želite nadopuniti, ali smijete samo ispraviti. Izvolite.
Ispravila bi, ispravila bi navod kolege Lesara kad je navodio sve one obaveze koje je država kroz ovlasti prebacila na jedinice lokalne samouprave. Ustvari, njegova teza bi se svela na, decentralizirali su se samo obaveze jedinicama lokalne samouprave, ali naravno ne i sredstva.
Hvala lijepo. Ispravak netočnog navoda, kolega Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo potpredsjednice. U svom vrlo nadahnutom govoru kolega Lesar je bojim se na tragu da zavede učenike u Republici Hrvatskoj, a poznato je da su njihove učeničke torbe vrlo teške. I poslije ovoga govora strah me da ne bi pograbili kompjutore od kuće pa na svoja slaba ramena ponijeli u škole. Dakle, netočan je navod da će djeca nositi krede i spužve u škole jer ih nisu nosila ni do sada, neće ni ubuduće. A trebaju imati i laptope i kompjutore i kako ste vi kazali, i u školama i doma. Evo, toliko. Hvala.
Hvala lijepo, kolega zastupniče. Imamo u ime Kluba HSLS-a 2 prijavljena zastupnika. Prvi je kolega Kramarić, a drugi kolega Čehok. Nadam se da ćete dobro podijeliti vrijeme. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Kako stvari stoje bit će da je problem reforme lokalne samouprave kvadratura kruga svake naše Vlade. I trebamo biti isto i malo i samokritični. Obično kada u onim mjesecima prije izbora nema političke stranke, pogotovo ne koje nešto drže do sebe, da ne obećavaju jednu radikalnu reformu lokalne samouprave. I kada se onda poslije izbora formira vlast onda obično se od tih reformi elegantno odustaje. I to je stvar koju na kraju i mi smo imali priliku da nešto napravimo i nažalost nismo napravili i sada ćemo se zapravo ovako očito natezati tko je više ili manje kriv. Ali moramo si priznati da od '92., '93. godine u Hrvatskoj ne postoji dovoljna količina, prilična masa političke volje koja bi bila u stanju doista napraviti jednu ajde pristojnu reformu lokalne samouprave. Ja ću samo podsjetiti negdje između Božića i Nove godine '92. smo mijenjali teritorijalno ustrojstvo Republike Hrvatske i upravo da bi se oni izbori čini mi se 7. veljače '93. godine upravo održali sukladno tim novim promjenama i onda je bilo negdje oko 300-tinjak općina, 70-tak, 80-tak gradova i jedino se županije i Grad Zagreb nisu mijenjali, tu je ostalo isti broj. U međuvremenu, evo do 2006. godine mi smo broj općina za 100-tinjak ako se ne varam povećali, broj gradova također jel' i svi zastupnici tko je god držao do sebe smatrao je da u svom mandatu, da bi bilo jako dobro da može u svoju bazu, sa ovim mogu reći starim jezikom da se vrati s Marsa jednom općinom ili da jednu općinu pretvori u grad i to je činjenica i onda je bilo ljudi koji su upozoravali da je taj broj općina, gradova i županija da je pretežak za poreznog obveznika Republike Hrvatske, da to jednostavno građani nisu u stanju na pravi način servisirati, da imamo centraliziranu i skupu državu i to je ona gotovo nulta premisa od koje mi polazimo i upravo ta centralizirana država upravo je dovela do toga da doista se danas mi suočavamo s nečim što se zove neravnomjerni razvoj Republike Hrvatske i nešto bi tu trebalo napraviti. Ja se još uvijek sjećam misli Vlade Gotovca koji je još tamo ne misleći uopće politički napisao 70-tih godina da si Hrvatska ne može dopustiti luksuz da ima provincije, da se samim time provincijalizira i to je doista kao misao filozofa, pjesnika, esejiste koji je na neki način pogodio ovo čime se mi danas trebamo da bavimo. Ali isto također mi smo uporno, kažem obećavali, ali kad smo došli u priliku onda upravo smo od tih obećanja odustajali i na neki način potpomagali smo ovu činjenicu da danas imamo jedan Zagreb, ako uzmete sve ove i službene statističke podatke onda ćete vidjeti kako zapravo Zagreb, odnosno na ostale dijelove Republike Hrvatske stoji bitno, zapravo nenormalno puno bolje. I ono što je kolega Kajin bio govorio o tim određenim opasnim ne samo političkim, gospodarskim implikacijama te situacije nego upravo i demografske, da doista mi danas imamo prostore koji su gotovo ispražnjeni od ljudi. Nije dovoljno da … [[Govornik se ne razumije.]] to nekome mjestu dati da bude općina ili da bude grad nego očito treba omogućiti sa nekim poreznim rješenjima da se tamo zapravo može živjeti, može raditi i da se može sve ostvarivati ovo o čemu je i kolega Lesar govorio, da zapravo taj život da nemamo ne znam nekoliko u Hrvatskoj. Sjećam se kad je negdje prije nekoliko godina ovdje boravio premijer Mađarske gospodin Orban onda je posjetio je Zagreb, posjetio je Opatiju i posjetio je Baranju i onda je upravo i … [[Govornik se ne razumije.]] razgovoru je bio rekao da je vidio dvije Hrvatske, jednu bogatu, razvijenu, europsku i jednu koja je upravo stravično zapuštena i očito da se nešto sa ovih deklaracija, sa ovim lijepim željama mora početi zapravo raditi, a evo i ovaj Zakon i ovaj Prijedlog zakona u tom kontekstu bismo ga mogli sagledati, samo kažem isto također moramo i na sebe preuzeti taj dio samokritike da smo zapravo ispustili jednu mogućnost i jučer je bila jedna rasprava, okrugli stol koji je organizirao Odbor za lokalnu samoupravu gdje se ipak smo se dogovorili, ukinuli smo Županijski dom, izbjegli smo mogućnost neposrednog izbora gradonačelnika, nismo smanjili broj, odnosno nismo zaustavili trend povećanja broja općina i gradova i zapravo na ovoj fiskalnoj decentralizaciji nismo napravili apsolutno ništa ili vrlo malo, odnosno radilo se to tako da se zapravo neke ingerencije država je spuštala na lokalnu razinu, ali ta vrsta decentralizacije i ingerencija nije bila praćena sa adekvatnom i ovom fiskalnom decentralizacijom, odnosno prije svega upravo to da dobijete suverenitet da možete potrošiti kudikamo više novaca. I sada ja ću samo reći da očito ovo postojeće stanje koje imamo da ga treba mijenjati i ponuditi u ime kluba nekoliko mogućnosti raspodjele poreznih prihoda i samim time dati neke prijedloge za njihovo provođenje. Recimo trebalo bi razmisliti o raspodjeli poreza na dobit prema broju stanovnika lokalne jedinice. Činimo da bi on bio najbolji i najpravedniji pristup jer je raspodjela poreza na dobit prema broju stanovnika, porez se ravnomjerno dijeli po glavi stanovnika. Prednost toga sustava je ta što bi prihodi od poreza na dobit jedinica lokalne samouprave bili povećani za negdje oko 600 milijuna kuna što bi ipak osiguravalo nešto ravnomjerniji razvoj svih gradova i općina Republike Hrvatske bez obzira na gospodarsku snagu manjih općina ili većih gradova. Na ovaj način raspodjele poreza na dobit je jednostavan i transparentan budući da se raspodjela vrši prema podacima iz popisa stanovništva koji provodi državni zavod za statistiku te osigurava lokalnim jedinicama precizno planiranje prihoda za predstojeće godine. Odmah treba reći da bi sa ovakvim načinom se prihod u Gradu Zagrebu smanjio za otprilike 12% ukupnih proračunskih prihoda Grada Zagreba ovoga momenta, ali isto se moramo, mislim da … [[Govornik se ne razumije.]] i određene reakcije, ali doista se moramo upitati da li jest normalno da doista Zagreb se prošlu godinu povećao za 85 tisuća stanovnika. Ja mislim da su to zapravo, to su kretanja koja nemaju veze zapravo, mislim bojim se da to zapravo će se vrlo brzo Zagrebu samo vratiti kao bumerang jer jednostavno neće moći pratiti jedan takav priliv stanovništva koji ne počiva na postojeća infrastruktura, postojeći prometnice i sve ono što zapravo bi trebalo … [[Govornik se ne razumije.]] taj, pa to je gotovo da jedan Slavonski Brod da se preselio u Zagreb i sad … [[Govornik se ne razumije.]] zapitati, odnosno koje sve to pretpostavke bi ova uprava morala da napravi, odnosno i koja mora da radi da bi sve to mogla apsorbirati. Nadalje lokalna samouprava u većini zemalja Europske unije je zadržala udio u porez na dobit budući da lokalna samouprava poslovne subjekte privlači ipak posebnim poticajima poput jeftinijega zemljišta za poslovne namjene, besplatne infrastrukture i druge npr. u poduzetničkim zonama, pa je logično da onda ostvaruje i određene prihode temeljem tih poticaja i mogu vam reći u Europskoj uniji imate od Finske koja ne znam je negdje to 7%, Danska 12%, do Češke koja ima negdje oko 20-tak posto i čak Portugala 33% i … [[Govornik se ne razumije.]] nešto manje ravnomjernijeg pristupa bi bila raspodjela prema lokaciji zaposlenja i ako bi ta mogućnost bila pravičnija od sadašnjega sustava. Ovo rješenje ipak promiče ideju veće raspodjele prihoda od poreza na dobit jedinicama lokalne samouprave zajedno sa povećanjem zaposlenosti pa prema tome i sa nešto većom gospodarskom aktivnošću no bojim se da ovaj nešto malo manje transparentnije, nešto malo teže je i primijeniti itd. ali svakako kažem i prema lokaciji zaposlenja bilo bi ipak pravednije nego ovaj postojeći sustav šta ima. Ali budući da iza mene će govoriti kolega Čehok koji itekako mudro i pažljivo vodi grad Varaždin pa će on doista u nastavku završiti i dati cjeloviti pristup. Hvala.
Hvala lijepo. U nastavku u ime Kluba HSLS-a zastupnik Čehok.
Poštovana gospođo potpredsjednice, gospođe i gospodo zastupnici! Decentralizacija ma kako je mi odredili zapravo nije ništa drugo nego dekoncentracija moći. I ona ima smisla jedino i isključivo upravo kao dekoncentracija moći s državne razine na niže razine odnosno na područnu, regionalnu i na lokalnu samoupravu. Ili jednostavno rečeno, ona zapravo znači da građani artikuliraju svoje interese i da imaju instrumente moći od mjesnih odbora preko općina i gradova i područne samouprave upravo da te svoje interese i ostvare odnosno da ih zadovolje. Prema tome, ako pristupimo tako decentralizaciji u zemljama Europske unije premda i tu treba biti posve otvoren i reći našim građanima da ima država danas u Europi, članica EU koje su centraliziranije od Hrvatske. Dakle, nemojmo smetnuti s uma da nije Hrvatska kad gledamo ukupno država s najjačim centralnim ili centralističkim sustavom upravljanja, ima i drugih. Prema tome, ako pristupimo tome kao dekoncentraciji moći onda zapravo možemo reći da se dekoncentracija moći može na tri razine ili na tri područja provesti. Prije svega, to je teritorijalno-upravna decentralizacija moći. Hrvatska je država koja je bolesno centralizirana, sve je u rukama ili većinom je sve u rukama Vlade. Vlada ima ovlasti etatističkog intervencionizma gotovo na svim područjima ali je Hrvatska i u teritorijalnom smislu centralizirana upravo stoga što je metropolizirana. Ali ja želim reći ovdje nije Zagreb bogat, nisu građani Zagreba bogati. Bogate su tvrtke koje imaju sjedište u Zagrebu. Građani Zagreba, to vas ja uvjeravam, žive mnogo lošije nego žive možda građani u nekim manjim gradovima. I u tome je poteškoća sa Zagrebom. Dakle, kad bi se napravilo ono što mi već kao klub govorimo ministru financija i Vladi, ne samo ovoj nego i prijašnjoj, da se ne plaća porez na dobit po sjedištu tvrtke onda bi se pokazalo da zapravo u Zagrebu su bogati i da begovski žive tvrtke a da ne žive begovski građani nego da oni žive većinom po spavaonicama, da oni žive u velikim konglomeratima, da oni žive ne znam u Kozari bokovima, dakle u predgrađima koja su kao i predgrađa inače u povijesti i inače drugih gradova siromašna. Zašto INA koja zagađuje manje ili više Sisak plaća porez na dobit Zagrebu umjesto da ga plaća Sisku koji onečišćuje. Nema nikakvoga razumnog opravdanja za to. I nema opravdanja za to da velim pred ravnateljem Porezne uprave da će firme morati voditi knjigovodstvo i da će im to biti teže. Neka vode knjigovodstvo tako da se posebno evidentira dobit ostvarena u Sisku, da se posebno evidentira dobit ostvarena u ne znam Rijeci i da se to ne plaća Zagrebu. I o tome govorimo već pet godina i nijedna Vlada nema snage reći gospodo nije u redu da banke koje zarađuju enormne profite u cijeloj Hrvatskoj da plaćaju porez na dobit isključivo Zagrebu. Zašto? I o tome je riječ kad govorimo o demetropolizaciji. Nitko nije protiv Zagreba. Mi smo dapače za to da građani Zagreba od toga imaju više ali oni nemaju više nego ima statistički pokazatelj u kojem većinom državne ali i druge tvrtke imaju vrlo visoke prihode, od toga građani imaju malo ili gotovo ništa. Druga decentralizacija je decentralizacija sredstava odnosno novaca. Suprotno kolegi Lesaru njihov model je potpuno jednostavan. To uopće nije složen model i kompliciran, prebiti dakle porez na dohodak i porez na dobit odnosno porez na dohodak dati jednoj razini vlasti, porez na dobit dati drugoj razini vlasti. I upravo u tome i jest najveći nedostatak ovoga prijedloga. Gospođe i gospodo, mi ne smijemo obeshrabriti i demotivirati jedinice lokalne samouprave da zarađuju na porezu na dobit. Dapače, mi bismo trebali još omogućiti jedinicama lokalne samouprave da imaju zakonsko pravo određivati porez na dobit jer to bi onda značilo da netko tko želi investirati izvana ili iznutra, stranac ili domaći u Koprivnicu će investirati možda ili u Varaždin. Dakle, mi ćemo se nadmetati onda Mršić i ja hoće li porez na dobit biti dva ili tri posto veći ili manji. Tako rade europske države, da investitori dolaze upravo stoga što im lokalna samouprava nudi bolje porezne uvjete odnosno nudi im porezne povlastice. Mi bismo ovime praktično demotivirali lokalnu samoupravu koja bi rekla zašto da ja privlačim, zašto da … [[Govornik se ne razumije.]] atraktivnim ulaganjima kad porez na dobit ionako ide državi. S druge pak strane kada bismo prepustili porez na dohodak to bi jednako tako značilo da recimo graditi, sad ću reći najsvjetliji primjer u Hrvatskoj, slobodnu zonu u Varaždinu ne isplati se samo gradu Varaždinu s obzirom na to da će se plaćati porez na dohodak po mjestu stanovanja. U toj zoni ne rade samo Varaždinci ili 50% tih građana nisu Varaždinci. Ima recimo i Međimuraca i zato je ovaj Lesarov prijedlog opasan. Prema tome, mi moramo pronaći model koji će uravnotežiti i potrebe lokalne samouprave koja ima potrebe naravno za što većim prihodima ali jednako tako i ohrabriti umjesto obeshrabriti lokalnu samoupravu da gradi, da privlači, da nudi povoljne uvjete, da nudi uvjete koji će zapravo značiti da postoji i nekakva konkurentska borba odnosno konkurentska pozicija između različitih jedinica lokalne samouprave. Vi danas praktično kao investitori izvana ne znate zašto biste prije išli što se tiče poreza, ne što se tiče drugih uvjeta zemljišta, infrastrukture, ovih uvjeta sa administracijom. Ali što se tiče poreza zapravo vam je svejedno hoćete li uložiti ne znam negdje na jugu Hrvatske, na istoku Hrvatske, u Varaždinu, Međimurju ili negdje drugdje jer je zapravo porez na dohodak fiksan, porez na dobit jednako tako i ne ovisi o angažmanu lokalne samouprave, ovisi isključivo prirez od kojih ionako lokalna samouprava praktično ne živi. I treća naravno razina dekoncentracija moći je dekoncentracija ovlasti. Ne vidim nikakvoga razloga da bilo koja hrvatska Vlada ima ovako snažne instrumente u rukama jer je posve prirodno da građani za sve što ih god zanima. Za sva svoja građanska pitanja prvo nazovu načelnika općine ili gradonačelnika. Kao gradonačelnik 5 godina mogu vam reći da ljudi pitaju nas od umirovljenika koji pitaju što će biti s mirovinama pa do recimo pitanja što je sa socijalnom skrbi? Što je sa zdravstvom? Kakve će biti bolnice? Dakle sve ono što pripada čak i županiji pogotovo ono što pripada državi, ljudi pitaju nas za to. Dakle oni se ne obraćaju ministrima prije svega ne obraćaju se prije svega Vladi i premijeru nego se obrate prije svega svojemu gradonačelniku naravno ako ih prima i ako ima s njima kontakte. Vjerujem da većina gradonačelnika ipak danas u Hrvatskoj ima takve kontakte. Prema tome mi moramo decentralizirati ovlasti što se neće isto tako postići ovim prijedlogom. Za to je potrebno stvoriti ja bih rekao više atmosferu u kojoj će doći do sinergijskoga toliko potrebnog sinergijskog učinka između jedinica lokalne samouprave i područne samouprave i države. I na kraju želim reći kolegi Lesaru i u ovakvim okolnostima kolega Lesar ima gradova u Hrvatskoj u kojem djeca ne čekaju na vrtić. Ima gradova u Hrvatskoj u kojem su sve prometnice asfaltirane. Ima gradova u Hrvatskoj u kojima se gradi osam tvornica. Ima gradova u Hrvatskoj u kojim svaka osnovna škola ima svoju sportsku dvoranu. To je recimo Varaždin.
Zahvaljujem kolega Čehok. Imamo niz ispravaka netočnog navoda. Prvi je na redu za ispravak netočnog navoda kolega zastupnik Davorko Vidović. Izvolite kolega Vidović.
Ispravljam po mojemu mišljenju netočan navod i prema mojim spoznajama kolege Čehoka da Hrvatska nije najcentraliziranija država u Europi. Naime prema nekim komparativnim studijama koje su rađene istina sredinom 90-tih godina na uzorku od 80 država svijeta Hrvatska se po stupnju centraliziranosti prema raznim kriterijima i parametrima može ili mogla a od onda nismo ništa napravili u smislu decentralizacije usporediti samo sa Salazarovim Portugalom, Frankovom Španjolskom i nekim južnoameričkim režimima.
Hvala. Sljedeći ispravak netočnog navoda kolega zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite kolega Vuljanić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Htio bih ispraviti kolegu Čehoka koji je rekao da je on i njegov klub da su predlagali raspodjelu poreza na dobit gdje bi lokalna samouprava trebala dobiti dio tog kolača i do sada su svim vladama to predlagali možda, međutim nije mi onda jasno zašto su u prošlom pokušaju kad smo mi takvo rješenje predložili glasali protiv tog rješenja? Hvala.
Uvjetni ispravak netočnog navoda. Sljedeći ispravak netočnog navoda kolega zastupnik Pero Kovačević. Izvolite kolega KOvačević.
Poštovana gospođo potpredsjednice ispravljam također isti netočan navod uvaženog kolege Čehoka jer on kritizira i bivšu Vladu i ovu Vladu i govori kako je on stalno odnosno njegov klub predlagao da se moraju izmijeniti zakonski propisi. Pa bili ste na vlasti i prije i sad. Pa trebali ste provesti, a ne kritizirati. Hvala.
Zahvaljujem. Također uvjetni ispravak. Sljedeći ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Ispravila bih netočni navod kolege Čehoka kad kaže da građani grada Zagreba nisu bogati. Ne kolega. Neki građani grada Zagreba su jako bogati. A većina je siromašna. A veliki razlog tog siromaštva ogleda se upravo u nedostatku broja vrtića u Zagrebu. U manjkavosti broja osnovnih škola od kojih neke rade i do 5 smjena. Samo u zadnjih 5 godina izgrađena je jedna jedina škola u gradu Zagrebu. Siromaštvo se očituje u nedostatku školskih sportskih objekata i dvorana. O tome što u Zagrebu uvijek ljudi, još uvijek neki ljudi po vodu odlaze na pumpu, izvan, nemaju vodovode. O kanalizaciji, plinu ili kvalitetnom naponu struje, asfaltu u ulici mogu samo sanjati. Hvala lijepa.
Hvala. Povreda Poslovnika gospodin zastupnik Ivan Čehok. Izvolite kolega Čehok.
Gospođo potpredsjednice povrijeđen je članak Poslovnika 209. Ja sam upravo govorio ono što je sada gospođa Alenka ponovila. Drago mi je da se u tome slažemo i da odmah iskoristim ovo što je govorio KOvačević. Mi nismo bili u vlasti pa nismo to mogli provesti.
Zahvaljujem. Kolege u okvirima granica kršenja Poslovnika ja vas molim da se držite. Ispravak netočnog navoda kolega zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite kolega Lesar.
Hvala lijepa. Prvi navod kojega moram ispraviti da Sabor raspravlja o Lesarovom prijedlogu. Sabor raspravlja o prijedlogu Hrvatske narodne stranke. Drugo, ispravljam navod da je loš prijedlog u tome da porez na dobit bude državni. Naime taj prijedlog smo sastavili temeljem rasprave kolege Čehoka zadnji put u našem prijedlogu o raspodjeli poreza na dobit po mjestu rada. Onda je bilo to dobro. Sada je loše. I treći ali strašno važan ispravak. Lokalna samouprava ne živi od prireza. 2004. godine 5,1% prihoda bili su prirezi. 5,1% 2004. 2006. prijeći će 12%. Ako je to vama ništa ukinite prirez u Varaždinu onda.
Zahvaljujem. Slijedeći ispravak netočnog navoda kolega zastupnik Kurtov. Željko Kurtov. Izvolite kolega Kurtov.
Poštovana potpredsjednice, kolega Čehok kaže da lokalna samouprava nije zadovoljna samo porezom na prihode nego da bi trebalo isto tako napraviti da bude i porez na dobit. Ja mislim da to nije točno. Da bi lokalna samouprava bila itekako zadovoljna sa većim porezom na prihode, a da je ovaj razlog da bi trebalo biti i porez na dobit samo jedan od razloga da kolega Čehok ne podrži ovaj prijedlog.
Zahvaljujem. Sljedeći ispravak netočnog navoda kolega zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite kolega KOračević.
Hvala lijepo. Gospođo potpredsjednice moram ispraviti kolegu Čehoka. U navodu kad govori o slobodnoj zoni Varaždin. Slobodna zona Varaždin nalazi se na području općine Trnovec. Znači nije na području grada Varaždina nego na području općine Trnovec i zajednički projekat županije, općine Trnovec i grada Varaždina.
Zahvaljujem. Sljedeći ispravak netočnog navoda kolega zastupnik Srećko Ferenčak. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Želim ispraviti netočan navod gospodina Čehoka kad je rekao da se decentralizacija moći postiže decentralizacijom ovlasti. To je netočno jer njegova Vlada u kojoj on i dan danas participira decentralizirala je ovlasti lokalne samouprave da se brine o školama i o bolnicama i nikakvu moć im nije dala nego samo probleme.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja javio se kolega zastupnik Jozo Radoš. Izvolite kolega Radoš u ime predlagatelja.
Gospođo potpredsjednice, gospodo iz Ministarstva, kolegice i kolege. U ime predlagatelja Hrvatske narodne stranke želio bih se osvrnuti na neka stajališta koja su ovdje iznešena. U ime Kluba zastupnika HDZ-a bilo je rečeno da će ovim zakonom 215 općina na području od posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima općine na otocima izgubiti prihode. To nije točno. Temeljem ovoga zakona Fond za izravnanje će imati više prihoda za one općine koje će biti u kriterijima fonda. Prema tome, sve što bi eventualno te općine izgubile moći će se nadoknaditi iz Fonda za izravnanje. Prema tome, nikako općine koje su posebno ugrožene, dakle ove koje sam spomenuo ovim prijedlogom zakona neće izgubiti sredstva. Gospodin zastupnik Mršić je govorio da zapravo ovdje nema nikakvog povećanja, nego da se samo radi o prelijevanju sredstava iz Fonda za izravnanje i ostalih prihoda općina što također nije točno. Povećanje prihoda jedinica lokalne samouprave bez Grada Zagreba je 635 milijuna kuna. 320 milijuna kuna na račun države i 315 na račun Grada Zagreba, a Fond za izravnanje ostaje isti kakav je bio. Prema tome, to je ukupno povećanje kumulativno gledano prihoda jedinica lokalne samouprave bez Grada Zagreba. Kada se o Gradu Zagrebu radi ne radi se nikakvom antagoniziranju jedinica lokalne samouprave u odnosu na Grad Zagreb. Treba znati da Grad Zagreb ostvaruje 67% svih prihoda poreza na dobit. Gradovi ostvaruju 26%, svi ostali gradovi njih 120 i nešto, a svih 426 općina samo 7% svih prihoda na dobit jedinica lokalne samouprave. Što o tome treba reći, nego da je to a) nepravedno i b) nije niti u interesu ravnomjernog razvoja Republike Hrvatske, pa u konačnici nije ni u interesu Grada Zagreba. Porez na dobit se dobije od tvrtki koji istrpljuju komunalnu infrastrukturu, prometnu infrastrukturu, zagađuju okoliš jedinica lokalne samouprave, a taj prihod od poreza na dobit ide u Grad Zagreb ili ostala sjedišta tih tvrtki. To je nešto što apsolutno nije, ne samo da nije pravedno, nego onemogućuje i normalno funkcioniranje, izgradnju infrastrukture, jer tvrtke traže infrastrukturu, a porez na dobit koji bi mogao financirati tu infrastrukturu ne ide u njihove prihode nego ide u prihode Grada Zagreba i u interesu dakle i općem interesu ravnomjernog razvoja Republike Hrvatske je da ta nepravda bude ispravljena. Ponavljam, 67% svih prihoda od poreza na dobit jedinica lokalne samouprave ide Gradu Zagrebu i to ne može biti dobro. To je pokušaj da se ti odnosi postave na pravi temelj, a nikako nije antagoniziranje jedinica lokalne samouprave u odnosu na Grad Zagreb. Klub zastupnika HDZ-a je rekao da bi trebalo provesti cjelovitu analizu, detaljnu analizu prihoda i rashoda jedinica lokalne samouprave i njihove nadležnosti. Da, trebalo bi to učiniti, ali to je trebalo učiniti davno. Nikada se u Hrvatskom saboru nije dogodilo da je kada se predlagalo bilo što, bilo financijsko povećanje snage ili ukidanje financija što je bilo slučaj poreza na dohodak odnosno dizanje limita neoporezivog dijela nikada nije izvršena analiza što to zapravo znači. To se nije dogodilo ni prilikom zadnje promjene Zakona o lokalnoj samoupravi. Isto smo povećali ovlasti, nadležnosti, a to znači i obveze jedinica lokalne samouprave prije godinu dana, a da im nismo spustili niti kunu prihoda. Pa ovo je prilika da se ta nepravda koja je učinjena, ta nelogičnost da se ona ispravi. Tih 615, 635 milijuna kuna koliko je težak ovaj naš prijedlog u najmanju ruku možda pokriva one obveze koje smo stavili u nadležnost jedinica lokalne samouprave zadnjim izmjenama Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi. To su dakle stvari koje svakako treba imati na pameti kada se govori da treba napraviti detaljnu analizu. Ako netko treba napraviti detaljnu analizu onda je to Vlada Republike Hrvatske, a Vlada Republike Hrvatske ni u jednom svom dosadašnjem zakonu nije predlagala jednako izravnanje, spuštanje obveza odnosno nadležnosti i paralelni račun koliko to košta. Inače to je jedna od odredbi Europske povelje o lokalnoj samoupravi. Ta povelja kaže ne smiju se spuštati obveze, davati obveze jedinicama lokalne samouprave ako im se pri tome ne omogućuju i prihodi kojima će te obveze moći ostvarivati. Republika Hrvatska kada je ratificirala Europsku povelju o lokalnoj samoupravi nije ratificirala taj dio, taj članak Europske povelje o lokalnoj samoupravi što je jako važno. Ako to ne učinite, onda naravno je pitanje što ste učinili kada ste samo spustili nadležnosti odnosno obveze, samo ste opteretili jedinice lokalne samouprave, a da im niste dali uopće mogućnost da ispune ono što ste im stavili u njihove nadležnosti. To su dakle pitanja. Načelno se ja s time slažem, ali to je način na koji se radilo u Hrvatskoj kada se radilo o lokalnoj samoupravi. Radilo se na pamet, a onda se poslije vidjelo da li se to može eventualno ispraviti ili ne može. Ja pozivam Vladu Republike Hrvatske i naravno Klub zastupnika HDZ-a da sa tim stavom, da prilikom svake promjene Zakona o lokalnoj samoupravi, povećanja obveza jedinica lokalne samouprave treba izvršiti detaljnu analizu i usporediti povećanje obveza sa financijskom snagom i prema tome u skladu sa Poveljom o lokalnoj samoupravi, Europskom poveljom izvršiti i spuštanje financijske snage kako bi se te obveze mogle ispunjavati. I na kraju jedno pitanje koje se ovdje često spominje, a to je pitanje broja jedinica lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj. U tom smislu Republika Hrvatska se nalazi u europskom prosjeku i nije istina da je taj broj enormno prevelik. Podaci govore doduše ovoga časa da jedan dio gradova i općina u Republici Hrvatskoj ne može ispunjavati svoje temeljne i najosnovnije funkcije i to nije mali broj. Ali paušalno je govoriti sa ovakvim financijskim nadležnostima i snagom jedinica lokalne samouprave da su one suvišne. Treba najprije izvršiti financijsku raspodjelu na jedinice lokalne samouprave, osnažiti lokalnu samoupravu, doći do europskog prosjeka od nekakvih 25% ukupnih prihoda pa tek onda reći kada se to vidi da li je veliki broj jedinica lokalne samouprave. Inače, ovakav broj jedinica lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj je negdje u svjetskom prosjeku, a da stvar bude još bolja u prilog tome je činjenica da je to hrvatska tradicija i u 19. stoljeću i u međuratnom razdoblju 30-ih godina Republika Hrvatska je imala, naravno u onim teritorijalnim opsezima u kojima je bila, približno jednak broj jedinica lokalne samouprave kao što je to danas. Ali ponavljam, da bi se moglo tvrditi da je to preveliki broj trebalo bi najprije povećati ukupnu snagu svih, pa onda i tih malih jedinica lokalne samouprave, pa kada to učinimo reći, e sad ovaj broj jedinica lokalne samouprave je prevelik, one nisu samoodržive. Govoriti bez toga, bez tog prethodnog koraka je paušalan govor. Jednako tako ne doprinosi razvoju jedinica lokalne samouprave. Nije ideja da se Hrvatska koncentrira, da se spuste ovlasti, a da se one zadrže na sljedećem nižem, na nižoj razini. To se danas u Hrvatskoj događa. U Gradu Zagrebu se na razini gradskih četvrti troši samo 3% ukupnih sredstava Grada Zagreba. Ista je situacija u Osijeku, ista je situacija u Splitu, ista je situacija u Rijeci. Prava istinska ideja lokalne samouprave kaže, spustiti ovlasti najviše što se može, a to znači ne zadržavati ovlasti na nižim razinama, gradovima, nego ići i na njihove sastavne dijelove gradske četvrti, a onda naravno i na razvoj okolnih područja. Ako govorimo o provinciji onda nije ideja da Osijek bude centar razvijen, govorimo jednako tako o Splitu, jednako tako o Rijeci, a da Zagora ili Baranja bude nerazvijena. Prava ideja lokalne samouprave ravnomjernog razvoja znači jednako razvijati sva područja Republike Hrvatske. Hvala.
Zahvaljujem kolega Radoš. Imamo tri ispravka netočnog navoda. Prvi se za ispravak netočnog navoda javio kolega zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite kolega Jelkovac.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice. Kolegice i kolege. Kolega Radoš je komentirajući stav kluba HDZ-a rekao da područja posebne državne skrbi neće izgubiti prihode. Iz prijedloga HNS-a, ako ga ja dobro iščitavam, vidljivo je da će se umanjiti prihodi sa osnova poreza na dohodak jedinicama posebne državne skrbi i područjima posebne državne skrbi. Do sada su oni ostvarivali 34% prihoda sa osnova poreza na dohodak plus 56% pripadajućeg dijela države, što ukupno čini 90%. A prema novom prijedlogu jedinice lokalne samouprave sa područja posebne državne skrbi dobivale bi 71% učešća poreza na dohodak. Znači za 19% manje.
Zahvaljujem. Sljedeća za ispravak netočnog navoda javila se kolegica Majdenić. Izvolite kolegice Majdenić.
Poštovana potpredsjednice, kolega je Radoš je rekao da se kod, ustvari rekao je da smo rekli u ime kluba da se treba napraviti jedna sveobuhvatna analiza. To nije točno, nije to rečeno. Nego je rečeno da predlagatelj nije napravio detaljnu analizu. Predlagatelj nije uzeo u obzir nekoliko bitnih stvari. I zbog toga je ovaj, da su ovi prijedlozi zakona su nedorečeni. A Vlada ima svoje analize koje su točne i na osnovu svojih analiza ona i radi.
Zahvaljujem. Sljedeća za ispravak netočnog navoda javila se gospođa zastupnica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Evo, ispravila bih jedan netočni navoda poštovanog kolege Radoša. Kada je rekao u svojoj raspravi da gradske četvrti Grada Zagreba troše samo 3% od dobiti koja je u Gradu Zagrebu. Poštovani kolega, ne troše četvrti niti 3%, nažalost. Ja ću vam samo reći primjer iz četvrti Brezovica. Da je ta četvrt koja ima 11 tisuća i 500 stanovnika, da ima 20% pokrivenost vodoopskrbom, da ima sa odvodnjom pokrivenost 0, da ima samo dvije osnovne škole koje rade u tri turnusa, da su te osnovne škole u derutnom stanju. Isto tako da u ovoj godini stvaranjem holdinga u Gradu Zagrebu da razvrstane ceste nisu ušle u program Zagreba za odražavanje. Treća stvar, da lokalne ceste …
Kolegice Šolić, hvala vam lijepa. Vrijeme. A ovo nije ispravak.
To je istina i to je pravo stanje …
Ja vam vjerujem, ali nije ispravak netočnog navoda. Hvala vam lijepa. Povreda Poslovnika. Gospodin zastupnik Jozo Radoš. Izvolite kolega Radoš.
Kolegica Šolić je povrijedila članak 209. Poslovnika jer se javila za ispravak netočnog navoda, a nije to učinila nego je samo ponovila ono što sam ja rekao, s čim se ja zapravo slažem. Gradske četvrti Grada Zagreba troše negdje oko 200 milijuna kuna. A ukupan proračun Grada Zagreba je negdje oko 6 milijardi i 600 milijuna kuna, što čini negdje oko 3% plus, minus nešto. A sve ove probleme o kojima je ona govorila …
Hvala kolega Radoš. Da vi popijete kavu?
… da se daju veće ovlasti gradskim četvrtima.
Kolega Radoš, hvala vam lijepa. Sljedeći, nastavljamo s raspravom. Sljedeći je na redu za raspravu gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite kolega Kovačević.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Ja ću govoriti u prvom dijelu u ime kluba Hrvatske stranke prava, a u drugom će gospodin Tonči Tadić. Klub Hrvatske stranke prava pozdravlja pojavljivanje i raspravu u vezi ova dva zakonska prijedloga kluba HNS-a, kao prinos otvaranju raspravi o nužnosti cjelovite reforme poreznog sustava Republike Hrvatske s jedne strane. I s druge strane, o potrebi preispitivanja teritorijalnog ustrojstva lokalne samouprave u Hrvatskoj. Jer u ova dva najvažnija čimbenika krije se odgovor i na ove zakonske prijedloge i na budućnost lokalne samouprave, odnosno njezinom razvoju i funkcioniranju na razini države. Prvo, kad je riječ oko poreznog sustava bitno je kazati da je sadašnje ustrojstvo, odnosno sadašnji porezni sustav Republike Hrvatske ima nažalost samo za cilj punjenje kako državnog proračuna, tako i proračuna županija, gradova i općina, a za budućnost Hrvatske je bitno da porezi sustav bude bitan čimbenik, odnosno bitni poticaj za razvoj i novo zapošljavanje. Drugo, što se tiče lokalne samouprave. Mi do dan danas, znači od '92. do danas nismo izradili jedne cjelovite analize koliko je to novca potrošeno za financiranje lokalne samouprave i kako ona u biti uopće funkcionira. Prema nekim podacima 30% općina i gradova su u biti svrha sami sebi. Sve prihode što uberu na ovaj ili onaj način, oni potroše za plaće kako načelnika tako i zaposlenika u okviru toga grada i te općine i normalno da takav grad, takva općina uopće ne funkcionira jer uopće nema sredstava iz kojih bi mogla raditi nešto što je najbitnije pitanje i što je u interesu hrvatskih građana koji tamo žive. Prema tome, znači prvo je bitno i to tražimo prije svega i od Vlade, da za drugo čitanje ili će ona sama izaći sa tim zakonskim prijedlozima, da konačno se izradi ta cjelovita analiza vezano za funkcioniranje lokalne samouprave. Jer sama brojka koliko imamo općina, gradova i županija dovoljno govori o tome, a također s druge strane normalno da je potrebno mijenjati sadašnji porezni sustav, jer je svima jasno da su mnogi dijelovi Hrvatske neravnomjerno razvijaju u odnosu na druge dijelove. I kako se to može popraviti? Može se popraviti samo kroz ova dva najbitnija, najključnija čimbenika a to je kroz novi porezni sustav Republike Hrvatske i novo teritorijalno ustrojstvo lokalne samouprave. Onda je bitno pravilo poslovi, znači novac treba slijediti poslove, a to znači ako se zna šta općina, grad, županija, što će raditi onda ona to i mora raditi i onda u tome dijelu treba osigurati taj dio financiranja. Prema tome ne možemo govoriti o novoj preraspodjeli ukoliko znači novoj preraspodjeli kako da je riječ poreza na dobit tako i poreza na dohodak, ako prvo ne postavimo stvari na pravo mjesto a to je novo cjelovito ustrojstvo lokalne samouprave koja će biti baš u funkciji hrvatskih građana i onda ovaj dio poslova bilo da su to poslovi čisto iz nadležnosti općina i gradova, bilo da su to poslovi koje država je prenijela na ovaj ili onaj način na razinu općina i gradova onda na taj način treba regulirati ovaj dio financiranja. Jer kada bi u ovome trenutku donijeli u ovome obliku ove zakonske prijedloge, ne bi opet razriješili ova dva najvažnija pitanja, a to je reforma poreznog sustava države i reforma, odnosno teritorijalno ustrojstvo lokalne samouprave po mjeri hrvatskih građana. Jer iščitavajući i analizirajući vidljivo je što je ovdje upozoreno da postoji manjkavost ovih zakonskih prijedloga koji se prije svega odnose na sljedeću činjenicu. Naime točno je da bi državni proračun izgubio prema ovim prijedlozima negdje oko 408,3 milijuna kuna prihoda. Ali je također točna činjenica što danas nitko nije spomenuo, koji su razmjeri sive ekonomije u Hrvatskoj, da siva ekonomija u Hrvatskoj godišnje proguta iznos od 11 pa čak do 15 milijardi kuna. E u tome dijelu sive ekonomije koja, a znači to su sredstva koja ne samo pripadala bi državnom proračunu da se uberu nego pripadala bi i proračunima županija, gradova i općina, to su one rezerve gdje mora uspostaviti se funkcioniranje pravne države i ostvariti načelo vladavine prava kako bi onda mogli u okviru te cjelovite reforme i vidjeti kako na koji način ta sredstva raspodijeliti. Također je točno da bi iznos manjkavosti da bi iznos pozicije izravnjavanja za decentralizirane funkcije bi se smanjio za negdje otprilike 185 milijuna kuna. Također postoji dvojba da bi 215 općina i gradova na području državne skrbi i brdsko-planinskim područjima predmetnim prijedlogom zakona izgubili u raspodjeli poreza na dohodak negdje 152 milijuna kuna što bi zahtijevalo izmjenu znači drugih zakona, zakona vezano za područnu, odnosno vezano za područje državne skrbi. Također manjkavost je i u tome što bi bukvalnim znači primjenom ovakvih zakonskih prijedloga bi se moglo dogoditi da općine i gradovi na otocima po prijedlogu zakona izgube negdje oko 46,9 milijuna kuna, jer prema važećem zakonu država ustupa svoj dio poreza na dohodak jedinicama na otocima, a ako su znači te općine potpisnice sporazuma o zajedničkom financiranju kapitalnih projekata od interesa za razvoj otoka, dok se ovim prijedlogom zakona to ne regulira. Budući da su mnoge investicije u tijeku, postavlja se pitanje tko bi nastavio njihovo financiranje i iz kojih izvora. Također moramo kazati u ime kluba da ostaje neriješeno pitanje tko će umjesto države platiti povrat više plaćenog poreza na dohodak građanima s područja posebne državne skrbi koji je temeljem zakona znači o izvršavanju državnog proračuna znamo da je to regulirano Zakonom o izvršavanju državnog proračuna bilo i 2004. i 2005. godini, a u 2005. godini to iznosi nešto oko 442 milijuna kuna. Također dvojbeno je nadalje prema prijedlogu zakona ostaje mogu reći čak i neriješeno pitanje, kome se dodjeljuje onaj 1% udjela u porezu na dohodak za decentraliziranu funkciju vatrogastva kod jedinica koje tu funkciju nisu preuzele i tu se radi negdje o iznosu od 67,7 milijuna kuna. Prema tome sve ovo govori da mi možemo podržati u prvome čitanju ove zakonske prijedloge, ali mi nećemo imati sustavna i učinkovita rješenja ukoliko ovo ne sagledavamo sa stajališta potrebe preispitivanja funkcioniranja općina, gradova i županija, da oni ne budu svrha sami sebi, a oko 30% je na žalost su svrha sama sebi jer sve prihode što uberu potroše za plaće zaposlenika. I druga je važna stvar, znači reforma poreznog sustava s jedne strane i s druge strane suzbijanje sive ekonomije. Evo toliko, gospodin Tonči Tadić će u nastavku. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Kovačeviću koji je govorio u ime kluba HSP-a. Ispravak netočnog navoda, kolegica Košiša Čičin-Šain. Izvolite gospođo Čičin-Šain.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Evo samo bih …
Kolegice Čičin-Šain oprostite, kolega Tadić je nastavak rasprave u ime kluba HSP-a, pa nakon toga. Imamo vas zapisanu tako da ćete doći na red. Izvolite kolega Tadiću.
Gospođo potpredsjednice, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz ministarstva. Još 2001. kada je donošen Zakon o financiranju lokalne samouprave klub HSP-a je upozorio na neodrživost postojećeg sustava. Tada smo upozorili da je cijeli sustav zapravo postavljen posve suprotno duhu Europske povelje o lokalnoj samoupravi i ovdje želim upozoriti upravo na taj dio. Ja bih podsjetio na tu značajnu povelju koju je Hrvatski sabor ratificirao još sredinom 90-tih godina, a koja se često puta zaboravlja unatoč tome što je zapravo temelj za ovakve rasprave. Podsjetit ću na jednu ključnu rečenicu iz nje, a to je definicija što je to lokalna samouprava. Lokalna samouprave je pravo i mogućnost lokalne zajednice da na sebe preuzme dio javnih poslova koje može preuzeti. Ponavljam, naglasak je na ovome koje može preuzeti. Nažalost, te 2001. u Zakonu o financiranju lokalne samouprave prešao je teret financiranja jedne petine troškova zdravstva i školstva. Mada istodobno nije napravljena adekvatna raspodjela i poreznog tereta. Praktično, jedan veliki dio poreznog tereta skriven je iz državnog proračuna i prebačen na lokalnu samoupravu. Istodobno se MMF-u reklo kako je proračunski teret manji što se sigurno odnosilo samo na onaj državni dio poreznog tereta dok je onaj na lokalnoj razini ostao isti. Dakle, kad govorimo o svim ovim poreznim reformama, a ovo je jedna od poreznih reformi, moramo uvijek voditi računa o tome da li na kraju balade za hrvatske građane porezni teret ostaje isti ili se smanjuje. Posve neovisno o tome kakav je zahvat u porezu i kakva je razdioba samog poreza. Nas ništa sa ovim modelom koji je ovdje predložen ne alimentira od situacija da neka lokalna samouprava nakon ovoga uvede i svoje prireze i da cijela stvar u konačnici više košta. Drugo što je bitno, sa prebacivanjem dijela tog poreznog tereta i poreznih obveza financiranja na lokalnu samoupravu zapravo je učinjena medvjeđa usluga ne samo velikom broju općina nego i hrvatskim građanima koji žive u siromašnijim općinama. Naime, od 2001. standard školstva i zdravstva ovisi zapravo o gospodarskoj moći općine i o bogatstvu njezinog proračuna što je, dame i gospodo, protuustavno i na to smo tada upozoravali. Školstvo i zdravstvo moraju biti jednako financirani neovisno o tome koja je općina, koliko je bogata, koliko ima zaposlenih, koliko ima gospodarskih subjekata jer su to prava koja Hrvatski Ustav jamči ravnopravno i jednako za sve u Hrvatskoj. Svatko mora imati jednako pravo na zdravstvenu zaštitu i na jednake mogućnosti školovanja svoje djece. I zato bi bilo najbolje da ti dijelovi općinskih i županijskih proračuna uopće ne postoje nego da je to sve pod državnom kasom. Ako nešto mimo toga još želi nešto iz svoje općinske ili županijske ili gradske kase financirati dapače. Ali standard mora jamčiti država i to je potpuno krivo. A tu smo zapravo došli do ključnog problema a to je isto ono što sam upozoravao 2001. da lokalnoj samoupravi trebamo dati mogućnost da sama izabere koje od javnih funkcija može financirati. Bolje rečeno, koje može dopunski financirati obzirom na raspoložive poreze. Da se ne dogodi da se općinama daju tereti koje ne mogu financirati, a da se opet porezima ne mogu namiriti jer em ne mogu raspisati poreze ili je opet mogućnost uzimanja poreza mala ili bi dovela u pitanje standard građana i poslovanje firmi na tom području u konačnici u pitanje. Točno je da jedan dio općina doista svrha sami sebi i da zapravo većim dijelom preživljavaju na izravnanjima koja se predviđaju u sredstvima Ministarstva financija. Jedan dio općina, budimo iskreni, nastoje u prvom redu radi toga da bi iskoristili ustavnu mogućnost prostornog planiranja, trgovine terenima i uređenjem prostora. Ali činjenica je, jednako tako, da svih ovih godina nitko nikada doista nije napravio studiju koliko Hrvate u konačnici košta ovakav sustav lokalne samouprave. I mislim da bi bilo vrijeme da se o tome konačno počne govoriti. U tom smislu je ovaj Prijedlog kolege iz kluba HNS-a dobra niz vodilja da se o tome počne uopće govoriti i da se vidi ima li to sve skupa doista smisla na način na koji je postavljeno sada. Model koji se ovdje predlaže za izravnanja nije ništa bitno manje kompliciran od postojećeg modela. 2001. u zakonskom prijedlogu bilo je navedeno toliko formula da sam te sve formule usporedio sa formulom izračunavanja broja zečeva na lovištu uz pomoć sinusa kuta pod kojim zec skoči. Te formule za izravnanja koje su onda bile ponuđene bile su tek nešto jednostavnije od tih formula za izračunavanje broja zečeva na lovištima. A nisu ni ove sada ništa bolje. Dakle, Hrvatska definitivno treba transparentan porezni sustav sa transparentnim sustavom izravnanja i sa jasnom poreznom logikom. Hrvatska treba definitivno i decentralizirani porezni sustav, ali svaka decentralizacija pa i ova zapravo je porezni eksperiment, a ono čega se treba bojati uvijek su porezni eksperimenti koji ne daju odgovore na sva pitanja koja se postavljaju. Naravno ovaj model koji kolege iz HNS-a nude odnose se zapravo na to da porez na dobit ostane državi, a da se onaj iz, da se zahvat u porez na dohodak modelira kako bi građani općina bili ravnopravniji. To je u redu, ali problem je što učiniti nakon toga sa prirezima, kako će općine na to sve skupa reagirati kada je o prirezima riječ. Zatim, jednako važno pitanje koji tip gospodarstva zapravo s ovim potičemo. Da li potičemo ono radno-intenzivno sa većim brojem zaposlenih, sa većim zahvatom u porez na dohodak ili radimo nešto posve suprotno. Što je sa područjima posebne skrbi, sa otocima i brdsko-planinskim područjima. Što je sa potporama gospodarskim subjektima u tim područjima i kakva ćemo to sve skupa dovesti u vezu sa europskom regulativom, odnosno sa kartom potpora Europske unije. Sve u svemu, inicijativa kolege iz HNS-a je dobra kao inicijativa i početak rasprave o ovome. Ali je vrlo smiono da to radi jedan klub. Ja smatram da je to u prvom redu bio posao hrvatske Vlade da razmisli je li ovakav sustav dobar, da napravi studiju što nije učinila, da predloži rješenja što nije učinila. I zato je dobro da Sabor o tome raspravlja barem na ovaj način. U tom smislu pozdravljamo kao dobru inicijativu ovaj Prijedlog zakona kolega iz kluba HNS-a, ali jednako tako pozivamo hrvatsku Vladu da se počne baviti s ovim doista kompleksnim problemom financiranja lokalne samouprave umjesto da pušta da sustav i dalje teče i odvija se na isti način kao i do sada. To nije odgovorno ponašanje. Hvala.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Imamo ispravke netočnih navoda. Prva je zastupnica Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem se gospođo potpredsjednice. Ispravljam navod kolege Kovačevića, ali de facto kroz to i kolegi Tončiju Tadiću se obraćam. Naime, neće općine i gradovi na područjima od posebne državne skrbi i općine i gradovi koji imaju status brdsko-planinskih područja ništa izgubiti kao što je rekao kolega Kovačević iz jednog razloga jer broj takvih općina će se znatno smanjiti preraspodjelom ovakve dobiti i usred toga će se identična masa podijeliti na znatno manji broj općina. Dakle, ako sad imamo tih općina 215 ovakvim poravnanjem će broj općina pasti na 100 pa će se ista masa dijeliti na manji broj općina čime će općine ustvari dobiti više, a ne manje. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Sljedeći je kolega Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice. Ispravio bih navod kolege Kovačevića da treba najprije sveukupno urediti kompletan sustav lokalne samouprave, a onda tek raspravljati o porezima koji bi financirali taj sustav lokalne samouprave. Nešto slično je i kolega Tadić rekao. To jednostavno nije istina. Na svaki put se kreće jednim korakom, prvim korakom, malim korakom. Ti pokušaji da se odjednom provede kompletna revolucija su zapravo pokušaji da se ništa ne napravi. Hvala.
Hvala lijepo. Izvolite kolega Kovačeviću.
Poštovana gospođo potpredsjednice, uvaženi kolega Vuljanića i kolegice ispravljaju naše mišljenje, prema tome mi tražimo sveobuhvatnu analizu da bi se išlo u to, a ne kao vi grlom u jagode. Hvala.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] Sljedeći je kolega Šišljagić.
Hvala lijepo. Ja bih ispravio netočan navod jedan mada je kolega Kovačević iznio više, zaista više netočnih navoda, pozivajući se zapravo na mišljenje Vlade Republike Hrvatske koje je ona dala u privitku i povodom prijedloga ova dva zakona, ali ti podaci sasvim sigurno nisu točni, a nije kolega Kovačević točan podatak da bi temeljem primjena ova dva zakona država manje oprihodovala 408 milijuna kuna. Točno je da bi država manje oprihodovala 320 milijuna kuna i to je točan podatak uz niz onih netočnih podataka koji stoje u mišljenju Vlade Republike Hrvatske, ispravio sam ovaj jedan. Hvala.
Hvala lijepo. Kolega Markovinović. Izvolite.
Hvala gospođo dopredsjednice. Pa naime moram ispraviti evo svog kolegu Peru Kovačevića jer je rekao da 60% gradova i općina su sami sebi svrhom, 60. Da je to tako evo imali bi opet, da to nije bilo imali bi jedan veliki Grad Zagreb, cijela Zagrebačka županija je od '90. do '93. bila u Gradu Zagrebu, imali bi još drastičniji primjer nego što smo ga danas isticali. Dalje, u nizu tih malih općina napravljeno je toliko puno infrastrukture da bi se začudili. Malo napravite analizu tog pa ćete vidjeti zapravo je li se ti načelnici bore za svoju općinu, da su napravili i poslovne zone, išli svud gdje obični stanovnici nisu mogli. Dalje, još samo sam htio ispraviti netočan navod evo kolege Tadića koji je rekao da male općine valjda imaju tu svrhu da rasprodaju zemljište. Pa ja budite uvjereni kolega Tadić da su pripadali velikim gradovima, da također bi ti veliki gradovi rasprodali to zemljište. Zapisao ja. Hvala.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Pa poštovana gospođo potpredsjednice, uvaženi kolega Markovinović je povrijedio članak 209. jer ja nisam rekao 60%, rekao sam oko 30% da pravih rezultata bi došli tek kad se izvrši analiza, prema tome ne možete me ispraviti što nisam rekao. Hvala.
Hvala lijepo. Kolega Kapraljević.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Gospodin Pero Kovačević je rekao da će ovim Prijedlogom zakona područje od posebne državne skrbi izgubiti 150 milijuna, a da će otoci izgubiti oko 46 milijuna kuna, a gospodin Tadić je rekao da će ovim izgubiti prirez. Nije točno, ni jedna od ovih stavki nije obuhvaćena ovim Zakonom. Dapače sve to što su imali do sada im i ostaje tako piše u obrazloženju, trebali ste pročitati materijale.
Kolegica Lelić. Izvolite.
Hvala gospođo potpredsjednice. Ja bih ispravila kolegu Tonči Tadića koji je govoreći u izlaganju svome kako je veliki dio tereta za zdravstvo i školstvo prebačeno na jedinice lokalne samouprave pa je rekao da je standard zdravstva i školstva, ja ću se ovdje osvrnuti na zdravstvo, ovisi o bogatstvu općine što nije točno, zdravstvo se financira iz ugovornog odnosa sa Hrvatskim zavodom za zdravstveno osiguranje i iz decentraliziranih funkcija koje su opet sredstva proračuna, a na žalost jedinice lokalne samouprave, odnosno općine sudjeluju u tome ništa ili vrlo malo, a svakako bi trebale sudjelovati više. Hvala.
Hvala lijepa. U ime predlagatelja, gospođa zastupnica i potpredsjednica Vesna Pusić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjednice, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Prvo naravno zahvaljujemo svima koji su do sada već uzeli učešće u raspravi, mislim da rasprava pokazuje da ovo treba napraviti i očito postoji kod svih zastupnika osjećaj da je raspodjela sredstava između države i lokalne i regionalne samouprave nepravedna i da ne može se funkcionirati na lokalnoj i regionalnoj razini na ovaj način sa ovom vrstom raspodjele sredstava i zapravo raspravljamo o tome na koji način bi to bilo najbolje i najpametnije napraviti i da li se s jednim potezom, da li sa jednim potezom može sve riješiti. Ne može se. Naravno da se ne može jednim potezom sve riješiti. Postoje barem tri reforme i vjerojatno sve tri trebaju biti predmeti našeg razmišljanja i rasprave i u konačnici i realizirane. Jedna je reforma državne uprave. Državnu upravu sigurno treba reformirati, to ne znamo samo mi svi koji smo ovdje nego čak zna i cijela Europa i uvijek nam to spominju, ali znamo svakako mi puno bolje jer s njom imamo najviše iskustva. Drugo je reforma lokalne i regionalne samouprave, to isto treba biti predmet naših rasprava i vrlo vjerojatno kao što su mnogi kolege spomenuli treba ući tu u reforme. I treće je ono o čemu danas raspravljamo a to je reforma financiranja lokalne i regionalne samouprave. To je naša tema. I mi nismo imali ambicija i mislim da bi bilo neozbiljno imati ambicija da s jednim odnosno dva zakonska prijedloga riješimo sve probleme. Ali imamo ambicija a ima i potencijala u ova dva zakonska prijedloga da se riješi jedan od ta tri problema po našem mišljenju vitalan, vrlo važan, u ovom trenutku pitanje preživljavanja zapravo ljudi tamo gdje žive, dakle od školstva, zdravstva do infrastrukture a to je reforma financiranja lokalne i regionalne samouprave. Jedna od stvari koja govori u prilog ovakvog prijedloga i raspravljanja upravo o ovoj temi a ne one druge dvije teme je da se to sada može napraviti. Svi znamo da tema koja je ovdje spomenuta a to je reforma lokalne i regionalne samouprave, dakle koliko imamo, imamo li previše ili premalo, treba li napraviti analizu ili ne treba općina i gradova. Neki tvrde imamo, neki tvrde nemamo. Svi znamo da nijedna Vlada se neće upustiti u tu reformu u drugom dijelu svog mandata, čak i ako smatra da bi to trebalo i da bi bilo dobro. Neće si dopustiti jer je to previše osjetljivo. Ali ovo, reforma financiranja lokalne i regionalne samouprave, to je nešto što nema veze sa trenutkom u mandatu. Da podsjetim a propos onoga što je ranije govorio mislim kolega Kramarić da se svi toga sjete kad je kraj mandata to se obično tako kaže ali kao i mnoge stvari koje se obično tako kažu nije istina. HNS se toga sjetio na početku mandata i prošlog i ovog, predložio već jedanput u proceduru, sada predlaže ponovno u proceduru ali za razliku od nekih drugih zakona vezanih na reformu lokalne i regionalne samouprave ova reforma financiranja lokalne i regionalne samouprave nije u tom pogledu. Ona jeste vrlo osjetljiva ali nije u tom pogledu osjetljiva na trenutak u mandatu jedne Vlade kad se predlaže jer je naprosto dobra za sve. Dobra je za građane jer spušta novac na lokalnu razinu. Ovdje je spomenuto više puta da je to i prema Europskoj povelji o lokalnoj i regionalnoj samoupravi, prema zdravoj pameti, prema pravdi. Moram podvući još jedanput da nije samo prema tim kriterijima nego je i prema važećoj odredbi hrvatskog Ustava. Mi smo upravo na prijedlog HNS-a u prošlom mandatu unijeli u Ustav odredbu po kojem je protuustavno decentralizirati ovlasti bez decentralizacije sredstava. Dakle, u skladu je s hrvatskim Ustavom da sve što se spušta na regionalnu dakle županijsku odnosno lokalnu, gradove i općine, razinu kao ovlast, kao zaduženje da se radi bez da se spuštaju i sredstva. Što je cilj, zašto se predlaže ovakav reformirani model financiranja? Pa cilj je na kraju ono što vjerujem da je svima nama cilj a cilj je postići situaciju u kojoj ćemo imati pravedno društvo. To je možda najvažniji cilj koji u sljedećem razdoblju Hrvatska i njezini svi oblici vlasti moraju imati pred svojim očima. Osjećaj i činjenica nepravde koja postoji u hrvatskom društvu raste i postaje gotovo zapreka daljem razvoju. Samo mala ilustracija. Prema podacima Hrvatske gospodarske komore bruto društveni proizvod po glavi stanovnika u gradu Zagrebu je 23 tisuće dolara a par kilometara dalje u Sisačko-moslavačkoj županiji je nešto ispod tisuću i 200 dolara po glavi stanovnika godišnje. To nije dobro ni za koga. To je neizdržljivo. Neki od kolega su ovdje već spominjali, neizdržljivo za grad Zagreb. 40% svih škola u Hrvatskoj koje imaju trosmjensku nastavu što je po svim istraživanjima apsolutno najgori mogući način obrazovanja i uvijek daje najlošije rezultate u standardiziranim testovima za srednjoškolce i osnovnoškolce, 40% svih škola koje imaju trosmjensku nastavu je u gradu Zagrebu. Dakle, očito ne može biti u interesu grada Zagreba da se modelom financiranja s jedne strane lokalne i regionalne samouprave i odnosom tog financiranja i financiranja države iz poreza, da se stimulira koncentracija stanovništva u gradu Zagrebu jer je činjenica ako vi imate u jednom središtu 23 tisuće dolara po glavi stanovnika godišnje kao prihod registriran od Hrvatske gospodarske komore a s druge strane imate tisuću 200 to nije samo pitanje koliko lokalna i regionalna samouprava može ubrati od toga. To je pitanje i onda kakvu kvalitetu škola imate, kakvu kvalitetu vrtića imate, kakvu kvalitetu javnog prijevoza imate, kakvu kanalizaciju imate, kakve imate ceste. Dakle, kvaliteta života je dramatično različita. Naše je uvjerenje u Klubu HNS-a da su Hrvatskoj potrebne tri decentralizacije. Jedna je decentralizacija sredstava, decentralizacija ovlasti i decentralizacija znanja. O tome nitko nije govorio jer očito se smatra da je znanje najmanje interesantno ali nijedna decentralizacija neće dobro funkcionirati ako ju ne prate sva ta tri elementa. Da li su to razvojne agencije, da li su to instituti, kakav je oblik to treba zauzeti. Treba isto imati, je predmet naše rasprave. Ali, spominjem zato da ne zaboravimo. I konačno, što se tiče primjedbi o brdsko-planinskim područjima, otočkim općinama, pograničnim općinama. Da podsjetim one koji nisu bili i sjedili u ovom Saboru u ovom mandatu. HNS je taj koji se u prošlom mandatu, u mandatu prošle Vlade izborio kontra vrlo snažnih otpora iskreno rečeno za posebno odnosno dodatno financiranje brdsko-planinskih, otočkih i pograničnih općina zbog toga što se zalaže za ujednačeni razvoj Hrvatske. Dakle HNS je bio taj koji je inzistirao na tom modelu financiranja. Ali moram vas upozoriti da ćemo s vremenom to morati promijeniti i izraditi jedan jedinstveni model financiranja. Izraditi jedinstveni model financiranja zato što to od nas traži Europska unija. I mi u pregovorima, na kraju pregovora ćemo morati imati jedinstveni model financiranja i zbog toga nam je tako važno da osnažimo Fond za poravnanje i da na taj način nadoknadimo ono što ćemo kroz reforme morati promijeniti. Molim vas da to držite na umu. Ovo je svakako prvi korak i po našem mišljenju značajni i naravno pokazat će se nezaobilaznim bez obzira što se dogodilo na koncu ove rasprave, nezaobilaznim u toj reformi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče gospođa Pusić je rekla da će biti bolje svim jedinicama lokalne samouprave ovim Prijedlozima zakona što nije točno. Dakle naime manje razvijeni jedinicama lokalne uprave će, lokalne uprave i samouprave one će ostvariti manje sredstava a, odnosno neće imati nikakve koristi. Dakle neće biti jednako. Zbog čega? Zato što su manje razvijene. Dakle imaju manje zaposlenih. Imaju niže osobne dohotke. Gospodarstvo im je u lošijem položaju. Porez na promet nekretnina također će biti vrlo nizak kod tih jer nema, jer su im i male vrijednosti nekretnina i mali je uglavnom promet. Prema tome jedinice lokalne uprave koje su manje razvijene s tim se zakonima stavljaju u jedan neravnopravan inferioran položaj.
Hvala vam. I kao posljednji [[Upadice se ne razumiju.]] Izvolite povreda Poslovnika, Šišljagić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora ja bih se pozvao na članak 209. u svezi 210., 211., 212. Nije ovo jedini primjer. Ja, oprostite ali nisam ovo shvatio kakav je ovo ispravak netočnog navoda. Ovo je iskazivanje mišljenja. A ne ispravak netočnog navoda. Dakle kolegica se poslužila, kolegica se poslužila ispravkom netočnog navoda a nije ispravila netočan navod nego je iskazala mišljenje.
Povreda Poslovnika gospođa Majdenić.
Evo ovo je bio ispravak netočnog navoda jer u prijedlogu materijala, u prijedlogu obrazloženja, a predlagatelja također piše da će manje razvijene jedinice lokalne samouprave imati gotovo neznatno povećana sredstva. Dakle gotovo, gotovo ništa neće dobiti ovim zakonom. I također je navedeno da će onda, da će država imati mogućnosti da pomogne tim jedinicama a pitanje je kako na koji način kada su smanjena sredstva države? Dakle smanjena su sredstva. Ovo je zloupotreba ispravka netočnog navoda ili povreda Poslovnika.
Kolege i kolegice. Možemo tako do besvijesti. Znate li i svjedoci ste da se pod firmom ispravka netočnih navoda govori u ovoj sabornici kad je god koga volja i što god tko hoće. To se može prekiniti no treba odlučiti kad prekinuti znate? Budući da su mnogi to reći ću, ajde neću reći zlouporabili ali su zapravo koristili taj institut neopravdano onda se postavlja pitanje kada početi i uvijek je to na granici je li to ispravak netočnog navoda ili je to samo, samo replika? Kako ja sam zauzeo kriterij da nikom neću to uskraćivati potrebno je ujednačiti kriterije pa svi koji predsjedavaju u Saboru bi trebali imati iste kriterije, a imat ćemo ih samo onda ako preciziramo u Poslovniku što je to o čemu govorimo? Svatko ima svoje tumačenje. Zato vas molim nemojmo trošiti vrijeme oko toga do onog momenta kada vjerojatno će predsjedništvo Sabora pokrenuti ili nešto da se utvrde kriteriji. A sada povreda Poslovnika gospodin Šišljagić. Izvolite.
Ja neću gospodine potpredsjedniče trošiti puno vremena, ali mislim da je povrijeđen i zaista povrijeđen Poslovnik jer na moju povredu Poslovnika odgovara se ponovo povredom Poslovnika i mislim da ste vi kao potpredsjednik Hrvatskog sabora trebali na pravovaljani način sukladno Poslovniku odreagirati.
Niste tu da me poučavate kako ću voditi sjednicu Sabora. To je moje pravo dok sjedim ovdje. A vi se gospodine Šišljagiću isto tako dižete svaki čas tu tablicu i zapravo dovodite do daljnje komplikacije oko vođenja sjednica Sabora. Rekli ste što ste imali reći. Smatram da jest upotrijebljen institut ispravka netočnog navoda nije uvijek korektan, ali kako je to moj stil vođenja do sada do daljnjega ćemo to tolerirati. Kad se dogovorimo da to više nećemo tolerirati onda to nećemo tolerirati. Još u ime Kluba ima gospodin zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani predstavnici Ministarstva, kolegice i kolege. Interesantno je način na koji mi ovdje unatrag nekoliko dana raspravljamo o poreznim prihodima ili o zakonima koji su vezani uz dobit i dohodak. Predlažemo to u raspravi segmentarno. HSS je tako predlagao da pokušamo zaštititi obrtnike da ne bi imali potrebno duplo knjigovodstvo ili dvojno knjigovodstvo ako imaju samo jedan rovokopač. Ili htjeli smo zapravo kroz izmjene Zakona poreza na dobit zaštititi i seljake. Ako ima 100 hektara zemljišta mora već voditi knjigovodstvo ili ako ima farmu muznih krava. Zastupnik Kramarić se kroz izmjene Zakona zalaže za visoko obrazovanje i traži odbitke za troškove studija i to je isto tako interesantno. HNS ovdje razmišlja o lokalnoj samoupravi i regionalnoj samoupravi i predlaže preraspodjelu tog poreznog kolača. A onaj tko bi najviše trebao predlagati taj upravo ne čini ništa. Jer Vlada ne predlaže ništa, a obećanja za poreznu reformu i za izmjene zakona koji se tiču poreza sežu još iz predizbornih vremena. Svakako, podsjetimo se još na onaj famozni Zakon o PDV-u kada je rečeno svakako ćemo ga mijenjati naravno na manje. I tu se ništa ne mijenja. Porezne obveze i dalje plaćaju ravnomjerno siromašni i bogati građani, a najizdašniji porez je PDV kojeg svi plaćamo svaki dan jednako bez obzira kolika su nam primanja i bez obzira kupujemo li automobil, hranu ili potrepštine za djecu. Najviše ga skupimo na uvozu, jer Hrvatska je definitivno i dalje orijentirana uvozna zemlja i mene ne veseli jučerašnja izjava ministra financija koji kaže e sakupili smo PDV-a više od 20%. To znači da smo više uvezli u Hrvatsku tuđe robe. Potpuno je sigurno da se zbog toga društvo sve više raslojava na siromašne i izuzetno bogate. Nestaje srednji sloj, a jednako kao i država i općine, županije a i građani da bi preživjeli svakodnevno se sve više zadužuju. Jednima i drugima se zaduženje mjeri u eurima i takvo stanje veže ruke svakoj Vladi koja bi eventualno povoljnijom politikom tečaja pokušala pomoći izvoznicima i proizvodnji. I kad bi ovaj zakon mi ovdje u Saboru usvojili, ja procjenjujem da su male šanse da on prođe problem ostaje isti. Država premalo stvara, a previše uzima, troši. U decentralizaciji i pravednijoj raspodjeli poreznog kolača nećemo prihvatiti niti male korekcije koje su predviđene izmjenama ovih zakona. Nakon ove preraspodjele eventualno ako se prihvati građani i poduzetnici će reći nije šija, nego vrat njima se ništa bitno tu neće promijeniti jer i dalje imamo isti problem. Problem Hrvatske je što ona ne ostvaruje stopu rasta koju bi morala između 6 i 8% već ostaje na stopi rasta društvenog bruto proizvoda od 4%. Stopa nezaposlenosti se vjerojatno neće mijenjati, a mirovine će se sve više udaljavati od prosječne plaće. Općine i građani će biti nešto ravnopravniji, ali i dalje siromašni i bez nekog ozbiljnijeg razvojnog potencijala. Država će i dalje trošiti u infrastrukturu, jer se tako najlakše podilazi biračima, dok za ulaganja u proizvodnju i zapošljavanje i izvoz treba biti kreativniji a možda treba biti i vredniji. Županije, općine i gradovi će se tuči za mrvice kroz preraspodjelu poreznog kolača, dok je kolač zapravo torta u kapitalnim ulaganjima gospodo i transferima koji su vezani uz kapitalna ulaganja kojih ima 15 milijardi. Mi svi znamo da kapitalna ulaganja u Hrvatskoj nose 15 milijardi, a 15 milijardi i 90 milijuna kuna su ukupno svi porezni prihodi koji ulaze u proračun o dobiti dohotka, pa tu je čak i porezni prihod od prometa na nekretnine. Znači to su izjednačene veličine. Porezni prihodi i kapitalni transferi. Kako su oni raspoređeni i kako oni djeluju na gospodarstvo, kako djeluju na infrastrukturu, školstvo, zdravstvo zavisi od njihove preraspodjele. Ovim izmjenama zakona zapravo pokušavamo premjestiti nekoliko stotina milijuna kuna. Međutim, od kapitalnih ulaganja zavisi dobra prometna povezanost, zavisi koliko ćemo uložiti u ceste, željeznice, pa konačno i u aerodrome, vodu, plin, kanalizaciju, škole, vrtiće i na taj način ćemo način direktno ali i indirektno utjecati i na povećanje poreznih prihoda na investiranje na zapošljavanje i u velikom dijelu ćemo mijenjati stanje upravo u općinama, gradovima i u županijama. Eventualnim izmjenama ovog zakona siromašne općine i županije će biti nešto bogatije, ali i dalje će biti siromašne. Neće moći prihvatiti potrebne razvojne izazove. Što može učiniti općina ako joj povećamo izvorne prihode sa 2 milijuna na 2 i pol milijuna kuna ili županija ako joj povećamo izvorne prihode sa 15 na 16 milijuna kuna, a svi znamo da u Hrvatskoj imamo puno upravo takvih općina i takovih županija. Kako se povećava jaz između bogatih i siromašnih građana još se više povećava razlika između regija koje grabe neke snažnim koracima naprijed. Imamo i onih koje su zastale i morat će odustati od trke. Ako to simboliziramo sa utrkom automobila tada će neke regije voziti Ferari a neke neće imati ni za benzin, a kamoli za automobil da se uključe u tu trku. Društveni brutoproizvod po stanovniku između razvijenih i nerazvijenih je prešao granicu od 5:1 kada govorimo u odnosima među regijama. Koji je idući korak zapravo za Hrvatsku? Hoćemo li proglasiti kompletnu regiju nerazvijenom. Tu bih ja pretpostavljam sve kriterije mogla zadovoljiti regija Slavonija. Ako smo u bivšoj Jugoslaviji imali nerazvijene pokrajine kao što je bila Kosovo hoćemo li taj status na primjer nerazvijena regija Slavonija opet primijeniti. Nadam se da nećemo jer to nije u Hrvatskoj niti potrebno. Ali potrebno je mijenjati poreznu politiku. Ali potrebno je mijenjati i politiku kapitalnih transfera. Međutim, potrebno je mijenjati i politiku državnih poduzeća. Mi kroz izmjene ovog zakona zapravo smo počeli raspravljati o vrhu sante leda, jer osim Vlade sličnu politiku vode i državna poduzeća naročito velika i mi u Klubu HSS-a i tu očekujemo promjene. Slikovit je primjer INA-e koja u Podravini i Slavoniji već desetljećima crpi prirodna bogatstva, plin i naftu, a sve ostvarena dobit od toga završava u Zagrebu. Čak niti registraciju automobila ne obavljaju lokalno, bez obzira što njihova upravo teška vozila uništavaju lokalne ceste. Općine i gradovi dobivaju simboličnu rentu koja se isplaćuju na kapaljku i nije povećana značajnije bez obzira na veliki skok cijena nafte na svjetskom tržištu. Dapače, ovih dana Vlada najavljuje kako će se to stanje promijeniti, naravno na gore, na štetu gradova i općina koji dobivaju tu rentu. Plan je povećati rentu nekoliko puta i te povećane prihode koji bi se kretali otprilike oko 10% u odnosu na vrijednost proizvodnje uplatiti u državni proračun. Naravno to nije uobičajeno u Europskoj uniji, a niti u njihovoj praksi. Ali Vlada će to vjerojatno provesti jer ima dovoljno ruku u Saboru kao što vjerojatno zbog dovoljno ruku u Saboru neće prihvatiti niti izmjene ovih zakona o kojima mi raspravljamo. Tako da će Vladi i u ovom primjeru ostati prihodi, a općinama i gradovima zagađenje okoliša, te gradnja i održavanje potrebne infrastrukture, pa čak i za eksploataciju ovih prirodnih bogatstava o kojima govorimo. Postoji tu jedna paradoksalna situacija, a ja tih primjera znam, da naselja u pojedinim općinama koja se nalaze 2 kilometra do 5 kilometara od crpilišta plina od tih rezervi nemaju plinsku mrežu. A plinsku mrežu i mogućnost korištenja plina u kućanstvu nemaju samo zbog toga jer je proračun općine siromašan, ne omogućava izgradnju, a kroz poravnanja i kroz sve dotacije iz državnog proračuna ne dolazi dovoljno novaca. I završno, očekujemo promjene kod poreza, očekujemo reforme, očekujemo da Vlada ispuni svoja obećanja oko reformi, ne očekujemo da odustane od zadanih obećanja. Očekujemo da ne bude i dalje orijentirana predizborno, već da bude orijentirana postizborno, jer ne mogu se dva puta dobiti izbori na osnovu istih obećanja. A dotle, dok se Vlada ne probudi prihvatimo prijedlog vrednijih, a to je u ovom slučaju HNS čiji prijedlog izmjena zakona barem djelomično poboljšava stanje i zato ćemo ga mi u klubu HSS-a i podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo tri ispravka. Prvi je gospodin Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo, moram ispraviti navod kolege Peceka koji je izjavio: "Država premalo stvara, a previše troši.". Pa mislim da kolega Pecek bi najbolje morao znati da država ne stvara. Država je stvarala u vrijeme komunizma, jer je sve bilo njihovo pa je zato efektno propala. Stvaraju poduzetnici za koje je Vlada namijenila čitav niz različitih kredita i sl. Drugo, previše troši. Sjetimo se malo donošenja proračuna i amandmana za 3, 4, 5 milijardi kuna, pa ispada da država premalo troši po vašem, jer bi trebalo uvaliti nekoliko milijardi kuna. A pitanje je ako previše troši kome treba uzeti? Vojsci, policiji, prosvjeti, liječnicima, socijalnim slučajevima? Tu budite malo onda jasniji drugi put. Hvala.
Ispravak gospodin Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kolega Pecek je rekao: "Ovim prijedlogom zakona neke siromašne općine postati će nešto bogatije.". Ne. Ovim prijedlogom zakona država i Grad Zagreb postali bi nešto siromašniji, ali to i ne bi bio tako veliki problem, nego bi neke bogatije općine, sadašnji i gradovi, postali nešto bogatiji. Ali bi zato siromašne općine i siromašni gradovi na područjima posebne državne skrbi i na brdsko-planinskim područjima postale siromašnije.
Gospodin Fiolić, ispravak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Pecek je naveo niz netočnih navoda pa ću …
Prije, povredu Poslovnika gospodinu Pecek. Dužan sam dati povredu Poslovnika čim se podigne ta …
Hvala lijepo. Pa gospodine potpredsjedniče, ja vas molim da upravo napravite ono što bi i trebali, da ovi kolege kukavice koji zapravo ne žele nikad davati replike nego uvijek daju ispravke navode kojih nema, kojih nema, da reagirate. Tako da ni u čemu ništa nije ispravljeno. Dapače, bavimo se demagogijom u raspravama i pomoću instituta ispravaka netočnih navoda. Krajnje je vrijeme da to onemogućite u Saboru.
Hvala. Povrijedili ste Poslovnik jer niste rekli članak na kojeg se pozivate, pa prema tome možemo tako stalno. Je li? Povreda Poslovnika, i molim vas da to bude zaista povreda Poslovnika, jer izgleda da ćemo morati stvarni, a to ne želim, dijeliti pomalo opomene zbog zlouporabe toga instituta. Jel'? Gospodin Jelkovac.
Gospodin Pecek povrijedio je članak 214. Poslovnika, stavak 5. On će ga pročitati. A druga stvar, ja bi kolegu Peceka poučio da se nakon govora u ime kluba ne može dati replika, nego se može dati samo ispravak netočnog navoda. Izvolite proučiti Poslovnik.
Povreda Poslovnika gospodin Stjepan Fiolić, odnosno ispravak netočnog navoda. Oprostite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Zastupnik Pecek je naveo niz netočnih navoda pa ću tako spomenuti dva. Istaknuo je da je, i to govori kao da je u predizborno vrijeme, a treba još pričekati jedno dvije godine pa će doći vrijeme za to. Pa tako navodi da je netko tko bi trebao predlagati ne predlaže, misleći na Vladu. Točno je da ova Vlada sigurno plovi i vodi državu boljitku. Isto tako navodi da je 20% PDV-a više naplaćeno misleći pri tome na uvoz. Moram ga podsjetiti da se PDV plaća isto i na domaću proizvodnju.
Ispričavam se gospodinu Markovinoviću. I on je zatražio povredu Poslovnika.
Ma ne, htio sam samo reći …
Ako nije odustao u međuvremenu.
Ma htio sam samo reći da je gospodin Pecek povrijedio Poslovnik, jer vrijeđa zastupnike. Hvala. … [[Upadica se ne čuje.]] Ma svi po redu.
Hvala lijepa. Javio se je predstavnik predlagača, gospodin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, hvala vam na svim raspravama, sugestijama i dilemama koje ste podijelili s nama u ovom zakonu. Ali kada su brojke u pitanju onda ne možemo iznašati brojke sa: "čini mi se", "mislimo", "procjenjujemo", "možda će". Naime, pišući ovaj prijedlog zakona, a nakon dobivanja službenih dokumenata izvršio sam kontrolu s dokumentom kojega se vjerojatno sjećate. Izvješće državne revizije koje je gospođa Krasić predstavila za ovom govornicom prije mjesec dana. I usvojili smo ga. To je taj dokumenat u kojemu piše, a naša matematika i obrazloženje zakona rađena je na podacima 2004. i projekciji 2005. Ovdje piše da je te 20047. godine od ukupnih primitaka s naslova poreza ostvareno 10 milijardi prihoda poreza na dohodak i prireza. 4 i pol milijarde poreza na dobit i milijardu i 100 porez na promet nekretninama. Mi se u svojem prijedlogu kako što više novaca lokalnoj samoupravi bavimo ovim trima porezima koji u Hrvatskoj postoje, porez na dohodak, porez na dobit i porez na promet nekretninama. I to su točni podaci. Ako znate Zakon o financiranju lokalne samouprave i uzmete postotke iz tog zakona lako obračunavate postotke i da li otoci ili brdsko-planinska dobivaju više ili manje. . / . Ukupni porezni primici te godine bili su 56 milijardi. Mi se bavimo sa ovih 16,5 milijardi i s tih 16,5 pokušavamo … [[Ne razumije se.]] bit će novaca, nije dosta. Trebaju radikalni rezovi. Pa najradikalniji je rez porez na dodanu vrijednost, 29 milijardi. Ajde predložimo od Vlade, zahtijevajmo od Vlade da ovih 29 milijardi 864 milijuna prepolovi pola sebi pola lokalnoj samoupravi. Ali nismo mogli drugačije rješenje nuditi, jer ova 3 poreza jesu 16,5 milijardi ubrano u državi. Nadalje, u tom istom izvješću Ured državne revizije je prikazao da su prihodi s naslova poreza na dohodak u lokalnim proračunima 41,2%, a da je porez na dobit donio svega 5,1% pa ako hoćete … pomoć onda intervenirate u onu stavku koja najviše sudjeluje u ukupnim prihodima, ne koja ima zanemariv udio. To su dakle isti podaci iz tog istog izvješća. Ako ne vjerujemo Državnoj reviziji, nedavno u Koprivnici je podijeljen i ovaj materijal koji je skinut sa web stranica Ministarstva financija, u kojem piše da u 2004. godini lokalna samouprava ostvaruje prihode s naslova poreza na dohodak 45,7% a dobiti 9,2 ukupno. Da kod županija udio prihoda poreza na dohodak je 72%, dobit 6,9. Da je kod gradova udio poreza na dohodak 43,17 dobit 10,9. A kod općina dohodak 30,43 a dobit svega 3,79%. To su podaci Ministarstva financija Republike Hrvatske. Ja im vjerujem. I zato je naš prijedlog i točno je da ste uočili, da mi fiskalno jačamo kapacitete regija, županija, čak u prosjeku za 11%. Zašto? Županija ne može uvesti prirez, županija nema manevarskog prostora u odnosu na općine i gradove da bi lokalnim pristojbama povećavala svoje proračune i zato naš prijedlog istinski u prosjeku općinama i gradovima donaša u prosjeku povećanje proračuna 3% a županijama 11%. Da mi ciljano idemo na povećanje proračuna županija skoro četiri puta jače nego općinama i gradovima, jer moramo financijski osnažiti regije. Mi moramo županijama omogućiti jači iskorak u proračunu, alki ne zaboravite jačanje fiskalnih kapaciteta regija jačamo i njihovu kreditnu sposobnost zaduženja i mogućnost da i vlastitim potencijalom javno-privatnim partnerstvom i kreditima ne vise na jaslama državnog proračuna i na Markovom trgu ili Ministarstvo financija nego da na ovakav način krenu u rješavanje dio svojih problema. I točno ste primijetili da gradovi neće imati preveliki benefit, ali županije da, više od 11% u prosjeku. Pa to i piše u našem obrazloženju, jer iz naših tabela je to vidljivo i to nam je bio cilj. Ne toliko općine i gradovi koliko županije. 50% općina i gradova je uvelo prireze, sada su krenuli ostali i pojačat će svoje fiskalne kapacitete. Županija osim ovih promjena drugih manevarskih prostora nema i to je suština našeg prijedloga. Jačamo regije u financijskom smislu. Hvala.
Hvala lijepo. S ovim smo završili raspravu po klubovima, ova dva zakonska prijedloga. Sada ćemo prekinuti sjednicu, nastavak je u 15,00 sati i prvi je na redu u pojedinačnoj raspravi gospodin Vlado Jelkovac, pa Marko Širac i tako redom. Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit i ovo, lokalne i područne (regionalne) samouprave, financiranje jedinica lokalne, znači, ove dvije točke dnevnog reda. Na redu je zastupnik, gospodin Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Ovdje nema niti predlagatelja sada pa ne znam koliko ima smisla govoriti, ali reći ću neke stvari koje mislim da su bitne za analizu ovih Prijedloga izmjena i dopuna Zakona. Ovim prijedlozima, dakle, u paketu predlažu se izmjene Zakona o porezu na dobit i Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave. Rješenje koje se nudi je da porez na dohodak postane prihod jedinica lokalne i područne samouprave, dakle, općina, gradova i županija. Dok bi porez na dobit u cijelosti bio prihod državnog proračuna. Istovremeno predlaže se da porez na promet nekretnina bude zajednički prihod jedinica lokalne i područne samouprave. Prema tabeli koju je ovdje dao predlagatelj, dakle, preraspodjeljivala bi se masa prihoda od zajedničkih poreza koje prema tabeli koju su predlagatelji iznijeli iznosi negdje oko 15 milijardi i 100 milijuna kuna. Suština je da se umanje prihodi države i Grada Zagreba po negdje 320 milijuna kuna, a da na račun toga tih 640 milijuna kuna da se preraspodijeli gradovima i općinama 305 milijuna i županijama 335. Činjenica je, s tim se možemo složiti, da u ukupnoj strukturi javnih prihoda gradovi, općine i županije nemaju dovoljno sredstava. No isto tako kao što je ovdje bilo i spominjano svima nedostaje, pa prisjetimo se rasprava o državnom proračunu i silnih amandmana kad se predlagalo i na državnoj razini da se pokušaju iznaći dodatna sredstva kako bi se namirile javne potrebe. Zbog takovog nedostatka naravno i jedinice lokalne samouprave i područne samouprave dužne su, odnosno onda pribjegavaju i dodatnim zaduženjima. Pa prema Izvješću Državne revizije za 2004. godinu ukupno stanje duga po županijama je, dakle, sveukupno zaduženje od milijardu 633 milijuna kuna od čega je samo u 2004. godini zaprimljeno novih 566 milijuna kuna zajmova, odnosno kredita. Svaka izmjena, odnosno svaki prijedlog za izmjenu poreznih propisa u uskoj je vezi s državnim proračunom što treba uvažiti pri svakom prijedlogu za izmjenu zakona koji utječe na prihode državnog proračuna. Ali mislim da treba spomenuti da je već i 2004. i 2005. godine izvršena dodatna preraspodjela poreza na dohodak s državne razine na općine, gradove i županije i to područjima posebne državne skrbi, brdsko-planinskim područjima, otočkim općinama i gradovima gdje im je ustupljen cjelokupan udio države u porezu na dohodak, a iz dijela poreza na dohodak koji pripada državi izvršeni su povrati poreza na dohodak građanima iz 1., 2. i 3. skupine i brdsko-planinskih područja. Pored toga u ovom Prijedlogu treba reći da ostaje neriješeno pitanje tko bi umjesto države vršio povrat više plaćenog poreza na dohodak građanima s područja posebne državne skrbi koji je temeljem Zakona o izvršavanju državnog proračuna u 2004. i 2005. godini isplaćivala država. I ono što je po meni najbitnije i temeljni razlog zbog čega ne treba podržati ovakav Prijedlog je činjenica da ove izmjene jednog i drugog zakona donose prema onom kako ja iščitavam brojke i prijedloge, negativne posljedice za jedinice lokalne samouprave na području posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima. Dakle, za one jedinice koje najteže funkcioniraju, za one jedinice koje su u najvećim problemima. Ja bih to malo argumentirao isto tako brojkama, odnosno postotcima i volio bih čuti onda obrazloženje predlagatelja. Kod prometa na promet, kod poreza na promet nekretnina županijama bi se povećalo 40% učešća, državi bi se ukinulo 40% učešća, a gradovi i općine ostali bi u istom statusu, dakle, sa 60% pripadajućeg poreza. Kod poreza na dobit županijama bi se smanjilo 10%. Oni gradovi i općine koji nisu na području posebne državne skrbi i koje nisu brdsko-planinska područja povećali bi im se prihodi sa osnova poreza na dobit za, odnosno smanjili bi se za 20%, a jedinicama lokalne samouprave na području posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima bi porastao prihod sa osnova poreza na dobit sa postojećih 90% na 100%. Ali ono što je po meni najbitnije to je preraspodjela poreza na dohodak. Ja ću podsjetiti, sada jedinice lokalne samouprave sa područja posebne državne skrbi ostvaruju 34% učešća u porezu na dohodak kao izvornih prihoda jedinica lokalne samouprave i 56% temeljem ovih posebnih zakona o području posebne državne skrbi i brdsko-planinskih područja. Prema prijedlogu predlagatelja ovdje tih 90% učešća u porezu na dohodak smanjilo bi se na 71% učešća na dohodak. Znači, smanjenje za 90%. Kod županija bi učešće poraslo sa 10% na 18,6% i kod onih ostalih gradova i općina koje nisu područje posebne državne skrbi, dakle, ipak nešto bogatiji od ovih najsiromašnijih. To učešće bi poraslo sa 34 na 50%, dakle za 16% više. Što iz ovog mogu zaključiti? Mislim da možemo zaključiti dakle da bolje prolaze bogatiji, a najsiromašniji da gube. Kao što je u svom obrazloženju u ime predlagatelja rekao gospodin Lesar ja naravno nisam stigao izračunati sada točno te postotke vjerojatno, ali za vjerovati je dakle da bi županije dobile 11% sredstava više i gradovi i općine da bi dobili 3% sredstava više. Međutim mislim da je poanta upravo u ovom postotku porasta kod gradova i općina. Činjenica je da bi to 3% kumulativno u masi poraslo, međutim pretpostavimo da bi to bilo 5 ili 6% više razvijenijim gradovima i općinama, ali zato vjerojatno 5% manje jedinicama lokalne samouprave sa područja posebne državne skrbi i brdsko-planinskih područja što u masi daje povećanje od 3%, međutim siromašniji dodatno gube, a oni nešto bogatiji, ja ne kažem bogati neznatno dobivaju. I mislim kažem da je to razlog zbog kojeg se ne bi mogao podržati ovaj prijedlog i mislim da fiskalnu decentralizaciju oko čega ćemo se vjerojatno svi složiti treba cjelovito pripremiti pri čemu u prvom redu treba voditi računa da prijedlog s određenih poslova sa centralne razine na razinu jedinica lokalne i područne samouprave treba pratiti i drugačija raspodjela zajedničkih poreza između države jedinica lokalne i područne samouprave. Dakle, novac treba slijediti obveze koji temeljem pojedinih zakonskih prijedloga proističu. I zaključujem dakle time da držim da je ovo ipak parcijalno rješenje funkcioniranja i financiranja lokalne samouprave, mislim da i prijedlog, ali i cjelokupna rasprava o ovoj problematici može biti dobar doprinos otvaranju rasprave o reformi lokalne samouprave u cjelini i očekujem da će relativno brzo i Vlada doći i sa cjelovitom analizom i sa cjelovitim prijedlogom rješenja funkcioniranja i financiranja lokalne samouprave. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Marko Širac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolege i kolegice. Današnjoj raspravi o prijedlogu izmjena i dopuna ova dva zakona jedan dio kolega zastupnika je isticao da je to početak decentralizacije državnih funkcija i prijenos je li obaveza na jedinice lokalne uprave i samouprave, a isto tako pojedinci su isticali da je to prijedlog raspodjele sredstava iz državnog proračuna. Ja se ovoj drugoj ocjeni priključujem jer se zapravo izmjenama ova dva zakona samo predlaže, isključivo samo predlaže preraspodjela proračunskih prihoda u visini od 15% državnoga proračuna pod uvjetima po kojima evo dana su rješenja u ova dva predložena zakona, a pri tome da se zapravo nigdje ne spominje prijenos ni jedne obaveze koja se danas izvršava u državnom proračunu i namiruje sredstvima državnog proračuna na bilo koju jedinicu lokalne samouprave. Dakle, ja ove izmjene podcjenjujem samo kao prijedlog izmjena raspodjele sredstava u državnom proračunu. Evo ga, izmjenom članka 1. stavak 2. Zakona o porezu na dobit, brisanjem članka 14. Zakona o područjima posebne državne skrbi, brisanjem članka 7.a. Zakona o brdsko-planinskim područjima i izmjenama članka 45. Zakona o financiranju jedinica lokalne i područne samouprave zapravo predlaže se preraspodjela poreza na dobit, poreza na dohodak te poreza na promet nekretnina kao zajedničkih poreza, a kriteriji za tu raspodjelu sada su uređeni važećim zakonom i tim člankom 45. čija izmjena se i predlaže. Predlagatelji predlažu drugačiji način raspodjele zajedničkih poreznih prihoda na način da porez na dobit postane prihod države, porez na dohodak da postane prihod jedinca lokalne i područne samouprave, a pri tome da im se ostavi dosadašnji prihodi iz državnog proračuna s pozicije za pomoć izravnanja za centralizaciju funkcije. Porez na promet nekretnina bio bi također prihod jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave, a interesantno je promotriti zašto se ovakove izmjene ovim zakonima predlažu. Pa predlagatelji kažu ovako da je cilj ovih izmjena drugačija raspodjela zajedničkih poreznih prihoda, poticanje decentralizacije i policentričnog razvoja te pojednostavljenje poreznog sustava, a ne dovodeći u pitanje pri tome prihode državnog proračuna. Ja sam se potrudio kao i kolega Jelkovac dobro proanalizirati obrazloženje ovih zakona, a posebno tablicu jedan i tablicu dva koje su priložene uz ta obrazloženja u kojima je prikazana procjena raspodjele poreza po do sada važećem zakonu i raspodjele po predloženom načinu. Iz predložene raspodjele vidljivo je da se sa predloženim izmjenama ne postižu postavljeni ciljevi. Naime, raspodjela zajedničkih poreznih prihoda i dalje je komplicirana. Uostalom taj zakon je ova Vlada i naslijedila jer je on donijet 2003. godine. Preraspodjelom će se okoristiti samo neki gradovi i neke općine dok manje općine i jedinice lokalne samouprave odnosno općine na područjima posebne državne skrbi i brdsko-planinskim područjima po meni će proći znatno lošije jer im se konkretno kod općina koje su na području posebne državne skrbi, mijenjat će se njima status pa i neki drugi uvjeti oko osiguranja sredstava. Državni proračun kao što je rečeno ostaje bez 320 milijuna kuna a da se ne navodi nigdje izvori iz kojih bi se izvršila nadoknada u državni proračun ili koje bi se funkcije prenijele jedinicama lokalne i područne samouprave. Dakle, prijedlog ova dva zakona ne počiva na onim ciljevima koji su u obrazloženju tih zakona i napisani. Po meni te predložene izmjene za istinu bi narušile raspodjelu poreznih prihoda između države i lokalne i područne samouprave koje su utvrđene u smjernicama ekonomskog razvoja i fiskalne politike Vlade Republike Hrvatske za razdoblje 2006./2008. a isto tako i projekcije državnog proračuna. Ja na kraju bih gospodine potpredsjedniče i kolege i kolegice iznio svoju prosudbu da ove izmjene nisu utemeljene, da ih ja ne bi mogao podržati. Mislim da bi za jednu ozbiljnu decentralizaciju funkcija središnje države trebalo mijenjati nekoliko zakona da bi takve izmjene trebale biti vrlo kvalitetno pripremljene i naravno točno utvrditi što se od obaveza prenosi u jedinice lokalne samouprave, kakva im se za to sredstva osiguravaju. Ja se svakako zalažem za to da se naše jedinice lokalne samouprave osposobe i da nose dio razvoja, da im pripadne jedan dio sredstava ali to treba napraviti na drugi način i daleko bolje pripremiti. I završio bih gospodine potpredsjedniče, da ovako predložen i ovako obrazložen zakon ne bih mogao podržati.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite!
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa, evo malo o proračunu smo već danas govorili. Dakle, prvo što je netočno u ovim zakonima, u ovom prijedlogu zakona je taj da proračun neće ništa izgubiti. Proračun u svakom slučaju gubi, to uopće nije sporno, od 320 milijuna kako tvrde predlagatelji pa do znatno više što tvrdi ministarstvo. Dakle, proračun ovdje definitivno gubi. Ako znamo da je proračun donesen onda to sigurno u ovom trenutku neće biti moguće primijeniti ovakav zakon. Drugo, tko još gubi? Gubi grad Zagreb ovdje. Govorimo da je grad Zagreb, da je centraliziran, da ovo, ono, da ima previše novaca. Grad Zagreb i toliko koliko izgubi neće značajnije osjetiti jer na šest, sedam milijardi koliko ima proračun 300 milijuna ili nešto više milijuna neće ga uništiti ali činjenica je da ni lokalna samouprava baš puno neće ovdje dobiti. Dalje, malo bi trebalo možda reći o porezima. Porez na dohodak je interesantan porez jer je jasno svima u interesu da ga bude što više u svim gradovima i općinama. Međutim, on je i dalje samo dio onoga što bi zapravo trebao biti jer gotovo da nema poslodavca što manjeg, što većeg koji ne isplaćuje jedan dio na crno još uvijek, tako da sam ovaj dohodak koji se iskazuje je bitno manji od dohotka koji je stvaran. Prema tome, tu gubimo svi a pogotovo ukoliko bi dobili veći dio dohotka gradovi, općine i županije. Porez na dobit je posebno interesantan ali premalo analiziran zato jer porez na dobit naglo raste. Evo, gotovo 32% je veći porez na dobit. Biti će i dalje sve veći jer jedan dio, čuli smo neki dan, jedan dio poslodavaca morat će prijeći na iskazivanje dobiti. Ja mogu reći evo za općinu Sveta Nedjelja da je imala u 2004. godini porez na dobit 6,5 milijuna a 2005. 8 milijuna i 600. Dakle, ipak je povećanje preko 2 milijuna, 2 milijuna i 100 tisuća. Dohodak je u isto vrijeme narastao svega za milijun kuna. Dakle, gubitkom dobiti sigurno ne znam nekakvih 8 milijuna, ove godine očekujemo i više, sigurno je da bi općina bila itekako oštećena ovdje. Tko još gubi? Gube najsiromašnije općine, gube brdsko-planinski dijelovi, gube otoci a pitanje tko dobiva. Dobit će oni opet koji imaju veliki broj stanovnika. To recimo može biti Velika Gorica, pa konačno i nama se doseljava gotovo 3 tisuće stanovnika. Ne vjerujem da oni neće doprinijeti jasno porastu dohotka. Ali što je sa mnogima koji ovdje sigurno neće tu ništa dobiti. I onda o čemu pričamo? Razgovaramo o nekakvoj decentralizaciji, razgovaramo o prenošenju raznih oblika decentralizacije. Uz ovaj postotak koji im se namjenjuje nije nikakvo čudo da nitko ne prihvaća decentralizaciju jer je činjenica da do sada recimo školstvo, ne znam čini mi se trideset gradova svega da je preuzelo školstvo a sve ostalo imaju županije, tako da bi različiti fondovi iz kojih bi se to namirivalo trebali bi itekako rasti što opet nije ništa drugo nego centralizacija prilična. U ovom zakonu ono čega još nema, gledam malo ovu tablicu, tu je spomenut samo grad Zagreb a grad Zagreb sigurno nije reprezentant ovdje. Trebalo je bar pogledati što se događa sa desetak gradova, bar desetak gradova, desetak općina. Ne vidimo stvarno ništa iz toga. Dakle, možemo samo pretpostavljati da će se u jednom dijelu države događati jedno, u drugom dijelu drugo. Znači, jedna dobra simulacija sigurno bi dobro došla. Ali to nije običaj samo kod ovog zakona. Simulacije očito se ne rade ni za druge zakone pa onda imamo ovako uvijek problema. Porez na nekretnine sigurno je značajan porez, a gdje je značajan? Značajan je tamo gdje je zemljište najskuplje. Dakle uz more ili ne znam, tu oko velikih gradova. Veliki gradovi i dalje će osjetiti taj porez. Jasno da bi županije bolje prošle da dobe one ovaj porez, ali nisam siguran da će im to, da će se država lako odreći tog poreza jer je on opet velim uračunat u sam proračun. Ako govorimo o malim općinama ja moram opet ponoviti ovo stvarno stalno je atak na to, na male općine da bi ih trebalo ukinuti, da bi trebalo ne znam napraviti daleko manji broj jedinica lokalne samouprave odnosno općina, ali pogledajmo koliko imamo gradova. Gradove nećemo ukinuti. A imamo gradova dosta koji imaju tisuću, dvije, tri tisuće stanovnika koji isto tako loše stoje kao i općine. Pa evo trebalo bi onda imati ja mislim jednak stav prema jednim i prema drugom. Sama ova tablica koja je ovdje priložena evo pojednostavljuje prilično po 300 ne znam milijuna gubi država, 300 milijuna Zagreb, 320, koliko država? Međutim očito da zakonodavac nije uzeo u obzir čitav niz zakona, predlagatelj nije uzeo čitav niz zakona jer pri tom proračun gubi još znatno više. Vjerujem da će doći i do promjena, prijedloga nekih ima i od ministarstva odnosno od Vlade koji su možda čak i na tragu ovog prijedloga da se dobit prenese u, da se prenese kao prihod proračuna, ali vjerujem da će morati se stvarno pri tom voditi puno više brige o gradovima, općinama i županijama. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa. Kratko 4 ispravka netočnih navoda. Prvo, proračun ništa ne može izgubiti jer u ovom Prijedlogu zakona piše da se primjenjuje 1. siječnja 2007. dakle proračun koji je donijet. Elementarna stvar, zakone bi trebalo čitati kad se o njima raspravlja. Primjenjuje se 1. siječnja 2007. Drugo, nitko ne želi decentralizaciju i gradovi nisu željeli preuzeti osnovno školstvo. Zakonom je točno propisano koji gradovi mogu, smiju preuzeti decentralizirane funkcije. Nije stvar slobodne volje. Četvrto, Vlada ima prijedlog financijske decentralizacije. Nema ga jer nije na dnevnom redu. I ne vidi se simulacija. Simulacija je napravljena ali samo za one koji znaju čitati brojke.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ma naime kad su se dijelile a po nekim zakonskim prijedlozima ovdje koji su prošli prijedlozima Vlade dijelile su se ovlasti, dijelile su se obveze, dijelila su se zaduženja. Nikakvih novaca pored toga. Nitko se bunio nije iz pozicije. Ovlasti razno razne koje iza sebe nose i troškove su se spustile na razinu županija, na razinu gradova, na razinu općina i ništa se dalje nije dogodilo. Koja je pretpostavka bila iza toga? Pa ja pretpostavljam da se neće ništa ni raditi jer se bez novaca stvari ne mogu obavljati naravno. E sad bi se nešto novaca trebalo spustiti. Sad se, kolega Markovinović ustanovljava da će proračun tu nastradati i žali proračun koji će ostati bez 300 milijuna kuna. Da bi istovremeno u drugoj rečenici kolega rekao da će Zagreb ostati isto bez 300 milijuna kuna, ali na tih 6 milijardi to nije puno. A na stotinu i toliko milijardi to je, naš dragi proračun ne smijemo, ne smijemo dirati. Naravno da želimo oštetiti proračun. Želimo sa državnog proračuna spustiti ne samo obavezu nego i novac na one koji su obavezu morali preuzeti, koji su je preuzeli i koji ju žele preuzeti. Koji žele upravljati tim poslovima. Rad na crno kao isprika da nam ne raste porez na dohodak ja ne mogu uvažiti. Rad na crno samo znači da nam je inspekcije, da nam inspekcije ne rade. Da će najsiromašniji lošije proći ni to nije istina. Najsiromašniji u ovom neće lošije proći. U najmanju ruku Fond za poravnanje punit će se istim tempom i istim novcima kao do sada i imat će manje mušterija. Pa će biti jasno što je razvoj, što je zarađen novac, a što je socijala? Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Markovinović. Izvolite.
Pa evo kolega ima čitav niz ovdje netočnih tvrdnji. Ja sam samo rekao s obzirom da svi pričaju o tom da se u Zagreb najviše slijeva, da tih 300 milijuna kuna Zagreb neće ne znam kako oštetiti niti će ga to upropastiti niti će dobiti oni koji očekuju nekakvu veliku dobit. Dobit će opet mjesta, gradovi i općine koji imaju najviše stanovnika i najviše zaposlenih i oni koji imaju i najveće plaće ovdje. Koliko će i što će gubiti proračun pa samo treba reći kom treba uzeti iz tog proračuna? To je vrlo jednostavno. A da li će to biti devete, desete, osme, šeste, sedme godine o tom isto možemo. Možemo bilo što i mi reći. Nešto isplanirati pa reći: To vrijedi od 2008.godine. Pa proračun ništa ne gubi. Što se simulacije tiče [[Upadice se ne razumiju.]] Gospodine predsjedniče stvarno se ne može govoriti ni raditi. Ja vjerujem kolega Mršić još je zagrijan predizbornom kampanjom s jučerašnjeg Odbora za lokalnu samoupravu, ali ipak molim malo da budete tiši. Što se tiče same simulacije simulacije ovdje nema. Ovdje je samo grad Zagreb i koliko god mi iščitavali ja podnosim uvredu kolege Lesara, ali evo mislim da je to rekao u prijateljskom tonu. Koliko god ovdje iščitavali simulacije nema. Ovdje se ne vidi što će se događati sa, ne znam, nizom gradova i općina iz različitih dijelova Hrvatske. Hvala.
Što se tiče, pa nije neka velika galama u sabornici. Prisustvovao sam mnogim drugim parlamentima. To naprosto ne može se ništa čuti, ali ipak smo mi malo … … [[Upadica se ne razumije.]] Malo smo mi isto pristojniji od mnogih drugih, ne galamimo previše. Na redu je gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo u raspravama smo u više navrata čuli da ova dva prijedloga zakona o kojima danas raspravljamo da će utjecati na državni proračun. Postavljalo se pitanje kako će se to nadoknaditi iz državnog proračuna? Pa onda da državni proračun gubi. Pa ja nisam ekonomista ali toliko mislim da se razumijem. Pa naravno da državni proračun gubi. Naravno da će se državni proračun smanjiti. Ne može državni proračun ostati isti ako idete u smjeru da jedinici lokalne samouprave, odnosno jedinici regionalne samouprave osigurate veća sredstva za one potrebe koje oni imaju. To je sasvim jasno i na razini jedinica lokalne samouprave i regionalne mi u puno navrata, a isto tako i na državnoj razini donosimo razno razne, Vlada donosi uredbe, pa donosimo rebalans proračuna. Dakle, za nekakve potrebe uočimo objektivno uočimo da treba osigurati na pozicijama proračuna određenu stavku pa onda mi rebalansom ili preraspodjelom ili već kako se to zove osiguram. Dakle, to je stvar umijeća, stvar ocjene da li nekakav projekt, da li nekakva investicija je dobra ili nije, stvar nekakvog trenutka, nekakvih vanrednih vidljivih rashoda nemamo poziciju na proračunu, pa onda preraspodjelom ili rebalansom proračuna to osigurati. I ne možemo niti očekivati u sveukupnom prihodu da može i državni proračun ostati u istoj visini, u iznosu od ne znam ja 106 milijardi, a istodobno da mi iz tog istog državnog proračuna možemo osigurati jedinicama lokalne i regionalne samouprave novac za potrebe hajmo sada kazati za fiskalnu decentralizaciju koju ipak mislim da veliki broj zastupnika uočava kao potrebu. Konačno i oni koji u ovom trenutku obnašaju vlast u puno navrata su upravo iskazali tu potrebu da treba izvršiti decentralizaciju, pa i da treba prići poslu drugačije preraspodjele, odnosno da treba pristupiti reformi poreznog sustava i mislim da to nije sporno. Ja bih htio biti konkretan što znači prijedlog zakona zaista nemajući namjeru podržavati ovog ili onog predlagača, nego mislim da mi u Republici Hrvatskoj imamo problem, a problem je vezan i on je financijske prirode što središnja država sasvim sigurno uzima veliki dio prihoda, a sa druge strane jedinice lokalne i regionalne samouprave. Za njih je ovakvom raspodjelom osigurano premalo novaca da bi zadovoljili one potrebe, pa i one obveze koje su decentralizacijom ranijih godina određene da ne kažem nametnute. Kod poreza na dobit povećanje prihoda države je milijardu i 760. Za toliko se umanjuje naravno prihod gradova i općina, županije odnosno Grada Zagreba. Kod poreza na promet nekretninama umanjenje prihoda države je 380 milijuna. Za toliko se povećava prihod županije odnosno Grada Zagreba. Kod poreza na dohodak umanjenje prihoda države je milijardu i 700 milijuna kuna. Za toliko se povećava prihod županija, Zagreba, odnosno gradova i općina. U konačnici to znači da se u proračunu države i Grada Zagreba umanjuje po 320 milijuna kuna, a da povećanje prihoda županija iznosi za 335 milijuna kuna, odnosno povećanje prihoda gradova i općina za 305 milijuna. Naravno, detaljnije ako računamo područja od posebne državne skrbi da tu treba zadržati rezervu, odnosno da u ovim iznosima kojima sam naveo ima razlike doduše ne značajne ali iznosi se razlikuju. Bez pretenzije da stavljamo u prvi plan županiju iz koje dolazim odnosno grad iz kojeg dolazim, ali dopustite da situaciju najbolje poznajem upravo iz grada iz kojeg dolazim iz Osijeka odnosno Osječko-baranjske županije, pa su mi podaci fiskalnog kapaciteta i županije i Grada Osijeka poznati, a naravno da ono što se događa u tom dijelu Osječko-baranjskoj županiji, Gradu Osijeku sasvim sigurno se događa u mnogim rubnim područjima Republike Hrvatske koje imaju iste ili slične ili možda još veće i teže probleme. Kakve bi bile posljedice primjene ovoga zakona za Osječko-baranjsku županiju i Grad Osijek. Što se tiče poreza na dobit prihod države bi se povećao za 28 i pol milijuna kuna. Osječko-baranjska županija prihod bi se umanjio za 9 i pol milijuna kuna, a Gradu Osijeku umanjio bi se prihod za nešto malo manje od 19 milijuna kuna. Kod poreza na promet nekretnina prihod države bi se umanjio za 10 i pol milijuna kuna, ali bi se povećao prihod Osječko-baranjske županije za 10 milijuna i 600 tisuća. Naravno gradovi i općine ostale bi na istoj razini. Kod poreza na dohodak prihod države bi se umanjio za 47 milijuna i 400 tisuća ali bi se povećao prihod županije za 18 milijuna i 800 i prihod Grada Osijeka bi se povećao za nešto manje od 35 milijuna kuna. U konačnici, ovaj prijedlog zakona bi se odrazio na Grad Osijek i Osječko-baranjsku županiju na slijedeći način. Prihod države bi se umanjio za 29 milijuna i 500 tisuća. Prihod Osječko-baranjske županije povećao za gotovo 20 milijuna, a prihod Grada Osijeka povećao za 16 milijuna kuna. Za Grad Osijek i Osječko-baranjsku županiju ovakvo povećanje prihoda je sasvim sigurno značajno i ako moram kazati ne i dovoljno. S obzirom na obaveze sad se vraćam na razinu cijele Republike Hrvatske i na sve ostale županije odnosno jedinice lokalne samouprave koje imaju ovakvih problema. Niti ovo povećanje, niti ove izmjene i dopune prijedloga zakona ne rješava sveukupan problem glede fiskalne decentralizacije. Sasvim sigurno da se i fiskalna decentralizacija mora odraditi na jedan sustavan način. Međutim, ono što bih želio kazati mi smo čekali i čekamo godinama na fiskalnu decentralizaciju. Čekamo da se nešto popravi. Osobno sam očekivao od Vlade Republike Hrvatske da u ovih dvije i pol godine predloži upravo te sustavne mjere fiskalne decentralizacije, da uoči problem međutim to se nije dogodilo i ja ovaj prijedlog izmjena i dopuna uopće ne doživljavam kao savršen. Dapače, ja se slažem da je on manjkav ali ne slažem se s tim da u raspravama koristimo termine povodom ovoga da nešto moramo, moramo analizirati. Trebamo pronaći, nužno je pronaći a ova Vlada ima mandat još nešto manje od dvije godine, ukoliko parlamentarni izbori budu redoviti. Naravno, nije uopće bitno u ovom trenutku, ja mislim, ne znam da li ćete se složiti, pa nije bitno da li će Vlada biti ove stranke ili one. Ja sam maloprije kazao, meni nije važno od koga dolazi prijedlog ovog zakona, zaista mi je to nevažno. A ja mislim da ni hrvatskoj javnosti to nije važno. Važan je sadržaj prijedloga. Ja ne kažem da je ovaj sadržaj prijedloga savršen, sigurno da ima nedostataka, ali da je intencija namjera ovog zakona da se konačno uđe u bit, u problematiku fiskalne decentralizacije, to je sasvim sigurno. I zbog toga ću ja ovaj prijedlog zakona sasvim sigurno podržati. Ali isto tako očekujem i od ove Vlade, i od Vlade koja bude obnašala u narednom razdoblju vlast, a očekivao sam bome i od Vlade koja je prije obnašala vlast da po ovom pitanju i po ovom problemu ipak sjedne, analizira, detaljno analizira i da sustavna rješenja i popravi fiskalni kapacitet jedinica lokalne samouprave, odnosno jedinica regionalne samouprave. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Prvo replika gospodin Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa ja bih htio ovdje skrenuti možda raspravu sa toga da li će državni proračun biti oštećen nečim, i čime i koliko. Gledajte, '93. kada je donesen Zakon o lokalnoj samoupravi Zakon o financiranju, izvorni zakon, dakle o financiranju lokalne samouprave, tada nitko nije raspravljao o tome koliko će tadašnje općine i gradovi biti oštećeni za novac koji su imali. Nitko nije pitao građane koliko će biti oštećeni za imovinu koju su gradili samo doprinosom. Kolega Širac je rekao da je to bila društvena imovina. Da, nije bilo titulara vlasništva, ali se točno zna u Koprivnici tko je sagradio bolnicu, samodoprinosom, škole, samodoprinosom, ceste, samodoprinosom. Prema tome, to je bilo vlasništvo građana na području jedinice lokalne samouprave s kojih je samodoprinos bio uplaćivan. I ova stvar, ova priča o decentralizaciji nije da će država biti oštećene za nešto, jer država nije nešto virtualno, nešto fluidno. Država je sačinjena od građana Hrvatske. Prema tome, samo treba vratiti građanima u pojedinim jedinicama lokalne samouprave ono što im je etatizirano '93. godine. Vi imate primjer danas mi raspravljamo o porezu na dohodak i dobit, a vi imate primjer cesta. Ceste su gradili građani samodoprinosom. Država ih je pretvorila u državne ceste. S osnova korištenja ceste prihod ide u Županijsku upravu za ceste, državni proračun i u proračun Hrvatskih cesta. Gradovi čiji su građani gradili te ceste ne mogu naplatiti ništa s osnova korištenja te ceste. A kada želite položiti komunalnu infrastrukturu uz tu cestu, onda vas Hrvatske ceste traže da plaćate služnost cestovnog zemljišta. Prema tome, neće biti fluidni ili virtualno država oštećena ili državni proračun za nešto, nego ćemo naprosto napraviti raspodjelu sredstava, javnih prihoda kao što je to građani očekuju.
Hvala. Odgovor gospodin Šišljagić.
Hvala. Evo, drago mi je da kolega Mršić se vratio na ovu formulaciju, ajmo tako kazati, oštećenost državnog proračuna. Naime, oštećenost državnog proračuna je figurativno kazano. Dakle, ne može u Republici Hrvatskoj državni proračun biti oštećen na račun jedinica lokalne samouprave, odnosno jedinica regionalne samouprave. jer se podrazumijeva da građani isto tako porezima pune državni proračun, odnosno pune proračun jedinica lokalne, odnosno regionalne samouprave. I prirodno je da država bude samim tim zainteresirana da se određena komunalna infrastruktura, ceste, vodovod, kanalizacija, da se to na razini jedinice lokalne samouprave, odnosno regionalne samouprave radi, da se izvršavaju određeni projekti i mislim da to ne bi trebalo biti upitno. Dakle, građani neće biti oštećeni, ali će se napraviti, i ja mislim da je to nužno, da je prošlo nije 5 minuta do 12, nego je prošlo 12 sati, da je to nužno da se priđe temeljitoj analizi fiskalne decentralizacije u Republici Hrvatskoj. Ne da bi nekoga oštetili, nego da bi napravili jedan veliki iskorak i da bi zapravo poboljšali funkcioniranje lokalne i regionalne samouprave.
Hvala. Ispravak, gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa gospodin Šišljagić je iznio više netočnih navoda. Ja ću se samo osvrnuti na dva najvažnija. Govoreći o fiskalnoj decentralizaciji bitno je, ispravljam netočan navod jer nema prave fiskalne decentralizacije bez teritorijalnog preustroja države i bez rješavanja pitanja sive ekonomije. A to vam je od 11 do 15 milijardi kuna. Prema tome, državni proračun neće biti oštećen ako se riješi pitanje sive ekonomije. A te ste stvari o decentralizaciji mogli govoriti prije godine dana dok ste bili u vladajućoj većini. Hvala.
Složit ćete se da je ovo jedno mišljenje, jel' tako. … [[Upadica se ne čuje.]] Na redu je gospodin zastupnik Damir Kajin kojeg nema pa gubi pravo. Na redu je gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Naime, reforma zajedničkih poreza, radi se ovdje o zajedničkim porezima, u zajedničkom smislu da ih dijele središnja država i jedinice lokalne samouprave, je ključ decentralizacije. Decentralizacija se provodi zapravo na tri razine. Prva razina je decentralizacija ovlasti. To nam ide bez problema u ovom Domu. Kako god dođe koji prijedlog Vlade da se ovlasti spuste na razinu lokalne samouprave, to bez posebnih protivljenja prođe. Druga je decentralizacija sredstava. To se radi teško. Evo i danas čitav dan to radimo i pitanje je što ćemo napraviti. Ovo je jedan od mogućih modela. Možda kad bi nam Zakon o izboru zastupnika u Hrvatski sabor drugačije izgledao i kad bi ljudi koji sjede ovdje stvarni račun, neposredno imenom i prezimenom polagali građanima iz jedinice lokalne samouprave iz koje dolaze, možda bi diskusije drugačije izgledale. Ovako očito da je dobar dio diskusija zapravo nekakav zavjet lojalnosti, a ne govori o stvarnim interesima. Naš prvi prijedlog koji se ticao ove tematike potječe iz lipnja 2004., malo drugačiji model je bio, ali cilj je bio isti. Na drugi način raspodijeliti neke od ovih zajedničkih poreza. To je odbijeno bez posebno rezona, odnosno sa glavnim rezonom Vlada će ponuditi svoj plan decentralizacije, fiskalne decentralizacije, Vlada ima model, taj model će se naći ovdje pred nama, vidjet ćemo da je genijalan i prihvatit ćemo ga čim dođe. Model se još uvijek nije prijavio, čekamo ga, ali na putu je sigurno. Porez na dobit postaje ovim prijedlozima izvornim prihodom države, na dohodak uglavnom ostaje lokalnoj samoupravi dok promet nekretninama najveći profit iz predloženog prijedloga ostvaruju županije. Naime županije su u čudnom limbu, opet im isto kao i općinama i gradovima samo malo bržim tempom spuštamo ovlasti s druge strane dižemo ovlasti sa općina i gradova na županije, a županije nemaju apsolutno nikakav utjecaj zapravo na veličinu sredstava kojima raspolažu. Županije ne mogu raspisati niti prirez, županije ne mogu ni na koji način doći do sredstava osim iz sredstava državnog proračuna i ovakvim nekim načinom kako ovdje predlažemo. Prednost ovih prijedloga je pojednostavljenje sustava i jasnoća prihoda. Sustav se pojednostavljuje tako da jedan porez ide na jednu stranu, drugi na drugu stranu i nema puno miješanja i mogućnosti neshvaćanja teškog izračuna. Jedno vrijeme nas je Vlada uvjeravala kako je nemoguće obračunati porez na dobit prema mjestu rada, sada čujemo da Vlada upravo o tom rješenju raspravlja jer je to kao bilo jako komplicirano, odjedanput više nije komplicirano. Ovaj je sustav u svakom slučaju jednostavniji od postojećeg. Naravno nitko ne tvrdi da je savršen, nitko ne tvrdi d boljeg nema, ali da je poboljšanje u odnosu na postojeći to sasvim sigurno. Smanjuje se, a to je čini mi se izuzetno važno, mada ne i eliminira do kraja, potreba za transferima iz središnjeg nivoa upravljanja na nižu razinu. Naime, ti transferi, a posebice oni koji ovise o političkoj volji koji prolaze kroz središnje fondove, ti transferi su zapravo način iskazivanja, potvrđivanja i oživotvorenja političke moći, moći vlasti i moći politokracije po sistemu uspješan političar je onaj tko netko negdje ima i tko tom koga ima na pravo mjesto može doći i reći ajde molim te daj spusti u moju općinu, spusti u moj grad nešto pa jesmo ljudi. Takav kriterij uspješnosti i je sasvim jasan i dobar i funkcionira u sustavu kada se sva vlast nalazi i sav novac nalazi na vrhu. Onog časa kada se dio tog kolača odlomi i spusti tamo gdje je zarađen, takva vrste veze gube na smislu. Na ovim prijedlozima već dugo inzistiramo. Očito je sad čini mi se da se svi slažu u tom, da takvi stavovi u fiskalnoj decentralizaciji o tome da novac treba ne samo potrošiti nego da novcem trebaju raspolagati ljudi tamo gdje ga zarade, prestaje čini mi se biti politički stav. Postaje pomalo civilizacijski stav kao što se dogodilo sa dobrim dijelom političkih stavova Hrvatske narodne stranke pa se to potvrdilo i na klauzuri HDZ-a u Varaždinskim Toplicama gdje je ovakav stav o pravednijoj podjeli poreza izišao kao jedan od jasnih stavova vladajuće stranke. Prosvijetlilo se, nadam se da će se prosvijetliti i u praksi. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja bih htio podsjetiti na jedno moje pitanje kada sam postavio pitanje premijeru na tragu ovoga što je bilo i na onoj klauzuri, postavio sam pitanje premijeru pošto je on u svojoj raspravi rekao da će se Vlada pobrinuti za ravnomjerniji razvoj Republike Hrvatske i da će se pobrinuti o tome da se ti porezi drugačije raspoređuju prema jedinicama lokalne samouprave. To je bilo prije šest mjeseci i on je rekao da će to Vlada riješiti u vrlo skorom roku i da će to biti vrlo kvalitetno napravljeno i da ćemo mi vrlo vjerojatno svi biti zadovoljni sa tim prijedlogom. Ja sam tada u svom odgovoru njemu rekao, ako nemaju dovoljno stručnjaka da naprave nekakav prijedlog, bilo kakav prijedlog, ponudio sam prijedlog nas HNS-ovaca da pomognemo u izradi tog zakona i rekao sam da ćemo mi u svakom slučaju sa svojim prijedlogom izaći daleko prije nego što će to Vlada predložiti. Mi smo danas izašli sa jednim prijedlogom, ne tvrdimo da je on završetak nekakve reforme raspodjele i tog ravnomjernog razvoja Republike Hrvatske jer ja ću za razliku od kolege Šišljagića gdje je on radio simulaciju na Osječko-baranjskoj županiji i na gradu Osijeku, ja ću napraviti simulaciju na jednoj općini koja spada u one koje jedva preživljavaju pa ću vam pokušati objasniti i onu priču koju svi kažemo da to neće pomoći siromašnima ništa. Zašto? Iz jednostavnog razloga što smo mi ovdje u Saboru u ove dvije godine donijeli barem 18 zakona gdje smo određene obveze prenijeli jedinicama lokalne uprave, lokalne samouprave i gdje smo na tih 123 grada i 426 općina upisali dvije bitne riječi koje se pojavljuju u svakom od tih zakona, a to je "dužni su" i "obvezuju se", a nigdje nismo definirali na koji način će oni neke od tih svojih dužnosti i obveza moći financirati. I u nekakvim, svi tu spominju i nekakve smjernice ekonomskog razvoja. Po tim smjernicama ekonomskog razvoja jedna od općina koju bi ja htio analizirati, a dvije su takve u Osječko-baranjskoj županiji, jedna je Donja Motičina, a druga je Biškovci. Općina Donja Motičina ima prihode, ukupne prihode od milijun i 150 tisuća kuna. Prihodi od poreza su im 290 tisuća kuna. Da nema državnih potpora koje su u iznosu 300 tisuća kuna i pomoći županije i pomoći države, recite vi meni na koji način bi ta općina mogla izvršavati sve one obveze koje su joj dane. I tamo djeca trebaju ići u dječje vrtiće, i tamo im treba javna rasvjeta, i tamo im treba kanalizacija, voda i sve ono što je potrebno svakom građaninu u ovoj državi. I oni moraju odvoziti smeće, i njima trebaju lokalne ceste, a da ne govorim o stipendijama koje su neki ovdje spominjali iz gradova koji su to na svu sreću riješili. Postoje općine kojima ni ovakva pomoć koju smo mi sada predložili, ovakva raspodjela neće donijeti gotovo ništa. Ali to bi trebao biti drugi korak kad već Vlada nije napravila ni ovaj prvi. To bi trebao biti drugi korak u kojem bi Vlada pomogla i takvima koji su na rubu egzistencije. Ako ne mogu opstati, ajmo ih raspustiti. Znamo na koji način su formirani. Formirani su na taj način da se zbrinu određeni politički kadrovi u neka bivša vremena. Ali ako ne mogu sami sebe financirati i ako država ne misli o njima voditi računa onda donesimo političku odluku i budimo spremni na posljedice takve političke odluke pa raspustimo takve općine. No nijedna vlast do sada nije željela se uhvatiti u takav koštac i raspustiti takve općine. A da vam budem iskren, nisam ni ja da se raspusti općina koja ima 5 tisuća 300 stanovnika i samo 300 zaposlenih. Zar su oni krivi što imaju samo 300 zaposlenih. Zar nema tu krivice i države? Zar država nije trebala omogućiti da se na neki način taj kraj razvije? Zar je to ta zelena Hrvatska o kojoj mi pričamo i koja treba hraniti plavu Hrvatsku? A cijela sjeverna Hrvatska je takva. Vidjeli smo i sinoć u razno raznim emisijama šta sve seljaci ne dobivaju. Vidjeli smo prazne kuće, prazna dvorišta, prazna sela u kojima nema više nikog osim staraca. Zar očekujemo da svi dođu u Zagreb? Zar očekujemo da Zagreb bude 4 milijuna a 400 tisuća ljudi da se raširi po cijeloj Hrvatskoj? Jer na ovaj način kako vodimo računa o ovim selima koja su na rubu preživljavanja, to će se sigurno dešavati. I zato učinimo ovaj mali napor kojeg smo mi sad predložili gdje praktički ne uzimamo nikom da bi dali nekima koji nemaju. Ja znam da to neće puno pomoći ni Viškovcima, neće puno pomoći ni Motičini jer njihov proračun sa tih 700 tisuća kuna stvarni proračun neće se povećati za više od 20 tisuća kuna. Ali vjerujte, njima i tih 20 tisuća kuna užasno puno znače jer su im kapitalne investicije na toj općini 60 tisuća kuna. Hvala.
Replika, prvo, gospodin Kruno Peronja. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. I replika i ispravak, ali usmjerit ću se, na prvi pogled doista ovi predloženi zakoni su primamljivi i možda bi mogli nešto urediti. No kratkom i jasnom analizom općine i gradovi na hrvatskim otocima izgubili bi oko 50 milijuna kuna. Naime, prema Zakonu o financiranju jedinica lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave općine i gradovi iako su potpisnici sporazuma o zemljišnom financiranju kapitalnih projekata, od interesa za razvitak otoka, ovim bi se Prijedlogom zakona uopće ne regulira. Ništa se to ne spominje. Kako su i sad mnoge investicije upravo zahvaljujući Zakonu o otocima, zahvaljujući prihvaćenim programima od hrvatske Vlade, mnoge investicije u tijeku pitanje je tko bi te investicije nastavio i dovršio. Jednako tako 215 općina i gradova na području posebne državne skrbi brdsko-planinskim područjima izgubili bi također u raspodjeli poreza na dohodak oko 152 milijuna kuna što bi zahtijevalo izmjene i drugih propisa i zakona. Stoga je najprihvatljivije upravo ono što hrvatska Vlada radi i što iskazuje da se u smjernicama ekonomske politike za 2006., 2008. predviđaju porezne reforme. A i također okvirnim programom decentralizacije za 2004., 2007. predviđa se da se i zakoni kompletno usklađuju i mijenjaju. Mnoge odredbe stoga bi trebalo na jedan moderan, nomotehnički urediti u cjelini da se ne dogodi da samo s vremena na vrijeme palijativnim mjerama radimo dopadljive prijedloge zakona.
Hvala. Odgovor, gospodin Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Prekrasno ste vi to, kolega, rekli međutim mi smo tu priču ovdje već u Saboru slušali, a i nakon vaše klauzure smo slušali istu tu priču da će Vlada nešto riješiti, da će Vlada nešto predložiti, da će Vlada nešto napraviti. Sad vi spominjete i smjernice. Smjernice su do 2007., ovo se ne uklapa u te smjernice. Ne možemo ništa mijenjati zato što bi zadirali u proračun po tim smjernicama. Znači li to da ništa se neće raditi do 2007. godine? Znači li to da će svi ovi koje sam nabrojio, recimo samo ove 2 općine u Osječko-baranjskoj županiji, znači li to da oni mogu staviti ključ u bravu? Nemojte, tamo su vaši na vlasti, HDZ je na vlasti.
Isto replika, gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa baš je uvaženi kolega iznio dobro dva primjera. Dvije općine sa područja Osječko-baranjske županije gdje je u biti s jedne strane dočarao onaj dio o čemu ja govorim. Da je potrebno izvršiti jednu cjelovitu analizu sadašnjeg teritorijalnog ustrojstva države pa bi se došlo do pokazatelja da veći broj općina, pa čak i neki gradovi, znamo kakvih imamo gradova, ne funkcionira, ne izvršava ono što je bilo zamišljeno da će izvršavati. To je jedan od načina da bi se krenulo na pravu fiskalnu decentralizaciju. Drugi način je borba protiv sive ekonomije pa će se napuniti državni proračun, odnosno i proračuni i županija i gradova i općina. A najbolji je primjer ovaj što je rekao, a to je najveći problem. Mislim da mi, cijela rasprava ide nam u krivome smjeru jer porezni sustav koji je razvojni, koji će omogućavati novo zapošljavanje. Gospodarski rast će riješiti u mnogome i pitanje da i ono sad što je predviđeno recimo, a pogotovo ovo što se predlaže da bi imale općine, gradovi koji trebaju biti općine i gradovi, koji kao takvi moraju funkcionirati, daleko će onda biti da je recimo par tisuća uposleno u toj općini onda bi se to konačno osjetilo. I sad se mi ponovo ovdje govorimo recimo oko ovoga dijela što je oko poreza na dobit, a zaboravimo i jednu temeljnu stvar da recimo najveću dobit u Hrvatskoj ostvaruju banke, a znamo kako i na koji način se privatizirane banke u Hrvatskoj i oni tu dobit ostvaruju kako? Ostvaraju sredstvima štednjom hrvatskih građana, zarade na njima, nešto malo kao plate državi i to sve iznesu van i onda opet kao kredite unose u državu. E to je, znači vratimo priču natrag od početka. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor, gospodin Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem Peri što je neke stvari i nadopunio, međutim jednu stvar ga moram podsjetiti. On skroz govori da trebamo napraviti simulaciju. Do kada mi čekamo tu simulaciju? Do kada naši građani čekaju simulaciju? Zar Vlada ne može napraviti simulaciju? Ako smo mi uspjeli napraviti i nabaviti sve podatke da bi napravili ovakvu simulaciju, zar to Vlada ne može koja ima sve te stvari kod sebe? Ali da bi usporedio u kojoj situaciji je Slavonija u odnosu na druge krajeve, kad bi ja išao dići kredit na nekakav objekt u Slavoniji deset puta, minimalno deset puta manji kredit mogu podići za onaj objekt kojeg imam tamo u odnosu na onog u Dalmaciji, u Istri ili u Zagrebu. To je prva nepravda koja se tiče Slavonije, a da ne govorim sad o cijenama, o cijeni kvadrata, o cijeni stambenog prostora, o cijeni poslovnog prostora, o cijeni hektara zemlje i ako tu država ne intervenira, gospodo Slavonija je odavno na koljenima.
Hvala lijepa. Imamo još jednu repliku, gospodin Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Ja se uglavnom priklanjam raspravi za potrebom decentralizacije, pogotovo fiskalnom dijelu. Evo moje već tri, četvrti mandat, iskustvo kao čelnika lokalne samouprave govori da nije dosta, ne bi ni to bilo dosta. Naime kaj se događa s lokalnim proračunima? Lokalni čelnici i ja i svi drugi trošimo na državne programe sredstva koja i ovak su oskudna i dok god centralna vlast ne shvati da je njoj za potrebe ravnomjernoga razvoja Republike Hrvatske imperativ svim stanovnicima lijepe naše, ma bilo kojem dijelu na isti način, pod istim uvjetima osigurati magistralne vodove, bilo pitke vode, plinovoda, ceste koje su u njihovoj moći nadležnosti, svih infrastrukturnih objekata od školstva do zdravstva onda smo mi jedne bijede tak da rečem i nemogućnosti uopće zadovoljiti potrebe stanovništva i čim ovakav ustroj dalje ostaje mi se selektivno razvijamo ili bolje rečeno ne razvijamo one dijelove gdje bi trebali, a ruralna područja gdje je ogroman priljev i ovoga fiskalnoga dijela jednostavno nam izmiču kontroli i ovo je poruka centralnoj vlasti da ona mora razmišljati o cjelokupnom razvoju Republike Hrvatske na isti način, a ne vrući krumpir lokalnoj upravi i samoupravi davati. I kolegu još podržim u uvjerenju i najmanja općina najmanjim fiskalnim kapacitetom je od interesa za Republiku Hrvatsku ma gdje god se ona nalazi jer je nezamjenjiva u onom dijelu društvenoga standarda sačuvanja, ja to govorim jednostavnim rječnikom vjere, običaja i tradicije, dok toga nije bilo mi smo duhovno propadali.
Odgovor, gospodin Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i ujedno zahvaljujem kolegi Kolaru što je nadopunio onaj dio kojeg on daleko bolje poznaje jer je dugogodišnji načelnik općine. Jedino što moram primijetiti da on ima koliko toliko sreću što njegova općina ima dodatne prihode od nafte, ali isto tako moram podsjetiti da postoje druge općine gdje se ta Zakonom o mineralnim sirovinama te općine su daleko zakinute jer praktički ne dobivaju ništa, jer izračun kakav je rađen državni inspektorat nikad nije odradio po pitanju toga ništa i izračuni su napravljeni smiješni i općine su zakinute. A samo da podsjetim koje smo sve zakone donijeli i obveze prebacili općinama, a nismo im dali sredstva. To je Zakon o otpadu, Zakon o zaštiti zraka, Zakon o zaštiti i spašavanju, Zakon o zaštiti prava pacijenata, Zakon o zaštiti prirode, izmjene i dopune Zakona o društvenoj poticajnoj stanogradnji i da ne nabrajam, tu smo ih izdvojili samo 18, a donijeli smo ih i više.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo moram ispraviti jedan netočan, a i ružan navod da zapravo su općine '93. nastajale da bi se zbrinuli političari. Pa ja mogu reći evo kako su općine nastajale. Općina Samobor bilo je predloženo da budu tri općine i jedan grad, dvije općine stanovnici nisu prihvatili jednostavno i ostale su u Gradu Samoboru. Za cijelu Zagrebačku županiju mogu vam reći da su dolazili anonimni ljudi, anonimne načelnice, anonimni načelnici iz svih stranaka, nitko od političara nije, bilo kakvih poznatih političara nije sjeo za fotelju općine ili grada. Hvala.
To je mišljenje na mišljenje je li, a sada u ime predlagača gospodin Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Samo bih se želio osvrnuti na neke teze koje su ove izrečene, a ponajprije na tezu da općine na brdsko-planinskim područjima i na otocima ovim Zakonom, odnosno Prijedlogom zakona gube. To je potpuno paušalna ocjena. Naime ovim Prijedlogom zakona općine na tim područjima, njima se povećava udio u porezu na dobit, one zadržavaju svu dobit u odnosu na sve ostale općine, sve ostale općine daju dobit državi, odnosno država uzima porez na dobit osim ovih općina. One dobivaju kompletan porez na dobit. To je prva činjenica. Druga činjenica da se ove općine ne plaćaju u Fond izravnanja temeljem ovoga Zakona i taj novac, to je 10% poreza na dohodak ostaje tim općinama. Prema tome, to su dva dodatna prihoda ovih općina i teško je na temelju ovoga, naravno ne može se to sa sigurnošću tvrditi ali apsolutno je paušalno ocijeniti na temelju ova dva podatka da se radi o smanjivanju prihoda općina u brdsko-planinskim područjima. Gospodin Jelkovac kojega ovdje nema je pitao a tko će umjesto države vratiti udio poreza na dohodak koji je do sada radila država. Fond izravnanja će po ovom prijedlogu biti manje opterećen nego što je bio do sada i u tom će se fondu izravnanja sigurno naći novca za sve one funkcije koje je država iz tog fonda prema tim općinama imala do sada. Upravo zbog ovih razloga, ali ja dovodim u pitanje i temeljnu vašu tvrdnju, to je gospodin Peronja govorio, da će doći do smanjivanja prihoda općina u brdsko-planinskim područjima i na otocima. Osim toga, temeljna značajka ovoga prijedloga je povećanje prihoda županija. Županija je i općina od posebne državne skrbi pa će županija dio svojih povećanih prihoda ako ispravno obavlja svoju funkciju upotrijebiti dominantno tamo gdje su općine od posebne državne skrbi. Osim toga, i županija u ovakvim okolnostima može organizirati svoj vlastiti unutar županijski fond izravnanja. Ja ne znam da li to po našim zakonima sada postoji, koliko ja znam ne ali tako financijski osnažena županija može dakle osnovati svoje vlastite fondove izravnanja i ako bi slučajno koja općina po ovom prijedlogu ostala sa manjim prihodima ili njeno povećanje ne bi bilo u prosjeku povećanja to bi mogla nadoknaditi županija jer to je njena funkcija. Županija nema svoj zasebni teritorij koji ne bi obuhvaćao općine. Prema tome, ta tvrdnja da se ovdje radi o smanjivanju prava prihoda općina u brdsko-planinskim područjima i općina na otocima je apsolutno paušalno. To su vaše procjene. Ovo o čemu sam ja govorio o tome da se njihovi prihodi u dva segmenta zapravo povećavaju a ne smanjuju ne potvrđuje tu vašu paušalnu ocjenu. Druga stvar oko koje bih želio nešto reći to je pitanje simulacija. To je gospodin Markovinović rekao. Ja se slažem apsolutno s time da bi svaki ovakav zakon trebao imati simulaciju, no istina je da nije nijedan zakon se pojavio u ovom Saboru koji je se ticao jedinica lokalne samouprave u proteklih petnaest godina da je imao sa sobom simulaciju. Pa ne možete očekivati od oporbene stranke da ona napravi ono što tijekom svih petnaest godina nije bila u stanju učiniti država. Pa zadnji zakon koji smo donijeli u listopadu mjesecu prošle godine, koji je povećavao nadležnosti a to znači i obveze i općina i gradova, i velikih gradova i županija, jednako tako ni riječju nije spomenuo to što to zapravo stoji, koliko to košta. Pa ne možete očekivati da oporbena stranka podnese jednu takvu simulaciju. Ako želite simulaciju mi možemo zaključkom ovdje iz prvog čitanja zadužiti Vladu jer ona je u stanju dati simulaciju i prikaz troškova i odnose troškova za sve općine i gradove. Zašto smo mi ovdje izdvojili samo Zagreb? Zato što Zagreb sudjeluje u porezu na dobit sa 76% i jasno je da će Zagreb kada se porez na dobit potpuno daje u prihode države ostati bez prihoda. Nije za pretpostaviti da će bilo koji drugi grad zato što gubi taj relativno mali prihod biti smanjenih prihoda jer dobija povećani prihod na dohodak. I zato nismo vršili analizu nijednoga drugoga grada. Samo grad Zagreb a to je evidentno zbog takvog njegovog enormnog i rekao sam jutros nepravednog udjela u porezu na dobit je ovdje spomenut. Svi ostali gradovi očekuje se naravno i sve ostale općine će zbog gubitka poreza na dobit a dobitka poreza na dohodak zapravo ostvarivi povećanje prihoda. Zato smo samo simulirali Zagreb. I kada se tiče simulacija mi smo ovdje u Hrvatski sabor predložili prošle godine zaključke u vezi sa točkom dnevnog reda koju smo sami predložili Prijedlog zaključaka o položaja i perspektivama razvoja lokalne i regionalne samouprave u Republici Hrvatskoj. Nekoliko je tih zaključaka. Jedan od njih kaže: "Hrvatski sabor zadužuje Vladu Republike Hrvatske da u roku od 90 dana Hrvatskom saboru podnese cjelovito izvješće o stanju lokalne samouprave u Republici Hrvatskoj uključujući i prijedloge zakona" itd. I drugi od tih nekoliko naših zaključaka koje ću spomenuti: "Hrvatski sabor zadužuje Vladu Republike Hrvatske da najmanje jedanput godišnje podnosi cjelovito izvješće Hrvatskom saboru o stanju lokalne i regionalne samouprave koja će uključivati i prijedloge razvoja.". Tu bi se u tim cjelovitim izvješćima Vlade trebao naći prostor i za simulaciju. Međutim, vi ste te naše prijedloge odbili. Ti prijedlozi nisu prihvaćeni. Mi smo ovdje raspravljali o strategijama ne znam čega proteklih desetak godina u Hrvatskom saboru. Mi nikada nismo proveli cjelovitu raspravu o lokalnoj samoupravu osim zahvaljujući nekim oporbenim inicijativama. A lokalna samouprava, njena pozicija, njene perspektive, razvoj, njen utjecaj na razvoj ukupne demokratske klime u društvu je daleko važniji od niza tema koje smo mi ovdje raspravljali. Ali mi nikada nismo proveli cjelovitu raspravu o tome šta Hrvatskoj znači lokalna i regionalna samouprava. Mi smo to predlagali, pokušali ovim prijedlogom zaključaka o perspektivama i položaju lokalne samouprave učiniti, međutim vladajuća većina je te naše prijedloge odbila. I ne možete sada ovom prilikom očekivati da se da simulacija kad to niste činili kada je to bilo prošle godine kada smo donosili Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi. I još nekoliko sitnih primjedbi. Pitanje sive ekonomije, pitanje neuplaćivanja ili zapravo varanja države na uplaćivanju nižih poreza na dohodak se ne tiču ovoga zakona. To su prekrupne stvari. Ovaj zakon je u tom smislu neutralan ili čak ima i nekakav pozitivan utjecaj. Jasnim razgraničenjem šta su prihodi od poreza na dohodak a šta od poreza na dobit bit će lakše pratiti te poreze pa će se onda možda u perspektivi dobiti informacija o tome koja bi pomogla da se uhvatimo u koštac sa tim zlima, sa neplaćanjem dakle poreza, sa poreznom evazijom ili sa sivom ekonomijom. Ovaj zakon sam po sebi nije zakon koji bi mogao riješiti pitanje sive ekonomije i neplaćanja poreza na dohodak na pravi način ali sigurno negativno ne utječe na te negativne pojave u državi. On mislim da omogućuje da se bolje prepoznaju tko ne plaća porez? Na koji način se porez plaća? Pa u tom smislu ima simboličan pozitivan doprinos. Evo hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospođa zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja bih samo podsjetila da je Hrvatska narodna stranka u više navrata u ove zadnje dvije godine u Hrvatskom saboru išla sa prijedlogom različitih paketa zakona ili zakona kako od onog Zakona o povećavanju osnovice za neoporezivi dio dohotka u paketu sa Zakonom o povećanju udjela u porezu na dohodak kojime se trebalo osigurati bolju raspodjelu sredstava u državi odnosno osigurati veću decentralizaciju i ravnomjerniji razvoj Hrvatske. Također smo predlagali 2004. godine i zaključak kada smo išli prema Vladi i kada je trebalo u roku od 5 mjeseci Vlada od usvajanja ovog zaključka i raditi na izvedbama, na izmjenama provedbenih propisa i predložiti Hrvatskom saboru promjenu postojećih propisa kojima se reguliraju način raspodjele poreza na dobit na način da se dobit a time i porez na dobit izračunava po zaposlenom i pripadajući dio uplaćuje općinama odnosno gradovima i županijama po mjestu rada zaposlenika. Sjećate se da je to bilo odbijeno. I jedno i drugo. Dakle samo bih htjela zaključiti da je ovaj paket zakona kojem sada idemo upravo na tragu onoga što od početka ovog mandata za što se zalažemo. Dakle zalažemo se za jaču fiskalnu decentralizaciju. Današnji neravnomjerni razvoj Hrvatske i skupa centralizirana država sa koncentracijom sredstava a time i moći ne može biti dobar temelj za razvoj pravednog hrvatskog društva, a niti za Hrvatsku istih šansi kao što to mi često puta u HNS-u znamo reći. Raspodjela poreznih sredstava između jedinica lokalne samouprave, regionalne i područne samouprave i države danas je potpuno nesrazmjerna i nepravedna, a u najmanju ruku u skladu s Europskom poveljom o lokalnoj samoupravi na koju se često pozivamo ni slučajno nije. Republika Hrvatska visoko je centralizirana država. Decentralizacija naročito fiskalna samo je daleka obala za općine i gradove. Ono što je do danas jedino i donekle decentralizirano jesu obaveze jedinica lokalne samouprave a o sredstvima gotovo da nije decentralizirano ništa. HNS predlaže Zakon o izmjenama i dopunama poreza na dobit i ovog puta u paketu sa Prijedlogom zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave odnosno izmjene se odnose na raspodjelu prihoda od poreza na dohodak, dobit i poreza uprihođenog od prodaje nekretnina. Prirez da budemo sasvim jasni nije tema i odluka o visini prireza. I dalje ostaje u nadležnosti jedinica lokalne samouprave. Porezni prihodi sa naslova poreza na dohodak u 2004. godini iznosili su ukupno nešto više od 8 milijardi kuna. Procjena ukupnih prihoda ostvarenih od poreza na dobit za 2005. godinu iznosi oko 5,84 milijarde kuna od čega 4 milijarde je prihod državnog proračuna. Prihode od poreza na dobit karakterizira koncentracija tog poreza u gradove u kojima je sjedište većine velikih tvrtki koje ostvaruju značajnu dobit. Od toga je većina koncentrirana upravo u gradu Zagrebu. Što se tiče prihoda od poreza na promet nekretnina ostvaren u 2004. godini iznosio je ukupno oko 880 milijuna kuna. Od toga gotovo 1/5 cirka 18% je bio prihod grada Zagreba. Obzirom da u gradu Zagrebu ostvaren najveći opseg poslova u prometu nekretnina. Obzirom na tendenciju rasta prometa nekretnina isti porez za 2005. godinu procjenjuje se na 950 milijuna kuna od čega bi grad Zagreb mogao uprihoditi blizu 200 milijuna kuna. Osnovni cilj ovog Prijedloga zakona je odnos cijelog zakonskog paketa poticati upravo decentralizaciju i policentrični razvoj. Zakonskim ovim rješenjem predlaže se da se porez na dohodak postane prihod jedinica lokalne i područne samouprave i to na način da se od, da je ukupni porez na dobit od 5 milijardi 840 milijuna ide državi. Dobit u cijelosti, istovremeno predlaže se da porez na promet nekretnina bude zajednički prihod jedinica lokalne i područne samouprave, a porez na promet nekretnina prema sadašnjim zakonskim odredbama prihod je općine odnosno gradova i država. Županija gotovo uopće ne sudjeluje za sada u raspodjeli tog poreza. Nesporno je činjenica da županija, da županije danas donose prostorne planove i sudjeluju u svim strateškim, infrastrukturnim i drugim projektima od važnosti za županiju čime svakako doprinose na određeni način razvoju regije. Ova izrazita centralizacija međutim nije samo vidljiva u državi. Ona je vrlo lako se može pratiti i u gradu Zagrebu. Grad Zagreb upravo je takav negativan primjer i kad kažemo riječ metropolizacija u Zagrebu to ima negativni odnosno pežurativni zvuk jer je to ustvari inačica za opustošenje Hrvatske. Jer trend silovitog useljavanja u Zagreb ozbiljno narušava demografsku sliku Hrvatske a o tome što to znači za grad Zagreb i koliko je to opterećenje za stanovnike grada Zagreba da i ne govorimo. Samo u 2005. godini useljeno je u grad Zagreb 86 tisuća stanovnika što je podjednako recimo jednom malo većem hrvatskom gradu. Zamalo slogan biti će ne "Hrvatska moja država" nego "Zagreb moja država" a o tome da predsjednika imamo ne trebamo niti govoriti. Od ukupno svih javnih prihoda cirka 86% ostaje državi. 2% svega ide županijama, a od 12% ako idu gradovima i općinama od tih 12% ili cirka 45% ide gradu Zagrebu, a samo 6% ide svim ostalim općinama i gradovima u Republici Hrvatskoj. Kao zastupnica ispred 6. izborne jedinice moram naglasiti da je bruto društveni proizvod u Sisačko-Moslavačkoj županiji 1200 dolara po glavi stanovnika. U isto vrijeme u toj istoj izbornoj jedinici taj isti bruto društveni proizvod u gradu Zagrebu iznosi 23 tisuće dolara "per capita". Grad Zagreb ima za 2006. godinu proračun, projekciju proračuna od 6 milijardi 375 milijuna kuna. Samo 200 milijuna namijenjeno je za gradske četvrti. Jedva da možemo reći da je od ukupnog proračuna namijenjenog za 2006. godinu svega 3% tog proračuna namijenjeno je za decentralizirani rad mjesne samouprave odnosno 17 gradskih četvrti. Mislim da ne treba posebno ništa zaključivati i da je potpuno jasno da smo jedna izuzetno centralizirana država da je naše podražavanje Europske povelje o lokalnoj samoupravi više-manje deklarativno, a da de facto zaista fiskalno do sada nismo ništa napravili. I okviri kojima želimo, ovim zakonom što želimo među inima napraviti je i pojednostaviti porezni sustav i osigurati upravo bolje mogućnosti, bolji okvir za gospodarski i gospodarstvo i kvalitetniji život na, u lokalnoj samoupravi. Samo analizom ove tablice koja je dana vidjet ćete da osim što država, državi se smanjuje prihod od, za 320 milijuna, Gradu Zagrebu se smanjuje prihod za 315 milijuna, što u Gradu Zagrebu iznosi svega 5% u odnosu na proračun koji je ovaj čas predviđen za 2006. godinu. Za županije to predstavlja povećanje prihoda od cca 50% u odnosu na sadašnje stanje, a za gradove i općine porast od 10%. I možda još samo nešto, vezano na ono što je gospodin Radoš maločas govorio, što se tiče 215 općina i gradova koji su danas u sustavu područja od posebne državne skrbi, odnosno koji imaju status ili brdsko planinskoj područja ili su otočke jedinice lokalne samouprave, mislim da je krivo shvaćeno da dolazi do smanjenja. Naime, upravo iz ove tablice se vidi da se pomaže izravnanje, ostaje na istom nivou. Međutim, povećanjem sredstava općinama i gradovima u 10% i povećanjem sredstava županijama od skoro 50% veliki dio općina i gradova će ispasti iz tih, tog broja od 215 i smanjit će se broj općina kojima je to potrebno. Tim smanjenjem broja povećat će se mogućnost, odnosno u bazi će ostati isto, čime će one općine koje i dalje ostanu u takvoj kategoriji dobiti više sredstava. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Ima replika, gospodin Valter Poropat. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa, evo replicirao bih samo, bez obzira što se u većini stvari slažem sa uvaženom kolegicom Čičin-Šain da ova država nije ništa učinila na decentralizaciji države. Učinila je, učinila je na decentralizaciji obveza jedinica lokalne i regionalne samouprave. Pa možda upravo po tome treba raditi, s obzirom da se sredstva nikako, nikako da se sredstva decentraliziraju, da se uputi na način da se ide decentralizacijom sredstava na način kako se radi decentralizaciju obveza prema jedinicama lokalne samouprave. Hvala.
Hvala lijepo. Gospođa Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Poropat, točno je, ovaj drugi dio kad sam ponovila sam zaista rekla da nije ništa napravljeno. Istina je, decentralizirane su obaveze, ali nisu decentralizirana fiskalna sredstva, nisu novci decentralizirani. Dakle, ustvari napravljen je "fejk", jedan samo privid decentralizacije. Vi decentralizaciju postižete decentralizacijom moći, a decentralizaciju moći postižete decentralizacijom sredstava. Zagreb vam je eklatantni primjer toga. Centraliziraj moć, nemoj ništa dati u mjesni četvrti, u gradske četvrti.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Nema ga. Gubi pravo. Gospodin zastupnik Ivica Klem. Nema ni njega. I on gubi pravo rasprave. Gospodin zastupnik Željko Pavlic. Ni njega. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Pavlic, nema ga. Gospodin zastupnik Jakša Marasović. Nema ga. Gubi pravo. Gospodin, u ime Kluba zastupnika 5 minutnu raspravu, gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Evo, klub Nezavisnih zastupnika drži da su ova dva prijedloga zakona samo jedan dio sveukupnih problema. Slažemo se sa izrečenim u raspravi da je potrebno žurno pristupiti i reformi državne uprave. Dakako, nakon toga reformi, ili istodobno, reformi na području jedinica lokalne samouprave, odnosno bolje rečeno, jedinice regionalne samouprave. Čini mi se da nam je to na neki način i zadatak, ako ne i prioritet, s obzirom na pregovore s Europskom unijom, da to i Europska unija od nas zahtijeva, bilo je izrečeno i sa razine i pozicije predstavnika Vlade. Sasvim sigurno da se i u Vladi i u nadležnim ministarstvima o tome razmišlja. Isto tako, nepobitno je da postoje više prijedloga o regionalizaciji Hrvatske. Doduše, regionalizaciji Hrvatske se govorile više na razini statistike, ali da je okrupnjavanje jedinica regionalne samouprave pred nama. I pod tri, fiskalna decentralizacija koja je izuzetno važna, a koja nakon regionalizacije, odnosno okrupnjavanja teritorijalnog ustroja sasvim sigurno pretpostavljam da će biti jednostavniji. Ono što bi se možda moglo zaključiti, a što sam ja osobno stekao dojam iz rasprava, pa možda i moje osobne rasprave, da na neki način raspravom o ova dva prijedloga zakona postoji sukobljavanje, a vezano za jedinice tko će dobiti veći dio kolača, da li jedinice lokalne i regionalne samouprave, ili će to dobiti država. Za mene osobno i za Klub Nezavisnih zastupnika to je savršeno svejedno. Savršeno je svejedno da li se, odnosno trebalo bi biti svejedno, trebalo bi biti svejedno da li se novci nalaze na razini države, ili se novci nalaze na razini jedinice lokalne, odnosno regionalne samouprave. Međutim, život i provedba, fiskalna provedba nas zapravo razuvjerava u tome i proizlazi da se je zapravo i na državnoj razini, kada donosimo državni proračun, vodi borba, a što je i razumljivo vezana upravo za ovaj fiskalni dio, koja će jedinica, odnosno koji će dio Hrvatske povući sa državne razine što više sredstava. Mislim da i zbog toga treba žurno pristupiti upravo ovoj fiskalnoj decentralizaciji da zakonski treba uokviriti način raspodjele novčanih sredstava da on treba biti značajno poštenije, ravnomjernije raspodijeljen negdje na razini kao što smo i ovdje čuli, 25 do 30%, s tim da pripada jedinicama lokalne, odnosno regionalne samouprave, s tim da sam ja skloniji da to bude više blizu 30% nego 25%. Klub Nezavisnih zastupnika drži ova dva prijedloga zakona u paketu samo kao još jedan pokušaj da se po pitanju fiskalne decentralizacije pristupi vrlo ozbiljno, vrlo žurno, da se donesu od onih koji obnašaju vlast u ovom trenutku pod žurno sustavna rješenje glede odgovarajućih poreza kako bi se na neki način osigurao ujednačen i ravnomjeran razvitak svih dijelova Republike Hrvatske, odnosno kako bi se ova neravnomjerna raspodjela sa razine država prema jedinicama lokalne i regionalne samouprave ispravila na način da jedinice lokalne, odnosno regionalne samouprave sudjeluju u sveukupnim poreznim prihodima sa iznosom od blizu 30%. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba PGS-a SBHS-a i MDS-a, gospodin zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege dozvolite da u završnih pet minuta kažemo i odnosno ponovimo još jedanput neke svoje stavove vezano kako na decentralizaciju tako i na regionalizaciju Hrvatske. Prije svega mi kao klub regionalnih stranaka podržavamo predložene zakone, iako u vezi njih želimo jasno kazati da ti zakoni ne bi u samoj sferi onoga što tretiraju donijeli ništa revolucionarno jer tih 300 i 300 milijuna kuna koje bi se s ovim predloženim izmjenama i dopunama oba zakona ustvari dobila što sa razine države, što sa razine Grada Zagreba u odnosu na ono što u ukupnoj decentralizaciji u Republici Hrvatskoj treba napraviti kozmetika, odnosno u odnosu na ono što će se zbivati idućih 5, 10 ili 15 godina na tu temu, to je zaista u pravom smislu riječi kozmetika. Hrvatska je visoko decentralizirana država koja živi na modelu 90:5:5% odnosno na modelu nekih 106 milijardi napram 6,6 koliko ide glavnom gradu i 6,5 koliko ide svim županijama i gradovima naravno ovo u milijardama kuna. A zamislite u odnosu na ove postotke i na ove apsolutne brojeve Hrvatska piše u svom Ustavu u svom članku 4. da je regionalna država i puno zastupnika puno puta u ovom Saboru spominje pojam regije i spominje pojam regije i regionalna samouprava i ne znam ti ja što već sve na tu temu, a Hrvatska nije regionalna država, Hrvatska nema regije, županije nisu regije ni u jednom svom elementu postojanja. Županije su ono što jesu, nešto između općine, grada i države što nije do kraja definirano, a po ovlastima i po prihodima koje županije imaju, one su nešto što je sramota i što ustvari treba vrijeđati svakoga hrvatskoga birača s obzirom na to da sve hrvatske županije, njih 20, sa 500-tinjak jedinica lokalne samouprave ima ukupno sredstava koliko samo Grad Zagreb, a to je praktično jednako, ne možemo govoriti ni o čemu uravnoteženom u ovoj našoj državi. Zbog toga će napetosti između periferije i centra rasti. To je sociološka neumitnost i tko god to ne želi vidjeti, taj gura glavu u pijesak. Rasti će. Rasti će jer to pokazuju odnosi u GDP-u, između 22 i 3 tisuće dolara i 2 i 3 tisuće dolara, između pozicije Šibensko-kninske županije koja je katastrofalna po tim podacima, Vukovarsko-srijemske i Zagreba, situacija je takva da će samo napetosti rasti. Budite uvjereni. Isto tako podaci o stopama nezaposlenosti jasno govore, dok imamo krajeve sa stopama 6, 7 ili 8%, imamo i one sa 25 ili 30%, stopom nezaposlenosti što govori da u tim drugima se nema nitko nigdje zaposliti idućih godina. I iz tog razloga nas čudi da se odbija ovakav prijedlog koji čini mali zahvat, jer je taj prijedlog ustvari samo otvaranje teme za nešto daleko značajnije što treba učiniti, a to je da se trebamo ustrojavati kao europska država gdje npr. regije u europskim državama danas imaju tih 30% o kojima je kolega malo prije govorio, a onda još 5 ili 10% općine i gradovi. Prema tome normalni odnosi su negdje između 60 i 70% državi, 30 do 40% lokalnoj i regionalnoj samoupravi i to je model na kojem funkcioniraju zemlje Europske unije, zemlje sa kojima se mi želimo izjednačiti i po organizaciji i po svemu ostalome, a kada ovakvi prijedlozi koji inicijalno odškrinjuju malo vrata ove teme dođu, onda se odbija. Mi osobno držimo da to nije dobro i da će godine koje dolaze, ovu temu neprestano vraćati u saborske klupe jer vlade uporno tvrde kako će izvršiti radikalnu reformu, a od te reforme nema ništa. Podsjećam da je pred nekoliko mjeseci najavljeno kako će se porezi i doprinosi za djelatnike javnih poduzeća uplaćivati u mjestima gdje oni žive i rade. Međutim to obećanje je dato pred dobrih šest mjeseci, ništa na tu temu nije učinjeno, i dalje se porezi i doprinosi za radnike koji rade u javnim poduzećima obračunavaju u Gradu Zagrebu i ljudi, a ljudi žive po cijeloj Hrvatskoj, koriste infrastrukturu i imaju životne potrebe po svim dijelovima Hrvatske. Svi hrvatski građani ne mogu živjeti u Zagrebu i jedna od intenciju onog čemu bi trebali težiti jeste da se imperativno zaustavi fizički rast Grada Zagreba jer daljnji rast Grada Zagreba nije u interesu hrvatskog društva i Hrvatske države.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak, gospodin Niko Rebić. Izvolite.
Pa uvaženi kolega Ivaniš je ustvrdio, citiram, da su županije sramota Hrvatske države. Ne samo što je to netočno, to je i uvredljivo. Ja smatram da su županije itekako kroz ovo proteklo razdoblje skupa sa jedinicama lokalne samouprave bili jedan dobar primjer i u svim sredinama postignuti su izvanredni rezultati. Možda je danas došlo vrijeme da idemo i korak naprijed, dakle da stvorimo manje gradova i općina ili da se drukčije organiziramo, ali svakako držim da je vrlo netočno i uvredljivo što ste rekli da su županije sramota Hrvatske države. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, izvolite gospodin Ivaniš.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ja mislim da je povrijeđen Poslovnik time što je uvaženi zastupnik Rebić ispravljao navod kojeg nije bilo, a to bi trebalo onda tako konstatirati. Ja sam rekao da su prihodi županija uvredljivi, njihova pozicija u odnosu na ovlast i ono što mogu činiti, a gospodin Rebić ako želi ispravljat navode neka sluša. … [[Upadica se ne čuje.]] Slušajte kolega Rebić što se govori, nemojte mislit nego slušajte.
Hvala lijepa. Ovako, gospodin Rebić je ustvrdio pa je rekao, čak i citiram, čak je rekao citiram pa je citirao nešto šta. Međutim i vi ste morali navesti članak Poslovnik …
Evo, kolegica mi kaže da je 209. Ja to ne radim često pa pretpostavljam da mi je dobro rekla.
Osim toga županije su ustavna kategorija. Idemo dalje. U ime Kluba HSLS-a, gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Istina, županije jesu ustavna kategorija ali doista poneki puta i prihodi jedinica lokalne samouprave i područne samouprave nisu, teško da ih možemo podvest u bilo kakvu rubriku i pokazuje se da se ipak nešto na ovome području mora pod hitno mijenjati. Ono što smo već i u onoj prethodnoj raspravi bili rekli, pokazuje se da je se reforme je relativno lako obećati, pogotovo prije, svaki puta u predizbornoj kampanji, svaka reforma pa tako i reforma lokalne samouprave je jedna od onih tema koje ovako su gotovo u vokabularu i u sadržaju svih političkih stranaka. Pokazuje se da je kudikamo teže pa da i ne kažemo i gotovo i nemoguće ih implementirati. Kada dođete na vlast onda doista nitko se olako ne rješava one mogućnosti da kontrolira i da doista nas se dovodi u jednu ovako prilično čudnu poziciju da je vrlo važno da imate, ne znam, dobru vezu sa ministrom, sa predsjednikom Vlade i na taj način da doista pokušavate rješavati ove crne rupe u vašim proračunima. I da ne kažem za kapitalne investicije i sve drugo upravo zbog toga što lokalna samouprava vrlo često je u poziciji ove engleske kraljice. Puno časti, ali zapravo vrlo malo ili gotovo ništa vlasti. I to treba mijenjati. Ono što jest problem sa reformama to je da li će one uspjeti. To je, to smo mogli, odnosno Nijemci uvijek kažu da li će reforma uspjeti to će se pokazati 10, 15, 20 godina od njene implementacije. Tim više što mi pripadamo onim malo nešto nestrpljivijim narodima na svijetu pa onda doista vrlo, neki puta rezultate već očekujemo jučer. Ne ide to lako i ne ide to jednostavno. Ali upravo ova neizvjesnost nas ne smije sprječavati doista da pokušavamo nuditi određena rješenja koja bi bila na tragu onoga što se mi zalažemo a to je ravnomjerni razvoj Republike Hrvatske. Jer taj neravnomjerni razvoj, on doista ima čitav niz ovih negativnih implikacija od političkih, gospodarskih, demografskih i o tome moramo voditi računa. Mislim da nijednoj Vladi, nijednoj vlasti nije, ne može uživati u tome, ne znam, da živi na račun napetosti između periferije i središta. I uvijek kao što je ovdje na lokalnoj razini nikad dosta decentralizacije tako gore onima koji obnašaju ovu središnju vlast, njima nikad dosta centralizacije. I mislim da ovaj Prijedlog zakona, iako sam ja rekao on ne ostvaruje se fiskalna decentralizacija nego zapravo samo pokušava nešto ravnomjernije raspodijeliti porezne prihode i ništa manje od toga. Ono što bismo mi u ime kluba, što bi se ja u ime kluba želio predložiti, a to je da pokušamo naći jednu što jednostavniju, što transparentnija rješenja. I vrlo je važno da se utvrde taj jasni kriterij raspodjela sredstava iz državnoga proračuna za lokalnu, odnosno područne namjene kako bi se upravo izbjegla ova sadašnja proizvoljna izdvajanja za pojedine projekte bez jasnih kriterija. Već u teoriji možete isto pročitati da kažu da je puno više štete u Europi, svijetu nanijela ova arbitrarna nego autokratska vlast. Upravo ta arbitrarnost, taj voluntarizam volim-ne volim je nešto što zapravo se mora izbjeći. I upravo taj pokušaj da doista kada ljudi koji ostvare mogućnost da obnašaju vlast na lokalnoj razini, da doista ne ovise o tome kojih se to boja stranačke zastave, ne znam, vije na Banskim dvorima. Na neki način da postoji automatizam da se, da se bez nekih prevelikih političkih intervencija arbitrarnih rješavaju doista problemi sredine lokalne. Tim više što doista moramo isto priznati da se Hrvatska nije ni do 90. godine ravnomjerno razvijala, a poslije 90. godine doista svi prostori nisu na istovjetan način se razvijali zbog rata. Neki su, svi smo bili … [[Govornik se ne razumije.]] u rat, ali ipak netko više, netko ipak srećom i manje. I na neki način sada upravo mudra središnja vlast mora voditi takvu politiku koja će upravo s nekim stimulativnim mehanizmima pokušati upravo izbalansirati i upravo dovesti do toga da ovaj razvoj i život u pojedinim prostorima bude jednako atraktivan, recimo, kao u velikim gradovima. Ja se slažem sa svima onima koji doista o Zagrebu govore kao o jednoj velikoj glavi koja se nalazi na sve slabijim udovima i to kažem, nam se može vratiti kao jedna i politička, gospodarska i demografska bomba. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepo, uvaženi gospodine potpredsjedniče, predstavnici ministarstva, dame i gospodo. Evo dopustite par opservacija u ime Kluba HSS-a. Mi smo suglasni i ja vjerujem da zapravo u ovoj dvorani ni nema zastupnika tko ne misli da je potrebna decentralizacija u smislu fiskalne moći koja sada apsolutno je centralizirana. A moć i novac zajedno znate da stvaraju čuda. I zato kad govorimo o decentralizaciji bilo na ovom primjeru ispred Kluba HNS-a ili na nekom drugom primjeru mi u ime HSS-a primjećujemo dok god centralna vlast, znači država, strategijom ne odredi strateške pravce razvoja i spram ravnomjernoga razvoja Republike Hrvatske ne omogući svim jedinicama lokalne uprave i samouprave pod jednakim uvjetima baštinjenje svih onih resursa koji su potrebni za stanovanje na bilo kojem dijelu lijepe naše, onda govorimo o nejednakom razvoju Republike Hrvatske. Govorimo o arbitražnom decentraliziranju na način da kako komu odgovara i koja je vlast na čelu i ti se pravci i te regije razvijaju. Naime, nedopustivo je da se ovako mali proračuni, sad se govori je li je to 7, 5 ili 9% državnog opće fiskalnoga kapaciteta slijeva u lokalnu samoupravu da se oni troše na državne programe i razvojne procese koje je država trebala napraviti. Ja vas uvjeravam iz svojega iskustva, održavati državnu cestu u jednom naselju gdje vi nemrete ući u program pet ili desetgodišnji da vaši stanovnici ne prepoznaju je li to državni program ili lokalni, oni od vas zahtijevaju da se to napravi. Nemati vodovoda u selu, plinovoda, kanalizaciju, prečistač itd. oni ne govore da je to program od interesa za Republiku Hrvatsku nego oni očekuju da to, taj program baštine i da se oni mogu pitku vodu imati u domaćinstvima i koristiti je tako da dok govorimo o decentralizaciji mi onda moramo i prava i obaveze, mi kao lokalna sada samouprava dobivamo jednostavno teret, a ne prate nas sredstva i dok god je takva situacija imamo nezadovoljstvo na terenu, osim jednoga dijela gdje ipak se na posredni način iz državnoga proračuna sredstva slijevaju u jedinice lokalne uprave, govorim na arbitražni način, a to je nedopustivo jer je to jednostavno izvrgavanje zapravo pravoga fiskalnoga kapaciteta države koji se na jedan drugi način koristi. Zato, ako hoćemo ravnomjerni razvoj Republike Hrvatske moramo striktno podijeliti i prava i obaveze, razdijeliti lokalnu samoupravu od državne uprave i državnih programa, onda nam kao lokalnoj samoupravi nadgradnja koju moramo mi osiguravati društvene djelatnosti, kulturne, sportske i one ine koje naši stanovnici od nas očekuju, mi i s veseljem napravimo i naši su stanovnici zadovoljni. Dok se to ne napravi imamo nezadovoljstvo sjevera spram juga, juga spram sjevera, istoka spram zapada, grada spram sela, a mislim da ovoga časa najveći nesrazmjer je ruralni razvoj ne napreduje, on stagnira ili zapravo se vraća natrag dok gradove imamo zasićene na način da je prepuno stanovnika i nezadovoljstvo i tu raste, tako da ja mislim da i mi u ime, klub HSS-a misli da taj policentrični razvoj i ravnomjerni razvoj cijele Republike Hrvatske mora biti državni program gdje lokalna samouprava more biti onaj kamenčić na vagi koji zadovolji interese svakoga pojedinca u onom dijelu gdje očekuje svaki stanovnik da se bavi određenom djelatnosti, da tu stječe svoje, da ima stanovanje u mjestu boravka obavljanja svoje djelatnosti, a ne čitave migracijske procese ujutro u Zagreb, poslijepodne iz Zagreba natrag, mislim da nam to ne, ne samo Zagreba nego iz svih centara gdje se odvija djelatnost nego približiti stanovnicima sve te mogućnosti. Onda ovakva ili slična decentralizacija bude imala apsolutno svoje opravdanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik predlagatelja završni osvrt? Želi. Gospodin Jozo Radoš. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege. Ja se neću osvrtati na ono što je bila tema ove naše rasprave, samo želim zahvaliti svima koji su u raspravi sudjelovali, dali svoj doprinos, iskazati zadovoljstvo Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke što je ova rasprava izazvala pozornost i što je ova vrlo važna tema došla na dnevni red i možda reći nekoliko riječi o tome što učiniti dalje. Naime, ovdje je bilo govora o tome da će Vlada podnijeti Hrvatskom saboru cjeloviti program decentralizacije. Dopustite da iskažem svoju sumnju da će se to dogoditi. Prava decentralizacija koja bi uključivala najmanje dvostruko povećanje prihoda jedinica lokalne samouprave je krupna politička zadaća i teško će bilo koja Vlada, pa tako i ova Vlada Republike Hrvatske krenuti u taj posao u drugoj polovici svoga mandata, pogotovo što bi efekti te eventualne velike decentralizacije došli u izbornoj godini, prema tome to je teško očekivati, ali volio da me okolnosti i događaji koji će uslijediti razuvjere, dakle da se doista pristupi ozbiljnom zahvatu decentralizacije, a naravno svaka decentralizacije može biti samo cjelovita. Ako se dobro promatraju stvari ne postoji decentralizacije ovlasti kao jedan postupak, a decentralizacija financija kao drugi postupak. Ta dva postupka, ako se radi naravno o ozbiljno poslu, moraju ići jedan uz drugoga. Dakle, volio bih da moja ocjena da će se ova Vlada teško usuditi krenuti u taj zahvat, nije točna da budem razuvjeren od strane onoga što će Vlada učiniti idućih mjeseci ili iduće godine, odnosno dvije dana, a po onome što je Vlada dala kao svoje mišljenje uz ove naše prijedloge ona govori o tome da će predložiti posebne zakone kojima će omogućiti primjenu nedavno donesenog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi pa će u tom sklopu uz sve posebne zakone Vlada, tako kaže u svom obrazloženju, predložiti i izmjene i dopune Zakona o financiranju jedinica lokalne samouprave. Volio bih naravno da ta izmjena i dopuna zakona, odnosno ti posebni zakoni koji će provoditi de facto ovaj Zakon koji je donesen bude što je moguća snažnija, svaki pomak u razvoju lokalne i regionalne samouprave je dobrodošao, samo ću ponoviti naš temeljni stav da definitivno zrelo vrijeme da Republika Hrvatska krupnijim koracima nego što je to učinila do sada krene u razvoj, odnosno u snaženje lokalne i regionalne samouprave. Vidjet ćemo koja će Vlada za to imati hrabrosti, ali elementarna politička logika govori da se u tako velike, krupne zahvate koji naravno mogu imati poteškoće kao svaka ozbiljna i velika reforma, teško može krenuti u drugoj polovici mandata. Evo još jedanput dakle zahvaljujem svima na doprinosu i bojim se da ćemo imati prilike ponovo raspravljati o ovome Prijedlogu zakona, ova dva prijedloga zakona što zapravo znači da iduće promjene zakona koji je najavila Vlada Republike Hrvatske bojim se neće obuhvatiti i ove naše promjene. Ako se to ne dogodi Klub zastupnika Hrvatske narodne stranke ponovo će predložiti ova dva zakonska prijedloga na usvajanje Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu
Pod 1. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit. Predlagatelj Zakona je Klub zastupnika HNS-a. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit koji je predložio Klub zastupnika HNS-a zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Za zaključak 68, suzdržanih 5, 31 protiv. Sa tom većinom je usvojen predloženi zaključak.
i prelazimo na 3. točku pročišćenog dnevnog reda – - Prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o porezu na dohodak – Predlagatelj zastupnik Zlatko Kramarić, prvo čitanje P.Z. br. 417 Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Želi li predlagatelj dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite!
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovane kolegice i kolege! Evo, dopustite mi da dadnem nekoliko kraćih napomena zapravo što me motiviralo da u saborsku proceduru uputim ovaj Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o porezu na dohodak. Mislim da dijelim i vaše mišljenje da je poslije onog popisa iz 2001. godine da smo bili jako neugodno iznenađeni da u Hrvatskoj u ukupnom broju stanovništva tek 7% su visoko obrazovani naši stanovnici. I to je daleko ispod prosjeka članica zemalja Europske unije. Mi smo se odlučili u mnogim našim strateškim dokumentima da ćemo pratiti međunarodne trendove i preporuke u vezi sa osuvremenjivanjem nastavnoga programa i reforme obrazovanja. Jedan od tih pokušaja je i ovo što smo prošle godine uveli i "bolonjski proces" u ustanove visokoga obrazovanja. Pitanje je koliko je sada, moram odmah isto kao sveučilišni profesor reći koliko je to doista bilo ishitreno i da tako kažem … [[Govornik se ne razumije.]] reforme je da tako kažem lako obećati, nešto teže sprovesti a o rezultatima eto kažem ćemo čekati ali čini mi se da je to bilo dosta ishitreno. Ali bez obzira ipak je činjenica da "bolonjski proces" je uveden i kažem treba očekivati i prve rezultate. Srednjoročno ovo opredjeljenje Republike Hrvatske rezultirat će obrazovanijim stanovništvom spremnim da odgovori na izazove i potrebe suvremenoga gospodarstva. Ono što mi imamo primjedbe ova reforma je kažem provedena ad hoc prilično brzo bez adekvatnog informiranja javnosti o ciljevima svih reformi i izmjenama u sustavu visokog obrazovanja pa čak i oni sami neposredni sudionici, znači profesori i studenti sa još uvijek evo traje, već prošao je prvi semestar, još uvijek nisu zapravo na pravi način kolokvirali upravo sve te probleme ali čini nam se da je potrebno upravo dodatno poticati javnost da i ona kažem aktivno sudjeluje u sustavu visokog obrazovanja. Po našem mišljenju u Klubu HSLS-a dodatne poticaje potrebno je usmjeriti na radno aktivno stanovništvo da bi se pozornost tog segmenta društva usmjerila na moderniziranje obrazovanja a rezultati reforme i pozitivan utjecaj na gospodarstvo po našem mišljenju mogli bi se osjetiti u relativno kratkom vremenu. Poticaj na radno aktivno stanovništvo nema samo promotivni karakter već predstavlja nužan preduvjet za omogućavanje izobrazbe kadrova koji rade na slabo plaćenim radnim mjestima a ti kadrovi zbog svoje materijalne i obrazovne situacije ostaju zatočenicima na radnim mjestima niže složenosti unatoč njihovim potencijalima. I kažem, donošenje ovoga zakona trebalo bi potaknuti interes stanovništva za obrazovanje i obrazovanje učiniti dostupno praktično svim segmentima društva. Kako je evo već nekoliko tjedana se govori o donošenju ovoga zakona mnogi kolege pa i ljudi koji su me pitali zbog čega idemo s time su rekli da ih malo ovo podsjeća na Šuvarovu reformu. Ja moram priznati da tamo osamdesetih godina ja sam bio protivnih te reforme onda kao mladi asistent sa jedne pozicije humanističkih znanosti, paradigme 19. stoljeća. Smatrao sam da to što Šuvar je onda pokušao napraviti da nije dobar potez. Ali kako vrijeme zapravo pokazuje, to svakako nije bilo spretno izvedeno i bilo je previše ideologizirano. Sada mislim da to ne moram davati nikakve ograde ali zapravo kolega Šuvar je već i prije dvadesetak i više godina bio na neki način je osjetio problem koji će se uskoro javiti i onda njegova ta sintagma tvornice, škole. Ja znam, kažem zvučala je uvijek ovako ideologizirano, imala je upravo taj negativni ideološki partijski sloj ali zapravo čovjek je pogađao zapravo procese na koje bi eto danas mi 2006. godine morali dati odgovor. Vidite, ako usporedite podatke iz obrazovnih statistika zemalja Europske unije sa statistikama naše zemlje vidjet ćemo kako je naša obrazovna radna snaga statična za razliku od prosječnog radnika Europske unije koji tijekom radnoga vijeka nekoliko puta promijeni zanimanje i radno mjesto i koji ¼ ukupnoga radnog vijeka provede kroz neku vrstu obrazovanja. I svakako, ja se sjećam mi smo u prošlom sazivu imali, mislim da je pisalo škole ili obrazovanje, ovdje smo imali tematske rasprave za 21. stoljeće. Ja sam onda bio rekao, to je bilo 2001., 2002. godine. Netko tko ovako misli ima hrabrosti da nešto predloži da će vrijediti za cijelih sto godina onda u najmanju ruku je čovjek bi rekao ovako optimist, da ne kažemo neku težu riječ. Normalno, ja znam da tako to lijepo zvuči, to su ti ovako bombastični naslovi ali bojim se da se danas reforme i ne mogu raditi izvan više od deset godina, upravo zbog toga što je ta promjena tih kako je to … [[Govornik se ne razumije.]] tih znanstvenih revolucija se događaju puno brže nego što su se događale recimo u 19. pa čak i u dobrom dijelu 20. stoljeća. Znanstvene revolucije koje su dogodile tamo negdje od sedamdesetih, osamdesetih godina prošloga stoljeća zapravo u desetak godina smo mi uspjeli savladati nekoliko stoljeća. I toga moramo biti svjesni. I upravo ideja ovoga zakona je da potakne tu mobilnost. Znači, mobilnost radne snage kao jedno od temeljnih načela Europske unije nije politička parola već zapravo rezultat niza mjera koje to omogućavaju najviše upravo u području obrazovanja. Iako u postojećem poreznom sustavu, moramo biti iskreni, postoje porezne olakšice za stručno usavršavanje djelatnika one su predviđene za poslodavce koji odluče financirati obrazovanje svojih djelatnika. Ali sada se pitajmo kako se ponaša velika većina poslodavaca. Ona ne koristi ove olakšice, ne potiče djelatnike na visoko obrazovanje budući da bi takvi djelatnici normalno dio svoga vremena morali provoditi negdje drugdje a ne na poslu. S druge strane, poslodavci su za pojedina radna mjesta izabrali zaposlenike sa potrebnom razinom obrazovanja, bilo ona osnovno školska ili bilo visoka. Ali upravo zbog te visoke stope nezaposlenosti u Hrvatskoj vrlo često nam se događa to da nam mjestu gdje je potrebno ne znam srednja stručna sprema rade ljudi sa visokom stručnom spremom. A sada da li se pitate a koji bi sada imao neki interes da poslodavac financira studij jednog srednjoškolca, jedne žene koja recimo radi na blagajni i da joj omogućava izostanke s radnog mjesta jer jednostavno može zaposliti gotovu osobu i riješio je sve svoje probleme, znači koja ima viši stupanj obrazovanja i koja ne zahtijeva dodatna financijska ulaganja. A s druge strane ta osoba sa srednjom školskom spremom, nema ni ona neki konkretni poticaj koji bi odlučio da svoje to dodatno slobodno vrijeme se dodatno angažira i da odvoji određena sredstva za visoko obrazovanje. Kažem zbog toga ova postojeća porezna olakšica skoro je u potpunosti promašena i potrebno ju je u nekom drugom evo koje evo sada smo mi bili slobodni i to i predložili. Stajalište Vlade Republike Hrvatske da većina studenata ne ostvaruje dohodak je točna ukoliko je razmatramo ukupnu studentsku populaciju koja pohađa visoka učilišta o svom trošku. Zaposlene osobe ne mogu redovito studirati na visokim sveučilištima već sudjeluju u izvanrednom programu obrazovanja na tim učilištima. Velika je većina studenata koja izvanredno pohađa visoka učilišta su obveznici poreza na dohodak. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku na visokim učilištima nalazi se ukupno skoro 37 tisuća takovih studenata. Te bi ovaj prijedlog imao utjecaj na značajan broj studenata obveznika poreza na dohodak. Za ilustraciju na visokim učilištima godišnje diplomira oko 17 tisuća studenata. Prema podacima Državnoga zavoda za statistiku od ukupnog broja upisanih redovitih studenata je tek 10% ih završi studij. U slučaju izvanrednih studenata to je nešto veće. Kreće se oko 15%. Smatramo da je potpuno opravdano porezno rasteretiti pojedince koji za osiguravanje vlastite egzistencije i punjenje državnoga proračuna postižu bolje rezultate u obrazovnom sustavu i na taj način pridonose konkurentnosti i našega gospodarstva. Ovaj prijedlog prije svega cilja na zaposlene osobe koje su zbog svog imovinskog stanja i obrazovanja zatečene na radnim mjestima niže složenosti unatoč njihovim potencijalima. I sama Vlada Republike Hrvatske prepoznaje ovu činjenicu u svom planu razvoja sustava odgoja i obrazovanja u kojem, evo citiramo: "Veliki broj mladih ljudi zbog svog materijalnog stanja ne upisuje studij koji odgovara njihovim očekivanjima i sposobnostima. Usvajanjem ovoga Prijedloga zakona potaknut ćemo zaposlene osobe na dodatno obrazovanje i omogućiti onima koji se obrazuju uz rad da se koncentriraju na obrazovanje, a ne na egzistencijalni minimum." Ne treba biti previše mudar da bi se zaključilo kako će i država i porezni sustav dugoročno od ovakvog modela imati samo veću korist s obzirom da će svaka osoba koja završi određeni program obrazovanja ili usavršavanja biti konkurentnija na tržištu radne snage i ostvarivati veću plaću čime će i fiskalna blagajna biti bogatija za razliku poreza i stare i nove plaće radnika. Ovaj Prijedlog zakona također direktno doprinosi cilju Vlade Republike Hrvatske da omogući jednake uvjete obrazovanja za sve u skladu sa njihovim sposobnostima i ne samo na deklarativnoj razini već i kao konkretna mjera koja je itekako vidljiva svakom zaposlenom građaninu i to svakog mjeseca putem obrasca obračuna plaće. Kažem ako smo već proglasili da je visoko obrazovanje odnosno visoko obrazovanje strateški cilj ove države onda bi bilo dobro da se ovako jednim doista malom sitnom izmjenom i dopunom, to se doista radi samo o članku ako se ne varam 36. Da se iza stavka 27. Zakona o porezu na dohodak dodaju tri nova stavka koja će eto upravo na onako jedan mali sitan način upravo pridonositi da strateški plan koji smo eto proklamirali i iza kojega ova Vlada stoji a mi mu manje-više dali i potporu u ovom Parlamentu i kako upravo bi, kako bi se kažem doista ostvarila ova ideja da ovih promjena, ovih paradigmi i svega ovoga što nas čeka u 21. stoljeću da zapravo znamo odgovoriti iako i sami ja isto pripadam, nisam više tako mlad, ali isto također znam sve napore koji su trebali, ne znam da sa pisaćeg stroja pređete na laptop, a mislim da će uskoro i laptop zapravo biti … /Govornik se ne razuije./ … "pase" i da nas čekaju neki drugi tehnologije, neki drugi izazovi a to nećete moći odgovoriti upravo ako ne omogućite ljudima da se i obrazuju. Ništa ne pada s neba i ništa nije dar nego nešto treba kažem i napora , a mislim eto da ovaj, da će ovaj zakon i molim klubove, klubove i zastupnike koji će o njemu raspravljati, ali još važnije i svojim glasovanjem omogućiti da tim više što nije potrebno evo su … [[Govornik se ne razumije.]] ovi stručnjaci financijski u HSLS-u su mi rekli da nije potrebno osigurati posebna sredstva u državnom proračunu Republike Hrvatske tako da doista eto jedna konkretna mjera koja će eto dati i vrlo brzo i rezultate. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li i izvjestitelj Odbora uzeti riječ? Ne. Predstavnik Vlade također. Otvaram raspravu. Prvi je na redu u ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Drago mi je što mogu u ime Kluba HNS-a dati podršku ovoj inicijativi kolege Kajina [[Upadice se ne razumiju.]] Kajin je toliko za govornicom da mi je eto stalno, kolege Kramarića. Naime dvije su tragične činjenice koje su nam se što se tiče obrazovanja Hrvata razotkrile u zadnjih par godina. Jedna je da je postotak po sekundarno obrazovanih ljudi u Hrvatskoj negdje između 7 i 10%, ovisi šta se uzme za osnovicu. A čitavo vrijeme pričamo kako nam je, desetljećima pričamo kako nam je komparativna prednost izuzetna obrazovanost naše radne snage i kako mi možemo u tu Europu bez ikakvog problema. Taj postotak je u zemljama Europske unije na prosjeku od 15, a onima u koje se mi hoćemo ugledati kao što je Irska, Finska i slično 20 pa i 25%. Evidentno je da se to ne može samo uhvatiti širim obuhvatom redovne populacije koja sa 18 godina polazi u visoko obrazovanje nego i nečim što se nekad zvalo, ne znam je li se to danas još uvijek tako smije zvati, ali nekad se zvalo cjeloživotno obrazovanje, obrazovanje uz rad ili kako li već? Upravo o tim ljudima kolega Kramarić govori u ovom svom prijedlogu. To su ljudi koji upisuju izvanredne studije dakle sami nakon što su se zaposlili sa srednjom školom. Pokušavaju popraviti svoj status, status svoje familije. Imao sam priliku sudjelovati u osnivanju jedne institucije koja školuje takve ljude na razini … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno … [[Govornik se ne razumije.]] i divim se tim ljudima. Divim se ljudima koji nakon 8 ili 10 sati rada su u stanju doći popodne, biti na nastavi do 7, 8 sati. Vratit se kući. Sutra ujutro u 6 ići na posao, ne vidjeti ni familiju, ne vidjeti nikoga. Preko vikenda spremati ispite. I biti bolji studenti nego ovi redovni. E sad na koji način možemo taj postotak povećati? Jedan je direktna aplikacija u ovaj postotak obrazovanih. Direktna aplikacija načela Bolonjske deklaracije. Brzi i efikasniji studij. To radimo za populaciju koja redovito prolazi kroz studij. Nadajmo se da će od te Bolonje koju smo u ovoj školskoj godini zapravo aplicirali na naš sistem, neću reći uveli u naš sistem nego aplicirali na naš sistem da će to stvarno profunkcionirati, da će dati neke rezultate. Drugi aspekat problema je u tome što su fakulteti i sveučilišta ne samo u Hrvatskoj, u čitavom svijetu zapravo srazmjerno inertne i trome institucije koje se teško prilagođavaju novim programima, novim načinima rada i novom broju studenata. Vidjeli smo to ove godine kad je uredbom ministra se upisalo 20-ak posto više studenata. Fakulteti su pali u trans više-manje. Bili su zagušeni s tim i nisu znali kako probaviti taj višak djece na studijima. Upravo zbog toga su stručni studiji, a većina ovih ljudi odlazi studirati na stručne studije, upravo stručni studiji su ti koji svojom fleksibilnošću i načinom rada mogu bolje udovoljiti trenutačnim zahtjevima. Ti stručni studiji se plaćaju. Najčešće i redovni, a izvanredni bez iznimke. Ne znam niti jedan izvanredni studij koji polaznici sami ne plaćaju. Dakle pored svega toga silnog truda koji se očekuje od tih ljudi, a pomažu sebi, svojoj familiji pa time i čitavoj zajednici, pored svega tog silnog truda treba platiti između 10 i 20 tisuća kuna po školskoj, po akademskoj godini. Ovim načinom bi im se barem taj dio tereta ponešto olakšao. Dakle, što se predlaže? Predlažu se izravne stimulacije uposlenicima da se školuju, da bi sutra mogli raditi na kvalificiranijim i složenijim poslovima, dobit veću plaću, plaćat veći porez. Ovo je stvar koja će se vratiti u proračunu u krajnjoj instanci i na neki drugi, na neki dugi rok. Naime, možda je ovaj prijedlog zakona i vizionarski. Mogu dati kompliment jel? Vizionarski u smislu da i ministar to naglašava svako toliko između redaka, a to je jasno samo po sebi da će visoko obrazovanje malo po malo postati financijski opterećenje svakog čovjeka. Morat ćemo se ponašati po prilici kako se Amerikanci i kako se ljudi u zapadnoj Europi ponašaju, kad se dijete rodi otvara se račun i štedi se za njegovo školovanje. U toj situaciji školovanje i djeteta naravno da mora biti i na neki način stimulirano poreznom olakšicom. Ja vjerujem da će u skoroj budućnosti se pojaviti prijedlog promjene zakona koji bi i to regulirao. Naime, ove porezne olakšice koje stoje u sadašnjem tekstu zakona tiču se stambene izgradnje, tiču se liječenja. Čini mi se da je ovaj aspekt, dakle obrazovanja i pokušavanja hvatanja priključka sa tim svijetom koji bježi tako brzo da čovjek mora trčati da bi stajao na mjestu, da je to u najmanju ruku jednako važno i jednako vrijedno i da zaslužuje mjesto unutar ovih poreznih olakšica koje sada stoje u zakonu. Klub HNS-a podržat će ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, pa meni je možda, da budem iskren, žao što ovako značajne teme se nalaze u kasnim poslijepodnevnim satima. Međutim, ja ću osobno na početku uz ovu svoju … [[Govornik se ne razumije.]] što je to kasno poslijepodne izraziti zadovoljstvo što i uopće uvršteno u dnevni red tako značajna tema. Znači, u ime kluba Hrvatske seljačke stranke hoću samo naglasiti na početku da ćemo mi podržati ove izmjene i dopune Zakona o porezu na dohodak koji je predložio kolega zastupnik profesor doktor Zlatko Kramarić. Dozvolite mi da i ja u ime kluba HSS-a iznesem nekoliko naših zapažanja. Malo ću možda biti i općenit, ali vjerujte mi da je ova tema toliko važna i prevažna da je potrebno i više reći od samo ovih nekoliko rečenica koje stoje u prijedlogu zakona. Naime, u ovom današnjem postindustrijskom društvu koje često puta nazivamo i informatičko društvo, svi političari uglavnom se deklariraju da je ovo doista stoljeće znanja. Iako ja mislim da stoljeće nikako ne može biti to vremensko razdoblje o kojem bismo govorili i slažem se sa predlagačom da će možda za 50-ak godina biti nekakvo drugo vrijeme i kada ćemo govoriti o drugim tehnologijama. Jer i danas svi smo svjesni koliko se ukupno i informacijska tehnologija pa i telekomunikacije itd. brzo razvijaju i što računalna tehnologija pokazuje. Tako da informatičko društvo obilježava ovih nekoliko desetljeća i za informatičko društvo je potrebno ipak društvo znanja. Iz uvodnog obrazloženja bilo je rečeno kako je udio visoko obrazovanog stanovništva negdje oko 7%, nešto malo više blizu 8%, kako u kojem dijelu Hrvatske, što je daleko, daleko premalo za naše ciljeve koje smo si postavili kao država koja ima i kvalitetne ljude, dobre kadrove, koji su se iskazali na mnogim područjima, a naši znanstvenici su svjetski priznati stručnjaci u bilo kojim dijelovima svijeta. Iako velimo da je ovih 8%, ili 7%, visoko obrazovanog stanovništva puno premalo, onda je logično da mi to moramo, odnosno ako barem jer da se tako i svi skupa deklariramo, onda doista moramo popraviti. Nije dovoljno samo govoriti o uvjetima ili načinima reforme u visokoj školskom obrazovanju. Potrebno je nastaviti i sa reformama u osnovnom i srednjoškolskom obrazovanju, jer se tada bitno lakše provode i ukupne reforme u visoko-školskom obrazovanju. Mnoge države su posvetile puno vremena i novaca u pripremi za izradu jedne opsežne strategije o procesima obrazovanja da bi se naravno što bolje pripremili za upravo današnje vrijeme. Neću vas podsjećati i na Irsku i na Izrael, ali one su to prije gotovo 18 godina, gotovo 20 godina započele sa takvim procesima i danas imaju zbog toga i tako dobre rezultate. Kao što rekoh, danas je najvažniji resurs znanje. A pitamo se svi skupa kako do povećanog broja visokoškolsko obrazovanih ljudi. Odgovor je vrlo jednostavan. Samo strateško opredjeljenje za ulaganje u znanje je jedino ispravno opredjeljenje. Mi danas imamo strateški plan, ali nemamo operativnu cjelokupnu strategiju podizanje razine znanja stanovništva. Kasnimo. To je evidentno i o tome ne treba puno elaborirati. Za tu temu, temu ulaganja u znanje i općenito za znanje, lako bismo pronašli konsenzus i u političkim strankama, samo treba dobre volje i što prije krenuti sa određenim procesima i pojedinim segmentima. Ovaj Prijedlog izmjene i dopune Zakona o porezu na dohodak pogađa onu populaciju koja se i sada osjeća vjerovali ili ne, ali i ja kao kolega Kramarić kao profesor na fakultetu imam priliku gotovo svaki tjedan razgovarati sa tom populacijom ljudi i oni se osjećaju najviše ugroženim. To uje uglavnom zrela životna dob između 30 – 40 godina i upravo bi tu trebalo biti i dodatna stimulacija tim pojedincima koji shvaćaju i razumiju da osobnim ulaganjem u znanje i u cijelo životno obrazovanje mogu opstati, ali i napredovati. Govorimo o prekvalifikaciji najjednostavnije rečeno, od školovanja za opstanak u struci. Ja bih u ime kluba HSS-a predložio da se za tu temu počinje pripremati i Vlada Republike Hrvatske i bilo bi dobro da se i ona uključi u određenu bit subvencioniranja i druge vrste pomoći, kako pomoći upravo za podizanje razine znanja takve populacije, ali ukupne populacije našeg stanovništva. Veće znanje ili veća razina obrazovanja će sigurno za posljedicu imati i veću produktivnost i kvalitetniji proizvod, a samim time bit ćemo i ukupno konkurentni na europskom tržištu, a to nam je svima cilj, što spremnije ući na ovo vrlo složeno i zahtjevno europsko tržište. Bilo je rečeno ovdje o izvanrednom studiju. Doista u ovim procesima prilagodbe našeg visokog školskog obrazovanja u bolonjskom procesu moram reći da smo na fakultetima svi zajedno naišli na čitav niz prepreka od prostornih pa na kraju krajeva do i kadrovskih, ali uspijemo se koliko-toliko prilagoditi tim novim zahtjevima. Međutim postavlja se pitanje da li su e dovoljno svi zajedno pripremili za to. Očito biti će sve više interesa. Školarine su veće i postavlja se pitanje kako pomoći tim ljudima, jer to nisu u pravilu direktori, to su u pravilu nekakva srednja struka koja radi na nekakvim radnim mjestima koja su i manje plaćena, a školarine doista nisu male. I po meni bi Vlada trebala napraviti odlučni zaokret i pomoći upravo takvim ljudima. Podizanje razine obrazovanja te kategorije stanovništva sasvim sigurno bi učinilo i konkretniju Republiku Hrvatsku. Evo da ne govorim o tome, a o tome se doista može sa bilo kog aspekta puno govoriti, ja bih još jedanput u ime kuba Hrvatske seljačke stranke podržao ovaj prijedlog i naravno pozvao i ostale kolege zastupnike da putem svojih klubova podrže ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Pojedinačno, gospodin Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Meni je neobično žao što ovako malo raspravljamo o ovom velikom problemu i što ovako u kasnim satima bez interesa javnosti govorimo. Ja bih zapravo naglasio potrebe one brojke od 300 tisuća nezaposlenih u Hrvatskoj koja se na žalost nekoliko godina ne smanjuje u odnosu na ove prijedloge i izmjene zakona koje je iznio kolega Kramarić. Točno je da predstavnici Vlade kažu u komentaru izmjena i dopuna Zakona o porezu na dohodak, kako postoje postojeća oslobođenja plaćanja, naročito u školovanju kod srednje škole, kada poslodavci upućuju nekoga na školovanje. Međutim nije riješeno ono najvažnije pitanje. Što da učine 300 tisuća onih koji svaki dan u principu bezuspješno dolaze na zavod za zapošljavanje, a imali bi šansu da se prekvalificiraju, tu mislim kod prekvalifikacije i na izmjenu studija i stjecanja neke dodatne diplome ili specijalizacije. Opće je poznato da na nekim područjima Hrvatske postoji nedostatak kadrova i to visoko obrazovanih. Opće je poznato da su to područja od posebnog državnog interesa, međutim odgovorno tvrdim da ljudi koji su tamo na zavodu za zapošljavanje koji bi jednim laganim studijem mogli prijeći iz zanimanja inženjera diplomiranog u profesora, trebaju dobiti svoju šansu. Kako da onaj tko je nezaposlen, koji živi u takvim uvjetima izdvoji novac za školovanje, da uplati školarinu, a jednako tako da i izdrži troškove studija koji nisu u trajanju od nekoliko dana nego u principu i nekoliko godina. Međutim mi ne možemo sada reći, imamo i previše oslobađanja u Zakonu o porezu na dohodak, mi moramo govoriti o potrebama koje Hrvatska ima. Potpuno je sigurno da Hrvatska treba rješavati nedostatak u strukturi visoko obrazovanih i potpuno je sigurno da Hrvatska treba imati senzibilitet za potrebama koja se javljaju na tržištu rada. Na tržištu rada ima nekih potreba, ali nema prijavljenih. Prijavljenih nema naravno jer nisu završili potrebni smjer obrazovanja. Kroz privatizaciju opće je poznato, izgubili smo 400 tisuća radnih mjesta, ja mislim da kroz stečajeve koji su bili nakon toga i u ovom periodu danas, smo izgubili još daljnjih stotinu tisuća i ljudi su naprosto demotivirani, oni ne vjeruju u budućnost, oni traže šansu kako bi započeli da tako kažem, novi život. Opće je poznato kako na zapadu se za studiranje ljudi odlučuju u poznim godinama čak i sa 60 godina. Opće je poznato da na zapadu se mijenjaju i zanimanja i zvanja po nekoliko puta tijekom radnog vijeka. Taj model bi trebalo ustrojiti i u Hrvatskoj. Dapače, ja mislim ne samo da bi to trebalo ugraditi u zakon nego bi i Vlada trebala izraditi sa visoko školskim ustanovama i poseban projekat nazovimo to prekvalifikacije i dokvalifikacije obrazovanih, visoko obrazovanih, odnosno onih koji bi na jednostavan i brz način, ali i na relativno jeftin način mogli doći do diplome i mogli pronaći svoje zaposlenje i na miru odraditi svoj zadnji radni dan i steći uvjete za penziju. Ovako jedan status quo. Kažemo, veliki broj nezaposlenih, velika oslobađanja poreza na dohodak, neka to ljudi sami rješavaju, radimo bez strategije pa čak i bez nekih barem operativnih taktika koje bi potpuno sigurno trebali imati i za koje bi nadležna ministarstva vjerojatno mogli napraviti zajednički pristup. Mislim da nije dobar odgovor imamo prevelikih oslobađanja jer to je zapravo neutralno. Netko je već i rekao, danas možemo kod ljudi u školovanju, oni to sutra vraćaju nama kroz poreze i kroz doprinose. Ja smatram da ti ljudi koji su na zavodu i koji vjeruju da bi dodatnim učenjem i izobrazbom nešto mogli napraviti za sebe i za društvo da zaslužuju šansu. I upravo zbog toga ću i ja osobno podržati ovaj dobar Prijedlog profesora Kramarića koji, završno, još jedanput kažem je nažalost izazvao premalu pažnju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Želi li predlagatelj zaključno se obratiti? Izvolite. Gospodin Zlatko Kramarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pa ono, put oko svijeta počinje ovim prvim korakom i bez obzira što su svega 2 kluba i jedan kolega govorili, ali ono najvažnije, gotovo 100%-tna je potpora, to je doista rijetko u ovome Saboru čuti. I čini mi se da je ipak ona buba u uho stavljena. Čovjek kada je ovako vizionar onda treba imati ovu ambiciju da neke, odnosno biti svjestan tome da njegova ambicija ne mora biti i odmah realizirana. Ali ovo je doista važan problem s kojim ćemo se mi na ovaj ili onaj način suočiti i bolje da se suočimo prije, bolje da se pripremimo. Mislim, upravo, kažem, zahvat intervencije nisu takove da doista dovodimo do neke revolucije. Ja bi ovu šutnju i posebice dvaju najvećih klubova shvatio kao zapravo znak također potpore i da će se doista kada bude glasovanje preksutra upravo ovaj Zakon na pravi način biti valoriziran. Upravo zbog toga što ta činjenica koja se zove i europeizacija i modernizacija obrazovanja i prilagodba zapravo građana, prije svega građana je nešto što ne možemo izbjeći. I kažem, želim vjerovati da eto i ova sada naizgled možda ovako, možda na prvi pogled mučna ili nelagodna šutnja, šutnja je zapravo ništa drugo nego znak odobravanja ili jednostavno možda i znak umora pred ovim nekim temama zato jer nam se možda uvijek čine da su ovako nekako dnevnije, političnije, gdje se lakše posvadimo. Ovo je ipak jedan Zakon koji kažem, Prijedlog zakona koji je životan i on će vrlo brzo dati rezultate jer će nas sam život na to natjerati. Hvala na ovim lijepim riječima kolega koji su govorili u ime klubova. I upravo nadam se da ćemo u petak dobiti potporu za drugo čitanje. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu.
Treće, prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o porezu na dohodak. Predlagatelj zakona je zastupnik Zlatko Kramarić. Sukladno prijedlogu radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o porezu na dohodak koji je predložio zastupnik Zlatko Kramarić, zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 69 glasova za, 9 suzdržanih i 19 protiv usvojen je predloženi zaključak.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, prvo čitanje, P.Z. br. 412 – predlagatelj zastupnik Željko Pecek. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovoga Zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti Prijedlog? Želi. Gospodin Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Pozdravio bih i predstavnike Vlade, međutim njih ovdje nema. Očito ta tema ih ne zanima i vjerojatno bi trebalo ih pitati zbog čega ih ne zanima. Ja vjerujem da razlozi upravo i leže u ovako lošem Zakonu o kojem bi trebalo možda i čim manje raspravljati u Parlamentu kako sve njegove loše odredbe ne bi izbile na vidjelo, a jednako tako i motivi možda koji i dalje vrijede pošto se Zakon ne želi mijenjati. Naime, ovdje u Saboru ja ću reći ničim izazvani mi smo donijeli Zakon o prijevozu u cestovnom prometu kojim smo definirali kako u Hrvatskoj kamioni koji su stariji od 18 godina ne mogu prometovati bez obzira na njihovu tehničku ispravnost. A jednako tako smo i rekli da autobusi koji su stariji od 10 godina se ne mogu koristiti za prijevoz učenika, bez obzira ukoliko su oni u potpunosti prometno ispravni. Rok koji je dat za primjenu ovog Zakona za usklađivanje je bio svega godinu dana što je već u samom startu bila nepremostiva prepreka za velik broj onih koji imaju takav vozni park koji je stariji od 18 i 10 godina i procjenjuje se da je u Hrvatskoj negdje oko 30 tisuća. I Vlada je mijenjala doduše taj rok koji, da je interesantno još stupa na snagu za Božić oko 25.12. pa onda čestitamo na taj način uglavnom obrtnicima i malim poduzetnicima Božić jer im kažemo da eto našom dobrotom i uviđavnosti smo spremni prolongirati primjenu Zakona. Usput rečeno, kojeg jedino mi Hrvati imamo. On ne postoji niti u jednoj drugoj zemlji u Europi. Ja nisam dalje istraživao, vjerojatno i na svijetu. Što se događa? Vi imate kamion koji je 18 godina i 1 dan. Ne možete otvoriti obrt ukoliko dođete u državni ured zato jer je starost vozila ograničavajući uvjet. Naravno ako imate stariji obrt sa tim kamionom ne možete se voziti u Hrvatskoj ali ako prijeđete u Sloveniju, ako prijeđete u Austriju, Njemačku ili bilo gdje drugdje možete se voziti jer nije uvjet starost vozila, uvjet je tehnička ispravnost vozila. I da to pokušavamo svesti na jednostavan jezik. Ukoliko na staro vozilo se ugradi i ekološki motor, ukoliko se ugrade najmodernije kočnice koje postoje na svijetu i upravljački sistem onda u svakom slučaju taj kamion je bolji od nekih koji su stariji 3, 4 ili 5 godina. Ali on ne može prometovati, kažem, iz nama neobjašnjivih razloga. Ministar koji je nadležan za promet propisuje te posebne uvjete i propisuje posebne propise koje moraju ispunjavati vozila kojim se obavlja cestovni prijevoz, ali ne želi reagirati na jedne izmjene zakona koje su već po drugi puta u saborskoj proceduri jer je to intencija i prijedlog Hrvatske obrtničke komore kojih se to najviše i tiče. Međutim, idemo pokušati promijeniti taj zakonski tekst, idemo ga pokušati uskladiti sa onim najosnovnijim hrvatskim zakonom koji se zove Ustav jer naročito članci 48. i 49. Ustava to definiraju, jer ćemo brisanjem uvjeta starosti vozila kao posebnog uvjeta za obavljanje djelatnosti ili posla štititi pravo vlasništva u Hrvatskoj. Mi zaboravljamo da ovaj način poduzetnikom koji je uložio sredstva, koji je kupio kamion, koji je kupio autobus, koji je uzeo to na kredit ili na leesing i koji u većini slučajeva još nije otplatio, onemogućavamo da radi. Ja smatram da mu na taj način i ograničavamo temeljno Ustavno načelo poduzetničke slobode jer on bi sam trebao odlučivati o svom poslovnom pothvatu u skladu sa pozitivnim propisima koji mogu definirati samo tehničku ispravnost i naravno opremljenost vozila. Postavlja se temeljno pitanje zbog čega uvjete koje moraju ispunjavati vozila ne želimo izjednačiti da uvjetima koje određuju propisi kod zemalja članica Europske unije. Zbog čega stavljamo tih 28, 29 tisuća vlasnika teretnih vlasnika i oko tisuću 400 tisuća autobusa u jedan nepovoljan položaj? Ja smatram da bi to trebalo puno jednostavnije regulirati kroz ovaj Zakon i da bi trebali omogućiti ljudima da obavljaju poduzetničke pothvate za koje su i kupili imovinu. Ovako smo u jednoj čudnoj situaciji gdje ne znamo što i zbog čega se događa. U čitavoj Hrvatskoj je oko 144 tisuće kamiona, rekao sam 28 tisuća i nešto ih je starijih od 18 godina. Naravno kada se razgovaralo sa nadležnim ministarstvom oni su rekli pa vrijeme je da i ti hrvatski obrtnici, mali poduzetnici kupe nove kamione, mi ih samo plašimo, mi ih pripremamo za Europsku uniju jer mi bi htjeli da oni u Europsku uniju uđu sa mladim, sa novim ili sa mlađim kamionima. Pa gospodo, tko ne bi htio kupiti novi kamion i na nešto mlađi kamion ukoliko mu to materijalno stanje omogućava? Naravno da bi svi to htjeli, ali da bi to mogli vjerojatno bi Vlada umjesto ovih restriktivnih odredbi trebala smisliti program na osnovu kojega bi se tim ljudima pomoglo i u financiranju i u obnovi voznog parka kako bi on u stvarnosti izgledao i drugačije. Ja mislim da Hrvatska i zaslužuje drugačiji vozni park, poznato mi je njihovo loše ekološko djelovanje, međutim ukoliko su ti ljudi prepušteni sami sebi, ukoliko samo budemo donašali propise koji su protiv njihovih djelatnosti naravno da ništa ne mogu niti učiniti. Tu je još jedno interesantno pitanje zbog čega Vlada donaša izmjene zakona uredbama? Ako uočavate ovaj Prijedlog zakona je upućen u proceduru 12. prosinca, znači u periodu kada je Sabor zasjedao, upućen je u proceduru po hitnom postupku jer ovdje u prilogu postoje 25 potpisa zastupnika, međutim mi o tome nismo htjeli razgovarati. Doduše Vlada je, što i obrazlaže uredbom odgodila primjenu stupanja ove odredbe o starosti vozila na snagu za još daljnjih godinu dana. Međutim, ja sebi postavljam pitanje, zanimalo bi me da na to pitanje odgovore predstavnici Vlade kojih na žalost ovdje nema zašto odgađaju primjenu zakona uredbama? Zbog čega ne žele da Sabor o tome raspravlja, naročito ako je prijedlog upućen po hitnom postupku? I ono što je najvažnije da pokušamo porazgovarati o tim ljudima koji i pune državni proračun i koji daju i svoj doprinos kako bi mi ovdje u Saboru mogli funkcionirati. Danas čitam u tisku kako je Hrvatska obrtnička komora uputila prijedlog Vladi da se prolongira plaćanje poreza i doprinosa jer je oko 35 tisuća obrtnika u blokadi, negdje je vrijednost te blokade oko 4 milijarde kuna, a razlog molbe da im se odgodi na duže vrijeme plaćanje tih poreza i doprinosa i ostalih naknada je to što im je država dužna, međutim naravno sa državom ne mogu kompenzirati. Ono što trebaju platiti državi ukoliko ne plate u roku čeka ih zatezna kamata od 15%, za svoje potraživanje od države ne smiju ni pitati jer kažu idući put će izgubiti posao, a ne daj Bože da bi to mogli kompenzirati sa državom jer je i sa jedne strane kao vjerovnik i sa druge strane kao dužnik država. Međutim, vratimo se mi sad na ovo glavno pitanje koga štiti i koga protežira Vlada, odnosno nadležno ministarstvo koje ne želi prihvatiti ovakve inicijative i koje očito ne želi sudjelovati u Saboru u ovakvim raspravama? Potpuno je sigurno da oni protežiraju velike protiv malih. Naravno da ovih 30 tisuća malih je poprilično neorganizirano i nemoćno u borbi sa velikim transportnim poduzećima i ta bitka je neravnopravna jer oni imaju nešto kvalitetniji vozni park, nešto mlađi, jednostavnije mogu doći do kredita, do leesinga i do svih financijskih operacija kojima mogu vozni park obnoviti u relativno kratko vrijeme, naročito ako će dobiti velike poslove, a dobit će naravno velike poslove ukoliko anuliraju ovih 30 tisuća malih, pa to je i cilj lobija koji su uspjeli ugraditi ovakve odredbe o starosti kamiona od 18 godina i starosti autobusa od 10 godina u zakon. Ja ovdje za saborskom govornicom upravo i tvrdim da Vlada protežira velike u odnosu na male. Što dalje Vlada protežira? Vlada protežira i ulazak velikih firmi iz inozemstva na hrvatsko tržište. Opće je poznato da je na području Slavonije jedan autoprijevoznik koji je imao monopol, moglo bi se reći za taj dio Hrvatske da je prodan stranom kapitalu, opće je poznato da na području Šibenika postoji veliki interes stranog kapitala da bi ušao u prijevoz oko TLM-a i na području Dalmacije. I opće je poznato da nas očekuje za nekoliko mjeseci privatizacija najvećeg prijevoznika u Hrvatskoj Čazmatransa koji ima najveći teretni prijevoz i najveći autobusni prijevoz. Međutim, ima li pravih razloga za takvo ponašanje? Ja mislim da pravih razloga za takvo ponašanje Vlade i nadležnog ministarstva nema. Zbog čega takovi lobiji uspiju ugraditi ovakove odredbe u zakon, meni tu nije do kraja jasno. Vjerojatno nije ni vama. Potpuno sam siguran da netko ima posebnih razloga za takvo ponašanje. Ja ne bih to rekao previše glasno ali prema mojem razmišljanju tu ima elemenata korupcije ukoliko na ovaj način direktno protežiramo nekoga da dobije monopol na hrvatskom tržištu, da ostvari monopolske cijene i da sa tog tržišta istisne male koji su očito iz krajnje nužde krenuli u posao a mi im pokušavamo čak i na neki način kršenjem Ustava jer ga ograničavamo u poduzetničkim slobodama oduzeti taj mali posao do kojeg su jedva došli. Drugim riječima, krajnje je vrijeme da ovaj zakon mijenjamo jer ne postoji nijedan razlog da u zakonu piše kako je kriterij za obavljanje posla u kamionskom prijevozu imati vozilo mlađe od 18 godina i kako je kriterij imati autobus mlađi od 10 godina. Ovdje piše samo to u hrvatskom zakonu. Njega je donijela hrvatska Vlada. Zbog čega, ja bih to pitao predstavnike ministarstva da su ovdje ali pitat ću ih na drugi način. Siguran sam da ovdje postoje elementi korupcije.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko ispravaka. Prvo je gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče Pecek, podupirem vaš prijedlog zakona, apsolutno ga podupirem. Ali netočno se tvrdili u svojem izlaganju da je Vlada produžila uredbom ovaj rok na godinu dana. Istina, i Vlada piše da je to učinila uredbom i produžila rok do prosinca ove godine ne znajući da je dobila ovlaštenje samo do desetog mjeseca ove godine da može uredbama uređivati materiju koju bi mi prenijeli. Dakle, ex lege po zakonu joj uredba vrijedi samo do desetog mjeseca ove godine. Kad prestane ovlaštenje prestat će i uredba i vi ste apsolutno u pravu. Nažalost, Vlada je u diskrepanciji, u raskoraku obrazloženjem zašto odbija vaš zakon jer tvrdi da je puno zahtjeva išlo ministarstvu da se produži rok i ukine ovo ograničenje a vama odbija zakon. Tako da Vlada krši i Ustav i nerazumno odbija prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Ispravak gospodin Miroslav Korenika. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Pecek, netočno je da je Čazmatrans najveći autobusni prijevoznik u Hrvatskoj. To je grupa autobusni promet Varaždin koja u sebi još ima Croatia bus i Auto transport Šibenik.
Ispravak netočnog navoda gospodin Emil Tomljanović. Izvolite!
Ispravio bih navod uvaženog kolege koji je doslovce izjavio da Vlada protežira velike u odnosu na male, da Vlada podupire lobije i da je to očigledan primjer korupcije odnosno da Vlada svojom aktivnošću u smislu neprihvaćanja ovih i ovakvih zakonskih prijedloga zapravo podupire korupciju. To apsolutno nije točno. Mi o ovim stvarima dakako možemo i trebamo razgovarati ali ne na ovakav način ili ne na način kako je to predlagatelj za ovom govornicom kazao. Zapravo je srozao svoju raspravu na jedno direktno i neargumentirano optuživanje, napadanje Vlade a da niti jednog jedinog valjanog argumenta za ovako teške optužbe zapravo nije iznio što zapravo odražava i sadržaj i suštinu njegove rasprave i prijedloga zakona.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin Jozo Topić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega zastupnik Pecek također je iznio krivi navod vezano uz privatizaciju Promala u TLM-u, znači prometne jedinice Tvornice lakih metala u Šibeniku. Natječaj je bio javan, jasan i transparentan i svi oni koji su htjeli i koji su imali interesa mogli su se javiti. Dapače, Vlada i naravno uprava je inzistirala na tome da se poštuje zakon i da se poštuje princip bolje ponude i da se prihvati ona ponuda koja osigurava, koja garantira da će 58 djelatnika koji su u Promalu nastaviti i dalje raditi jer su dobili garanciju da tri godine ne mogu biti otpušteni s posla. Znači, odluka se donijela u interesu i TLM-a a naravno i u interesu zaposlenih odnosno osiguravanju javnih mjesta. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain. Izvolite!
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, cijenjene gospođe i gospodo! Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora na 40. sjednici održanoj 2. veljače 2006. godine raspravio je Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, prvo čitanje, P.Z. 412 koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnio zastupnik gospodin Željko Pecek. Odbor je Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu raspravio kao matično radno tijelo sukladno članku 89. poslovnika. Uvodno izlaganje dali su predstavnici predlagatelja koji su naglasili da se ovim prijedlogom predlaže urediti pitanje starosti vozila na način da se briše poseban uvjet za vozila prema kojima se djelatnost javnog cestovnog prijevoza putnika i tereta može obavljati samo sa vozilima, kamionima i autobusima mlađim od 18 godina odnosno za prijevoz učenika autobusima mlađim od 10 godina. Smatraju da ne treba biti kriterij starost vozila već tehnička ispravnost te da bi se ovakvim načinom zaštitilo mnoge poduzetnike. Ujedno su mišljenja da Vlada Republike Hrvatske uredbom kojom je prolongirala rok za usklađivanje poslovanja pravnim i fizičkim osobama do 24. prosinca 2006. godine nije riješila problem te da bi bilo bolje da se rok nije prolongirao. Predstavnik Vlade istaknuo je da se donošenjem uredbe poduzetnicima prolongiralo vrijeme da se pripreme i usklade svoje poslovanje sa odredbama zakona jer stupanjem u Europsku zajednicu konkurencija će biti jaka i sa zastarjelim vozilima neće biti konkurentni na tržištu imajući u vidu stroge kriterije Europske zajednice. U raspravi su izložena mišljenja kojima se ne podržava ovaj Prijedlog zakona. Ocjenjeno je da se uredbom kojom se produžava rok za još jednu godinu ništa neće riješiti već da se zakon nije trebao mijenjati odnosno nije trebalo popuštati pritiscima. Posebno je naglašeno da stara vozila zagađuju okoliš. Istaknuto je da bi trebalo iznaći načina da se poduzetnike stimulira na obnovu voznog parka kroz porezne olakšice i druge mjere. Članovi Odbora smatraju da treba prikupiti točne informacije o stanju vozila za prijevoz putnika i tereta u smislu starosti, opreme, novokupljenim vozilima i slično kako bi se utvrdilo stvarno stanje i razmotrile kvalitetnije mogućnosti rješavanja ove problematike. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora većinom glasova 7 za i jednim protiv odlučio je predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak: ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjeni zakona o prijevozu u cestovnom prometu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege ovaj Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu predlaže brisanje stavka 1. i 2. u točci 6. važećeg zakona a ti stavci za podsjetiti kažu: 1. stavak kaže: "Djelatnost cestovnog prijevoza putnika i tereta može se obavljati vozilima mlađim od 18 godina." I 2. "Iznimno od stavka 1. ovoga članka kada se radi o posebnom linijskom prijevozu učenika od i do škole prijevoz se može obavljati vozilima mlađim od deset godina." Ovaj Prijedlog kojeg imamo Zakon o izmjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu upućen je predsjedniku Hrvatskog sabora u prosincu točnije 12. prosinca 2005. godine. Datum je važan zbog toga što su ovi postojeći stavci bili već na snazi. I zato što je 26. prosinca 2005. Vlada sukladno članku 103. stavku 3. Zakona o prijevozu u cestovnom prometu propisala da će sve fizičke i pravne osobe koje obavljaju djelatnost na temelju tog zakona uskladiti svoje poslovanje u skladu s odredbama Zakona u roku od jedne godine od dana stupanja na snagu Zakona. Istim člankom Zakona ali 4. stavkom propisano je da pravne i fizičke osobe koje ne usklade svoje poslovanje sukladno naprijed navedenom stavku 3. prestaju s obavljanjem djelatnosti što će rješenjem utvrditi Ministarstvo odnosno Ured državne uprave u županiji odnosno upravno tijelo grada Zagreba nadležno za poslove prometa. Taj rok je za usklađivanje isticao 24. prosinca 2005. godine i zato je imalo smisla što je predlagatelj Pecek prije toga predložio onu izmjenu. Međutim kako je mjerodavnom Ministarstvu mora, turizma, prometa i razvitka upućen veliki broj zahtjeva za prolongiranjem roka a tu inicijativu su podržali i Hrvatska gospodarska komora i Hrvatska obrtnička komora nadležni uredi državne uprave u županijama kao i sami prijevoznici Vlada Republike Hrvatske je Uredbom o izmjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu temeljem zakona ovlasti Vlade prolongirala navedeni rok za usklađivanje do prosinca 2006.godine dakle do kraja ove godine. Predlagatelj, zastupnik Pecek smatra da kriterij ispravnosti vozila treba biti samo tehnička ispravnost vozila a ne i starost vozila i da bi se na taj način zaštitilo puno poduzetnika. Mi smatramo da kriterij ispravnosti vozila a time i sigurnosti u prometu treba biti i tehnička ispravnost i starost vozila jer smo svakodnevni svjedoci nažalost kakovih sve vozila ima na cesti opasnih za sigurnost u prometu, a svi su oni prošli tehničku ispravnost. Onaj godišnji tehnički pregled. Također ulaskom u Europsku uniju konkurencija u cestovnom prometu će biti vrlo jaka, a kako preko noći prijevoznici u tom smislu ništa ne mogu naprviti niti promijeniti nužno je već sada dok traju pregovori i približavanje danu ulaska u Europsku uniju što bolje se pripremiti za tu utakmicu zapravo za konkurenciju. Smatramo da nije dobro sve na cesti trpati pod iste kriterije. I teret i putnike, a posebice školsku djecu. U praksi se nažalost događa da se trošni autobusi koji nisu za duge konkurentske putničke linije guraju zapravo u lokalne linije za prijevoz školske djece. I smatramo da je bolje prolongirati ovakvo usklađenje … [[Govornik se ne razumije.]] vozila u prometu za godinu dana što znači do kraja 2006. godine kao što je to učinila Vlada Republike Hrvatske nego potpuno ukinuti te odredbe kako predlaže predlagatelj zastupnik Pecek. I stoga Klub HDZ-a neće podržati ovaj prijedlog zastupnika Peceka. Hvala.
Ispravak prvo gospodin Korenika. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče kolega Nenadić je netočno izjavio da uredba Vlade vrijedi do sredine prosinca ove godine. Kolege netočno! Ili niste pratili dosadašnji tijek rasprave ili niste pratili kada je bila rasprava o Uredbi Vlade, uredbama koje je Vlada donijela. Ona ex lege prestaje vrijediti sredinom listopada ove godine. Prema tome nemojte netočno, pokušavate braniti Vladu ali vrlo nekorektno i vrlo površno.
Ispravak netočnog navoda gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega je rekao da će se još za ovih dodatnih godinu dana zapravo prijevoznici prilagoditi zahtjevima ulaska u Europsku uniju. Kolega to naprosto nije točno. Ovom Uredbom koja jest i zakonom koji sada postoji ukoliko se ne prihvati izmjene i dopune Zakona koji predlaže kolega Pecek ovi se prijevoznici neće prilagoditi. Oni će biti uništeni. Oni će biti, njihova djelatnost prestaje, a oni postaju socijalni slučajevi. To nije prilagodba. Prilagodba je rješavanje da se i oni prilagode i da im se omogući da imaju nova vozila. Pa kako će im se omogućiti? Ako im se dade mogućnost rada. A ovaj Zakon koji sada vrijedi on njima zabranjuje rad. Zabranjuje im na taj način i prilagodbu.
Hvala lijepa. U ime Kluba IDS-a dvoje zastupnika. Gospođa Dorotea Pešić-Bukovac i gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege, predstavnici ministarstva ma gdje bili. Klub IDS-a podržava ovaj prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o prijevozu na cestovnom prometu jer ispravlja nepotrebne odredbe zakona koje je doneseni stupio na snagu u prosincu 2004. godine. Trebalo se usklađivati do kraja 2005. i tim zakonom propisani su uvjeti za obavljanje djelatnosti različito od tada važećih uvjeta, a to se odnosi na starost vozila iako predlagatelj nije naveo razloge za ovakvo propisivanje. Govorim o baznom zakonu naravno. Posebno u odnosu na prije i sada važeću odredbu zakona prema kojoj ministar za nadležan za promet propisuje posebne uvjete kako o tome da vozila moraju ispunjavati određene uvjete. Znamo da niti jedan europski zakon ne poznaje uvjet starosti vozila. Zato isto ona teza o usklađivanju sa zakonima Europske unije u ovom slučaju ne stoji. Tamo vozila moraju biti tehnički ispravna. Čak se možda tehnički pregled radi češće nego u Republici Hrvatskoj. Moram upozoriti na još jednu činjenicu, a radi se o tome da će se na isti način pojaviti i problem vozača hitne medicinske pomoći koji su do sada morali imati srednju stručnu spremu, profesionalnu kategoriju vozača, a sad opet ministar zadužen za promet je iznad zakona i donio je pravilnik po kojem se propisuje da samo vozači hitne medicinske pomoći moraju imati samo "B" kategoriju, što dovodi naravno u pitanje same vozače koji su do sada ispunjavali sve ove naravno uvjete. I postavlja se pitanje kako ministar se može postaviti iznad zakona. Zato se mi u IDS-u pitamo kada ćemo mi početi poštivani svoje vlastite zakone koje donosimo, kada će zakoni biti iznad pravilnika i uredbi? Jer vidjeli smo da je i uredba donesena na način kako nije trebala biti donesena. Treće, kada ćemo se ozbiljno početi baviti usklađivanjem za zakonodavstvom Europske unije i kada ćemo prestati ukidati stečena prava svojim građanima? Jer 28 tisuća kamiona koji su stariji od 18 godina tisuću 369 autobusa. Moramo biti svjesni toga da ti ljudi ovise o nama i da će oni sigurno ostati vez posla. Ja ne vidim razloga zašto, ako su neki kamioni, autobusi ispravni, bez obzira na godine ne mogu voziti. Jer je logično da ako stara krntija ide na tehnički pregled da ona taj tehnički pregled ne bi trebala proći. A ako prođe onda se postavlja pitanje da li se to radi preko veze ili se zaista na takav način potencira korupcija. S druge strane imamo 171 tisuću 317 građana koji su se obratili Obrtničkoj komori, odnosno dali su potpis za peticiju protiv zakonske odredbe o 0,0 promila. Znači tu imamo 170 tisuća, ovdje 28 tisuća, 200 tisuća građana ove zemlje je protiv nekih zakonskih odredbi. I mislim da isto tako ovih 170 tisuća koje je potpisalo peticiju protiv zakonske odredbe o 0,0 promila, i to još u rujnu 2004. godine i istu tu peticiju su uputili našem predsjedniku Sabora gospodinu Vladimiru Šeksu kojega nije briga za mišljenje tih 170 tisuća građana Republike Hrvatske. Jer od rujna 2004. godine je taj zakon na dnevnom redu. Naravno, uvijek kao zadnja točka dnevnog reda i nikad se ne dođe do toga da se o njemu raspravlja. Iako za taj zakon ima sva potrebna mišljenja, čak i mišljenje Vlade. Odbori su raspravljali o tome itd. O ishitrenosti takvog zakona, kao što smatram da je bio i ovaj Zakon o sigurnosti na cestama ishitren, govori koliko naša zemlja trpi zbog takvih zakona. Zakon o 0,0 promila naravno trpi turizam, odnosno koliko je narušen ugled hrvatskom turizmu, ugostiteljstvu i vinarstvu, te koliko je ustvari to atak na kulturu življenja. Mi u klubu IDS-a sigurno ne zagovaramo vožnju u stanju pijanstva ili opijenosti, ali naša namjera kao turističke zemlje je da ističe svoju turističku gastronomsku ponudi, a čiji je sastavni dio ponuda hrane uz koju ide neminovno i hrvatsko vino. Pa neka mi netko objasni kako spriječiti goste da popiju uobičajenu i normalnu času vina. Zemlje koje ću sad navesti isto tako što se tiče ovog zakona imaju regulativu da ne ograničavaju starost vozila nego samo tehničku ispravnost, a kod alkohola Austrija, Francuska, Italija, Njemačka, Španjolska, Portugal, Belgija, Danska, Finska, Irska i Slovenija toleriraju 0,5. Velika Britanija, Luxemburg, Švicarska …
Nije o tome rasprava.
… 0,8. I ti ljudi voze kamione koji su stariji od 18 godina i tehnički su ispravni i u ovim zemljama koje sam sad nabrojila najmanji je postotak saobraćajnih nesreća. Ne znam zaista kako. A s druge strane Češka, Estonija, Litva, Mađarska, Rumunjska, Slovačka i Ukrajina ne dopuštaju nikakvu konzumaciju alkohola nisu turističke zemlje, ali zato imaju veće broj saobraćajnih nesreća. Isto tako, studije koje su rađene do sada u svjetskoj zdravstvenoj organizaciji pokazuju da kod 0,5 promila još uvijek nema posebnih rizika za sudjelovanje u prometu.
Članak 210. Ne govorimo o toj temi danas.
Dobro. Mišljenja koja nam stižu iz Vlade kako po ovom zakonu koji je sad na dnevnom redu, tako isto tako mišljenje Vlade po ovom zakonu koje vi kažete da nije na dnevnom redu, ja smatram da je povezano, jednostavno su kontradiktorne i Vlada bi trebala zaista paziti na dignitet saborskih zastupnika, jer mi ipak znamo čitati, pismeni smo i mislim da bi trebalo zaista voditi računa o tome kad su šalju obrazloženja da ne budu mišljenja Vlade kontradiktorna. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin Kajin, onaj drugi dio. Nema ga. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Vrlo kratko. Netočan je navod uvažene kolegice, odredba od 0 promila uništila je ugled hrvatskom turizmu. Pa to upravo demantira i prošla turistička sezona i najava iduće za vrijeme koje je ta odredba zakona bila na snazi, da smo imali najuspješniju turističku sezonu, pa valjda onda i turizam od kad je nezavisne Hrvatske države. Dakle netočno je da je ta odredba zakona uništila ugled hrvatskom turizmu.
Isto tako nije tema ove točke dnevnog reda.
Ali je navod ispravljen.
Ne možemo pod jednom točkom dnevnog reda, ni gospođa Bukovac-Pešić ni bilo tko govoriti o nečem sasvim trećem. Jer članak 210. Poslovnika kaže da se ne smije udaljavati itd. jel'. Idemo dalje. U ime kluba Hrvatske narodne stranke, gospođa Košiša Čičin-Šain. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Cijenjene kolegice i kolege. Zakon o prijevozu u cestovnom prometu donesen je još u prosincu 2004. s time da je njegovo stupanje na snagu odgođeno za godinu dana, odnosno sada praktički kao što smo čuli do sredine 10. mjeseca ove sljedeće godine. Od dana donošenja zakona prošlo je 15 mjeseci a zakon još nije stupio na snagu što je potpuno neprofesionalno i neodgovorno. Dakako da postoje mnogi problemi vezani za provedbu ovog zakona, ali to ne znači da ga trenutačno Vlada može odgađati sve do trenutka dok neki novi ljudi ne sjednu u ministarstva. S tim u skladu ovaj prijedlog zakona nalaže da se članak 6. stavak 1. i 2. originalnog zakona briše. Dapače upravo taj članak smatramo vrlo važnim za sigurnost prometa na hrvatskim cestama, donekle se slažemo sa stavovima iznesenim u prijedlogu zakona, da primarni kriterij ispravnosti vozila treba biti razina njegove tehničke ispravnosti što je uostalom i praksa u zemljama Europske unije. Međutim smatramo da se ne može tvrditi kako starost vozila uopće ne utječe na njegovu ispravnost, a 18 godina starosti odnosno 10 u slučaju prijevoza učenika, predstavlja prilično veliko opterećenje za jedno prijevozno sredstvo. Takva su vozila podložna češćem i ozbiljnijem kvarenju, predstavljaju opasnost na cesti, da ni ne spominjemo nedostatak određenih filtera i sličnih ekoloških elemenata koje novija vozila posjeduju. Pri donošenju bilo kakvih odluka trebamo se staviti u poziciju onih za koje će te naše odluke utjecati. U ovom slučaju trebamo se staviti u položaj vlasnika na koje će ovaj zakon financijski utjecati, ali se trebamo također staviti u položaj vozača, odnosno njihovih obitelji koji imaju pravo osjećati se sigurnim na cestama. Pitate li bilo kojeg roditelja rado će izdvojiti koju kunu više ako to znači da će njegovo dijete sigurnije stići do škole. Naravno da je svima jasno kako provođenje ovog zakona sa sobom donosi znatne poteškoće, uglavnom financijske prirode. U Republici Hrvatskoj od ukupnog broja registriranih vozila približno ih je 20% starije od 18 godina. Njihovo micanje sa prometnica zasigurno će financijski šokirati njihove vlasnike, međutim s obzirom da je ovaj zakon donesen kako bi unaprijedio javno i opće dobro, smatramo da bi država određenim drugim poticajima poput npr. oslobađanja od poreza prilikom kupnje novog vozila trebala potaknuti obnavljanje hrvatskog voznog parka. Isto tako je važno da to obnavljanje započne što je prije moguće, kako bi se stara vozila iz Republike Hrvatske mogla izvoziti i prodavati na istočna tržišta kojima trenutačno najčešće trguju rabljenim vozilima. Iako se možda u potpunosti ne slažemo sa ovim prijedlogom, ipak ćemo kao klub Hrvatske narodne stranke ovaj prijedlog vaš poduprijeti.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a, gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa prijedlog izmjena i dopuna Zakona o prijevozu u cestovnom prometu koji je predložio kolega Željko Pecek po broju članaka mali je zakon, ali po svojim učincima je vrlo značajan jer njegovim prihvaćanjem omogućavamo daljnji rad vlasnicima 28 tisuća 284 kamiona i tisuću 369 autobusa. Potpuno je nejasno iz kojih razloga je predlagatelj sadašnjeg zakona važećeg, pozitivnog Zakona o prijevozu u cestovnom prometu ustrajao na stavcima 1. i 2. članka 6. kojim se temeljem tog zakona zapravo od 10. mjeseca ove godine s produženjem, onemogućuje rad čak skoro 30 tisuća voznih jedinica. Čudno je da se Vlada Republike Hrvatske u vrijeme usklađivanja zakona sa zakonima država članica Europske unije odlučila na zakonsko rješenje koje je nepoznato u Europi. Željeli bi vjerovati da ova odredba nije našla svoje mjesto u zakonu zalaganjem nekog ili nečijeg lobija. Sasvim je sigurno da država mora skrbiti o sigurnosti na cestama. Pogrešan je pristup koji polazi od pretpostavke da su godine starosti vozila jamstvo sigurnosti. Zalažemo se za to da na našim cestama prometuju tehnički ispravna vozila bez obzira na godine starosti. Tehnički ispravno vozilo mora biti osnovni kriterij kako zbog zaštite ostalih sudionika u prometu, tako i samih putnika koje ta motorna vozila prevoze. Dok razmišljamo o ovom problemu, razmišljamo i o onim građanima, primjerice ja u svojoj županiji, koji su vezani za javni prijevoz i to ne po vlastitom izboru prijevoznika. Umjesto njih, prijevoznika je izabrao netko drugi, dodjeljujući mu koncesiju za prijevoz. Često su te dodjele koncesije nerazumljive, jer građani nisu zadovoljni niti sa cijenom niti sa kvalitetom usluge. Iako vozne jedinice ili točnije autobusi ispunjavaju uvjeti glede starosti vozila, prečesto ostaju u kvaru, a zamjene nema. Putnici ne stižu do odredišta za što su platili voznu kartu. Ovom prilikom razmišljamo i o onoj djeci koja se u ranim jutarnjim satima pri vanjskoj temperaturi od minus 10 stupnjeva i nižoj, voze u autobusima bez grijanja, s vratima koja ne dihtaju. Zar je potrebno naglasiti da su to sve autobusi mlađi od 10 godina, ali su neodržavani i problematične tehničke ispravnosti. Dužnost nam je štititi i sudionike u prometu, ali smo dužni štititi i putnike, a oni se očito ne mogu zaštititi samo zakonskim isključenjem iz prometa autobusa starijih od 18 godina, odnosno 10 godina. Stoga se zalažemo za tehničku ispravnost bez obzira koliko vozilo bilo staro jer upravo iz iznešenih primjera evidentno je da vozilo može biti staro i 2 i 3 godine, ali neodržavano, devastirano i potpuno nesigurno. Nadalje, zakonom se iz prometa isključuju i kamioni stariji od 18 godina. Prema raspoloživim podacima onemogućava se rad 28 tisuća 284 kamiona. Ovo nije samo ekonomski udar, to je i socijalni udar 19,5% teretnih vozila zakonom se stavlja izvan pogona. Pogledajmo samo u čijem vlasništvu su ti kamioni. Uglavnom su u vlasništvu fizičkih osoba koji su registrirani kao autoprijevoznici. Da li smo se zapitali kako to da je u zadnjih 10 godina došlo do tako naglog povećanja broja prijevoznika. Podsjetit će nas još svježa događanja u "Coca-Coli". Vozači dobivaju otkaz a kao ublažavajuća okolnost nude im se otkupi starih kamiona. Svi stariji od 15 godina. Ovaj način rješavanja radnika nije izum "Coca-cole". Taj je način, izmišljen je tijekom privatizacije u Hrvatskoj, redovito su novi vlasnici ukidali transport u društvima kapitala. Vozači su dobivali otkaze, a tzv., privilegirani otkup kamiona dakako uz otplatu. Obećano im je da će za svoje bivše društvo kapitala vršiti usluge prijevoza i na taj način otplaćivati kamion. Vrlo brzo prestala je potreba prijevoza. Bivšem radniku ostao je stari kamion i neotplaćeni dug, a sada Zakon takve kamione isključuje iz prometa. Dakle, najprije su ostali bez posla, uvaljeni su im stari kamioni, a sada te stare kamione zakonom se izbacuje iz posla. Nabavka kamiona često je potez očajnika koji je u tom poslu vidio mogućnost prehranjivanja obitelji. Kamioni su kupljeni na kredit a za osiguranje plaćanja kredita dane su kuće i stanovi pod hipoteku. Što za njih znači članak 6. Zakona o prijevozu u cestovnom prometu? Znači da će imati sredstvo rada s kojim neće moći raditi pa ni zaraditi za njegovu otplatu. Zbog nemogućnosti otplate aktivirat će se instrumenti osiguranja plaćanja kredita, a to znači da će vlasnici kamiona ostati i bez kuća i bez stanova. Uvjereni smo da mi to ovdje u Hrvatskom saboru ne želimo i zbog toga mi u Klubu Hrvatske seljačke stranke prihvaćamo i podržavamo prijedlog kolege Peceka koji se zalaže da na našim cestama prometuju tehnički ispravna vozila, a omogućava odgovornim i savjesnim prijevoznicima da rade i zarade kako ni oni ni članovi njihovih obitelji ne bi postali socijalni slučajevi i teret ovog društva.
Hvala lijepa. U ime predlagača gospodin Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Pa samo nekoliko rečenica. Gledajte, mi ovdje raspravljamo o Zakonu koji se očito tiče 30 i nešto tisuća ljudi i sudbina i nema predstavnika predlagatelja, a to je Ministarstvo mora, pomorstva ili kako li se sve ne zove, koji je, mislim ja znam o čemu pričam. Ja znam o čemu pričam jer upravo su oni u ime Vlade branili na odborima stav Vlade. Tako da i oni predlažu prema Vladi hoće li ovaj Zakon biti promijenjen ili ne. Mi pričamo u vjetar. Nastojimo ih uvjeriti kako je potrebno taj Zakon mijenjati, a oni ne žele slušati naše argumente, ne žele sudjelovati u raspravi nego žele bez nas donašati uredbe. Gospodine potpredsjedniče, ja vas molim da prekinemo raspravu, da pozovemo tu gospodu kao što bi bilo i red, a i vrijeme da se pojave već jedanput u Saboru na ovu temu i da sutra nastavimo sa raspravom. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Bilo bi poželjno da su predstavnici Vlade ovdje, ali nisu nužni za nastavak rasprave. Pa ćemo mi nastaviti raspravu. Miroslav Korenika u ime Kluba SDP-a. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odmah u početku moram reći da će Klub SDP-a podržati ovaj Prijedlog zakona iz više razloga. I kada je 2004. godine usvajan Zakon i kada je bila rasprava o tekstu ovoga Zakona i onda smo, a i sada još jedan puta glasno kažemo da je ovaj Zakon kao posljedica svega onoga što je napravljeno tipično kako Vlada nastupa da pod krinkom donošenja europskih zakona gura rješenja koja ustvari se ne usklađuju i koja ne postoje kao norme u europskom zakonodavstvu i europskim direktivama. Zašto je to tako, o tome ostaje da razgovaramo. I upravo kada se i sada kaže da Obrtnička komora, da Hrvatska obrtnička komora daje podršku donošenju ovoga Zakona s pravom, i tada je Hrvatska obrtnička komora digla glas preko nas zastupnika koji smo dali amandmane koji su definirali ovo područje rada, odnosno ovo područje Zakona o kojemu se govori. Žalosna je činjenica da nema predstavnika Vlade večeras ovdje jer čini mi se da onda su govorili jedno, kada se pišu uredbe Vlade govore nešto sasvim drugo, a večeras ne nalaze za shodno da po nama, sa nama popričaju o ovome Zakonu. Ja ću zbog toga i citirati neka njihova mišljenja i razmišljanja jer se pokazuje da očito u ministarstvu osobe koje su najodgovornije za pitanje prijevoza u cestovnom prometu ili ne razumiju ili jednostavno podilaze nekim drugim interesima, a ne interesima hrvatskih prijevoznika i hrvatskih građana. Citirat ću mišljenje Vlade kada je prošle godine, znači otprilike prije 10 mjeseci, i kolegica Dorotea Pešić-Bukovac dala prijedlog sličan ovome koji je u ovom Visokom domu voljom većine odbačen. Tada je rečeno, citirat ću mišljenje Vlade od 7. travnja 2005.: "Primjena Zakona u tekstu koji je usvojen u Hrvatskom saboru u ovom trenutku neće izazvati negativne posljedice za opstanak kako malih poduzetnika prijevoznika tako i svih ostalih fizičkih i pravnih osoba koje se bave djelatnošću prijevoza jer je Zakon na snazi tek 3 mjeseca, a rok za usklađivanje je godinu dana od stupanja na snagu ovog Zakona". Između ostaloga još se kaže da donošenjem podzakonskih propisa iz stavka 3. ovoga Zakona, da će se omogućiti obavljanje navedenih djelatnosti vozilima i starijima od 18, odnosno 10 godina ali samo uz ispunjavanje određenih uvjeta, a što će kontrolirati nadležne institucije i inspekcijske službe kako u redovnim tako i u izvanrednim kontrolama. Ako je sve to tako divno, krasno i lijepo pitam i vas i sebe osobno koji su razlozi da je Vlada išla sa Uredbama? Koji su razlozi? Očito da se uvidjelo da se pogriješilo, ljudski je griješiti, ali bi onda bilo korektno i pošteno doći pred Sabor i reći pogriješili smo, trebamo to i popraviti, pogotovo stoga što ću citirati i izvješće koje nam je na Odboru za pomorstvo, promet i veze gdje je predstavnik Vlade istaknuo da se donošenjem uredbe o kojem smo imali vrlo žustru raspravu u ovom Visokom domu poduzetnicima prolongiralo vrijeme da se pripreme i usklade svoje poslovanje sa odredbama zakona jer stupanjem u Europsku zajednicu konkurencija će biti jaka i sa zastarjelim vozilima neće biti konkurentni na tržištu imajući u vidu stroge kriterije Europske zajednice. Meni je jasno da će voljom većine sasvim sigurno ovaj Zakon biti odbačen. Međutim postavlja se pitanje za koga mi hrvatski zastupnici radimo, da li za bolji život svih nas i svih građana Republike Hrvatske ili ćemo nastojati da jedan dio njih mora staviti ključ u bravu? Što će se dogoditi u listopadu ove godine, hoće li Vlada tada doći sa svojim prijedlogom ovakvog istog Zakona? Sasvim sigurno da jer nema razloga da ne dođe, nećemo valjda pustiti da 30 tisuća hrvatskih obitelji postanu socijalni slučajevi. Upravo zbog toga mi iz SDP-a podupiremo donošenje ovoga Zakona jer smatramo da je važna tehnička ispravnost svih vozila koja voze našim cestama, ukoliko se pojave ona koja su tehnički neispravna možemo samo postaviti pitanje kako to da na tehničkim pregledima takva vozila mogu proći? Zašto nema izvanrednih tehničkih pregleda na koje može uputiti policija kada kontrolira promet i sve ostalo? Vjerojatno će zbog konkurencije i biti još možda slabija kvaliteta tehničkih pregleda, iako ja smatram osobno da je ona dobra jer vidimo da ćemo i u tom području imati uskoro konkurenciju što je meni nedopustivo jer tehnički pregledi moraju kao javna ovlast ostati u ingerenciji Sabora i Vlade i zakonski reguliran. Ako želimo pomoći hrvatskim autoprijevoznicima onda to možemo na više načina. Mi se uz donošenje ovog Zakona predlažemo Vladi da razmisli i da preko državne banke, bilo banke za Hrvatske poštanske banke, bilo preko Hrvatske banke za obnovu i razvoj daju potpore hrvatskim prijevoznicima da mogu obnoviti svoj vozni park. To će biti aktivni pristup ove Vlade ne prazne priče, neka Vlada dodatno osigura da u ovoj državi bude veća i bolja gospodarska aktivnost pa će za naše prijevoznike biti više posla i neka u razgovorima sa susjednim državama osigura veći broj pogotovo za međunarodni prijevoz, kako putnički tako i teretni, veći broj dozvola, centova kako bi naši prijevoznici mogli zahvatiti i veći udio na europskom tržištu. To će biti aktivna potpora Vlade, a ne kukavički nedolazak na ovu sjednicu i obrazlaganje zastupnicima zašto su pogriješili i zašto nisu u stanju svoju pogrešku nama obrazložiti i povući ili ako već ne prihvaćaju zakon koji je dao kolega Pecek i klub HSS-a, zašto nisu u stanju pripremiti svoj vlastiti zakon? Hvala lijepo.
Izričem vam opomenu zbog vrijeđanja Vlade. Nikakva kukavička Vlada, a kad bi se vi željeli prisjetiti onda ste imali 4 godine prisjećanja sličnih situacija. … [[Upadica se ne razumije.]] Izričem vam opomenu, ako niste čuli zbog vrijeđanja Vlade. … [[Upadica se ne razumije.]] Vlada je mogla doći, što bih ja želio recimo osobno da je tu predstavnik Vlade, ali nije i nije nužno za nastavak rasprave. … [[Upadica se ne razumije.]] Nisam dužan davati opomenu Vladi niti sam za to ovlašten nego zastupnicima kad pogriješe. Molim vas, ne možete nazivati takvim rječnikom predstavnike Vlade i budite malo smireniji i budite malo se kontrolirajte. Evo to je moj savjet svima, a posebno zbog ovog što ste vi sad ovdje rekli. Rasprava je po klubovima završila, sad prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi je gospodin zastupnik Stazić. Izvolite. Odustaje. Hvala. Drugi je gospodin zastupnik Josip Leko. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala. Treći je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite [[Upadica: Odustaje.]] Zatim je gospodin zastupnik Jozo Topić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolegice i kolege zastupnici. Ja ću vrlo kratko jer mislim da su najbitnije činjenice iznesene upravo u izlaganju kolegice Košiša Čičin-Šain u ime odbora i ovaj Prijedlog zakona radi pune istine treba reći da je bio dva puta na raspravi i bio je naravno i predstavnik Vlade i čudno mi je i ne mogu nikako to prihvatiti jer ovo jedan de facto konkretan životni prijedlog zakona da se zastupnici drukčije ponašaju na odboru, a drukčije se ponašaju na plenarnoj sjednici. Naravno da je televizija bila bi rasprava skroz drugačija. Činjenica da svi predstavnici svih stranaka i svih klubova osim predstavnika HSS-a su de facto otprilike na sličan način raspravljali o ovome Zakonu kako je iznijela u ime odbora kolegica Košiša Čičin-Šain. Znači čudno je da je ovakva naročito iz kluba SDP-a kolega Linić koji vjerujem da je stručan i pozvan o tome nešto govoriti je upravo inzistirao da se čak ne ide na nikakvo produžavanje roka, da jednostavno treba pustiti da zakon stupi u snagu jer da to je u državnom interesu, u interesu države Hrvatske i ja također mislim, jer isto sam poduzetnik na način i imam osjećaja i za poduzetnike i za ove male poduzetnike, ali trebalo bi nekoliko riječi načelno reći. Hrvatska po svom položaju stvarno je, ima takav položaj da je transportna djelatnost, da je špedicija i promet, da su jedna od izuzetnih djelatnosti ne samo unutar Hrvatske, ona će biti i u međunarodnom prometu izuzetno značajna i stoga što smo mi zemlja koja imamo obalu, koja imamo luke. Prema tome, mislim da je intencija ovog Zakona koji je donesen 2004. bila skroz ispravna i da je se Vlada upravo vodila tom logikom da treba osposobiti transportna poduzeća, odnosno poduzetnike koji se bave transportnom djelatnosti da moderniziraju svoja vozila kako iz ekoloških razloga jer gospodo draga mi smo uostalom i turistička zemlja. Također i iz gospodarskih razloga jer trebamo stvoriti sposobne poduzetnike koji će danas sutra kad uđemo u Europsku zajednicu upravo iz ovih razloga koje sam napomenuo vrlo je bitno da imamo konkurentne poduzetnike koji će se moći nositi sa konkurencijom iz susjednih država. Također treba ovdje istaći zašto ne produžiti zašto uopće ograničavati starost tih vozila. Mi imamo susjedstvo, Srbija, Rumunjska, Makedonija i druge zemlje i Hrvatska je za njih jedna tranzitna zemlja. I možemo li mi donositi zakone koji će važiti, jedne zakone odnosno odredbe koji će važiti za prijevoznike u Hrvatskoj a druge odredbe za prijevoznike iz drugih zemalja. Kako ćemo mi ograničiti na neki način da se po našim cestama kotrljaju stara vozila koja zagađuju okoliš, koja su opasnost u prometu itd. ako mi nećemo naravno donijeti te mjere i za naše prijevoznike. A s druge strane mislim ovdje se previše ide na sentimente i na brigu o malim ljudima, o malim obrtnicima. Ali gospodo draga, budimo konkretni pa recimo istinu koja je vrijednost jednog kamiona od 20 godina starosti. Koja je njegova stvarna vrijednost? Pa njega vrijednost je 3,5 tisuće eura, maksimum 5 tisuća eura. I ja podržavam sve one prijedloge koji idu za tim a uostalom naša Vlada je i pokazala dobar primjer sa obnovom ribarske flote da se stimuliraju poduzetnici koji se bave transportnom djelatnosti da se oslobađaju od poreza za naravno kupnju novih jedinica, novih vozila i naravno da treba osigurati i primjerene povoljne kreditne linije. Ovo isto što se radi sa ribarskom flotom to treba također napraviti i u ovoj djelatnosti. Ali s jedne strane treba tu biti kritičan i prema predlagateljima odnosno Hrvatskoj obrtničkoj komori a i gospodarskoj komori. Postavlja se pitanje kako je uopće smo došli u tu situaciju da imamo odjednom 28 tisuća starih vozila i autobusa. Naravno da su oni radili svoju djelatnost ili svoj posao onako kako je trebalo, da su davali kvalitetne informacije poduzetnicima, obrtnicima koji nemaju vremena niti mogućnost se s tim baviti o prilikama na tržištu šta ih očekuje i šta bi bilo poželjno i ne bi bilo poželjno vjerujem da veliki broj ovih poduzetnika sigurno ne bi došlo u ovu situaciju da kupi stari kamion na zapadu, ovi su bili sretni da ih se riješe i sada stvaraju nama problem. I ja zato također ću biti jedan od onih koji ne prihvaćam ovaj prijedlog zakona i mislim da je intencija ovog zakona koji smo donijeli 2004. upravo na tragu toga da dobijemo kvalitetne poduzetnike, da dobijemo moderni vozni park, da zaštitimo okoliš i da podignemo razinu sigurnosti na našim cestama. I u to ime ja neću podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Imamo nekoliko replika. Prvi je gospodin Korenika. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Pa poštovani kolega, činjenica je da Hrvatska kao i sve ostale države za međunarodni prijevoz izdaju ili razmjenjuju sa susjednim i sa svim ostalim državama bilateralne dozvole. Mogućnost izdavanja dozvola i sve vezano uz njih može se ograničiti i ekološkim pristupom. Međutim, poštovani kolega i ova Vlada je stopirala ulaganja u Hrvatske željeznice. Podsjećam vas samo da se u željezničkoj radionici u Čakovcu je pri kraju i trebao je davno biti da je postojala financijska potpora projekt nisko podnih vlakova za prijevoz kamiona pa da se jednostavno kroz jedan dio Hrvatske iz ekoloških razloga kamioni prevoze preko željeznice. Zašto to Vlada nije napravila mogu ja pitati vas i sebe ali činjenica je da se razvoj na taj način koči. Lako je sada napadati i obrtničku i gospodarsku komoru samo nemojmo zaboraviti devedesetih godina u kojoj ekonomskoj situaciji je bila Hrvatska. I da bi socijalna slika bila daleko lošija za razliku od vas ja se upravo zalažem za ove male ljude jer htjeli vi to ili ne i mali ljudi moraju od nečega živjeti. Ako im uzmemo i mogućnost da sami zarade, recite mi molim vas gdje će ti ljudi raditi. Radi se o 30 tisuća osoba. Ja osobno smatram da svakome treba omogućiti da svojim rukama zaradi plaću za svoju obitelj i za sebe. Ako vi imate drugačije mišljenje vjerojatno ste se krivo izrazili ali ne možemo na taj način postupati. Osim toga, govorilo se da je to usklađivanje sa direktivama Europske unije. Nažalost, i vaš i moj nije ali takav zakon progura. A da griješi Vlada dokazuje svojim uredbama.
Hvala. Ako zastupnik zatraži riječ da bi odgovorio navod predsjedatelj će mu dati riječ i završni govor kao što sam i učinio. Međutim, ovaj navod nigdje nije gospodin Topić spominjao željeznice nego je govorio o cestovnom prometu. Odgovor na repliku. Izvolite!
Uvaženi kolega, ma sigurno da imam dovoljno razumijevanja za male poduzetnike jer … [[Govornik se ne razumije.]] sigurno jedan od njih ali sigurno da i poznajem prilike u tom segmentu gospodarstva, možda sticajem okolnosti malo bolje od drugih. Pa znam o čemu se radi. Ja ponovno govorim. Cilj je stvoriti kvalitetne poduzetnike tj. poduzetnike koji danas sutra kad postanemo članica Europske unije će moći raditi svoju djelatnost i bit će konkurentni. Gospodo draga, jer inače šta će se dogoditi? Za dvije godine ili tri godine kad Hrvatska uđe u Europsku uniju onda ćemo tek kukati i na ovaj način ne bi ništa drugo, poslana je jedna jasna poruka svima onima da ne mogu uvoziti stare kamione. Već samim time je učinjeno puno u ove zadnje dvije godine. A što se tiče strategije ove ili one Vlade mislim da ova Vlada već to i u medijima je dosta se piše o tome da kako ona vidi modernizaciju Hrvatskih željeznica. Ova Vlada ima dugoročna i cjelovita rješenja a ne rješenja parcijalna samo zakrpiti i drži vodu dok majstori odu po principu ovih nagibnih vlakova i slično. Hvala.
Nije riječ o reznicama. Imamo repliku gospođe Ljubice Lalić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega, dakako da bismo bili svi zajedno mi koji se bavimo politikom presretni kad bi naši prijevoznici imali nova prijevozna sredstva jer je to najrentabilnije. I ako Vlada hoće stimulirati ona ne može stimulaciju napraviti zabranom. Ona ovdje zabranjuje, ona ovdje onemogućava. I ovakovom zakonskom odredbom i uredbom Vlade točno je da nam zagađivači u Hrvatskoj neće biti domaći kamioni ali zato hoće strani kamioni … [[Govornik je isključen, ne čuje se.]] čudim se da postavljate pitanje kako su to poduzetnici dozvolili da imaju kamione stare 20 godina. Kolega šta će ovi radnici Coca-Cole koji su prisiljeni kupiti kamione od 15 godina? Za 3 godine neće ga isplatiti. A neće steći ni sredstva da kupe nove kamione. Pa uloga Vlade i jest u tome da stimulira ali ne zabranama. Upravo o tome mi i govorimo. Nemojmo zabranjivati. Nemojmo tako nagli, nagli rez praviti. Pomozimo tim ljudima da uistinu se moderniziraju, da imaju nova vozila jer je na novim vozilima najmanji trošak i na taj način će biti konkurentni. Ja nisam sretna kolega da nam naš zrak i našu okolinu zagađuju strani kamioni. Nisam sretna. Nisam sretna ni da zagađuju naši. Ali nismo riješili problem čistoće zraka i okoline ako našima zabranimo a tuđima širom otvorimo vrata. Naših neće biti. Neće biti konkurentni, ali će nam zato doći i sa istoka i sa zapada i sa sjevera, ajd s juga ne mogu.
Hvala. Odgovor gospodin Topić.
Pa mislim da se mi ovdje ne razumijemo. Ili govorimo o dvije posebno, posebne teme. Mislim da smo mi svi ovdje zainteresirani za sudbinu svih tih prijevoznika. Ali molim vas lijepo od ovih 28 tisuća kamiona koliko tih kamiona može sada voziti u Europskoj uniji? Koliko njih mogu voziti? Mogu svi voziti u Europsku uniju? Da, vi ste govorili o Promalu i o Šibeniku, imaju 6 kamiona a od tih 6 kamiona mogu samo 2 kamiona voziti vani, osim Italije i Srbije. Prema tome shvatite da će te mjere i ti standardi zaštite okoliša biti sve veći i izraženiji i mislim da je dobro da se pravovremeno reagira. Ali nije Vlada, Vlada ima i razumijevanja i za ovo stanje. Pa između ostaloga je li produžena rok primjene ovog Zakona već dvije godine? Samim tim. Pa mislim daje to jedno primjereno vrijeme da se poduzetnici, obrtnici, prijevoznici mogu prilagoditi ovoj novonastaloj zakonskoj odredbi. Hvala lijepo.
Replika, gospodin Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Topiću ma nije sporno da je Vlada imala dobre namjere ali loše je mjere predložila za te dobre namjere i to je priznala donoseći uredbu o odgađanju tih mjera na godinu i više dana. Doduše ne zakonitu uredbu, ali je to donijela. A drugo što vi tvrdite da ne mogu kamioni ići ili autobusi u Europsku uniju ako ne zadovoljavaju kriterije, eko kriterije Europske unije. Slažemo se s time, ali nećemo valjda samo zato što ne mogu ići zabraniti da voze i u Hrvatskoj i time im odrežimo ekonomsku granu na čemu oni egzistiraju. Dakle trebalo je naći mjeru da i te stare kamione makar ugrade novi motor, a moguće je to, tehnički je to moguće, a to je uvjet za ulazak u Eurospku uniju. Moguće je ugraditi novi motor. Ja nisam stručnjak za to ali kažu mi oni koji se bave s time i smanjiti problem, ekološki problem koji postoji kod kamiona i autobusa koda nas. Dakle mi ne tvrdimo da je Vlada imala lošu namjeru nego tvrdimo da je loše izvela tu namjeru i time je upropastila tu svoju dobru želju. To je bio smisao cijele rasprave. Zato je trebalo usvojiti Prijedlog zakona koji je kolega Pecek predložio ovdje u Hrvatskom saboru. Hvala.
Hvala lijepa. Dragutin Lesar. … [[Upadica se ne razumije.]] Antun Kapraljević. Nikola Vuljanić. Nema ih. Gube pravo. Hoće li, želi li gospodin predlagatelj završni osvrt? Da. Izvolite.
Hvala lijepo. Samo s obzirom na poodmaklo vrijeme nekoliko rečenica. Naime jako teško je braniti nešto kad se nema argumenata i jako je teško reći da se ne ide protiv ovih ljudi, a rekli smo njih je 30-tak tisuća koji imaju takve kamione i autobuse iz jednostavnog razloga što drugačije ne mogu imati. Gospodin Topić ja sam potpuno svjestan toga da ti kamioni vrijeme 3 i po tisuće EUR-a, možda nešto malo više. Ali za te ljude vrijede kruh svaki dan iz jednostavnog razloga jer drugačije kamione ne mogu kupiti. I sa njima uspješno zarađuju za sebe i svoje obitelji. Međutim ako se već tako gorljivo zalažete kao jedini kriterij starost vozila ja ću vama sada postaviti jedno drugo pitanje. A što je sa voznim parkom koji je pod navodnicima u vlasništvu Vlade? Koliko bi lokomotiva sutra vozilo kad bi primijenili kriterij star 8 godina? Koliko bi trajekata prometovalo između otoka kad bi provodili kriterij 18 godina jer znamo da nam je prosječni vijek starosti negdje oko 25 godina ako se dobro sjećam rasprave koja je bila. … [[Upadica se ne razumije.]] 28 godina, hvala lijepo. Što se događa sa brodovima koji prevoze putnike gdje je vjerojatno starost otprilike ista kao i kod lokomotiva, kao i kod trajekata, kao i kod kamiona, konačno kao i kod autobusa. Promet u Hrvatskoj bi zamro. Prometa jednostavno ne bi bilo da od sutra i Vlada prema svojem voznom parku primjenjuje iste kriterije kao i prema obrtništvu, kao i prema malom poduzetništvu. Naši ljudi znamo svi čak idu i u Irak da bi zaslužili za kruh svagdašnji i bore se kako bi preživjeli i kako bi se pripremili za Europu. Naravno da mi možemo te floskule govoriti stalno kako je potrebno da se oni prilagode za Europu na način da kupe nova vozila. Ma otkud da kupe nova vozila? I mislite vi da nećemo mi prazniti te … [[Govornik se ne razumije.]] vani kamiona starih 10 godina? Pa hoćemo jer će ljudi morati kupovati kamione stare 10 godina, a neće moći kupovati nove kamione jer nema programa. Nema programa a oni nemaju niti financijskih mogućnosti. Zbog toga ja smatram da smo trebali o ovom Zakonu, odnosno o izmjenama zakona razgovarati puno ozbiljnije. Meni je još jedanput da to istaknem žao što ovdje nema Vlade, što nema predstavnika ministarstava koji su branili ovakav loš Prijedlog zakona i koji su donašali već dva puta uredbe. U svakom slučaju trebao je period prilagodbe biti duži. Ako smo raspravili o Jadroliniji i rekli da nju možemo privatizirati samo eventualno po posebnom zakonu, ako smo rekli da oni trebaju imati nekakvo razdoblje prilagodbe prije nego im dođe konkurencija iz Europe od 5, 10 ili ne znam koliko godina onda su to, ja vas uvjeravam zaslužili i ovi ljudi koji nažalost imaju kamione koji vrijede 3 i pol tisuće EUR-a. Imali bi ih vjerujte po 35 tisuća ili 350 tisuća da mogu. Ne mogu, ali na ovaj način one uspješno zarađuju, one nisu na teret državi i u tom sektoru obrtništva, još jedanput naglašavam radi 250 tisuća ljudi. Krajnje je vrijeme da o njemu počnemo ovdje, barem ovdje u Saboru razmišljati na drugačiji način, a ne da bez argumenata ili sa kvaziargumentima odbijamo prijedloge koji idu njima u korist. Ja bih vas molio recite mi kada smo unatrag dvije godine koliko sjedimo ovdje donijeli neki zakon ili izmjene zakona koje ide u prilog obrtništvu? Ja se ne sjećam. Ako se vi sjećate ispravite me. Međutim, donijeli smo ovakvih koji negativno djeluju puno, ja vam ih mogu pobrojati ali sada da ne zamaramo sve druge ja vam to mogu argumentirano donijeti koliko smo loših prijedloga donijeli koji ograničavaju i koji idu na štetu poduzetništva i malog poduzetništva. Pa vrijeme je da to promijenimo, to nije nikakvo političko pitanje. ovo je ekonomsko pitanje pa i nije teško priznati da je negdje pogriješeno i nije teško doći i slušati raspravu. Naravno da je 10 saborskih zastupnika odustalo od rasprave. Kome da govore? Tko nas sluša? Samo sebe slušamo. Ja mislim da je to žalosno i molim vas gospodine potpredsjedniče da upoznate predstavnike ministarstva sa našim mišljenjem i žaljenjem i ljutnjom što ovdje nisu prisustvovali raspravi. Hvala lijepo.
Dijelim vaše nezadovoljstvo što nije ovdje nazočan predstavnik ministarstva, ali nije nužan po Poslovniku našem da se raspravlja. To je moje bilo objašnjenje. Što se tiče ovog, ove točke dnevnog reda mi smo zaključili, zaključujemo raspravu, zaključujem raspravu. A za sutra u 9,30 sati najavljujem točku 5. a) Izvješće o radu Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i b) Popis trgovačkih društava iz portfelja zavoda kojima gospodari Hrvatski fond za privatizaciju i popis trgovačkih društava koje Zavod ima u kapitalnom fondu d.d. i tako redom. Hvala vam lijepa i laku noć.
Četvrto, prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu. Predlagatelj zakona je zastupnik Željko Pecek. Sukladno prijedlogu radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o prijevozu u cestovnom prometu koji je predložio zastupnik Željko Pecek zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 72 glasa za, jednim suzdržanim i 31 protiv usvojen je predloženi zaključak.