Dame i gospodo poslanici, poštovani gosti, otvaram 52. sjednicu Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH. Na sjednicu su pozvani naši redovni gosti: predsjedavajući i članovi Predsjedništva BiH, predsjedavajući i članovi Vijeća ministara BiH, predstavnici međunarodnih organizacija i ambasada u BiH, predstavnici medija. Također na sjednicu su pozvani i predstavnici Ureda za reviziju institucija BiH povodom tačke 11. Izvještaj o izvršenoj reviziji učinka o temi: „Rad komisija institucija BiH“, kao i glavni tužilac BiH povodom tačke 16. Razmatranje Mišljenja Zajedničke komisije za odbranu i sigurnost s prijedlogom zaključaka u vezi s blokadom institucija Bosne i Hercegovine od 05.-07.06.2013. Srdačno pozdravljam prisutne poslanike i goste. Poslanik Senad Šepić je najavio kašnjenje. Prema informaciji službe sjednici je prisutno 36 poslanika. Konstatiram da sjednica ima kvorum za rad i odlučivanje. Kada je riječ o izmjenama dnevnog reda želim napomenuti sljedeće. Na dnevni red su dodate: Tačka 16. Razmatranje Mišljenja Zajedničke komisije za odbranu i sigurnost s prijedlogom zaključaka u vezi s blokadom institucija Bosne i Hercegovine od 05.-07.06.2013. Tačka 17. Razmatranje prijedloga zaključka Komisije za ostvarivanje ravnopravnosti spolova, koji glasi: „Obavezuje se Vijeće ministara BiH da Komisiji za ostvarivanje ravnopravnosti spolova Predstavničkog doma PSBiH u roku od 30 dana dostavi Izvještaj o primjeni zakona iz oblasti medija, kako je to navedeno u zahtjevu ove komisije, upućenom Ministarstvu komunikacija i prometa BiH i Regulatornoj agenciji za komunikacije“. I tačka 18. Razmatranje prijedloga zaključaka Zajedničke komisije za evropske integracije. Tačka 6. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Izbornog zakona BiH – predlagač: Vijeće ministara BiH i Tačka 7. Prijedlog zakona o raspolaganju nepokretnom vojnom imovinom – predlagači: poslanici Kluba SDP-a BiH i SBB-a BiH, dopunjene su s Mišljenjem Ustavnopravne komisije koja su negativna. 2 S ranijeg dnevnog reda skinuta je tačka 4. Prijedlog zakona o programu zaštite svjedoka u Bosni i Hercegovini – predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje), na zahtjev Ustavnopravne komisije, zato što je podnesen veliki broj amandmana. Od predlagača Zakona zatraženo je da u roku od 10 dana u pismenoj formi Komisiji dostavi izvještaj o svim predloženim amandmanima. Rok za dostavu izvještaja produžen je do naredne sjednice. Otvaram raspravu o predloženom dnevnom redu i konstatiram da nema prijavljenih. Konstatiram da 52. sjednica ima sljedeći Dnevni red 1. Usvajanje Zapisnika 51. sjednice Predstavničkog doma; 2. Poslanička pitanja: a) Komentari na dobivene odgovore, b) Nova poslanička pitanja; 3. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o implementaciji Konvencije o zabrani razvoja, proizvodnje, gomilanja i upotrebe hemijskog oružja i njegovom uništavanju – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-18/13, od 15.04.2013. (drugo čitanje); 4. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o krivičnom postupku BiH – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-22/13, od 15.05.2013. (drugo čitanje); 5. Prijedlog zakona o izmjeni i dopunama Zakona o plaćama i naknadama u institucijama Bosne i Hercegovine – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-24/13, od 23.05.2013. (drugo čitanje); 6. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Izbornog zakona BiH – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-13/13, od 17.06.2013., s Mišljenjem Ustavnopravne komisije; 7. Prijedlog zakona o raspolaganju nepokretnom vojnom imovinom – predlagači: poslanici Kluba SDP-a BiH i SBB-a BiH, zakon broj: 01-02-1-27/13, od 05.06.2013., s Mišljenjem Ustavnopravne komisije; 8. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o slobodi pristupa informacijama u Bosni i Hercegovini – predlagači: poslanici Lazar Prodanović, Nermina Zaimović- Uzunović i Azra Hadžiahmetović, zakon broj: 01-02-1-38/13, od 22.07.2013. (prvo čitanje); 9. Izvještaj komisije Kolegija o nastojanju za postizanje saglasnosti o Prijedlogu zakona o volontiranju – predlagač: Vijeće ministara BiH, zakon broj: 01,02-02-1-30/13, od 10.06.2013. (zakon u prvom čitanju); 10. Izvještaj iz oblasti poljoprivrede za Bosnu i Hercegovinu za 2012. godinu, materijal Ministarstva vanjske trgovine i ekonomskih odnosa BiH, broj: 01,02-28-726/13, od 08.07.2013.; 11. Izvještaj o izvršenoj reviziji učinka o temi: „Rad komisija institucija BiH“, materijal Ureda za reviziju institucija, broj: 01/4-16-1-818/13, od 12.07.2013.; 12. Informacija o stanju sigurnosti u Bosni i Hercegovini u 2012. godini, materijal Ministarstva sigurnosti BiH, broj: 01-04-563/13, od 10.05.2013.; 3 13. Izjašnjenje ministra sigurnosti BiH Fahrudina Radončića o navodima i tvrdnjama koje je iznio u magazinu Večernjeg lista „Obzor“ od 18.05.2013. protiv člana Predsjedništva BiH Bakira Izetbegovića i Stranke demokratske akcije (realizacija inicijative poslanika Kluba SDA, usvojene na 50. sjednici, održanoj 18.07.2013.); 14. Razmatranje Inicijative poslanika Zijada Jagodića s 50. sjednice Doma, održane 18.07.2013., koja glasi: „U skladu s članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH, upućujem poslaničku inicijativu da Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH obavi javnu raspravu o temi: „Bosanskohercegovačke rijeke i jezera u funkciji unapređenja privrede“, te da Vijeće ministara BiH pripremi početni materijal za raspravu“, broj: 01-50-1-849/13, od 18.07.2013.; 15. Razmatranje Inicijative poslanika Zijada Jagodića s 50. sjednice Doma, održane 18.07.2013., koja glasi: U skladu s članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH, podnosim poslaničku inicijativu Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine BiH za održavanje javne rasprave/konferencije o temi: „Domovina za Dijasporu i Dijaspora za Domovinu“, a za koju bi Vijeće ministara BiH pripremilo početni materijal za raspravu“, broj: 01-50-1-850/13, od 18.07.2013.; 16. Razmatranje Mišljenja Zajedničke komisije za odbranu i sigurnost s prijedlogom zaključaka u vezi s blokadom institucija Bosne i Hercegovine od 05.-07.06.2013., broj: 01-50-1-15-49/13 od 27.08.2013.; 17. Razmatranje prijedloga zaključka Komisije za ostvarivanje ravnopravnosti spolova, koji glasi: „Obavezuje se Vijeće ministara BiH da Komisiji za ostvarivanje ravnopravnosti spolova Predstavničkog doma PSBiH u roku od 30 dana dostavi Izvještaj o primjeni zakona iz oblasti medija, kako je to navedeno u zahtjevu ove komisije, broj: 01/6-50-3-6-10/13, od 23.01.2013., upućenom Ministarstvu komunikacija i prometa BiH i Regulatornoj agenciji za komunikacije“, broj: 01-37- 869/13 od 23.07.2013.; 18. Razmatranje prijedloga zaključaka Zajedničke komisije za evropske integracije, broj: 01,02-50-19-885/13, od 26.07.2013.; 19. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Sporazuma o ekonomskoj saradnji između Vijeća ministara Bosne i Hercegovine i Vlade Rumunije, broj: 01,02-05-2-864/13, od 22.07.2013.; 20. Davanje saglasnosti za retifikaciju Sporazuma između Vijeća ministara Bosne i Hercegovine i Vlade Kraljevine Norveške o provođenju Projekta „Javne službe za tržište nekretnina i evropske integracije“, broj: 01,02-05-2-865/13, od 23.07.2013.; 21. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Memoranduma o razumijevanju u vezi s provođenjem Programa dostojanstvenog rada za Bosnu i Hercegovinu 2012.-2015. Između Vijeća ministara Bosne i Hercegovine i Međunarodne organizacije rada, broj: 01,02-05-2-866/13, od 23.07.2013.; 22. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Okvirnog sporazuma o kreditu između Bosne i Hercegovine i Razvojne banke Vijeća Evrope, broj: 01,02-05-2-894/13, od 01.08.2013.; 23. Davanje saglasnosti za retifikaciju Sporazuma o kreditu, finansiranju i projektu između KfW, Frankfurt na Majni (zajmodavac) i Bosne i Hercegovine, koju zastupa Ministarstvo finansija i trezora BiH (zajmoprimac) i Republike Srpske, koju zastupa Ministarstvo finansija Republike Srpske i Hidroelektrane na Trebišnjici (HET) (agencija za izvršenje projekta) za 10.000.000 eura – Sanacija HE Trebinje 1, Faza III, broj: 01,02-05-2-893/13 od 01.08.2013. 4 Prelazimo na realizaciju dnevnog reda. Prva tačka, Ad. 1. Usvajanje Zapisnika 51. sjednice Predstavničkog doma Zapisnik sa ove sjednice ste dobili. Da li se neko javlja u vezi sa ovom tačkom dnevnog reda? Za raspravu o ovoj tački dnevnog reda javlja se poslanik Mladen Ivanković Lijanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Sve pozdravljam. U Zapisniku samo ima, kratko, kod točke Ad.3. o Zakonu o izmjeni i dopuni Zakona o Vanjskotrgovinskoj komori samo nije navedeno da je bilo rasprave i da sam ja vodio raspravu. Samo to u Zapisnik da se uvede. Hvala.
Dobro. Evo, čuli smo jednu intervenciju poslanika Lijanovića. S oblzirom da se niko više ne javlja u okviru ove tačke zatvaram raspravu. Naravno ovu intervenciju ćemo ugraditi u Zapisnik. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda, Ad. 2. Poslanička pitanja a) Komentari na dobivene odgovore Do današnje sjednice odgovore na postavljena poslanička pitanja su dobili: Milorad Živković, Zijad Jagodić, Slavko Jovičić, Nermin Purić, Zvonko Jurišić, Ismeta Dervoz, Nermina Ćemalović, Amir Fazlić, Boško Tomić i Senad Šepić. Da li ima komentara na odgovore? Prvi se za riječ javio poslanik Andnan Bašić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo. Ja sam izvinuo na prošloj sjednici jer nisam dobio u pisanoj formi, po običaju, odgovor na svoje poslaničko pitanje. Zatekao sam ga tek u Klubu pa vas molim da mi omogućiti da odgovorim na ono pitanje na koje nisam mogao na prošloj sjednici, radi se, naime, o POST banci. 5 Kolebao sam se da li uopšte da odgovaram na ono što sam dobio jer je čitava javnost upoznata da je kompletan scenario o uništavanju jedne od najvažnijih banaka, naše vlasništvo, u BiH, sa najvećim brojem svojih ispostava, kao i svaka pošta u svakoj državi, namjerno vješto odrađeno, urađeno i presuđeno. Javnost je upoznata, međutim svi se ušutili pa i ja, iako sam unaprijed znao za sve ono što sam dobio u pisanoj formi da će biti ostvareno. Žao mi je što bar neko na ovome Parlamentu osim mene nije progovorio o jednoj krađi praktično vlasništva jedne države kao što je Poštanka banka, ali nažalost ni prvi ni posljednji slučaj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Slavko Jovičić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pozdravljam vas, pozdravljam kolegice i kolege, naravno predstavniike Savjeta ministara i sve prisutne. I evo, počeli smo, zapravo nismo ni prekidali ovo, nastavku se raduju mediji jer bilo je prazno pa su pisali i sad su jedino oni dočekali ovo, ali evo da radimo. Dakle, teško će mi biti odgovoriti sad i komentarisati na pitanje koje sam postavio, jer vrlo je kompleksno i to će biti svaka sjednica, a pitanje se odnosilo na obilježavanje obilježja opština i dan opština. E, sad to stiže, što bi se reklo sukcesivno, kako se to stručno kaže, podsjeti me malo na onaj tekst himne kada je ono stizalo onih tekstova 336, pa 5, 10, 15, 20, matematičkom progresijom se povećavalo, tako da ne mogu da komentarišem šta mi je sad koja opština dostavila, jer i vi ono dobivati i vidjeli ste otprilike o čemu se radi. Dakle, trebaće to, kad dobijem zbirno i kad prestane ta, ja ću je nazvati akcija slanja i prikupljanja svih tih podataka od svih opština koje se odobrovolje, a vidim da pokazuju mnoge interes da odgovore na to poslaničko pitanje, a onda će to biti stvar da se to uskladi na nivou BiH i harmonizuje. Pa da ne bude u jednoj opštini se proslavljaju vjerski praznici, u drugoj su obilježja jednog naroda, nego da to pokušamo nekako napraviti, što je vrlo važno za ukupno funkcionisanje lokalne vlasti koja je najvažnija za sve građane. Dakle, da ne bih komentarisao, teško je sada komentarisati kad to tek stižu materijali. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Boško Tomić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo, sve vas pozdravljam. Moje poslaničko pitanje odnosilo se na zaštitu šuma četinarskih na prostoru BiH. Moje pitanje je bilo upućeno ministarstvu, federalnom ministarstvu. Dobio sam odgovor koji je veoma stručno i kvalitetno napisan i tu nemam primjedbe, ali moja primjedba osnovna ostaje da su naše šume nezaštićene. Iz ovog što se može vidjeti vidi se da nije u dovoljnoj mjeri poduzeto sve što bi trebalo da se poduzme kako bi se zaštitile šume od potkornjaka koji je u posljednje vrijeme 6 evidentan kad prolazite bilo kuda i širom BiH, da vidite određenu šumu i štetu koja se dešava. Evo, možda, to je jedna sugestija, to je u RS-u riješeno na jedinstven način, vidim da u Federaciji ima malo problema, pa možda bi malo, trebalo više raditi na tome da pokušamo da se te naše, naši prirodni resursi i bogatstvo zaštiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Zijad Jagodić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsjedavajući, dopredsjedavajući, uvažene kolegice i kolege, gosti, mediji, sve skupa vas pozdravljam. Ja sam dobio u proteklih 10-ak, 15 dana izuzetno veliki broj odgovora od raznih sudova, prije svega onih koji nisu nadležni. Moje pitanje se odnosilo – koliko imamo u BiH dioničkih društava, društava sa ograničenom odgovornošću protiv kojih je uveden stečajnih postupak, kada je uveden stečajni postupak, ko je stečajni upravitelj i koji su predmeti uspješno okončani. Iz odgovora koje sam dobio, prije svega kantonalnih sudova, koji su nadležni, i okružni sudovi na području RS-a, uočio sam da su praktično u pojedinim firmama, da ne kažem jedan stečajni upravitelj ima nekoliko firmi koje vodi. Smatram da je izuzetno loša informacija za nas sve skupa, na tome treba poraditi. Međutim, ono što bih posebno želio da istaknem da u svim ovim odgovorima koje sam dobio stičem utisak i dojam, zbog čega sam i posebno i malo iznenađen, da u našim službama ovog Parlamenta, praktično kada postavimo inicijativu, odnosno pitanje nadležnim institucijama, službe bi trebale tačno da znaju kome uputiti određeno pitanje. Pitanje koje sam naslovio je išlo isključivo nadležnim sudovima u BiH. Naše službe su uputile dopis svim sudovima, dakle i opštinskim sudovima koji uopšte nisu nadležni za stečajne postupke i ljudi normalno izuzetno veliki trud ulože, veliki trošak, međutim u povratnoj informaciji takođe uložena su ogromna sredstva, trud, da ne kažem obaveza i gubljenje vremena svih tih sudova da su odgovorili da nisu nadležni. Ja bih zamolio da u službama tačno povedu računa ko je nadležan i da ne prave trošak bespotreban. Hvala vam.
Zahvaljujem poslaniku Jagodiću. Riječ ima poslanik Amir Fazlić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, cijenjene kolege poslanici, cijenjeni i uvaženi gosti. Ja bih samo prokomentarisao odgovor na svoje pitanje koje je glasilo – koji je status sekretara Izborne komisije, da li je državni službenik ili je izabran na mandatni period. Ima informacija da se Pravilnik o sistematizaciji mijenja u smislu da bude državni službenik. Iz ovog odgovora, i moje konstatacije o ovom pitanje je vidljivo da sam bio u pravu, iz odgovora je tačno 7 rečeno da je promijenjen i Pravilnik i da je ovo sad rukovodeći državni . Znači, ja sam zadovoljan odgovorom, a ne znam šta mogu dalje i kakve ću dalje korake poduzeti po ovom pitanju. Hvala.
Prelazimo na b) Nova poslanička pitanja Da li ima prijavljenih poslanika? Riječ ima poslanica Dušanka Majkić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedavajući i poštovane koleginice i kolege, ostali prisutni. Ja imam jednu poslaničku inicijativu i jedno poslaničko pitanje kratko. Znači, inicijativa se odnosi na formiranje, odnosno reaktiviranje Komisije za nestale Srbe u Sarajevu. Tražim od Savjeta ministara da formira multidisciplinarni tim, komisiju, u čiji sastav treba da uđu predstavnici Savjeta ministara, predstavnici porodice zarobljenih i poginulih boraca i nestalih civila proteklog rata, jer je Organizacija porodica zarobljenih i poginulih boraca i nestalih civila RS-a se obraćala u nekoliko navrata predsjedavajućem Savjeta ministara sa sličnim zahtjevom, što je ostalo bez odgovora. I da formiranje ove komisije postaje još aktuelnije nakon probnih isitivanja Instituta za nestale kojim se vrši po nalogu Tužilaštva i ekshumacijom posmrtnih ostataka na Sarajevskoj gradskoj deponiji Buća Potok, ... postao brojni dokazi da se na toj lokaciji nalaze tijela ubijenih Srba tokom '92.-'95. godine. Dakle, to je inicijativa. A drugo je vezano za poslaničko pitanje – Kada će Ministarstvo odbrane dostaviti potpunu informaciju Predstavničkom domu i predložiti rješenje za prevazilaženje problematike izazvane uništavanjem municije i minsko-eksplozivnih sredstava na poligonu „Odlučna Barbara“? I kakvi su rezultati nedavno izvršenog ispitivanja zemljišta na ovom području, ukazuju li izvještaji na postojanje opasnosnosti po zdravlje lokalnog stanovništva Glamoča? Dakle, to je pitanje koje upućujem Ministarstvu odbrane. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Zijad Jagodić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pitanje koje upućujem Vijeću ministara je – Šta je do sada konkretno učinjeno iz Strategije komunikacija Vijeća ministara BiH u pogledu postavljenih općih, internih i eksternih komunikacijskih ciljeva? 8 Drugo pitanje je za Vijeće ministara, entitetske i kantonalne vlade, te Vladu Brčko Distrikta koje glasi – Šta je do sada konkretno učinjeno na promociji kapitalnih investicija i postizanju maksimalnih ekonomskih efekata u zapošljavanju, unapređenju tehnologija i razvoju BiH? Šta je konkretno učinjeno na izgradnji domaće privrede osposobljavanja za konkurenciju, kako na domaćem tako i na međunarodnom tržištu, te tržištu EU? Hvala.
Riječ ima poslanica Nermina Ćemalović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, dozvolite da pozdravim Vas i sve prisutne. Poslaničko pitanje upućujem Vijeću ministara, odnosno Ministarstvu vanjske trgovine i ekonomskih odnosa BiH. Ono glasi – Tražim da mi se dostavi podatak kada je pokrenuta procedura donošenja Zakona o organskoj proizvodnji u BiH i kada se očekuje upućivanje istog u parlamentarnu proceduru? U obrazloženju sam navela sljedeće: Donošenje Zakona o organskoj proizvodnji u BiH je jedna od aktivnosti iz Mape puta i u skladu je sa zahtjevima za harmonizaciju zakonske uredbe i Akijem u procesu evropske integracije s ciljem stvaranja uslova za izvoz proizvoda biljnog i životinjskog porijekla. Molim da mi se odgovori pismeno. Hvala lijepo.
Riječ ima poslanik Šemsudin Mehmedović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici. Ja imam nekoliko pitanja Ministarstvu prometa i komunikacija. Prvo je – Na osnovu projekta homologacije i certifikacije uvezenih vozila u BiH tražim podatke o broju vozila po vrsti koja su ušla u BiH i koja su homologirana u 2012. godini za BiH tržište, te količinu novca koja je tom prilikom naplaćena od građana BiH za ovu uslugu. Drugo – Tražim spisak korisnika bilateralnih transportnih dozvola, te koliko je sredstava prikupljeno tim osnovom i od kojeg subjekta. Treće – Šta je sa provedbama presuda sudova u vezi tužbe tri Mašinska fakulteta u BiH, te presude na nepravilnosti oko imenovanja pomoćnika ministra. Dalje, imam jedno pitanje Vijeću ministara – Kao poslanik u Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine BiH imam pouzdane informacije da u određenim ministarstvima postoje državni službenici koji za pola godine ili čak godinu dana prime tek nekoliko predmeta u rad, koji čak nisu ni predmeti nego puke informacije. U skladu sa navedenim interesuje me jesu li institucije BiH do sada uradile analizu efikasnosti i efektivnosti postojećih radnih mjesta prema važećim 9 pravilnicima o unutrašnjoj organizaciji, odnosno sistematizovanih radnih mjesta? Ako jesu kakvi su rezultati i šta je urađeno nakon analize? Ako nisu u kojem roku imaju namjeru izvršiti analizu efikasnosti i efektivnosti i kad poslanici mogu dobiti rezultate na uvid? I jedno pitanje Upravi za indirektno oporezivanje – Koliko je u 2012. godini uvezeno motornih vozila? Hvala lijepo.
Riječ ima poslanica Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Moje pitanje je upućeno Ministarstvu saobraćaja. Naime, poznato je da je u izradi novi zakon ili izmjene i dopune, ne znam, Zakona o bezbjednosti saobraćaja. Nažalost, kao i svi mi ovdje, svaki vikend, subota, nedelja, ponedeljak, svima nama počinje izvještajima o tome ko je nastradao prethodnu noć, posebno je riječ o mladim licima koja s jakim vozilima, onako puni adrenalina, tako da mislim da je poslednjih par godina jedan grad u ovoj zemlji nestao, i da nam je potreban malo represivniji zakon. Pa mene zanima – Kada Ministarstvo namjerava ovaj Zakon da uputi u proceduru? Hvala.
Riječ ima poslanik Lazar Prodanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Uvažene kolegice i kolege, poštovani gosti. Moje pitanje upućeno je Upravi za indirektno oporezivanje, dakle Sektoru za carine – Zbog čega je, dakle Uprava za indirektno oporezivanje, na prijedlog Kancelarije za veterinarstvo BiH, Odlukom o visini naknade za obavezno veterinarsko zdravstvene preglede u prometu preko granice BiH, za skoro 4 puta uvećala iznos koji se plaća za veterinarsko zdravstveni pregled žitarica, konkretno kukuruza za ishranu životinja? Ranijom Odlukom o visini naknade za obaveze veterinarske zdravstvene preglede u transportu preko granice BiH visina ove naknade iznosila je pri uvozu do 10 tona neto mase 20 KM, te za svaku narednu započetku tonu 3 KM. Odlukom koja se trenutno primjenjuje, dakle po „Službenom glasniku BiH“, broj 62/12, od 13.08.2013. godine, visina naknade iznosi pri uvozu do 6 tona neto mase 70 KM, te za svaku narednu započetku tonu 9 KM. Poređenja radi, ranije se za uvoz 25 tona kukuruza plaćala naknada u visini od 65 KM, a sada ta naknada za istu količinu kukuruza iznosi 248 KM. Ulaskom Hrvatske u EU kao i određenim mjerama koje je donijela Republika Srbija, dodatno je ograničen i otežan uvoz značajnog broja proizvoda iz ovih država, kao i izvoz u njih, uzimajući u obzir da cijena hrane učestvuje 30 do 70% u cijenu konačnog proizvoda u stočarstvu i peradarstvu i na taj način bitno utiče na cijenu prehambenih artikala u BiH. 10 Tražim da Uprava za indirektno oporezivanje, odnosno Savjet ministara u okviru svoje nadležnosti razmotre ovo pitanje sa ciljem da se preinači gore navedena Odluka, dakle vrati na ranije. Ovo bitno utiče na cijenu uvoza kukuruza za ishranu životinja za 10% u odnosu na dosadašnje. Hvala mnogo.
Riječ ima poslanik Mato Franjičević. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedatelju. Prije nekoliko dana, točnije 23. kolovoza je u velikom dijelu demokratske Evrope obilježen Evropski dan sjećanja na žrtve svih totalitarnih režima. To je razlog da ja upućujem inicijativu sljedećeg sadržaja: Uzevši u obzir da je BiH članica Vijeća Evrope, da svoju budućnost vidi u EU i da je riječ o demokratskoj zemlji, što naravno podrazumijeva prihvaćanje odgovarajućih evropskih i civilizacijskih standarda, kao i općih standarda demokracije, smatram korisnim i neophodnim da Parlamentarna skupština BiH obavi raspravu, te zatraži od Vijeća ministara BiH definiranje i predlaganje Rezolucije o osudi zločina totalitarnih komunističkih režima, kao i proglašenje 23. kolovoza Evropskim danom sjećanja na žrtve svih totalitarnih i autoritarnih režima. Zahtjev temeljim na članku 8. Poslovnika Zastupničkog doma Parlamentarne skupštine BiH. Obrazloženje: Vjerujem da je očito kako brojni aktualni problemi s kojima se BiH susreće, proizlaze iz načina razmišljanja i vredovanje karakterističnog za totalitarni sustav koje preferira partikularne interese umjesto općeg interesa čitave zajednice. Da bi se to promijenilo nužno je kritičko sagledavanje naše totalitarne prošlosti i jasna osuda zločina i kršenja ljudskih prava koja su bila njezin sastavni dio. To je suštinski razlog. Jednako važan razlog leži u činjenici da smo demokratska zemlja i država usmjerena prema evropskim integracijama. U tom kontekstu na predloženo nas obvezuju sljedeći ključni dokumenti. Prvo, Opća deklaracija o ljudskim pravima UN-a iz 1948. godine, preskočit ću sad elaboriranje onog što je sadržano u njoj i što nas tjera na ovo. Drugi važan dokument je Rezolucija broj: 1096 Parlamentarne skupštine Vijeća Evrope o mjerama za uklanjanje naslijeđa bivših komunističkih totalitarnih sustava od 27. lipnja '96. godine, kojom je Parlamentarna skupština Vijeća Evrope pozvala zemlje Srednje i Istočne Evrope na osudu teških kršenja ljudskih prava od strane i za vrijeme totalitarnog komunističkog režima u njima, da javno izraze žaljenje zbog toga i jasno se ograde od tih zločina, te poduzmu mjere na uklanjanju naslijeđa bivših komunističkih totalitarnih sustava. Treći dokument Rezolucija broj: 1481 takođe Parlamentarne skupštine Vijeća Evrope o neophodnosti međunarodne osude zločina totalitarnih komunističkih režima usvojena 25. siječnja 2006. godine. I konačno četvrti dokument je Rezolucija o evropskoj savjesti i totalitarizmu prihvaćena u Evropskom Parlamentu 30. ožujka 2009. godine s datumom 02. travnja 2009. godine kojom Evropski Parlament izražava poštovanje svim žrtvama totalitarnih i nedemokratskih režima u Evropi, naglašavajući važnost memorije na njih, te poziva na proglašenje 23. kolovoza Evropskim danom sjećanja na žrtve totalitarnih i autoritarnih režima. Hvala. 11
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Petar Kunić. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Ja bih postavio pitanje vezano za vozačke dozvole. Radi se o sljedećem. Vozačka dozvola košta sada 65 KM. Postavljam pitanje koja je to kalkulacija koja je dovela do tako velike cijene za jedan, drugo, koja je to kalkulacija dovela do cijene lične karte 18 marak, gdje efektivni troškovi, uvjeren sam, nisu veći od 5 maraka, ni toliko? Pa štampamo knjige, Bogati, koje su u daleko manjem iznosu. Dakle, ovo je jedna apsurdna situacija, posebno sa 65 maraka. I drugo – Ko štampa te lične karte i vozačke dozvole? Kome se daje i koja je procedura kod dodjele štampanja tih dokumenata? Hvala. To je Agenciji za identifikaciju, mislim da se upućuje.
Konstatiram da nema više prijavljenih poslanika za nova poslanička pitanja. Zatvaram ovu tačku dnevnog reda. Zahvaljujem se na racionalnom i efikasnom pristupu u okviru ove tačke dnevnog reda. Nadam se da ćemo tako raditi i po narednim tačkama. Prelazim na treću tačku dnevnog reda, Ad. 3. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o implementaciji Konvencije o zabrani razvoja, proizvodnje, gomilanja i upotrebe hemijskog oružja i njegovom uništavanju – predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje) Otvaram raspravu. Za riječ se prva prijavila poslanica Dušanka Majkić. Izvolite.
Nekoliko riječi samo da kažem. S obzirom da evo konačno smo dobili i konačno je usvojen ovaj Zakon o implementaciji Konvencije o zabrani razvoja, proizvodnje, gomilanja i upotrebe hemijskog oružja i njegovog uništavanja, želim da kažem samo da je ispravljena u Zakonu greška koja je iz neobjašnjivog razloga učinjena, a to je da su ispuštena iz državnog koordinacionog tijela, koje formira Ministarstvo spoljne trgovine i ekonomskih odnosa a imenuje Savjet ministara, da je greškom ispuštena dva entitetska ministarstva zdravlja. Amandmanom koji je usvojen jednoglasno na sjednici Komisije i postao sastavni dio ovog Zakona, ispravljena je ova greška tako da je ovim ispunjeni svi potrebni uslovi da Zakon se može pustiti dalje. Hvala. 12
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Beriz Belkić. Izvolite.
Vrlo kratko, dakle predsjednica Komisije je sve rekla i ja sam apsolutno podržao ovaj Zakon. Ali, za ne daj Bože, da tako kažem, ako bi se kojim slučajem desilo da ovaj Zakon mi danas ne usvojimo, ja sam predložio jedan zaključak, ako ga ne usvojimo. Nikad nije sigurno, ne zna čovjek kako će stvari ići. Ako ga ne usvojimo ja sam predložio jedan zaključak kojim se poziva Vijeće ministara da aktivira, odnosno kompletira ovo državno koordinaciono tijelo koje ne radi i praktično je nemoguće provoditi ovaj Zakon postojeći i provoditi obaveze iz Konvencije. Dakle, naravno ako se Zakon usvoji ja ću zaključak odmah povući.
Zahvaljujem gospodinu Belkiću. Nema više prijavljenih. Zatvaram treću tačku. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda, Ad. 4. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o krivičnom postupku BiH – predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje) Otvaram raspravu. Za riječ se prijavio poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Dozvolite da kažem samo nekoliko rečenica vezano za ovaj Zakon. Držim da je bitno ovo što ću sada reći, jer radi se o jednom zakonskom rješenju kojeg smo imali prije reforme krivičnog zakonodavstva, pa smo ga onda isključili iz pozitivnog prava pa su nastali problemi, pa smo onda ponovo taj institut uključili u Zakon o krivičnom postupku, i evo danas, nakon presude Ustavnog suda, nakon konstatacije da to rješenje nije u skladu sa standardima sa kojima treba da bude usaglašeno, mi imamo Zakon koji praktično implementira presudu Ustavnog suda. O čemu se radi? Dakle, radi se o tome da u Zakonu o krivičnom postupku sada postoji odredba koja kaže da kada sud izrekne kazne zatvora veću od 5 godina obavezan je, bez ispitivanja drugih razloga za pritvor, takvoj osobi odrediti pritvor do pravosnažnosti presude. To rješenje, prema stavu Ustavnog suda, prema standardima koji su relevantni i koji se moraju primjenjivati u BiH, nije zadovoljavajuće rješenje i traži se od BiH da se ova odredba isključi iz krivičnog zakonodavstva. I ova odredba je na prijedlog Ministarstva pravde, sada je takvo rješenje, isključena iz ovoga, dakle ona više nije odredba nakon što mi, ja se nadam, usvojimo ovaj Zakon, 13 neće biti odredba pozitivnog krivično procesnog zakonodavstva BiH, ali sudovima ostaje obaveza da cijene u svakom slučaju da li postoje razlozi za određivanje pritvora ili ne. I ja sam ustao danas da kažem, ne želeći uopće da se miješam u rad pravosuđa, ni na kraj pameti mi to ne pada, ali pozivam, dakle sve u BiH koji primjenjuju Zakon o krivičnom postupku da se dobro zamislimo nad ovom odredbom, ovo će biti rješenje. Ovo ne znači da osoba kojoj je izrečena kazna zatvora preko 5 godina ne može ostati u pritvoru, može ukoliko to sud procijeni. I ja mislim da ova situacija da treba da dovede do toga da sudovi u BiH maksimalno kritički pristupaju kod procjene određivanja pritvora, posebno za osobe za koje je do sada bila obaveza da se izrekne pritvor nakon presude, a to su one koji su osuđeni na kaznu zatvora preko 5 godina. Imali smo jednu situaciju ovdje u BiH oko koje smo se svi, da ja upotrijebim narodni izraz, jako zadevarali, nakon čega smo vratili, dakle ovo rješenje i ja sam zbog toga danas ustao ovdje sa željom da ovo kažem. Toliko, hvala vam.
Riječ ima poslanik Beriz Belkić. Izvolite.
Jedna sugestija predlagaču, Ministarstvu pravde, naravno ako ima neko tu ako ne ja ću to i napisati direktno prema njima. Kad se radi o zakonima iz oblasti pravosuđa ili zakonima koji mogu uticati na pravosuđe, Zakonom o visokom sudskom i tužilačkom vijeću je propisano da se pribavlja mišljenje Visokog sudskog i tužilačkog vijeća, ali očigledno je zaživila praksa da se to ne traži, da se to mišljenje ne traži. I bilo bi dobro da ubuduće, kad je riječ o zakonima iz ove oblasti, da se poštuje Zakon o visokom sudskom i tužilačkom vijeću i pribavljanja mišljenje Visokog sudskog i tužilačkog vijeća. Naravno, ovaj ću zakon podržati jer definitivno, evo počeli smo ispunjavati odnosno provoditi odluke Ustavnog suda. Hvala.
Poslanik Slavko Jovičić, ima riječ. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa, uvažavajući ovo što je kolega Džaferović rekao, ali ulazimo u jednu drugu proceduru gdje će nastupiti pravi volutarizam i individualno pravo svakog nekog sudije, hoće li on odlučiti sam hoće li nekoga poslati u zatvor ako mu izrekne kaznu, recimo 7, 8, 10 godina zatvora i mi takvih slučajeva imamo, ali šta je to. To je samo uzbunjivanje javnosti i veliki animozitet javnog mnijenja koje će drvlje i kamenje sasuti na zakonodavnu vlast koja nije to zakonom jasno definisala. U onoj državi nije sve bilo najgore i nije sve bilo crno, ali se znalo – kazna izrečena preko 5 zatvora odmah ide u zatvor do izdržavanje kazne, tamo koliko mu je predviđeno izrečena kazna. Ovdje sad, ako mi ostavimo mogućnost sudiji, sudskom vijeću da ono nakon izricanja, recimo kazne od 8 godina, samo odlučuje, ko meni garantuje, ko garantuje narodu, ko garantuje 14 građanima, ko garantuje za budućnost i bezbjednost ove zemlje da će pravilnu odluku donijeti predsjednik suda ili sudsko vijeće, ako je tročlano, ako njima ostavimo mogućnost da oni odlučuju, a znamo mi kakve su ovdje mogućnosti i kako to odlučuje. Neko sudsko vijeće u istoj zgradi, u istom sudu, u istom vijeću, osude čovjeka 40 godina, Apelaciono vijeće kaže, ovi pogriješili. Čuj 40 godina, a čovjek kad su mu izrekli 40 godina u istom momentu dobio nervni slom, porodica mu šokirana, mjesto, grad, narod. Dakle, ovo je potpuno nejasna odredba i mi, kako god poštovali evropske procedure, zakone i neku pozitivnu praksu, mi ovim ulazimo u jednu, vjerujte, vidjet ćete šta će ovo proizvesti, anarhiju gdje ćemo svakom ostaviti pravo i mogućnost da se on, slobodno ću to nazvati, privatno opredjeljuje šta će on uraditi Hoće li reći, e vi ste gospodine osuđeni na 8 godina zatvora, spakujte stvari idete na izdržavanje kazne ili pakujte torbu, s nama se izljubite i idite kući. Hvala lijepo.
Nema više prijavljenih ili ima ipak. Poslanik Petar Kunić. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Ja bih takođe potvrdio ove činjenice na koje je ukazao gospodin Slavko. Naime, o čemu se tu radi? Da vam ja sad ne pričam priče mislim da su to prodori anglosaksonskog prava u kontinentalno pravo. Dakle, to su vidovi prodora gdje vam moram reći ni malo ružičastu situaciju nema EU. Tamo je, ja bih rekao haos u pravu. I vjerovatno taj haos ćemo i mi prihvatiti, jer je tamo mješavina anglosaksonskog prava i kontinentalnog prava. Ima zemalja koje to kategorički odbijaju, kao što je Njemačka koja se drži kontinentalnog prava, drži se zakona, dakle načelo zakonitosti je osnovni princip za sve organe vlasti. Davati tzv. diskreciona ovlaštenja sudiji ili bilo kome drugom, je vrlo opasno za naš prostor. Zašto je opasno? Zato što nemamo oblikovane sudije za tako nešto, odnosno oblikovati čovjeka u fizičkom smislu, mislio sam malo na drugačiji način, putem školovanja. Dakle, naše škole ne pripremaju ljude pravnike za ovakav način suđenja, potpun su to drugačije, i tu ima niz, niz drugih razloga, tamo imate osnovno načelo legitimiteta. Dakle, to je taj svrsishodnost, oportunitet da u datom trenutku sudija sam procjenjuje, ali tamo se i daleko više ulaže u sudiju, više se školuje, prolazi razne edukacije, itd., itd. Prosto stvoren je takav mentalitet u takvim društvima. I zato kažem mislim da ovo ne bi, ovakvu mogućnost ne bi trebali otvarati za naše pravno područje gdje je načelo zakonitosti osnovni princip. Čim damo nešto pojedincu on, na ovim prostorima to je tipično, prvo pomisli kako to da zloupotrebi, što je rekao Monteskje. Ovdje treba i vrline ograničavati, a kamo li ne vlast. Prema tome mislim da ne bi ovo trebalo prihvatiti, ovakvu odredbu koja je u Zakonu. Hvala.
Ja samo u okviru ove tačke dnevnog reda podsjećam da je riječ o drugom čitanju, da nije bilo amandmana na ovaj Zakon i da je Ustavnopravna komisija jednoglasno podržala ovaj Zakon. 15 Riječ ima poslanik Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo. Pa evo, upravo sam iz tih razloga, između ostalog, se javio. Kao što ste rekli, znači mi danas pred sobom imamo Zakon u drugom čitanju na koji nema uloženih amandmana. Imamo Zakon koji je posljedica provedbe presude Ustavnog suda. Spominjali smo da imamo čitav niz zakona, odnosno obveza provedbe presude Ustavnog suda. Evo jedna od tih presuda bi se trebala provesti i prihvaćanjem ovog zakonskog prijedloga. Treća stvar, zbog koje sam se javio, jeste činjenica da, ja ne vidim, nisam siguran da razumijem, moram reći šta je problem ovdje. Znači, imamo sud i suca, je li, koji može izreći kaznu zatvora 10 godina. I to nije sporno, jel', to je u skladu sa zakonom, i meni to nije sporno, a onda dovodimo u pitanje tog istog sudca koji je izrekao kaznu od 10 godina zatvora, hoće li on dobro procijeniti treba li pritvor produžiti ili ukinuti. Nije logično. Hajmo gledati malo drugačije. Znači, odredbom ovog Zakona, članka koji se predlaže, predviđena je mogućnost, znači univerzalna mogućnost, da sud u svakom slučaju, u svakom slučaju, kad god izrekne kaznu zatvora može procjenjivati i odrediti i mjeru pritvora. Može, a ne mora. Ali opet kažem, govorimo o sudu kojemu, bez obzira, evo na naše subjektivne procjene, ocjene, validnost i kvalitete, itd., neovisnosti i nepristrasnosti, i svata nešto, ali ja želim vjerovati da ipak je najveći broj, kao i u svim drugim oblastima, sudaca i profesionalan i neovisan i nepristrasan i da i ovakvim zakonima treba jačati odgovornost sudaca i sudova za obnašanje svoje dužnosti, ali i jačati povjerenje u te institucije. Jer, opet kažem, nije mi logično da vjerujemo sudu da nekom izrekne kaznu 10 godina zatvora, a ne vjerujemo kad procijeni da odredi ili ne odredi pritvor. Ja u svakom slučaju, iz ovih razloga podržavam Prijedlog ovog zakona i pozivam sve vas da podržite Prijedlog ovog zakona. Hvala lijepo.
Nema više prijavljenih za raspravu. Zatvaram četvrtu tačku dnevnog reda. Prelazimo na petu tačku dnevnog reda, Ad. 5. Prijedlog zakona o izmjeni i dopunama Zakona o plaćama i naknadama u institucijama BiH – predlagač: Vijeće ministara BiH (drugo čitanje) Podsjećam, Prijedlog zakona je u prvom čitanju usvojen na 50. Sjednici, održanoj 18.07.2013. godine. Nadležna Komisija za finansije i budžet je dostavila izvještaj. Otvaram raspravu. Riječ ima poslanik Mladen Ivanković Lijanović. Izvolite. 16
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Uvažavajući za potrebe ojačanja i uspostave interne revizije u svim institucijama, jer nam je to i revizija prilikom davanja svog izvještaja ukazala da ima problema oko toga, ali međutim ne mogu u ovom trenutku u BiH, mislim da se ne može povećavati javna potrošnja u plaće i zbog toga ovaj iznos od 290.000 maraka u proračunu koji je, mislim da je trebao da se rasporedi unutra. Zbog toga što to nije urađeno ja ne mogu podržati ovaj Zakon. Hvala lijepo.
Konstatiram da nema više prijavljenih. Zatvaram petu tačku. Prelazimo na šestu tačku dnevnog reda, Ad. 6. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Izbornog zakona BiH – predlagač: Vijeće ministara BiH, s Mišljenjem Ustavnopravne komisije Na 51. sjednici Doma, održanoj 25.07.2013. godine, nije usvojeno negativno Mišljenje Ustavnopravne komisije, te je Komisija u skladu s članom 107. stav 3. Poslovnika zadužena da sačini novo mišljenje. Novo Mišljenje dostavljeno je 28.08.2013. godine. Principi Prijedloga zakona ponovo nisu podržani. Otvaram raspravu. Za riječ se prijavio poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Ovo je drugo negativno Mišljenje povodom ovog Zakona. Mi smo do sada nekoliko puta govorili o svim temama vezano za ovaj Zakon. U cjelini kada se Zakon posmatra ne postoji parlamentarna većina da se ovakvo rješenje usvoji. Za neka rješenja možda i ima parlamentarna većina, ali za sva rješenja u cjelini u paketu, dakle ne postoji. Oko nekih rješenja, opet oko kojih postoji parlamentarna većina, ne slažu se stranke pozicije i stranke opozicije. Ja sada neću govoriti o konkretnim rješenjima. Ovo je drugo negativno Mišljenje. Vi znate šta znači po Poslovniku drugo negativno mišljenje. U prvoj fazi Zakon je i vi ćete naravno kao Kolegij o tome obavijestiti Dom, koja je odluka. Ja sam ustao da kažem, ne, ništa o samom sadržaju Zakona, o tome sam govorio, o tome da mi u BiH hitno moramo pristupiti pripremi izbornog zakonodavstva BiH za naredne izbore 2014. godine. Krajnje je vrijeme, jer prema postojećem Izbornom zakonu, budući da su iz njega Odlukom Ustavnog suda isključene odredbe koje opisuju tri izborne jedinice iz entiteta RS za Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH, moramo zbog promjene naziva, odnosno usklađivanja naziva općina, moramo pristupiti izmjeni Izbornog zakona, usklađivanju, dakle 17 uključivanju tih odredbi kako bi Izborna komisija bila u stanju da na vrijeme raspiše naredne opće izbore u BiH. Danas je konac avgusta, mi dakle imamo vrlo malo vremena. I zbog toga ja predlažem da se danas ovdje na Predstavničkom domu otpočne sa procedurom formiranja Interresorne radne grupe koja će pripremiti izmjene izbornog zakonodavstva i blagovremeno ih dostaviti Parlamentarnoj skupštini kako bi Parlamentarna skupština blagovremeno pripremila izborno zakonodavstvo za izbore 2014. godine. Najbolji model kojeg smo do sada imali, koji je pokazao učinkovitost je model da iz ovog Doma budu tri poslanika, iz Doma naroda tri delegata, iz Vijeća ministara tri ministra i iz Izborne komisije četiri člana Izborne komisije. Mislim da oni mogu pregledati Izborni zakon i pripremiti izborno zakonodavstvo za naredne izbore. Bila bi to Interresorna radna grupa koja bi istovremeno, budući da će se raditi u narednom periodu i na implementaciji, intenzivnije na implementaciji presude u predmetu Sejdić i Finci, koja bi mogla dakle da istovremeno i priprema amandmane nakon što dođe, ako dođe, ja vjerujem da će doći, dakle do ovog dogovora i do usvajanja tih rješenja, i u tom dijelu, dakle implementacije presude uključivanje i pripreme amandmana u Izbornom zakonu, jer je poznato da osim promjene Ustava, naravno biće potrebno promijeniti i Izborni zakon BiH. Evo, ovo je moj prijedlog, ja ga neću pisati, ja sam ga iznio javno ovdje, nudim ga svima, dakle nama ovdje i molio bih vas kao Kolegij da razmotrite ovo kao prijedlog, ako može ovo da bude vaš prijedlog. Toliko, hvala vam.
Riječ ima poslanik Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedatelju. Evo, još jedan prijedlog zakona koji se tiče provedbe ovaj put dvije presude Ustavnog suda BiH. Prijedlog zakona oko kojeg postoje različita mišljenja, odnosno prijedlog rješenja oko kojeg očigledno postoje različita mišljenja, politički različita mišljenja. I oko svakog od rješenja koja su predložena o izmjenama i dopunama Izbornog zakona sigurno da je moguće napraviti bezbroj drugih mogućih rješenja. Ono o čemu ja danas želim raspravljati ovdje jeste po drugi put negativno Mišljenje, nepromijenjeno Mišljenje Ustavnopravne komisije, iako smo mi vratili to Ustavnopravnoj komisiji i rekli da napravi novo izvješće. Ne da promjeni datum, nego novo izvješće, sadržajno novo izvješće. Nismo dobili novo izvješće, to moramo konstatirati. Znači, Ustavnopravna komisija nije izvršla nalog Zastupničkog doma jer je samo promjenila datum u svom izvješću. Nema ni jednog razloga zašto je to Mišljenje negativno, ne navodi se po običaju taj razlog. Treća stvar, interesantno je da, opet ponavljam, radi se o pokušaju da se provedu dvije odluke Ustavnog suda. I ja postavljam pitanje – tko će preuzeti odgovornost za neprovođenje odluka Ustavnog suda? I, želim podsjetiti isto tako da smo ovo pitanje već imali na Interresornoj radnoj skupini u proteklom sazivu, koja nažalost nije uspjela doći do zajedničkog rješenja oko ovih pitanja koji su i sada problem. 18 Treća, peta stvar koju hoću da ovaj, jeste činjenica zašto se uporno Zakon ne pušta ni u prvom čitanju? Znači, pa postoji drugo čitanje, postoji mogućnost ulaganja amandmana, za sve one koji misle da imaju bolja rješenja od onih koja su ponuđena u ovom Prijedlogu zakona. I ne znam koja po redu stvar, mi imamo činjenicu da po ko zna koji put imamo prijedlog zakona koji dolazi od Vijeća ministara. Mi možemo igrati ping ponga sa Vijećem ministara, pa ćemo se ljutiti kada nam nekad ne realiziraju neki zaključak, a kada oni urade svoj dio posla i dostave nama, mi ćemo onako bez pokušaja malo, ... iz poštovanja, iz respekta prema Vijeću ministara da kažemo gospodo, razlozi zašto mi to nećemo ni u prvom čitanju pustiti su takvi, takvi i takvi. Ne, mi to samo kažemo nećemo. Pa ćemo sutra opet tražiti od Vijeća ministara dajte nam novi. Koji novi prijedlog, koji novi prijedlog? I o kojim principima mi govorimo uopće kada govorimo ovom Zakonu? Koji to principi nisu prihvatljivi? Ja bih volio da bilo ko, kome principi Prijedloga ovog zakona nisu prihvatljivi, da kaže u članku tom i tom, taj princip je neprihvatljiv zato. A ne možemo samo govoriti neću, neću. Što neću? Šta te briga što neću. Pa ne možemo se tako ponašati. Mislim, moramo biti malo ozbiljniji, odgovorniji jedni prema drugima i prema onim koji nam dostavljaju prijedloge zakona, mislim na Vijeće ministara. Znači Vijeće ministara je ipak većinom i u legalnoj poslovničkoj proceduri utvrdilo Prijedlog zakona i dostavilo nama. Ali mi kao da ga je neko donio s pijace odnekud pa samo nam nekako ilegalno proturio, mi samo kažemo nećemo, to ne vrijedi ništa. Ima rješenja u ovom zakonu, pojedinačnih rješenja koja se ni meni ne dopadaju. Znači da vi ne mislite da se meni sva rješenja u ovom Prijedlogu zakona dopadaju. Ne dopadaju mi se sva, ali zato postoji mogućnost da u drugom čitanju ko god misli da može nešto popraviti da to popravi. Ja pozivam evo sve nas, ja sam svjestan da kod nas odavno rasprave ne služe da bismo mi jedni druge argumentima uvjerili u neka bolja, dobra rješenja, nego eto da svako kaže svoje mišljenje o nečemu, ali apeliram da imamo veću odgovornost prema provedbi presuda Ustavnog suda, apeliram da iskažemo malo više poštovanja prema Vijeću ministara koje nam dostavlja prijedloge zakona, apeliram da imamo više odgovornosti prema građanima BiH, jer ćemo ih dovesti u poziciju da nećemo moći organizirati izbore naredne godine i apeliram da malo slušamo jedni druge, da razmjenjujemo ideje i mišljenja i da kroz argumente dolazimo do boljih rješenja. Ja sam siguran da onda ovakvih negativnih mišljenja više neće biti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi poslanik Saša Magazinović. Izvolite.
Uvaženi predsjedavajući, zamjenici predsjedavajućeg, kolegice i kolege, sve vas srdačno pozdravljam. Pa, možda ne i klasična replika. Ja se u suštini slažem sa kolegom Lozančićem da treba postojati mnogo veća odgovornost kada je, u pristupu ovako važnim pitanjima i da se ne može samoinicijativno nešto reći tek tako, ja to neću. Ali istovremeno smatram da se ne može ni samo inicijativno reći, vi to morate. Ja se slažem da je Vijeće ministara u, kako kolega Lozančić kaže, u 19 Poslovnikom propisanoj proceduri usvojilo ovaj Zakon i dostavilo ga u parlamentarnu proceduru. Ali je isto tako u Poslovnikom propisanoj procecduri Parlament kazao svoje mišljenje o tome. Dakle, Vijeće ministara se nije usaglasilo oko ovog Zakona. On je usvojen preglasavanjem od jednog broja ministara i sasvim je logično, odnosno iluzorno očekivati da će političke stranke imati jedno mišljenje na Vijeću ministara a drugo u Parlamentu. I u tom smislu ja se slažem da treba postojati mnogo više odgovornosti. Kada je u pitanju eventualno prolongiranje izbora jasno je svima da od te priče nema ništa. Dakle, radi se o presudi Ustavnog suda za koju postoji potpuni koncenzus u ovoj sali. I što se te prsude tiče, a ona se odnosi na definisanje izbornih jedinica u RS-u, Vijeće ministara, bilo koji poslanik, ali po meni najlogičnije Ministarstvo pravde, može ujutro podnijeti zakon po hitnom postupku i svima nam je jasno da će on biti usvojen. I sa tim segmentom zakona, koji se odnosi na raspisivanje izbora, apsolutno nema niko protiv. Ovdje je očigledno rješenje da se Izborni zakon mijenja u segmentima presuda po presuda. I evo, ja sam sasvim siguran da bi, da je to na taj način rađeno da bi mi danas već realizovali, odnosno riješili jednu presudu Ustavnog suda, prije svega, onu koja se tiče na izborne jedinice u RS-u. A što se tiče Interresorne radne grupe ja nisam apriori protiv. Ali ja vjerujem da Ministarstvo pravde ima kapacitet da, ukoliko dođe do implementacije presude Sejdić Finci, da formuliše tu vrstu izmjene Izbornog zakona. Ja vjerujem da Ministarstvo pravde, a to je pokazalo i kroz ovaj Zakon, ima kapacitet da implementira presudu u slučaju izbornih jedinica. Tako da evo, dozvolite da imam malu rezervu spram formiranja interresorne radne grupe na sličan način kako je to i kolega Lozančić rekao.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi kolega Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem. Nisam, moram reći, siguran da je nešto replicirano meni, ali evo ponovljena je jedna konstatacija koju ja isto tako želim još jednom podcrtati. Uvaženi kolega, i sami ste rekli – Parlament je rekao svoje. Jeste, dva puta vraća odluku Ustavnopravnom povjerenstvu na preispitivaje kvalificiranom većinom. To je Parlament. Znači, Parlament je rekao da se ne slaže sa negativnim Mišljenjem Ustavnopravne komisije, i to je činjenica. Druga je stvar što mi ni to ne poštujemo, na stranu Vijeće ministara. Evo nećemo prijedloge Vijeća ministara, nećemo ni amandmane ulažemo na njegove prijedloge jer nam se nešto to gadi, ali ne poštujemo ni većinu u ovom Parlamentu koja dva puta vraća to pa kaže – niste uredu gospodo uradili to, dajte to preispitajte.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Milorad Živković, zamjenik predsjedatelja, rasprava. Izvolite. 20
Zahvaljujem. Kolegice i kolege poslanici, članovi Savjeta ministara, dame i gospodo. Pa, mi danas praktično ne možemo više da raspravljamo ni o Mišljenju ni o Zakonu. Možemo samo da konstatujemo stvari. Konstatovati možemo da je ovaj Zakon oboren jer je drugi put negativno Mišljenje i po automatizmu Zakon se obara. Ali možemo isto tako da konstatujemo da princip koji je važio, dugo vremena sam ja u ovome Parlamentu, i znam svaki put kada smo mi iz RS-a rekli da je nešto bilo preglasavanjem u Savjetu ministara, kolege su nas ubjeđivale ovdje da to nema nikakvog problema, da ni jedan ministar nije iz RS-a glasao za te prijedloge, da to nema problema. Znači jedan princip ne može da važi kada budu preglasani u Savjetu ministara kolege iz RS-a, a da onda važi princip kada budu preglasani ministri Bošnjaci u Savjetu ministara, da je to zabetonirano i da to ne može proći u Parlamentu nikako. Znači možemo da konstatujemo i da se to ovdje desilo. Znamo isto tako da ste nas ubjeđivali svaki put kada smo mislili da nema ustavnog osnova, dajte da pustimo prvo čitanje, pa ćemo amandmanima to da popravimo. Ne može se pustiti ni prvo čitanje. I nemojte više pričati jednu priču, kada se desi to u Savjetu ministara a tiče se RS-a, a da drugi put se to desi sa bošnjačkim ministrima, pa da je to, nemojte pričati različite priče. Budite principjelni. Govorimo i o poštovanju odluka Ustavnog suda. Kolege, jedna stvar je kada ovaj Parlament svojim glasom obori zakon ili da podršku zakonu. A druga je stvar kada pojedinci u Ustavnopravnoj komisiji, ili bilo kojoj drugoj komisiji, daju sebi za pravo da ne ispoštuju odluku Ustavnog suda. Razlika je. I mi, pošto smo dobili od tužioca da kažemo kako se poštuju odluke Ustavnog suda, moramo da dostavimo kao rukovodstvo Parlamenta i informaciju šta se dešavalo na Ustavnopravnoj komisiji, kada je redosljed od Ministarstva pravde, Savjeta ministara, došlo do Ustavnopravne komisije. Ja sebi ne bih uzeo za pravo da zadržim Odluku Ustavnog suda na Ustavnopravnoj komisiji i oborim je na taj način. Dao bih ovom Parlamentu za pravo da to uradi. Niste imali nikakvog razloga da to ne date ovdje ovom Parlamentu da to uradi. A sad apelujem, kao što moj kaže kolega uvaženi Lozančić, i na one naše kolege poslanike, koji nisu ispratili svu proceduru, od Ministarstva pravde, od Savjeta ministara, pa se nisu pojavljivali na sjednicama Ustavnopravne komisije već dva puta. I zato je negativno, između ostalog Mišljenje. Da su bili na toj sjednici, a ja ne znam zašto nisu bili na toj sjednici, možda bi Mišljenje bilo pozitivno i možda bi danas raspravljali o Zakonu u prvom čitanju i imali mogućnost da raspravljamo i o amandmanima. Zato raspravite i sa svojim kolegama zašto se nisu pojavljivali na sjednicama Ustavnopravne komisije. Žao mi je što se ovo ovako završilo s ovim Zakonom, ali moram vas još jednom da upozorim. Ništa niste učinili da, kada su poslanici iz Narodne skupštine RS-a potegli ovu stvar na Ustavnom sudu, da pomognete da ona ima pozitivan efekat. Naprotiv, dizanjem vitalnog nacionalnog interesa u Narodnom skupštini i ostalim opstrukcijama, do danas ste napravili situaciju u kome kao nema više nikavog problema da to bude ovdje riješeno. Neće to biti riješeno predlaganjem bilo kojeg poslanika, koji su sve uradili da do ovoga ne dođe i da kažu evo sad ovi iz RS-a neće da glasaju. Ne, mi ćemo iz RS-a da kažemo kada će to da prođe. Hvala. 21
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Mato Franjičević, replika. Izvolite.
Pa nije baš klasična replika, više me rasprava kolege Živkovića ponukala na jednu konstataciju. Potpuno se, naime slažem da je neprihvatljivo da ponašanje koje otprilike kaže, ja ću prihvatiti princip samo onda i tamo kad mi on odgovara a neću ga prihvatiti nikada ukoliko mi on ne odgovara. To je nažalost, taj problem eskalira, postaje temeljno obilježje naše političke stvarnosti i mogli bismo ga komotno definirati kao principjelnu neprincipjelnost. Nemoguće je u slučaju Mostara zagovarati princip koji nigdje drugdje ne funkcionira i protiviti se samo u tom slučaju principu koji je prihvaćen u svim drugim sredinama u Federaciji BiH i u BiH u cjelini. I na koncu konca, ja se slažem s kolegom Magazinovićem, naravno da bismo ukoliko bismo parcijalno riješavali ove probleme, rješavanje kojih iziskuju ove dvije presude Ustavnog suda, da bismo vjerojatno bili bar djelimično efikasniji. Međutim, ja podsjećam da je presuda Ustavnog suda koja tretira slučaj Mostara starija od one druge presude, i da je donijeta još u jesen 2010. godine, da tamo nismo na posljednjim lokalnim izborima uopće imali testiranje demokratske volje građana Mostara. I potpuno je, po mom mišljenju, apsurdno i neprihvatljivo da zabijamo glavu u pijesak i da se pravimo kao da je sve uredu ili da nas se to ne tiče, jer nas se itekako tiče. Hvala.
Zahvaljujem. Diskusija, uvaženi poslanik Beriz Belkić. Izvolite.
Evo gospodine predsjedavajući, Vi ste potpuno ispravno interpretirali Poslovnik, ali ste i Vi nastavili diskusiju, pa evo da i ja, dakle, prihvatim tu praksu koja je već kod nas uvedena. Dakle, od jednog političkog dogovora ključnih aktera parlamentarne većine, evo smo došli, vezano za promjne Izbornog zakona, evo smo došli u situaciju da taj dogovor nije realiziran. I što se nas tiče nama je drago da on nije realiziran iz prostog razloga, gospodin Lozančić je pitao zašto, protiv, itd., mi smo o tome govorili kada se je raspravljalo o Zakonu u prvom čitanju, spominjali poziciju Centralne izborne komisije, pominjali liste, zatvorene, otvorene, itd., itd., da se na to ne vraćamo. Meni je drago da dijelovi parlamentarne većine, odnosno ljudi iz parlamentarne većine prepoznaju odgovornost vlasti parlamentarne većine prema provedbi odluka Ustavnog suda. I ne treba se čuditi, i drago mi je da gospodin Živković sada po malo to i razumije, da dobijemo dopis od Tužilaštva u kojem se traži izjašnjenje itd., jer jednostavno Ustavni sud proslijedi obavijest da nije izvršena Odluka Ustavnog suda od strane itd., i logično je očekivati da ćemo opet imati zahtjeve za izjašnjenje. 22 Moje je mišljenje, moje je mišljenje, da parlamentarna većina jednostavno treba, preko Ministarstva pravde, pripremiti izmjene i dopune Izbornog zakona po duhu i slovu presuda Ustavnog suda i to provesti. A reformu Izbornog zakona, dogovore itd. treba ostaviti novoj vlasti iz prostog razloga da izvršimo odluke Ustavnog suda i da ne uđemo u izbornu godinu sa neriješenim ovim otvorenim pitanjima, vezano za nazive opština i za grad Mostar. Hvala.
Zahvaljujem. Diskusija, uvaženi kolega Drago Kalabić. Izvolite.
Zahvaljujem se predsjedavajući. Iako ste Vi u svojoj diskusiji, pošto nisam vidio na monitoru da ste prijavljeni, kazali najveći dio toga, međutim ne mogu da to ne potvrdim i pokušam formulisati jedan prijedlog. Pitanje ovog Zakona se najeklatantnije vidjela sva situacija u BiH i sva, da ne upotrijebim grubu riječ, nezamisliva politička akrobatika koju ja mislim da niko ne razumije. Ovo je, kada biste počeli analizirati kako se ovdje sve ponašao ko oko ovog Zakona to nema veze ni sa opozicijom, a kamoli bilo kakve veze sa bilo kakvim slovom v od većine. Ovdje je logično da se nalaže zaključak da razmislimo o smjeni Ustavnopravne komisije. To bi bilo fer, to bi bilo ljudski i to bi bilo normalno. Znači, nakon što je prošli put parlamentarna odluka Doma, da li je nazvali, nije to odluka većine, nego odluka Doma, naložila potpuno jasno Ustavnopravnoj komisiji šta da uradi, ona je uradila suprotno. Red je ili da Ustavnopravna komisija podnese ostavku ili da ovaj Dom prihvati ultimatume Ustavnopravne komisije, što isto nije logično. Nije normalno i nije logično. Ali u masi drugih stvari nenormalnih i nelogičnih pokušavamo ići baš do kraja. Ja se ne sjećam ove situacije kada je to na ovako drzak način, zato što je ta odluka u sebi sadržavala nemogućnost Predstavničkog doma da sprovede dvije oduke Ustavnog suda. Oni su svojom odlukom spriječili Dom i nisu mu dali čak nikakvu šansu da učestvuje u sprovođenju odluka Ustavnog suda. A svi znaju, i ptice na grani, da se to moglo amandmanima i onda kaže, daj ja ću oboriti sve to, ali pozivam tamo nekoga jer sam ja odlučio da to bude tako. Kao da to onda taj i neko drugi neće uraditi. Dobro znamo da smo amandmanima mogli to sve provesti do mjere do koje bar imamo saglasnost. Vjerovatno oko nekih stvari imamo sasglasnost, barem oko nekih. Međutim to se nije dozvolilo na način, iako su isti akteri u nekoliko prethodnih sjednica držali nama ovdje sasvim suprotno predavanje i o Ustavnom sudu. Ja sam sada skontao šta bi nas spasilo – dva ustavna suda, dvije ustavnopravne komisije, dvije većine itd., da se dijelimo, da svako ima svoju državu u državi i ne znam ni ja do kada. Vjerovatno bi to onda, pa neka svako uzme koja odluka mu odgovara i onda bi mogli nekako da dođemo u situaciju u kojoj bi mogli donositi nekakve racionalne odluke. Ovdje je sve jasno i vrlo je zanimljivo da stranci ćute, jer naravno odgovorni su za ovo. Oni su učestvovali u kreiranju ove situacije i sada vide da je ovo nemoguća situacija, da je ovo nelogično, da ovo, ovo ne znam ko bi mogao progutati, koji parlament i koja institucija ovakvo ponašanje. Ali eto, ovdje je vjerovatno moguće sve i ja mislim da treba, ako već ne možemo raspetljati krupnu stvar, možemo tu osnovnu. Ja mislim da treba promijeniti Ustavnopravnu 23 komisiju jer je ovo nelogično. I da na neki način imamo tu situaciju, pogotovo imamo situaciju da nam je predsjedavajući Ustavnopravne komisije, uz puno uvažavanje, iz opozicije. I naravno koristi sve svoje poslovničke mogućnosti, što ja potpuno razumijem i prihvatam, ali ne znam šta drugi koji to podržavaju misle o tome, i da li je to logično i normalno, i pogotovu na priči o presudama Ustavnog suda. Slažem se sa dijelom diskusije kolege Lozančića, ali i on je prećutao da predstavnici hrvatskog naroda ni jednom se nisu izjašnjavali, iako je ministar iz HDZ-a predložio Zakon. Mi smo nebrojeno puta podržali priču da trebaju svi da budu ravnopravni, ali da bi bili ravnopravni trebali bi da konzumiraju ono što im se pruža trenutno, a ne da se svrstavaju na jednu ili na drugu stranu. Žao mi je što to moram da kažem. Ali dva puta ne učestvovati u izjašnjavanju o ovako važnoj stvari je, nama bode oči, nekorektno. Nekorektno, činjenica je to. Možda iz opravdanih razloga, koje ja sada ne znam, možda, ali je rezultat taj da se i to desilo. Ovamo imamo situaciju da pratimo ministre iz Vijeća ministara u odlukama, na drugoj strani imamo da ne pratimo svoje ministre i to Sveti Petar ne može više izračunati kud ko goni i na koju stranu i kako se odluke donose i na kraju krajeva kako ćemo izaći iz cijele ove priče. Pošto na druge ne možemo uticati, ponavljam i time završavam, ja mislim da je sasvim logično nakon odluke i jasne poruke Predstavničkog doma i nakon odluke, vrlo hrabre odluke Ustavnopravne komisije, da uskrati Domu, znajući kakva je poslovnička posljedica glasanja na Ustavnopravnoj komisiji, da uskrati Predstavničkom domu bilo kakvu šansu da po ovom vrlo važnom Zakonu danas na bilo koji način pokuša naći izlaz, ja ne mogu prihvatiti da možemo nastaviti dalje po priči – puj pike ne važi, idemo do sljedeće ovakve i slične situacije. Zahvaljujem.
Replika, uvaženi kolega Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege. Samo kratko, bez namjere da ulazim u diskusiju, radi zaštite digniteta Ustavnopravne komisije i naravno mene kao predsjedavajućeg, želim da, svašta sam se naslušao i vjerujte da to ne zavrđuje nikakav moj komentar, osim da kažem da sve insinuacije na račun Ustavnopravne komisije odbacujem. Dakle, to je nešto što je potpuno proizvoljno, neutemeljeno. Ustavnopravna komisija je radila poštujući Poslovnik kojeg je usvojio ovaj Dom i sve što kao posljedica rada Ustavnopravne komisije proizilazi propisano je Poslovnikom. Ukoliko ja vama smetam kao predsjedavajući vi imate parlamentarnu većinu izvolite dignite ruke, ja ću vaše odluke poštovati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Diskusija, uvaženi kolega Mladen Ivanković Lijanović. Izvolite. 24
Zahvaljujem. Ključna stvar BiH ovdje je danas pred nama i dalji napredak sigurno BiH prema onome što želimo. Izmjene i dopune Izbornog zakona predložene od strane Vijeća ministara nisu prošle na Povjerenstvu, očito da neće, ne bi vjerojatno ni prošle u Parlamentu. To nam govori da, ili trebamo mijenjati Vijeće ministara ili raspustiti Parlament. Raspustiti Parlament, koliko ja znam, vrlo je teško. Promjena Vijeća ministara, to možemo vrlo lako uraditi. A ako ova sadašnja parlamentarna većina, koja podržava ovo Vijeće ministara ne podržava njihove zakone, onda mislim da tu jedna apsurdna stvar, koju evo javnost treba samo da zna. Dakle ili trebamo početi usvajati zakone predložene od Vijeća ministara, što i je njihov posao i treba da radi, ja zahvaljujem njima što su oni meni to ponudili, ili ih promijeniti, pa da drugi nastave ono po našim željama kako treba da bude. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi kolega Drago Kalabić. Izvolite.
Replika se odnosi na ovo što je uvaženi kolega Džaferović rekao, jer ovdje se ne radi ni o kakvim insinuacijama. Terminološki znamo šta znači insinuacija. Ovdje se radi o činjenicama. Vi ste to uradili, nema insinuacije. Vi ste spriječili ovaj Dom danas da raspravlja i donese eventualne odluke koje bi realizovale odluke Ustavnog suda. Vi ste to uradili i potpisali se ispod toga i hrabro ustali i kazali – ovo neće ovako bez obzira što je upereno protiv Ustavnog suda, neće proći, ali ja vas pozivam da uradite onako kako meni odgovara, što je isto poslovnički tačno Vaše pravo. Ali niste nam kazali kako da izađemo iz ove situacije. Valjda i drugi imaju glavu da misle sa njom, ne očekujete valjda da misle Vašom glavom. Vaše je pravo da, da, i mi smo to pravo uvijek branili, ali niste ni jednog momenta komentarisali novu situaciju u kojoj smo se našli. Nije to sporno da ste Vi to uradili po Poslovniku, ali niste komentarisali da je to upereno protiv odluka Ustavnog suda i da ste ih direktno srušili. Srušili mogućnost da one danas budu, to ste Vi učinili, iako znate da govorite iz opozicionih klupa. I Vi ste spriječili, ako postoji ikakva većina, Vi ste spriječili formalnom pozicijom tu većinu da danas donese bilo kakve odluke. Vi kao opozicija imate pravo da na neki način da to radite, to vam je zadatak. Ali mi se pitamo ustvari, i to je nerealno da li ja postavljam i da li pričam Sizifovu priču. Da li je pozadina nešto sasvim drugo, što nije sad pitanje ove teme i da li je u pozadini nešto što je puno, puno krupnije. Samo od Vas bi poslije ovoga bilo fer da podnesete ostavku i omogućite većini da bira svoje kadrove na tim, što je uvijek bilo do sada, što je uvijek bilo do sada. A ako Vi to ne želi, onda i mi unutar, ako uopšte postoji ikakva većina, trebali da postavimo to pitanje da li je moguće ovako funkcionisati. Jer za ove odluke danas vi nećete preuzimati odgovornost kao opozicija i ne trebate preuzimati. A mi preuzimamo odgovornost a vi donosite odluke. Pa to nema nigdje, to nema nigdje. Nije realno i nije održivo. I zato sam rekao da razmislimo o toj poziciji, ako ima, a naravno zna se i kako se do te odluke dolazi, vidjet ćemo na kraju konačno. 25
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih. Zatvaram raspravu o 6. tački dnevnog reda. Prelazimo na sedmu tačku dnevnog reda, Ad. 7. Prijedlog zakona o raspolaganju nepokretnom vojnom imovinom – predlagači: poslanici Kluba SDP-a BiH i SBB-a BiH, s Mišljenjem Ustavnopravne komisije Prijedlog zakona koji su dostavili SDP i SBB u proceduru je dostavljen 05. juna 2013. godine sa zahtjevom za razmatranje po hitnom postupku. Na 50. sjednici, održanoj 18. jula 2013., nije usvojen zahtjev za hitni postupak. Odlučeno je da se Prijedlog zakona razmatra po redovnoj proceduri. Kao nadležna za razmatranje je određena Ustavnopravna komisija. Komisija je Mišljenje o ustavnom osnovu i principima dostavila 28. avgusta 2013. Principi Prijedloga zakona kao i ustavni osnov nisu podržani. Otvaram raspravu o sedmoj tački dnevnog reda. Izvolite. Prvi za riječ se prijavio poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Kao što ste mogli da vidite iz izvještaja odnos glasanja u Ustavnopravnoj komisiji je bio takav da je Mišljenje Ustavnopravne komisije kada su principi u pitanju i ustavni osnov kada je u pitanju vezano za ovaj Zakon negativni, dakle Mišljenje je negativno, jer su tri člana Komisije glasala za, tri glasa komisije su bila protiv ovog Zakona. E sad bih ja mogao da raspredam teoriju, da odgovaram ovdje koristeći ovu poziciju, ali neću ja to raditi, ja se nikad nisam bavio politikantstvom ovdje u ovom Domu, ja nastojim da dolazimo do rješenja. Ja sada govorim kao Šefik Džaferović, član ovoga Parlamenta i naravno predsjedavajući Ustavnopravne komisije u svoje ime, ne u ime Komisije. Mislim da je šteta što je Ustavnopravna komisija dala negativno Mišljenje za ovaj Zakon, mislim da smo propustili priliku da približimo zemlju rješavanju pitanja vezanih za pristupanje NATO savezu. Predlažem da, imajući u vidu značaj i važnost ovoga Zakona, ima nekih rješenja koja i ja mislim popravljati u amandmanskoj fazi ili pokušati popravljati, predlažem, dakle kao zastupnik u ovom Domu, da Dom odbije negativno Mišljenje Ustavnopravne komisije, ovo vrati na Ustavnopravnu komisiju i da pokušamo doći do pozitivnog mišljenja kako bi smo na kraju imali ovaj Zakon. Toliko, hvala vam.
Replika, poslanik Drago Kalabić. Izvolite.
Zahvaljujem. 26 Kad je nekada Ustavnopravna komisija imala svoju pravu funkciju bilo je sve lako, oni su imali matricu i postupali po toj matrici kad ste principijelni i onda nemate problema. Za svaku tačku imate stav koji je principijelan i ... Da je ovo što je sad predložio gospodin Džaferović prije samo minut predložio i za ovaj Zakon ja bih se zamislio i onda bih rekao da je to neka principijelnost. On nije ni pomenuo prošli put da se odbije negativno Mišljenje iste Ustavnopravne komisije i ja mislim definitivno da nam Ustavnopravna komisija pravi problem zato što je na njenom čelu čovjek iz opozicije koji ima sasvim drugi zadatak, a ne da se donose odluke koje naravno ne idu u prilog, u prilog opoziciji. Priča da se neće, e ovo su sad insinuacije, da se neće baviti politikanstvom mislio je da upoređuje, to su neuporedive stvari. Prethodni zakon tretira dvije odluke Ustavnog suda, došao je od Vijeća ministara i slično, dok je ovo sasvim nešto drugo što su predložile dvije poslaničke grupe bez bilo kakvog usaglašavanja i to je nama svima jasno. I gdje smo takođe bili spremni da razgovaramo na određeni način da je bilo nekog, nekog drugog prostora. Ali opet naglašavam potpuno neprincipijelno ponašanje predsjedavajućeg Ustavnopravne komisije, to već prelazi sa te pozicije ovako u pravu anarhiju u Predstavničkom domu. Bilo ko neutralan kad bi sad uporedio stavove i obrazloženja, vidio bi da je to od slučaja do slučaja i da tu nema veze ni sa zakonitošću, ni sa principijelnošću, ni sa političkim stavovima, jer morali bi imati nekakvu genezu te priče da se možete uhvatiti za nekakav princip. Ovdje se ni za kakav princip ne možete uhvatiti, ali jedino što ostaje poslije tih stavova jesu problemi, oni su sve veći i sve veći i sve ih je više, i vjerovatno ih na ovaj način ne možemo razrješavati da nam neko u minut pozove nas na sasvim suprotna ponašanja jedno od drugoga, a formalno se radi o istim pozicijama, mislim da nije, nije održivo.
Replika poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Ma samo kratko gospodine predsjedavajući. Poštovani kolega Kalabiću, Vi se jako trudite da postanete majstor zamjene teza. Vjerujte mi nikako Vam to ne uspijeva evo već sedmu godinu ja Vas poznajem ovdje u ovom Parlamentu, kad god to pokušate radite to tako amaterski i tako providno da jednostavno vrijeđate zdrav razum svih ostalih koji to slušaju. Ja Vas molim, poštujte zdrav razum ljudi koji slušaju u ovoj sali i koji slušaju oko ove sale i ništa više, poštedite nas tih Vaših, ne znam više kako bi ih čovjek nazvao, pokušaja intelektualnih akrobacija ili ne znam ni ja čega više. Toliko, hvala vam.
Gospodin Džaferović je završio s prvom, sa diskusijom i prvom replikom. Druga replika poslanik Drago Kalabić. Izvolite.
Gospodin Džaferović moram priznati na, kad je u formalnom uglu tu se solidnije snalizi, nažalost kad ga istjerate na čistac u politikanstvu i čemu ono, o čemu se on ja sam ubjeđen i lično ne slaže, ja mislim da njemu lično smeta ova pozicija, ja to dobro znam, ali znate kad služite različitim interesima onda se morate naći u takvoj situaciji. On ni jednog momenta neće da se 27 osvrne na ono što sam ja govorio argumentovano, on ni jednog momenta neće da kaže da nije politikanstvo, da on nije pozvao ovaj Dom da odbije negativno Mišljenje Ustavnopravnoj komisiji i time pomogne provođenje odluka Ustavnog suda. Da mi je neko rekao prije sedam godina da ću to čuti od gospodina Džaferovića, koji se kleo u Ustavni sud, ja to ne bih povjerovao. Ja bih mislio da on ima moralni integritet koji je jači i od partijskog i od bilo koga kad je u pitanju odnos prema Ustavnom sudu. Danas sam vidio da do Ustavnog suda drži kao do jesenjeg lišća. Mora služiti interesima svoje partije i svojih lobija i to onog dijela partije koji je protiv odluka Ustavnog suda, nije sva njegova partija protiv odluka, nego onaj nejači dio. I ja sam tražio argumentaciju ne, razumijem ja ovo što Vi pričate, to nemamo problema sa tim, ali očekivao sam barem jednu rečenicu na ovo da je Vas natjeralo da za jedan minut i 12 sekundi, tačno sam brojao za minut i 12 sekundi, da sami sebi morate tako skočiti u stomak. Mogli ste zamoliti nekog od kolega Ustavnopravne komisije da bar oni pročitaju, tako se to nekad radilo, kad vam se ne čita i kad ste u sukobu sa moralnim principima zamolite kolegu da to pročita, a Vi izađete malo na hodnik i to se tako radi i onda se poslije pravite malo naivni, nisam ja tu bio i ne znam ni ja slično tako. Evo, kako je kolega, Mato je to puno bolje uradio, zakasnio bilo problema na putu i dobro šta, moguće. Pa moguće je to, ali Vas svaki put, gospodine Džaferoviću, Vaši natjeraju da Vi ovdje izigravate, neću biti grub da Vam kažem šta. Ni jednog momenta niste, jer je činjenica, gospodine Džaferoviću, da ste Vi spriječili danas da se raspravlja i izađe u susret odlukama Ustavnog suda, da bi ste u drugom jednom zakonu koji nije nevažan zakon, nije nevažan zakon, ali je on prijedlog grupa poslanika na koji ljudi imaju pravo i ovi drugi se imaju pravo prema ..., to nije, potpuno različite pozicije i onda pokušavate. Nemate odgovora, znam da nemate, završavamo evo i replike, ali ove činjenica nažalost, nije bitno što sam ih ja rekao, one vise ovdje u vazduhu danas nakon ove rasprave i ne tiču se ni mene ni Vas nego su, imaju puno veću težinu koju će na kraju krajeva neki drugi rješavati koji su i doveli u tu situaciju da ste Vi predsjedavajući Ustavnopravne komisije protiv volje nekih, a da je gospodin Sulejman Tihić protiv Vaše volje predsjedavajući Doma naroda i sve se to iskomplikovalo i naravno da ne možete doći do rješenja, pa logično sasvim. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
Nemojte s mjesta, molim vas. Dakle, nadam se da smo završili ovaj set. Nismo, evo ima poslanik Salko Sokolović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Koristim priliku da pozdravim vas i sve prisutne. Evo, da probam da ja objasnim kako vidim ovu Šefikovu formulaciju zamjene teza, mada evo nisam, kažem, imao namjeru da govorim i nisam se javljao po prethodnoj tačci dnevnog reda, ali evo hoću da kažem sljedeće. Da je odluka Ustavnog suda BiH kad je u pitanju Grad Mostar rekla da se, da je proglašeno neustavnim odredba o izboru tri vijećnika iz svakog gradskog područja i tu je stavljena tačka. Dalje priče o odluci Ustavnog suda nije bilo kad je u pitanju zahtjev Hrvatskog kluba poslanika. Izborni zakon o kome smo maloprije govorili, i što jeste suština zamjene ovih teza, implementira sve ono što jeste zahtjev Kluba Hrvata prema Ustavnom sudu. Što znači da .... 28
Dobro, ja sam podsjećam, tačka dnevnog reda je Prijedlog zakona.
Znam, znam ja šta je tačka dnevnog reda, ja kažem nisam se javio maloprije shvatajući da su pojedinci shvatili suštinu ovoga o čemu ....
Ja sam Vam dao riječ da ispravite krivi navod Kalabiću.
... međutim, ovdje mi sada govorimo, nadovezujemo se na odluke Ustavnog suda, govorimo o zamjeni teza i kažem da Izborni zakon je predvidio sasvim nešto drugo, a to znači i ukidanje vitalnog interesa i ukidanje gradskih područja i ukidanje maksimalnih kvota. I to su te zamjene teza o kojima je gospodin Šefik Džaferović govorio kad je uputio repliku gospodinu Kalabiću. (?) nije uključen mikrofon Potpuno. Hvala.
Prelazimo na diskusije, riječ ima zamjenik predsjedavajućeg Predstavničkog doma Božo Ljubić. Izvolite.
Kolege predsjedavajući, kolegice i kolege zastupnici. Prvo što se osjećam indirektno prozvanim zbog nedolaska dvojice hrvatskih zastupnika na Ustavnopravnu komisiju, nisam došao iz opravdanih razloga i vjerojatno i sasvim nepolitičkih razloga sljedećih najmanje mjesec i po dana također neću moći sudjelovati na komisijama, pa ako ima mogućnosti da me privremeno neko zamijeni ili da dam ostavku, nema nikakvih problema da netko popuni to mjesto. Ali da se uključim kratko u ovu raspravu. Dakle, ja se slažem sa kolegom Kalabićem da ove dvije točke, prethodna i ova, nisu proceduralno i formalno pravno uporedive, ali suštinski jesu. Dakle, i u jednoj i u drugoj točki se tretiraju pitanja koja fundamentalno određuju i političku budućnost BiH i odnose naroda i pozcije u BiH. I jasno je svima ukoliko nema političkog dogovora da ova pitanja neće biti riješena ni na ovom Parlamentu bez obzira kako prošla kroz Ustavnopravno povjerenstvo. Ja se slažem sa nekima koji su implicite ili eksplicite rekli da je možda taktički sa pozicije samog Ustavnopravnog povjerenstva je bilo bolje da je pušten zakon i prvi i drugi u parlamentarnu proceduru i na taj način se na neki način odgovornost sa Povjerenstva prebacila na, da tako kažem, šira leđa, a to je ovaj Parlament. 29 Kada je u pitanju konkretno Zakon o nepokretnoj vojnoj imovini ja želim reći ovdje da njega treba donijeti iz više razloga. To je dio naših obveza i prema evropskom, a i prema atlanskom putu i na kraju krajeva to je i dio političkog dogovora lidera političkih stranaka i parlamentarne većine, a i stranke koja to danas nije. Ali isto tako želim potpuno otvoreno reći da način na koji je ovaj prijedlog došao u proceduru u startu je zapravo bio osuđen na propast jer nije bio dio jednog političkog dogovora u najmanju ruku u parlamentarnoj većini. E sada, ja se mogu takođe složiti sa kolegom Kalabićem o kritici Ustavnopravnog povjerenstva i potrebe preispitivanja njenoga rada i njene budućnosti i ništa manje razloga za to ne nudi i ova točka kao i ona prije toga, iako sam i ja član toga Povjerenstva. Ali ono što ja u vezi sa ovom točkom mogu reći, da nakon što znamo da postoji politički dogovor postignut u Banja Luci, čini mi se u ožujku prošle godine, oko rješavanja pitanja vojne imovine, ne mogu se složiti ni na koji način da ne postoji ustavni osnov, dakle za donošenje ovoga Zakona. Slažem se da se oko principa ovoga Zakona ne slažemo i oko svih konsekvenci koje nastupaju ukoliko se on usvoji, a one onda znače aktiviranje Mapa i ostale stvari. Zato ja apeliram, dakle, danas da mi damo još jednu šansu Ustavnopravnom povjerenstvu, dakle odbijanjem ovog negativnog Mišljenja, da ozbiljno razmotri ovo pitanje, da se pokuša doći do konsenzusa. Ali svjestan sam da će do njega teško biti doći ukoliko to ne bude pratila i druga stvar koja je također dio dogovora lidera političkih stranaka, a to je da komisija koju je Vijeće ministara uspostavilo, i koje tretira paralelno i pitanje vojne imovine i pitanje državne imovine, ne završi svoj posao i predloži Parlamentu obadva zakona. Prema tome, vraćanjem još jedanput Ustavnopravnom povjerenstvu ove materije i apeliranjem na povjerenstvo koje je formirano odlukom Vijeća ministara, čija dva člana, čini mi se, ovdje vidim, mi bi smo mogli onda radeći simultano na ovim pitanjima i u Parlamentu i u Vijeću ministara može doći do rješenja koja će omogućiti da se donese i Zakon o nepokretnoj vojnoj imovini, ali naravno i ispoštuje dogovor lidera političkih stranaka koji se tiče državne imovine. To je mislim jedini pristup koji po meni će dovesti do rješenja, sve ostalo će biti rasprave i nadmudrivanja i, da tako kažem, prebacivanje odgovornosti na jednu ili drugu stranu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Ljubiću. Riječ ima poslanik Beriz Belkić. Izvolite.
Pa evo, mi cijenimo ovu inicijativu, odnosno napore ova dva kluba da pokušaju izaći iz ove pat pozicije kad je riječ o ove 63 lokacije i generalno kad je riječ o državnoj imovini, razumijevajući situaciju vezanu za put prema NATO savezu i naravno ne korištenje imovine, odnosno jednu konfuziju koju zlouotrebljavaju ljudi. Imovina propada, ne koristi se na najbolji mogući način, Federacija nije čak ni preuzela nekoliko lokacija, i niz otvorenih pitanja koja smo mi ovdje vrlo često isticali. Mi ćemo podržati negativno Mišljenje Komisije ali iz drugih razloga, dakle, apsolutno što se ustavnosti tiče, odnosno postojanja ustavnog osnova za nas nema dileme, jer mi uvijek kad govorimo o državnoj imovini polazimo od činjenice da je ona imovina BiH i da je Parlament BiH 30 taj koji će urediti tu oblast, način raspolaganja, evidentiranja, dodjele, prodaje, koncesije itd., o tom smo također u mnogo navrata govorili. Zakon nam nije prihvatljiv iz prostog razloga, iako on nosi naziv o raspolaganju državnom imovinom on u suštini govori i obrađuje raspodjelu. Prije, za nas, krucijalnog koraka, knjiženje državne imovine na osnovu notornih pravnih činjenica u korist BiH, a onda sve dalje na ovom Parlamentu se može odlučivati. Mi mislimo, i dalje ćemo insistirati, da u ovom trenutku nepostojanja konsenzusa i otvorenih pitanja vezanih za NATO savez ne treba neozbiljno ili ignorisati izjavu gospođice Pandurević. Gospođica Pandurević kaže o NATO savezu će odlučiti politika u RS-u, dali preko referenduma, il' ovako, il' onako, a ovi ostali će to saslušati pa klimnuti glavom. Dakle, ja sam to tako razumio. Dakle, oko NATO saveza je stvar bogami poprilično delikatna, ali ima niz drugih razloga koje treba, zbog kojih treba rješavati pitanje, odnosno aktivirati i osposobiti ovaj Parlament da upravlja državnom imovinom u korist sviju. Mi mislimo da je rješenje, pošto ne postoji konsenzus i nismo optimisti da će parlamentarna većina ovo riješiti kako treba, mi mislimo da se stvar kad je riječ o ove 63 lokacije apsolutno, da je apsolutno tehničko pitanje. Pravobranilaštvo na osnovu Međunarodnog ugovora o sukcesiji gdje je BiH te objekte imenom i prezimenom, lokacijom naslijedila, na osnovu odluke Ustavnog suda, koji je nepobitno rekao da se radi o državnoj imovini, da je Parlament taj i taj, itd., je dužno da proknjiži to, da provede tehnički dio posla. Mi deset puta smo ovdje insistirali, oni vrdaju imaju predmete, nemaju predmete, počeli knjižiti, dakle oni su pod političkim pritiskom da to ne rade. Nakon tog knjiženja ovaj Parlament može svojom odlukom, kao što smo uradili za Američku ambasadu, dodijeliti bespovratno, dodijeliti privremeno, prodati, uraditi šta hoće od 63 te lokacije, ali se one moraju proknjižiti i postoje pravni osnovi za njezino knjiženje. Međutim, jednostavno stvari su se, zamjenile su se teze, sad se samo priča o raspodjeli, o raspodjeli, o raspodjeli, tako da ove notorne činjenice, pravne činjenice koje govore da se radi o imovini BiH, jer je entiteti nisu unijeli(?), BiH je ovu imovinu o kojoj danas govorimo dobila međunarodnim ugovorom kojeg je ona potpisala. Provjerite šta se dešava sa imovinom u Srbiji, šta se dešava sa imovinom u Sloveniji, u Hrvatskoj. Njihove vlade, njihovi parlament raspolažu i imaju korist od te imovine. Dajte ljudi da i mi to uradimo u korist sviju, ovdje će se odlučivati šta će se uraditi i bez glasova sviju, i naroda i građana i partija, ne može se ništa uraditi. Evo toliko, hvala lijepo.
Riječ ima poslanica Dušanka Majkić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući. Evo, imamo pred sobom još jedan zakon koji govori o našoj neprincipijelnosti i koji govori više o nama samima nego bilo koje riječi koje su se danas čule ovdje. Nesreća je zaista što su mediji u Federaciji pripremili javno mnjenje tako da poslanici iz RS-a neće da prihvate ovaj Prijedlog zakona zbog toga što on znači ulazak BiH u NATO. Dakle, takva konstatacija, netačna takva konstatacija, koju ću u daljem svom govoru argumentovano opovrgnuti, govori o formiranju slike javnog mnjenja kako odgovara zvaničnom Sarajevu. 31 U prilog tome želim da kažem prvu stvar, a to je da su lideri šest političkih partija, u tih šest političkih partija je i Sulejman Tihić, i jedino nema Stranke za bolju budućnost, pa da je predlagač ovog Zakona samo Stranka za bolju budućnost ja bih razumjela to da, eto njihov lider nije bio tu, oni nisu znali pa su se odlučili na ovakav potez, ali pošto je dodat potpis SDP-a to znači ona klasična igra SDP-a danas prihvatim a sutra promjenim. To nam nije prvi put da imamo priliku da konstatujemo. U tom, u tim dogovorenim principima šest lidera jasno je definisano kako i šta treba uraditi. I zamislite, molim vas, da neposredno pred završetak rada radne grupe Savjeta ministara, ne želeći da se njihov rad okonča, a djelovalo je da će uroditi plodom i da ćemo imati zakon koji će riješiti ono što su šestorica lidera predložili, u tom momentu stiže zakon koji potpisuju SBB i SDP. Šta je to značilo? Da nekome nije odgovaralo da se to donese i da se to usvoji. Pitala sam ministra Novića, rekao mi je, evo tu je i ministar Hadžić, rekao mi je – da je bila velika vjerovatnoća i svi su očekivali da će rješenje koje ponudi Savjet ministara biti po mjeri da se može usvojiti. Kakve su namjere predlagača bile da uoči, znači uoči samog dolaska novog zakona koji bi dvije stvari riješio, a očito predlagaču nije to stalo, jer uređivanje pitanja državne imovine je dvostruki mač, jedno je aktiviranje Mapa, to nije ulazak u NATO, znate li vi gdje se mi nalazimo sa aspekta ulaska u NATO, to je jedna stepenica na putu. Ali druga, koja vjerovatno SDP-u i SBB-u ne odgovara, je zatvaranje vrata OHR-a. Sarajevo zvanično ne može da zamisli taj trenutak da OHR ode odavde, i to je ključni razlog zašto je zakon došao ovako iznenada i osujetio dolazak zakona iz Savjeta ministara. I još nekoliko riječi koji konkretno, da ne bih onako kako je to gospodin Belkić emotivno pričao o stvarima, hoću da argumentovano kažem, malokad smo dobili ovako loš prijedlog zakona. U zakonu koji kaže imate odluku o veličini i strukturi Oružanih snage pa onda crtica, ne piše se, ne zna se koja je. Pa imate prema prilogu broj 1., a nigdje priloga. Pa imate gomilu nedefinisanih stvari koje kao rupe stoje. Dakle, nedosljedan, neprincipijelan, ne bi se mogao primijeniti i kad bi bio usvojen. Rekla sam zašto je važno da se pitanje jedno i drugo riješi istovremeno. Pitanje vojne imovine je pitanje ključno, ali je ono u strah. Ministarstvo odbrane od završetka reforme odbrane je veoma malo uradilo da bi se sredilo stanje u Ministarstvu odbrane i dovelo da aktiviranja Mapa. Čak i da usvojimo ovo u ovom momentu se tek poslije, od 2006. prvi put pod nadzorom NATO-a i EUFOR-a vrši popisivanje imovine, Oružane snage ne znaju šta imaju uopšte. Je li to organizacija koja je spremna za NATO? Nemojte da pričamo o tim stvarima. Znači, kontrolu cijelog procesa vrši EUFOR i NATO, i oni će dovesti do toga da se izvrši popis i da se uskladišti. Sad nam stoji zajedno u istim magacinima i ono što nam je perspektivno i što je neperspektivno i ono što može sutra da se zapali i ono što će sutra trebati. Dakle, takvo je stanje u Oružanim snagama, kakvo rješavanje pitanja imovine kad su skladišta puna. Preduslov za predlaganje zakona je sporazum između Savjeta ministara i entitetskih vlada. Mora se napraviti sporazum, jel' se sjećate vi, ne znam da li se neko sjeća, mi smo imali sporazum koji smo za pokretnu imovinu zaključili, gdje je definisan postupak rješavanja. Tako se mora i za ovo riješiti, jer treba prvo da dođe zakon koji će definisati način na koji će se to riješiti. U članu 2. stoji, da, rekla sam, stoji prilog broj 1. i još nekoliko stvari, stoji da će, u članu 2. stav 3. stoji da će Pravobranilaštvo u roku od 30 dana od stupanja na snagu ovog Zakona podnijeti zahtjev za upis vlasništva u zemljište katastarske i druge javne knjihe u skladu sa stavom 1., dakle radi se o perspektivnoj pokretnoj imovini. A podsjećam da taj posao preme informaciji iz Ministarstva odbrane uopšte nije moguće izvršiti, još uvijek nisu okončane pravne radnje na 32 usaglašavanju zemljišno-knjižnih podataka iz katastra i zemljišnih knjiga. Nije završen posao, nemoguće ga je upisati. U članu 2. stav 4. stoji – Ministarstvo odbrane će u roku od 21 dana od dana stupanja na snagu ovog Zakona Pravobranilaštvu dostaviti svu potrebnu dokumentaciju o nepokretnoj vojnoj imovini koja je neophodna radi upisa. Podsjećam da je Ministarstvo odbrane dostavilo Pravobranilaštvu posjedovne listove i zemljišno-knjižne izvodke za 19 lokacija, a radi se o 63. Na osnovu čega treba to Pravobranilaštvo da upiše? Koji dokument, da upisuje napamet. Dakle, 44 lokacije nije dostavljen ni jedan podatak. Postoji 6–7 lokacija koje su preglomazne za sadašnje Oružane snage i treba vršiti doparcelizaciju. Taj postupak je u toku, nema ništa dok se te stvari ne rasčiste i završe. Kada su, i kad je u pitanju neperspektivna vojna imovina iz člana 3. i 4. ovog Prijedloga zakona, pa to se vidi da predlagač nije znao o čemu govori. Postoji 46 neperspektivnih lokacija od kojih većina nije spremna za predaju. Oružane snage raspolažu, dakle, u Federaciji sa 35, a u RS-u sa 11 tih neperspektivnih lokacija. Od 46 lokacija spremno za predaju prazno je svega 18, ostale su pune vojne opreme. Dakle, 28 još treba pripremiti, znači 19 u Federaciji i 9 u RS-u. I na kraju kaže da će dinamika primopredaje određene nepokretne imovine, pazite određene, biti usaglašena između Ministarstva odbrane i odgovarajućih nivoa vlasti. Zamislite vi kad lokalne zajednice krenu na Ministarstvo odbrane da utvrđuju kad će to se osloboditi kasarne i kada će to biti na raspolaganju i kad će oni planirati ono što su mislili da urade s tim. Dakle, Zakon koji nema nikakvog osnova, koji je iznevjerio dogovor lidera postignut, a mogli smo lako doći do njega. Predlažem da usvojimo Mišljenje Komisije koje je došlo i da tražimo od Savjeta ministara da završi započeti posao, a one koji su iznevjerili dogovor lidera da ne čine, suviše je loše stanje u ovoj zemlji da bi oni to dalje podgrijavali.
Riječ ima Saša Magazinović, poslanik. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Mi danas govorimo o negativnom Mišljenju Komisije, ne o suštini Zakona, ako sam dobro razumio. Da bi razjasnili razliku između ove i prethodne tačke mislim da ne treba ... i reći govorimo o negativnom Mišljenju. Ovo negativno Mišljenje o Zakonu o vojnoj imovini je specifično u tome što je ovdje i negativno mišljenje o ustavnom osnovu. I ja ne bih imao nikakv problem da su kolege na sjednici, a bar one koji su došli na sjednicu, i tu se apsolutno slažem sa prethodnicima koji su govorili o tom problemu, da ne samo izostanaka, nego i dolazaka u zgradu, a izostanaka sa sjednice, dakle ne bih imao problem da je izglasan negativan stav prema suštini, imao bih razumijevanje, mada bi me to začudilo s obzirom da sam razgovarao sa većim brojem zastupnika, doduše iz istih stranaka al' koji doduše nisu članovi Ustavnopravne komisije, koji su mi dali za pravo da vjerujem u to da u prvom čitanju ovaj Zakon će dobiti podršku i njihovih stranaka, pa će onda pokušati amandmanima da ga koriguju. Ili sam ja pogrešno shvatio ili je razlika kad se o jednoj stvari priča u sali na sastanku u odnosu na to kad se o nečem razgovara mimo sale. 33 Međutim, ovdje je problem, ne suštine, nego problem negativnog Mišljenja Komisije o ustavnom osnovu. I ako već pominjemo dogovor političkih stranaka, odnosno njihovih predsjednika, ja bih se lično osjećao vrlo nezgodno da glasam, da ono što je predsjednik moje stranke dogovorio da ja kažem da to nema veze s pameću i da to čak nema ni ustavni osnov. Što se desilo sa stranačkim kolegama gospodina Dodika, koji jeste učestvovao u ovom dogovoru, iz koga je ovaj Zakon proistekao, da li je dobar, nije, da li oslikava dogovor u cjelini ili ne, mi nismo čak došli do prilike da o tome razgovaramo. Međutim, rečeno je da to apsolutno nema ustavni osnov da o tome razgovaramo. I to je ovdje mnogo veći problem nego sama suština zakona. Dalje, ako govorimo o tome da je naš put prema NATO-u uslovljen rješenjem pitanja vojne imovine i da ćemo vojnu imovinu riješiti zakonom, onda tvrdnjom da ne postoji ustavni osnov da usvojimo zakon kojim rješavamo pitanje vojne imovine mi kažemo i da ne postoji ustavni osnov da se ova država kreće prema NATO-u. I zbog toga je to ozbiljno pitanje, zbog toga se, ne samo Parlament, nego i Predsjedništvo treba pozabaviti ovim pitanjem. Podsjetiću vas, Predsjedništvo je jednoglasno, jednoglasno se izjasnilo na opredjeljenju BiH ka ulasku u NATO. Moje pitanje je – da li se nešto po tom pitanju mijenja? Očigledno tvrdnjom da ne postoji ustavni osnov da ispunjavamo uslove koje NATO nalaže, očigledno da možda ima ljudi koji smatraju da se nešto mijenja. Na to se veže priča o referendumu, to su dimne bombe o kojima mogu govoriti ljudi koji ili ne poznaju ono o čemu govore ili se prave da ne poznaju, ali znaju da mediji vole tako bombastične stvari. Dakle, ako se desi, ako se desi da se država BiH i njene institucije opredijele da pitaju svoje građane šta mislite o ulasku u NATO ili da li ste za ulazak u NATO, to sasvim sigurno neće biti posao koji će uraditi bilo koja politička partija pojedinačno, niti će to biti referendum na kojem će se pitati jedan entitet, ili kanton, ili bilo koji drugi organizacioni oblik unutar države. Jer u NATO ne ulazi ni pojedinac, ni politička stranka, ni entitet nego država. I ako bude referendum, ako se nekad kad dođe to vrijeme opredijelimo, to će biti referendum na nivou države. Također smatram da nisu provjerene informacije, ali sada ne mogu iznositi krupnije ocjene budući da sam zbunjen u posljednje vrijeme sa komunikacijom sa pojedinim ljudima gdje iz istih političkih stranaka dobijam različite stavove, tako da sa zadrškom govorim o ovom. Nisam siguran da je tačno ovo što je kolegica Majkić kazala da postoji dogovor Vijeća ministara i da je ovaj Zakon stavljen u proceduru da bi se kao preduprijedio taj dogovor. Evo, ja lično pozivam gospodina Novića da dođe i da nam kaže koji je taj dogovor i da nam ga iznese i što se mene lično tiče, a i Kluba koji predstavljam, apsolutno smo za svaku vrstu dogovora, ali ja mislim da je priča o tome blizu smo, još nam malo fali, kupovina vremena koju smo vidjeli u mnogo drugih različitih slučajeva i od različitih političkih stranaka, a i pojedinaca. Za razliku od pristupa kako i zašto nešto ne može, za razliku od pristupa šta ne valja a šta je još gore od toga, mi smo se opredijelili za jedan drugačiji pristup koji se zove kako može i hajmo pokušati završiti posao. I zakon koji su predložili klubovi SDP-a i SBB-a je rezultat takve vrste pristupa a nikako opstrukcije mogućnosti da se ovaj posao završi i volio bih da se bar u tom smislu razumijemo. Stoga naglašavam stav Kluba SDP-a, naravno da ćemo glasati protiv Mišljenja Ustavnopravne komisije koje kaže da nemamo ustavni osnov da razgovaramo o našem putu ka NATO-u i pozivamo i ostale kolege da isto to učine i da damo još jednu priliku da Ustavnopravna komisija se izjasni i o ustavnom osnovu, ja sam ubjeđen da do sljedeće sjednice Komisije da će se bar neki članovi predomisliti o tome da li postoji ustavni osnov, ubijeđen sam u to, kako i zašto to je druga priča. Ali takođe bih pozvao da glasamo protiv ovog Mišljenja i da damo priliku da 34 razgovaramo i o suštini Zakona koji, uvažavam mišljenje kolegice Majkić, možda i nije savršen, ali ne mislim da nije takav da se nekim amandmanima ne može učiniti savršenim. I što se tiče Vijeća ministara i radne grupe koja postoji niko im ne brani da paraleleno sa ovim procesom razgovaraju, da iznesu svoje mišljenje i ukoliko bude bolji prijedlog od ovoga Klub SDP-a stoji na raspolaganju za zakazivanje sjednice 24 sata dnevno sedam dana u sedmici kad god to bude da to riješimo i dobijemo aktivaciju Mapa. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, zamjenik predsjedavajućeg Predstavničkog doma, Milorad Živković. Izvolite, tri minute.
Zahvaljujem. Hoću da uvaženom kolegi repliciram na način da se na Ustavnopravnoj komisiji moglo da glasa protiv načina na koji je došao ovaj Zakon u proceduru svi poslanici vjerovatno bi glasali protiv. Način na koji ste Vi diskutovali me uvjerilo da vi u stvari ne želite da dođete do rješenja. Šta vam znači ako svi iz RS-a na idućoj sjednici Ustavnopravne komisije glasaju da ima ustavni princip onda principi Zakona nisu u redu, opet je negativno mišljenje. Vi niste nas pokušali ni da ubijedite da ovdje, da raspravljamo o tome da to mišljenje bude pozitivno. Razmišljajte o suštini a ne o formalnosti. A da vas podsjetim, način na koji je došao ovaj Zakon i vrijeme kada je on došao, sjetite se da su to bili i protesti ovdje, nas ubjeđuje da ste vi u stvari samo puki izvršitelji naloga međunarodne zajednice, da ovdje u Parlamentu probne balone vaših partija puštate na način da se vodi diskusija ni o čemu, jer ta diskusija, ako hoćete da povlačite odgovornost onda trebate da povlačite u Savjetu ministara odgovornost. I zato i predlažem zaključak – Zadužuje se Savjet ministara da do kraja septembra uputi u skupštinsku proceduru Zakon o raspolaganju nepokretnom vojnom imovinom i Zakon o državnoj imovini, a sve u skladu sa Sporazumom koji smo potpisali, sve u skladu sa dogovorom koji imamo i da stavimo odgovornost ako smijete. Ako ne smijete nemojte ustajati džaba, nemojte da pričate, nemojte da nas zamarate ovdje o tome ko, šta i kako govori. Ako smijete iskažite svoju i stranačku ali i građansku odgovornost i da zajedno završimo posao. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, Dušanka Majkić. Izvolite.
Kolega Magazinoviću poznato je da je Predsjedništvo BiH usvojilo Put BiH prema NATO- u, ali to ne znači tog momenta kad je Predsjedništvo donijelo ulogu da je trebalo zaspati kao što je BiH uradila. Mi ništa nismo uradili na putu da se dođe do NATO-a, ako se baš, to je za one koji 35 tako čežljivo gledaju prema NATO-u. Ništa nije urađeno onog što je trebalo uraditi. I pričati mi smo za NATO a držati to Ministarstvo od 2006. godine, dakle molim vas da se ne lažemo, u vrijeme kada je najviše trebalo uraditi na čelu Ministarstva je bio član iz SDA, sad je iz SDP-a. Dakle, odgovornost je najviša na njima, dakle odgovornost je na njima zašto je Ministarstvo prespavalo ovaj trenutak i zašto BiH nije spremna. Pričati ja sam za NATO a ništa ne uraditi to je licemjerje. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] O referendumu, o referendumu, molim Vas nemojte dobacivati, ustanite pa repliku, pa ću Vas ja saslušati. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
Replika, predsjedavajući, uvaženi kolega Denis Bećirović. Izvolite.
Cijenjene koleginice i kolege. Formalno gledajući mi danas glasamo o negativnom Mišljenju Ustavnopravne komisije i nadam se da ćemo odbiti to negativno Mišljenje. Ovo pitanje nije pitanje dnevno-političke prirode i bez ikakve sumnje, uvažavajući i ostale tačke današnjeg dnevnog reda, ovo je najvažnija tačka današnje sjednice Predstavničkog doma, i mislim da ne bi trebalo biti nikakve političke sujete samo zato što su to predložili poslanici SDP-a i SBB-a da to danas ne prihvatimo. Jestu predlagači ovog Zakona poslanici, mi iz SDP-a i poslanici iz SBB-a, m eđutim važnost ovog Zakona i njegova korist su jednaki za sve političke stranke, za sve građane i narode u ovoj zemlji. I to bi 36 trebali imati u vidu. Podrška ovom Zakonu vjerujem da će biti i više nego 23, ako ne i jednoglasna, evo izuzev možda Kluba Stranke za BiH iz Federacije, ali očekujemo tu podršku i iz RS-a. Vjerujem i ljudi iz NATO-a, SDA, EU, svi oni podržavaju da ovo pitanje napokon riješimo, bez ikakvih političkih sujete. Neki su govorili o dogovorenim principima lidera, pa i to tome da SDP nešto prihvati, nešto odbije. Naša politika je politika kontinuiteta, ali isto tako treba imati u vidu, kada govorimo o vojnoj i državnoj imovini, šta je to bio potpis šest lidera. Ali nakon toga imamo u julu 2012. godine presudu Ustavnog suda BiH i nema više nikakve rasprave o državnoj imovini a da se negira odluka Ustavnog suda BiH. Problem je sada u definiciji te državne imovine. Kada je potpisan taj sporazum tada je rečeno da je to ono što je propisao ili popisao visoki predstavnik, ali odlukom Ustavnog suda, o kojoj nema više rasprave, ona je konačna i obavezujuća, državna imovina nije samo ono što služi institucijama BiH već mnogo više od toga – i rijeke, i riječna korita, javna dobra, i more i morsko dno, i saobraćajna infrastruktura itd.
nije uključen mikrofon
Da, to piše, gospođo Majkić, u odluci Ustavnog suda, i o tome nema rasprave. Mi za početak treba da shvatimo tu činjenicu da postoji sada odluka Ustavnog suda i da nema više rješenja mimo odluka Ustavnog suda BiH. To je vrlo jasna poruka koju danas treba da pošaljemo sa ove sjednice. Dalje, kolega Magazinović, šef Kluba SDP-a, s pravom je ukazao na to šta je Predsjedništvo BiH učinilo. Predsjedništvo BiH nije utvrdilo dnevno-političke ciljeve već strateške vanjsko-političke ciljeve države BiH. To su EU i NATO. Predsjedništvo je ovlašteni organ za vođenje vanjske politike. Nije problem da Predsjedništvo, onako kako odlučuje, promijeni te strateške vanjsko-političke ciljeve ove zemlje, ako misli da to treba i ako može. Ali dok ne promijeni valjda ćemo provoditi ono što je u interesu svih nas. A ja mislim zaista da nam je ovo u interesu, u interesu potpuno svih ljudi. Šta je alternativa, šta bi značilo da BiH ostane van ... tokova? Kud ćemo, u koji savez, s kim? Pa vidimo i cijeli region – Hrvatska, Slovenija, Albanija već u NATO-u, Crna Gora i Makednoja već su otvorile MAP, pa i Srbija je više, čini mi se, zadnjih godina učinila u tom kretanju ka NATO alijansi nego što to radi BiH. Dakle, bilo bi dobro, zaista neke stvari da poredamo. Znamo šta su nam strateški ciljevi države i da pomognemo. Ja mislim da će ovo prije svega pomoći ekonomiji BiH ako ubrzamo taj put prema NATO-u. To znači i stabilnost, i sigurnost i pristup jednom tržištu od 900 miliona maraka. Ko će ovdje doći investirati i pomoći sirotinji u oba bosanskohercegovačka entiteta ako svaki mjesec govorimo o otcjepljenjima i ukidanjima? Niko. Ali ako postanemo članica NATO saveza imat ćemo sigurno kao i druge zemlje mnogo više investitora. Zato sam da malo tu priču pogledamo, prije svega u interesu građana svih i naroda ove zemlje i da vidimo šta nam to znači za .../kratko prekinut snimak/... Replika, poslanica Aleksandra Pandurević. Izvolite. 37
Hvala predsjedavajući. Što se tiče ovog Zakona, evo sutra ćemo uputiti ovdje Zakon o državnoj imovini nije problem, riješit ćemo ovo pitanje. ... nas ne zanima, naravno bitno nam je, šta misli NATO i EU, znami nas šta od nas očekuju, kao narodne i demokratske partije, šta od nas očekuju građani RS-a. A građani RS-a od nas očekuju da vide zatvorena vrata OHR-a. Niko od nas ovdje nije naivan, gospodo, pa da vjerujemo da hoćete da jedno pitanje riješimo a onda da nam OHR ostane i dalje. Ne, mi smo evo spremni sutra, prekosutra, vanredna sjednica, možemo vrlo lako sve to riješiti zajedno u paketu. Što se tiče bacanja prašine u oči oko referenduma, vidite SDS je ozbiljna partija i mi građanima nikada kao narodna partija ne bacamo prašinu u oči za razliku od ovih ljevičara. Ne obećavamo im bormu protiv korupcije, veći standard itd. a onda sve to zaboravimo i bude samo gore. Mislim i na ove i lijeve i desne malo ljevičare. A reći ću vam i da je ovaj referendum i dio Platforme SDS-a i SNSD-a. Ja, bez obzira na moje mišljenje, ono što kažu građani RS-a, a budite uvjereni kad ovo pitanje dođe na dnevni red da će Narodna skupština RS-a raspisati referendum da čujemo stav građana, jer to nije privatni stav nikog od nas 14, i bez obzira šta ja mislila privatno, intimno, ono što kažu građani RS-a budite sigurni, ma koji to saziv ovog Parlamenta bio, mi ćemo se držati tog. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Saša Magazinović. Izvolite.
Ja iz niza ovih replika, zapravo nisam shvatio, kad je kolegica Majkić u pitanju ja nisam zapravo shvatio jeste li vi za članstvo u NATO ili ste protiv, a to bi me jako zanimalo.
Kolega Sarajliću, ako ste završili sa predsjednikom da poslanik nastavi.
Dakle, ja nisam shvatio da li ste za članstvo u NATO ili ste protiv, a vjerujem da nisam jedini koga to zanima baš konkretan onako odgovor. Što se tiče zaključaka kolege Živkovića mi imamo punu spremnost da razgovaramo o tim zaključcima samo da bi bili dosljedni, a on je govorio o dosljednosti i o presudama Ustavnog suda na prethodnoj tačci, onda da u te zaključke samo inkorporiramo i presudu Ustavnog suda koja se tiče imovine da bi zaključak bio cjelokupan, ništa drugo. A možemo to možda i zajednički formulisati. Prema tome, dakle što se nas tiče uključenje Vijeća ministara u rješavanje ovog problema ne da je dobrodošlo nego ne trebamo o tome ni razgovarati. 38 A što se tiče ovih, ovog referenduma ja i dalje kažem da su to dimne bombe ali dobar način da se pojave, pojaviš u ... Mada, bilo bi dobro onima koji su se opredijelili za taj način političkog djelovanja da onda kad se nečim bave da malo uzmu pa pročitaju prvo teoriju, pa onda ide malo kako ta praksa ide i onda da budu neko ko kad govori o tome svi misli da on stvarno vlada tom materijom. Znači, teoretski, kažu referendum je podvrgavanje prijedloga novog Ustava, ustavnih promjena, nekog zakon ili bitne političke odluke na državnom, regionalnom ili lokalnom nivou u zavisnosti od toga na koji nivo se predmetno pitanje odnosi. Dakle, definicija je referenduma. A odatle krenete, pa onda idete dalje, pa razrađujete, pa čitate, pa vidite kako se to dešava svugdje u svijetu i onda dođete i ... A kad je u pitanju NATO, kad me već vučete za jezik, sve i da bude referendum na nivou BiH vi ste prvi koji ćete trčati i moliti ljude da glasaju za NATO i to iste one kojima danas mašete pred nosom tim kojekakvim referendumima i dovođenjem u pitanje uopšte NATO puta u BiH, iako je član Predsjedništva, ako se ne varam, iz vaše stranke glasao za to da je opredjeljenje BiH put u NATO. Evo, živi bili pa vidjeli, ako ikada dođe do toga vi ćete biti najglasniji u tome da ljudi glasaju za NATO i objašnjavati im što je to dobro i što je interes, između ostalog, i srpskog naroda u BiH.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Ja sam ustao da repliciram na dio diskusija koje imaju za cilj da sada u istom paketu, dakle u ovom zakonu spoje državnu i, dio državne i vojne imovine koja se zove nepokretna vojna imovina, dakle svu državnu imovinu i dio ove državne imovine koja se zove nepokretna vojna imovina. A nakon presude Ustavnog suda Bosna i Hercegovina na tu temu to nije moguće jer državna imovina je nešto što je mnogo šire. Postoje dvije vrste državne imovine, dakle ona koja je odraz suvereniteta, teritorijalnog integriteta, međunarodnog subjektiviteta BiH koja zahtijeva posebnu regulaciju, o kojoj je jednim dijelom govorio i predsjedavajući Doma u svojoj diskusiji, i ona imovina koja predstavlja pojedine stvari – pokretne i nepokretne, a koje služe, koja služi raznim nivoima vlasti radi obavljanja njihovih poslova i funkcija. I ovo pitanje mi danas ovdje imamo, dakle ovaj Zakon, zbog potreba pristupa zemlje NATO savezu. I budući da, najbolje bi bilo ukoliko bismo mogli uknjižiti ove 63 lokacije na državu i nastaviti sa svojim NATO putem a pitanje ostale vojne imovine i ukupne državne imovine nastaviti regulisati onako kako to traži odluka Ustavnog suda. Ovaj Zakon osim ove imovine koja je neophodna za NATO obuhvata i dio imovine koji se zove nepokretna, neperspektivna vojna imovina i raspoređuje je na određeni način, ili daje ovlaštenja Vijeću ministara da se ova imovina rasporedi. I vjerujte mi ja sam upoznat sa konkretnom procedurom kako se došlo, dakle, do ovih rješenja i znam da ovo sve skupa u jednom trenutku uopće nije bilo sporno u BiH. I moj je dojam da, kada je ova imovina u pitanju, stalno ste 39 ističu neki novi zahtjevi. I kad se završi to onda se ponovo izmišljaju neki novi zahtjevi, jer mislim da je u pitanju zapravo odnos prema NATO savezu. I ja o tome želim posebno da kažem samo nekoliko rečenica još. Dakle, mislim da griješe u BiH svi oni koji imaju rezervu spram pristupa BiH NATO savezu. NATO savez je u interesu svih nas unutar BiH, jer NATO savez nije samo vojni savez, to je i ekonomski, i politički, i sigurnosni, i svaki drugi savez, i on može biti samo u interesu svih nas koji živimo u ovoj državi i svih nivoa vlasti u ovoj državi. I ja bih da se o tome još jedanput razmisli. Mislim da propuštamo veliku priliku kada je u pitanju budućnost i razvoj i BiH i svih nas koji živimo u BiH. I kad su referendumi u pitanju, nemojte potezati referendume jer ovo je državna stvar. NATO, pitanje NATO-a je državna stvar i ako govorimo o referendumu onda to može biti samo državni referendum. Svako drugo izjašnjavanje može biti neka vrsta ankete, ali ne može biti referendum i ne može imati značaj ovoga referenduma. I ja vas molim da se usmjerimo ka rješavanju ovoga pitanja, da konačno dobijemo rješenje ovoga Zakona, da mu damo, dakle, šansu i da konačno otkočimo svoj NATO put. Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Druga replika, Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Pa, žao mi je što je uvaženi kolega Magazinović pobjegao odavde nakon što nam je održao lekcije o čitanju i nečitanju, pa bih mu ja, evo zarad zapisnika, valjda će mu neko i prenijeti, posavjetovala da pročita Zakon o referendumu RS-a. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, poslanica Dušanka Majkić. Izvolite.
Žao mi je što kolega Magazinović nije ovdje pa da mu kažem, ne samo da je član Predsjedništva nego i Narodna skupština RS-a je donijela odluku da treba ispunjavati NATO standard. Dakle, treba ići prema tome, raditi na tome, jer to je standard koji nas obavezuje da budemo moderni, da radimo na planu na kojem treba da radimo a ne da sjedimo i da držimo Ministarstvo odbrane u stanju na kojem jeste, a samo hoćemo u NATO. Ali ono što nije, što takođe stoji je da ni jedna politička partija, bez obzira ko to bio, ne može donijeti odluku o ulasku i glasati o tome da RS ide u NATO. Dakle, to ne može, to je odluka, ma kako vi tvrdili i šta tvrdili RS će se izjašnjavati o tome jer narod koji tamo živi ima obavezu da kaže hoće li u organizaciju koja ga je bombardovala, i ma šta vi pričali o tome. To je emotivna stvar. Za vas je to neprihvatljivo jer vi to iskustvo nemate ali mi to imamo i mi ćemo o tome se izjasniti ma na kom nivou vi pravili referendume. 40 [[zajednička diskusija]]
Predsjedavajući Doma, uvaženi kolega Denis Bećirović, replika. Izvolite.
Ja bih više volio kada bi svoju energiju fokusirali na konkretnije stvari nego raspravu o tome da li može neka administrativno teritorijalna jedinica unutar države BiH sprovesti referendum ili ne. Šta znamo, možda nekome i u Federaciji, i u Federaciji požele da sprovedu referendum o NATO paktu. Mogu to željeti, ali ne može Federacija BiH kao entitet u državi BiH sprovesti nikakav referendum koji se tiče čitave države BiH. I dobro bi bilo da to što prije stavimo tačku na tu raspravu. Dakle, referendum svaki koji je vezan za državu kao cjelinu je nemoguće provoditi u Brčko Distriktu, jednom ili u drugom entitetu. Da li neko može jednostrano krenuti u takvu vrstu referenduma? Pa može, ali kakvi su efekti toga? Nikakvi. Evo imamo Zakon o raspolaganju državnom imovinom koji je usvojila Skupština entiteta RS. Šta je bilo? Izgubili su vrijeme i u Skupštini i mi ovdje, antiustavno je i gotova priča. Zna se kakav bi bio ishod jednog takvog referenduma. Zato bi bolje bilo da se usmjerimo prema onome što je realno, što je u skladu sa Ustavom i što bi nas malo približilo tim euroatlanskim integracijama. Replika, zamjenik predsjedavajućeg, Milorad Živković. Izvolite.
Zahvaljujem. Da li ima pravo RS da organizuje referendum o bilo čemu, pa evo i o uslasku u NATO – ima. I neće joj to niko ni osporiti ni onemogućiti. Mehanizmi nakon čega će ona tu svoju referendumsku odluku da sprovede ostavite nama, mahanizam i ovih 14 ovdje poslanika koji danas raspravljaju o vojnoj imovini. Prema tome, završimo tu priču, ostavite nama mehanizme i ostavite da uradimo ono što nam na referendumu građani poruče da trebamo da uradimo. Tačka. Da vam kažem – NATO neće BiH i nemojte da pričamo o tome da mi u BiH nećemo u NATO. Srbija je 10 kopalja u MAP-u iznad BiH. I ako bi se pitalo Srbije ona bi prije ušla u NATO nego BiH. Pitanje mudžahedina, pitanje terorista, pitanje hiljadu stvari ovdje u BiH koje nismo riješili a koje ne želite da spominjete uopšte, ne želite da pričate o ljudima koji ratuju izvan tamo, i da je to NATO standard, ovdje u BiH nismo ni otvorili. Prema tome, nemojte da pričamo o stvarima koje ne stoje, dajte da se uhvatimo ovoga ... čega smo ovdje – to je negativno Mišljenje. Da vratimo Komisiji ako se može vratiti Komisiji i onda zadužimo Savjet ministara kao što predlažem ja i Klub SNSD-a, pa da zadužimo ljude. A kolegi Magazinoviću, pa pisalo je tamo Zakon o državnoj imovini, valjda će Savjet ministara biti toliko, da kažem da uvaži odluku Ustavnog suda.
Zahvaljujem. Još jedna replika, poslanik Slavko Jovičić. Izvolite. 41
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa da odmah kažem na početku da podržavam ove, prijedlog zaključaka uvaženog gospodina Živkovića. I da jednom definitivno razjasnimo, ovdje sam više puta govorio – da najbolji prijedlog dođe dvije političke, tri, četiri, sve političke stranke iz Federacije ako nisu konsultovali ni jednu stranku iz RS-a to odmah izaziva animozitet i neku sumnju da to nije nešto u redu. Ja vas molio na prethodnih nekoliko sjednica da se manete toga. Nađite jednog sagovornika i pitajte da li je ovo prihvatljivo što mi predlažemo. I samo takvi prijedlozi mogu dobiti prohodnost u Parlamentu. E, sad oko referenduma. Ma ljudi moji, ja znam da svako dobije osip kad pomisli riječ i čuje referendum, ali bio on, ne bio, i da jednom skinemo tu anatemu i kanite se više pominjanja referenduma, odluka Narodne skupštine RS-a će obavezivati predstavnike iz RS-a u ovom Parlamentu kako će se izjasniti, obavezivaće člana Predsjedništva. Ali kad mi dođemo na red, za jedno 20 godina, da budemo članovi NATO pakta ja mislim da će NATO pakt sve ove režime koji mu smetaju pobiti, kao što to prijete već Siriji, i da će oni sve završiti stime, tako da onda će biti nepotrebno da se mi borimo da idemo u NATO pakt jer neće više biti potrebe za tim savezom, jer su sve pobili. To je prvo to. Pa, jel odobravate vi sad intervenciju dole na onu Siriju nesretnu, ne znam, na sve ono što su, a pogledajte šta su uradili u Iraku. Danas kad mi ovdje sjedimo 50 ljudi će poginuti. Žao mi jednog djeteta koje pogine, ali poginuće zato što su ostavili nesređen sistem. Gdje god su oni intervenisali deset hiljada puta je gora situacija prije nego što je bila kad su oni govorili autokrate vladale. Vladao Sadam Husein koji je bio apsolutista, koji nije dao nikakve, vladao Gadafi koji, pa studenti u Beogradu imao 4.000 maraka stipendiju. Danas se dole biju, ne znaju hoće li onog Morsija ostaviti, ili ne znam ni ja nekog drugog i šta će biti sa tom državom, kojeg nema. E, da mi očuvamo našu državu u ovoj stabilnosti koja je dobra, bio, ne bio raferendum kanite se više priče te, nego hajmo se usaglašavati o što je moguće. Ja vam sad govorim, ja neću biti poslanik, možda neću biti ni, i nije neću, neću sigurno biti živ kad budemo trebali ući u NATO pakt, ali moja djeca neće htjeti NATO pakt, jer NATO pakt je uranijumom bombardovao moje Hadžićane koji danas četiri puta više umiru u Bratuncu nego u bilo kojoj opštini. NATO pakt je one nesretne sveštenike pobio na Palama koji danas su nepokretni, NATO pakt je ovdje čuda napravio. I kanite se više jednom i OHR-a. Šta god oni donesu, niti mogu ukinuti RS, evo ne mogu ni mene Slavuja poslanika, a Boga molim da me smijene. Ko njih više šta pita? Niko ništa. Hvala na strpljenju.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Mato Franjičević. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedatelju. Konačno je došao red i na rasprave i nadam se da će se situacija i nakon moje rasprave malo smiriti. Umjesto da se hvatamo momenata koji nam donose nakakvu kratkoročnu političku 42 korist, nekakve političke poene, a ne doprinose dugoročnoj koristi ove zemlje i njenih naroda i građana, bolje bi bilo da se fokusiramo na to kako da riješavamo stvari, kako da trasiramo put koji će voditi efikasnom rješavanju problema koji su brojni, a neki od njih su evo predmet i ove rasprave. Što se tiče nas iz HDZ-a nama naravno nisu sporni principi ovog Zakona i spremni smo ih podržati. Imamo rezerve, međutim, prema načinu na koji se prišlo realizaciji tih principa i također imamo rezerve prema opsegu koji je obuhvaćen ovim rješenjima. Naime, naravno da je dogovor lidera političkih stranaka neformalni dogovor, međutim u našoj realnoj političkoj situaciji, on je itekako bitan. I, mislimo da je trebalo slijediti put koji je trasiran kako je trasiran i u opsegu u kojem je dogovoren, na tom dogovoru, kroz onu radnu grupu, da bi to polučilo dugoročno mnogo bolje rezultate i efekte za ovu zemlju, pa i za njen put naravno prema NATO-u, ali ne samo prema NATO-u. Ovdje se još jednom susrećemo sa zagovaranjem parcijalnog pristupa, kao i u onom prethodnom slučaju kada smo razgovarali o onom drugom negativnom mišljenju. Parcijalni pristup koji od prilike kaže, ja ću prihvatiti samo onaj dio koji meni odgovara, a onaj dio koji mi ne odgovara, ostaviću za kasnije ili možda za nikad. I to su ti kratkoročni politički poeni koje ova ili ona politička opcija danas s ove, sutra s one druge strane može, može naravno izvući i na taj način u očima svoje javnosti kod nekakvog biračkog tijela na kojeg pretendira, na čije glasove pretendira, ali od kojeg ova zemlja u konačnici nema nikakve koristi, nego naprotiv, samo štete. Eto ja, ja sam sklon, uz ovo što sam rekao, dakle da je HDZ BiH spreman podržati principe ovog Zakona, ja sam sklon ipak apelirati na taj sveobuhvatniji pristup i iz tog razloga podržavam i inicijativu gospodina Živkovića, zaključak koji je predložio gospodin Živković.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Niko Lozančić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo, predsjedatelju i članovi Vijeća ministara. Evo, još jedno neriješeno političko pitanje u BiH ušlo je u dnevni red na inicijativu dva kluba zastupnika. Jedno pitanje oko koga se pokušavaju postići politički dogovori nekoliko godina, ali evo nemamo još konačnog rješenja. Raspravljali smo danas ovdje o svemu više osim o samom Zakonu i o Mišljenju Ustavnopravnog povjerenstva. Nije u dnevnom redu, ali kao da je u dnevnom redu, raspravljali smo o preispitivanju odluke svih institucija nadležnih u BiH, da BiH teži i da želi pristupiti NATO-u i da će na tom putu nastojati ispuniti sve uvjete i nećemo mi sebe primiti u NATO, nego kada mi budemo ispunili uvjete, onda će NATO reći – vi ste ispunili uvjete pa evo sad možete, ako želite. Znači nisam razumio, nisam ču, nisam informiran da je bilo koja nadležna institucija promijenila to strateško vanjskopolitičko opredjeljenje BiH, ali smo puno danas o tome raspravljali. 43 Ovo je dobar primjer, znači ovo je dobar primjer kako neke stvari ipak ne bi trebalo raditi. Ali prije toga da kažem nešto o Mišljenju Ustavnopravnog povjerenstva koje je naizgled različito od onog malopređašnjeg, a u biti isto kao jaje jajetu. I vidi se da se i Ustavnopravno povjerenstvo muči, moram reći, da bi ovako sročilo rogobatne rečenice koje nisu baš uobičajene u našem načinu izražavanja, pa kažemo da nije utvrdilo da je Prijedlog zakona itd. u skladu sa Ustavom. Valjda je utvrdilo da nije u skladu sa Ustavom, treba reći otvoreno .... Ali eto niste utvrdili, a pazite, mi se ovdje igramo skrivalica. Ovo ja samo pokazujem kako se igramo različitih gimnastika, da bismo nešto ko napisali, nešto drugačije rekli, u biti, jasno je šta se reklo. I preuzmite odgovornost, da ste vi rekli, znači Ustavnopravno povjerenstvo, uopće me ne interesuje kako je ko u Povjerenstvu glasao. Utavnopravno povjerenstvo je reklo da ovo nije u skladu sa Ustavom BiH. Ja se ne slažem s tim, ali poštujem ja da ima onih koji misle tako, ja poštujem to. Ustavnopravno je ponovo reklo da nije prihvatilo principe ovog Zakona i onda je obrazloženje. Koliko smo danas ispričali o važnosti ovog Zakona za očekivati je bilo da imamo jedno 150 stranica obrazloženja u kome smo obrazložili zašto to, ovo nema ustavnog osnova, zašto nije u skladu sa Ustavom, pa da znamo i mi ostali zašto nije u skladu sa Ustavom i zašto ovi principi i koji od ovih principa nisu u skladu, nisu dobro došli, nisu dobri, pa da i mi drugi znamo, možda bismo mi podržali ovo negativno mišljenje. Ja principjelno ovakva mišljenja nikada više neću podržati, bez obzira mogu biti i mogu se slagati u suštini s njima, ali ovakva mišljenja, ovo je poniženje za nas sve ovdje, da mi ovaj, se izjašnjavamo, mi raspravljamo, sada ovo je, ove dvije rečenice ovaj, kako mnogi ovdje rekoše, o ovako važnom pitanju u biti dovode u pitanje i stajalište tih, je li ovo za njih uistinu važno pitanje. I zašto mi raspravljamo 2,5 sata o ovako jednostavnom pitanju, ovako bezveznom pitanju, jer ova konstatacija, ove rečenice su toliko bezvezne, da i pitanje postaje bez veze. Treća stvar, je li ovo strateško opredjeljenje u vanjskoj politici BiH, znači pristupanja NATO-u? Koliko ja znam, jeste. I da budem iskren, i sam sam kao jedno vrijeme predsjedavajući ovog Doma u različitim međunarodnim komunikacijama predstavljajući ovaj Dom, pominjao dva ključna vanjskopolitička opredjeljenja BiH – EU i NATO. Sada razmišljam, sada ja sebe ... jesam li lagao ja ovaj, jesam li lažno predstavljao ovaj Dom? Jesam li ja nešto predstavljao samog sebe tamo kada sam govorio to i danas moje kolege evo ovaj, koje danas sjede ovdje u Parlamentu, susreću se sa različitim zvaničnim aktima, uvjeren sam da ponavljaju te iste stvari. Ako je to toliko važno pitanje, a ja mislim da jeste, onda ide slijedeće pitanje – zašto je ovo pitanje samo važno za SDP i SBB? Pitam kolege iz SDP-a, kolege iz SBB-a – što niste ponudili nekom drugom da vam se priključi u inicijativi? Što ste to uzurpirali samo za sebe? Što mislite da je to samo vaše pitanje? Koliko znam iz HDZ-a BiH nikoga niste ponudili da vam se priključi u ovoj inicijativi. E, tu dolazimo do rješenja problema, odnosno kvake problema. Vraćam na neka zakonska rješenja koja su neki, iz nekih razloga žurili na vrat na nos da predlože, pa smo se svi njima bavili ovaj, u biti nisu složena pitanja. Ovo je malo složenije pitanje, ali da nas se više bavilo ovim u pripremi, moguće da bi i rasprave malo drugačije bile. Moguće da bi neka rješenja, ja uopšte neću sada ovdje govoriti o konkretnim rješenjima u samom Zakonu jer, ne može se u Zakonu navoditi, oni koji su pisali ikada zakon, broj nikakve odluke, to zakon ne trpi. Znači, ali neću, neću o tekstu Zakona, znači govorim o principima koji nas dovode ovako da pet sati raspravljamo i znamo unaprijed rezultat. Rezultat su ove dvije rečenice. Kako god mi danas, mi danas možemo i negativno se izjasniti o negativnom Mišljenju Ustavnopravnog povjerenstva iz svako svojih razloga. Neko zato što misli da kao recimo ja, da ovo Mišljenje je trebalo biti na jedno 150 stranica 44 ako je negativno. Neko zato što se ne slaže s negativnim mišljenjem uopće, pa onda šta god piše ovdje, evo zbog toga će biti. Ali ako se Ustavnopravno povjerenstvo i svi mi skupa budemo ponašali kao u prethodnom slučaju, pa opet samo promjenimo datum na ovom papiru, a sve ostalo ostane isto, bojim se ima li smisla, trošimo nepotrebno vrijeme. I slijedeći put ćemo mi isto ovako raspravljati, kao danas nismo raspravljali. Opet ćemo raspravljati, ako danas kojim slučajem ovo Mišljenje vratimo Ustavnopravnoj komisiji. Jer sam ja uvjeren da Ustavnopravna komisija neće promjeniti mišljenje, znači uvjeren sam da neće i opet će nam dostaviti ovakav isti papir. Postavlja se pitanje zašto o jednom ovako važnom pitanju, a koje i ja, i meni je poznato da postoji dogovor, pa možemo ga reći formalni i neformalni, stranačkih lidera, zašto ovo važno pitanje nije dobilo svoje finale kroz Vijeće ministara? I svi mi imamo svoje informacije i svi znamo da postoji neka radna skupina i svi znamo, e svak, svak iz svojih izvora, znači nemamo informaciju iz jednog izvora, pa kažu da tamo jedan član opstruira, pa onda kažu da onaj drugi opstruira, pa neće i mi dođemo u poziciju da onda inicijativu preuzimaju zastupnici oko ovako složenih pitanja i još na način da uzurpiraju pravo da ovako važno pitanje, da se bave samo dvije političke stranke. Nije to dobar put, nije dobro rješenje. Ja sam uvjeren da kroz ovakvo rješenje mi možemo samo komplicirati, ali do rješenja siguran sam nećemo doći. A da pitanje vojne imovine i perspektivne, a pogotovo neperspektivne je trebalo riješiti prije pet godina, to bi trebalo svima nama biti jasno. I trebali bismo uložiti maksimalne napore da nađemo način da to razriješimo konačno. Zašto? Mi se ubismo štiteći interese svojih građana, naroda, općina, kantona, entiteta itd. Imamo desetine institucija i BiH, ali vjerovatno i nižih razina vlasti, znam u Federaciji da je to tako, koje plaćaju zakupe milionske za korištenje nekih drugih prostora. Imamo toliko potreba i na nižim razinama, da se određene stvari organiziraju bolje i imamo, da imamo jedan objekat koji propada sramota bi bilo. Imamo desetine objekata koji propadaju i za koje svi mi znamo, koji se puno i ne bavimo pitanjima obrane i sigurnosti, ali znamo da će još više propast dok mi ovako u šuplje raspravljamo. I to nikoga nije briga, njima vrijednost pada svaki dan. Ulaganje u njihovu obnovu i rekonstrukciju, privođenje nekoj novoj ... samo će više koštati. Koga? One građane što se mi o njima brinemo. I dobro bi bilo kada bismo se malo na drugi način pošli brinuti ili kada se makar ovako ne bi brinuli, možda bi ti građanima malo i laknulo. Ali uistinu, evo ja apeliram, apeliram da pokušamo u budućnosti izbjegavati ovakve stvari. Ovo su vrlo ozbiljne stvari od interesa za čitavu BiH, privazitirati za potrebe jedne ili dvije stranke. I volio bih, ali ne znači nam, nažalost, puno toga i kada Vijeće ministara dostavi prijedlog, to smo vidjeli u prošlom slučaju, kada bi ovakve stvari uglavnom išle kroz Vijeće ministara, sigurno bi onda bile, trebalo bi doći, očekivati da dobiju brži prolaz. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika poslanik Mladen Bosić. Izvolite.
Hvala. Pa, ja nemam običaj gospodinu Lozančiću da repliciram, jer se uglavnom slažem sa svim onim što on iznosi, a to iznosi korektno i argumentovano i bez bilo kakve pristrasnosti i jedan čovjek koji ima kredibilitet u ovom Parlamentu. Ali da se osvrnem na njegovu konstataciju zašto 45 nemamo taj Prijedlog zakona iz Savjeta ministara ili prijedloge drugih zakona. Pa zato što mi nemamo koalaiciju koja funkcioniše. Zato što mi funkcionišemo na tehničkom nivou i u Parlamentu i u Savjetu ministara. Zato što se vode političke igre pod raznim plaštovima, kako prevariti onog drugog, kako mu podmetnut nešto, kako se dodvoriti nekome. I odmah da vam bude jasno, šta je ovaj Zakon? Ovaj Zakon nije danas u proceduri da bi bio usvojen, nego da bi poslao poruku Rikeru ili ne znam ko od američkih diplomata treba da dođe ovdje u posjetu, da kaže – vidite, mi smo za to da uradimo ovo što vi tražite, a oni tamo Srbi iz RS-a, oni ne daju. To je svrha ovog Zakona, pa vi znate da ste mislili da ćemo glasati za taj Zakon, neko od vas bi nas pitao – šta mislite, hajde da se dogovorimo kako da zajedno glasamo o ovom Zakonu? Ali to nije bila svrh, čak nisam siguran, ja mislim da vi ne bi ni volili da se usvoji taj Zakon. Prema tome, mislim da smo uzaludno potrošili, koliko se vodi diskusija o ovom Zakonu, sigurno, sigurno dva sata unaprijed znajući ishod. I to je čisto politikanstvo od strane predlagača. A da ne spominjem ovaj govor koji je održao gospodin Magazinović, koji vjerovatno, ovaj Zakon i jeste podloga za takvu vrstu gledanja. I da vam razjasnim, brate mislim da svi razumijemo to oko referenduma, ako Skupština RS-a odluči prema zakonu RS-a, da sprovede referendum po bilo kom pitanju, ona će ga sprovest i nema nikakve šanse da neko to drugi spriječi. Šta će biti posljedica toga, ko će glasati poslije u Predsjedništu, kako, kako će biti glasanje ovdje, ko će usvojiti to što narod misli i što je iskazao kao svoju volju na referendumu, to je sasvim druga stvar. Evo mi kao stranka smo predložili prije par dana da se organizuje referendum o Zakonu o ispitivanju porijekla imovine. Pa nisam čuo da je iko iz Federacije rekao – ne smijete vi da održite referendum ...,
Vrijeme za repliku je isteklo.
... oko ovog smijemo. Prema tome, ma smije, vidjećete da smijemo, ma vidjećete. Prema tome, ovo je besmislena rasprava, kao što je i besmislen prijedlog predlagača jer je ishod bio unaprijed poznat i samim predlagačima.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Niko Lozančić. Izvolite.
Pa, kakva je bila replika, takav će biti i odgovor. Ja moram reći, nisam ja uvaženi kolega Bosiću uopće razumio da ste Vi meni nešto replicirali. Vi ste dobrim dijelom, dobrim dijelom još jednom potvrdili i malko ste pojasnili neke elemente moje rasprave na kojima se ja nisam puno zadržavao, a sve se slažem što ste rekli. Znači, razumio sam da se i Vi slažete sa mnom. Pa ja upravo apeliram da riješimo te probleme. Jasno je, jasno je to. A imamo Prijedlog zakona iz Vijeća ministara i ne prozali, nema većine, odgovor ste vi dali. Znači, imamo Prijedlog zakona iz parlamentarne većine, ali iz jednog dijela parlamentarne većine, samo iz jednog dijela. Ja sam 46 postavio pitanje zašto. Zato upravo što je ovako kako Vi govorite. Znači, postoji parlamentarna većina na nekakvim tehničkim, ne znam ni ja kakvim osnovama i ja moram reći, suzdržaću se u budućnosti od bilo kakve kritike ijednog poteza Vijeća ministara ili od postavljanja bilo kakvih zahtjeva Vijeću minsitra, jer u ovkavim uvjetima nema Vijeća ministra koje može funkcionirati. Znači, ovo nije personalno pitanje, mi nismo se bavili elementarne političke predpostavke, da bilo koji personalni sastav, bilo koji, bilo kakav može dostaviti nama ovdje nešto i da kaže, da zna da će uz eventualno nekakve popravke, zašto postoje zastupnici u Parlamentu, određene stvari prolaziti. U nas po pravilu, po pravilu znači ne prolaze stvari koje dolaze od Vijeća ministara, zato se ne trebamo čuditi što ne prolaze od zastupnika. Znači, dajte, ja apeliram na to, znači da pokušamo uspostaviti određene principe, određena pravila ponašanja i da pokušamo uključiti u suštinska pitanja sve zastupnike, iz oba entiteta i sva tri naroda. Znači, ja mislim da će tada rješenja biti kvalitetnija, a i da će dobiti puno lakše i puno bolji prolaz ovdje u Parlamentu.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Mirsad Đugum. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Uvažene kolegice i kolege. Ja bih ovdje samo rekao da, o Mišljenju koje je dala Ustavnopravna komisija, da je apsolutno neprihvatljiv navod da to nema ustavnog osnova. A na drugu konstataciju, da je ovo politikanstvo bih postavio jedno pitanje – da li je politikanstvo potpisani sporazum iz marta 2012. godine, šest lidera, da će se ovo provesti i obećanje građanima da će se ići prema Mapa putu, odnosno ostvariti uslov za Mapa put? Ovo je pokušaj da dođe Zakon u Parlamentarnu skupštinu, da se raspravlja o ovome i da normalno se uključe sve stranke i da u toj raspravi učestvuju i da se dođe do najboljeg rješenja. Godinu i nešto dana je trebalo da se potakne inicijativa o rješavanju ovoga problema, a šest lidera je potpisalo sporazu da će ovo riješiti u martu 2012. godine. Zar je trebalo čekati narednih 10 godina da ovo pitanje dođe na Skupštinu, neovisno kako će se riješiti, ali je mogućnost da svi zajedno i kroz amandmansku fazu utječemo i dođemo do onoga rješenja na kome su šest lidera i potpisali i bazirali sporazum u formiranju parlamentarne većine 2012. godine. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Mladen Bosić. Izvolite.
Evo, gospodinu doktoru Đugumu da kažem da se slažem, tačno, politikanstvo je to što su neki ljudi potpisali dogovor i to lideri stranaka, kako da riješe dva važna pitanja u BiH – pitanje vojne i državne imovine. I to je politikanstvo od onih koji kada su stavili svoj potpis i izašli napolje, okrenuli priču i tražili način i uputili žalbu Ustavnom sudu, kako to što su oni potpisali, 47 nije u skladu sa Ustavom. To je politikanstvo. Isto kao što je politikanstvo na ovakav način predložiti Zakon za koji se unaprijed zna kakva mu je sudbina i o kom mi ovdje već pričamo evo tri ili četiri sata i jedno i drugo je politikanstvo. I ovdje u ovim, u zajedničkim organima, evo i u ovoj Skupštini ovdje 80% vremena je politikanstvo, 80% i tu su ljudi u pravu koji kritikuju nas. Nisu krivi poslanici, ... nas dvojica i ostali ovdje krivi. To je realnost BiH, to je realnost različitih koncepta na kojim mi vršimo rasprave ovdje pretvarajući se da nešto dogovaramo, bez ikakve iskrene želje da se nađe neko rješenje koje je prihvatljivo svima. I tu je suština našeg problema ovdje. I ovo će ako nastavi ovako, vjerovatno još koju godinu, dovesti do još dublje krize, a onda se zapitajte svi šta ćemo onda? Znači, jedini izlaz iz ove situacije je naći dogovor šta je prihvatljivo za sve. Ali evo vi ne možete da nađete dogovor u okviru Federacije kako birati dva člana Predsjedništva. Jer ne žele, jedni ne žele druge da shvate šta je njihov problem i ne žele da naprave nikakav ustupak, računajući da će izgubiti neki glas na predstojećim izborima. Vi ako ne možete da napravite u okviru Federacije, ako dva partnera ne mogu da se dogovore, kako će tri partnera da se dogovore? Jer to, to je problem koji nije linearan, to je eksponencijalni problem. Sa tri partnera je devet puta teže da se dogovore, nego sa dva partnera. Prema tome, ovdje treba eventualno promijeniti filozofiju politike, svijest političara i svijest naroda. I nemojte da mislite, kao što ja shvatam šta vi pričate, vi pričate ono što mislite da narod očekuje od vas da pričate. To je tako i ja vas ne krivim za to vi se bavite politikom i želite od narda da dobijete neki poen. Ja ne kažem da to nije kod nas slučaj, svi smo mi političari ovdje, ali nemojte da se pravimo naivni da ne razumijemo zašto ne možemo da se dogovorimo.
Za repliku se javio poslanik Šefik Džaferović, ali prema mojoj evidenciji imali ste i diskusiju i dvije replike, a precizna evo i poklapa se i sa ... ne znam da li se poklapa sa Vašom evidencijom ili ste Vi tipovali da mi nismo vodili evidenciju? Poslanik Boško Tomić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Evo, dame i gospodo, imao sam potrebe nekoliko puta da se javim za repliku, ali evo odlučio sam da ne bih izazivao određene probleme ili nove replike, pa ću pokušati da se usmjerim kroz diskusiju i da kažem da današnji Zakon koji je ovdje pred nama, odnosno Mišljenje Ustavnopravne komisije, o njemu i ne raspravljamo, raspravljamo o suštini Zakona i neću se ni ja držati strogo principa, onda ću i ja da kažem neke stvari. Prije svega, ako hoćete, i prije, uvijek je bilo ako hoćete nešto da ne uspije, onda formirajte komisiju. Tako u posljednje vrijeme, i u ove tri godine mandata koliko smo, dobar broj narodnih poslanika ovdje izabranih, pokušava da nametne određene prijedloge zakona koji unaprijed znaju da neće proći, ali ih postavljaju ovdje samo zbog toga da bi svojim biračima ili onima koji su lobirali za to, pokazali kako se oni bore da nešto se, žele da predlože i da se usvoji, ali da se uvijek za to traži krivac, to je neko ko dolazi iz RS-a i taj neko ko se ne slaže. Za koje svrhe i potrebe, to se sjećam dobro i Zakona o jedinstvenom matičnom broju i nekih drugih zakona, pa kad ne želite 48 da dođe do određenog zakona koji je od interesa za građane BiH, onda bi bilo dobro da iz oba entiteta, iz svih političkih partija zajedno sa ministarstvom da nađemo neki zajednički prijedlog koji objektivno može da prođe. A predlagati zakone oko kojih ćemo danas evo raspravljati dva ili tri sata, koji unaprijed znamo da neće proći je čisto politikanstvo i treba, ponekad nas bude i sramota zbog toga što vrijeme trošimo na stvari koje su potpuno nebitne, nekorisne, bar za one građane koji su nas birali. Ako se zaklinjemo u BiH i tražimo da gradimo tu državu, onda morate da uvažavate da je sastavljena od dva entiteta i Distrikta i da se moraju poklapati interesi i jednih i drugih da dođemo do određenih rješenja. Ako je Predsjedništvo i Narodna skupština donijela Odluku da se taj Mapa put prema NATO-u put da se ispunajva itd., prema tome mi idemo u tom pravcu da ispunjavamo te svoje obaveze, a sada kada bi mi donijeli danas odluku da uđemo u NATO ne bi nas NATO htio primiti. A mi iz RS-a ne možemo nikada takvu odluku prihvatiti dok se objektivno o tome ne izjasni Narodna skupština. A Narodna skupština neće nikada prihvatiti to da uradi dok ne provjeri mišljenje i stav građana zbog svega ovoga što su iznijeli predstavnici, poslanici iz RS-a. Prema tome, ljudi predlažu da se referendum, evo ima prijedloga i inicijativa da se obavi referendum oko mnogo manjih, neznatnih i nebitnih stvari i niko se ne usprotivi. Izgleda da je kod pojedinaca u glavi prisutan – referendum je pojam za odcjepljenje. Pa kada god spomenete referendum onda se misli da RS ide ka, čim joj dozvolite bilo kakvu vrstu referenduma, bojimo se da sutra neće doći do referenduma u kome će se odcijepiti RS. Prema tome, nemojte da poistovjećujemo referendum, stav i mišljenje građana sa svim i svačim. Zašto, ovo o čemu je gospodin Živković govorio i drugi poslanici iz RS-a, zašto kad se šest lidera dogovorilo da se riješava i vojna i državna imovina zajedno, a zašto to nismo išli u susret, pa da zajedno to riješimo, da se dogovorimo i da pomalo skidamo te naše obaveze koje nas vode ka EU i ka drugim članstvima u integracijama. Ali, da bi se možda onim gostima koji danas ili ovih dana ovdje borave, evo mi smo iz određenih političkih partija to stavljali na dnevni red, ali nažalost nas ne razumiju. Mi kada, ko će nas primiti 10.000 vojnika od kojim ima oko 4-5 hiljada starješina? Kome takvi mi trebamo? Nismo uopšte toliko interesantni niti značajni. Ali isto tako to nas ne obavezuje, odnosno obavezuje nas da moramo na neki način da vidimo da stvaramo racionalno taj broj vojnika koji treba da bude. Da imovinu sa kojom se rapolaže, da se ona razriješi na kvalitetan način, da se ne kupuju određena skladišta za robne rezerve, ako već imamo vojne imovine koja je neperspektivna, koja treba dati da se rasporedi. Šta je problem? RS daje svoju imovinu gdje god to može opštinama. Šta je sad problem da sa nivoa BiH da se prema entitetima nešto što objektivno nema velike ni potrebe, ni interesa za BiH. Iz tih razloga smatram, ako hoćemo da idemo naprijed, ako hoćemo u EU, onda moramo uvažavati stavove i entiteta. Referendum, desio se on ili ne desio, mnogo je načina na kojim ako ne budu zadovoljni građani RS, mi iz RS možemo da zaustavimo određene stvari i kroz Predsjedništvo i kroz Parlament. Da ne bi do toga dolazilo hajte kad formirate prijedloge određenih zakona dajte da uključimo i ostale, dajte da uključimo ministarstva i da dolazimo do rješenja. Mislim da je to mnogo bolji put, ukoliko se želi, ukoliko ne želi politikanstvu. Ako ćemo politikanstvom se baviti, a malo je rano, još godina, ima više od godine dana do izbora, ja ću onda pokušati još sa nekim drugovima da jedno 50-ak zakona pripremim, koje ćemo dati u proceduru. Biće za sve ustvni osnov dobar, a neće biti prihvaćeni. Onda ćemo samo gubiti džaba vrijeme. I 49 zbog toga, jedna mala sugestija svim predlagačima koji idu sa zakonima i inicijativama, za koje unaprijed znaju da neće proći, da od toga odustanemo, da se bavimo pametnijim i boljim poslom. Hvala.
Zahvaljujem. Drago Kalabić je imao dvije replike, ali je ostavio za finiš diskusiju. Izvolite.
Izvinjavam se, predsjedavajući, što sam u toj početnoj raspravi potrošio te replike i da, ali evo cijelo vrijeme pratio sam i ljudi su kazali ono, manje više, što se moglo o tom pitanju reći. Ali dužan sam samo da naglasim jednu činjenicu da sam kao član Proširenog kolegijuma učestvovao u višesatnim raspravama kada smo pokušavali da ove argumente, koje smo danas iznijeli ovdje, učinimo na neki način prihvatljivim za sve da ne bismo imali danas ovu situaciju, i nažalost to nije uspjelo. Mi smo i tada govorili, ima mnogo vremena kada se ovo pitanje pojavilo, kada smo tražili da se preko Vijeća ministara i na neki način implementira dogovor o kome, evo govore kolege poslanici iz SBB-a, jer oni izvlače iz konteksta. Znači, kompletan dogovor je dogovoreno između političkih lidera, nije sigurno dogovoreno da se implementira preko ova dva poslanička kluba. Ja nisam učestvovao u dogovoru, ali znam da to nije dogovoreno, već je dogovoreno da se to uradi preko Vijeća ministara. I onda ne možete dogovoriti da vi implementirate dogovor. Znači nije, tad smo, jer mi nemamo problema sa suštinom ovog zakona. Nemamo i to smo vam kazali, ali imamo problema sa načinom i sa pokušajem iskrivljivanja tih dogovora iz kojih se naravno uvijek uzima ono što odgovara kome ili za svoje nekakve dnevne potrebe, ili što je neko ovdje dobro primijetio, potreba dodvoravanja ili onoga tužakanja, eto nismo mi krivi imaju tamo drugarice učiteljice, oni drugi su i ne znam ni ja i slično. I žao mi je što ti napori nisu urodili plodom i što se svaki put potvrđuje ovo o čemu je, evo govorio i kolega Tomić i svi ostali, da je to zaista gubljenje vremena, da su tu pozicije potpuno iste i da se sigurno u toku rasprave niko nikoga neće ubijediti da se promijenu. Ali tako je kako je, i kažem nismo to uspjeli jer smo mi pokušali da na Proširenom kolegiju, da SNSD maksimalno poštuje princip, da stranke koje, pa u pravu je i ovo ko je neko rekao, koje čine evo neku tehničku grupaciju, tako ću je nazvati, da barem one ne prave ovu vrstu problema. Ali eto, ni u tome čak nismo uspjeli iako smo pokušavali da te stvari riješimo na Proširenom kolegijumu i to onda i naše zasijedanje gubi svrhu kad imate ovu situaciju, jer da smo bolje pripremili sjednicu tamo nebismo imali ovu situaciju. I to je do nas, to je činjenica da je to do partija koje čine ovaj neki tehnički dogovor na nivou BiH. I naravno ovo što se tiče referenduma, potpuno je jasno da će referenduma biti. Ja sam spreman na kladionicu ovog momenta da uložim da će referenduma biti. I ko god misli, evo možemo da to uradimo, zato što, ko je, kako, kada, o kojim pitanjima. ____________(?) Kolika je kvota? 50 O tom potom, velika, maksimalna je kvota, evo maksimalna. Koliko je god moguća i dozvoljena, da će ga biti, jer nas istorija uči da ga niko nikad nije spriječio. Da ga nikad niko nije spriječio, nigdje tamo gdje se dvojica nisu razumjeli, pa je se greškom bilo i tamo gdje se silom sprečavalo pa nije uspjelo, a pogotovo tamo gdje je verbalno, manje više oni su svugdje uspjeli. Ko sam ja da sprečavam volju naroda i ko sam ja da tvrdim da ono što je neotuđivo pravo naroda da će biti ili neće biti. Ja govorim samo procjene. Isključivo je narod taj koji se koristi svojim pravom na referendumu, ne političari, ne, političke partije mogu imati stavove, poslanici i ostali, a to je neotuđivo. I onog momenta kad narod odluči toga će biti jer je do sada bilo svaki put, nađite primjer kad to nije uspjelo. Svaki put. Da li je to bilo politički pametno, isplativo, ovako, onako, ali je to bila neotuđiva, i ona je svugdje uspjela. Ja vam tvrdim, kad sam kao laik posmatrao medicinski tretman zašto se na bolesniku primjenjuje ona šok terapija, nije mi jasno pa sam pitao – pa vi ubijate čovjeka. Kad skače na njega, on ima udar, šta li ima, oni skaču i udaraju ga onim nekim šok sredstvima, šta je ono ne znam ni ja, ja sam se čudio šta to rade čovjeku. Ne, kaže – mora biti primijenjena šok terapija da bi on preživio. Ja vam tvrdim takvo sredstvo i treba. Da BiH ima preciznu odrednicu o referendumu situacija u BiH bi bila značajno relaksirana. Značajno relaksirana. Upravo ovakva situacija stvara tenzije, jer kao, kao onaj, sjećate li se izjave onog vojnika u Sloveniji – ko fol, kaže, mi došli da nešto branimo, a ko fol ovi se kao hoće da odcijepe. Ta rečenica važi za sva mjesta i važi isto i za BiH. I biće isto, jer je on rekao jednu ljudsku narodnu rečenicu koja je nažalost istorija pokazala da je on rekao istinu, rekao istinu. On je samo rekao iz duše ono što je on osjećao. Zato ja lično mislim, ja lično mislim da bi se puno bolje relaksirala situacija kad bi, a niko nije lud da sebi želi zlo i da traži gore i da traži inate, svaki narod je dovoljno pametan, dovoljno razuman da razumno odlučuje o svojoj sudbini i da sigurno ne traži sebi gora rješenja. Pa jel neko misli da je srpski narod lud i da će tražiti gore rješenje po sebe. Ako mu neko ponudi bolje, pa nije valjda lud da neće izabrati to bolje. E onda bi se mnogi trudili da nude bolja rješenja. A sad imamo situaciju – biće ovako jer ne može drugačije. Kad bi se stavila mogućnost izbora svi bi se trezveno ponašali i razmišljali o tome da može i drugačije, ali zašto bi bilo drugačije, zašto ne bi bilo najpametnije. Zašto ne bismo htjeli(?) da tražimo najpametnije rješenje koje je u interesu svih, a ne da ga zacementiramo i kaže – trpite ovako mora biti, a kad se osvrnete oko nas niko nije trpio. Nažalost ili na sreću, niko nije trpio, svi su radili ono što su mislili i završili onako kako su zamislili. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, poslanica Ismeta Dervoz. Izvolite, prva replika.
Gospodine predsjedavajući, uvažene koleginice i kolege. Samo nekoliko rečenica. Jednostavno je vrlo teško, nakon ovih nekoliko sati razgovora o svemu samo ne o onome o čemu smo trebali razgovarati, ne kazati barem svoj lični stav i ono što znam da će biti konstatacija većina onih koji budu pročitali zapisnik sa ove sjednice. Pročitajmo 51 uvažene koleginice i kolege zapisnik, pogledajmo šta smo tačno rekli, o čemu smo govorili i šta su danas bile konstatacije u ovoj Parlamentarnoj skupštini. Pozivamo na dogovor, pitamo zašto nismo jedni druge pitali, a istovremeno čujemo rečenice nikad to nećemo prihvatiti zbog toga jer oni su nama uradili ovo ili ono. Pozivamo na dogovore koje su postigli oni koji su trebali da se dogovore, pa da mi to provedemo. Dogovorili su se da se nećemo dogovoriti, očigledno, jer inače nebismo godinu i po dana čekali na bilo kakav prijedlog koji bi trebao da uđe u ovu Parlamentarnu skupštinu. Mi smo tehnička većina. Možda i jesmo, ali neko iz te tehničke većine ili manjine treba da napravi barem mali pomak ili barem mali korak, pa da barem počnemo razgovarati o tome o čemu ne želimo da razgovaramo i da bar pokažemo ko to neće da se riješe problemi o kojima se mora razgovarati u Parlamentarnoj skupštini BiH. Nismo sudjelovali u tom dogovoru lidera, ali ne znači da ne poštujemo sve šta su se dogovorili oni koji su u tehničkoj ili bilo kojoj drugoj većini ako je to u interesu građana BiH i nekakve naše budućnosti. Je li ovo konačno potvrda da mi dolazimo u mandate u Parlamentarnu skupštinu BiH da odsjedimo do sljedeće izborne godine, pa da onda krenemo sa ovakvim razgovorima? Pozivam uvažene koleginice i kolege, svi zajedno pažljivo pročitajmo zapisnik sa rasprave po ovoj tačci dnevnog reda. Zahvaljujem.
Možda je bolje da ga ne pročitamo. Zahvaljujem. Zatvaram raspravu u okviru sedme tačke dnevnog reda. Prelazimo na osmu tačku dnevnog reda, Ad. 8. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o slobodi pristupa informacijama u BiH – predlagači: poslanici Lazar Prodanović, Nermina Zaimović- Uzunović i Azra Hadžiahmetović (prvo čitanje) Prijedlog zakona u proceduru je dostavljen 22.07.2013. godine. Nadležna Ustavnopravna komisija je svoje mišljenje o ustavnom osnovu i principima dostavila 28.08.2013. godine. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Zatvaram raspravu. Prelazimo na devetu tačku dnevnog reda, Ad. 9. Izvještaj komisije Kolegija o nastojanju za postizanje saglasnosti o Prijedlogu zakona o volontiranju – predlagač: Vijeće ministara BiH (zakon u prvom čitanju)
Zahvaljujem. Izvještaj je napravljen obiman i iznio je svu problematiku koja je vezana za ove stvari. Nažalost, stanje koje je opisano nije dobro u poljoprivredi. Kad bi se zadržali na raspravi o ovoj tački koliko smo prošloj možda bi bilo dobro i kad bi zaključci donešeni u ovom pravcu koje je donijelo Povjerenstvo. Dakle, ja se slažem u potpunosti sa ova 3 zaključka, s tim što predlažem da se odrede rokovi. Jer kao što znamo ja sam uputio inicijativu vezanu za uspostavu platnog sustava na nivou BiH da se sastane Vijeće ministara, odnosno predsjedatelj, resorni ministri i dva premijera jer je samo na tome da se oni sastanu i to završe. Međutim, inicijativa od četvrtog mjeseca koju sam ja uputio, još nije na tome ništa urađeno. Dakle, Vijeće ministara odnosno predsjedatelj, evo i ovog puta ja još jedanput opominjem da sastane se predsjedatelj Vijeća ministara, tri resorna ministra na nivou entiteta i na nivou BiH i dva premijera entitetska i da ovo pitanje mogu razriješiti, jer je ovo vrlo značajno pitanje. Sredstva iz EU odobrena za poljoprivredu, dakle nekih sigurno 25 do 30 miliona eura će nam sljedeće godine faliti ako ovo ne uspostavimo. I ovaj dio mišljenja od Povjerenstva, kažem evo na koji način sad ovdje da ja dam zaključak, ne znam u kom pravcu da, jer ovo je vrlo bitno pitanje i ova tri ključna zaključka su vrlo bitna i precizna i točna, ja se s njima slažem, samo na koji način, evo ovdje je vidim i predsjedatelj Povjerenstva, na koji način, da li oni mogu da u što skorijem roku odrede točno termine kada su u pitanju vezano izvršenje ovih zaključaka. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Beriz Belkić. Izvolite.
Evo, ja imam potrebu za jednu vrstu dodatnog pojašnjenja, gospodin Nešković je tu, čovjek je u toku vjerujem i moći će da pojasni. Naravno ja pozdravljam što smo danas i ovu temu stavili na dnevni red, dakle to su te prioritetne teme o kojim, nažalost vrlo rijetko razgovaramo. Više ne znam da li ima smisla podsjećati da smo mi prije dvije godine tražili da se ovdje raspravi o ovoj ekonomskoj situaciji u BiH, prijedlog mjera, itd. 53 Dakle, moje pitanje je, odnosno molba za pojašnjenje jeste, u Izvještaju koji je dosta korektan i uvodi čovjeka u problematiku, stoje naznake o statusu izvršenja. Vidim Izvještaj je rađen u maju, a ove mjere, odnosno status izvršenja, vjerovatno je došlo do nekih promjena u međuvremenu, a ponukan sam da ovo pitam. Mi imamo iza ove tačku – Prijedlog zaključaka naše Komisije za evropske integracije, gdje je između ostalog alarmantno upozoravaju, alarmiraju, da smo već izgubili 5 miliona eura iz IPA, nepovratnih iz IPA fondova, da postoji ozbiljna i realna opasnost da ćemo za 2014. do 2020. godine daleko veća sredstva izgubiti koja su takođe namijenjena sektoru poljoprivrede. Koliko sam ja mogao razumjeti nismo napravili taj strateški plan ruralnog razvoja i još neke strukture nismo uspostavili itd. Pa naravno kad bude prilika i ako je gospodin Nešković u mogućnosti da nam malo pojasni, naročito izvršenje ovih mjera i šta je sa ovom situacijom vezano za ove propale pare i ove procjene da ćemo praktično ispasti iz mogućnosti kandidature za sredstva 2014.-2020. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Borislav Bojić i predsjedavajući naše Komisije za vanjsku trgovinu i carine. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo, ja vas pozdravljam. Naravno, kad su ove teme i ja bih volio da je sala punija. Očigledno da je i javnost mnogo manje zainteresovana za ove teme, iako smo mi svi spremni da ponekad kažemo da je stanje u industriji, poljoprivredi, privredi, upravi itd., nešto što je alarmantno i o čemu treba da posvetimo posebnu pažnju. E sad, sudeći po ovome koliko ima raspoloženja za posebnu pažnju za ovu temu, očito da takve vrste raspoloženja, nažalost nema. Ja želim, prije svega kao čovjek i kao poslanik, da istaknem jednu činjenicu, ma koliko ko to shvatio kao pristrasno, pa neka bude i tako, ja koristim priliku da pohvalim između ostalog ministra Šarovića, čovjeka koji je u ovoj oblasti zaista dao jedan dodatan, kako se to sad savremeno kaže, impuls u ovim poslovima i ne samo on već i ljudi koji rade u agencijama. Čini mi se da su zaista uložili dodatan napor da bar ono što se može uraditi u oblasti poljoprivrede pokušaju da urade. Nije dovoljno to što je urađeno, postoji sigurno masu stvari koje su daleko više i bolje mogle da se urade. S tim u vezi bilo je nekoliko rasprava kad smo razmatrali Izvještaj iz 2011. godine kada smo ukazivali na određena pitanja, i ja sam zahvalan resornom Ministarstvu, obzirom da je Komisiji na samoj sjednici dostavljen jedan Izvještaj o realizaciji zaključaka od Komisije za spoljnu trgovinu i carine, koju smo mi dostavili prilikom razmatranja Izvještaja u oblasti poljoprivrede za 2011. godinu. Čini mi se da je to jedna dobra osnova za raspravu na samoj Komisiji tematski, ali svakako ne bi trebalo ovaj Parlament da izbjegne jednu tematsku raspravu, možda i širu čak, da možda razmatramo i druga pitanja koja su vezana za industriju i poljoprivredu svakako. Ja neću sada ulaziti u sam sadržaj stavova, odgovora, ukazivanja na probleme na koje se naišlo u rješavanju onih zaključaka koje je i Parlament usvojio, u kome se trebalo doći do rješenja kada je u pitanju plavi dizel i mnoga druga pitanja, jer bi jednostavno to zahtijevalo daleko jednu 54 širu elaboraciju, a na kraju krajeva nema ni smisla da sada ulazim u raspravu o ovom Izvještaju iz prostog razloga što on nije bio tema rasprave na samoj Komisiji i nije bio ovdje u Parlamentarnoj skupštini ovaj Izvještaj. I zato mislim da bi bilo dobro da takva vrsta tematske rasprave bude održana na Komisiji za spoljnu trgovinu i carine, a onda svakako očekujem, ukoliko naravno bude interesa kod poslanika, a trebalo bi da bude, da to pitanje bude razmatrano između ostalog ovdje u samom Predstavničkom domu. Nekoliko rečenica o samom ovom Izvještaju. Zaista Izvještaj, kao takav, je napisan da su činjenice onakve kakve jesu. Nemoguće je sad neke od njih prmijeniti, jednostavno postoje podaci koji su nam dati. Tehnologija pisanja Izvještaja, za razliku od nekih drugih izvještaja koje smo imali priliku da vidimo ovdje, po meni je dobra, da je ne hvalim previše, i čini mi se da daje sasvim dovoljno podataka da možete da sagledate elementarne stvari koje se odnose na oblasti poljoprivrede i naravno posebno agencija koje su u djelokrugu poslovanja i u sektoru poljoprivrede. Ono što je dobro, što se vrlo često postigne konsezus na svim nivoima vlasti u vezi sa problematikom sa kojom se suočava oblast poljoprivrede. Prijedlog ovih zaključaka koje je Komisija utvrdila je nešto što ja kao poslanik podržavam, naravno i o tome sam i glasao, i želim da kažem da su to sigurno zaključci koji vjerujem da će podržati i ostali poslanici u Parlamentu. Jedna od važnih tema koja je bila na Komisiji, i ja želim da u tom smislu i diskutujem, je pitanje poljoprivrede koja se nalazi u ozbiljnom problemu i u oba entiteta i u Distriktu Brčko i u cijeloj BiH. Naime, čini mi se da ne postoje strategije razvoja u poljoprivredi. Zašto sad pominjem pitanje strategije? Rade se razne strategije na određenim nivoima vlasti, možda ne postoji dovoljna koordinacija, postoji dio odluka koje se donose na nivou BiH, postoji naravno dio odluka koje se donose na nivou entiteta. U tom smislu takva vrsta strategija trebalo bi da rade određene institucije koje objektivno mogu kvalitetno da urade strategiju. Govoreći o ovom pitanju znamo da vrlo često kad to rade instituti kod nas ovdje, bilo u RS-u, Federaciji ili bilo gdje u BiH, često se prave kvalifikacije, ne znam npr. Aleksa Milojević, Institut, pa se ta kvalifikacija pravi prema tom imenu, a ne prema sadržaju koji on ponudi ili ne znam profesor Jakšić, ili bilo ko drugi u BiH. Ja govorim o onim ljudima koje ja poznajem jer znam da rade određena pitanja i prijedloge u vezi sa mogućim strategijama. Ono što je strateško opredjeljenje, ono što se zbiva u BiH, očito da su sve parcele usitnjene, da se na njima proizvode robe koje ne mogu biti konkurentne zemljama koje objektivno, kad su u pitanju proizvodnja robe, to mogu da ponude daleko, daleko bolje. Recimo, ne znam, kad je u pitanju ... žita, kad pogledate ono što rade u Mađarskoj, Rumuniji, Bugarskoj, Srbiji, bilo gdje, jednostavno to prosto, kad su u pitanju prostori bilo koji u BiH ne mogu ni blizu da konkurišu tim zemljama. Naime, ono što je i uvaženi kolega Bursać govorio na samoj Komisiji, postavlja se pitanje, obzirom da broj radne snage koji nije angažovan i pitanje jagodičastog voća i svega onoga gdje treba daleko veće angažovanje radne snage je nešto, ali da se ne upuštam u taj dio problematike treba sigurno usmjeriti možda u tom pravcu. Ja u stvari i ne znam u kom pravcu to treba da ide, ali znam sigurno da postoji potreba da se o pitanju strategije u poljoprivredi razgovara daleko više i da takva vrsta strategije bude predmet rasprave na svim nivoima vlasti i da se oko toga postigne konsezus. Na kraju krajeva, ako su Francuzi davno mogli da postignu konsezus da će oblast 55 poljoprivrede subvencirati skoro sa 50%, te da će svoju prerađivačku industriju vezati za poljoprivredu i da danas oni budu recimo lideri u oblasti poljoprivrede, a poljoprivrede ima i na ovim prostorima. Nisam siguran da je to ova poljoprivreda koja je danas prisutna u BiH. Nisam siguran da su to plasteničke proizvodnje koje su danas u BiH. Nisam siguran da je to pitanje, recimo npr. navodnjavanja ili strna žita, kukuruza i svega onoga što je u BiH. I sigurno da postoji masu drugih stvari koje ja nisam sada pomenuo, a treba da pomenu oni koji daleko bolje poznaju ovu problematiku od mene. Ali znam samo jedno, da ne postoji ozbiljna strategija u BiH koja treba da odgovori na pitanje na koji način treba rješavati pitanje poljoprivrede da bi ona bila grana u kojoj će ljudi naći daleko bolje efekte u smislu realno dobiti u ovoj proizvodnji. Vrlo često se dešavaju gubici u poljoprivrednoj proizvodnji. Kad je u pitanju ulazak Hrvatske u EU, obzirom na vrijeme, moram da kažem samo jednu rečenicu. Bilo bi dobro ako možemo da usaglasimo još jedan zaključak, a to je da se sagledaju posljedice ulaska Hrvatske u EU u posljednja tri mjeseca, da bismo prosto mi kao Parlament mogli da damo određene sugestije, zaključke. I u tom smislu bi možda i Savjet ministara trebao da obavi jednu tematsku raspravu, a poslije te tematske rasprave da i mi budemo informisani šta je to što ozbiljno predstavlja problem, polazeći od onoga s čime se suočavaju mljekari, koje probleme imaju ljudi na graničnim prelazima, obzirom da je i ta tema bila predmet rasprave i inicijativa od kolega poslanika. Mislim da bi i to pitanje trebalo da se nađe, ne samo ovdje pred nama poslanicima, već i kao predmet rasprave u Savjetu ministara i u resornim ministarstvima, a ima ih sigurno više koja su obuhvaćena u vezi sa ovim pitanjem. Ako bude postojala volja kod ostalih kolega, zaključke u smislu strategija koje treba razvijati u BiH i zaključke u smislu potrebe da se analizira ulazak Hrvatske u EU, kod mene postoji spremnost da se oko toga razgovara. Zaključci koje smo utvrdili na Komisiji utvrdili smo jednoglasno, jer takva vrsta zaključaka čini mi se da će lakše dobiti podršku i ovdje u Predstavničkom domu, a to ne znači da ne trebamo otvoriti raspravu i u ova dva pravca. Otvaranje rasprave je daleko šire otvaranje novih pravaca u ovoj raspravi i čini mi se da bi nas odvelo u onom pravcu koji, siguran sam, da niko ne želi od kolega poslanika. Evo, ja sam pokušao da u nekoliko rečenica bar ukažem na problem sa kojim se suočava oblast poljoprivrede, ali rekao bih i industrije. I na kraju krajeva, svi mi koji smo budžetski korisnici, a čini mi se da je navala građana, naroda, ljudi koji se prijavljuju i traže posao prema onim institucijama koje se finansiraju iz budžeta, a ne prema institucijama koje se bave proizvodnjom, bilo da se radi o industriji, bilo da se radi o poljoprivredi, i ako odavde ne bude bilo podrške prema tim potrebama u oba entiteta, u Distriktu Brčko, u cijeloj zemlji, čini mi se da ćemo svi biti u ozbiljnom problemu jer neće biti realne vrijednosti. Ne stvara se realna vrijednost. Ono što me obradovalo kod ovog Izvještaja to je povećanje izvoza, što je nešto što se rijetko dešava na ovim prostorima i taj procenat raduje ako je to, a očito da se tu nešto ne može posebno, jel', dati neki podatak koji nije tačan. Ako je to tačno onda to ukazuje na to da tu ima prostora za napredak. Ako ima prostora za napredak onda nema razloga da ta vrsta podrške ne uslijedi, kako u ovom Parlamentu, tako od Savjeta ministara, tako od vlada entiteta i svih onih koji mogu da doprinesu da ova problematika bude sigurno daleko zapaženija. I naravno pozivam kolege poslanike da, ako mi budemo uzeli učešće i raspravljali o ovim temama i mi budemo dali prioritet ovim temama daće to i drugi, jer sam primijetio da interes za ovu temu ne pokazuju mediji osim ako ima neki spektakl u vezi sa nekom svađom ili sa nekom 56 oštrom ocjenom. Čini mi se da on zadobije daleko više mjesta nego ova pitanja za koje smo, ja se nadam, svi zainteresovani. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Poslanik Dragan Vrankić ima riječ. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovane kolegice i kolege. Evo, kao što je kolega Bojić rekao mi smo raspravljali na našoj Komisiji i postigli veliku suglasnost. I ovaj Izvještaj je dosta dobar, on pokazuje činjenično stanje i mislim ovaj prijedlog mjera, zaključaka može neke stvari otvarati. Međutim, ono što ja mislim da ovdje treba spomenuti jeste da mi imamo jednu prisutnost jedne stereotipnosti kad je u pitanju naša poljoprivreda, i kad se malo osvrnemo oko nas onda sigurno vrlo lako i jednostavno možemo zaključiti da smo mi u velikom problemu i da možda čak imamo i veliki rizik i možda srljamo u veliku propast sa smjerom u kojem idemo u poljoprivredi. Jedan čuveni agronom, dokazan u oblasti poljoprivrede, Pirija je nekad rekao – ako hoćeš se baviti poljoprivredom, ako hoćeš sigurno i lagano propadati onda se bavi poljoprivredm. Mislim da kad pogledate sad naše okolnosti i kad pogledate šta se događa na svjetskom tržištu i ono šta mi radimo onda sasvim sigurno, ako ste u kontaktu s ljudima koji se bave poljoprivredom onda sigurno taj zaključak stoji. S druge strane imamo činjenicu da, kad biste danas tražili, ili ispitivali, ili kad bi to školski postupali pa dali radni zadatak nekome da kažete – imam određeni kapital dajte mi predložite gdje ću ga investirati, onda bi vidjeli da je hrana najtraženija roba na svijetu. 50% stanovništva je ili gladno ili neuhranjeno, a evo kad bismo krenuli tim smjerom onda bi vrlo lako zaključili da proizvodimo gubitke. Kolega je maloprije rekao, pa velike industrijske zemlje preko 50% svog proračuna izdvajaju u poljoprivredu. Vjerovatno da je ta poljoprivreda rentabilna ne bi, ali su oni našli svoj interes i on sigurno i višestruko, ne znam, zapošljavanja koja je jako bitna u poljoprivredi, biološke raznovrsnosti itd. Međutim, na našem putu nama se otvaraju problemi koji stoje i oni mogu biti prepoznatljivi, a nama jako puno može pomoći ako se okrenemo oko sebe. Ja sam sticajem okolnosti, kad ono što kažu Bog hoće, jutros vozeći se za Sarajevo stopira čovjek, sjednem ga, državni je službenik, pa nako pričamo usput, pa mi čovjek reče da ima kravu, jednu kravu i da je predao zahtjev za podsticaj u kanton. Sreća pa sam ostao za volanom, nisam svrnuo s puta. Znači, mi dajemo poticaj, a imamo jednu Mađarsku koja je ostala bez stočnog fonda, ulaskom Mađarske u EU. Nije sad ni problem gdje mi trošimo ta proračunska sredstva u kantonu ili Federaciji ili entitetu, sasvim je svejedno, nego govorim to je jedan, samo jedan lijepi znak da onaj ko želi vidjeti može vrlo lako vidjeti u kojem mi pogrešnom smjeru radimo i kako nemamo uopće strategije. Ja ovdje nemam namjeru da otvaram nadležnost ili ustavnu nadležnost gdje treba biti poljoprivreda, ko to treba raditi, imamo li mi uopće strategiju ili u ovom smjeru, što je kolega Bojić rekao, da li mi trebamo uopće proizvoditi žitarice. Ja mislim da možda trebamo ako nam, ono što je nekad se ono govorilo, procijene neke od službi da moramo imati u BiH, ne daj Bože krize, određene tone žita ili tone stoke, u tome smislu proizvoditi. Ali kad mi danas u BiH maltene 57 nemamo gdje okrenuti današnju suvremenu mašinu koja radi u, ne znam, oblasti žitarica, onda ne znam u kojem smislu možemo uopće govoriti o toj proizvodnji ili stočarstvu, evo rekao sam jedna Mađarska uopće se izgubila na tome tržištu. Nije rečeno da mi nemamo prostora, ali ja isto tako kažem ne osjećam se pozvanim da kažem, ali sigurno moramo iznaći, ljudi koji su od struke, prostore i oblasti u poljoprivredi u kojem treba raditi. Ja mislim da to upravo trebaju biti oblasti gdje je velika radna snaga potrebna i oblasti tamo gdje se tehnikom ne može supstruirati ljudski rad. Za početak to sigurno nisu unosni i efikasni asortimani, ali za nas, za naše prilike u BiH bojim se jedino mogući. Stoga mislim, evo da podržavam i ove zaključke i mislim da ih treba podržati i podržavam inače inicijativu da se ne bavimo kao kod prethodne točke na onaj način našom problematikom, niti ovdje imam namjeru da pokrećem čija je nadležnost da se bavimo strategijom poljoprivrede, nego jednostavno da pokušamo iznaći kvalitetan način kako da odredimo smjer i na njemu pokušamo bar nešto učiniti kad je u pitanju naša poljoprivreda. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo još tri poslanika do pauze. Riječ ima Anto Domazet. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege. Javio sam se za diskusiju sa namjerom da iznesem jedan ugao promatranja koji u ovom Izvještaju nije našao mjesto. Naime, Izvještaj je zaista vrlo korektno prezentirao rezultate i pravce aktivnosti koji su prisutni u okviru postojećeg, rekao bih tradicionalnog koncepta poljoprivrede i upravljanja poljoprivredom. Ja bih htio da kažem da danas u savremenim pristupima konkurentnosti svaka država mora voditi računa da su ključni nosioci konkurentnosti ustvari kompanije, dakle poslovni sektor. Vi možete imati odlične strategije, ekonomske politike, razne instrumente ekonomskih politika, ali ključnu ulogu imaju kompanije i kompanje su te koje stvaraju novu vrijednost, zapošljavaju, investiraju, izvoze, osiguravaju bolji život građanima i čitavom društvu. Mi ne vidimo iz ovog Izvještaja kakva je struktura poduzetničkog sektora u poljoprivredi. Dakle, mi se ubismo od rasprava o podršci poljoprivredi, a mi stvarno ne znamo koga to podržavamo i u šta taj naš novac ide. Ja sam neposredno podstaknut razmišljanjima na ovu temu zbog situacije i u Hrvatskoj. Hrvatska izdvaja, kako ste vidjeli iz ovog Izvještaja, oko 400 miliona eura, a ima ogromno nezadovoljstvo svojih poljoprivrednika zato što se tamo skupilo veoma različita struktura, od krajnje efikasnih do krajnje neefikasnih proizvođača koji svi žele da imaju dobit i ako ne mogu na tržištu da im to osigura država. E sad mi imamo znatno niži iznos izdvajanja, imamo i znatno veće probleme u upravljanju poljoprivredom. Ja sam zaista, želio bih da istaknem dobar rad ministra Šarovića i ministarstva u pokretanju niza inicijativa koje se tiču sistemskog reguliranja poljoprivrede, pogotovo na putu ka EU u smislu certificiranja, u smislu harmonizacije sa propisima EU itd. 58 Međutim, ja predlažem zaključak, time bih i pokušao da završim ovo svoje izlaganje, a imam mnoštvo argumenata koje bih mogao još da elaboriram, dakle mogu da kažem da jako podržavam ideje da se tematska sjednica poljoprivredi jednom posveti na ovom Domu. Dakle, prijedog zaključka u smislu da se već u narednom izvještaju za poljoprivredu da jedan poseban osvrt na strukturu poduzetničkog sektora u poljoprivredi, koliko mi imamo farmera, koliki potencijal oni imaju, koliko mi imamo privrednih društava, koliko mi imamo kooperanata privrednih društava, koliko imamo zadruga, organiziranih proizvođača u zadruge, koliko njih su organizirani u konzorcijume, itd., i da vidimo barem površnu sliku konkurentnosti tog sektora. Koliko su prisutni na pojedinim tržišnim nišama, koliko se izvozno orijentiraju, koliko razvijaju marketing, brending, koliko efikasno upravljaju svojim biznisom itd., i da možemo onda govoriti o poljoprivredi zaista sa jednog stajališta koje znači tzv. regulatori impakto sesment, dakle uticaja regulacije na stanje u određenom sektoru i da vidimo gdje su ti potencijali i prilike da se podrže perspektivne oblasti poljoprivrede. To su uglavnom tržišne niše koje omogućavaju izvoznu orijentaciju i konkurentnost bosanskohercegovačke poljoprivrede, koristeći i ljudske potencijale i prirodne uvjete i tradiciju itd., i to je ono što mislim da bi mala zemlja kao što je BiH sa ograničenim resursima morala u poljoprivrednoj proizvodnji da postigne, a ne da imitira zemlje koje imaju sasvim drugačiju privrednu strukturu i poljoprivrednu strukturu, kao što je to Srbija, kao što je to Hrvatska itd. Mi moramo založiti se za autentičan koncept razvoja poljoprivrede koji će znatno više ljudi uposliti, koji će omogućiti znatno veći bruto domaći proizvod, veće plaće u poljoprivrede itd., i tada će izdvajanja koja treba da se vrše iz budžeta i iz drugih namjena, prije svega evropskih fondova, imati mnogo veći smisao. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Slavko Jovičić i neka se još pripremi poslanik Saša Bursać. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Počeću od ovoga što je rekao uvaženi profesor Domazet. Eh, ovo je najbolji primjer. Ima li i jedna televizija, i jedan novinar i jedna redakcija koja će pozvati profesora Domazeta da ovo kaže što je sad rekao? Ni jedna. Gledajte večeras vijesti ni jedna rečenica neće biti. A ovo je suština opstanka BiH, entiteta, naroda, poslanika, poljoprivrednika, djece u školi i svega. Dakle, prvo nema niko da se, za sagovornika profesoru Domazetu za ovu temu. Nema sagovornika ni uvaženom kolegi Vrankiću, ni uvaženom kolegi Bojiću, jer nikad niko od njih poslanika, kažem njih ne mislim na ovu sad trojicu, nego rijetko kad pomene onaj Slavuj je nešto pametno rekao, ali ja ću uvijek pomenuti sve, ja uvijek ovdje svašta čujem pametno i učim se, a evo sedma godina sam poslanik. Na Komisiji sam to rekao i to je suština, ni jedan jedini novinar, ne interesuje ga šta smo mi govorili o Izvještaju, koji su problemi u poljoprivredi, a ljudi kanite se NATO pakta, ako onaj nema štruce i hljeba i danas mu prazan tanjir, ovo je suština. I kad bi ovdje krenuli i osjetili neki napredak, ma narod niti bi ga interesovao da sam ja poslanik, referendum kad će biti, hoće li biti, ko je gdje otišao na put, koliku je dnevnicu, plata i ostalo, ma niko živ. I na toj Komisiji baš spomenem i kažem, što bi rekao onaj gdje je ovdje pečat, e tako i ja, gdje je ovdje i jedan novinar, ovo nikog ne interesuje? Ali zato večeras prepun dnevnik, kako je onaj Slavuj rekao da je protiv NATO pakta? Nisam, evo, samo sam rekao trenutnu situaciju. Kako je onaj rekao iz RS-a hoće 59 referendum i odmah, ne referendum zbog ulaska u NATO nego o odcjepljenju. Kontra je promijene, što u snu čovjek ne bi sanjao. Samo da bi što više konfrotirali ionako konfrotirane narode. Evo, mi ovdje razgovaramo u tolerantnoj atmosferi, ja se ponosim. Ali ovo je suštinska i samo ću uvažene kolege koji su u ovom mandatu podsjetiti da u prošlom mandatu sam ja tražio tematsku sjednicu, dobio podršku Predstavničkog doma i to ovaj dnevni red. Prva tačka ekonomija, druga poljoprivreda, treća realizacija ekonomije, četvrta realizacija poljoprivrede, pa u okviru poljoprivrede i stočarstvo i voćarstvo i sve te grane, 101. tačka ekonomija. Tematska sjednica, samo o tome. I kad vidimo sve probleme, a evo sreća je da jedino nemamo Ministarstvo za poljoprivredu, jer da ga imamo kakve bi onda imali sukobe, mogu tek zamisliti. Evo, nemamo ministarstva a najmanje imamo ovdje problema. Imamo taj Okvirni zakon o poljoprivredi i hvala uvaženim kolegama, neću ja ni Šarovića izostaviti, nije što je ministar, a on najmanje o ovome zna, on nema, tek čovjek došao što bi se reklo nanovo, ali ovi ljudi što su stručnjaci iz tog sektora koji se bave poljoprivredom, i ovo je šesti izvještaj o kojem mi raspravljamo, šesti. Uglavnom su tu negdje, ali ovaj je malo bolji jer vidi se da ima povećanja izvoza što me raduje. Ali ono što sam ja tražio na Komisiji, sad ću samo pomenuti, šta je meni sad važno, u Izvještaju, rekao sam hiljdu puta, ne možemo rečenicu promijeniti, ali me interesuje kakvi su sad trenutno ekonomski odnosi da barem imamo u oktobru za neku sjednicu sa izvozom poljoprivrednih prizvoda, mlijeka i ostalog zbog Hrvatske. Nije nama Hrvatska više partner, ne razgovaramo mi s njima, nego s EU, kanimo se više Hrvatske, kakva Hrvatska. Ona jest naš susjed, dobro došla, ali EU je tu nije Hrvatska. I oni se moraju ponašati kako im kaže Brisel, mi još hvala Bogu ne moramo. Eto ko mislimo nešto smo samostalni. Ali da ja ne bi dužio puno, dakle ja sam i na komisiji to istakao, i ministarstvo koje ima taj sektor za poljoprivredu funkcioniše odlično zato što u lancu konsultuje Ministarstvo za poljoprivredu RS-a, Federalno ministarstvo za poljoprivredu, Distrikt Brčko i dobije sve ove podatke. Niko ne izbjegava da se pohvali rezultatima, neće niko, svak će afirmaciju tražiti, i svoju ličnu i ministarstva i institucije u kojoj radi. Zato, kako god vi hoćete shvatite, mi najmanje problema imamo u ovoj Komisiji, zapravo nemamo nikakvih. I umjesto da se da, neću ni jednu komisiju poniziti ne daj Bože sve su iste, da se da značaj ovoj Komisiji, ne komisiji kao komisiji što sam ja član, ma kakvi to, nego da Predstavnički dom i Parlament i svi političari preuzmu inicijativu i kažu ljudi ovo je strateška grana, mi moramo imati strategiju kako ćemo razvijati poljoprivredu. Što kaže uvaženi kolega Vrankić, kad je vidio u Holandiji da je samohodni onaj traktor i da se sam okreće čudio se on sam sebi gdje su ovdje ljudi halo, a mi ćemo vidjeti naše ljude i traktore samo na cesti. Šta je? Blokirao cestu na prelazu, nema izvoza mlijeka. Zašto? Zato što su poticaji u Hrvatskoj, rekao je profesor Domazet, 400 miliona eura. Kod nas mi ne možemo izdvojiti tolika sredstva, ali možemo koliko možemo. Pa onda, naravno da vidimo spoljno- trgovinski bilans oko razmjene poljoprivrednih proizvoda. Hoće, naravno EU je sad Hrvatska, i ja sam maloprije rekao, hoće Hrvatska u EU a hoće da je i u CEFTA-i. Pa daj da ja, najbolje je tržište u BiH jer šta oni mogu proizvesti da prodaju Austriji i Švajcarskoj. Ne mogu ništa, a nama mogu sve, što god proizvedu nama mogu. Ništa tu manji nije značaj Srbije. Pa sam prošli put govorio kako je moguće da naš kamion koji izvozi, evo onu vodu običnu „Vitinku“ 6 miliona prodali, čeka dva mjeseca neku saglasnost, a njihov kamion iz Srbije za dva sata uđe. Tu su problemi o kojima mora ovaj Parlament preuzeti odgovornost i da ih stavimo na tematsku sjednicu i kažemo – ljudi, ako ovo počnemo rješavati na bolji način, a koji je način, sistemski, narodu će laknuti, bolje će biti za sve. Neće biti blokada ni granica, ni puteva. Znamo li mi uopšte koliko ljudi živi od poljoprivrede? Znamo kad oni izađu tamo iz onih nekih agencija, 60 onih nevladinih, crno tržište, mi negdje, ne znam 104., 116. po korupciji, po ovom. U poljoprivredi nema korupcijr. Posadio si krompir, jel' niko niko, gledaj tamo čovječe, nema u tuđoj bašti ništa možeš samo ukrasti. Dakle, da sad ne banalizujem ove stvari, ovo je najozbiljnija tema kojom se možemo baviti i postići, ne konsezus nego pokušati graditi najbolje odnose na ovoj temi, a niko od nas nije poljoprivrednik, svak ima neke baštice, ja nemam ništa sad, imao sam nekad puno. Ali hajmo vidjeti ko ima od naših kolega, pa da sad vas pitam jel' se iko bavio baštom u ovom avgustu, nije mogao bile vrućine. Ali evo nam poljoprivrede sad, što bi se reklo pred nosom, sad će septembar, oktobar, oranice, šta ćemo orati, gdje? E to bi trebali da imamo u septembru – izvještaj i tu strategiju, a ne šta je napisano tamo. Sjajno je napisano sve, analize su, vidjeli ste ko je čitao, odlične, ali nemamo mi od njih koristi. Možemo samo dati podršku gdje su dobre stvari, gdje napreduje, hajmo još više. Ali hajmo još više i najviše tamo gdje smo u zastoju. I završavam, ja ni na kog neću da apelujem, nisam poljoprivrednik, priznajem javno da sam živio u sredini gdje smo imali ogromno imanje, bio najveći neradnik, moglo mi se tako, a drugi su radili, pokojni, što bi rekli, ćaća i svi ostali, imali ogromnu imovinu, poljoprivreda, stočarstvo, živjeli, radili, svi. Hajmo tako pomoći drugim ljudima koji hoće da se bave, a hoće mnogi, a ne samo ovdje velika priča, eto važno nam je pokretna i nepokretna imovina, a nije mi važno koliko ću imati stada ovaca, stočnog fonda, šljiva, ne znam ni ja čega sve, tamo šta to sve obuhvata. I zato bi trebala ta stvarno jedna posebna sjednica tematska, barem na ovom Domu, da o toj strategiji vidimo šta ćemo, jer ne možemo ljudi proizvoditi avione i traktore, ali možemo u poljoprivredu uložiti više napora. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Poslanik Saša Bursać. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Ja pozdravljam sve prisutne u sali. Evo hoću i ja da se malo uključim ovdje oko ovoga, oko poljoprivrede. Znači, kao član Komisije iznio sam neko svoje mišljenje, nešto ću od toga ponoviti. Na Komisiji, dakle nešto ću od toga ponoviti i ovdje, ali definitivno sad kad uzmete svi se vrtimo oko strategije. Da je napraviti neku kvalitetnu strategiju koja bi se ticala BiH možda poljoprivreda uopšte ne bi bila strateška odrednica. Znači, mi ne znamo čak da li da se uopšte pronađemo u toj poljoprivredi ili ne. Da li nam je mjesto sad tražiti se u sektoru poljoprivrede ili ne. Ali moramo uvažavati definitivno to što mnogi ljudi u BiH još uvijek se bave poljoprivredom. Moramo uvažavati to što poljoprivreda je strateška odrednica mnogih zemalja, pa ja vjerujem da bi bila i BiH. Moramo uvažavati to što mnogo ljudi je zavisilo i od, u prethodnom vremenu imamo ogromnu tradiciju koja se tiče poljoprivrede, ali znači treba strategiju praviti na nivoima. Ja se sjećam kad je rađena strategija u mom gradu, tad je bila opština, ja sam učestvovao baš u izradi strategije i baš kada se ticao ovaj sektor poljoprivrede. Nažalost, ugurano je u strategiju sve i svašta. Znači, treba napraviti kvalitetnu strategiju. Nije lako praviti strategiju za BiH, jer vam nije ista struktura zemljišta, odnosno poljoprivreda. Nigdje veze nema recimo u Gackom i u Kozarskoj Dubici. Znači, to su totalno suprotne, kao da se na dvijee planete nalaze te 61 dvije opštine, znači totalno suprotni interesi za poljoprivredu, to tako i treba posmatrati. BiH je jako komplikovana i složena zemlja, kada se tiče poljoprivrede. BiH se nalazi u tri klimatska područja, znači u mediteranskom, umjereno kontinentalnom i dohvatamo i kontinentalni dio gore klime. Znači, imamo jako visoke planine i sve to jako veliku razuđenost, kada je u pitanju teritorija BiH, znači imamo ravnice, pa imamo niska brda, visoka, visoke planine i sve ostalo. Znači, zašto ovo sve govorim? Nije nimalo jednostavno napraviti strategiju u BiH. Treba je praviti parcijalno za svaki dio, bukvalno za svaku opštinu. Bukvalno za svaku opštinu, odnosno za svaku grupu opštine ili neki region. Ne treba to posmatrati kao nadležnost ova ili ona. Naravno, tačno piše u ustavima šta je čija nadležnost. Mi ovdje, u skladu sa Ustavom BiH, možemo mnogo da pomognemo ljudima. Ja sam predlagao na komisiji, neka dođe pametan prijedlog iz Savjeta ministara, naravno ne možemo mi to ovdje nametati. Od 10 zadnjih godina 7 je bilo sušnih, 3 ekstremno sušnih. Evo, mi u našoj nadležnosti da ukinemo PDV, odnosno da ukinemo poreske obaveze na uvoz ili izradu ili bilo koji drugi efekat koji bi pomogao ljudima, a tiče se sistema za navodnjavanje. Znači, ako su sušne godine, imamo dovoljno vode u BiH to se možemo svi složiti, znači dajte da olakšamo ljudima da navodnjavaju svoje poljoprivredne površine. Oslobodimo poreza ljude koji prave kanale za navodnjavanje, itd., itd. Ono što je jako veliki problem, to je brendiranje proizvoda. U BiH danas će se popiti Bog zna koliko litara rakije i ona je veoma kvalitetna, neki dan sam sjedio sa jednim čovjekom iz Italije koji je tamo poljoprivredni proizvođač, odnosno on je već daleko više od poljoprivrednog proizvođača, čovjek ima i kapacitete za preradu i sve ostalo, i kada sam mu ja rekao hajde molim te probaj našu rakiju, on je rekao da je već imao iskustvo sa njom prije u prethodnim nekim godinama i to je rekao da imamo fantastičan proizvod koji nismo definitivno nigdje izgurali. I ne možemo ga izgurati ni na koji način zato što nema volje, odnosno opet se vratimo na to nema strategije, ništa nismo izgurali u svijet kao proizvod jedinstven sa ovih prostora da to bude nešto ekstra i nešto kvalitetno. Srbija recimo ima, uspjela je recimo svoju „žutu osu“ progurati i to vam je jedno od najskupljih pića na zapadu. Nešto slično, ja vjerujem da bi se moglo napraviti i u BiH zato što imamo izuzetno kvalitetne voćnjake, proizvodimo izuzetno kvalitetno voće i mogli bi se na taj način probiti. Međutim, ja vjerujem da ovdje od nas niko ne sjedi ko misli loše bilo kojoj grani poljoprivrede i kada bi došli pametni prijedlozi za olakšice koje bi mi ovdje mogli da napravimo, na bilo koji način, ja vjerujem da ne bi bilo otpora. Gospodin Domazet je spomenuo kompanije. Tačno je to, evo sad kad uzmete jednu kompaniju koja se zove „Ars“ na teritoriji tamo opštine iz koje ja dolazim, znači to su zasađene ogromne površine pod voćnjakom, napravljene su hladnjače i ljudi izvoze kompletnu svoju proizvodnju, bukvalno se jako malo potroši na domaćem tržištu njihovih proizvoda. Ali ta kompanija vuče mnogo usitnjenih poljoprivrednih proizvođača, znači onih malih koji proizvode individualno za sebe, odnosno na svojim imanjima i otkupljuju isto tako kvalitetne proizvode i uz svoje guraju ih dalje na inostrano tržište. Mislim da tu treba naći neku, kako bih rekao, treba tu naći neku sredinu, treba napraviti kompromis i treba, država je ta koja treba upravo da diktira taj neki tempo između kompanija i malih poljoprivrednih proizvođača. I na taj način možemo ljudima pomoći definitivno, nije samo podsticaj rješenje. Nije samo podsticaj rješenje, podsticaj je i dobra volja, podsticaj je i dobar odnos. Kada napravite dobar odnos između ljudi koji će garantovati, znači siguran otkup, dobru cijenu i sve ostalo. Hrvatska je uložila 400 miliona u svoju poljoprivredu. To je tačno. To je tačno, ali i oni su se izgubili u svemu i nemaju kvalitetnu strategiju i zato im se dešava ovo danas što im se dešava. 62 Znači, i isti problem otprilike imaju kao BiH, znači isto ovo što sam spominjao, tri klimatska područja i sve ostalo. I nisu to, ne može se napraviti jedinstvena strategija za kompletnu državu kakva je Hrvatska. Isto tako znači ne trebamo se zalijetati i praviti istu grešku kao što pravi Hrvatska. Ako se nekad neko usudi pa se bude bavio tim problemom, nemojte da slijedimo Hrvatski model zato što njihov model, evo pokazuje se ovih dana da nije uredu. Nažalost, ja sam postavljao pitanje, ko je slušao znači moje poslaničko pitanje i ticalo se CITES-a, to je Konvencija o međunarodnoj trgovini ugroženim vrstama divljih životinja i biljaka, evo sad u ovom kontekstu možemo se oslonuti na biljke. Mislim da i u tom kontekstu BiH može da traži svoju šansu zato što imamo jako mnogo autohtonih vrsta, zato što imamo, uprkos znači ili zahvaljujući toj razuđenosti klime na ovim prostorima imamo jako mnogo vrsta koje su interesantne za proizvođače u svijetu, ali ne možemo ih izvesti, ne možemo ih legalno izvesti zato što definitivno ne možemo da napravimo jednu konvenciju koja je, mogu slobodno reći, banalna stvar. Ne možemo zato što, vjerovatno se isto miješa neka politika ili Bog zna šta i to je problem. Trebamo rješavati stvari, ovo su praktične stvari, znači trebamo ih rješavati, ne treba se dozvoliti da upadamo u zamke kao što smo imali na prethodnim tačkama, ne treba ovdje nikakvo politikanstvo, ne treba ovdje nikakva neka politička ekstra volja, ovdje trebaju stručni ljudi i treba jedna velika volja i da jednostavno bude bolje BiH u svakom kontekstu, jer ako nam je poljoprivreda grana kojoj ćemo se okrenuti mislim da je bilo krajnje vrijeme da napravimo mnoge stvari, a ne da ovako mi sad tapkama u mjestu, jer definitivno iz ovog Izvještaja se vidi da smo u nekim dijelovima konkurentni u nekima ne. Evo, pričali smo i na Komisiji, pa sada kada uzmete ne možemo mi biti konkurentni u proizvodnji strnih žita, ali imamo jako mnogo nezaposlenog stanovništva možemo biti konkurentni tamo jer treba dosta ruku da se saberu plodovi, recimo jagodičasto voće, voćarstvo. Ne postoji kombajn koji sakuplja plodove jabuke, kruške, maline, kupine, jagode i svega ostalog. Evo sad ćemo imati problem, evo vidjet ćete da će se pojaviti problem oko sabiranja plodova na teritoriji Gradiške, Dubice, Prijedora zato što će jako malo stanovništva biti zainteresovano za taj fizički dio posla da se oberu ti plodovi. Zato definitivno i u tom kontekstu se treba pogledati kako i na koji način riješiti probleme, jer i kad proizvedemo nešto onda imamo problem sa skupljanjem plodova. Nije loše pogledati s kojim se problemima susreću ljudi koji imaju hladnjače, jer to je moderan svjetski trend koji definitivno nam treba, treba svima ozbiljnim proizvođačima bilo kakvih poljoprivrednih proizvoda. Imao bih još štošta reći, ali isteklo mi je vrijeme. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Bursaću na iscrpnoj raspravi. S ovim zaključujemo raspravu o 10. tački dnevnog reda. Dajem pauzu od nekih, nešto više od 50 minuta. U 15:00 sati je nastavak sjednice. [[PAUZA]] 63 Dame i gospodo poslanici zauzmite svoje pozicije, nastavljamo sa radom sjednice Predstavničkog doma. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda, Ad. 11. Izvještaj o izvršenoj reviziji učinka o temi: „Rad komisija institucija BiH“, materijal Ureda za reviziju institucija BiH
Ja se nadam da ne ometam bilo koga, ali evo, vrlo ću kratko. Mislim da je ovo jedan od, da tako kažem bar za nas, vrlo koristan izvještaj. Doduše radi se o komisijama koje uspostavlja Vijeće ministara, plaća, utvrđuje im zadatke itd., ali imamo i prilog ovom izvještaju koji pravi pregled svih tih komisija koje su poznate bile Uredu za reviziju, jer evo konstatacija je da nema tačnih podataka koliko radnih tijela u institucijama BiH uopšte egzistira. Ali ovaj podatak, ovaj podatak koji govori da je procjena da postoji više od 100 komisija i da su one na godišnjem nivou od 2 miliona, da koštaju 2 miliona KM s jedne strane, a s druge strane ovo glavno pitanje koje je revizorski tim to sebi kao postavio, kakav je učinak itd., pa ovi odgovori govore da su ovo i pare i ljudi angažirani izgleda skoro za ništa, skoro za ništa. Dakle, mene interesuje, najviše sam se zbog toga javio, da li je bilo reakcije, dakle, vi ste napravili i neke preporuke itd., kako je reagiralo Vijeće ministara u komunikaciji s vama, šta su rekli ljudi oko toga, naravno i mi ćemo doći na red, nadam se, pa ćemo i mi razgovarati o našim komisijama. Zar je moguće da godinu dana se komisija nikad nije sastala, primila naknade, moguće da neki ljudi nikad došli na komisiju nisu, primili naknade itd. Dakle, to su zaista stvari, kažem ponovno izvinjavam se, ne želim uzurpirati ni vrijeme itd., ali zaista ovo treba pogledati i dobro se zamisliti. Evo, ja samo molim revizora, odnosno ljude iz Ureda za reviziju da nam kažu da li ove njihove preporuke Vijeće ministara prihvata, prihvata li ove konstatacije i šta ima se namjera činiti da se ovo stanje zaista i promjeni? Hvala lijepo, a imamo situacije, vidite ova jedna Stručna komisija Foruma o digitalnoj zemljenoj televiziji je uradila svoj posao, zemljenoj televiziji kako se kaže, uradila je svoj posao, napravila Akcioni plan u dvanaestom mjesecu 2011. i taj Akcioni plan nikad niko nije ni razmatrao, ni usvojio, niti koristio. Dakle, zaista meni se čini da smo, ja sam čak razmišljao da predložim da se ukidaju sve komisije mimo onih kojie su po zakonu itd., koje su nužne i da institucije preuzmu na sebe i nek rješavaju kako znaju i umiju, nek uče, nek čitaju, nek se snalaze itd., jer ovo ne vodi više zaista ničemu. Hvala lijepo. 64
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Boško Tomić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Dame i gospodo. Evo, veoma kratko. Revizija učinka je jedna od novih institucija i organizacija u organizaciji Kancelarije za reviziju i to su neki početni koraci, ali su već sa nekoliko svojih izvještaja pokazali svoju efikasnost i opravdanost. Opravdanost u smislu što na određene slabosti i propuste pravovremeno ukazuju, samo je stvar do toga koliko se slušaju njihovi stavovi. Ja sam se samo javio zbog toga da kažem da bi, jedna sugestija Vijeću ministara da dobro prouči ove materijale, ako ni zbog čega ono zbog ujednačenosti kriterija kod odabira tih komisija, dodjela vremenskog perioda za realizaciju određenih zadataka i posebno novčanih naknada. Veoma su velike razlike između 200 i čini mi se 700 maraka, ja znam da su različitost i složenost u radu određenih komisija, ali bez obzira to su većina njih ili 99% se radi o profesionalcima koji svoj posao obavljaju u službama a mimo toga primaju plate. Ponekad to vjerovatno zbog nemogućnosti da adekvatnije nagrade kroz platu zaposlene, kroz ta, kroz te komisije nagrađuju ljude. I što je možda simptomatično što u tim, na nivou ministarstava u komisijama pojedinci i u nekoliko komisija. Oni su izvršili reviziju svega desetak institucija koje to rade, a možete misliti kad, kada bi se obišlo sve institucije koje su formirali, onda bi se vidjelo da se pojedinci nalaze u pet, šest ili više komisija, što u svakom slučaju remeti određene odnose, i u tom pravcu bi dobro bilo da Vijeće ministara detaljno razmotri ovo, poduzme odgovarajuće mjere i napravi pravilnike sa kojim će definisati za šta se sve može formirati komisija, koliko može da traje i ograničenja sa visinom naknada. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Mato Franjičević. Izvolite.
Pa evo, kad se god, kad god raspravljamo o izvješću revizije otprilike su slične situacije, konstatiramo da nema, da nema jasnih pravila, da ne postoje jasni standardi po kojima se djeluje, po kojima državne institucije rade bolje ili lošije svoj posao. Tako je i u ovom slučaju. Izvješće revizije je, po mom mišljenju, dobro, ali ukoliko ćemo svaki put ponavljati istu priču, iste žalopojke onda je to, to nema nekog smisla. Zato bih ja predložio da se počnemo racionalno ponašati i da se konačno definiraju jasni standardi u ovoj oblasti – kad treba, u kojim slučajevima treba osnovati posebnu radnu grupu, posebno povjerenstvo, u kojim rokovima ono može raditi i kako vrednovati taj rad itd. Stoga bih predložio da se, da obavežemo Vijeće ministara da te, ta pitanja, te standarde donese do kraja godine, držeći se preporuka i kriterija revizije koji su sadržani u ovom Izvješću, a oni su vrlo jasni i po mom mišljenju tako imaju, imaju taj karakter objektivnosti i primjenjivosti. 65 U tom smislu ću predložiti zaključak, dakle – Da Vijeće ministara do kraja godine, temeljem ovih preporuka i kriterija sadržanih u Izvješću, donese jasne standarde u ovoj oblasti. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanica Vesna Krstović-Spremo. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Kolegice i kolege. Evo, ja sam na tragu, otprilike je gospodin Franjičević rekao što sam ja mislila da kažem, ali evo i ponoviću. Prvo da pohvalim ovaj Izvještaj. On može biti jedna odlična baza podataka, ja sam uvjerena čak i za članove Savjeta ministara, jer zaista ovoliki broj komisija koje su sa svojim učinkom koji je tako reći minimalan, što smo vidjeli, naravno, iz Izvještaja zabrinjava. Vidimo da su čitave, hajka, medijska je pompa i hampa na poslanike ovog Parlamenta na način da se blate na vrlo neugodan, je li, način, međutim sad mi vidimo iz ovog Izvještaja da ima materijala da se može svašta reći i o raznim ovim komisijama koje su osnovane, ne zna se od koga su osnovane, šta rade i koliko rade itd. Mislim u svakom slučaju pohvale za Kancelariju za reviziju, naravno revizija učinka treba, mora se znati, znači znati kako, kad, i gdje i koliko je nešto djelotvorno, koliko znači pomaže da se određena pitanja riješe. Ovo, znači, što sam rekla da bi bila dobra podloga, odnosno baza podataka za Savjet ministara, pridružujem se kolegi Franjičeviću koji je rekao da ustvari da Savjet ministara treba da uvede u ovoj materiji red. Jer ja sam ubjeđena da tamo nema određene koordinacije da se sve ovo napravi i stavi se na papir, sad je stavljeno, znači sad imamo jednu transparentnost, odlična i za javnost, znači i za nas kao poslanike, ali mislim da treba Savjet ministara možda do, recimo, kraja godine da da određeno mišljenje o svim ovim stvarima. Vrlo bi bilo dobro i zbog građana i zbog nas ovdje parlamentaraca. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zatvaram 11. tačku dnevnog reda. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda, Ad. 12. Informacija o stanju sigurnosti u Bosni i Hercegovini u 2012. godini, materijal Ministarstva sigurnosti BiH Zajednička komisija je predložila i usvajanje odgovarajućih zaključaka. Oni su dostavljeni svim prisutnim ovdje. Otvaram raspravu. Za riječ se prva prijavila poslanica Dušanka Majkić. Izvolite. 66
Hvala lijepo. Evo, prvo hoću da kažem da je Zajednička komisija posvetila značajnu pažnju ovom izvještaju tim prije što je poznato da zadnjih godina uglavnom nismo primali k znanju izvještaje koje je radilo Ministarstvo bezbjednosti. To je bilo iz različitih razloga, ali ovog puta imamo jedan sistematičan izvještaj koji nam je dao odgovore na određena pitanja, ali i otvorio određen broj pitanja o kojima svakako bi trebao da se pozabavi ovaj Dom. Koje su ključne stvari kojima bi se trebalo pozabaviti, odnosno na šta treba skrenuti pažnju? Do sada nismo imali priliku da iz Ministarstva bezbjednosti dobijemo poruke koje govore u prilog tome da su neke stvari jako loše riješene i da će, da njima treba da se pozabavi sve bezbjednosne strukture na čelu sa Ministarstvom bezbjednosti ma koliko se ono opiralo da zbog svojih nemogućnosti, odnosno nenadležnosti ne može ništa uraditi. Ako se neke izjave konstatuju u ovom izvještaju onda je o tome dužno i Ministarstvo da da stav. Recimo, prvi stav koji govori o korupciji u BiH kaže – da posebno veliku prijetnju BiH i dalje predstavljaju široko rasprostranjene koruptivne aktivnosti i da je većina kriminalnih grupa kroz razgranatu mrežu veza izgradila čvrste pozicije sa različitim nivoima vlasti. To je konstatacija koju čovjek može sa zebnjom primiti, a sljedeća je reakcija šta ćemo uraditi na tom planu. Može li se u Izvještaju o stanju bezbjednosti to konstatovati, a da pri tom se ne vidi i neki put kojim ćemo iz ovog mraka izaći? Druga stvar, druga konstatacija Ministarstva bezbjednosti je da je Obavještajna agencija dala niz podataka o znatnom broju veza zaposlenih u različitim tijelima uprave, kao i policijsko- bezbjednosnim agencijama sa pojedinim krimogenim elementima. U pogledu te veze državni uposlenici na različitim nivoima vlasti pripadnicima organizovanog kriminala povremeno za novac osiguravaju određene pogodnosti ili su pak stalno angažovani za takve usluge. To su strašne konstatacije. Ako postoje zaposleni u institucijama BiH koji su u direktnoj sprezi i zna se da za novac prodaju informacije i da je vjerovatno pitanje da iza toga ne stoji, šta slijedi i kakav je put. Možemo li to konstatovati i sljedeće godine kad dođe taj izvještaj, reći – pa mi smo to konstatovali i ponoviti to isto? Dakle, to je jedna odgovornost Ministarstva bezbjednosti, ali i ovog Parlamenta da pređe preko toga. I na kraju zabrinjavaju podaci da je jedan broj nosilaca kriminalne aktivnosti uspio da davanjem mita u novcu i drugim vrjednostima pridobije pojedine nosioce izvršne i sudske vlasti. Šta to znači, je li to ona priča o kojoj smo govorili o korupciji u pravosuđu? Ako je to tačno i ako takve informacije postoje, a mi ništa ne činimo, onda smo indirektni saučesnici u ovome što se dešava. Dakle, ja poštujem hrabrost koju je Ministarstvo bezbjednosti takvu konstataciju iznijelo, ali nam je veoma zanimljivo da znamo šta će se na tom planu uraditi. Kad je u pitanju terorizam, takođe, obrađeno je 36 predmeta koji se odnose na terorizam i 71 predmet vezano za trgovinu oružjem i eksplozivnim napravama. Zar 36 djela za terorizam nije previše za ovako malu zemlju? Šta radimo na tom planu? Naročito opasnost u BiH predstavljaju ratnici koji ratuju u različitim zemljama i koji će se i vratiti ovdje, kakav oni bezbjednosni izazov će predstavljati onog momenta kad se vrate. Šta se dešava sa vehabijskim zajednicama u BiH i ko njih kontroliše, znamo li šta se dešava u tim, mnogim krajevima BiH? Dakle, postoji niz otvorenih pitanja koja jesu iznesene, Obavještajno bezbjednosna agencije u nekoliko navrata pominje da ima informaciju, ili nema preciznu, ili ne raspolaže podacima, mada ne isključuje, ili nije došla do 67 konkretnih podataka, ako to ne radi Obavještajno bezbjednosna agencija ko treba da radi. Čiji je zadatak ako to neuspješno rade bezbjednosne agencije, hoćemo li se ponovo susresti sa pričom kao što je bila priča o Jašareviću? Dakle, zaista treba poštovati ovo što je izneseno, ali još više trebamo poštovati ako dobijemo odgovore na sva ta pitanja. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Beriz Belkić. Izvolite.
Dakle, ova Informacija o stanju sigurnosti iako se odnosi na 2012. vrlo je korisna, još ako koristite i ovaj drugi materijal koji smo kao poslanici, prije svega kao članovi ove Komisije za odbranu i sigurnost imali, to su ovi materijal koji obrađuje ključne sigurnosne izazove, koordinaciju policijskih agencija itd., može se steći jedna slika stanja u 2012. godini, ali se može i zaključiti i izvući kakvi su trendovi i šta je za očekivati i u ovoj, pa i u narednim godinama. Komisija je se zaista, kao što je kolegica Majkić rekla, ozbiljno bavila i pripremila je, da tako kažem, jedan izvještaj, mišljenje sa određenim brojem zaključaka koje ću ja malo da komentarišem, jer nismo imali potpuni konsenzus tamo. Ali bih ukazao na par stvari iz ove Informacije koje zaista traže akciju. Recimo krivična djela iz oblasti privrednog kriminala šteta u 2012. je 58 miliona KM. Dakle, to je cifra koja zaista zabrinjava. Krivična djela iz oblasti prometa droga itd. povećano za 10%. I to je stvar koja zabrinjava, a naročito porast krivičnih dijela iz oblasti korupcije, porast je 14,3% u 2012. u odnosu na 2011., ali se, kažem, iz ovoga svega, ako čovjek to analizira, može zaključiti da trendovi nisu najbolji. Što se tiče mišljenja Komisije mi smo zaista primili samo k znanju, ali smo smatrali za potrebno, i to je ok, da uz to naše mišljenje, gdje smo rekli da je primamo k znanju, predložimo jedan broj zaključaka koji su u najvećem dijelu za mene bili i prihvatljivi, međutim zaključak pod a) za mene nije bio prihvatljiv zbog formulacije jer mi djeluje poprilično tendenciozno i ne posmatra stvar generalno. Dakle, apsolutno sam protiv bilo kakvog učešća naših građana u oružanim sukobima u drugim zemljama, a pogotovo nakon njihovog povratka plasiranja nekih, da tako kažem, ideja radikalnih i stvaranja pometnje u BiH, ali sam generalno protiv svih oblika. Dakle, nisam za to da se posebno izvlače iz konteksta ukupnog, posebno islamski radikalizam i par zemalja. Siguran sam, siguran sam, a to vjerovatno službe mogu potvrditi, da toga ima više i šire. Dakle, ovaj zaključak pod a) za mene je neprihvatljiv, a ostali su prihvatljivi, s tim što mi imamo u ovoj Informaciji, ako ste pažljivo pogledali, konstataciju da postoje ljudi koji imaju spregu sa kriminalcima, da postoje ljudi koji, ako je to tako onda bi mogli dobiti odgovor ko su ti ljudi i jesu li procesuirani i jesu li u zatvoru. Neka imena po štampi smo ih čuli i bila su po procesima nekakvim itd. I ja na kraju imam prijedlog da ove zaključke, evo ja sam to i napisao, dopunimo sa sljedećim – Da Parlamentarna skupština BiH podržava i traži od Vijeća ministara da radi na stvaranju uslova za realizaciju mjera i narednih koraka naznačenih u Informaciji o stanju sigurnosti za 2012. 68 Bez obzira što se radi o izvještaju u 2012. ako pogledate te mjere, i ti trendovi, i koraci itd. su na neki način univerzalni, odnosno oni su primjenjivi i u ovom periodu 2013. i narednim periodima. I mislim da bi najmanje što Parlament može učiniti bi trebalo ohrabriti i podržati ove mjere, a tražiti od Vijeća ministara da stvara uslove da bi se oni mogli realizirati. Evo toliko, hvala lijepo.
Zahvaljujem. Poslanik Šemsudin Mehmedović ima riječ. Izvolite.
Gospodo predsjedavajući, dame i gospodo zastupnici. Pred nama je vrlo važna Informacija koja tretira sigurnosnu problematiku građana BiH, međutim osjećaj sigurnosti nije statistika, osjećaj sigurnosti je nešto sasvim drugo. Zapravo, šta je nekog čovjeka koji je imao u porodici ubistvo briga koliki je stepen otkrivenosti krivičnih dijela, da li je on 80%, 90%, samo ako je njegovo neotkriveno on ima osjećaj nesigurnosti. Nažalost, većina građana u BiH ima takav osjećaj i to nije rezultat statistike, to je rezultat, nažalost, i politike, to je rezultat općeg ambijenta koji je u BiH, to je rezultat i kadrovskih promašaja u sigurnosnim agancijama u BiH, to je rezultat, evo i naših jalovih rasprava. Možemo mi govoriti da nije ali je to tako, ljudi to prate gledaju, mi se svađamo itd., prepiremo. I ljudi stiču dojam da je situacija naelektrisana do te mjere da se osjećaju nesigurnim. Jel' sistem sigurnosti uvezan? Znamo da nije i svake godine kad raspravljamo o informaciji o stanju sigurnosti konstatujemo, to nije uvezano. Ne kažem treba ga uvezati ovako ili onako, ali ne vidim u prijedlogu mjera ama baš ni jednu mjeru, ni jedan zaključak u tom pravcu. Bez da, evo neki će reći – znate ne treba uzimati nadležnosti entiteta, kantona ili td., bez da se uzimaju bilo čije nadležnosti ali se mora znati da postoji sigurnosna piramida u kojoj sistem odgovornosti mora postojati. Mi imamo danas sistem u kome kada postavite bilo koga šefa, direktora ili ne znam ni ja kako se već zove agencije za provođenje zakona, vi ste s njim završili ne možete ga smijeniti. I znači sam taj osjećaj neodgovornosti spram onih koji te biraju dovodi do situacije da građani imaju osjećaj nesigurnosti. O kadrovskim promašajima evo neću govoriti, samo sam to napomenuo, ali ne vidim da ima u prijedlogu zaključaka ništa po tom pitanju, do te mjere da čak neki kadrovi nisu prošli ni osnovne sigurnosne provjere. To je zabrinjavajuće, treba da se zabrinemo za takvim stanjem. Privredni kriminal, ovdje su iznesene neke činjenice, ali bojim se da naše agencije za provođenje zakona stavljaju se u funkciju određenih lobističkih poslovnih biznis grupa koje zapravo uništavaju konkurenciju preko tzv. borbe protiv privrednog kriminala. Pa, nije rijedak slučaj da se, recimo, vlasnik neke privatne kompanije uhapsi, drži u pritvoru 3, 5, 6 mjeseci i nakon toga pusti bez optužnice, bez krivične prijave, bez procesa i nikom ništa. On je već izgubio ugled, izgubio posao, izgubio tržište itd., i nikom ništa i niko nije odgovoran. Za to, za tih nekoliko mjeseci već je druga privatna kompanije koja je bila u dosluhu sa našim, nažalost, agencijama obezbijedila sebi i tržište, i biznis, i posao za duži niz godina. Prema tome mislim da Ministarstvo sigurnosti o ovim aspektima treba da vodi računa, jer nisam uspio pročitati da je išta po tom pitanju ovdje napisano. 69 Dalje, takođe bi se osvrnuo na mišljenje ove naše Komisije, pa sam vidio da Komisija predlaže sljedeće zaključke – Parlamentarna skupština razmatrala, pa ima smo jedan zaključak, možda ja nisam dobio drugi i ne vidim šta je drugi zaključak, prema tome možda sam dobio manjkavo mišljenje. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Ima, pod 1. ima a), b), c), d), znači nema dva, ili bar ja ne vidim, ali želio bih da se osvrnem takođe na ovaj zaključak pod a). Da li mi neko iz Komisije može tačno i precizno definisati šta je to zastava radikalnog islama, kakva je zastava, kakvog je izgleda, koji su im ideološki pravci, šta je to zapravo radikalni islam, gdje je granica? Možda će sutra neko evo i mene prozvati radikalnim islamistom, da znamo gdje je granica, bar da joj se ne približavamo, je li, ili će ta granica vremenom zavisno od dnevne politike pomjerati se gore ili dole. Prema tome mislim da je ovo vrlo opasna teza, nemoj da upadamo u te zamke iz nekoliko razloga. Ne postoji samo radikalizam vezan za islam, i u BiH postoji radikalizam vezan i za pravoslvlje i za katoličanstvo i za islam itd., prema tome samo radikalizam postoji. Prema tome, ili ne znam ni ja samo za zemlje Sirija, Irak, Afganistan itd., postojalo je mnoštvo ratnika iz BiH i u Tunisu i u ne znam ostalim zemljama, na Kosovu itd., i mnogi su se vratili u BiH, i mnogi danas proizvode nama probleme koji su evo, koji imaju sigurnosne elemente. Prema tome, mislim da ovaj zaključak treba uopštiti. Osim toga kada se spominje zastava radikalnog islama u Siriji, da li je ovo suprotno zvaničnoj politici, vanjskoj politici BiH koje proklamuje Predsjedništvo, Predsjedništvo je zaduženo za vanjsku politiku, je li ovo stavljanje na jednu stranu u Siriji? Koja je to ispravna strana u Siriji, jel' ona koja je zvanična Asadova ili je ova druga koja se bori, koja ima legitimno pravo, traži slobodu, bori se za slobodu? I sad njih nazivati radikalnim islamistima mislim da je malo suprotno, u najmanju ruku suprotno zvaničnoj politici BiH. I da ne bi upadali u te zamke mislim da moramo o tome voditi računa. Prema tome, evo ja takođe slažem se sa kolegom Belkićem da treba u najmanju ruku modificirati ovaj zaključak prvi pod a), a ne znam šta su zaključci dva ili neki novi ... Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika poslanica Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Hvala. Ma, ja zaista moram reagovati na navode uvaženog kolege Mehmedovića o ovim raznim radikalizmima. Da, gospodine Mehmedoviću, mogu će je, ali razlika je u tom što srpski, ako hoćete te radikalne grupe ili hrvatske radikalne grupe, njihov radikalizam se obično svodi na folklornu retoriku u ovom momentu. Za razliku od onih koji s pasošima ove zemlje idu po bijelom 70 svijetu, uvezani su sa Al Kaidom i prave terorističke akte. Gospodine Mehmedoviću, nikom od nas 14, garantujem vam, ne padne na pamet da povezujemo bošnjački narod u BiH s tim radikalnim islamom, jer to nije u biti ovdašnjeg islama. Međutim, nažalost ratna zbivanja, ono što se dešavalo u ratu, oni ratnici koji su dolazili ovdje, dio njih je još uvijek ostao tu, pa ako hoćete i loša ekonomska situacija, mnogi mladi ljudi koji su onako prepušteni sami sebi, koji nemaju uslova ni za školovanje, ni za, da dođu do radnog mjesta, podlegnu tim nekim slatkoriječivim obećanjima o, ne znam ni ja, kakvim putevima i svi smo mi svjedoci onih vrbovanja po raznim internet portalima, to možemo pročitati i u raznim medijima. Dakle, gospodine Mehmedoviću, nemojte ovdje praviti zamjenu teza i bilo kome prebacivati, pa čak evo nije u ovom izvještaju ni nas, ni mi iz RS-a nikada ne identifikujemo bošnjački narod sa tim, ali je činjenica da ovdje postoje korjeni koji su uvezani sa Al Kaidom. I ako ste odgovorni prema ovoj zemlji, ako mislite dobro ovoj zemlji trebalo bi da se borite protiv toga.
Zahvaljujem. Replika, Saša Bursać. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Pa evo, i ja ću na istu temu, znači definitivno što se tiče tog radikalizma ja sam prvi put čuo da postoji radikalizam povezan sa pravoslavljem. Nikad to još nisam čuo evo za ovo svojih trideset i kusur godina života. Nisam čuo ni, brate, za ovo katoličanstvo i radikalizam, ni zato nisam čuo definitivno. A što se tiče islamskog radikalizma to možete da čujete kad god upalite tv i to ne morate paliti tv u BiH slobodno možete da upalite bilo koju svijetsku tv ili bilo gdje u svijetu pa da čujete u nekim vijestima da toga ima i da je to, da je toga ogromna količina u svijetu, a naravno nije, nažalost, amnestirana ni BiH. Znači, ono što se kod nas eventualno u RS-u može, ili evo, ako hoćete i u Srbiji, može povezati znači postoji, znači postoje neke srpske radikalne stranke u kojima su sasvim normalni ljudi, nisam njihov podparol i neću da ih branim, ali to nije ni blizu onoga što je, recimo, islamski radikalizam, jer tu se misli na ljude koji ubijaju ljude u svijetu, prave terorističke akte, prave ogromne probleme i ogromna su bezjedonosna prijetnja kompletnoj planeti zemlji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Šemsudin Mehmedović. Izvolite.
Gledajte, ponovo se evo kolegica Aleksandra očitovala, kaže da ima veze sa tim radikalnim islamom. Možete li mi objasniti koji je to radikalni islam, kakav, šta je? Ja ne znam, koje su Vam 71 mjere, koji su Vam principi, na osnovu čega Vi to tvrdite da postoji neki radikalni islam. To je jedna stvar. Druga stvar, ako je za Vas folklor zastrašivanje povratnika, ako je za Vas folklor postrojavanje Četničkog ravnogorskog pokreta, to nije folklor za one koji imaju namjeru da se vrate ili su se vratili u evo dio BiH. Znate, osjećaj sigurnosti o čemu govorim, što je tema današnje evo tačke dnevnog reda, je zapravo ugrožena sigurnost onih koji ne smatraju to folklorom, bez obzira šta Vi mislili o takvom jednom činu. Prema tome, ratnici koji su dolazili u BiH ima ih s raznih strana, i Ukrajinaca i Grka i Arapa i ne znam ni ja više odakle. Ko je s kojom namjerom dolazio, šta je ko radio itd., postoji naravno dokumentcija i to će u najmanju ruku, ako to agencije ne uspiju da sublimiraju, onda će sigurno istorija pisati o tome. A evo, vidim i pomoćnika ministra koji je bio na čelu jedne komisije, da tako kažem, za reviziju državljanstava naturaliziranih stranaca, odnosno bosanskih državljana, prema tome on sigurno o tome može puno više reći. Prema tome, tvrditi da u BiH postoje elementi koji su povezani sa Al Kaidom trebate odmah takva saznanja dati Agenciji za sprovođenje zakona, nemojte to čuvati za sebe, jer je to sigurno opasnost za građane BiH. I to treba, i to treba, i Vi ste dužni i obavezni i kao građani, a naročito kao zastupnica u ovom Parlamentu. Prema tome, ja se ne bih s Vama složio sa takvim ocjenama i molim Vas da budete precizni u svom izjašnjavanju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Asim Sarajlić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Dakle, zaista moram replicirati. Stanje odnosno, diskutovati o Informaciji o stanju sigurnosti u BiH na ovakav način je zaista zanemarivanje činjenica ili pokretanje, pokušaj okretanja stvari od realnosti. Dakle, mi ne živimo u Diznilendu. U ovoj zemlji je bio rat, bila je agresija, bio genocid. Dakle, i sad pretvarati to s pričom o nekom samoradikalnom islamu zato što je to sad in, radi nekakvih tamo. Nije sporno, imaju agencije, imaju instrumenti ove države, neka se hapsi svako ko je prijetnja sigurnosti svima na teritoriji BiH. Ali sada pričati samo o nekakvom radikalnom islamu, kada nam povratnika na Bajram prebiju u Zvorniku, kada nama zapale ulazna vrata usred Zvornika, kad pred Opštinom Bratunac se igra kolo i poručuje se građanima druge zemlje itd., da ne citiram sad kako je pjesma tekla, gledali ste na portalima, je totalno okretanje javnosti u drugi pravac. O čemu mi pričamo? Jučer imamo akciju Tužilaštva i nadležnih državnih agencija, rasvjetljavaju se ubistva i nema tu ni vjere ni nacije. Imate i s one strane u Istočnom Sarajevu u Lukavici, imate i s ove strane. Kriminalac je kriminalac. Ali nemojte molim vas sad da pričamo ovdje o nekakvim zastavama islama itd., ko je dobar musliman, kakvi smo mi muslimani bosanskohercegovači. Znamo mi kakvi smo. Ali nemojte da stvari okrećemo ko je to otišao u Siriju. Imaju agencije, ima gospodin Đuvo, evo gospodina Radončića ministra, ima evo ovaj Goran Zubac direktor, uputili smo i pismo prošli put na sjednici Parlamenta. Nije problem ... Šemsudina Mehmedovića poslanika u ovom Parlamentu, a šta je s nekim nedodirljivim u tim kriminalnim krugovima? 72 Evo, mi želimo da vjerujemo u institucije sistema, u Sud, u Tužilaštvo, u državne agencije, ali nemojte molim vas da prikazujemo ovdje stvari kao nekakvi, pa imali smo mi rat četiri godine ovdje, pa gdje su ti toliki radikali, gdje su te bombe. Imamo ovaj slučaj Mevludina Jašarevića, jesu li institucije sistema odgovorile kvalitetno, jesu li zato i pohvaljene od strane Američke vlade i ambasade ovdje. Dakle, imamo instrumente, treba ih ojačati, ali nemojte mi molim vas sada pričati priče kako smo mi inkubator za nekakve napade na Siriju ili za neke druge režime. Hvala.
Zahvaljujem. Ja bih vas zamolio da racionalno koristimo vrijeme. Evo, ovdje su i kamere, oni vjerovatno čekaju ovu tačku – zaključci Komisije za evropske integracije da snime. Replika, Aleksandra Pandurević. Izvolite.
Ma, ja zaista više ne znam da li ima smisla replicirati na sve ovo. S jedne strane nekoga štititi a s druge strane pozivati agencije da rade svoj posao, pa kada agencije urade svoj posao i napišu to što napišu, kažu – e, to nije tako. Ja samo moram zaista konstatovati da sam tek sad uplašena i zabrinuta, jer je očito da ti koji se pominju u ovim izvještajima i dalje ovdje imaju neke političke pokrovitelje. Hvala.
Zahvaljujem. Drago Kalabić. Izvolite.
Iako je vrlo teško razgovarati o ovoj informaciji, ja sam mislio da će ići rasprava u drugom pravcu, međutim kao i svih ovih godina nije se ništa promijenilo i neće ni sada. Nema tu nikakve razlike, ali, tako da sam da iskren budem mislio ćutati ili javiću se u diskusiji o samoj Informaciji jer ima nekih stvari vidim. Prvo, konstatacija o kojoj govori kolega Sarajlić i kolega Mehmedović ne treba da zanemaruje činjenicu da su ove konstatacije napisali ministar Bošnjak i direktori agencija Bošnjaci. Ja vas pitam šta bi vi nama kazali da su to napisali Srbi? Znači, prvo nije korektno, znači prvo nije korektno da se kolegicama na taj način obraćate za nešto što su napisali ovi ljudi. I nije korektno da vama kolegica Pandurević, kojoj vi ne vjerujete, tumači šta je radikalni islam, kada sam ja iz usta reisa čuo priču o radikalnom islamu, neka on objasni, njemu vjerujete. Što se zamarate da vam to ona objašnjava? Znači, mislim da nije, potpuna zamjena, potpuna zamjena teza. Nismo mi ni izmislili, nije nam drago što o tome raspravljamo, niti smo mi kazali, niti je to naš proizvod, bilo koje vrste. Ali sada dolazimo u situaciju da to negiramo. Znači nećemo o tome ni raspravljati. Hajte, napišite konstataciju u jednoj rečenici, ja ću bjanko podržati da u BiH toga nema. Evo, napišite, ja ću bjanko glasati. Ali imate Rikera dvije zgrade odavde, recite to njemu, ako možete. E, ne može, e ne može. Znači, ne možete njemu da kažete, njemu pričate da ima i previše, i da imamo veliki problem sa tim, a sad ovdje kao fol nešto mi. Pa ubjedite i nas da 73 nije problem. Ovo, mi u kakvoj smo situaciji bili mi smo ovo sve preuzeli od svijeta i od svjetskih agencija. Od istih onih agencija koje su do jučer širile priču o genocidu koju ste vi preuzeli. E sada jedna može proći, ova druga ne može proći. Pa nemojte tako. Mislim da nije uredu, a pogotovu priča o povratnicima. Evo sad će biti popis. Da vidimo je li taj četnički ili početnički folklor spriječio povratak, a da vidimo da li je idealizam u Federaciji spriječio povratak. Evo imaćemo. Ovamo čak nemaju ni kome da zasmetaju. Čak izgleda da više nemaju ni kome da zaprijete. Čak nemaju nad kim više da izvrše bilo šta. A ovdje imamo. Otkud toliko djela kada nema povratnika u RS? Otkud ako nema povratka i ako nije učinjen ovratak? Evo imaćemo te podatke za koji, da se međusobno ne iscrpljujemo, imaćemo ih za koji mjesec, pa da vidimo ko je kakav ambijent stvorio za povratak i kome šta smeta prilikom povratka. Da se ne iscrpljujemo maglovitim podacima. I ..., imali smo ovdje razne termine. Ja ne tvrdim naravno da nisam ja taj koji donosim odluku, ali nemojte to spuštati na nivo, kada su to ljudi iz reda tog naroda konstatovali.
Vrijeme je isteklo.
Završavam. Mislili smo da će to barem raspraviti sa njima, barem sa njima, pa da ćete sa njima otvoriti tu polemiku ima li ili nema te priče, a ne da se sada prebacuje kao da je kolegica Pandurević izmislila tu terminologiju i sada odjednom hoće nas da zamajava ovdje.
Zahvaljujem kolegi Kalabiću. Koliko sam ja razumio, on je objedinio i repliku i diskusiju, je li tako?
Nije.
Nije. Kolega Lazar Prodanović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući. Ne bih volio da repliciram, ali evo uvaženi kolega Asim Sarajlić je iznio dva primjera koja se odnose na moj grad. Najprije moram reći da kada, da su to tipičan primjer skretanja pažnje na manje važna od suštinskih pitanja, iako moram objektivno reći da ne smije ni jedan, ne bi smio niti jedan građanin, niti bilo čiji objekat u BiH sa bilo čije strane biti ugrožen. Budite uvjereni, ovo je incidentna situacija koja je u Zvorniku i uvjeren sam da će policijske strukture u Centru javne bezbjednosti otkriti ko je to učinio, ne samo prema, nažalost desio se povodom važnog praznika, izuzetno važnog praznika i vezano za ovaj privatni objekat. Ali, reći ću vam jednu stvar, to ćemo .... riješiti, moram reći da je Zvornik jedan od gradova koji ima najveći povratak u BiH, 15.000 74 Bošnjaka je vraćeno u Zvornik. To, gdje će neko nešto pjevati, šta ćemo o nečemu pisati, pazite, mislim nikakva pjesma u smislu bilo kakve poruke nigdje nije dobra, ali kada bismo se tim bavili, mogao bih vam hiljade drugih primjera navesti. Neću vam o njima govoriti. Ali reći ću vam, najveća borba za sigurnost svakog građanina u ovoj zemlji je ako sebi kažemo istinu. Ja vam ništa neću reći o prijetnji za nacionalnu sigurnost ljudi koji su, dakle prijetnja nacionalne sigurnosti BiH. Pogotovo to nikada neću reći ako se radi o pripadnicima islamske vjeroispovjesti. Smatram da se mi sa stvarnošću moramo suočiti i da fundamentalne stvari jedni drugima moramo reći i da mi moramo reći kada je vrijeme čemu da stane i ko šta može reći. Reći ću vam kada su u pitanju bilo kakvi incidenti ili bilo kakve aktivnosti od strane pripadnika srpskog naroda ili pravoslavne vjere, uvijek ću biti u situaciji to da osudim. Ali morate imati hrabrosti svi, moramo imati hrabrost da svi to osudimo. Ne smijemo ćutati po cijenu bilo čega, bilo kakve političke koristi. Politička korist nema nikakve vrijednosti ako je bilo čiji život u bilo kom smislu ovdje ili ma bilo gdje, od bilo kog građanina BiH ugrožen. U tom smislu se mi moramo otvoreno boriti i ne jačati svojim postupcima i davati pravo bilo kome u nečemu što ugrožava život ili sigurnost bilo koga. Toliko.
Zahvaljujem. Replika, Asim Sarajlić. Izvolite.
Dakle, uvaženi predsjedavajući, ja sam samo želio skrenuti pažnju da segment sigurnosti, odnosno oblast sigurnosti u BiH 18 godina nakon Dejtona evo. Nije samo ovo pitanje o kojima se danas želi postaviti stvar. Jasno je, Lazare, da sa Zoranom Stevanovićem načelnikom Zvornika sam i ja imao sastanak, šef Kluba i Klub SDA su išli prije toga kod Zorana i znamo mi ko je Zoran Stevanović, lider lokalne samouprave, i ja sam rekao ni zločinac ni kriminalac nema ni ime, ni vjeru, ni naciju, da ne može se kriti ni ispod kakve zastave. Evo to pokazuju ove akcije sistema koje provodi. Ali ne možemo stvari tako generalizirati. Problem sigurnosti BiH moramo gledati iz više aspekata. I ovo o čemu je Šemsudin govorio, i ekonomska kriza i post ratno društvo i svi ti koji su došli Bog zna iz kojih razloga u ratu u BiH, dakle ja ih nisam zvao, niti mi treba. I svako ko je opasnost za bilo kog građanina u BiH treba da bude iz ove zemlje ili deportovan ili da bude, da se sistem njime bavi. Ali danas pričati ovakvu priču i predlagati ovakav zaključak mislim zaista da je neumjesno, jer izaziva puno polemika koje nam ne trebaju. Mi trebamo upravo graditi društvo koje će osigurati sigurnost svakom građaninu, svakom pedlju ove zemlje. Jer, ja sam samo ovih par primjera naveo iz Podrinja da ukažem da to nije možda ni neki radikalizam, ni bilo pripadnik neke vjere, možda su to neki klinci koji su nadobudni tinejđeri itd. To neka lokalne policijske vlasti utvrde. Ali nemojte molim vas da bacamo priču na jedan kolosjek a zaboravimo široki spektar sigurnosti u BiH koji je jako kompleksan. I pored ovoga što mi radimo, što gradimo društvo, mislim ipak da smo jako puno na tom segmentu uradili od '95. do danas. 75 Evo kada već spominjemo i SDA i bivšeg ministra sigurnosti, i govoreći o ministru sigurnosti kao Bošnjaku, znači mi ne gledamo ministra kao pripadnika nacije. Svaki ministar je ministar BiH. Najefikasniji po meni, evo kao poslaniku u ovom Domu, za mene je najefikasniji danas ministar u Vijeću ministara gospodin Šarović. I šta je problem tu? Ja sam to rekao i u medijima prije par dana. Ali sigurnost, evo akcije koje je radio i prethodni ministar, da napomenem Bočinju, ovo što radi današnji ministar sve je to za dobrobit svih građana, nije to sad ni protiv koga. Ali nemojmo zatvarati oči pred ostalim problemima u BiH kojih ima jako puno. Hvala.
Zahvaljujem. Evo čuli ste mišljenje o Šaroviću, stara ljubav zaborava nema. Replika, Salko Sokolović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa evo, nekako uvijek imam sreću da repliciram gospodinu Kalabiću, jer je on u replici koju je uputio prema gospodinu Sarajliću spomenuo da i u Informaciji imamo termin radikalni islam ili zastava radikalnog islama. Čini mi se da sam dobro prelistao i pročitao ovaj Izvještaj i mislim da se Ministarstvo sigurnosti dobro u tom pravcu odredilo i ne spominje termin radikalnog islama. I zato i jeste priča ovdje, upravo vezana za Mišljenje komisije na kojoj je uveden taj termin. Jer ja kao pripadnik islama ne želim da me neko kvalifikuje kroz tu ... S druge strane, svi oni koji se ne ponašaju islamski, a ja gledam kroz svoj život da se ponašam na takav način, jer islam je vjera ljubavi i tolerancije, nisu pripadnici islama. Druga je stvar što možda i svjetska politika ili neki pravci u ovom momentu globalno u svijetu proizvode određene ljude radikalnog karaktera kojima pridaju termin islam i guraju ih, je li, u nešto što nije dobro. Islam je vjera tolerancije, vjera poštovanja prema ljudima i ni u kom slučaju taj termin ne može ući u kvalifikaciju svih onih koji vjeruju, su pripadnici islama, odnosno muslimani. A oni koji kroz tu formlu su uvršteni, je li, u nešto što je negativno danas u svijetu, ili kako neko reče kul je reći na jedan takav način za takve ljude da se ponašaju tako, treba ih odstraniti. Ne samo iz svijeta već iz BiH. Ali ih treba prepoznati. Ovdje kaže da postoje tendencije da imaju neki ljudi, da oni odlaze, vraćaju se. Ni u kom slučaju ih ne treba pravdati, ali ih uvoditi u situaciju da oni jesu pripadnici islama i uvoditi sad novu formulu, formulaciju radikalni islam, što kroz Izvještaj Ministarstva sigurnosti ni u kom slučaju nije bila namjera, ne treba zloupotrebljavati kroz Izvještaj komisije. Hvala.
Zahvaljujem. Ja bih predložio da prekinemo ove replike a pređemo na diskusiju, da skrenemo s ovog terena teoloških rasprava, na ovu sigurnosnu raspravu, ako se slažete kolege. Evo vidim da se slažu. 76 Riječ ima poslanik Šefik Džaferović, je li u redu to ili ostajete pri replici. Dobro hajde, kolega Lazar Prodanović. Izvolite.
Evo nastojaću, predsjedavajući, kratko da kažem. Sigurnost je sve, od sigurnosti u saobraćaju do svega ovoga o čemu smo pričali, ali imamo suštinski problem, koji mene, u BiH, istinski brine – nepostojanje dovoljnog potencijala intelektualne, medijske, religijske spremnosti za osudu vaninstitucionalnog djelovanja bilo kog građanina BiH u ratnim sukobima bilo gdje u svijetu, dakle van naše zemlje. Dakle, svako onaj ko je pripadnik evo po religioznoj pripadnosti, pravoslavni ili pripadnik srpske vjere, koji učestvuje u tome, pripadnik srpskog naroda koji eventualno učestvuje u tome, potencijalna je prijetnja pri povratku u ovu zemlju. Moramo se suočiti s tim. Ja sam zabrinut kada slušam emisiju, kada intelektualci bošnjački opravdavaju, opravdavaju učešće na ratištima, sada nije bitno od Sirije ili bilo kuda. Povratak tih ljudi po bilo kom smislu, povratak tih ljudi je opasnost za nacionalnu sigurnost građana ove zemlje, bilo kako, jer oni tako percipiraju. Dakle, odlazak bilo koga na ratišta, van međunarodnih snaga iz BiH, opasnost je. Nepotrebno je to da objašnjavamo šta se iz toga može desiti. Kako mi kao javni zvaničnici možemo uticati da toga bude manje, da ne bude i da se to nikome ne dešava. To je suštinska poruka. Ako ćutimo od tog kao problema, a vraća nam se to kao problem, mi ćemo imati problem za sigurnost ove zemlje. Ne samo zemlje, već regiona i bilo čega. Dakle, moramo učiniti sve. U tom smislu, nisam danas htio da ..., vrlo je važna unutrašnja i spoljašnja bezbjednost ove zemlje. Ona je moguća integrativnim faktorima i budućnost ove zemlje je jedino moguće tako graditi. Kako god drugačije postavimo, sada ako ćutimo od toga, imamo problem. Neko kaže ima 300, ..., ima 500, neka ima 100, neka ima 10 ljudi oni su problem. Problem je ugrožavnje mira bilo koga od bilo koga u ovoj zemlji. U tom smislu smatram da ovu Informaciju o kojoj se govori treba posmatrati kao ozbiljan pristup Ministarstva da se obračuna na svaki mogući način u skladu sa zakonom, sa svakim onim ko narušava bezbjednost ove zemlje. To sam htio reći.
Zahvaljujem. Replika, Drago Kalabić. Izvolite.
Izvinjavam se predsjedavajući, razumijem vaš apel, međutim otišli smo na vrlo osjetljivu temu i važno je da razjasnimo, da ne ostanemo oko nekih stvari nejasni, zato što je ovo vrlo osjetljivo pitanje i da ne zamijenimo teze ili stavimo usta nekome nešto što nije rekao. Gospodin Mehmedović je pitao da se to razjasni ministara bezbjednosti i one koji su obrađivali ovu Informaciju. On je pitao da se da njemu tumačenje o radikalnom islamu i radikalnoj zastavi islama, kako je već rekao. Pa ja kažem, on je tražio da se to razjasni, ali je na pogrešnu adresu to rekao ko to treba da uradi. Znači nismo mi to kazali, nismo mi to kazali. 77 I drugo pitanje, kolega Sarajliću, ponovo ste pokušali vješto da zamijenite teze. Nismo mi kazali da je to jedini problem. Vi ste pokušali u startu da to negirate kao uopšte problem, pa ste sad prihvatili. Pa dobro, jeste problem, nije jedini, slažem se, nije jedini. I nije korektno kazati da je samo to problem u BiH. Jeste veliki problem, ogroman problem, ali slažemo se da nije jedini. To ste trebali kazati u startu, a ne negirati. Ne, ne možete negirati, jeste problem, ali se slažem s vama nije jedini. I na taj način možemo razgovarati, a ne mislim se dalje upuštati u polemike. Nemam ja tu iluziju da mi možemo to ovdje dogovoriti. Vi imate potrebu na drugim mjestima da odgovarate na ta pitanja i vi dobro znate koja su to mjesta. I na tim mjestima pokušajte to umotati, negirati. A reći ću vam primjer, svako na vlastitoj koži, mi smo nekoliko godina priču o ratnim zločinima, znate kakav smo imali stav, pa se na kraju završilo kako se završilo. Ne možete uz vjetar, znate već kako ide.
Zahvaljujem. Diskusija, poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Radi se o, ne trebam govoriti o tome je li, vrlo važnoj Informaciji iz vrlo važne oblasti i žao mi je što je Komisija i pored upozorenja gosodina Belkića i moga upozorenja i još nekih kolega, ipak otišla u ovom pravcu i formulirala ovako ovaj zaključak prvi ili pod a), jedan ili prvi, ne znam ni ja kako već da ga čovjek ovdje numeriše. Mislim da je to dovelo do rasprave koja je otišla u jednom smjeru. Dozvolite mi da se vratim prije svega na suštinu onoga što mislim da danas treba da kažem o ovoj Informaciji, a onda se naravno osvrnem i na ovo pitanje o kojem se do sada govorilo, ali vrlo kratko, jer sam o tome na Komisiji govorio. Prvo dakle, ja mislim da mi danas ovdje treba ovu Informaciju da primimo na znanje. I to sam predlagao i Komisiji, mislim da je Komisija tu stvar podržala, i da u Informaciji identificiramo svako polje devijantne društvene djelatnosti kojim se bavi ova Informacija, a koji pokazuje trend pogoršanja u 2012. u odnosu na prethodnu godinu, treba da bude predmet našeg posebnog interesovanja i treba da bude predmet naših zaključaka. Da prevedem, svugdje tamo gdje je broj krivičnih djela ili broj negativnih pojava, generalno kazano, u Informaciji iskazan većim, mi se moramo baviti uzrocima toga. Dakle, da vidimo šta je to i mislim da Parlamentarna skupština, odnosno ovaj Dom trebaju zadužiti Vijeće ministara i Ministarstvo sigurnosti da svaku od tih oblasti posebno analiziraju i vide šta se dešava. Da li je povećan broj krivičnih djela iz oblasti korupcije zato što institucije rade efikasnije u 2012. nego u 2011. godini ili je stvarno veći broj tih krivičnih djela, pa je onda povećan broj. Da li je, tako je, da li se više otkriva ili se više čini tih krivičnih djela. Šta je recimo mene kao čovjeka koji evo praktično čitav život se bavio ovom problematikom suđenja, recimo mene interesira i jako mi je interesantno, uvijek mi je to bilo neko mjerilo, kada se u jednoj godini poveća broj ubistava u jednoj državi u odnosu na prethodnu godinu, je li iko o tome ovdje govorio. To je vrlo važna, zabrinjavajuća stvar. 10% je veći broj ubistava u 2012. Godini, prema ovoj Informaciji, nego što je to bilo u 2011. godini. Da vidimo zašto je to u BiH. 78 Da uzmemo neke druge primjere. Evo recimo, primjer oko kojeg će svi ovdje diskutirati potpuno otvoreno, recimo krađa automobila. Mi smo jedno vrijeme imali eksploziju u krađi automobila. Onda je bio jedan državni plan na nivou BiH koji je to sveo na jednu, značajno sveo broj tih krivičnih djela. Mi recimo u 2012. godini ponovo imamo trend povećanja. Da vidimo zašto je to. I ove informacije se dostavljaju nama ovdje da govorimo, prije svega, o tim stvarima, da identificiramo gdje je problem i da zadužimo one koji se bave izvršnom vlašću da nam kažu zašto je to tako i da poduzmu mjere da toga bude manje u idućoj godini, kako bi sigurnosna situacija u ovoj godini, u idućoj godini kako bi sigurnosna situacija u BiH bila stabilnija. I ja u tom kontekstu smatram da pored ovih, pored ovoga da primamo na znanje Informaciju, treba ipak Predstavnički dom uvojiti zaključak kojim će zadužiti Vijeće ministara da svaka oblast u informaciji gdje je evidentirano pogoršanje u 2012. u odnosu na prošlu godinu, mora biti predmet posebnog interesovanja Vijeća ministara, nadležnog ministarstva, Parlamenta i svih dakle nas, s ciljem da vidimo gdje su uzroci, da ih otklonimo i da toga bude manje u BiH. Što se tiče zaključaka Komisije dozvolite mi da kažem da su zaključci Komisije pod b), pod c), pod d) nešto što proizilazi iz Informacije i nešto što je uredu, mislim, ovo postavlja se kao pitanje i mislim da tu ne bi trebalo da bude problema. Neki se odgovori mogu dati, neki se odgovori ne mogu dati, neki su operativna saznanja pa se ne mogu dati, je li tako. Sve mi znamo dokle se može ići u tim odgovorima, dok se ne ugrozi sama procedura, sam postupak. Ovi zaključci pod b), c) i d) to traže i mislim da tu nema ništa što bi bilo štetno. Problem je, i ja sam odmah kazao, kada je u pitanju ovaj zaključak broj 1. Dakle, zaključak broj 1. ili pod a) kaže, da Parlamentarna skupština traži od Ministarstva sigurnosti da u roku od 30 dana informira Zajedničku komisiju o slijedećem, pa onda ovo, šta se poduzima u okviru sigurnosnog sektora i agencija za provođenje zakona kako bi se izbjegle negativne implikacije po BiH, nakon povratka njenih građana koji ratuju pod zastavom radikalnog islama u Siriji, Iraku, Avganistanu i drugim zemljama. Odmah sam na Komisiji, evo i kolega Belkić je o tome već govorio, i on je upozorio, da se ne daju nikakve kvalifikacije, nego da se postavi generalan zahtjev. Mi smo Parlament koji je nadležan za teritoriju ove države, dakle cijelu teritoriju države i za svakog njenog građanina. Mi nismo Parlament koji će biti nadležan za neke grupe, na nekim mjestima, nego za ciju državu i za sve građane ove zemlje. Dakle, da se ovo pitanje postavi u odnosu na sve građane ove zemlje koji učestvuju u ratovima ili ratuju u drugim zemljama, dakle nakon povratka u okviru sigurnosnog sektora i sve ovo, dakle, što stoji ovdje u ovom zaključku. Da se, dakle ne govori ni o kakvim kvalifikacijama, jer ako uđemo u to onda ćemo doći u ovu vrstu rasprave u kojoj smo danas. I sada ja mogu da govorim puno o tome. I dozvolite, molim vas lijepo, kada govorimo, dakle s pravom ljudi postavljaju pitanje šta to znači zastava radikalnog islama. Ima li iko odgovor na to? Ja ne želim da se islam povezuje ni sa kakvim terorizmom, islam nema veze sa terorizmom. Ko ubije jednog nevinog čovjeka kao da je ubio cijeli svijet. Oni koji ubijaju nevine ljude a pozivaju se na islam za mene nisu muslimani i ja to, dakle otvoreno ovdje kažem u ovom Parlamentu i javno to kažem. Što se tiče učešća građana BiH u ratovima u svijetu za mene je to toliko bitno pitanje i za sve nas. Probajte se sjetiti šta smo radili ovdje kada smo odlučivali da naše vojnike šaljemo u mirovne misije u svijetu. Nismo to uradili sve dotle dok nismo donijeli zakon kojim smo uredili ovu oblast. Misija naše vojske, jedna od misija naše vojske, Oružanih snaga BiH je učešće i u mirovnim misijama u svijetu. Dakle, pored odbrane suvereniteta, teritorijalnog integriteta BiH, 79 učešća u otklanjanju posljedica elementarnih nepogoda itd., itd., je i ovo, dakle učešće u mirovnim misijama u svijetu. Mi smo to toliko ocijenili značajnim, da smo to digli na takav nivo da odluku o tome donosi Predsjedništvo države. Čak ni to nije dovoljno, ni to nije dovoljno, nego tu odluku mora potvrditi Parlamentarna skupština, dakle oba doma Parlamentarne skupštine BiH. Za mene je to toliko važno, sve izvan toga, za mene je problematično. Dakle, sve izvan toga za mene je problematično. Ja pozivam građane BiH da ne idu i da ne ratuju nigdje po svijetu, jer to nije ni u njihovom interesu, ni u interesu njihovih porodica, niti je u interesu BiH. Jedino gdje vojska, jedino gdje građani BiH mogu da idu u mirovne misije je uređeno državnim zakonom. I nije dakle, u interesu ni tih ljudi koji to čine, niti njihovih porodica, niti države BiH da oni točine. Ali svi građani BiH, i ovo se odnosi na sve. I ja smatram da sigurnose agencije trebaju poduzimati dakle, mjere da vide šta je to, kako je to itd., čak i ako je zakonski okvir nedovoljan da se on doradi u BiH. I to je stav koji sam ja iznosio na sjednici Komisije i to je dakle, korektan stav. I umjesto sada da se mi bavimo pravim pitanjima, mi smo došli sada u situaciju ovdje, a treba da budemo odgovorni, da budemo Parlament odgovoran, mi se bavimo dakle, ovim stvarima. Nemojte sada da ja sada otvaram masu pitanja. Evo kolega Prodanović je osjetio potrebu da ustane, jer su se evo dvije pojave odnosile na njegov grad ili tri pojave na njegovo, na područje iz kojeg on dolazi. Šta je sa 100 ubistava povratnika u RS? Sa ... napadima, šta je Muratom Babićem, šta je sa Melihom, da li se iko sjeća kada je ta djevojčica ubijena, itd., itd. ? Cilj nam je, dakle danas, da o ovome ne politiziramo i da dođemo do kvalitetnih zaključaka kako bi sigurnosna situacija u BiH iduće godine bila bolja i kako bismo mi izvršili misiju koju kao Parlament imamo. Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Uvaženi poslanik Borislav Bojić, replika. Izvolite.
Gospodine Džaferoviću, veoma pažljivo i pomno sam slušao ovo što ste govorili. Vještinom govora naravno pokušali ste da relativizujete terorizam kao najopasniju stvar u cijeloj ovoj priči. Dakle, akcenat u ovoj priči je terorizam, a Vi ste vještinom govora to sve skupa odvukli u onom smjeru u kome treba da se usmjeri ova rasprava, ne sporeći činjenice koje ste Vi kazali, jer Vi tu vještinu posjedujete, znate. To je moj utisak slušajući Vas kad ste govorili. Neću više da govorim o tome jer htio sam samo da kažem suštinu. Dakle, relativizovali ste terorizam, to je dakle suština. I naravno, to ćete Vi nastavi i dalje u tom smislu kako Vi gledate na stvar. Terorizam je jedna od najopasnijih stvari i njoj treba svakako posvetiti posebnu pažnju, ne umanjujući činjenice o kojima ste Vi govorili. Ali Vi ste to naravno vještinom govora pokazali kako treba skrenuti pažnju na neke druge stvari odvlačeći temu od one suštine o kojoj je bila rasprava u samom Parlamentu.
Zahvaljujem. Uvažena kolegica Dušanka Majkić, replika. Izvolite. 80
Htjela bih da kažem da sam razumjela onaj dio govora gospodina Džaferovića koji je govorio, kada je rekao nije islam terorizam, i neću da to dovodim u vezu. Istina, ali imamo izvještaj od State Departmenta koji ukazuju na pojavu radikalnog islama u BiH. To kažu izvještaji State Departmenta. I nikad se niko nije u BiH tome suprotstavio. Suprotstavljamo se tome samo ako to neko kaže od domaćih političara, onda se suprotstavljamo tome. Koliko mislite da je opasnost na jednoj strani ako se neke stvari gorifikuju? Dakle, isto opasnost ako se te stvari nipodaštavaju. Govoriti i zatvarati , u stvari stavljati glavu u pijesak i reći na tom planu se ništa ne dešava, to je takođe problem. I ja sam, uvijek sam govorila pitanje to će biti riješeno onog momenta kada Bošnjaci budu htjeli da se ono riješi, tog momenta će biti riješeno. Ja bih voljela da je neko iz reda bošnjačkog naroda pokazao tu volju da se s tim problemom uhvati u koštac. Imali ste ministra bezbjednosti, ni na koji način nije odavao utisak, naprotiv. Prvi put se sad evo desilo da neki ministar bezbjednosti, eto iz reda bošnjačkog naroda, govori o stvarima koje su vezane za ovu oblast, i prvi put imamo sad ovako ... priču o kojoj možemo govoriti. I to najviše od vas zavisi, mi ne možemo puno pomoći u tome. Dakle, molim vas, od vas najviše zavisi. Podršku ovome trebate najviše vi dati, jer nema završetka ove priče i stavljanja tačke na nju dok predstavnici bošnjačkog naroda ne kažu – to je zlo koje će se prvo udariti o glavu bošnjačkom narodu.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi kolega Šefik Džaferović. Izvolite.
Dakle, samo kratko. ja sam vrlo otvoreno govorio ovdje i uopće nisam ništa relativizirao. Terorizam je veliko zlo koje nikada nigdje ni jedan problem u svijetu nije riješilo, nego je proizvodilo samo nove probleme. Ja sam odbio da se poveže islam sa terorizmom i to je ono što sam ja, dakle, kazao i ja kod toga stojim, ništa više.
Zahvaljujem. Uvaženi poslanik Slavko Jovičić, diskusija. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Nekad mi se učini da je ova oblast toliko mi bliska, cijeli radni vijek kako neko reče negdje je proveo u tim, proveli su ljudi u raznim oblastima, svojim poslovima. I kada sam mislio da dosta znam o ovome onda sam sebe nekad, ne da se preispitujem, nego zbog budućnosti, i ne mogu izolovano gledati, moje djece. Moja djeca ne žive izolovano u skafanderima pa ne druže se sa drugom djecom. I ta druga djeca moraju biti od mene zaštićena i voditi računa ja moram o njima kao i o svojoj djeci, jer to je taj sistem koji bi mogao funkcionisati. Da li je nekom drugu od mog Jovana ime Safet, Muradif, Jozo, Petar, ja nikad ga nisam pitao s kim se on druži. Ja samo kažem sine nemoj ići tamo gdje je gužva, to roditelj tako svaki kaže. 81 Ali da se vratim izvještaju. Dakle, opšte poznate konstatacije koje sam uvijek iznosio ovdje u Parlamentu kad je u pitanju bezbjednost, to je dinamična kategorija, to nije nešto statično. I već ovi svi podaci iz 2012. godine, pa i ovi najnoviji iz 2013. su sa današnjim danom u 16 časova i 22 minute zastarili. Dakle, bezbjednost je dinamična kategorija, i što je najvažnije u tom cijelom segmentu nikad predvidiva. A to ću vam ilustrovati i ponoviti za one koji to neće da zapamte, a moraju zbog lične bezbjednosti sebe, svojih porodica, familija, Parlamenta, ne znam čega gdje se nađu, tramvaja, gdje god se nađu. Dakle, ne smije se niko oslanjati na bezbjednosne agencije, da će im samo oni štititi bezbjednost. Najjače svjetske obavještajne službe mogu identifikovati potencijalne ili izvršioce terorističkih akata imenom i prezimenom, njihove grupe, otkriti im možda i gradove, skladišta, naoružanja, ali nikada, da znate, ni jedna najsavremenija svjetska agencija obavještajna ni bezbjednosna neće moći otkriti namjere tih potencijalnih eventualnih terorističkih, kako bi ih nazvao, ne terorističkih nego terorista, kad će oni biti aktivni. E to je suština. Kad će oni izvršiti ono što imaju u svom prepariranom čipovanom mozgu, što je za njih normalana stvar, jer su uzeli vjerovatno pare, za pare rade, ili se bore za neke ideale. Da se vratim na našu stvarnost. Odmah da kažem hvala gospodinu ministru bezbjednosti, gospodinu Radončiću. I čovjek je nama dostavio ovaj izvještaj što je dobra stvar, ali mi moramo znati nadležnost Ministarstva, da su njegove kompetencije male tu. Dobije izvještaj MUP-a RS-a, Federalnog MUP-a, kantonalnih MUP-ova, obavještajne agencije, tužilaštva, svakoga nekoga, svojih savjetnika, pročita malo i u svojim novinama, znaju i njegovi novinari puno, i onda ... ovako. E, šta ja sada predlažem? Trebali bi mi jednom početi kao neke normalne zemlje funkcionisati a ne čekati samo onaj kalendar kad ćemo imati neke teme tamo, i ne slažem se, moram napraviti digresiju, kad bi neko rekao mi se ovdje svađamo. Ja nikad nisam čuo da je ovdje neko nekog uvrijedio gdje bismo mi tražili prekid sjednice Parlamenta zbog uvrede. Nema. Ali gospodo, gledate kao i ja, tuča poslanika, dobro mene bi dokačili ovi iza leđa, nema niko sprijeda, pobiše se u Parlamentu to je haos živi. Gdje to kod nas ima? Neće mene ... taću, Daca je moja i doktorka Nermina, ali slikovito hoću da vam dočaram da to ne ide. Kakve svađe u Parlamentu, pa ovo je jedan miroljubivi, jedan kolegijalni Parlament. To što nemamo uvijek identična mišljenja pa to je logično, bili bi, da imamo svi bi bili članovi SNSD-a jer biste trebali da mislite kao ja. Ali nećete nikada biti, nećete da mislite kao ja i što je logično, nemorate, ali neću ni ja misliti kao neka druga politička opcija i neki član, ali nikada neću biti protiv njega, to je njegovo pravo neka misli. Gospodo Bošnjaci, nije moja preporuka, odakle meni to pravo, ali shvatite nas, prošao je rat, evo ja sam žrtva tog rata, imam probleme strašne, ali jednom kad budete počeli da shvatate nas ovdje koji živimo, koji nigdje ne možemo otići, na Mars ili na neku planetu, kad Srbe počnete shvatat prijateljima, ne onim da se grlimo i ljubimo, gdje si, kako je, nego onako uvažavamo se kao prijatelji koji moramo izaći na ista vrata, ući na ista vrata, sjediti u istoj dvorani. Nemojte nastupati ovo kao danas, izgleda kao odbranaški. A ja vam tvrdim, za sebe kažem a i za svoje kolege jer znam kako nastupaju, pa je ko to boga vam od srpskih poslanika i političara poistovjetio vas pripadnike islama i Bošnjake ovdje u BiH sa ovim danas što tamo ratuju negdje u drugim državama. Pa i vi sami bi trebali reći – hej ljudi mi nemamo veze s njima bolan. Što to Šefik Džaferović nije organizovao svoju jedinicu i otišao dole da ratuje? Ma neće, Šefik će samnom kao prijatelj popiti kafu, kavu, Salko Sokolović, nema veze, Sarajlić, svi, pijemo kafu ovdje, kakvo njima pada na um ratovanje. Pa oni protiv toga trebaju da budu više nego ja, ali da javno i kažu, da osude to. I ja vas danas, evo molim – nemojte nikad više da pomislite da mi poistovjećujemo vas, 82 kad kažem vas mislim predstavnike ovdje koji ste mi najbliži, koji ste Bošnjaci, pripadnici islamske vjeroispovjesti, da vas neko poistovjećuje sa ovim radikalnim dole koji ratuju a ne znaju ni za koga, ni protiv koga ni za čega, ni zbog koga. Hajde dobro, ali moram ovo da objasnim jer više mi je preko glve to trpiti. I čitate vi, ovo što se dešava povratnicima, pa da li ste zapamtili. Prvi reagujem ja ako je povratnik Bošnjak napadnut u bilo kojem gradu RS-a, objave to mediji. Ali ljudi ne mogu ja osuditi tog koji je izvršio tamo neko djelo, i to je jedna vrsta, djelo terorizma kada napada nedužnog čovjeka, ako nije završena istražna radnja, sud ga osudio, nema ... glavnog, nema presude, pa mogu li ja prići u pravosuđe i reći on je zločinac. Ja samo kažem, u izjavi uvijek kažem – on u ime srpskog naroda to nije smio uraditi i tražim od bezbjednosnih agencija, službi, nadležnih institucija da završe taj postupak. Šta hoćete više od mene, i od nas. Dakle, to je sistem. Gospodine Bećiroviću malo strpljenja, šta ću.
Pa dobro, ja bih s ovih kategorija mi, vi, da se vratimo na dnevni red pa da malo ubrzamo.
Pa sve je ovdje vi, mi.
Ma nema mi, vi, svi smo mi vi.
Dobro, evo mi zajedno.
Eh bravo, ...
Evo mi zajedno, evo mi zajedno, svi ovdje zajedno mi. Ali hajmo to mi da prevedemo, da prevedemo u povjerenje a ne da kaže neko ovdje, eto ja nisam osudio što je onaj tamo napao, naravno da ću osuditi, ali da svi osude i ovdje prvi. Da ne čekaju kada će Slavuj s Pala reagovatišto su vrata izgorila na crki usred Sarajeva. Što ja moram reagovati? Treba da reaguje ovdje gospodin Sarajelić prvi, a nek mene telefonom zovne ako ja nisam reagovao što je ovaj tamo u Zvorniku napadnut ni kriv ni dužan povratnik. Osuđujem onog Srbina koji je to uradio, jer on nije smio uraditi ni u moje ime, ni u ime pravoslavlja, ni u ime Boga. I tražim da nadležne institucije ga procesuiraju, ne ja, ne mogu ga ja osuditi, nemam Koridora ovog 5, što ovaj ministar Hadžić pravi, pa da tamo stignem što prije i da vidim šta to rade. Dakle, da ja ne banalizujem stvari moraćemo uvesti jednu drugu politiku. Da imamo tematsku sjednicu o bezbjednosti i da ovdje dođe ministar, zatvorena sjednica, i da nam kaže kakvo je stanje., da direktor Obavještajne agencije kaže nam, da glavni tužilac kaže nam. To svi normalni parlamenti imaju. Šta će meni ovaj izvještaj koji je već zastario. Sve promijenjeno, što je bilo 2012. danas ne ličini ni na šta, sve promijenjeno. Tematska sjednica kao što sam govorio o 83 poljoprivredi. Te dobre stvari koje ... faktori vežu. Oblast bezbjednosti svakog živog interesuje, ne pita ga jel mu ime Slavko Jovičić ili mu ime Denis Bećirović, ili Fahro Radončić, ministar, ili ovaj, ili onaj. Svi smo, e tu smo gospodine predsjedavajući mi, svi mi, vi, oni i ostali smo zajedno mi kad je u pitanju bezbjednost da se borimo protiv svih pošasti koju ne tretira ni ovaj izvještaj. Zato dajem podršku maksimalnu ministru, da ove aktivnosti sprovede i da jednom ovdje čujem koji to ne slušaju i neće da rade kao što sam Vjeki govorio kada je bio tamo zadužen za onu komisiju, pomogao mu da radi, jel tako Vjeko, nikad ono do kraja ne dovedosmo. Pa ja podnesoh krivične prijave, odnesoh direktno na sto tužiocu. Znate šta mi odgovorio? Zastarilo sve. Završavam, zastarila informacija 2012., živimo u 2013. Hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Jovičiću. Kolega Anto Domazet. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Evo, danas imamo na dnevnom redu informaciju koja zaista predstavlja izuzetno kvalitetan dokument, analitičan, sveobuhvatan i mislim da on potvrđuje ustvari poboljšanje suradnje Ministarstva sigurnosti sa ovim Parlamentom. To je sigurno dobar znak. Ono što sam htio istaknuti ispred Kluba SDP-a u vezi sa ovom informacijom je jedan aspekt, aspekt sigurnosti koji u posljednje vrijeme se manifestira u jednoj vrsti tzv. transnacionalnog kriminala, a vezan je za činjenice da se radi o kriminalu koji se ostvaruje u tzv. unutarkompanijskoj razmjeni, odnosno transakcijama. Dakle, riječ je o odnosima matičnih kompanija koje imaju svoje kćerke, filijale u BiH. Dakle, fenomen je vezan za strana direktna ulaganja i za neke manifestacije kao što su transferne cijene, kao što su transakcije, kapitalne unutar kompanija, unutar tih povezanih kompanija itd. Vi znate za slučaj Birač Zvornik i Ukio Bank iz Litvanije kojim je znatno ugrožen ekonomski sistem BiH, preciznije RS-a. I bilo bi izuzetno značajno osposobiti sigurnosne agencije da u saradnji sa drugim institucijama, prije svega za kontrolu finansijskih operacija, počev od Centralne banke preko agencija za bankarstvo i za osiguranje itd., osigurati sistem i ranog upozoravanja kako bi se spriječile najgore posljedice koje mogu postati po, koje se mogu javiti po domaću ekonomiju. Hoće li se to sutra desiti sa Arcelor Mitalom, sa Simosom, sa Kapisom, Inom, Hipo bankom itd.? To su stvari koje bi jedna mala zemlja kao što je BiH, dakle mala zemlja koje često nemaju odbrambene mehanizme protiv transnacionalnih komplanija morala da ugradi u svoj sigurnosni sustav. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima kolega Zijad Jagodić. Izvolite. Ja vjerujem da Vi nećete dugo s obzirom da slije ove rasprave o jezerima ... za dijasporu. 84
Ja ću probati nekoliko rečenica reći. Sigurno ne bih želio komentarisati polemike i debate prethodnika vezano za radikalizam, nego prije svega bih želio da istaknem nešto što smatram da je svakako i to posljedica opšteg društvenog stanja u zemlji, prije svega ekonomskog, o čemu ni ovaj Dom vjerovatno nije podzeo sve što treba, ova parlamentarna i većina i jedna i druga. Međutim, ja kao član opozicije sigurno želim da iznesem svoje mišljenje. Da li se to kome svidjelo ili ne to je sad druga stvar. Međutim, problematika koju sam uočio čitajući ovaj izvještaj sigurno meni je u velikoj mjeri poznata, međutim ona se može sažeti u nekoliko stvari koje, kažem da su definitivno ključne u pogledu ekonomije. Narod kada je nezaposlen, kada nema od čega da živi sigurno da preko noći izmisli ideju i kreće u poslu koga ga, gdje ga misao vodi. To je najčešće protivzakonito, kriminalno itd. Dokazi su iz ovih tabela, koje smo vidjeli, da je kriminal manje više u porastu. Međutim, mene zabrinjava to što je, prije svega porast izvršioca krivičnih djela u organiziranom kriminalu, čak do 40%. Često puta postavljam pitanja Upravi indirektnog oporezivanja kada je u pitanju, evo pogledajmo, problematika trgovine, prekogranične trgovine naftom koja se prikazuje kao uvoz lož ulja. Riječ je o više desetina miliona maraka, to je velika stvar. Dakle, sigurnosti u tom dijelu nemamo. Ukoliko bi sa takvim prihodima, takvim porezima situacija bi se mogla sigurno drugačije odvijati na terenu, bar za koji procenat bi se smanjila. Druga stvar, svjedoci smo da, kroz izvještaje u pogledu tendera, tenderi su praktično najveća i najslabija tačka naše ekonomije što se odražava kroz sve, i javni i privatni sektor. Praktično najviše žalbi, najviše tužbi, najviše problema, najviše kriminala i na tome bi trebali nešto učiniti. Druga stvar neuplaćivanje poreza, doprinosa, pa čak i obaveza do povjerilaca, to je jedan od velikih problema koji opet se tiče kriminala. Vjerujem ne samo organiziranog nego i ličnog. Šta bih želio ovdje, kriminal recimo u zdravstvu evidentan je, mogu reći, u cijeloj BiH. Da istaknem samo jednu stvar da mnogi doktori praktično rade u javnim ustanovama, izuzetno dobro osigurani, bar u najmanju ruku osigurani su tako kao što im njihova standardna klasifikacija praktično omogućava. Ali praktično oni su isto tako veliki specijalisti da u svojim privatnim kućama imaju svoje laboratorije i na kraju krajeva istovremeno prisiljavaju pacijente da im dođu ukoliko ne žele da budu tek 2015. ili 2016. godine na dnevnom redu u Univerzitetsko kliničkom centru neke regije itd. Smatram da je tu potrebno ... Što se tiče uvoza sumnjivih lijekova, pokvarene hrane, svjedoci smo bili prije nekoliko vremena uvoz pokvarenog mlijeka od određenih kompanija iz okruženja. Međutim, sada je problem kako to mlijeko sanirati, kako to mlijeko neutralisati. I ostalo je da praktično to svaki dobavljač, odnosno svaki proizvođač na svoj način, na neki način kompostuje. Ali prema preporukama koje sam iščitavao kažu da je i taj oblik neutralizacije izuzetno štetan. Na šta će se odraziti, ja mislim da je i ovo dio sigurnosti, čemu treba posvetiti određenu pažnju. Takođe me zabrinjava porast nedozvoljenog držana oružja i eksplozivnih materijala. Međutim, ... ubistvu ljudi, evo prije smo spomenuli određene krajeve u BiH gdje narod na neki način osjeća nesigurnost, bez obzira koje vjere, koje nacije itd. Sigurno da i to doprinosi da se ljudi 85 sami naoružavaju, najčešće ilegalno. Međutim, u tom dijelu moramo učiniti što je moguće više da se sigurnost svih građana popravi. Ono što sam posebno želio istaći, međutim, evo ministar prometa i komunikacija je otišao, ali sam htio da mu sam postavim, da ga podsjetim da svake godine u BiH između 300 i 350 građana BiH smrtno strada. Preko 10.000 učesnika u saobraćaju praktično dobije, praktično je sa lakšim tjelesnim povredama. Oko 1.500 osoba učesnika u saobraćaju zadobije teže tjelesne povrede. Sve se to odražava u tom finansijskom, ekonomskom, socijalnom, društvenom, praktično dijelu negativno po našu zemlju. Međutim, ovo su stvari koje bi želio da u narednom periodu, kao što su prethodnici rekli, da kroz određene javne rasprave ..., učinimo što je moguće da se ove stvari na neki način poprave i u onoj mjeri smanje koliko je to moguće više. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Zvonko Jurišić. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Kolegice i kolege. Evo, po pitanju Informacije o stanju sigurnosti u BiH imam potrebu da kažem nekoliko riječi, mada se od prethodnika koji su sudjelovali, kako u raspravama tako i u replikama, čulo dosta toga i mislim da bi se, i u biti su već kroz mišljenje povjerenstva, znači Zajedničkog povjerenstva za obranu i sigurnost, neki zaključci su tu naspisani, i u svakom slučaju u potpunosti podržavam ove zaključke. Ali evo, prije toga bih rekao, osvrnuo se na ovaj sam dokument koji je ovdje pred nama svima. Moram reći da je ovo jedna izvanredna informacija koja svima nama koji bolje ili manje dobro poznajemo stanje sigurnosti na razini BiH. Iz ovoga dokumenta možemo ipak spoznati kakvo je to stanje iz svih oblasti koje tretira Ministarstvo sigurnosti zajedno sa svojim agencijama, pođući od SIPA-e, OSA-e, ovog Odjela za rad sa strancima, granične policije i svih nekih međunarodnih organizacija koje se bave zaštitom osoba i materijalnih dobara i države BiH. Ovdje je bilo riječi na neki način da je u BiH prisutan ili bojaz postoji od terorizma. U svakom slučaju treba o tome vrlo jasno i decidno govoriti i ne treba teroriste potencijalne i one koji stvarno jesu ne treba ih svrstavati po vjerskoj, nacionalnoj ili nekoj drugoj vrsti, nego su oni u pravom smislu riječi teroristi da bi ostvarili određene svoje ciljeve. Oni su ubojice, oni su kriminalci da bi odradili određene poslove za sebe ili za određene grupacije koje stoje iza njih. Ja ću možda spomenuti ljude opasne, ono što kaže po zakonu, koji su cijelo vrijeme u sukobu sa zakonom a žive na prostoru Hercegovine koja je u neku ruku, ne znam, 80%, gledajući od Stoca pa do Livna, 80% nastanjena hrvatskim življem i tamo su najveći i najopasniji tipovi iz reda hrvatskog naroda. Nisu iz reda bošnjačkog, nisu ni iz reda srpskoga, nego najveći su ti kriminalci koji su opasni po cjelokupnu zajednicu, a itekako su uvezani sa kriminalcima koji žive i rade u Trebinju, u Crnoj Gori, Podgorici, Nikšiću, pa preko granice, preko Drine, pa onda dalje ti putevi preprodaje droge, naoružanja i otalog koji vode za Hrvatsku, za Zagreb, dalje za Sloveniju i za Austriju. Ali ovdje se spominje i u ovom Izvješću a vidim da je i ova Komisija u svojim 86 zaključcima tako nešto predložila i odgovorno tvrdim da su ovi ljudi, koji su opasni po društveni poredak u BiH, po njen sigurnosni poredak, po sve građane bez obzira na narodnu, nacionalnu i vjersku pripadnost, znači oni su u sprezi sa vlašću. To je ovdje i navedeno. Pa, ovdje ima, na 19. stranici, ovo iščitava i vidim ove likove i znam probleme ljudi koji rade ovdje, kaže zbog teških krađa putničkih motornih vozila, krivotvorenja isprava, prekucavanja brojeva šasija, preprodaja otuđenih motornih vozila i niza drugih kaznenih djela zašto su postojale osnovne sumnje da su počinili kazneno djelo organizirani kriminal iz članka 250. KZ BiH. Osumnjičene osobe su predane na daljnju mjerodavnost postupajućem tužitelju Tužiteljstva BiH koji ih je pustio na slobodu. Znači, ovi kada ih dovedu postupajućem tužitelju ova patrola policijska često puta se, dobiju neku napojnicu ili dnevnicu pa svrate u Jablanicu na pečenje, ovi koje su ostavili ovamo gore prije njih dođu u Hercegovinu i onda ih zovu telefonom da su se već vratili. To su činjenice. Jedna od tih kriminalnih grupa je sada u pritvoru, pa sam imao prilike razgovarati sa ljudima, odgovornim ljudima, prije svega sa komesarom policije Županije zapadno-hercegovačke kojeg je policija čuvala nekih dva mjeseca jer ovi isti su mu prijetili ostavivši mu metak na kućnom pragu u pismu itd., i oni su bili zaštićeni apsolutno i od pojedinih agencija sa razine države, pa i od susjednih i susjednih država, sa obrazloženjem da oni rade određene poslove za sigurnost ... A ti ljudi se bave terorizmom, postavljajući eksplozivne naprave županijskih sucima, kradući vozila. I onda ako hoćete prijaviti krađu vozila, mom bratu su ukrali auto vrijedno 20.000 maraka prije četiri mjeseca, nemoj slučajno prijaviti na policiju tada ga sigurno nećeš nikada naći, nego razno raznim tim grupacijama koji se bave tim poslovima. Ali evo, otkad su ova gospoda u pritvoru moram vam reći da ima tri ili četiri mjeseca sa prostora nije ni jedno auto ukradeno dole. A ova grupa postoji, nisu oni od juče tu, oni postoje od lani, preklani, ne znam ni ja otkada. Ali sada evo izgleda da se neko odvažio, ako u tome ima, evo ministar sigurnosti i ove agencije svaka im čast, zato imaju moju pohvalu, potporu u radu, znači za unapređenje svog rad i u daljem je li, i u daljem djelovanju u narednom periodu. Evo, kažem to su otprilike na neki način činjenice s kojima mi živimo, toga smo svjesni, jer ne treba, ove kriminalce ne treba ih znači svrstavati koje su vjeroispovijesti, koje su narodnosti, koje su nacionalnosti, boje kože, jer oni su jednom riječju kriminalci, opasni tipovi za sve nas ovdje a i za sredine u kojima oni žive i u kojima djeluju i šire je li. Jer, kažem ako se boji ovakvih ljudi prvi čovjek policije u jednoj regiji, koji znam da je hrabar i odvažan, onda je objektivno problem u državi. Onda možete zamisliti kako će običan čovjek se ... Pa onda ako ih ostavite, ne znam ni ja, u kantonalnom tužiteljstvu ovi ih zadrže tri sata i onda ih puste, jer nikada nisu podnijeli bilo kakvu, znači kaznenu prijavu protiv takvih jer ne smiju, jednostavno jer su uvezani s njima, iz koijih razloga ja to ne znam. I zato kad govorimo, volio bih ovdje, što je govorio kolega Jovičić, da to jedna tematska sjednica Parlamenta bude, znači o sigurnosnom stanju u BiH, cijelom njenom prostoru, da tu budu tužitelji, ne samo, ne znam, državni tužitelji da budu i drugi tužitelji, da budu direktori policija i RS-a i Federacije i kantonalni ministar sigurnosti da mi, evo ovako iz nekih slučajeva, i postavljamo pitanja i da raspravljamo. Tendencija i cilj sviju nas je da se sigurnosna situacija u BiH poboljša, da se građani BiH osjećaju sigurno na svakom njenom dijelu zemljišta, bez obzira kako se zvao. Mislim da u tom pravcu trebamo svi i raspravljati i podržavati agencije koje se bave, kažem evo, sigurnosnom situacijom u BiH. 87 Naravno da je interesantno ovo što je govorio kolega Džaferović, analizirati, vidim u 2012. godini u ovom Izvješću je povećan broj ubojstava u BiH. Ja savjetujem, evo Ministarstvu sigurnosti da, jer sam čuo nedavno izjavu, evo sutra je suđenje čini mi se predsjedniku Federacije zbog posjedovanja nelegalnog pištolja, koji je rekao da ljudi drže automate kući. Pa točno za automate kući jednostavno bi trebala država da otkupi te automate i sve moguće oružje koje neko drži neovlašteno, nezakonito i neprijavljeno, ne da neće biti kažnjen, nego dati mu, ne znam ni ja, 100 ili 200 za tu neku pušku da to preda. Možda će stimulans biti taj novac da to ne drži negdje u podrumu, ne znam ni ja, ili u garaži, ili u nekome šaložu je li, koji su sa sela znaju šta je šalož. Tako da na taj način stimuliramo i predaju takvog oružja i na taj bismo način sigurno smanjili potencijalne opasnosti za ranjavanje ili eventualno neka ubojstva. Žao mi je što je otišao ovdje ministar prometa i veza, kada govorimo o kriminalu da li je kriminal sastavni dio institucija BiH. Imamo najnoviju ovu aferu sa izgradnjom mosta na rijeci Savi u Svilaju gdje nije potpisan ugovor sa izvođačem radova koji je, navodno se zakasnilo, namjerno ili nenamjerno, sa tim ugovorom. Znam da je ministar za medije izjavio da će o tome progovoriti ko je odgovoran, ali evo dobro bi bilo danas da je eventualno nam progovorio ko je odgovoran za to što nas tuži neko za 5 miliona maraka. Sigurno će dobiti na sudu, ali ljudski faktor je kriv ... da znamo o čemu je riječ. Hvala predsjedavajući.
Zahvaljujem. I ja bih vas zaista pozvao, svi znate šta je tačka dnevnog reda, da se pokušamo fokusirati, ako je ikako moguće. Neću ograničavati raspravu, ali da u nekih 4-5 maksimalno minuta da se svedu diskusije. Ovo se ne odnosi, naravno na narednog diskutanta, riječ ima poslanik Adnan Bašić, već je generalna sugestija svim poslanicima. Izvolite.
Ja se izvinjavam, izvinjavam se gospodine predsjedavajući, malo sam se previše zamislio slušajući sve ovo. Neke riječi su mi ovdje, koje su izgovorene, veoma teško pale kao čovjeku. Ali s druge strane, kao star čovjek, mladosti opraštam i brzopletoj i često ružnoj politici koja se ovdje pokazuje. Ja čisto sumnjam da svi baš vjeruju u ono što su izgovorili i u tome je spas i nada svih nas, da je to ipak samo trenutna i dnevna politika. Kada govorimo o sigurnosti jedne države, a ovdje se radi o državnoj sigurnosti, mi smo državni Parlament, Izvještaj je državnog ministra sigurnosti. Upravo dok sam čekao da me prozovete da kažem par riječi za one puno mlađe od mene, a i za neke koji su blizu mojih godina, možda ne znaju, igrati se sa davanjem epiteta terorista i terorizam, vrlo je opasno. Kao što je terorizam danas, a i prije, i uvijek, je nešto najopasnije što se dešava u svakom društvenom političkom uređenju. Samo jedan segment koji to potvrđuje, terorizam je najopasnija ljudska djelatnost koju je nemoguće kontrolisati, apsolutno nemoguće. I zato sam se prisjećao iz životnog iskustva, kada sam saznao šta je terorizam, dalekih 60-ih godina kada je bauk terorizma krenuo Evropom, a evo vidite do dan danas se proteže. Počelo je u Madridu kada su u sred glavne madridske ulice digli u zrak blindirani automobil, čini mi se šefa Bjanka, šefa policije Madrida, 88 naravno Baski, a onda je to počelo sa brigadama Roso u Italiji, kada su ubili premijera poslije kidnapovanja, u Zapadnoj Njemačkoj ... sijao strah i paniku, a 1969. godine i u ex Jugoslaviji pa i u našoj BiH došao je taj terorizam. Počelo je sa postavljanjem i paljenjem šuma za vrijeme turističke sezone na Jadranu, pa postavljanjem bombe u glavnu željezničku stanicu u Zagrebu, pa bombu u kinu „21. Oktobar“ u Beogradu i na kraju kao veliko finale u kojoj smo nažalost, svi mi ovdje koji smo bili tada u rezervoj vojsci učestvovali, ona pojava terorističke grupe od 19 ljudi iz Australije, znate, oni koji su tada živjeli znaju vrlo dobro šta se dešavalo. Dakle, terorizam je nešto mnogo više od ovoga o čemu mi ovdje govorimo i mnogo opasnije od onoga o čemu mi pričamo. Protiv terorizma se mora boriti čitava država, čitava država. Ne pojedinac, ne institucija, ne službe sigurnosti, čitava država, jer to je rak rana današnjeg društva. I samo da vam kažem još jednu stvar, ja duboko vjerujem da Ministarstvo sigurnosti koje je trenutno imalo veoma dobrog uspjeha u mnogim ovim dijelovima Izvještaja koje smo mi počitali, i meni su ga čitali, i duboko sam uvjeren ako budemo podržavali ovakav rad našeg Ministarstva sigurnosti, evo vidite i tužilaštvo se konačno i definitivno otrijeznilo i shvatilo da mora da radi i da igra ulogu koja mu je namijenjena, i duboko, duboko sam ubijeđen da će u narednom periodu veliki broj nerazriješenih slučajeva, ovih koje mi sada imamo još uvijek a vezani su za najopasnije vrste kriminala, i onoga privrednog o kojem je neko govorio jer je i to za mene krađa, lopovluk i strahoviti kriminal prema ovome jadnom i napaćenom narodu, jer za mene su ti veći lopovi nego oni koji pljačkaju banke i novac, koji krade i ono malo sirotinje što nam je ostalo poslije rata. Ja bi njima dao više kazne nego ovim hrsuzima što kradu banke. I duboko sam ubijeđen da ćemo uz našu podršku i svesrdnu pomoć, a ne ovakve stvari koje su se danas dešavale, molim vas, pomoći da se sigurnost u ovoj državi za svakog njenog stanovnika stvarno dovede na pravu mjeru kakvu konačno i definitivno zaslužujemo. Dosta je nama bilo svega, svakog oblika terorizma, sve smo preturili preko glave. Vrijeme je da bar neke generacije imaju mir, sigurnost, lijep i siguran život u ovoj zemlji. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Poslanik Niko Lozančić ima riječ. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedatelju. Uvažene dame i gospodo. Evo, ja ću pokušati s jednog malo drugačijeg ugla sagledati ovu Informaciju jer imamo informaciju o stanju sigurnosti u BiH i ona je, moram reći dobrim dijelom zadovoljila naslov koji nosi. Znači, mislim da imamo dosta informacija o tome kavo je stanje sigurnosti bilo, evo 2012. godine iako mislim da je ono manje ili više slično i evo sad kad mi raspavljamo o ukupnom stanju sigurnosti. Zašto se ove informacije dostavljaju nama ovdje u Parlament? Prvo da budemo informirani o vrlo bitnom aspektu društvenog života u BiH, znači o ukupnom stanju sigurnosti svih građana, institucija, ustavnog poretka itd. A drugi, pa možda i važniji razlog zašto nam se dostavljaju ovakve informacije jeste da institucije koje rade na provedbi zakona, koje su u sustavu odgovorne za stanje sigurnosti, zatraže podršku Parlamenta u donošenju eventualno boljih, kvalitetnijih, operativnijih, kako hoćete, zakonskih propisa kao boljeg alata u rukama institucija, kako bi stanje sigurnosti bilo još bolje nego što jeste. 89 Imamo konstataciju u ovoj Informaciji da je, unatoč svim ocjenama pojedinačnih pojavnih oblika, stanje sigurnosti zadovoljavajuće i ja ću se složiti sa tom ocjenom. Ja se neću baviti pojedinačnim pojavnim oblicima kriminaliteta u BiH, nego ću nešto reći na nekoliko primjera kako mi samo u jednom danu malo različito gledamo na svoju ulogu u ovom sustavu. Mi smo jutros imali pred sobom Prijedlog dopuna Zakona o krivičnom postupku, koji je posljedica provedbe Odluke Ustavnog suda, u kome su neke kolege problematizirale činjenicu da će sud moći procjenjivati kad i u kojem slučaju da odredi pritvor, što to nije izričito zakonom propisano itd. Danas smo čuli, kroz raspravu o ovoj točci dnevnog reda, da se određeni posebno ispoljeni društveno opasni oblici kriminala i najefikasnije možda sprečavaju i preventivno i represivno stavljanjem protagonista tog i takvog kriminala u pritvor. Između ostalog i zato je predviđena institucija pritvora. Pa kad, vidio sam u ovoj Informaciji da Ministarstvo ima u pripremi jedan, evo da kažem niz zakonskih propisa koji će još popraviti učinkovitost sigurnosnog sustava u BiH u borbi protiv određenih oblika kriminaliteta. Mislim da sam razumio da je u prijedlogu pripreme Prijedlog zakona o pranju novca, Prijedlog zakona o zabrani finansiranja terorističkih organizacija. I evo, ne znam jesam li registrirao još neki zakon koji je u pripremi. Dobro bi bilo u ovoj Informaciji, radi lakšeg praćenja, radi lakšeg razumijevanja, radi operativnijeg i naše uloge u svemu tome, da smo na kraju ove Informacije, što je uobičajeno jel', dobili prijedlog mogućih zaključaka i prijedlog mogućih mjera koje mi kao zakonodavno tijelo možemo u ovoj sferi, ne sporeći ove zaključke našeg Povjerenstva, ali moram reći ... više mi liči na zastupnička pitanja, iskeno mislim, jer tamo se pita Ministarstvo šta je s ovim, šta ćete poduzeti s ovim. To možemo kroz zastupnička pitanja svako od nas pitati. Danas bi bila suština da mi kažemo, da donesemo ocjenu, jer ovo je Informacija o stanju sigurnosti, je li stanje sigurnosti zadovoljavajuće, kako kažu u Informaciji. Evo, ja sam rekao svoj stav. Znači, zaključak – stanje sigurnosti je zadovoljavajuće. Je li sigurnosni sustav koji mi imamo danas u BiH dovoljno kapacitiran, dovljno kadrovski, dovoljno tehnički osposobljen da se može uhvatiti u koštac sa svim oblicima kriminaliteta koji su danas značajni i koji značajno utječu na sigurnosno stanje u BiH. E, oko toga nemamo ovdje baš puno odgovora, jer to je, kod nas se to tretira kao vruće političko pitanje, onda svi bježe od toga da ne bi slučajno uletili u sferu politike. Da li taj sustav, znači može odgovoriti na sigurnosne izazove, i mislim da je ovdje pobrojano, najvećim dijelom da su pobrojani svi ili manje više, evo da kažem, nikad nisu svi, najveći broj tih sigurnosnih izazova? Ima stvari na koje sigurnosne agencije ne mogu utjecati. One ne mogu utjecati na povećanje broja uposlenih u BiH, one ne mogu utjecati na povećanje plaća, one ne mogu utjecati na povećanje mirovina. One ne mogu utjecati na činjenicu da nam već pomalo, mislim da je prošli mjesec, bila obustavljena isplata mirovina u Federaciji nekoliko dana iz nekih razloga, na tu činjenicu. A to su činjenice, to su aspekti, to su situacije koje značajno dobrim dijelom utječu na opće sigurnosno stanje. One nažalost ne mogu utjecati ni na to kako ćemo mi iz ove dvorane ili sličnih dvorana širiti klimu o stanju u BiH, jer koliko god mislili ili se žalili kako evo mediji ne prenose to, nekakvim čudom građani ipak budu informirani, pogotovo o onim žešćim, pod znacima navoda, istupima, izjavama, koje, moram reći, ne doprinose baš stabilizaciji ili stabilnom sigurnosnom stanju. I oni ne mogu utjecati, realno govoreći, na političke prilike u BiH koje su isto tako snažan, imaju snažan utjecaj na ukupno sigurnosno stanje. 90 Ja bih znači, uz podršku ovakvim nastojanjima Ministarstva, jer smo konstatirali ovdje u ovoj Informaciji da je poboljšana suradnja između mnogobrojnih sigurnosnih agencija. S jedne strane to je dobro, međutim ako ta suradnja nije propisana kao obveza zakonom, ako ona ovisi, kako je to i rečeno ovdje, o kadrovskim promjenama u jednom i u drugom ministarstvu, nisam siguran da imamo trajno garantirano sigurnosno stanje. Znači, nama treba na zakonu utemeljeno trajno garantirano sigurnosno stanje i treba nam sigurnosni sustav koji može odgovoriti tim izazovima. I da nešto ne previdim, ovdje je ocjena koja možda i stoji, ja moram reći ali uzeću je baš s rezervom, kako su neki dijelovi vlasti, doduše evo ne znam ni ja iz kog razloga je preskočeno zakonodavna, ali spomenuta je izvršna i sudbena vlast, uvezani sa organiziranim kriminalnim skupinama. Neću tvrditi ni da jeste ni da nije. Međutim, ovakva ocjena bez žestoke argumentacije o informaciji je malo, po meni, rizična. Plašim se da takvim žestokim ocjenama ne devalviramo opasnost, ne devalviramo problem kao problem, jer olako ga izgovaramo. Znate tamo, ja sad prevodim ovako slobodno, tamo su iz izvršne vlasti, a izvršna vlast su ministri, izvršna vlast su direktori nekih agencija i pravosuđe, to su vam sudci i tužitelji, oni su uvezani za nekakvim organiziranim kriminalnim skupinama. Ja se s tim, s takvom ocjenom ne mogu složiti, ne mogu se složiti kao generalnom ocjenom. Da im eventualno pojedinačnih slučajeva, takvi slučajevi moraju biti argumentirani i procesuirani. A stavljati takve slučajeve u Informaciju, bojim se da je malo prejako, jer ne bismo smjeli takve ocjene to su teške ocjene, ne bismo ih smjeli devalvirati. Znači, i kad ima moramo se tome suprostaviti. Pitanje oko koga je ovdje puno pričano, pazite terorizam je globalni svjetski problem i nije on problem BiH, niti je problem u BiH, niti je NATO kao problem u BiH, on postoji u svijetu. I samo je pitanje koliko su naše institucije, koliko smo mi svi skupa osposobljeni da se borimo protiv toga. To je meni pitanje broj jedan, znači jesmo li ili nismo? Možemo osigurati bolju uvezanost sigurnosnih agencija, možemo li efikasnije odgovore na sve izazove, možemo li osigurati bolju opremljenost, možemo osigurati, evo zašto ne, i bolje plaće koje su mizerne u sigurnosnom sustavu, možemo osigurati još bolji, profesionalniji i neovisniji pravosudni sustav. E, da vidimo kako. Koje zakone treba promijeniti koje popraviti. I evo to bi po meni trebao biti naš odgovor. U svakom slučaju Informacija je vrlo sadržajna uz, evo manjkavosti po meni, što nema ovih prijedloga u zaključnom dijelu prijedloga zaključaka, a ne pitanja o određenim stvarima. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I poslednji prijavljen, riječ ima poslanik Amir Fazlić. Izvolite.
Dobro, evo ja kao, teško je nešto sad novo reći o Informaciji o stanju sigurnosti u BiH, međutim mogu reći da ono daje niz, niz ovako podataka i nemoguće je neke stvari ne ponoviti, ali evo ja ću ovu sugestiju predsjedavajućeg da se držimo barem do 5 minuta diskusije, uvažiti i iću n neke konkretne stvari. 91 Mislim da je metodologija izrade ove Informacije dobra, jer nam zaista daje jedan pregled stanja. Ono o čemu bi možda mogli razmisliti kao poslanici i kao Parlament, gledajte, ovo je kraj avgusta mjeseca mi raspravljamo o Informaciji iz 2012. godine. I zaista kad pogledamo ovdje neke podatke, malo, zabrinemo se svi, znači ne gledamo ni ko je ministar, ni koja je opcija na vlasti, ni ko je pozicija, ni ko je opozicija, jer stanje sigurnosti u BiH interesuje i obične građane. Ja vjerujem da oni dobiju ove informacije ovako da bi se malo više od nas zabrinuli, ali mi znamo specifičnost posla u BiH i problema i svega ostalog, pa to možda malo drugačije gledamo. Ono što bih ja volio da ministar podvuče neku paralelu, ja znam da je ovo Izvještaj iz 2012., ali i znam da će 2013. doći tamo negdje pred izbore, da nam kaže globalno sad s kakvim podacima raspolaže, jel' idemo ubolje, jel' se neki pokazatelji ovdje popravljaju ili ćemo 2013. kad budemo raspravljali opet se svi ovdje čuditi kako je povećanje određenih negativnosti kroz ove cifre i procente izaženo. Evo, ono što mene brine recimo, to je recimo izvršenje krivičnog djela pranje novca. Kaže da je čak veći 84% u odnosu na 2011. godinu, a onda gore prethodna ova stavka gdje se kaže da nema spoznaja da je bilo finansiranje terorističkih aktivnosti i da nije bilo sumnjivih transakcija, što me onda ohrabruje. Ali ovdje kaže, imamo ovo povećanje za 84%. Znači, gdje to ide, kako to, dobro je što ne ide u terorizam, ali ovo je velika zaista stavka. Ja bih volio da je ovo izraženo i u nekoj globalnoj cifri, ali evo, vjerovatno je tamo u Izvještaju, nisam ja, ja gledam ovu skraćenu verziju. Onda me malo interesuje, kaže – krivična djela korupcija da je povećano za 14,3%. I ono što me posebno brine, zbog mladih, zbog mladih naraštaja, a to je da je broj krivičnih djela vezanih za drogu, a stalno imamo neke akcije u društvu da spriječimo ovo zlo, da je povećano za 10,3%. Pa zatim porast trgovina ljudima za 25% u BiH, pa u ovako maloj zemlji specifičnoj za 25%, to je zaista ovako neki pokazatelj koji te uznemiri. Ja nisam mislio diskutovati, ali kad sam ove podatke ovako ovo vidio, ovo je zaista alarmantno. Ja znam da Ministarstvo poduzima, ja znam da agencije poduzimaju, ali ovo je faktičko stanje. Ima nešto i dobro, evo, kaže smanjen je broj tzv. zločina iz mržnje, odnosno ... nacionalne, rasne i vjerske netrpeljivosti, znači smanjeno je čak za 66%. Da li je to, sad nemam poređenje tamo 2011. i 2012. godina. E u tim nekim stvarima bi zamolio ministra, znam da mu je nemoguće, i ne mora ako ne može dati podatak, ali da kaže i da li neki pokazatelji za 2013. godinu govore da barem u ovim oblastima ima nekog napretka. Ja znam da ovdje treba jedna šira akcija društva, pogotovo kad je u pitanju povećanje krivičnih djela u oblasti droge i svega ostalog. Evo, metodološki mi se sviđa Informacija, ali se moram zadržati na ovom dijelu na kojem je kolega Lozančić, kaže – neki dijelovi vlasti su u vezi sa organizovanim kriminalom. Ja mislim da je to alarmantno i da bi ovdje trebalo, ne treba formirati nikakve komisije, ako ima spoznaje da su to neki dijelovi vlasti onda mora se imati i konkretizacija, jer ne može se tek tako reći neki dijelovi vlasti. Da vidimo ko su to, da otvorimo tu priču i mislim da je to na dobrobit građana BiH ako te stvari ne zataškavamo, koliko god bolno da bilo, koja god je partija i koji god je pojedinac. Mislim da Informacija, osim ovih zaključaka Komisije koje treba korigovati, se može privhatiti i primiti k znanju i mislim da moramo dati svi potporu svim agencijama i Ministarstvu, kako bi sigurnost građana BiH u narednom periodu bila što bolja i kako bi se svi u BiH, svi građani BiH osjećali bezbjedno. 92
Zahvaljujem poslaniku Amiru Fazliću. Zatvaram 12. tačku dnevnog reda, a izvinjavam se riječ ima, zamjenik predsjedavajućeg Predstavničkog doma, Milorad Živković. Izvolite.
Zahvaljujem. Znam da je frustrirajuće na kraju razgovarati ili diskutovati, ali vjerujte da sam ja frustriran diskusijom koju smo imali povodom ove tačke dnevnog reda dva sata. Frustriran sam iz razloga što nismo prekinuli raspravu na početku rasprave i zamolili ministra, koji je bio tu od početka, da izađe da objasni Informaciju i da nam da odgovore na pitanje koje je Komisija nama ovdje dostavila i prvi put da glasam za zaključke koji su u obliku pitanja. I da mi odgovori, ako ne može odgovoriti, zašto nije Komisiji odgovorio na ta pitanja ili da pitam komisiju jesu li pitali ministra na komisiji ova pitanja? I da nakon toga sve što smo raspravljali ovdje nismo uspjeli izvesti ni jedan zaključak, mimo ovoga što je Komisija dala osim zaključka SDA koji koriguje zaključke Komisije. Šta smo mi to radili kolegice i kolege zadnja dva sata, o čemu smo ovdje raspravljali i šta smo zaključili? Zaključili da ćemo pojačati zaključke Komisije, odnosno njihova pitanja prema ministru koji će on nakon 30 dana da dostavi u obliku odgovora, a nismo upitali komisiju zašto nije tražila, i dobila bi, od Kolegijuma da se odloži raspravljanje o ovoj temi, dok ministar da odgovore na ova pitanja i onda Komisija da neke zaključke koje bi ovdje smisleno razgovarali, uputili šta treba uraditi da sigurnosna situacija u ovoj zemlji, koja nije dobra, se popravi. Znači, nemam nikakav zaključak, imam samo konstataciju da sam frustriran ovim što smo uradili. Hvala.
Zatvaram 12. Tačku. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda, Ad.13. Izjašnjenje ministra sigurnosti BiH Fahrudina Radončića o navodima i tvrdnjama koje je iznio u magazinu Večernjeg lista „Obzor“ od 18.05.2013. godine protiv člana Predsjedništva BiH Bakira Izetbegovića i Stranke demokratske akcije (realizacija inicijative poslanika Kluba SDA, usvojene na 50. sjednici, održanoj 18.07.2013. godine) Dakle, ovdje je riječ o realiziranju usvojene inicijative. Ministar sigurnosti gospodin Fahrudin Radončić je pozvan na sjednicu, on je tu na sjednici, inicijativa je i njemu dostavljena. Ja mislim da bi ovu tačku trebali otvoriti, prije svega da sada od, pretpostavljam, šefa Kluba SDA prvo čujemo koja je svrha, smisao, koji su efekti očekivane rasprave, a nakon toga evo i od ministra. Izvolite. 93
Hvala gospodine predsjedavajući. Dakle, smisao inicijative jeste i bio da gospodin ministar bude na sjednici i da se izjasni, kako prva riječ kaže, izjašnjenje ministra sigurnosti gospodina Radončića. Dakle, nas personalno ni gospodin Izetbegović ni gospodin Radončić ne interesuju kao pojedinci, nego nosioci vrlo važnih funkcija u ovoj državi, a intervju koji je gospodin Radončić dao kao ministar ove zemlje je, i navode i kopiju s tog intervjua ste dobili u ovoj našoj inicijativi, pa bi mi volili čuti ministra i onda bi se shodno tome i očitovali. Hvala.
Zahvaljujem. Ko se dalje javlja za riječ?
nije uključen mikrofon
Riječ ima Asim Sarajlić.
Gospodine ministre, ja mislim da ste Vi ovu inicijativu i ovaj materijal dobili, ovo je 23.05. ovdje bilo u Skupštini na ovoj sjednici, došlo je, dakle na Vaš kabinet, ali evo nije problem ja ću pročitati. Dakle, na osnovu člana 8. Poslovnika Predstavničkog doma Klub poslanika SDA podnosi sljedeću poslaničku inicijativu: – Predlažemo da se na prvoj narednoj sjednici Predstavničkog doma uvrsti tačka dnevnog reda koja glasi: Izjašnjenje ministra sigurnosti BiH Fahrudina Radončića o navodima i tvrdnjama koje je iznio u magazinu Večernjeg lista „Obzor“ od 18.05.2013. godine protiv člana Predsjedništva BiH, gospodina Bakira Izetbegovića, i Stranke demokratske akcije. Obrazloženje: Od kada je izabran za člana Predsjedništva BiH, gospodin Bakir Izetbegović, su mediji čiji je osnivač Fahrudin Radončić teško oklevetali više od 500 puta. Sve se to čini s ciljem političke diskreditacije gospodina Izetbegovića i osvete zbog izbornog poraza Fahrudina Radončića za člana Predsjedništva BiH na Općim izborima 2010. godine. Međutim, u magazinu Večernjeg lista „Obzor“ od 18.05.2013. godine, dakle ovo prethodno nije problem, Fahrudin Radončić je u svojstvu ministra sigurnosti BiH naveo i ustvrdio: 1. Da SDA rasplaže s crnim stranačkim fondovima ilegalnim i protivzakonitim, da je član Predsjedništva BiH, gospodin Izetbegović, povezan sa bošnjačkom državnom mafijom i tajnim muslimanskim službama, da je bošnjačka mafija ubila Jozu Leutara, Nedžada Ugljanina, porodicu Sefera Halilovića, izvršila niz politički motiviranih ubojstava, te zločina nad povratnicima u Srednju Bosnu. Da su tajne muslimanske službe sudjelovale u ratnim i poratnim korupcijskim 94 prevarama. Da je Nedžad Ugljanin neposredno pred likvidaciju išao po novinskim redakcijama i tvrdio da će ga likvidirati Bakir Izetbegović. Da je Ramiz Delalić Ćelo, u intervjuu „Slobodnoj bosni“, koji je objavljen potshumno, najavio da će ga likvidirati Bakir Izetbegović. Budući da se radi o teškim klevetama izrečenim od strane ministra sigurnosti BiH čije riječi imaju posebnu težinu, ali i odgovornost za izrečeno, cijeneći da je sve to upućeno prema članu Predsjedništva BiH i jednoj od najuticajnijih političkih stranaka u BiH, nužno je ovo pitanje raspraviti u okviru posebne tačke dnevnog na sjednici Predstavničkog doma. Ovakav nedopustiv i neprimjeren odnos ministra sigurnosti prema šefu države nije zabilježen niti u jednoj demokratskoj državi, a posebno državi koja pretenduje da postane članica EU i NATO-a. Ovo neminovno nanosi štetu po ugled države i kredibilitetu njenih institucija. Mi smo u prilogu dostavili i kopiju ovoga intervjua, gospodina Radončića u magazinu „Obzor“. Dakle, mi smo samo htjeli da čujemo izjašnjenje ministra o ovim navodima koji su izrečeni u ovom intervjuu. Hvala.
Dobro. Riječ ima ministar sigurnosti, gospodin Fahrudin Radončić. Izvolite. A prije nego što ministar uzme riječ ja moram reći da ova kopija koju ste dostavili, ovo niko od poslanika ne može upotrijebiti. Ovo čak ni sa povećalima ne možete dešifrovati šta piše.
Pročitat ću ja.
Izvolite.
Uvaženi predsjedavajući, uvaženi poslanici. Ja zaista mislim da je ovo danas važan dan da se o političkim ubistvima u BiH razgovara na ovako visokom nivou. Drago mi je da je SDA inicirala tu temu i naš poslanički Klub SBB je to sa zadovoljstvom prihvatio, ne zato što ja smatram da svaki državni funkcioner ili poslanik koji da intervju treba ovdje da obrazlaže da li je nešto tačno ili nije tačno, zato postoje sudovi, postoje parnice za klevetu, nego zato što je to jedna tabu tema. I meni je danas jako žao, hendikepiran sam u ovoj raspravi što ovdje ne sjedi gospodin Bakir Izetbegović, a ovdje ne sjede porodice ljudi koji su politički ili iz političkih razloga likvidirani. Mislim da bi ta rasprva tada imala malo više smisla. Ja mogu reći da sam u tom intervjuu samo rekao da se bošnjačka mafija, i da je smatram odgovornom za mnoge stvari, da sam spomenuo neke tačke i sada ću probati da uvaženim kolegama iz SDA odgovaram taksativno. Prvo je pitanje da li SDA raspolaže sa crnim finansijskim fondovima, ilegalnim i protivzakonitim? Vi znate da bi se ovdje moglo rastezati satima. Ja ću zbog rasprave koja je prije vođena, i dobila je neke međunacionalne tenzije, gledati da bude što skromniji odgovori, što ne znači da neću biti i direktan. Vi procijenite šta ovo znači. Ovo je emisija „Refleks“ OBN-a, da uzmem zadnji primjer da ne spominjem „Nev York Timesa“, da ne 95 spominjem .., da ne spominjem mnoge afere. Tu su bili urednici, objavljen je snimak, gospodin Senad Avdić, Nino Raspudić, Veselin Gatalo te Esad Hećimović, govora Bakira Izetbegovića, člana Predsjedništva, održanog za vrijeme ovogodišnjeg mjeseca Ramazana. Znači, biram najnoviji primjer. On ovdje govori kako su islam itd. ugroženi, brutalni režimi ubijaju Muslimane i tako, sve je to uredu i sve su to političke kvalifikacije s kojima uopće ne treba polemisati, ali evo šta on kaže. Govori o Erdoanu, Turskoj, da smo mi njihov ponos i kaže – Dakle, ovo što mu rade samo će ga ojačati, sjetio se i nas u ovom vremenu kad je imao pravo samo sobom da se bavi. I sljedeća rečenica glasi, a možete je naći na video snimku, vrlo eksplicitno – Preko 800.000 maraka su dali za 20.000 paketa koje ovih dana dijeli SDA diljem BiH, tačka. Dakle, htio je da pripazi naš narod, da pokaže da ga se sjeća i da pokaže našem narodu s kim on sarađuje i na koga treba da se oslone, na svoju Stranku demokratske akcije, naravno. Ja ovdje pitam svoje drage prijatelje iz SDA, je li ovo crni fond, je li ovo prijavljeno Centralnoj izbornoj komisiji. Ako jedna vlada ili jedna država želi da pomogne jednu vjersku zajednicu, zar to ne treba da radi preko karitativnih organizacija kao što je Merhamet ili eventualno preko Islamske zajednice, a ne preko SDA. Da ne govorim neke druge podatke, neke druge činjenice, ako bude trebalo da govorimo o stvarima od kada je ambasador Beri ovdje bio, upozoravao „Nev York Timesu“ itd. Dalje, bojim se da su pitanja SDA takva da se na njih mora konkretno odgovarati. Vi znate da se pojavio video snimak prikupljanja humanitarne pomoći mimo institucija BiH u kojoj gospođa Izetbegović, rahmetli, prikuplja ogromne količine zlata, novca i sve je to dokumentovano. Da li je to interno ušlo u državu BiH? Da li je iko uveo ili vodio računa, evidenciju, to u Budžet BiH? Kako se to zlato, nakit itd. rasprodavalo? Ko su bile te komisije koje su to radile? Da li je to bilo upućeno građanima BiH i šta je od toga stiglo do građana BiH? Ja ću gledati da budem vrlo precizan. Nema, gospodine Sarajliću, ljubomore u tome da je gospodin Bakir Izetbegović mene pobijedio za člana Predsjedništva. Svi znate da je razlika između nas dvojice bilo 20.000 glasova. Svi znate da je meni poništeno 75.000 glasova tako što se na mojim listićima dopisivao znak pitanja i znak uzvika ili gospodin Željko Komšić. Previše sam ja realiziran čovjek da bi se nekom svetio zato što je izabran za člana Predsjedništva. Nije moj smisao ulaska u politiku da budem član Predsjedništva, nego nešto da radimo i gradimo. Da li je član BiH gospodin Bakir Izetbegović povezan s bošnjačkom državnom mafijom i tajnim muslimanskim službama, ja to prvo tako eksplicitno nisam rekao, a lično mislim da jeste. Ne znam u čemu je problem. Uzmite tekstove, pošto se vi pozivate na tekstove iz „Avaza“, evo uzmite tekstove, mogu vam čak citirati, gledat ću da budem vrlo kratak: „Slobodna Bosna“ 18.12.2008. godine, smrt, odnosno Ismet Bajramović, kažu ubio tog i tog čovjeka, bio osuđen na 20 godina, zahvaljujući što je viđen u društvu Bakira Izetbegovića čovjek se oslobađa. Imate Edina Garapliju, njegov iskaz pred Vrhovnim sudom koji jasno kaže da je javna tajna da upravo oko Izetbegovića mlađeg okupljao tim nikad ozvaničen ali zato prisutne bošnjačke tajne službe itd. Ovakvih primjera, imate intervju gospodina Bakira, kako se zove pardon Balijagića, koji kaže Bakir Izetbegović vodio operaciju uništavanja dokaza o zločinima. Ja vam ovakvih stvari mogu citirati koliko hoću, ali ću gledati da samo što konkretnije odgovaram na ona pitanja koja ste vi metodom rišeljea izvukli iz intervjua koji očigledno niste čitali i konkretizirali ste ih, ali to meni ne smeta. Da li je gospodin Bakir Izetbegović povezan sa ubistvom gospodinak Joze Leutara? Evo, ja ću vam pročitati jedan izvod koji je objavljen u medijima i koji je bio dio istrage. „Dani“ su još 96 1999. godine objavili izjavu ko će ubiti neugodnog svjedoka Armana Jašarevića, koji je kao ključni detalj nakon pogibije Leutara iznio podatak sa sastanka od 03. marta 1999. godine, Leutar ubijen 16. marta navodeći, citiram – mogućnost da je Bakir Izetbegović naložio ubistvo Joze Leutara u telefonskom razgovoru s Ismetom Bajramovićem Ćelom kojem je prisustvovalo još pet ljudi, a obećana nagrada za Leutarovu smrt trebala je iznositi 100.000 maraka po učesniku, ukupno pola miliona. Imate takvih tekstova koliko volite, imate nekih izjava pred sudovima itd. Meni je jako žao da mora biti vrlo precizan odgovor, pitanje da li je recimo gospodin Nedžad Ugljan neposredno pred likvidaciju išao po novinskim redakcijama i tvrdio da će ga likvidirati Bakir Izetbegović. Evo, ja ću vam, jer sam se pozvao na to da je to tako, pokazat ću vam tekstove iz „Dana“ to je bilo znači, odnosno „Slobodna Bosna“ 16.06.2005. godine i originalni tekst iz „Dana“ oktobra '96. koji ću biti slobodan samo da vam pročitam početak i dvije poente. Mjesec dana prije smrti Nedžad Ugljena na ulici zaustavio Senada Pećanina, tada glavnog i odgovornog urednika „Našeg magazina“ ovo je njihov tekst, prilično nervozan, pomalo nepovezan i bez svojih karakterističnih crnih brkova, u tome razgovoru najavio svoje ubistvo, itd. Sve imate, znači ja tu ništa slagao nisam. Čovjek je išao po redakcijama, čovjek je, ne samo išao po redakcijama nego je upozoravao i druge da će biti likvidiran. Evo vam i drugih tekstova, ovo su tekstovi vezani za istragu koju su vodili naša državna i kantonalna tužilaštva. Izetbegoviću je pozlilo kad mu je predloženo da istragu oko ubistva Ugljena vodi Munir Alibabić. Vidim ovdje sliku gospodina Muratovića, koji je tadašnji federalni premijer napisao šest kartica teksta i molio da se otkrije ubistvo pomoćnika ministra. Mi također možemo da govorimo i o drugim stvarima. Kad je ubistvo porodice tadašnjeg načelnika štaba gospodina Halilovića ja ću vam samo pročitati dvije rečenice tri. 20 godina, 07. jula je bilo to ubistvo, njegov sin na portalu, ubijeni su mu ujak ili dajdža i majka, kaže taj 07. juli tako i tako, pokušano ubistvo cijele porodice Halilović jer smo se u dogovoreno vrijeme trebali naći na ručku, porodičnom okupljanju, koje su pripadnici tajne policije vidjeli kao sjajnu priliku da pobiju našu kompletnu porodicu. Pa sljedeći naslov je – Ubistvo Sefera Halilovića mogao je narediti samo Alija Izetbegović. I vi znate da se u Kantonalnom tužilaštvu otvara velika istraga oko „Ševa“ i on doslovce kaže, biću vrlo jasan – ubistvo generala Sefera Halilovića mogao je narediti ili odobriti samo Alija Izetbegović, a u detalje ukupne operacije protiv Halilovića bio je umiješan Bakir Sadović. Kad je u pitanju Bakir Izetbegović, on do danas, kada su u pitanju zasluge sebe uvijek stavlja na mjesto prvog do Alije. E onda ako on to tako kaže neka onda ponese tu titulu i kada je odgovornost u pitanju. Mislim da imamo još takvih masu izjava, dokumenata, svjedoka, krivičnih prijava. Iz svega toga da suština nije u tome. Suština je, gospodo iz SDA, da ja kao ministar sigurnosti moram da ohrabrim javnost da govori potpuno otvoreno, transparentno. Naša Agencija za provođenje zakona i Tužilaštva da napokon, kao što je to urađeno u Srbiji ili nekim drugim zemljama, i mi otkrijemo politički motivirana ubistva. To zaslužuje porodica Ugljen, to zaslužuje porodica Leutar, to zaslužuje porodica Halilovića, to zaslužuju oni koje su ubili „Ševe“, to zaslužuju i neki na „Kazanima“, itd. Ako neko misli da će me prijavljivanjem ovom Parlamentu u tome obeshrabriti, vjerujte da neće. Ja tražim vašu podršku, ja se vas ne bojim, da ovu temu otvorimo do kraja. Neko je digao, 97 nemojte da je samo kod Bošnjaka, neko je digao u zrak i auto gospodina Željka Kopanje. Ali je činjenica da smo mi za 20 godina učinili sve da se ne otkriju ove ubice. I vi ovdje imate, da vam ih ne citiram ili ću vam ih citirati ako budete tražili, izjave gospodina Hasana Muratovića koji je bio federalni premijer i koji je kumio, molio da se otkrije ubistvo njegovog pomoćnika. Ako hoćemo da idemo u EU, ako hoćemo istinski obračun sa kriminalom i korupcijom, naši ključni policijski funkcioneri moraju znati da će se njihove eventualne ubice jednog dana otkriti. Društvo ili narod koje nije u stanju da se kao najveća žrtva rata obračuna s onima koji su nas kao Bošnjake tukli, nema prostora da hoda na zemlji. Ako želite ja ću vam sada pročitati to što sam ja rekao u „Večernjem listu“, to je vrlo kratko. Oni su pitali ko se boji bošnjačke mafije? - To su oni koji su ubili pokojnog Jozu Leutara, kao zamjenika ministra unutrašnjih poslova RBiH ili gospodina Nadžada Ugljena koji je bio visokopozicionirani šef Obavještajne službe. To je bošnjačka državna mafija koja iza sebe ima ubojstvo obitelji načelnika zapovjednika Armije BiH Sefera Halilovića i mafija koja iza sebe ima 10-ak drugih političkih i interesno motiviranih ubistava ili nerazjašnjenih zločina nad Hrvatima povratnicima u Središnjoj Bosni. Ko se ovdje prepoznaje, zašto se prepoznaje, šta je novinarska oprema, mene ne zanima. Ja govorim o tome, ja nisam sudija, gospodin Bakir Izetbegović je mene tužio za klevetu, imaće prilike da kaže svoje argumente i ja ću imati prilike da kažem svoje. Ovi argumenti su odgovor na vaše pitanje da li je neko obilazio redakcije ili nije obilazio redakcije. Imate i posmrtni intervju Ćele Delalića koji je objavljen pet dana nakon smrti, mogu vam i njega pokazati i pročitati, gdje on praktično govori ove stvari da je Bakir Izetbegović znao za ubistvo Ugljena. Imate 50 detalja koji su ovdje u fasciklama. Moja je procjena da ovo mjesto ne treba opterećivati time, ali ja sam apsolutno spreman za svaku vrstu pitanja, pojašnjenja i objašnjenja. Nemam ništa protiv gospodina Bakira Izetbegovića, imam protiv toga da jedna epoha koja traje 25 godina, počela je '90. godine, neovisno da li je to bilo preko mjesta šefa kabineta svog oca, zamjenika predsjednika stranke, paraobavještajnog centra, mora da prestane. Mi imamo vrlo sposobne agencije, imamo vrlo sposoban Parlament, institucionalno smo vrlo jaki, nema razloga da ne ohrabrimo tužitelje da razjasne ova politička ubistva. Uopšte ne tvrdim da će na kraju to biti Bakir Izetbegović, iako je očigledno da zataškavanje istrage, prepadanje svjedoka, smjenjivanje policajaca itd., ovdje ima i previše elemenata koji govore da je postojalo i da danas postoje kraci bošnjačke državne mafije. I ja se neću plašiti o tome da pričam. Hvala lijepo.
Kolega Sarajlić se prijavio. Imate pravo na repliku. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Dakle, sve što ste Vi gospodine ministre ovdje rekli ja potpisujem. Dakle, u borbi za pravnu državu, za izgradnju sistema itd. Ovdje ste Vi na intervjuu koji smo mi dali u prilogu odgovorili nekim drugim intervjuima iz „Avaza“, iz „Bosne“, iz „Dana“ itd. Upravo je to ono šta je inicijativa htjela naša da pokaže. Dakle, niste Vi, gospodine Fahrudine Radončiću, ovdje 98 vlasnik, utemeljitelj najvećih novina u BiH, niste Vi publicista, žurnalista itd., Vi ste ovdje ministar sigurnosti. Bakir Izetbegović nije samo tu sin Alije Izetbegovića ili nekakav SDA-ovac, Bakir Izetbegović je član Predsjedništva BiH. Mi ovdje u inicijativi govorimo o zaštiti institucija sistema. Dakle, sve ovo što ste Vi danas nama iznijeli, Vi ste trebali kao ministar sigurnosti proslijediti određenim agencijama, kao što rekoste da je on Vas tužio za klevetu, Vi ste kao ministar to trebali kolektirati i uputiti agencijama ovog sistema, odnosno sistema sigurnosti BiH da se to procesuira. I mi bi to pozdravili, pozdravit ćemo uvijek svakoga, i za Bakira i za mene i za bilo koga iz SDA. Ko je za šta kriv nek odgovara. Znači, ni iza jednog krivca mi nećemo stati. Ali je očito da ta predizborna retorika i ovo što ste Vi danas kazali ne prestaje. Mi želimo odgovornog ministra sigurnosti koji će ispunjavati svoje obaveze i ako treba, evo ovo procesuirati. Stoga bih ja predložio 2, 3 zaključka ispred Kluba SDA, evo vjerovatno će se još neke kolege javiti. Dakle, mi predlažemo Predstavničkom domu da se osude ovi navodi i tvrdnje ministra sigurnosti, gospodina Radončića, iznesene u magazinu Večernjeg lista koji je teško oklevetao člana Predsjedništva BiH gospodina Izetbegovića i Stranku demokratske akcije. Ovakvo ponašanje ministra sigurnosti prema šefu države, kolektivnom šefu države, jednoj od najutjecajnijih parlamentarnih političkih stranaka, predstavlja neprimjeren i nedopustiv čin koji nije zabilježen niti u jednoj demokratskoj državi, a posebno u državi koja pretenduje da postane članica EU i NATO saveza. Ovo neminovno nanosi štetu, ugledu države i kredibilitetu njenih institucija. Dakle, mi ne govorimo ovdje o personama, privatnim personama, gospodinu Radončiću i Izetbegoviću. Oni su instrumenti sistema BiH i to najodgovornije, mogu reći, danas bošnjačke pozicije u ovoj zemlji, znači član Predsjedništva i ministar sigurnosti. Dakle, mada ja znam, evo iz ovoga izlaganja, u jednoj fazi i gospodin Radončić je bio dio sistema i ako ne i sarađivao s gospodinom Izetbegovićem, možda su nekad bili i kućni prijatelji, ali to uopće nema veze, mi danas govorimo o ministru sigurnosti i članu Predsjedništva BiH. I pod 3. bi predložili da predsjedavajući Vijeća ministara, zbog ovakvog ponašanja, prema ministru sigurnosti gospodinu Radončiću poduzme zakonom predviđene mjere odgovornosti Hvala predsjedavajući.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik Šefik Džaferović. Izvolite.
Poštovane koleginice, dame i gospodo. Radi se zaista o vrlo važnom događaju u Parlamentarnoj skupštini BiH, jer mi nemamo često priliku da raspravljamo o odnosima unutar vlasti u BiH, o relacijama i o poštivanju elementarnih pravila u funkcioniranju te vlasti. Ovo je, dakle prilika. Ja sam pažljivo pročitao intervju ministra sigurnosti BiH, gospodina Radončića, koji je dat magazinu Večergnjeg lista „Obzor“ i objavljen 18.05.2013. godine i praktički pažljivo sam saslušao današnje izlaganje 99 ministra sigurnosti, gospodina Fahrudina Radončića. To su dvije bitno različite stvari. I iz toga ja izvlačim zaključak da je i ministar sigurnosti, gospodin Fahrudin Radončić, uvjeren da je u svom intervjuu od 18.05.2013. godine izašao izvan okvira ministra sigurnosti države BiH. Kada se pažljivo pogleda ovaj intervju i izanalizira onda se tvrdnjama koje su navedene u poslaničkoj inicijativi SDA, a za koje se kaže da su imputirane SDA-u i gospodinu Bakiru Izetbegoviću, članu Predsjedništva BiH od strane ministra sigurnosti, nema šta posebno dodati jer one stoje. Jer zaista se iz tog intervjua može, dakle što direktno što povezano, vidjeti da je gospodin ministar Fahrudin Radončić ustvrdio, dakle naveo i ustvrdio da SDA raspolaže sa crnim stranačkim fondovima ilegalnim i protivzakonitim, da je član Predsjedništva BiH Bakir Izetbegović povezan sa bošnjačkom državnom mafijom i tajnim muslimanskim službama, da je bošnjačka mafija ubila Jozu Leutara, Nedžada Ugljena, porodicu Sefera Halilovića i izvršila niz političkih motiviranih ubojstava, te zločina nad povratnicima u Srednju Bosnu, da su tajne muslimanske službe sudjelovale u ratnim i poratnim korupcijskim prevarama, da je Nedžad Ugljen neposredno pred likvidaciju išao po novinskim redakcijama i tvrdio da će ga likvidirati Bakir Izetbegović, da je Ramiz Delalić Ćelo u intervjuu u „Slobodnoj Bosni“, koji je objavljen posthumno, najavio da će ga likvidirati Bakir Izetbegović. Dakle, tamo se ne navode navodi iz medija, tamo se ne navode, u intervjuu mislim kad kažem tamo, izvori medijski. Danas se u pogledu fondova navodi događaj koji će uslijediti vremenski, on se veže za Ramazan ove godine, a ovo je bilo 18.05.2013. godine, tamo se govori o telekomima, elektroprivredama. U pogledu ostalih tačaka, govori se o medijskim izvorima, medijskim natpisima, to u ovom intervjuu nije navedeno. Kada se pročita ovaj intervju onda se može zaključiti, dakle ovo je tvrdnja ministra sigurnosti i to je onda tek problem. Ako su ovo tvrdnje ministra sigurnosti onda Bakir Izetbegović ne može biti član Predsjedništva BiH, on mora da odgovara, jer to tvrdi ministar sigurnosti. Mislim da je ministar sigurnosti u ovom intervjuu izašao izvan okvira i da je ono što je nekada neko govorio u medijima, a to je predmet tužbe na sudu, upotrijebio kao ministar sigurnosti i spočitao kolektivnom šefu države, jednom od članova kolektivnog šefa države. I u tome je problem. I to jeste za osudu. I to se tako ne može raditi. Ja sam danas, ponovo ponavljam, pažljivo saslušao ministra sigurnosti i iz onoga što je on danas govorio i onoga što je napisano u ovom intervjuu ovdje, može se on pročitati, ja ga mogu sa plus 3,5 i plus 2, čitam ga bez one, kako se zove, bez daljnjih povećala, se može zaključiti da je to bilo nešto drugačije. Zbog toga je SDA ovdje, dakle organi će voditi istrage, postoje sudovi, postoje tužilaštva, neka i policije, neka svi rade svoj posao, ovdje dakle govorimo o odnosu odgovornog funkcionera, najodgovornijeg čovjeka za sigurnost u BiH prema onome ko je jedan od trojice najodgovorniji za stanje u BiH. To je poenta onoga što smo mi kao Klub SDA htjeli da kažemo kroz ovo. Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Poslanik Salko Sokolović ima riječ. Izvolite. 100
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa evo, nemam nešto naročito novo dodati poslije izlaganja gospodina Džaferovića i upravo sam htio na jedan ovakav način i pristupiti analizi i ove inicijative i ovoga o čemu je govorio gospodin ministar sigurnosti, kad su u pitanju sama pitanja koja su ovdje postavljena kroz poslaničku inicijativu. Znači, upravo ova tri pitanja na prvoj strani su zahtijevala konkretne odgovore. Zahtijevala su dokumentovane odgovore iz kojih se precizno, tačno vidi da je član Predsjedništva Bakir Izetbegović povezan sa, kako se ovdje kaže, bošnjačkom državnom mafijom, da je povezan sa tajnim muslimanskim službama, i da smo za ovom govornicom čuli i vidjeli dokumentovano da Bakir Izetbegović, član Predsjedništva, jest upravo to, ja bi, ili se ne bi javio ili bi na drugačiji način diskutovao, ili bi zaključak i moj bio, ovo o čemu je maloprije govorio gospodin Džaferović, da Bakir Izetbegović ne može biti član Predsjedništva, ukoliko jeste sve ovo što je ovdje navedeno. Ova tri zadnja pitanja koja su, evo i mogla biti dio nekih navoda iz medija, možemo posmatrati na jedan drugačiji način, ali kada govorimo o povezanosti sa tzv. bošnjačkom državnom mafijom, tzv. tajnim muslimanskim službama, ja bih vlio da ministar sigurnosti odmah stupi u akciju i već je trebao imati i šefove ove bošnjačke državne mafije i tajnih muslimanskih službi, trebao je sve to već, dugo je ministar, strpati u zatvor i onda bi možda na jedan drugačiji način, ministre, danas ovdje razgovarali. Vi ako kao ministar sigurnosti možete obezbijediti Tužilaštvu relevantne dokaze da se pokrene postupak to bi najbolje bilo za ovu državu, ne za gospodina Radončića, za mene, za nas ovdje u Parlamentu, već za državu BiH. Riješili bi jedan problem, saznali bi ko je na kraju krajeva u ovom periodu, koji je iza nas, pravio probleme u BiH. I budite ubijeđeni da niste nas ovdje uvjerili, niste nam dali argumentovane dokaze, a ono nešto da bi bilo argumentovano i relevantno mora biti dokumentovano na način kako se može kao dokazni materijal uputiti prema Tužilaštvu. I ja pozivam kolege poslanike da podrže zaključke koje je predložio predsjednik Kluba Stranke demokratske akcije da na jedan ovakav način završimo ovu priču. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi ministar sigurnosti, gospodin Fahrudin Radončić. Izvolite.
Uvaženi predsjedavajući. Koliko sam čuo uvažene kolege iz SDA ništa nije demantirano, ni da su kupili zlato, ni nakit, ni donacije itd. Postoji jedna stara izreka – ne laje kuca, kako se kaže, sela radi nego sebe radi. Gospodine Sokoloviću, ako hoćete malo više da znate o ubistvu Nedžada Ugljena pitajte gospodina do sebe. Evo zašto. Vi znate da je kamp Pogorelica ukinut pod velikom međunarodnom intervencijom i da je bio u pitanju teroristički kamp i da ima indicija da je gospodin Ugljen ubijen zato što je sarađivao da se taj kamp demontira. Da me ne bi ste napadali da ovo govorim kao ministar sigurnosti, evo vam „Otisak“ se zove, pročitaću vam pola kartice kraćeg teksa: „Nakon 101 više neuspješnih intervencija i pregovora sa tadašnjim predsjednikom Alijom Izetbegovićem da se kamp na Pogorelici zatvori, pripadnici IFOR-a su 16. februara 1996. godine izveli robusnu vojnu akciju u cilju zaštite međunarodnih vojnih snaga u BiH. Kao što je poznato pripadnici IFOR-a upali su u kamp na Pogorelici i pohapsili su sve zatečene polaznike i iranske instruktore i zaplijenili sve što su našli na Pogorelici. Uhapšeni polaznici i instruktori, osim Bosanaca i tri Iranca s diplomatskim imunitetom, predani su lokalnim policijskim vlastima. Dok su bili smješteni u Domu policije obavještajac pri Iranskoj ambasadi u Sarajevu izvjesni Ali koji je došao obići svoje sunarodnike, uhapšene iranske instruktore, tom prilikom obratio se Nedžadu Ugljenu riječima, pod znacima navoda, ovo ćeš nam, Nedžade, glavom platiti. Sedam mjeseci kasnije 28. septembra 1996. godine u Prijedorskoj ulici Nedžad Ugljen ubijen je iz vatrenog oružja. Svjedoci koji su bili prisutni kada je Ali uputi prijetnju Ugljenu bili su tadašnji pripadnici AID-a Željko Varunek i Šefik Džaferović. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi kolega Šefik Džaferović. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, koleginice i kolege, dame i gospodo. Sada idemo dalje od teme, ali meni je drago da je ministar sigurnosti pomenuo, dakle, i ovo pitanje. Ne znam šta je htio da kaže ovim događajem, ja jesam bio sekretar Agencije za istrage i dokumentaciju od 01. februara '96. do 01. maja '96. godine, tri mjeseca, i jesam bio tada u Sarajevu i jesam bio sekretar kada se događalo sve ovo skupa oko Pogorelice. Nikada nisam bio prisutan i nikada u mom društvu nikome nije zaprijećeno, pa ni gospodinu Nedžadu Ugljenu, ja dakle tu nisam bio. Gospodin ministar je danas ponovo iznio jedan medijski natpis i neka se ta stvar rasvijetli, ja dakle ništa protiv toga nemam. Danas to nije tema ali imao sam potrebu da to kažem ovdje, jer je ministar sigurnosti izvan tačke dnevnog reda otišao sada i ide ciljano na one koji su ovdje diskutirali. Uredu, otišao je na to, šta sad tu možemo jel'. Ja samo kažem ministre da ste Vi u „Obzoru“ pa i ovo danas što ste kazali, dakle, za mene pročitali iz medija, Vi ste ministar sigurnosti, Vi mora da govorite snagom dokaza, Vi morate imati, kad Vi nešto kažete morate imati dokaze za to. U tome je problem što Vi ne razlikujete ulogu ministra sigurnosti i čovjeka koji je čitav život radio u medijima, novinara, urednika i vlasnika medija, u tome je dakle problem. Sve ono što mi unutar SDA od Vas tražimo je da to razlikujete. Ovo će se što ste Vi sa medijima radili prema gospodinu Izetbegoviću raspraviti na sudu, ali mi danas govorimo ovdje u ovom Parlamentu o odnosu ministra sigurnosti i šefa države. Toliko, hvala vam.
Zahvaljujem. Uvažena poslanica Azra Hadžiahmetović, diskusija. Izvolite. 102
Zahvaljujem predsjedavajući. Pa vidite, ja zaista sam s pažnjom slušala od početka, vjerovatno kao i većina prisutnih u ovoj sali, raspravu, polemiku koja je išla na relaciji, odnosno i na inicijativu Kluba SDA i gospodina Radončića. Ja u momentu sam se pitala da li gospodin Radončić, kako reče na početku da su i naši poslanici, kako je rekao, podržali inicijativu, mislila sam da govori kao predsjednik stranke, a onda kad se pozivao na argumente iz novina, ... osnivač i predsjednik novina, odnosno vlasnik novina, pa onda kasnije ministar sigurnosti itd. Dakle, mješa malo uloge. Ali evo, šta je ključnim razlogom da se javim. Dakle, tačka dnevnog reda na inicijativu Kluba SDA je, glasi – Izjašnjenje ministra sigurnosti itd. o navodima i tvrdnjama. Ovdje smo podsjećeni na početku o čemu je riječ, o kojim navodima i tvrdnjama i čuli smo izjašnjenje ministra sigurnosti. Ja vas molim, ja znam da je to jako teško, ali mislim da je vrijeme da stanemo, mi smo izvršili svoj zadatak. Zašto apelujem da stanemo? Možemo mi pričati ovdje da li je upravu gospodin Radončić, gospodin Izetbegović itd., ali evo malo prepustimo mašti, da recimo ovaj Parlament jednoglasno zaključi da je kriv član Predsjedništva itd., po navodima koji su iznešeni, Šta ovaj Parlament može uraditi. Može li smijeniti člana Predsjedništva? Ne može. Drugo, ja ovdje u formulaciji tačke dnevnog reda ne vidim inicijativu SDA za eventualno izglasavanje nepovjerenja ministru sigurnosti, nego izjašnjenje. I evo, čuli smo izjašnjenje. I treće, čini mi se, a ja vas molim kolege iz SDA da razmislite, ja znam da, možda ste malo i emotivno reagovali, više i brže nego što je možda mjera, ali znam da bi se kolega Džaferović složio da nije mjesto Parlamentu da u očitom, a mi smo čuli ovdje, da postoji sudski postupak, i Vi ste rekli da je gospodin Izetbegović podnio sudski zahtjev itd., da ovaj Parlament se izjašnjava o predmetu koji je na sudu. Svaki od ovih zaključaka može biti iskorišten, bez obzira na ishod glasanja, u sudskom postupku. Ja vas molim da razmislite o tome i ja vas molim da povučete zaključke. Evo čak, evo ako treba da raspravljamo i ovo ili nekim drugim zaključcima hajmo raspravljati nakon sudskog postupka, ali nemojte da ulazi Parlament u to. Šta ako vam ne prođe zaključak, znači li to jačanje argumenata gospodinu Radončiću na sudu. Ili šta ako prođe zaključak, znači li to jačanje argumenata druge strane na sudu. Molim vas razmislite. Ja mislim da ovaj Parlament ne treba da bude u ovoj fazi i na ovaj način uvučen u ovo, na način na koji je čini mi se malo prebrzo i previše emotivno reagovano. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ja ne vidim više niko da ...
nije uključen mikrofon
Zaključujemo raspravu ili? 103
nije uključen mikrofon
Na zahtjev Kluba poslanika SDP-a 15 minuta pauza. [[PAUZA]]
Dobro, dakle nastavljamo sa radom. Pauzu je tražio predsjednik Kluba SDP-a, poslanik Saša Magazinović. Izvolite, u ime Kluba.
Zahvaljujem predsjedavajući. Pa evo, vrlo kratko, red je obrazložiti pauzu. Mi smo zatražili pauzu po isteku svih diskusija, a prije zaključenja rasprave budući da znamo da do kraja rasprave moguće je uložiti nove zaključke ili eventualno dati prijedlog za korigovanje postojećih. Zbog toga nam je trebala pauza, a nismo se mogli konsultovati ovdje. Mi smo održali sjednicu Kluba i razmatrali ove zaključke. Na njih je nemoguće djelovati amandmanski oni su takvi kakvi jesu i pred nama su dvije opcije. Jedna je da predlagač ovih zaključaka, Klub poslanika SDA, uvaži sugestiju od kolegice Azre Hadžiahmetović i povuče zaključke, i druga je opcija da nas obavjesti da ne uvažava tu sugestiju i da ostaje kod zaključaka o kojima ćemo se, naravno, u tom slučaju izjasniti. Mi u Klubu SDP-a smatramo da se ministar sigurnosti, gospodin Fahrudin Radončić, izjasnio o tački dnevnog reda onako kako je ona formulisana. I takođe želimo istaći stav Klub da Parlament BiH nije istražni organ koji treba utvrđivati šta jeste, šta nije, ali istovremeno smatramo, i to želimo naglasiti, da je Parlament BiH najviše zakonodavno tijelo i da sve što je rečeno ovdje ima svoju posebnu težinu. Hvala.
... nema. Zaključujem raspravu o tački broj 13. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda. Ako se kolega Jagodić slaže i ostali poslanici da objedinimo ovu 14. i 15., dvije inicijative. Ad. 14. Razmatranje Inicijative poslanika Zijada Jagodića s 50. sjednice Doma, održane 18.07.2013., koja glasi: „U skladu s članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH, upućujem poslaničku inicijativu da Predstavnički dom Parlamentarne skupštine BiH obavi javnu raspravu o temi: „Bosanskohercegovačke rijeke i jezera u funkciji unapređenja privrede“, te da Vijeće ministara BiH pripremi početni materijal za raspravu“ i 104 Ad. 15. Razmatranje Inicijative poslanika Zijada Jagodića s 50. sjednice Doma, održane 18.07.2013., koja glasi: U skladu s članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH, podnosim poslaničku inicijativu Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine BiH za održavanje javne rasprave/konferencije o temi: „Domovina za Dijasporu i Dijaspora za Domovinu“, a za koju bi Vijeće ministara BiH pripremilo početni materijal za raspravu“ Izvolite kolega Jagodiću.
Pa ja sam praktično u samom, samoj Inicijativi naveo obrazloženje. Ja o njima mogu dosta da govorim, međutim ja smatram da je, u ovom momentu u ovakvom stanju u kakvom se naše bosanskohercegovačke rijeke i jezera nalaze smatram da je vrijedno da o njima se povede jedna javna rasprava i donesu zaključci i pomogne nadležnim da praktično one stvari koje su negativne, a to je prije svega uništavanje prirodnog resursa vrlo značajnog za našu ekonomiju, da praktično kroz ovu Inicijativu vjerujem da bi se mnoge stvari mogle riješiti. Također što se tiče druge Inicijative, praktično „Domovina za Dijasporu i Dijaspora za Domovinu“ smatram da je vrlo bitna, premda Inicijativa je predložena, odnosno podnešena 18.07., ali očekivajući da će ta Inicijativa u svakom primjeru dobiti podršku ovog Parlamenta ja smatram da ona može biti svakako od šireg interesa, prije svega za nas u BiH, a svakako i za dijasporu. Dijaspora vjerujem da očekuje određene reakcije matice, međutim ne možemo reći da država ne čini ništa za dijasporu, međutim u svakom primjeru u ovom momentu dijaspora BiH po cijelom svijetu ima probleme o čemu bi bilo dobro da im se posveti određena pažnja. Jer ... 1.500.000 stanovnika u svijetu naše dijaspore živi, od čega 7 do 9% je visoko obrazovani. Ja vjerujem da ovakav procenat dijaspore visoko obrazovane, poduzetnički usmjerene može svojim kapitalom značajnije doprinijeti BiH, a mi to moramo pravilno procijeniti i na pravi način kanalisati. Vjerujem da u ovom momentu kada je i svijetska kriza prisutna na svakom koraku naša ekonomija ne daje znakove da može sama, da može sama praktično učiniti ono što je neophodno, ali i sa našom dijasporom vjerujem da možemo mnogo toga unaprijediti. Ja vjerujem da ova inicijativa, i jedna i druga, su u tom pravcu i očekujem od ovog Doma da iste podrži. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Jagodiću koji je obrazložio i jednu i drugu inicijativu. Imajući u vidu da nema prijavljenih za raspravu konstatiram da smo zatvorili raspravu u vezi sa 14. i 15. tačkom dnevnog reda. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda, 105 Ad. 16. Razmatranje Mišljenja Zajedničke komisije za odbranu i sigurnost s prijedlogom zaključaka u vezi s blokadom institucija Bosne i Hercegovine od 05.-07.06.2013. Kao što znate mi smo zadužili Komisiju, Komisija je dostavila ukupno sedam zaključaka. Riječ ima prva poslanica Dušanka Majkić. Izvolite.
Predsjedavajući, ja Vas molim da razmotrimo mogućnost da se ova tačka skine s dnevnog reda, jer tačka 6. zaključaka kaže da Zajednička komisija predlaže da Predstavnički dom i Dom naroda pozovu glavnog tužioca Tužilaštva BiH na raspravu o zaključcima vezanim za dešavanja i postupanja tokom protesta građana ispred zgrade institucija od 05. do 07. juna 2013. godine. S obzirom da je ostao jedan broj neodgovorenih pitanja i to da je ostalo nešto što nismo mogli definisati kao zaključak na sjednici Zajedničke komisije za odbranu i bezbjednost jer nismo imali kome da postavimo ta pitanja, predlažem da pozovemo glavnog tužioca na sjednicu Predstavničkog doma i da riješimo i one dileme koje su preostale.
Zahvaljujem. Konkretan prijedlog. Dakle, prije nastavka rasprave imalo bi smisla onda da se eventualno izjasnimo i da glasamo o ovom prijedlogu. Dakle, ne treba ponavljati prijedlog. Evo prijedlog je da se, da li se neko javlja u vezi sa ovim prijedlogom o prolongiranju ove rasprave na narednoj sjednici? U vezi sa ovim, riječ ima Šefik Džaferović. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući. Ja mislim da smo mi ovo uvrstili kao tačku dnevnog reda, da materijal imamo i da mi imamo sve uvjete da raspravljamo o ovome i ja mislim da treba da prestanemo više sa, a to je inače jako prisutno ovih dana i ide iz Komisije za odbranu, jel', da atakujemo prema Tužilaštvu BiH, prema glavnom tužiocu BiH. Mi ovdje raspravu možemo obaviti bez njega. Mi ako odlučimo da nam treba, možemo donijeti odluku, ali mislim da ne treba danas odlagati ovo i da ovo trebamo pokušati završiti. Toliko, hvala vam.
nije uključen mikrofon
Dobro. Prije glasanja, evo moram dati riječ. Kolega Jovičiću je li replika ili, jeste replika. Izvolite. 106
Gospodine Džaferoviću, ja mislim da ste Vi odlično upućeni i pročitali ste saopštenje glavnog tužioca. On je ovo shvatio kao pritisak na njega i on je rekao da se neće nikada odazvati ovdje. Šta sada imam raspravljati o njemu kada on neće nikada doći. Šta imam zaduživati Kolegij da ga pozove kada on neće doći. I u pravu je gospođa Majkić, hajmo ovo skinuti i kada god bude, šta im možemo samo uraditi, kad bude budžet kažemo, aha, sad ćemo vas novčano kazniti, zbog tebe, nekoga tužioca ... sastava, Visokog tužilačkog savjeta, milion maraka manje. Samo tako možemo. Čovjek neće da dođe, ne možete ga privesti, šta ćete. I neću ni ja više o njemu ništa da mene ne bi priveo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Nermina jeste li Vi odustali ili?
Ukoliko bude izglasan prijedlog da se ovo skine s dnevnog reda, onda ja nemam svog prijedloga. Ukoliko ostane da se raspravlja o ovome, onda ja imam prijedlog da glasamo pojedinačno o svakom od zaključaka navedenih u ovom Mišljenju Komisije za odbranu i sigurnost.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Petar Kunić. Izvolite.
Hvala predsjedavajući. Dakle, mislim da zaista nema smisla raspravljati bez tužioca. Ja ne bih sad inzistirao na činjenici da je ovo vrlo važno pitanje. Ovdje se radi o autoritetu ovog Parlamenta. Postavlja se pitanje da li je, da li smo mi u toj fazi i da li možemo otrpiti toliko kamenja koliko se baca na nas? Ja ne kažem da mi možemo prisiliti javnog tužioca, glavnog javnog tužioca da dođe ovdje i da nekim pritiskom, dakle da se to mora uraditi, ali javni tužioc mora biti korektan. Državni organi moraju sarađivati. On je važan državni organ i ako ga pozove Parlament, dakle neće Parlament njemu suditi ovdje, nego da čuje neke stvari koje bi bile korisne za Parlament i za njega, onda bi trebao doći, da bi barem u smislu službe koju obavlja, ili ako hoćete u krajnjoj liniji uljudnosti, da se pojavi na ovom Parlamentu. Raspravljati bez njega, nema smisla. I mislim, podsjetio bih mnoge, da se ovdje radi o vrlo važnom pitanju, o vrlo važnom pitanju. Da smo mi bili jedan dan taoci do duboko u noć, do jutra itd., i da neke stvari se ipak trebaju razjasniti. Da li postoji odgovornost državnih organa za poslove koje obavljaju i zašto se to desilo? Zašto niko ne povlači konsekvence? Mislim da mora povući konsekvence, bez obzira na pripremu javnih medija koji svašta govore. Izgleda da je svašta dozvoljeno govoriti o poslanicima. 107 Ja sam toliko uložio u svoj neki dignitet i integritet čitav život, da se sad pljuje po nama, a naravno i po meni, ne samo zbog tog događaja, nego zbog plata, zbog ovog, ništa ne rade itd. Nisam naučio da ništa ne radim, Boga mu nikad, čitav život se dižem ujutro sa nekim imperativom da nešto moram napraviti. U šta se mi pretvaramo, u šta se ovo društvo pretvara? Dakle, u društvo bez vrijednosti da će svako na svakoga moći baciti kamen. Pa nije moguće, pa da li ovaj, da li ja, koji čitav život se bavim pravom, mogu reći da se miješam tim činom u rad javnog tužioca. Ne. Ali molim vas, svaki poslanik koji se pojavi u ovom Domu, on mora biti slobodan. Neka demonstranti rade što god hoće na ulici, neka ne diraju moj fizički ili psihički integritet. Ja moram biti zaštićen. Mogu raditi što god hoće, mene ne smeta, govoriti, nositi transparente, ali molim vas, nama mora biti dozvoljena sloboda kretanja. To niko na ovom svijetu ne može da nam ograniči. Prema tome, ne bih htio da podsjećam na te neugodne trenutke, ali sasvim sigurno, radi korektnosti, radi saradnje državnih organa, javni tužioc bi se trebao pojaviti ovdje i dati nam neka obrazloženja. Bez njega, mislim da je deplasirano raspravljati. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik, Beriz Belkić. Izvolite.
Evo, ja ću se vratiti ovome što je predložila kolegica Majkić i ovaj komentar koji je imao gospodin Džaferović, odnosno kolega Džaferović. Dakle, mi ne možemo skinuti s dnevnog reda, ona je na dnevnom redu, ali možemo odgoditi izjašnjavanje. Ali to znači da nema ništa novo, samo iduća sjednica i glasamo. Nema veze tužioc bio tu, ne bio tu. Dakle, bezpotrebna je ova rasprava. Mi samo govorimo o tome da li odgoditi izjašnjavanje. Ja ne vidim nikakve potrebe da se odgađa izjašnjavanje iz prostog razloga što je sve jasno. Pogotovo kada je riječ o prijedlogu Nermine Zaimović, mi smo jako zainteresirani da se Parlament o tome izjasni, jer nam nisu svi zaključci prihvatljivi a neki jesu. Tako smo i glasali, odnosno tako sam glasao. I da se odvojeno glasa, da se izjasni Parlament o prijedlogu, jer je koliko sam shvatio Nermina već to predložila. A odgađanje izjašnjavanja o ovoj tački dnevnog reda, po meni, nema potrebe nikakve. Tako da završimo.
Zahvaljujem. Replika, Dušanka Majkić poslanica. Izvolite.
Ne znam kako, da li je replika. Ja bih vas molila da imate dovoljno senzibiliteta za nas koji smo tu noć osjećali se tako kako smo se osjećali. Ja sam vas i prošli put to molila, gospodine Belkiću, da nismo u istoj poziciji bili. Ja sam očekivala bar da ćete drugarski da kažete, evo u ime toga ja ću podržati, jer ja nisam tražila ništa novo, nego sam tražila znači, samo da čujemo šta će reći taj čovjek. Imamo pravo da čujemo. I u kojoj to zemlji tužilac ne želi, neće ili ne znam šta, da se pojavi na sjednici Parlamenta? Pa ako ništa, neka ta sjednica bude doprinos našoj budućoj 108 saradnji. U kojoj to zemlji ima da tužilac i parlament nemaju nikakve relacije? Mi moramo početi graditi te relacije. Neka kaže svaki put Dušanka Majkić vrši pritisak da donesem takvu i takvu odluku. To je ono, to je napad na nezavisno pravosuđe. Ali ako ga tražimo da podnese neko objašnjenje vezano za tu noć, očekujem od vas kolega prvo da ćete stati iza toga a očekujem i njega kao glavnog tužioca da će zbog digniteta Suda i zbog digniteta Parlamenta to uraditi. I molim vas nemojte, ne tražimo previše od vas. I zaista mislim da nema potrebe ovolike polemike, a posebno one koje apriori odbijaju uopšte da se o tome raspravlja.
Zahvaljujem. Replika, poslanik Beriz Belkić. Izvolite.
Ma, ja Vas potpuno razumijem i drago mi je da na ovakav način govorite o saradnji sa tužiocem itd. i to i jeste pristup. Ja sam samo ukazao na poslovničku situaciju, ništa drugo. Dakle, možemo odgoditi izjašnjavanje i nemam ništa protiv, evo odgodićemo izjašnjavanje, ali ta odgoda izjašnjavanja ne otvara prostor za raspravu poslovnički. Ako Kolegij kaže biće i rasprava, onda razumijem zašto tražite. Ništa drugo.
Zahvaljujem. Mato Franjičević, replika. Izvolite.
Ja sam shvatio da mi nismo ni otvorili raspravu o Izvješću, nego smo otvorili raspravu o prijedlogu da se odgodi rasprava o Izvješću. I u tom slučaju mislim da to ima smisla. U drugom, ukoliko to nije tako, onda ste Vi, gospodine Belkiću, u pravu. Ali meni, evo samo da kažem još i to, nema nikakve sumnje da su tada tom zgodom učinjene neke stvari koje, ako ništa drugo zahtijevaju objašnjenje od Tužiteljstva kao institucije. U kojoj formi će to objašnjenje doći, možda ne treba previše inzistirati da to bude forma izravnog kontakta sa glavnim tužiteljem, ali mora nam se reći, pazite, ograničiti pravo na slobodu kretanja, nije bezazlena stvar, i netko mora reći je li to ovako ili je onako. I onda možemo raspravljati. A bez toga, ja zaista smatram da nema smisla raspravljati, jer fali jedan bitan dio koji tu raspravu može učiniti suvislom.
Zahvaljujem. Poslanik, Šefik Džaferović. Izvolite.
Gledajte, ako dođe do diskusije, to je prijava. Ja sam, ovo je sada rasprava o poslovničkoj stvari, je li. Ovo je suštinska diskusija. 109
Dobro. Da li se sada slažete da se izjasnimo o prijedlogu poslanice Dušanke Majkić da odgodimo raspravu o ovoj tački dnevnog reda, naravno i izjašnjenje za narednu sjednicu Doma? Kolega Đugum se javlja prije glasanja. Izvolite.
nije uključen mikrofon
nije uključen mikrofon PAUZA Dame i gospodo poslanici, nastavljamo sa radom. Trenutno smo u okviru 16. tačke dnevnog reda. Ja vas sada pozivam da se izjasnimo o prijedlogu poslanice Dušanke Majkić, a to je da odgodimo za narednu sjednicu raspravu i izjašnjavanje po ovoj tački dnevnog reda. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
Ništa, mi možemo preći odmah na glasanje, mi smo samo konsultacije oko glasanja.
Dobro. Molim vas da se pripremite za glasanje, dakle o odgađanju ove tačke dnevnog reda zanarednu sjednicu. Ko je za ovaj prijedlog? ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Ovo drugo i treće se podrazumijeva. [[zajednička diskusija]] 110
Gospodine predsjedavajući zahvaljujem. Samo u ime Komisije za ravnopravnost spolova mala dodatna pojašnjenja. Prateći primjenu Zakona o ravnopravnosti spolova u BiH kojim se u članu 32. stav 2. propisuje obaveza usaglašavanja svih zakona i drugih odgovarajućih propisa s tim Zakonom Komisija za ostvarivanje ravnopravnosti spolova Predstavničkog doma inicirala je usaglašavanje Zakona iz oblasti medija sa Zakonom o ravnopravnosti spolova. To je i učinjeno sa zakonima o RTV sistemu, RTV servisu i Zakonu o komunikacijama. Komisija je na svojoj sjednici, od 16.05.2013. godine, razmotrila informaciju o toku priprema za održavanje informativne sjednice o učincima primjene navedena tri zakona. Konstatirano je da, u skladu sa članom 162. stav 2. Poslovnika Predstavničkog doma, od Ministarstva komunikacija i prometa BiH i Regulatorne agencije za komunikacije BiH se zatraži da u roku od dva mjeseca dostave izvještaje o primjeni ovih zakona koji treba da sadržavaju brojčane, odnosno statističke podatke kao i poređenje sa stanjem prije stupanja na snagu ovog Zakona. U ostavljenom roku traženi izvještaji nisu dostavljeni pa je od navedenih institucija 03., opdnosno 04. aprila ove godine ponovno zatraženo da svoje izvještaje dostavi Komisiji. To se ni do danas nije dogodilo, i zbog toga je ovaj predloženi zaključak. Zahvaljujemo kolegama i koleginicama da ćete ga podržati.
Zahvaljujem. Nema više prijavljenih za raspravu. Zaključujem raspravu. 111 Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda, Ad. 18. Razmatranje prijedloga zaključaka Zajedničke komisije za evropske integracije I ova je tačka uvrštena odlukom Kolegija na zahtjev Zajedničke komisije. Predloženo je usvajanje ukupno četiri zaključka koje ste dobili. Otvaram raspravu. Nema prijavljenih za raspravu. Zatvaram raspravu. Prelazimo, odnosno prije nego što sada pređemo na 19. tačku dnevnog reda predlažem da se Dom izjasni o tome da se objedini rasprava o tačkama od 19. do 23. dnevnog reda jer se radi o davanju saglasnosti za ratificiranje sporazuma i ugovora. Prije nego što se izjasnimo za riječ se prijavio poslanik Mirza Kušljugić, iako smo mi mislili, ne znam da li je to i Vaš razlog, da kod glasanja navedeno da je jedan sporazum, tačka 22. dobio negativno mišljenje, tako da ćemo se o njemu posebno izjasniti, a o ovim, je li to, pogodio sam razlog Vašeg ...
U principu samo skrećem pažnju da je Komisija po jednom od sporazuma dala negativno mišljenje, odnosno nije dala pozitivno mišljenje i vrlo rado bismo kada dođe dotle o tome i dali objašnjenje.
Zahvaljujem. Kolega Bosiću, ista tema. Dobro. Molim vas da se pripremite za glasanje, ko je da objedinimo raspravu o ovim tačkama? Glasajte sad. 37 za, protiv 1 i 1 suzdržani. Usvojili smo ovaj prijedlog. Ad. 19. – 23. Davanje saglasnosti za ratificiranje sporazuma i ugovora Otvaram raspravu. Kolega Đugum. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. 112 Ja se javljam povodom rasprave tačke 22. Davanje saglasnosti za ratifikaciju Okvirnog sporazuma o kreditu između Bosne i Hercegovine i Razvojne banke Vijeća Evrope. Danas na Komisiji smo imali predstavnike vijeća iz Ministarstva finansija koji su nam obrazložili da je ovaj kredit vezan za otvaranje 170 ambulanti u Federaciji i u RS-u. Pošto ova Komisija već više od godinu dana raspravlja upravo ovaj sektor zdravstva, odnosno uvijek je došlo do problema oko davanja ili ne davanja pozitivnog mišljenja na određene kredite, iznos kredita koji se odobrava, a koji su većinom vezani za lokalne zajednice ili kantone, a koji nemaju apsolutno uporišta u dijelu strategije razvoja zdravstva na nivou BiH. Razmljivo da su entiteti vlasnici sistema zdravstva i oni su odgovorni za sistem zdravstva u svojim entitetima, ali i u jednim od pitanja koje sam ranije dostavio Ministarstvu civilnih poslova a odgovor je došao u četvrtom mjesecu, i dobili su svi poslanici, je jasno gdje Ministarstvo civilnih poslova je dalo, odnosno nadležnog sektora za zdravstvo pri Ministarstvu civilnih poslova je upravo ovaj dio strategije razvoja zdravstva ili reforme zdravstva na nivou BiH što zajedno čine, odnosno rade ovu strategiju ministarstva entitetska i ministarstvo Distrikta Brčko. U ovom samom odgovoru koji je došao od Ministarstva civilnih poslova je jasno davedeno da zbog nesaradnje ministarstava entitetskih zdravstva ili ministarstva Distrikta Brčko strategija razvoja zdravstva nije urađena u periodu kada je bila planirana zajedno sa Kancelarijom Svjetske zdravstvene organizacije 2008.-2009. za period od 2010. do 2015. godine. Danas jednostavno kantoni, opštine ili entiteti idu u razvoj sistema zdravstva bez apsolutno ikakve izrađene strategije, zadužujemo se i uzimamo skupe kredite i apsolutno se postavlja upitnost da li su ti kapaciteti opravdani, neovisno gdje se gradili. I jednostavno zato što entitetska ministarstva nisu u saradnji sa Ministarstvom za civilne poslove uradili strategiju zdravstva onemogućeni smo da pristupamo grant kreditima i IPA fondovima. Znači, mi zadužujemo jednostavno građane BiH za izgradnju kapaciteta i otvaranje bilo kojih bolničkih ili ambulantskih kapaciteta a nećemo da koristimo, odnosno nije nam, zbog neaktivnosti ministarstava, nije nam omogućeno da pristupimo grant sredstvima ili da koristimo IPA fondove. Mislim da je poslije četiri ili pet pitanja Ministarstvu, u ove tri, četiri godine, vrijeme da jednom se stane u ovom dijelu, da se jednostavno zaduži Ministarstvo da po bilo kom principu, ali da se napravi strategija zdravstva ova do 2015. godine, i da vidimo onda kapaciteti koji trebaju da se rade da su opravdani, da imaju svoje mjesto, a ne da zadužujemo lokalnu zajednicu, jer svi oni krediti koji su uzeti, od Korejskog fonda pa nadalje, kada dođu do naplate vjerujte da ih niko neće moći vraćati. I postavlja se veliko pitanje koliko je opravdanost otvaranja, jer normalna stvar da na lokalnom nivou se donese odluka o otvaranju kapaciteta bez apsolutno pravljenja programa da li je to potrebno za broj stanovnika, za broj pacijenata i u kom sektoru. I mislim da će ova zaduženja unutar zdravstva koje je i sada u katastrofalnoj situaciji, i u RS-u, i u Federaciji, i u Distriktu Brčko, veliki dugovi, apsolotnu ne mogu da se isplaćuju redovno sve tranše koje idu prema radnicima, prema zdravstvenim, prema fondovima i dug je prema svim dobavljačima. Mislim da je ovdje jednom vrijeme da se stane sa ovim davanjem saglasnosti kontinuirano. U ovome učestvuje samo Ministarstvo finansija, apsolutno se ne konsultira Ministarstvo civilnih poslova da da svoje mišljenje o otvaranju kapaciteta. Iz tih razloga mislim da se maksimalno treba potruditi da ovdje donesemo zaključak da u nekom narednom periodu, razumnom roku, 60, 90 dana, Ministarstvo civilnih poslova donese strategiju razvoja zdravstva do 2015. godine kako bi omogućili korištenje grant kredita i IPA fondova. 113
Zahvaljujem. Riječ ima poslanik, Mirza Kušljugić. Izvolite.
Ovaj zaključak Komisije je usmjeren na to da se Parlament BiH, koji je u proceduri odobravanja ovakvih aranžmana, upozori da Komisija već više od godinu dana konstatuje da prema Parlamentu dolaze zahtjevi za saglasnosti po kreditima, naročito iz domena zdravstva, koji su na prvi pogled jako povoljni krediti, kada ih finansijski pogledate, ali, na osnovu informacija koje dobijemo sa terena upitno je da li je to namjensko korištenje, odnosno ovo je eklatantan primjer da u osnovi nam je rečeno da je namjenu kredita diktirao sa svojim usmjeravanjem donator, odnosno u ovom slučaju kreditor Razvojna banka Vijeća Evrope. Mi smo imali već više od godinu dana diskusije, čak je korišten od nekih članova Komisije termin da li je Komisija protočni bojler u čitavom ovom procesu. Znamo ko je nadležan, znamo ko je nadležan da vraća određene kredite, ali ipak tako, ali ipak o ukupnom zaduženju i namjeni zaduženja BiH trebao bi ovaj Parlament da vodi računa. Danas, kada smo razgovarali kako da se uključi Ministarstvo civilnih poslova, kako da skrenemo pažnju Parlamentu na čitave probleme o kojima diskutujemo više od godinu dana, zaključak je bio da je možda ovo put, da damo negativno Mišljenje, što ne označava da će i Parlament da prihvati stav Komisije. Ali da ja skratim priču, mi na ovaj način želimo da budemo jedini koji ćemo uvijek davati pozitivna mišljenja, čak i onda kada imamo diskusiju, ili da parafraziram, ako hoćete da i ovaj Parlament bude protočni bojler, što znači sve što dođe na komisiju da mi damo pozitivno mišljenje, zato što su nadležnosti na nekom drugom mjestu, pa da onda isto tako Parlament glasa, mi želimo da skrenemo pažnju da među kreditima koji se nude ima i intervencija koje se mogu riješiti donatorskim sredstvima, a ta donatorska sredstva ne možemo da povučemo jer nemamo odgovarajuće strategije koje nisu urađene za njihovu realizaciju. Dakle, nije ovo, zgodan je trenutak bio da to uradimo zato što se ovdje radi o kreditu 9 koma nešto miliona. Nije nikakva bolnica, govori se o ambulantama u čitavoj BiH, dakle zgodan je trenutak bio da vas upozorimo da mi na Komisiji imamo velike dileme kada dižemo ruke i učestvujemo u tom procesu. Zbog toga je i odlučeno da ja obrazložim na Parlamentu naše nedavanje pozitivnog mišljenja.
Zahvaljujem. Riječ ima poslanica Dušanka Majkić. Izvolite.
Ja zaista, sad sam iznenađena i frapirana. Ako je Komisija našla da na zdravstvu koje je isključiva nadležnost entiteta, o kakvom zdravstvu vi govorite, gospodine Đugum, na nivou BiH? Ovo su obaveze koje preuzimaju entiteti prema planu rasporeda porodične medicine, ambulanti 114 porodične medicine. RS tačno zna u kom segmentu je sljedeća i gdje se sljedeća gradi. Pa pazite, šta ste vi zaustavili, rekonstrukciju primarne zdravstvene zaštite uključujući obnovu i rekonstrukciju ambulanti, poboljšanje upravljanja zdravstvenim sektorom i formulisanje politike zdravstvenog sektora i podrške projektu. Pa ne mogu da vjerujem da smo na tome odlučili, da to stopiramo i zaustavimo. Bila je gomila projekata drugih za koje smo mogli zaustaviti, ali ono što je u onim urušenim ambulantama, mi ćemo zaustaviti to zbog toga što mislimo da ćemo staviti zdravstvo na nivo BiH, pa ćemo moći prebacivati sredstva kome kad trebaju. Ja molim Komisiju, zaista molim, da ne napravi ovakvu grešku i da napravimo ovo što smo rekli. Ja predpostavljam da je ovaj posao već počet jer je kraj 2014. godine. Znači već je započet. Nemojte da napravimo grešku i zadatak Parlamenta i jeste, to smo se trebali do sada buniti, mi ne možemo izmijeniti ni jedan zarez na ovim sporazumima. To jeste tako. Takva nam je uloga data. Ali osporiti odobrena sredstva, pa ja ne znam stvarno kome bi to moglo pasti na pamet i da širimo strogoću na zdravstvu. Ja mislim da je to, u najmanju ruku da trebamo zastati oko izjašnjavanja, da ovakva stvar ne bi mogla nikako proći brzopleto. Jer na kraju vaša Komisija zasjeda uvijek uoči zasjedanja Doma i nemamo vremena da se obavijestimo na vrijeme. I sada prvi put čujem ovo što se dešava. Obavijestila bih se bolje o ovoj stvari da sam znala da može biti neki problem.
Zahvaljujem. Poslanik Mladen Bosić ima riječ. Izvolite.
Znači, ovdje se radi o kreditu koji daje Savjet, banka Savjeta Evrope koja diktira gdje će se potrošiti ta sredstva. Napominjem, radi se o kreditu koji će neko morati vraćati. I ta sredstva treba da budu potrošena za, ne znam koliko, 150 ambulanti po selima, predgrađima itd. I tehnologija uzimanja ovih sredstava od strane BiH i oba entiteta je gdje možemo dobiti da nam neko da kredit. Nisu u zdravstvu prioriteti otvaranja ambulanti. Neka mi neko kaže sad da je prioritet zdravstva i u jednom i u drugom entitetu otvaranje ambulanti po selima. To se radi u predizborno vrijeme. To je bilo popularno da se dobije neki glas. A mi uzimamo kredit koji treba neko da vrati, a naše zdravstvo u RS-u sigurno, a sigurno i u Federaciji je na koljenima. Svaki dom zdravlja je u dubiozi i svaki dan izlazi na vidjelo o čemu se radi. Fondovi zdravstveni ne mogu više da funkcionišu. I nije ovdje pitanje o tome da li entiteti imaju nadležnost zdravstva. To je tačno. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Ma ne, apsolutno. Mi smo to razjasnili tamo. Ovdje je pitanje na koji način se uzimaju ovi krediti. Ovog kredita ne bi bilo i ne bi se pravile ambulante da nije neko dojavio – e, možete uzeti kredit tamo u Strazburu, kao da je to donacija, kao da je to grant koji niko ne mora vraćati. I na takav način se uzimaju masovno krediti. Bar 50% svih kredita je na takav način uzeto. Mi smo protiv uzimanja dalje kredita za potrošnju. Ne može se zdravstvo svrstati kao klasična potrošnja, ja 115 se tu slažem, ali sam ubjeđen da ni u jednom dokumentu ne može opstati činjenica da je otvaranje novih ambulanti prioritet ovog zdravstva koji i sada grca u dugovima. Ova rasprava oko ovog kredita je slučajno ovakva jer je prekipilo, jer je postavljeno pitanje kuda ide, ko će vraćati ove kredite? Šta znači iduće godine, kad dolazi ova velika tranša, kada se svi hvataju za glavu, ako ne planiraju vlasti da uzmu nove kredite da vrate ove prethodne. I da li mi to radimo svojim generacijama, svojoj djeci ostavljamo u amanet? Pa nemamo doktora, doktori nam odlaze, urušavaju se postojeći domovi zdravlja. To je jezivo kada uđete kako izgleda, malter otpada sa zida. Ali ova rasprava nije o stanju zdravstva BiH, ova rasprava je o načinu uzimanja kredita i o tome šta će se desiti za 2, 5 ili 10 godina, o neodgovornosti i nesposobnosti aktuelnih vlasti. I negativno Mišljenje je dato da bi se iniciralo otvaranje ovog problema, da bi počeli pričati o tom problemu ovdje u Parlamentu BiH. Ne zato da bi nekom oduzeli nadležnost da određuje u RS-u šta je prioritet u zdravstvu, nego da bi skrenuli pažnju. Jer od nas traže da mi dignemo ruke za ovo zaduživanje. Prema tome, ovo je apel da se otvori stvarna rasprava, da se donese zakon, ako treba, o zaduživanju, da se zabrani zaduživanje u ovkave svrhe. I ja ovaj, ja sam mislio da dam prijedlog da se otvori nova tačka dnevnog reda, ali predpostavljam da će Savjet ministara imati razumijevanja za ovo i da ćemo jednom već početi korektno da pričamo oko toga. Sljedeća tačka 23. je sušta suprotnost ovom problemu. Tu se uzima kredit za remont hidrocentrale koja otplaćuje sama sebe i zarađuje, zarađuje ne znam koliko plata tamo. I za takve stvari nema nikakvih problema, nema diskusije da li treba uzeti. Za otvaranje novih radnih mjesta, nema diskusije da li treba uzeti kredit. Ali za administraciju, za kupovanje softvera po mjesnim zajednicama i ne znam kakve dalje gluposti, mislim da je krajnje vrijeme da se dogovorimo, da napravimo neke kriterijume. Ako ne zbog nas, ono zbog naše djece.
Zahvaljujem. Replika, zamjenik predsjedavajućeg Milorad Živković. Izvolite.
Zahvaljujem. Dva segmenta ove rasprave, jedan tiče se same procedure donošenja sporazuma i ratifikacije tih sporazuma. Koliko sam ja upoznat, a volio bih da me isprave kolege, iako smo mi zadnji ti koji daju saglasnost za ratifikaciju, sporazumi se i bez nas već sprovode i troše. Šta mi možemo ovdje, i volio bih da predstavnici Komisije za spoljne poslove urade, šta mi možemo ovdje da uradimo da zaustavimo sprovođenje sporazuma i na koji način može Parlament da se uključi u pravljenje sporazuma i davanje svoje saglasnosti u vezi s time? Nekada kada sam bio u Komisiji za spoljne poslove o tome smo raspravljali, tražili da se Parlament preko komisija uključi kad se sporazumi prave, da bi znali uopšte o čemu ćemo raspravljati. I nismo uspjeli da izmijenimo zakon u kome bi Parlament bio aktivni činioc u samom procesu, a ne samo puki, da kažem na kraju, taj koji će konstatovati da je nešto uzeto. 116 Sasvim drugi dio pitanja je pitanje očigledno otvaranje predizborne kampanje prije nego što je ona i počela. I ove rasprave koju možemo da raspravimo i s SDS-om o Platformi koju imamo o zajedničkom djelovanju ovdje, i o pitanju koje očigledno se nismo dogovorili. SNSD, s obzirom da je član Predsjedništva dao saglasnost, s obzirom da je ministar finansija od Predsjedništva dobio saglasnost da potpiše ovo, da naš ministar zdravlja ta sredstva, na način na koji to radi Vlada RS-a, koristi, a neko će provjeravati i o tome ćemo govoriti na koji način se sredstva troše. I ja kao ljekar i onaj koji podržavam da stanovništvo RS-a dobije najbolju moguću medicinsku pomoć će podržati ovaj Sporazum, a ne vjerujem da poslovnički može Komisija na ovaj način da se izjasni i da ne dođe do ratifikacije ovog Sporazuma. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, Mirsd Đugum. Izvolite.
Zahvaljujem. Prvo bih rekao samo gospođi Majkić, vjerovatno nije pratila moj prvi dio izlaganja i da sam rekao – zdravstvo je na entitetima i to je nadležnost entiteta. ... apsolutno se niko ne miješa u taj dio i ne želi se miješati. Druga stvar, da li će se ovo zaustaviti ili ne apsolutno nije bitno, ali bitan je apel da ovdje svi znamo o čemu se radi. A radi se o tome da nećemo da napravimo strategiju reforme zdravstvenog sistema od 2010. i nismo povukli ni jedan dinar grant sredstava koji može izgraditi se i ambulante i bolnice. Druga stvar, u sigurno posljednjih 4 ili 5 sjednica, oko zdravstva smo vodili na Komisiji masu razgovora gdje znamo i gdje je sigurno da se kupuje aparatura po 2 do 3 puta skuplja nego što je. Nikada nam Ministarstvo finansija nije dalo obrazloženje osim obrazloženja, ovo je kvalitetan kredit i jeftin kredit. Imate li specifikaciju opreme šta se nabavlja? Nemamo pojma. Imate li saglasnost Ministarstva civilnih poslova? Nemamo, to nije u njihovoj nadležnosti. Znači kompletno provođenje, ako smo mi spremni da zatvorenih očiju gledamo da se u jednom Posušju, kada je bilo koreanski redit nabavi CT a nemaju apsolutno radiologa i da parat stoji 3-4 godine u podrumu i ne koristi se, a to građani plaćaju, da se kupi aparat PET/CT jedini u BiH na Klinici u Sarajevu, koji dvije godine stoji u podrumu i ne koristi za građane BiH. Ako znamo da se masa tih sredstava koristi na netransparentan način, jer imaju povlaštene firme koje učestvuju na tenderima, onda mi možemo jasno reći da to ćemo pustiti i neka ide. Ovo je mali dio sredstava i apsolutno nije bitno da li će se zaustaviti projekat 170 ambulanti ili ne, taman da on služio u političke ili bilo koje druge svrhe. Niko ne želi oštetiti građanina, ali i niko ne želi da jednostavno taj građanin plaća duplo više. Ovo sredstava se moglo iz grant sredstava lagano navući i napraviti se te ambulante. Ali govorim o jednom kontinuitetu. Kada je bila bolnica u Nevesinju prije godinu dana ja sam rekao, neću apsolutno da u tome učestvujem, da ne bi se reklo da ja kočim proces prema RS-u, ali sam zato na drugim projektima u Federaciji kočio procese. Jednostavno čovjek želi da dokaže nešto što je stvarno tako i ti su podaci jasno iznešeni i na 117 Komisiji. Imaju se podaci o nabavci opreme, kolika je i šta je, a svi iz ministarstva bježe, jer jedino Ministarstvo finansija kaže, kvalitetan je kredit. Kvalitetan kredit, ne znam ni ja grejs period je godinu dana, kamate su 2% ali niko ne govori o tome što je tri puta skuplja aparatura. Tu su problemi. Ako mi hoćemo da zatvorimo oči, da budemo dio onoga dijela u kome se to provodi, onda ono što kažu, mislim da nam je dužnost da upozorimo jedni druge iz onoga bar iz čega znamo kvalitetno da se radi o čistom kriminalu, da znamo, jer niko neće da povuče to. I druga stvar, zašto ne izraditi strategiju reforme zdravstva koju smo morali, koju je Svjetska zdravstvena organizacija platila 2008., napravljen tim 2008.-2009. i danas smo u 2013. a strategije od 2010. nemamo. Ovo je samo pokušaj da se malo udubimo u ovaj problem koji je u zdravstvu, a znamo da je dubioza u svim zdravstvenim ustanovama i da ovakav sistem je stvarno na koljenima i da ne može funkcionirati. Toliko i hvala.
Zahvaljujem. Replika, Azra Hadžiahmetović. Izvolite.
Ja prvo imam ispravku krivog navoda. Kao član Komisije imam potrebu da pomenem samo da nije tačna konstatacija da se Komisija sastaje maltene redovno pred sjednice Parlamenta. Moram pomenuti samo da se to možda desilo dva do tri puta do sada u ovom mandatu. Iako naravno kao opozicija mogla bih kritikovati ili dati argumente takve vrste, ali to nije tačno. Drugo, ja moram izraziti žaljenje što nam je vrijeme i situacija i, evo konkretan povod dao za pravo kada smo svojevremeno iznjeli naše argumente zbog čega ćemo biti uzdržani za svako dodatno zaduživanje putem kredita, prije nego što ovaj Parlament u okviru svojih nadležnosti, a mi ih imamo, svojih nadležnosti ne raspravi ključne stvari koje se, između ostalog, i tiču zaduživanja i mogućnosti vraćanja kredita. Ovo što je po menuo kolega Živković, tačno je da smo mi inicirali ranije i ja znam kako su na kraju te inicijative završile, jednako kao i gospodin Živković, ali činjenica da se projekat implementira, da je Predsjedništvo pripremilo odluku, dalo saglasnosti, da je Vijeće ministara dalo itd. ne mijenja ništa na stvari. Jer u cijelom postupku ovaj Parlament ima svoju ulogu. I ovaj Parlament će danas pokazati svoju ulogu. To što mi danas nismo dali ili možda Parlament neće dati saglasnost za ratifikaciju ne znači da, ako se okolnosti ne promjene, na narednoj sjednici Parlamenta damo saglasnost za ratifikaciju. I bilo bi možda dobro da, evo ovim povodom, ovaj Parlamnet konačno i dobije informacije i od Odjela za međunarodno pravne poslove Ministarstva vanjskih poslova šta znači ovaj postupak i na koji način Parlament, koji ima svoju ulogu, ima svoje ruke u cijelom tom postupku, može biti uključen da do ovakvih situacija više ne dolazi. Zahvaljujem. 118
Zahvaljujem. Replika, poslanik Mirza Kušljugić. Izvolite.
Uvažena zastupnica Azra Hadžiahmetović je već rekla, uvijek se sjednice održavaju dan ili dva prije, ovo je izuzetak. Ukoliko mislite da treba dodatno da se informišete po ... moguće je i izjašnjavanje po ovoj tački da odgodimo. Ali moja replika se odnosi na ono što je rekao uvaženi zastupnik Živković, da ne razumije da li Komisija uopšte može dati negativno mišljenje. Ako mi ne možemo dati negativno mišljenje, vi ćete od Komisije, kakvo je raspoloženje, uvijek dobijati da su svi suzdržani, zato što, i ne vidimo svrhu u čitavoj proceduri, zašto mi dižemo glas za to. I ovo je jedan apel da to isto važi i za ovaj Parlament. Ako je to u proceduri formalna stvar, onda da znamo da je to formalna stvar, onda nema nikakvih problema. Ako je to tako propisano, onda mi formalno, jednostavno prihvatamo takvu ulogu. Ali nemojte poslije da bude prozivanja. A, zbog čega je, gospođo Majkić, zbog čega je zdravstvo? Pa najviše kredita u zadnje dvije godine je bilo u sektoru zdravstva i već je poznato, evo znam informacije iz Federacije da niži nivoi vlasti ne mogu vraćati te kredite, ne mogu. Da vam ne kažem da smo digli ruke i znali smo da su to iznosi kredita koje neće ni entiteti moći vratiti, jer je to nadležnost i neko to vrši, tamo te proračune. Proračuni i kretanje GDP-a je takav da mi nećemo moći vraćati te kredite. Dakle, dvije poente smo imali, može se odgoditi izjašnjavanje za sljedeću sjednicu, ako mislite da vam treba dodatna informacija. Na kraju, Parlament može glasati i za, ako je Komisija dala mišljenje ovako kakvo je dala. Tri glasa protiv, četi glasa suzdržana, ovo je signal da želimo o ovome da vas informišemo.
Zahvaljujem. Replika, zamjenik predsjedavajućeg, Milorad Živković. Izvolite.
Uvaženi kolega, da li možda u arhivi možete da nađete da li je ikad bilo do sada u Parlamentu negativno mišljenje na saglasnost o ratifikaciji od Komisije za spoljne poslove? Gospodine Bosiću, hoću da Vam kažem – zašto na Komisiji niste raspravili tu temu i predložili ovom Parlamentu da raspravimo o zaduženosti BiH? Da raspravimo o tome da Komisija za spoljne poslove i ovaj Parlament nema nikakve uloge u zaduživanju, niti o bilo kakvoj ratifikaciji, predložili zaključke i ostale zaključke, a ne na ovakav način otvorili veoma važnu temu? Zašto to niste radili na Komisiji? Ili možda čekate da sa nekim drugim pravite ove strategije u idućoj godni o zdravstvu BiH? Samo da znate SNSD neće učestvovati u takvim strastegijama. Hvala. 119
Zahvaljujem. Je li ovo greška, kolega Jagodiću, ili je replika? Replika, izvolite.
Nije, naprotiv. Ja čekam da dobijem priliku. Ja zaista sam prije se javio za diskusiju, međutim u želji da ubrzamo, vidio sam da je stvar krenula svojim tokom, o čemu sam posebno i sam razmišljao. Dvije godine mi praktično na svakoj sjednici Parlamenta raspravljamo i dajemo, dižemo ruke i glasamo za ili protiv, većinom za, ove saglasnosti za ratifikaciju, međutim ja svaki dokument koji dobijem, da li kući ili ovdje u Parlamentu u klubu, pročitam i definitivno hoću da znam o čemu glasam. Često puta sam se sa kolegama isto malo raspitivao oko ovih ugovora. Ja kao čovjek hoću da znam, danas-sutra, moguće iduće godine ne budem u Parlamentu, ali zbog ugovora koji su potpisani, za koje su sredstva isplaćena, za koje će danas-sutra neko u mojoj regiji trebati da vraća te kredite, obzirom da u ovom momentu konkretno ističem primjer gdje su sredstva na sličan, na identičan način već finansirana u sistem kanalizacije i prečistača otpadnih voda koji ne funkcioniše, i sada će to nekome doći na naplatu. Ja bih zaista zamolio, doduše, za narednu sjednicu ću svakako pripremiti jednu inicijativu, da svaku ovu saglasnost posebno raspravljamo, da bar dobijemo informaciju povratnu za godinu dana kakvi su efekti ovih saglasnosti, ovih zaduženja. Ja mislim svaki domaćin, svaki odgovoran čovjek treba da povede računa da li je isplativost, bez obzira u koju oblast mi investirali. Pogledajte, mi se zadužujemo kod izgradnje autoputeva itd. Mi smo najskuplja zemlja u Evropi po izgradnji puteva. Naša radna snaga je najjeftinija, kamenje 70%, osnovni materijal u izgradnji jednog kilometra autoceste, međutim mi smo najskuplji. Skuplji smo od Švicaraca, od Njemaca, od Holanđana od ne znam koga da sve nabrajam. Mislim da je pametno, a ova me je situacija posebno potakla da repliciram jer je dopredsjedavajući Živković dva puta iznio, ja nisam mogao da vjerujem da sa onakvim riječima i zato sam želio, e ovo me podsjeća upravo isto kao na stranku koja ide u banku da digne kredit, pa kaže – dete molim vas, hoćete li biti žirant, samo ovdje potpišite. Tako se osjećam sada ovaj momenat. I ja, zasigurno sam, ako vratite nazad, vidjet ćete da sam bio suzdržan. Ja nisam za ovako i ubuduće ću sigurno povesti debatu da podebatiramo, da dođemo do informacije šta je sa pojedinačnim projektima, jer ipak su veće vrijednosti u pitanju. Toliko, hvala.
Zahvaljujem. Dobro, radi informacije, mi ćemo na narednoj sjednici Doma imati i tačku – Informacija o stanju javne zaduženosti u BiH, tako da možda i to bude prilika da progovorimo o nekim temama. Replika, Dragan Vrankić. Izvolite.
Pa evo, upravo sam to htio reći. U ovim klupama smo jako puno raspravljali puta o javnoj zaduženosti i u onom sazivu i u ovom sazivu i bilo je jako puno i zaključaka da se mora donijeti ... zaduženja. U ... će biti sektori, nivo zaduženja, ukupni nivo itd. A moramo biti svjesni u kakvoj 120 državi živimo. Ja bih volio da je drugačije ali nije. I moramo znati da postoje procedure i kakva je naša uloga. Ja mislim da ovdje u ovom momentu mi nismo u situaciji u procedurama da vrednujemo kvalitet projekta. To rade sektori i oni koji se zadužuju. I to bi u principu tako trebalo biti. Mi smo uvijek tako postupali. U tom kontekstu, mogu reći da kada je u pitanju zdravstveni sektor daleko najširolikiji i bilo je ono što bi mi rekli svašta u njemu. Sama činjenica da u jednom kantonu, u jednom gradu imamo kliničku bolnicu i kantonalnu bolnicu, odnosno u jednom kantonu dvije kantonalne bolnice i klinički centar. I morali smo se, da bi prošli ovakvi aranžmani, pogađati pa se zaduživati. Naravno da se to ne bi trebalo raditi. To je naša realnost, nažalost. Ja učestvovao u tome, nije moglo drugačije. Ali s druge strane mislim da ne bi bobro bilo, kada se ovi krediti pojavljuju, da ih mi sad ovako olako etiketiramo – jeste dobar, nije dobar. Ako Vijeće Evrope daje kredit, pa kažu povoljno, treba ući u strukturu. Mi smo imali u proceduri zaduženja svako odobrenje zaduženja i za početak pregovore. U njemu je stalo način i modalitet šta se želi postići s tim projektom. Znači nekada je edukcija, nekada su povoljna sredstva, nekad ima granta, nekad ima opreme. I ja se slažem i s ovom činjenicom, da nam često puta bude servirana oprema određenih lobija koja ulaze unutra. To su naše realnosti. Ali isto tako sam svjestan da, kao što je kolega rekao, da je ne znam ja negdje u Posušju završio neki visoko vrijedan aparat, a tamo nema radiologa ili nekog drugog. To su opet nečiji problemi ili naše stvari koje moramo postavljati. I sigurno zdravstvo mora doći na dnevni red, da se vidi njegova racionalizacija. Vi svi koji ste unutra znate da smo vrlo skupi a neefikasni i da kada pogledate evropske zemlje, pa ćete vidjeti da puno manje ima bolnica po glavi stanovnika nego što je to kod nas, a ovaj put su mala sredstva i Komisija je baš našla tu da pokrene ovo pitanje. Ako je neko rješenje kompromisno da se to za ovu narednu sjednicu odloži, možda baš ovaj kredit, ako će biti ... zaduženje, ali mislim da to treba principijelno riješiti. Znači, način zaduživanja i strastegija kako ćemo to raditi. I da ja ovdje, ja ne želim donijeti odluku, je li, ne znam u jednoj od općina treba ili ne treba, ne treba dom zdrvlja ili taj aparat koji stoji, ne osjećam se kompetentnim, nemam dovoljno informacija, a vjerujem ako je kredit od Vijeća Evrope da je povoljan kredit i da ga treba koristiti. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, Mladen Bosić. Izvolite.
Znači, gospodine Živkoviću, na tezu da mi nemamo šta da diskutujemo o ovome što dolazi do nas i da treba po automatizmu da glasamo za to, ja moram da vas napomenem da i ovaj Parlament, kao svi parlamenti, nema samo zakonodavnu funkciju, nego ima i kontrolnu funkciju izvršne vlasti. Da to nije tako mi ne bi sada raspravljali o tome. Ja treba da dignem ruku. Ako se podrazumjeva da ću ja glasati za sve što dođe do mene i da vi tako tumačite Poslovnik, onda mi ne treba ovdje ni da sjedimo. Onda mogu da zalijepim žvaku na ovo dugme „za“, da ne trošim vrijeme ovdje. 121 Znači, molim vas, ako sam svjestan i ako sam ubijeđen u to da neko diže kredit koji treba da vraća moje dijete za 5 ili 10 godina sasvim nepotrebno jer postoje mnogo veći prioriteti od toga, ako sam svjestan da će neko od ovih para uzeti najmanje 20 ili 30% u procesu korupcije koji postoji ovdje, ja neću glasti za to. A ovo što je sada ovaj kredit na dnevnom redu, to je slučajno. Ovo što smo glasali protiv, mi smo glasali da skrenemo pažnju šta se dešava. I nećemo glasati. Znači mi iz SDS-a nećemo dati podršku ovom kreditu, bez obzira što je Ministarstvo zdravlja RS-a vjerovatno učestvovalo u dogovoru.
Hajmo glasati.
Ma nemojte me prekidati. Ja ne znam, mislim ...
Samo Vi nastavite.
Pa evo neću, prekinuću.
Kolega Bosiću.
Neću.
Dobro. Ja bih zamolio ipak poslanike, bez obzira što se ova sjednica malo odužila, da ipak s dodatnim strpljenjem završimo ovu sjednicu. Idemo dalje, replika Mirza Kušljugić. Izvolite.
Druga replika i ja neću više. Mislim da je, mislim da je dobar izlaz, mislim da je dobar izlaz da se odgodi o ovoj tačci glasanje. A jeste, gospodine Živkoviću, u ovom sazivu Komisija jeste davala negativna mišljenja i zbog toga je između ostalog i Državna bolnica u Sarajevu prije dvije sjednice je povukla svoj zahtjev dok ga ne doradi. Dakle, mislim da je dovoljno da sljedeći put da članovi Parlamenta imaju informacije i izjašnjavanja, da ne bude da je Komisija iznenadila Parlament tako što je ovo dostavila u toku dana. I zbog toga mislim da je prijedlog da se izjašnjavanje odgodi za sljedeći put između ostalog bio je i prijedlog, zašto sam ja rekao da se ne glasa u paketu kao što smo uvijek do sada glasali.
nije uključen mikrofon 122
E hvala predsjedavajući. Obzirom da i ja, kao član, odnosno drugi dopredsjednik Komisija za vanjske poslove, imam potrebu nešto, imam potrebu nešto da kažem. Ovo je po prvi puta znači da na ovakav način ove točke, kad je u pitanju ratificiranje sporazuma međunarodnih, pa i ovih kreditnih, znači, sa bankom Vijeće Evrope koja nudi na neki način povoljna sredstva, kreditna sredstva, ali mi na Komisiji često puta, kao što su kolege već raspravljale, znači govorile ovdje, se pitamo je li, odnosno mi dižemo ruke, ovaj Parlament, usvaja, ratificira, znači daje suglasnost za ratifikacije sporazuma a nemamo nikakvih povratnih informacija. Pa, ono da ne kažem, ovo, današnja ova rasprava ova jutrošnja sa Komisije, na neki način prelila je čašu, ja sam bio protiv, vjerovatno ću tako biti i sada, znači na ovome Parlamentu ili da se odgodi izjašnjavanje o ovome. Ali mi smo znači dobili zadatak kantonalna, entitetska ministarstva zdravstva, znači zdravstva na razini entiteta i kantona, znači ..., je li, podjeljena nadležnost federalnog ministarstva i ovih županijskih ili kantonalnih ovih ministarstava, i znači plaćen je od svjetske zdravstvene organizacije, znači, plaćen je, sredstva su osigurana za izgradnju, je li tako, za projekat razvoja zdravstvene zaštite na prostoru BiH. I to nije napravljeno, i da je napravljeno i da mi imamo da je to, ovo sad što se traže ova sredstva, da to imamo, znači, u nekakvom planu, projektu ovo što, o čemu je govoreno od 2010. do 2015., je li, onda ne bi bio problem, odnosno tada ne bi smo tražili kreditna sredstva nego bi smo bili u mogućnosti aplicirati tamo potpisivanja sporazuma o Stabilizaciji i pridurživanju, znači za sredstva, grant sredstva ili sredstva IPA fondova. Znači, mogli bi smo osigurati besplatna sredstva isto tako za razvoj i da ne ulazimo sad da li je potrebno razvijati ambulante primarne medicine ili obiteljske medicine obnavljati na selima ili ne, u to ne ulazim, ali u svakom slučaju evo i ovaj Parlament ima ulogu, ima ulogu bez obzira što neki kažu da nema, kad su u pitanju ovi sporazumi, i možemo na kraju krajeva osporiti da na neki način, je li, uozbiljimo evo i ovakve stvari, da znamo zašto se zadužujemo i ko će to u konačnici vratiti. Jer inače jako, jako teško stanje u zdravstvu jer i meni je to poznato, jer dolazim iz sektora zdravstva. Hvala.
Zahvaljujem. Poslanik Lazar Prodanović. Izvolite.
Ja ..., gospodine predsjedavajući, stav Komisije za spoljne poslove, ali se ne slažem sa njim, moram takođe reći očekujem da ćete primijeniti Poslovnik odmah, ako se bude primjenjivao u smislu negativnog mišljenja glasaću protiv negativnog Mišljenja Komisije, dakle ako bi se ponovo razmatralo ovo pitanje. Ili ako postoji drugi način, smatram da treba ga, treba poštovati i u ovom slučaju Poslovnik. Reći ću samo par podataka i izvinjavam se, znam da ste u gubitku strpljenja svega oko ovog. BiH je zemlja na Zapadnom Balkanu koja izdvaja najmanje, najmanja sredstva po glavi stanovnika za zdravstvenu zaštitu. BiH je jedna od rijetkih zemalja u kojoj se iz budžeta, nadležnih budžeta dakle, ne izdvajaju sredstva za kapitalne investicije. Republika Srpska ima svega 230 evra po glavi stanovnika za izdvajanje za zdravstvenu zaštitu. Da li ima zloupotreba u smislu 123 eventualne korupcije? Odmah vam moram reći, svakog onog ko se tim bavi treba nadležnim institucijama prijaviti, pokrenuti krivične postupke. Ali mi nemamo kapacitet da izgradimo ključni segment u kome smo, bez obzira na nepostojanje strategije razvoja zdravstvene zaštite i nepotrebnost, potpuno svi saglasni da primarnu zadravstvenu zaštitu razvijamo kroz ambulante porodične medicine. BiH treba 2.000 ambulanti porodične medicine i njihov prosjek standarda je sada ispod nivoa od prije 30 godina. Ako nam je cilj da to radimo smatram da treba koristiti kreditna sredstva i nemoguće je drugačije. Republika Hrvatska ima 21 milijardu kuna budžet za zdravstvo. Ako uporedite da je to dakle oko 700, između sedamsto i osamsto, oko 800 evra po glavi stanovnika i napravila je revolucionarne pomake od primarne, sekundarne, do tercijarne nivoa zdravstvene zaštite. Dakle, ovdje se radi o 160 ambulanti porodične medicine, nemamo dovoljan broj, dakle niti prostornih mogućnosti, niti kadrovskih mogućnosti, niti standarda koje bi zadovoljile evropski nivo. Da li ima ... na nekom nivou? Ne isključujem tu mogućnost, al' ovo nema veze sa ovim ugovorom. Veoma uvažavam ovo što kolege govore IPA projekte. Reći ću vam jedan podatak koji će vas, i s tim bi završio, koji će vas iznenaditi. Republika Srpska godišnje, Fond zdravstva, plaća 4 miliona zdravstvenim ustanovama u Federaciji za liječenje svojih pacijenata, Federalni fond zdravstva, fondovi zdravstva, dakle uključujući kantonalni i federalni RS-u godišnje uplate svega 200 hiljada. Dugo razmišljam, ovdje nas je nažalost 8 ili 9 zdravstvenih radnika, polazeći od toga da su dva profesora univerziteta, nisam najkompetentniji, al' ovu problematiku smatram da kompetentno poznajem, reći ću vam jedan podatak. Dakle, mi u ovoj situaciji u kojoj se trenutno nalazimo imamo potrebu da razgovaramo, zdravstvene ustanove Šabac, Valjevo, Tuzla, Zvornik, Loznica, da dogovorimo neki projekat koji bi se ..., Mostar, Trebinje, Dubrovnik, Split, trebali bi o tome da razgovaraju, ne znam Foča i slične ustanove, Sarajevo itd. Zbog čega to govorim? Reći ću vam, dakle ja nemam nikakve rezerve da trebamo da se sastanemo i da dobijemo sredstva iz bespovratnih IPA fondova, ali draga moja gospodo reći ću vam jedan podataka za koji se mi stalno lažno zalažemo, da li vi možete meni vjerovati sada kad je bila nesreća u Bihaću, znate koliko je pacijenata upućeno iz bolnice Bihać u Banja Luci. Nula, nula, nećete mi vjerovati, nula pacijenata. Ja se pitam što? Kakav je to odnos da pacijent ide 400 km u Sarajevo ili Tuzlu, a da ni jedan ne dođe u Banja Luci? I mi govorimo o strategiji zdravstva BiH. Kakva je god Klinički centar u Banja Luci, on nema teorijske šanse da po kapacitetima u bilo kom smislu bude lošiji od Bihaćke bolnice, nema teorijske šanse. Kao što ne može Zvornik biti bolji od Tuzlanskog kliničkog centra. Do čega smo mi došli? Mi se zalažemo principijelno pod ovom, ako želimo graditi povjerenje, raspravljati o kapacitetima ili bilo kom smislu, bilo kog nivoa, mi moramo reći – da mi se zalažemo za to. Ministar zdravlja RS-a istog momenta kad se desio požar ponudio sve kapacitete bezuslovno, ni jedan nije došao. Mene su zvali ljudi iz Bosanske Krupe koji su upućeni u Tuzlu, zbog čega, šta to treba? Dakle, ako govorimo o integraciji ona mora biti poštena, korektna, profesionalno obavljena. Ovdje ovo glasanje negativno na Komisiji za spoljne poslove ima dominantno jedinu crtu političke prirode. Rasprava o ovom, rasprava o ovom pitanju moguće je voditi onda kada se Sektor za zdravstvo Ministarstva civilnih poslova i ministrima zdravstva entiteta ili kantona dovedu i kažu – ljudi šta mi hoćemo od ovog da uradimo i šta od ...? Ali ja sam, ja nemam nikakve veze kako će se finansirati neka sredstva u ambulanti porodične medicine u bilo kom mjestu u BiH, ali ja tu moram vjerovati sektoru Ministarstva finansija koje to priprema. I drugo ... I dalje, ovaj kredit je nemoguće dobiti bez poštovanja nekih kriterija. Ali dajte da više jednom kad kažemo – ovi lopovi, dajte da ih zatvorimo, jer građani nisu lopovi ove zemlje. Toliko, hvala. 124
Zahvaljujem. Replika, poslanik Emir Kabil. Izvolite.
Ma, nisam se mislio javljati ali ovaj, pošto je ovo već doktorski, odnosno ljekarski problem, moram nekoliko riječi da kažem kao neko svoje mišljenje i ... stvar. Naravno, apsolutno se slažem sa svojim uvaženim kolegom Lazarom Prodanovićem da disproporcija rada i distribucije pacijenata između dva entiteta nije u radu. I tu ima političkih stvari, to je, tu se nema šta ni dodati ni oduzeti, to je činjenica. Ali da ga učinim malo sretnijim, Centar za srce u koga vi šaljete jako puno pacijenata ne dobija ni jednog pacijenta iz Tuzle, a dobija iz Bijeljine, dobija, da Vas učinim malo sretnijim, dobija iz Bihaća, zato što politika lokalna ne da dođe pacijent u Centar za srce. Prema tome, na neki način malo ću Vašu frustraciju smaniti. Znači, lakše je ako imate akutni infarkt doći iz Bijeljine ili Zvornika ili ne znam, sa Pala nego iz Tuzle. O našim iracionalnim stvarima moram evo da ovako počnem. Međutim moram Vam reći jednu stvar, kolega Lazare, ideja, ne bih je smatrao političkom ove Komisije, ideja je pozitivna zato što ovi ljudi, uvaženi poslanici koji su donijeli ovu odluku, takva kakva je i koja je zaista možda iracionalna jer nikad nije takva donešena, i iskustvena. Opet ću reći, politički je donesena jedna odluka, dat je jedan kredit za jedan veliki centar u koji je kupljen šest, sedam aparata od kojih ni dan danas ne radi ni jedan aparat, nije ni počeo da se vraća kredit. Ljudi su počeli razmišljati – pa ljudi ti krediti i sve te iracionalne stvari su nas zaustavile. Ja to gledam možda s te strane, naravno nemam veliko političko iskustvo kao Vi i ne mogu između redova pročitati da li se radi o politikantskim stvarima ili igrama. Vjerovatno radi, ali hoću reći da ako je, ono što je gospodin Živković rekao, da ovo što mi govorimo nema nikakve veze, ja bih ovo završio. Nema nikakve veze, nek to prođe, i nema nikakve priče, međutim moram vam samo dodati jednu stvar, u SAD-u, ja sam bio jako puno tamo, u Zapadnoj Evropi sam jako bio puno tamo, koncept primarne zdravstvene zaštite nije ambulanta, nema više ambulanti, tri sestre i jedan medicinar, portir, nema. Mobilna medicina se zasniva na tome da čovjek sa malim autom dođe, ima svoje pacijente i obilazi porodice na terenu. Dvije hiljade ambulanti, znate šta je to? Mnogo je bolje da imamo dvije hiljade porodičnih doktora koji će sektorski se podjeliti i svojim kolima, sad svako ima auto, jer su kola jako jeftina, obići te pacijente. Prema tome, to je sad naš doktorski sukob da li ići na ovaj koncept ili onaj koncept. Znači, ja želim samo da kažem jednu stvar, da ideja, vidite koliko nas je zainteresirala, da prvi put ovaj Parlament, odnosno nekakva komisija donese odluku, ne donese pozitivno mišljenje o ratifikaciji. Vjerujte mi, ovo je 9 i nešto miliona to je smiješna suma novca, ovo je ništa, ali je više dokipilo vjerovatno ljudima kad su počeli da prave analize gdje su milione, već stotine miliona investirano u nekakve projekte koji danas ne daju rezultate. Znači, ne mogu prihvatiti da je ovo politička odluka, možda i jeste, ima politikanstva, interes je, vjerovatno da ima. I drugo, apsolutno se slažem sa jednom stvari, da ova odluka, ja znam šta je problem, ne ide na unifikaciju zdravstva, zdravstvo BiH je podijeljeno na dva entiteta i nadležni, stoji jasno, ali ja vam kažem jednu stvar, ja kao ljekar lakše radim sa drugim entitetom nego sa svojim kantonom, tamo sam omržen, ne znam zašto, vjerovatno nisam simpatičan. Znači, radi se jednoj, jednom teatru apsurda u kom mi danas participiramo. Znači, da otvorimo ovu raspravu jer smo na pravom putu, a 125 zdravstvo je, vjerujte mi nije toliko siromašno koliko mi mislimo, zdravstvo uopšte nije siromašno, jer ako jedan veliki centar ima sedam aparata, ne radi ni jedan, šest aparata, ja nisam siguran da je to siromašno zdravstvo. Da mi fino ovu tačku ili ovo pitanje vratimo ponovo na Komisiju, to je moj prijedlog, ... ta komisija uz relevantne informacije nam predoči na sledećem sastanku nove zaključke. Eto, to bi nekakav bio moj doprinos, da bude, hajd da kažem kompromis. Hvala.
Zahvaljujem. Mi smo 06. juna naučili da možemo i do pet ujutro raditi. Nermina Ćemalović ima riječ. Izvolite.
Ovo kolegi Prodanoviću, mom školskom drugu, nije tipična replika veše pojašnjenja radi. Što se tiče Kantonalne bolnice u Bihću zaista svi su, pa i ministar zdravlja RS-a ponudili pomoć. Al' kažem informacije radi, mi, mi znamo da je zdravstvo na entitetskim nivoima i federalni ministar gospodin Mesihović je od prvog dana uključen u sve to, ovaj, mi imamo potpisan Zavod zdravstvenog osiguranja Unsko-sanskog kontona je potpisao ugovor sa dva klinička centra, to je Tuzla i Sarajevo i takvi slučajevi, znači idu i dalje tamo. A imali smo zaista pomoć, u Sanskom Mostu smo prebacili pacijente i nešto smo prebacili u kasarnu, oko 200 ležajeva je bilo, tako da smo uspijeli sanirati, hajde da kažem i smjestiti te naše pacijente, jer 400 pacijenata je inače u bolnici, Kantonalnoj bolnici Bihać. Tako da zaista nije bilo potrebe, ali da je bilo sigurno bi smo uključili ministra i zahvaljujem se ovaj put, jer zaista je on ponudio pomoć.
Zahvaljujem. Dobili smo i dodatno pojašnjenje. Replika, Mirsad Đugum. Izvolite.
Ja se izvinjavam, druga replika. Šokiran sam podatkom koji je moj kolega Lazar Prodanović rekao da ni jedan pacijent nije došao u Bihać i stvarno na tom reciprocitetu, iz Bihaća u Banja Luku i stvarno tu moramo raditi na povjerenju, reciprocitetu. I želio bih ovdje samo, moj Lazo reći, pošto smo studirali zajedno i kolege iz, ovaj, ovo apsolutno nije politička odluka. Strategija zdravstva, zdravstvenog sistema se mora napraviti na državnom nivou jer to je u obavezi Ministarstva civilnih poslova i onda tek kao država možemo ići prema grant sredstvima i IPA fondovima. Niko ne govori o preuzimanju bilo koje nadležnosti entiteta. Druga stvar, da je bilo bilo koja politička odluka, ja bih sada rekao – ako ima dvije hiljade ambulanti koje se trebaju otvoriti, hajmo to popuniti i privatnim sektorom, dvije hiljade ljudi će otvoriti i dobiti u banci kredit ili bilo kako drugo, zaposliti još po jednu medicinsku sestru, otvoriti četiri hiljade radnih mjesta. I ti će ljudi, ti iz zdravstva ostati u BiH, hajmo pomoći tim ljudima da 126 sutra žive ovdje, da ne traže mjesto po Sloveniji, po Hrvatskoj, po Njemačkoj, Norveškoj ili bilo gdje drugo. Jer ćemo doći kao populacija u zdravstvu na problem sa zdravstvenim radnicima, kao i sve zemlje koje su već u okruženju. Slovenija već ne ispunjava apsolutno kapacitete, Hrvatska veoma brzo, mi ćemo doći, kao prvo mal broj se studenata upisuje, imamo veoma, veoma staru populaciju u medicinskom kadru, govorim o ljekarskom kadru, da ne govorim o specijalističkom kadru koji je zbog svih dešavanja otišao, ovaj u Ameriku, ovaj u, neovisno gdje i šta. I ostali smo bez stručnoga tima i jakog edukativnog centra. I da sam u tom smjeru mislio bilo kako politički ili bilo šta onda bih predložio da se napravi strategije i da to sve ide u privatni sektor, da omogućimo kredite da uzmu privatnici kredite i da naprave ambulante privatne. I da smo tad sigurni da će se boriti za kvalitet usluge, da održi pacijenta u najkvalitetnijem stanju, da da najkvalitetniju, najbolju uslugu i da obezbjedi sebi egzistenciju, a ne da mora plaćati da ga neko primi u radni odnos. Mi se vrtimo iz kruga u krug, zdravstvo je i školstvo sektor koji nam je svima veoma važan. Strategija zdravstva je samo da se može prema IPA fondovima i grant sredstvima, i obaveza je bila Ministarstva civilnih poslova, zašto ne iskoristiti te prednosti koje su pred nama. Tri godine već ne možemo nigdje konkurirati, i hajmo napraviti nešto što je u interesu građanina. I ta povjerenja se maksimalna moraju koristiti, neovisno da li je pacijent iz jednog ili drugog entiteta, ali povjerenje onda kada bude kvalitet, kada bude
Vrijeme.
i političkog ... vjerovatno će se puno kvalitetnije i brže izgraditi.
Zahvaljujem. ... [[nije uključen mikrofon]]
... predsjedavajući da cijelo vrijeme opirem se da, da se javim s obzirom i da sam član Komisije i pokušavam da će neko na neki način vratiti to u pravu raspravu, ja ne znam kako smo zamjenili teze i kako smo došli u situaciju da raspravljamo o zdravstvu kad na Komisiji uopšte nije bila namjera to. Ja nisam bio na sjednici, ali na prethodnim komisijama intencije, neka me isprave kolege, Komisije bile u priči o enormnom zaduživanju države i našoj ulozi u svemu tome. To je bila riječ, nemojte da mijenjamo teze. Kakva priča o zdravstvu i o ne znam ni ja o svemu ostalom da smo za, da smo protiv. O tome je bila riječ, kakva je naša uloga i sa kojim informacijama mi u tome učestvujemo, i tražili smo da nam se pomogne i da nam objasne. Pitali smo ministra vanjskih poslova, ako se sjećate, zadnji put na Komisiji to, pitali smo ljude iz Ministarstva finansija da nam objasne našu ulogu, zato što će neko tražiti, jer ja bih vas sve podsjetio na vaše diskusije i kad se raspravlja o stepenu zaduženosti zemlje. A kad se bude raspravljalo o stepenu zaduženosti zemlje ja neću da ustane neko i kaže – gospodin Drago Kalabić je za 8 godina zadužio zemlju za nekoliko milijardi. Ili jesam ili nisam. Ako jesam hoću dokumente da vidim kako sam je zadužio i da kažem – ja je jesam zadužio. Maloprije kolega Bosić kaže za ovo pitanje zdravstva, kakva je razlika za Trebinje. Evo Trebinje, kakva je razlika? Ja nisam stručnjak da kažem. Gradonačelnik Trebinja kaže da nikad ništa nisu dobili od ovog, a mi trebamo da damo 10 miliona elektrani koja treba da finansira 127 Trebinje. Evo, evo ja sad pričam lajički. Je li to tako? Ne znam je li to tako zato što slušam razne priče. Znači, ja se ne osjećam kompetentnim da odlučujem pojedinačno o ovim slučajevima. I tražili smo pomoć i naišli smo na zid da bi ovo, evo jutros eskaliralo i prelomilo ovako kako je ..., o tome je bilo riječi. A ne, mi smo otišli sad u priču, jer isto to za zdravstvo, ja vam moram reći, ja sam bio u Prnjavoru odbornik kad je ovdje u ovom Parlamentu donesena odluka o sporazumu sa Vladom Kraljevine Španije o Fabrici vode u Prnjavoru koja je bila kao na sva zvona hvaljena. Ta fabrika nikad nije dala pitku vodu, pod tim pritiskom mi trebamo vratiti 5,5 miliona maraka para, a priča je bila – znate nemojte vi pričati jer su vrhunski stručnjaci iz Parlamenta i Vijeća ministara to završili, kaže to je sve dobro. Nije dobro, mi smo to osjetili na svojoj koži da nije dobro. O tome je riječ. A ne daj Bože da o pojedinačnom projektu ja govorim, jer neću da pomješam stvar, ima tu sjajnih stvari koje trebaju i moraju proći i za stvari za koje se moramo zaduživati, ali ima stvari vjerovatno za koje ne moramo. I mi smo tražili tu pomoć, ali ljudi iz Ministarstva finansija, iz Ministarstva vanjskih poslova, iz Predsjedništva ćute. I sad i meni nije jasna naša uloga, ako nisam odgovoran ja ću glasati ..., ali ako jesam neću glasati, neću glasati ni za jednu odluku, ni za kakvu odluku. Glasaću onog momenta kad mi zaista dobijem svu dokumentaciju i budem relevantno mogao reći – da, to je u pravu, da, to je u pravu. Tad ja stojim pa šta bude, objesite me ali ja mislim, ali na, što bi rekao Haso, idemo na povjerenje pa kad je mene krenulo. E neke je krenulo od kad smo počeli igrati na povjerenje. Znači, nemojte da mjenjamo teze, uopšte ne ulazim u ovu priču oko zdravstva i ne daj Bože da ja kaže gdje trebaju pare i gdje ne trebaju. Postoje tu ljudi vjerovatno koji onaj, ali osnovni zahtjev Komisije je bio da se obavi ovdje relevantna rasprava, jer vraćam vas na priču gdje smo raspravljali o zaduženosti zemlje.
Vrijeme.
Sasvim suprotne priče, završavam time, i to je od nas traženo. I tražićemo, evo završavam, da se razjasni naša pozicija u svemu tome. Ako je nebitna ok, ja povlačim sve, ako je bitna ja neću na ovaj način dosadašnji u tom da učestvujem. Neću, evo javno kažem neću, a ne daj Bože da ću sprečavati i jedan projekat, naću načina da to ide, ako nema pomoći s druge strane onda ću naći načina da ne budem smijenjen.
Zahvaljujem. Sad nam je jasan stav SNSD-a. Nermina Zaimović-Uzunović. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo, ja dočeka da svojih ovaj 5 minuta bar za diskusiju. Ovu priču sam ja započela prije dvije, tri sedmice kad sam dobila odgovor na pitanje koje mi je Vijeće ministara, odnosno Ministarstvo finansija dalo odgovor na kreditno zaduženje po robnim kreditima. Te robne kredite je najviše koristilo zdravstvo i obrazovanje. Sad će doći na naplatu 120 miliona robnih kredita. I 128 sad se postavlja pitanje, evo svi su implementirani, to je otprilike bilo između 5 i 10 miliona eura – šta je, šta su građani oba entiteta, građani BiH dobili više od zdravstva i više od obrazovanja, a država je zadužena za 120 miliona? Ja odgovorno kažem da su to bili krediti za koje su vas neki vukli za rukav i govorili – hajte vi uzmite taj kredit, bićete i vi dobri, naravno, svi su bili galantno nagrađeni, implementatori tih kredita. A šta se kupilo? Kupile su se, u jednom konkretnom slučaju puno skladište stolica, a naše fabrike stolica propadaju, kupili su se kineski laptopi preko Austrije po cijeni koja je dva, koja je najmanje tri puta, tri do pet puta veća nego tržišna cijena. Dakle, neko, svi ti krediti se dobivaju tako što ...
Ja se izvinjavam, ali ako je ikako moguće da se fokusiramo na ove sporazume koji su sad na dnevnom redu. Imaćemo ovu informaciju ...
Pitanje je, da, dakle pitanje kreditnog zaduženja jeste pitanje potreba i analiza i pitanje strategija. Ja mislim da, da ćemo mi biti vrlo brzo, kad je u pitanju ovo, pod pritiskom da još neke kredite, da ratificiramo neke kreditne linije, a s druge strane će doći na naplatu krediti koji su podignuti i čiji je grejs period istekao. Pa ćemo morati ratificirati druge kredite putem ove komisije da bi vraćali one kredite za koje smo se zadužili. I ja apelujem odavde, takođe saglasna sam sa ovom odlukom koju je Komisija za vanjske poslove donijela, da se dobro razmisli o tome kad će se i koja kreditna linija dati ovdje na ratifikaciju, odnosno daćemo saglasnost jer ćemo mi sutra biti ti koji ćemo biti odgovorni za zaduženje države ako budemo išli onim putem koji je, koji je se desio u Grčkoj. Evo neću duže, mogla sam i repliku koristiti.
Zahvaljujem. Ja sam dužan reći predsjedavajući Komisije za vanjske poslove dr Mirza Kušljugić je predložio da, kada je riječ o ovoj 22. tački dnevnog reda, ako smo saglasni, da je prolongiramo, znači njeno glasanje za narednu sjednicu Doma, a dotad još malo da izanaliziramo neke stvari. Ako ste saglasni da glasamo o tome. [[zajednička diskusija]] Sporazum je, nije zakon u pitanju. Molim vas da se pripremite, dakle, za glasanje da o ovoj tački glasamo na narednoj sjednici Doma, raspravu smo obavili. Glasajte sad. Zahvaljujem. Konstatiram da je ovaj prijedlog dobio potrebnu i opću i entitetsku većinu i da ćemo se izjasniti o ovoj tački dnevnog reda na narednoj 53. sjednici Predstavničkog doma. 129 S ovim zatvaramo raspravu o ovim tačkama dnevnog reda i za 15 minuta molim vas da budete ovdje, nešto malo prije pola 9. [[PAUZA]]
U redu je sad.
Je li u redu sada za glasanje kod vas? Provjerit ćemo. Molim vas da ponovimo glasanje. Glasajte sad. Nemamo potrebne entitetske većine – 26 za, protiv 14, ..., ali imamo 14 protiv entiteta RS. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda – Izvještaj iz oblasti poljoprivrede za Bosnu i Hercegovinu za 2012. godinu, materijal Ministarstva vanjske trgovine i ekonomskih odnosa BiH. Glasamo o usvajanju Izvještaja s Mišljenjem Komisije i zaključcima sadržanim u njemu. Dakle, riječ je o tri zaključka. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte sad. Konstatiram da smo Izvještaj usvojili, da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu. Sada glasamo o prijedlogu zaključka poslanika Mladena Ivankovića Lijanovića. Molim vas da se pripremite. Glasajte sad. Konstatiram da imamo opću većinu, međutim nemamo potrebne entitetske većine. Hoćemo li odmah u drugi krug? Idemo, dakle odmah u drugi krug. Molim vas pripremite se. Glasajte sad. Konstatiram da je ovaj zaključak usvojen. 132 Prelazimo na glasanje o zaključku poslanika Ante Domazeta. Molim vas da se pripremite. Glasajte sad. [[zajednička diskusija]] Ponavljamo glasanje na zahtjev dijela poslanika. Pripremite se za glasanje. Glasajte sad. Konstatiram da ovaj prijedlog zaključka ima potrebnu opću većinu i potrebnu entitetsku većinu. Glasamo sada o prijedlogu zaključka poslanika Borslava Bojića. Molim vas da se pripremite. Glasajte sad. Konstatiram da je ovaj zaključak dobio plebisticarnu podršku, bez ijednog protiv i suzdržanog. S ovim smo završili 10. tačku dnevnog reda. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda – Izvještaj o izvršenoj reviziji učinka o temi „Rad komisija institucija BiH“, materijal Ureda za reviziju institucija. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte sad. Konstatiram da smo usvojili ovaj Izvještaj, da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu. Sada glasamo u okviru ove tačke dnevnog reda o prijedlogu zaključka poslanika Mate Franjičevića. Pripremite se za glasanje. Glasajte sad. Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i da je usvojen ovaj zaključak poslanika Franjičevića. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda – Informacija o stanju sigurnosti u Bosni i Hercegovini u 2012. godini, materijal Ministarstva sigurnosti BiH. Glasamo o primanju k znanju Informacije s Mišljenjem Zajedničke komisije i zaključcima sadržanim u njemu.
nije uključen mikrofon
Bio je početni prijedlog da ove zaključke Komisije ne glasamo u paketu već jedan po jedan, ali mislim da je prijedlog smislen ovaj kolege Džaferovića da se prvo izjasnimo o ovom njihovom a onda da idemo ovamo na glasanje. Ima logike. 133 Dakle, prvo glasamo o prijedlogu zaključka poslanika Kluba SDA.
nije uključen mikrofon
Sve piše šta ste Vi predložili, nema potrebe. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte sad. 22 za, 13 protiv, 3 suzdržana. Imamo opću, nemamo entitetske većine. Naknadno usaglašavanje? Evo, demokratski smo se dogovorili, jedni hoće odmah, drugi neće, što znači po Poslovniku. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]] Sve i naknadno i šta sad, neće propasti svijet. Idemo na 13. tačku dnevnog reda – Izjašnjenje ministra sigurnosti BiH Fahrudina Radončića o navodima i tvrdnjama koje je iznio u magazinu Večernjeg lista „Obzor“ od 18.05.2013. protiv člana Predsjedništva BiH Bakira Izetbegovića i Stranke demokratske akcije (realizacija inicijative poslanika Kluba SDA, usvojene na 50. sjednici, održanoj 18.07.2013.). Mi ovdje glasamo o prijedlogu zaključka poslanika Kluba SDA, odnosno tri zaključka. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
nije uključen mikrofon
Hajde kolega Džaferoviću molim Vas recite šta je protiv Poslovnika.
Dakle, ovo je protiv poslovnički što vi radite. Mi smo dali inicijativu, inicijativa je prihvaćena i inicijativa je raspravljena. Predložili smo kako smatra da treba da se izađe iz ovoga, predložili zaključke, vi ste zaključke odbili i završena tačka dnevnog reda. Ja ne znam o čemu biste vi sad, šta biste vi primali na znanje.
Vi ste tražili da imamo izjašnjenje ministra. Čovjek je ovdje obrazložio izjašnjenje.
Pa, mi smo tražili izjašnjenje, dobili izjašnjenje i predložili zaključke nakon tog izjašnjenja. Vidjeli, dakle šta je čovjek kazao i predložili zaključke. Vi ste glasali o zaključcima na taj način, i to završeno. 135
nije uključen mikrofon zajednička diskusija
Dobro, ja ne mogu sam odlučivati. Ja ću sada pitati Parlament hoćete li se ... [[zajednička diskusija]] Molim vas da se pripremite za glasanje. Prvo ćemo glasati o tome da li će se Parlament izjasniti o ovome. ____________(?) [[nije uključen mikrofon]]
nije uključen mikrofon
Dobro, druga će dobiti. Glasamo u drugom krugu. Molim vas da se pripremite. Glasajte sad. Konstatiram da inicijativa nije dobila potrebnu većinu u drugu krugu. Imamo 14 protiv iz jednog od entiteta. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda – Razmatranje Inicijative poslanika Zijada Jagodića s 50. sjednice Doma, održane 18.07.2013., koja glasi: U skladu s članom 8. Poslovnika Predstavničkog doma Parlamentarne skupštine BiH, podnosim poslaničku inicijativu Predstavničkom domu Parlamentarne skupštine BiH za održavanje javne rasprave/konferencije o temi: „Domovina za Dijasporu i Dijaspora za Domovinu“, a za koju bi Vijeće ministara BiH pripremilo početni materijal za raspravu“. Molim vas da se pripremite. Glasajte sad. ... tako da ova inicijativa nije dobila potrebnu većinu. Podsjećam o tački 16. nećemo se danas ni izjašnjavati jer smo odgodili raspravu i izjašnjavanje. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda – Razmatranje prijedloga zaključka Komisije za ostvarivanje ravnopravnosti spolova, koji glasi: „Obavezuje se Vijeće ministara BiH da Komisiji za ostvarivanje ravnopravnosti spolova Predstavničkog doma PSBiH u roku od 30 dana dostavi Izvještaj o primjeni zakona iz oblasti medija, kako je to navedeno u zahtjevu ove komisije, broj: 01/6-50-3-6-10/13, od 23.01.2013., upućenom Ministarstvu komunikacija i prometa BiH i Regulatornoj agenciji za komunikacije“. Molim vas da se pripremite. Glasajte sad. Imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu, usvojili smo razmatranje ovog prijedloga zaključka. Prelazimo na 18. tačku dnevnog reda – Razmatranje prijedloga zaključaka Zajedničke komisije za evropske integracije. Glasamo o prijedlozima zaključaka, riječ je o četiri zaključka. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte sad. Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu i damo usvojili ove zaključke. Sada stavljam na glasanje prijedlog da se o tačkama 19., 20., 21. i 23. izjasnimo u paketu. 137 Molim vas pripremite se. Glasajte sad. Konstatiram da imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu. Sada stavlja, dakle, prijedlog da glasamo o davanju saglasnosti za ratifikaciju sporazuma iz tačaka 19., 20., 21. i 23. Molim vas da se pripremite za glasanje. Glasajte sad. Imamo potrebnu i opću i entitetsku većinu, dali smo saglasnost za ratifikaciju ovih sporazuma. Sada glasamo o prijedlogu zaključka poslanika Mirasda Đuguma, koji glasi: Zadužuje se Ministarstvo civilnih poslova BiH da u periodu od 90 dana donese Strategiju reforme zdravstvenog sistema u BiH. Molim vas da se pripremite. Glasajte sad. Konstatiram da imamo potrebnu opću većinu, da nemamo potrebne entitetske većine i da ćemo se naknadno usaglašavati. Zaključujem 52. sjednicu. Napominjem da je naredna planirana za 19. septembar 2013. Hvala na saradnji. Sjednica završena u 21:05 sati