Gospodine predsedniče, ja bih da prijavim povredu Poslovnika, a onda bih dao jednu repliku na koju imam pravo. Molim vas da bar jednom zaustavite taj prokleti sat, pa da u ovoj skupštini razgovaramo kao ravnopravni i kao ljudi, da bismo prestali mi, poslanici Srpske radikalne stranke, da se osećamo kao poslanici nekog drugog reda. Mi smo u četvrtak dovedeni u situaciju da nam prekinete sednicu u vreme kada smo imali pravo na repliku i kad je trebalo da odgovorimo na jedan vandalski istup ministra pravde i lokalne samouprave koji nije bio sankcionisan s vaše strane, a naneo je veliku štetu ugledu ne samo Vlade Republike Srbije nego- moram da kažem - i ugledu Narodne skupštine Republike Srbije. Mogućno je da sam onda prekršio Poslovnik zato što sam došao do govornice bez vaše dozvole, gospodine predsedniče, možda sam upotrebio neku reč koja ne priliči meni i mom vaspitanju, ali sam zaista bio izazvan, gospodine predsedniče, vašim i isključivo vašim ponašanjem. Mislim da je vaše ponašanje dovelo i do incidenta koji se posle toga odigrao na stepenicama zgrade Narodne skupštine, kada je jedan poslanik DHSS pokušao da isprovocira sukob sa mnom, posle dogovora sa ministrom Batićem koji je sa njim sedeo u klupi pola sata i pokušao da dovede do togada ja ili budem isključen sa ove sednice ili da mi, eventualno, neko skine poslanički imunitet, kako bi se raspravljalo i o mojoj odgovornosti. Ja sam, po izlasku iz sale, čuo da neko napada poslanika Mirčića. Izvinjavam se poslanicima koje sam preticao na stepenicama. Možda su mislili da radim nešto što tada nije trebalo učiniti. Ali, video sam da je neka gužva na vrhu stepenica. Ispred mene se isprečio poslanik DHSS Gvozden Jovanović, ja pokušam desno, on stane ispred mene i kaže: "Što se guraš", ja pokušam levo, a on kaže: "Što se guraš". Bila je tu i jedna dama koja može da posvedoči, ali ne mora, nije ni važno. Kada se obezbeđenje umešalo između nas, rekao mi je jednu vrlo vulgarnu reč zbog koje vi, gospodine predsedniče, obično isključujete sa sednice, a da biste znali o kakvom se čoveku radi, pročitaću vam samo deo intervjua direktora Fabrike namenskih proizvoda Fabrike oružja u "Zastavi", slučajno dat baš u četvrtak, a odnosi se na tog poslanika....
Molim vas, gospodine Nikoliću...
Nemojte me ništa moliti, gospodine predsedniče.
Onda ću biti prinuđen da vas opomenem. Prijavili ste se zbog povrede Poslovnika.
Ja sam se prijavio da vam dokažem kako je povređen Poslovnik i kakvo je bilo ponašanje određenih poslanika.
Ali, to nema veze sa izjavama, novinama i namenskom proizvodnjom.
To je čovek koji telefonom preti direktoru Fabrike oružja u Kragujevcu.
To nema nikakve veze sa onim o čemu mi ovde razgovaramo.
Ima ovde divljaka, gospodine predsedniče.
Ja vam izričem opomenu.
E, hvala vam najlepše. Dokazujete sve ono na šta sam ukazivao. Nemojte da posle ispadne da ne znate ko je kriv. Ja vam kažem da ćemo se, ako nas napadnete rukama, braniti rukama, ako napadnete pištoljima, branićemo se pištoljima. Neće nas ovde niko ni tući, ni ubijati. To vam garantujem. E, sada imam pravo na onu repliku koju ste priznali ....
Da li imate pravo ili nemate, vi znate da ste, po Poslovniku izneli prigovor. Potrebno je prvo da odlučimo o tome, pa ćemo onda o pravu na repliku. Mada, nisam razumeo čemu ste prigovorili, pravo da vam kažem. Vi ste hteli repliku. Ja sam vam dao pravo na repliku, ali su poslanici izašli. U tom slučaju, ja sam, po Poslovniku, dužan da prekinem sednicu. To je bilo posle 19,30, kada inače ne radimo. Kada se javite za repliku, odlučićemo o tome. Potpuno je neverovatno da pripisujete odgovornost meni za incident koji se desio između vas i gospodina Gvozdena Jovanovića i, pri tome, tu odgovornost još potkrepljujete izjavama i novinskim člancima vezanim za Gvozdena Jovanovića. Ili vas nedovoljno dobro razumem, ili se vi nedovoljno precizno izražavate. U tom delu smatram da, kao predsedavajući, ne snosim nikakvu odgovornost. Što se tiče incidenta, pogledaćemo zapisnik Službe obezbeđenja, pa ćemo videti o čemu se radi. Što se tiče sata, nismo ga mi postavili. Mi ga samo koristimo po Poslovniku. Koliko je meni poznato, sat je postavljen u vreme vaše vlasti. Ne znam šta ste još prigovorili. Treba li da demontiramo sat, šta li?
Kakve naše vlasti? Koje vreme naše vlasti? I mi smo nasledili.
I vi ste nasledili. Dobro. Onda iz vremena komunističke vlasti. Sat koristi da se vidi koliko je sati. Ne vidim u čemu je suština prigovora da predsedavajući koristi sat. To je još iz DžIV veka. Bio je peščani, pa onda ne znam koji sve. Jedino da stavim na glasanje, ali ne znam kršenje kog člana. Ima reč Tomislav Nikolić - replika.
Izgleda da ste bili na konsultacijama, predsedniče. Ono veče priznadoste da ste pogrešili, a danas ne priznajete. Dobro, šta da radimo. Vi ste u četvrtak prisustvovali jednom govoru ministra Batića, koji je od strane režimske štampe označen kao neprimeren istup. To je valjda najoštrija reč koju sme da koristi štampa kad želi da kritikuje nekoga iz vrha vlasti. Kad smo mi u pitanju, onda se koriste mnogo grube reči. Zaista nisam mogao da verujem da će jedan ministar iz Vlade Republike Srbije, jedne proevropske vlade, kojoj uopšte nije više bitno ko kom narodu, ko kojoj veri pripada, da će nastupiti ovde kao klerofašista i da će sve ono što ne voli kod Vojislava Šešelja sakupiti u to da Vojislav Šešelj nije Srbin. Ja sam, na svoju sreću, u utorak čuo gospodina Batića kada se hvalio kod gospodina Jovanovića da je pronašao novine u kojima je našao Šešelje Hrvate. To je bilo 22. maja. Zamolio sam svog prijatelja Božidara Vučurovića, koji hakeriše Internet, da mi 22. maja ... [[smeh u sali]] Čovek ne plaća Internet, ulazi gde god hoće. To se zove hakerisanje, ako niste znali. Onda je Božidar Vučurović, ne plativši, ušao u telefonski imenik nekoliko gradova bivše SFRJ - Zagreb, Rijeka, Bugojno, Sarajevo, Mostar, pa smo tamo pronašli rođake gospodina Batića: Batić Ante, Sljemenska 34, Zaprešić; Batić Arif, Brionska 7c, Zagreb; Batić Klaudija, Zagreb; Batić Eli, Zagreb; Batić Esad, Zagreb. Da se ne biste mnogo smejali, tamo ima i Čović Josipa i Čović Joze i Čović Jure i Čović Mija i Čović Mujo. Naravno, tamo ima i Đinđića, tamo, naravno, ima svih prezimena. Ima tamo i Nikolića, ali neću da vam pričam. Vi to koristite, i koristite i dalje kao dokaz da srpski radikali ne valjaju i da je osnov za progon srpskih radikala to što neki ludak ovde izjavi u Skupštini da je Vojislav Šešelj Hrvat. (Predsednik: Gospodine Nikoliću, izričem vam drugu opomenu.) Naravno, trebalo je da se pročita krštenica Vojislava Šešelja, koju je potpisao preosvećeni vladika Atanasije Jeftić, u vreme kada je sukob između preosvećenog Atanasija Jeftića i Vojislava Šešelja bio veliki, ali je na toj krštenici i na pismu upućenom Vuku Draškoviću pisalo, po mojim saznanjima, ovdašnjim, iz Zahumske eparhije, Vojislav Šešelj je Srbin. Što se tiče Iraka, draga moja gospodo ... (Predsednik: Gospodine Nikoliću, prošlo je 3 minuta i 39 sekundi. Imate 3 minuta za repliku.) Vojislav Šešelj je gostovao 12. februara u Iraku i doslovce je potpredsedniku Republike Irak, Taha Jasi Ramadanu, rekao: "Naša dva naroda imala su tradicionalno dobre odnose. Ti odnosi su bili politički, međudržavni, ali i ekonomski. Od ekonomske saradnje, kroz obostranu korist, živele su mnoge jugoslovenske firme. Međutim, ti prijateljski odnosi su poremećeni 80-tih i početkom 90-tih godina, a najvećim delom je to urađeno krivicom naše strane, jer je nas zahvatio onaj sindrom koji se pojavio u Evropi. Jedva smo čekali da se otarasimo komunizma, a idealizovali smo zapadne vrednosti i potcenjivali smo dotadašnju politiku nesvrstavanja. Ja bih da iskoristim svoj treći nastup. (Predsednik: Nastavljate sa nastupom.) Kad smo odbacivali komunizam, odbacivali smo sve, a naš narod kaže: ne sme se sa prljavom vodom i dete baciti iz korita. Prilično se sporo javlja svest o našim odnosima u našem društvu, ali ja moram, ekselencijo, sa ponosom da vam kažem da je naša partija - Srpska radikalna stranka, prva koja je istinu sagledala. Prvi smo i javno priznali zablude u pogledu naše spoljnopolitičke orijentacije, zablude po pitanju herojske borbe iračkog naroda." Ono što nam je čitao gospodin Batić, to je radio njegovdanašnji poslanik Aleksandar Stefanović. Spremio se za repliku, naravno da je spreman, mimo znanja Srpske radikalne stranke i zbog toga je bio oštro prekoren od strane Srpske radikalne stranke. Evo ga sada u stranci gde može da radi šta god hoće. To je onaj poslanik koga ste izbacivali iz uzurpiranog stana, gospodine predsedniče. U međuvremenu, ja imam dokaze da je predsednik Opštinskog odbora DHSS-a - Majdanpek, zaista direktor RBM-a i zaista kriv za sve ono što se dešava u Majdanpeku. On je i odbornik DHSS-a u Majdanpeku, pa me čudi da predsednik njegove stranke ne zna da mu je to odbornik u Majdanpeku. Naravno, u međuvremenu je sve svoje partijske kolege postavio na mesto upravnika kopa, mesto šefa obezbeđenja. Čak i jednog koji je za vreme prethodne vlasti izbačen zbog kriminala. U međuvremenu je član DHSS-a postao direktor Zavoda za izdavanje udžbenika Republike Srbije, pa ćemo videti koliko će ti naši udžbenici da koštaju i koliko će ih biti za narod. (Predsednik: Bez dobacivanja. Gospodin Nikolić koristi, posle replike, još ono treće javljanje, kao predlagač.) U vreme kada patrijarh srpski, gospodin Pavle, saslužuje na teritoriji Kosova i Metohije, sa sveštenicima drugih veroispovesti, u vreme kada arhiepiskop grčki saslužuje sa rimskim Papom, kada čak i krše kanone svete pravoslavne crkve, koja izričito zabranjuje bilo kakvo molitveno opštenje sa jereticima i inoslavcima. Mene ili nas - srpske radikale, posredno, preko našeg predsednika Vojislava Šešelja, ministar pravde Vlade Republike Srbije optužuje za to što nam je, tobož, predsednik Hrvat. Dame i gospodo narodni poslanici, da nije žalosno, sve bi to bilo jako smešno. Širom Srbije se ovih dana priča o nastupima ministra Batića u Narodnoj skupštini Republike Srbije i o tome kako ga niko od vas ne brani ni srcem, niti ga brani argumentima. Srcem ga ne branite zato što vi nemate baš još toliko pokvareno srce da biste branili takvog čoveka, a argumentima ga ne branite zato što argumenata za njegovu odbranu nema. Jednostavno, što bi rekao naš narod - našla se vila gde nije bila. Naš ministar pravde se nikada ni u snu nije nadao da će jednog dana biti ministar pravde. Zadesilo ga. Ali, zadesilo je i vas, dame i gospodo narodni poslanici, time što čuvate njegov lik i njegovo sramno delo, vi u stvari navlačite na sebe, ne mogu da kažem samo odijum, moram da kažem i prezir srpskog naroda. Učestvujete i saučestvujete u svemu onome što on čini širom Srbije. Uostalom, raspoloženje javnog mnjenja, rezultati pojedinih sporadičnih lokalnih izbora valjda vam dovoljno jasno govore šta to vama čine pojedinci iz Vlade Republike Srbije, koji nisu zaslužili da se tu nađu. Vladan Batić je ustao protiv stava Vlade Republike Srbije da je država Srbija većinski vlasnik "Galenike". Tu nam je u četvrtak rekao da su Bojić i Šešelj oteli "Galeniku" od Milana Panića. Vi ne reagujete. Niko od vas da mu kaže - izvini ministre, neka si ti ministar po sto puta, ali Milan Panić nije uplatio svoju obavezu koju je potpisao ugovorom, da će toliko i toliko novca uneti u "Galeniku", i novac i četiri leka - lek za sidu, lek za rak, lek za leukemiju. Kad bismo imali takvu fabriku lekova, ne bi morala nijedna fabrika više u SRJ ili u Srbiji uopšte da radi. Sada sa skupštinske govornice, predstavljajući Vladu Republike Srbije, nama Vladan Batić, ministar pravde, kaže da je Milan Panić u pravu. Vi svi ćutite, čekate kada ćete dići ruku da on ostane, da bude ministar pravde i da nastavi u sprezi sa sudovima, a pogledajte kakve sve ujdurme Privredni sud radi, hoće čak da likvidira i Poštansku štedionicu. Ministar pravde se time ne bavi, on nosi hekler, on harači po Srbiji, on hajduči po Srbiji, skuplja bandu, provociraju njegovi poslanici narodne poslanike u Skupštini Srbije, da izazovu tuču, da izazovu prekid rada zato što ministru ne odgovara atmosfera koja je ovom raspravom stvorena u javnosti Srbije. Dame i gospodo narodni poslanici DOS-a, na vama je velika odgovornost, na vama je odgovornost da podržite čoveka koji to ne zaslužuje. Na vama je odgovornost da podržite ideju, koju, nadam se ne nosite u sebi, ideju da Srbijom može da hoda, da može da diše, da može da živi samo onaj koji je u DOS-u, i to u ne bilo kojoj stranci DOS-a, već samo u DHSS, ili u strankama koje prihvate da takav čovekmože da predstavlja Republiku Srbiju. Tražio sam u četvrtak, gospodine predsedniče, repliku na izlaganje jednog poslanika DOS-a, niste mi je dali, a on je rekao da je čitava tema mog obrazlaganja predloga bila da Vladan Batić ne može da bude ministar zato što ima veliki nos. Tog časa sam prvi put ustanovio da taj čovek ima veliki nos, a do tada to nisam ni zapazio i nije me to interesovalo. Ja sam na 32 gusto kucane stranice izneo argumente zbog čega ne može da bude ministar, a vi mi ovde spočitavate da mi se ne sviđa njegov nos. Takav je kakav je. Kao da neko od nas može da utiče na to kako će da se rodi. Kao da to zavisi od toga kako se ponašate u utrobi majke. Ja na to nisam mislio, mene to nije interesovalo. Mene interesuje koliko građana Srbije strepi od Vladana Batića, koliko majki strepi za svoju decu, koliko žena strepi za svoje muževe, hoće li im inkvizitori u kožnim kaputima ponovo zazvoniti na vrata noću jer se pojavio neki novi Krcun, pojavio se neki novi istrebljivač srpskih duša, Vladan Batić i njegove bande. Razmišljam o tome koliko građana Srbije koji su učestvovali u svim našim ratovima, u ovih poslednjih deset godina, strepi od Vladana Batića. Hoće li direktor Fabrike oružja koji ne da Miodragu Savićeviću da on izvozi oružje, već traži da to i dalje čini "Zastava" ići u Hag jer je proizvodio oružje sa kojim smo mi ratovali. To je poenta našeg zahteva, dame i gospodo narodni poslanici, Vladan Batić ne zaslužuje da bude ministar u Vladi Republike Srbije. Da je to Vlada DOS-a - zaslužuje, vi takvog zaslužujete, ali ovo je ipak Srbija, ovo je Vlada Republike Srbije i takvog ministra nikada nije imala. Znate vi to vrlo dobro. Znate, imate neku partijsku odgovornost i kada bi vas pitao čovek prema kojoj partiji imate odgovornost, je li svojoj, i kada biste rekli svojoj, onda bi vam čovek rekao - pa, nemojte da glasate za Batića. Čovek koji nije mogao u DS, koji nije mogao u DSS-u,ne zaslužuje da ga te stranke podržavaju u onome što radi. Da valja ostao bi u tim strankama, da valja ne bi išao na to da smeni predsednika, prvo jedne, pa onda druge stranke. Da valja ne bi govorio ovde u Skupštini Srbije da treba da rušimo džamije zato što su srušene crkve na Kosovu i Metohiji. Rekao sam to u četvrtak, na to nema odgovora ito stoji zapisano u našim stenografskim beleškama. Da valja, nikoga ovde u Skupštini ne bi pominjao da nije Srbin. On to da kaže, kada bi to rekao radikal, mi bismo svi bili u zatvoru. Eto, to je razlog dame i gospodo narodni poslanici, zašto smo pokušali u četvrtak, a evo i danas, ako završimo ovu sednicu, da vas ubedimo da vi treba da glasate da Vladan Batić bude razrešen i da prestane taj manir da se okupi pet-šest lažnih političara, kvazi političara, kriminalaca, bandita, finansijera i da vode ovu državu. Nemaju gde da vas vode. Tog poslanika koji me je napao na stepenicama, sprečio sam pre tri godine da otme .... (Predsednik: Vreme.) ... robnu kuću "Peko" u Kragujevcu i da na njoj nadzida sprat. Bio sam u vlasti da sprečavam kriminalce, a sada nisam. Sada ste vi u vlasti, sada ste vi u većini i razmišljajte o tome. Onaj ko se sa kriminalcima druži i solidariše, ne može da bude ništa drugo nego isti kao oni. Hvala.
Reč ima narodni ... šta, šta? Povodom ... po imenu? (Aleksandar Stefanović: Ime i prezime mi je pomenuo.)
Gospodo, reći ću nekoliko stvari kojih se vi sa dužim sećanjem verovatno sećate. Godine 1994. policija je izbacivala poslanike SRS iz ovih klupa u kojima sada ova poslanička grupa sedi. Svi ostali su napustili Skupštinu i jedino je poslanik, tada DSS-a, Vladan Batić ostao da se sa poslanicima SRS bori protiv policije, odnosno da ih brani i iscepan mu je bio sako od tog rvanja ovde. Nakon toga, Tomislav Nikolić je došao u poslaničku grupu DSS-a da zahvali Vladanu Batiću za taj gest, i danas, kao što vidite, baca drvlje i kamenje upravo na tog čoveka koji je pre šest ili sedam godina stao u odbranu ove iste poslaničke grupe. Međutim, što se tiče ovog teksta - "Braćo Ameri", recite mi da li je ko prisustvovao tom skupu od vas koji danas sedite u poslaničkim klupama? Mislim da nije niko prisustvovao. O tome niste mogli diskutovati, mene niste mogli kritikovati zbog toga, a tadašnja politika je bila upravo - "braćo Ameri". Kamo sreće da je i u kasnijem periodu ostala ta ista politika. Da je Vojislav Šešelj hteo, mogao je demantovati u sledećem broju "Velike Srbije" taj natpis, mogao je izdati specijalno izdanje. Nije,ta politika je tada bila upravo - "braćo Ameri". Što se tiče Sadama Huseina i njegove BAAS partije koja je kasnije, to dobro znam, usledila preko Vladimira Žirinovskog, koji je juče prema pisanju "Glasa javnosti", a prema podacima Federalne službe bezbednosti Rusije, dobio od Aslana Dudajeva 500 hiljada dolara da okrene rusku dumu na glavu, kako bi pomogao čečenskim separatistima da ostvare svoje ciljeve. Bojim se da i u ovom slučaju neko ne okreće srpski parlament za neku cifru, a na žalost, nijedna služba još nije utvrdila o kojoj cifri se radi ili ko je taj koji daje te pare. Što se tiče stana, svih ostalih kleveta koje su do sada izgovorene protiv mene sa ove govornice, ja vam, gospodo radikali, mogu reći da sam ja za vas patrijarh Pavle. Našli ste da mi prigovorite za stan koji sam dobio legalno u Saveznoj skupštini, jer sam dve godine bio prvi na rang listi. Gospodina Maršićanina mešate u ceo slučaj i od njega tražite da vam potvrdi da je to tačno tako bilo. Tačno je bilo zato što je gospodin Maršićanin imao korumpiranu administraciju u opštini koja je po nalogu Državne bezbednosti i pokojnog Badže Stojičića, i Vojislava Šešelja, zamenila dokumenta u Administrativnoj komisiji Savezne skupštine i ja sam zaista izbačen na pravdi boga iz tog stana. (Predsednik: Vreme.) Dobro, drugom prilikom ću govoriti o tome, ali govoriću i odakle ceo napad, kako na DHSS, kako na Vladana Batića, tako i na mene, kao pripadnika te stranke.
Sada najzad i ja moram za repliku da se javim. Vrlo kratko i vrlo jasno: nije Dragan Maršićanin imao korumpirane službenike u opštini, nego se radilo o tome, jednostavno, da gospodin Stefanović nije imao rešenje o dodeli stana. Sva događanja vezana za dodelu su se dogodila u periodu kada su radikali bili u ljubavi sa Miloševićem, pa su tada dobijali stanove. Posle toga, u međuvremenu, ušavši u stan bez rešenja, pukla je ona koalicija, istupilo se, prekinuta je ljubav, poništeno, nije bilo na stambenoj komisiji i, jednostavno, na zahtev saveznih organa, opština Vračar je samo sprovodila postupak iseljenja gospodina Stefanovića iz stana u koji se bespravno uselio.
Gospodine Stefanoviću, nemate pravo, Vi ste izazvali repliku. Vi ste izazvali repliku, nema replike na repliku. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Šabić.
Nije bilo u negativnom kontekstu. Dobiti stan nije negativan kontekst. Ne mogu vam dati reč. Nije stranka stavljena u negativni kontekst. Bili ste jedno vreme u vlasti sa Miloševićem, posle toga niste bili i to nije ništa loše. Samo sam izneo činjenice u vezi gospodina Stefanovića. Gospodin Stefanović je dobio stan. Nemojte da otvaramo raspravu o tome, gledao sam zapisnike Administrativne komisije. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, verujem da neću potrošiti svojih 10 minuta, pa ćete dozvoliti da samo par rečenica na početku posvetim nečemu što nije neposredna tema ove tačke dnevnog reda. Naime, najiskrenije, krajnje nezadovoljan, da ne kažem nesretan, napustio sam zgradu ove skupštine u četvrtak, dakle, na krajunašeg poslednjeg zasedanja. Ne znam da li je to javnost u potpunosti mogla da vidi, ali je sasvim realna procena da smo tada bili samo delić od jednog skandala, kakav valjda nije zapamćen u istoriji parlamentarizma. Postojala je realna šansa, dame i gospodo, da dođe do fizičkog obračuna nekoliko desetina poslanika. Ja zaista ne želim da govorim o tome ko je za to kriv. U krajnjoj liniji, da je do toga došlo direktno ili indirektno svi bismo za to bili odgovorni. Ono što želim to je da sve prisutne, bez obzira kojoj poslaničkoj grupi pripadaju, zamolim da učinimo maksimalan napor da izbegnemo da koristimo bilo šta što doprinosi stvaranju takve atmosfere. Sada se vraćam na ono što jeste tačka dnevnog reda. Imajući u vidu ovo što sam prethodno rekao, ako bilo ko u onome što ja danas kažem nađe bilo šta uvredljivo, ja se unapred za to izvinjavam. Dakle, na dnevnom redu je postupak za izglasavanje nepoverenja jednom ministru Vlade, u konkretnom slučaju ministru pravde, gospodinu Vladanu Batiću. Nije na dnevnom redu ništa što je u sferi emocija, što je u sferi ličnih ili grupnih vrednosnih sudova, nije na dnevnom redu ni ličnost Vladana Batića, ni bilo čija predstava o tome kakvi su predlagači koji su predlog podneli. Dakle, učestvujemo u postupku koji je pokrenut na bazi predloga dvadeset i više poslanika jedne poslaničke grupe, dakle potpuno legitimno pokrenut na bazi Ustava, a u postupku koji je opet uređen našim poslovnikom, glavom 14. odeljkom 4. To pretpostavlja određenu vrstu rasprave. To učešće u postupku pretpostavlja razgovor o činjenicama, o argumentima i o dokazima. Ja ću pokušati zaista, trudeći se da budem maksimalno objektivan, da govorim o nekoliko stvari koje su ministru Batiću stavljene na teret. Ako se dobro sećam, najveći deo prostora u predlogu za izglasavanje njegovog nepoverenja zauzima onaj deo koji Batiću stavlja na teret njegovu intenciju, želju ili volju da sarađuje sa Haškim tribunalom. Gospodo, može bilo ko od nas da ima bilo kakvu predstavu ili procenu vrednosti Haškog tribunala, ali ima nešto oko čega verujem da smo, u krajnjoj liniji, nepodeljeni. Ne verujem da postoji bilo ko ko želi da ova zemlja ne bude ravnopravan član međunarodne zajednice i ne verujem da postoji bilo ko ko ne želi da ova zemlja bude članica, punopravna članica Ujedinjenih nacija. Takvo opredeljenje neminovno podrazumeva i određene konsekvence. Ne može se biti član Ujedinjenih nacija ako se ne poštuju akti te organizacije. Nema potrebe da apsolviram da se u nizu dokumenata te organizacije, posebno Saveta bezbednosti koji je glavni organ te organizacije, u krajnjoj liniji u famoznoj Rezoluciji 1244, apostrofirasaradnja sa Haškim tribunalom. Ne može se takođe biti ni ravnopravan član međunarodne zajednice, a da se ne poštuju načela koja važe u odnosimameđunarodne zajednice. Načela izvršavanja u dobroj volji međunarodno preuzetih obaveza i da ne nabrajam dalje. Dakle, međunarodni dokument koji je, ironijom sudbine, potpisao upravo Slobodan Milošević, a ne Vladan Batić ili neko drugi, predviđa obavezu saradnje sa Haškim tribunalom.Prema tome, neko ko jednostavno radi nešto što mora, jer sam govorio o principima koji važe u celoj međunarodnoj zajednici, ne može za to biti odgovoran, ne može se plivati u reci, a ostati suv. U tom istom kontekstu, dakle u kontekstu odgovornosti vezano za saradnju sa Haškim tribunalom, Vladanu Batiću se, na primer,spočitava da ne zna Ustav, pa se kaže da Ustav Jugoslavije isključuje mogućnost da se građaninu oduzme državljanstvo, odnosno da se državljaninu Jugoslavije oduzme državljanstvo, da bude proteran i da bude izručen. Takva odredba, doslovno takva ili bar doslovno takva po svom sadržaju postoji u Ustavu Srbije. Međutim, u Ustavu Jugoslavije postoji nešto drugačija odredba koja se završava sa još jednim dodatkom - ne može biti izručen strani državljanin. Pošto, naglašavam, želim da budem objektivan, najmanje ta rečenica omogućava različito tumačenje i u najmanju ruku ta rečenica otvara dilemu zašto je ustavotvorac naglasio - strani državljanin. Zašto tu rečenicu nije završio kao i srpski ustavotvorac, kada bi situacija bila sasvim jasna. U ovom slučaju kažem, u najmanju ruku otvorena je dilema i otvorena je mogućnost za drugačije pravno tumačenje i drugačiji pravni stav, dakle da se ta zabrana odnosi na izručenje sudu strane države, ali ne i sudu međunarodne organizacije. Prema tome, da ne otvaramo sada raspravu ko je u pravu, ja nemislim da bilo ko može biti odgovoran zbog različitog pravnog mišljenja ili tumačenja ustavne norme, naročito onda kada norma to, po mom dubokom ubeđenju, dopušta. Vladan Batić je u istom kontekstu odgovoran zato što je predsedniku Savezne vlade gospodinu Zoranu Žižiću rekao da on nije nadležan da odlučuje ko će biti izručen, a ko neće biti izručen Haškom tribunalu. Da li, gospodo, neko misli da Vladan Batić nije u pravu? Kojom to normombilo kojeg pravnog akta kojim se uređuje sfera međunarodne pravne pomoći ili uopšte bilo koji napredak koji ima veze sa tim, predsednik Savezne vlade ima ikakve nadležnosti kada se rešava pitanje izručenja bilo koga bilo kom sudu. Ne može neko da odgovara za izručenje istine. Međutim, ovo o čemu sam govorio u sferi je nekakve usput rečene pravne teorije. Postoje puno ozbiljnije optužbe, optužbe za koje sam siguran da bi apsolutno diskvalifikovale ministra pravde, kada bi bile dokazane. Ja govorim da učestvujem u postupkui da tretiramargumente koji su dati u predlogu za izglasavanje nepoverenja. Dakle, duboko sam ubeđen da svaki građanin ove zemlje u situaciji kada mu jeugroženo neko pravo ili pravni interes ima pravo nepoštovanja korektnog sudskog postupka. Dakle, optužba da je Vladan Batić zajedno sa još jednim ministrom formirao nekakvo specijalno veće da bi rešavalo u postupku dr Vojislavu Šešelju, bila bi zaista krajnje ozbiljna, jer bi bila ozbiljna u odnosu na bilo kog građanina, a pogotovo u odnosu na nekog ko je, zna se, njegov politički protivnik. To je ono što ja međutim krajnje objektivno kažem, kao advokat, a verujem da moje kolege znaju, to nije specijalno veće. To veće je osudilo više desetina slučajeva i ja u kancelariji imam presude u kojima su sudile sudije Savatić i Đuričić, a pogotovo tu argumentaciju, i zaista to iskreno kažem, kompromituje navod koji se tiče predsednika veća. Ja ne mislim da je uputno i jednog sudiju, a pogotovu predsednika veća nazivati takvim izrazima. Međutim, čak i da jeste tako, gospodine Nikoliću, ne polemišem sa vama, to piše u predlogu i pročitajte pažljivo. Zamislite da taj predsednik i jeste to. U krajnjoj liniji, vlast kojoj, eto, pripada Vladan Batić, pre neki dan je tog gospodina (zadržavam pravao da o njemu lično mislim šta god hoću) razrešila, a taj čovek na koga svako može da utiče bio je sudija Vrhovnog suda godinama, i u vreme kad su, bez uvrede, predlagači mogli da pokrenu postupak za njegovo sklanjanje sa te funkcije. I konačno, postoji još jedna, verovatno najstrašnija optužba, optužba koja, kada bi bila dokazana, ne bi dovela samo do kompromitacije ministra pravde, nego bi sigurno bila dovoljan razlog za obaranje vlade DOS-a. To je optužba da je Vladan Batić, zajedno sa još nekim licima, meni nepoznatim, koja su označena imenima i nadimcima, formirao bandu, doslovno bandu, zločinačku organizaciju čiji je cilj bio da se bave lovom na ljudske glave i da ih za novac predaju stranim organizacijama ili državama koje su za njihove glave raspisale ucene. To je zaista optužba koja kada bi bila dokazana morala bi da obori bilo koju vladu u svetu, pa bi oborila i DOS-ovu. Ali, gospodo, argumenti i dokaz za tu optužbu je jedna rečenica koja glasi - sve to nam je poznato od jednog člana naše stranke,koga je gospodin Vladan Batić pokušao da vrbuje. Gospodo, bez uvrede, ponovo naglašavam, zaista nijednog trenutka nisam imao nameru da vređam bilo koga. Ta rečenica i taj argument ima za posledicu da ta ozbiljna optužba prestaje da bude i optužba, ona ostaje najobičnija insinuacija. Naravno, Skupština ne može da se bavi time. U ime toga, i u ime ovoga o čemu sam govorio, mislim da Narodna skupština, na bazi ovog predloga,ne može ni u kom slučaju izglasati nepoverenje ministru Vlade.
Ima reč gospodin Aleksandar Vučić, drugo javljanje.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram najpre da kažem da su se zaista neverovatne stvari dešavale u četvrtak. Nadam se da više nećemo doživeti nikakvu vrstu javne sprdnje ili pokušaja ponižavanja i nipodaštavanja poslanika SRS, od strane predsednika Narodne skupštine, i ne morate to uz osmeh i cinično da komentarišete, kao što svaki put činite. Dovoljno je bilo slušati ministra pravde, Vladana Batića, ono što je on izgovorio, da bude jasno kakvi su i koliko su različiti vaši aršini i kako možete da imate dvojne standarde. Naime, ono što je on govorio nije zasluživalo da bude izbačen iz sale, nego je zasluživalo da nikada više ne uđe u skupštinsku salu. Vi na to uopšte niste ni reagovali. Ja ću vam sada, pošto ste govorili malopre, a niste nam dali priliku na repliku, a vezano je za samog ministra pravde, reći nešto, gospodine Maršićanin - nemojte vi da budete ti koji će da određuju ko je sa kim kada bio u ljubavi, a kada nije. Ja sam u ljubavi svojevremeno bio sa nekoliko dama, a sada sa svojom suprugom, i nikada ni sa kim drugim, i nemojte vi da izmišljate takve stvari. Ako govorite o drugoj vrsti ljubavi, volim svoje dete, volim svoju porodicu, otadžbinu i narod, a ljubav i ko je bio u ljubavi - vi ste bili u ljubavi, o tome svedoči poslanik koji je malopre odavde govorio, iz DHSS, koji je rekao svojevremeno za vas, gospodine Maršićanin, ja ću vam to sada pročitati.
Pa danas nije moja ostavka na dnevnom redu, nego gospodina Batića. Podnesite zahtev za mene, pa ćemo slatko da se ispričamo, ali sada idemo na ministra pravde.
Ja uopšte ne pričam sa vama i nemojte da me prekidate i da mi oduzimate dragoceno vreme.
Dužnost mi je, kao predsedavajućeg, da vas opomenem kad ne pričate o onome šta je na dnevnom redu.
Pričam o onome što je na dnevnom redu - taj čovek koji je podržavao Vladana Batića i o tome govorio, rekao je da su Koštunica i Maršićanin poslovnim prostorom raspolagali mafijaški, izdajući lokale ili članovima stranke ili firmama koje su sponzorisale Koštuničinu kampanju ili onima koji su bili spremni da plate reket u DSS kasu. Dalje kaže - protiv Maršićanina je vođena istraga, ali je kasnije dosije jednostavno nestao. Uzgred, kaže se da ste dobili ogromnu dolarsku svotu za izbacivanje iz stana, a inače ste kumče Nade Popović-Perišić. To govori poslanik DHSS, a ne poslanik SRS. Uz to, poslanik DHSS kaže da je Koštunica čovek koji je opsednut mačkama, ima statuu mačke na radnom stolu, živi sam u stanu od 200 kvadrata, sa devet crnih mačaka, i to baš devet. To govori poslanik DHSS. A, o onome što je i o čemu je govorio predsednik SRS, on je i time pokazao da će uvek, i kada se desi neka greška, i kada se desi neki skandal kakav je napravljen tada oko podrške Amerikancima, da stane iza svog čoveka, pa da primi udarce na svoja pleća i da istrpi i najgore moguće uvrede, pa čak i političke greške da primi na svoja leđa. To je, rekao bih, odlika moralnih i normalnih ljudi. Što se tiče onoga o čemu ste pričali i o čemu je govoreno prethodnih dana, moram samo da vam kažem za tu priču - moj otac poreklom iz Bugojna,u stvari je rođen u Srbiji. Preživeo je samo zato što je bio u stomaku, ustaše su mu pobile celu familiju koja je živela tamo. Bila je najčuvenija srpska porodica u tom mestu. Kao što ste videli, Tomislav Nikolić je doneo, što se toga tiče ko su Srbi a ko nisu Srbi, imena baš iz toga mesta, u Ždrlovićima, Poriču, Gračanici, u Gaju, gde su uglavnom Hrvati, imate sve muslimane Batiće. Vučića nema. Verovatno da ima, čuli smo da negde ima Hrvata, negde od Aržana prema Splitu, ali ih ovde nema.
Gospodine Vučiću, ja vas opominjem da je prošlo četiri minuta, da vi niste počeli da govorite o onome zbog čega ste se javili. Izričem vam opomenu.
Vaš cinizam i vaše licemerje zaista nemaju granice. Izrekli ste mi opomenu zato što sam govorio o Vladanu Batiću i o onome što je on govorio. To je razlog zbog čega taj čovek ne može da bude ministar - ono o čemu je govorio, i vi ste mi zbog toga izrekli opomenu. Da mi ne kažete opet - popijte nešto. Pa ja ne pijem ništa, gospodine Maršićanin, jedanput sam popio 1991. godine i nikada više u životu. Nikakav alkohol ne trošim, da biste mi vi govorili - popijte nešto. Što se toga tiče, jedan sam od najsmirenijih, vrlo pažljivo slušam one koje niko ne može da sluša, a posebno ne pažljivo. Što se tiče samog ministra Batića, ovde je bilo mnogo reči oko lokalne samouprave, o kojoj je rečeno da nije bilo nikakvih povreda, da nije bilo nikakvih uplitanja itd. Kaže se - to je uglavnom tamo gde su nepravilnosti i protivzakonite radnje činjene. Moram da vam ukažem na jednu činjenicu, da to nije tačno. Naime, reč je o Opštini Ub, u kojoj je bilo velikih nepravilnosti, ali nisu uvedene privremene mere.Zašto - zato što je 13 ili 11, nije ni važno u krajnjoj liniji, opštinskih odbornika napustilo SPO, izabranih na listi SPO-a (je li tako, Ivkoviću) i onda su prešli, potpisali za DHSS. Nema dopunskih izbora, na takav način se tvori opštinska vlast. To je suprotno zakonu, to je suprotno odredbama svih zakona, ali tako je moguće i to može da se dešava na takav način, to je nešto što zaista predstavlja nešto što je potpuno neverovatno, nešto sa čime ne možemo da se složimo. Ili, opština Dimitrovgrad, zašto tamo nisu uvedene privremene mere, je li tako, gospodine Panajotoviću, da tamo odlučuju bez većine? Vi ste jedan od retkih ljudi kojima mogu da kažem, mogu da poverujem kada izađu i kažu - da li je tačno ili nije. Kažite, izađite, pa kažite - sa brojem ljudi manjim od potrebnog, i u Izvršnom veću i u Skupštini opštine, donose punovažne i pravosnažne odluke. Je li tačno? To je tačno. Zašto tamo nisu privremene mere? Tamo nisu privremene mere zato što DOS upravlja, pa makar i protivzakonito. Baš briga ljude iz DOS-a što je to tako, a tamo gde ne upravlja DOS, tamo se uvode privremene mere, zbog principa političke arbitrarnosti. To je suština. To je ono sa čime ne možemo da se složimo. Sada ću govoriti o nečemu što je veoma važno, što se dešavalo u našoj zemlji, a radi se ojednojaferi,poznatojkao "Mercedes-Benc" afera, a vezana je za opštinskog javnog tužioca, Biljanu Radovanović, zaduženu u Četvrtom opštinskom javnom tužilaštvu u Beogradu da preduzme krivično gonjenje po krivičnoj prijavi HTR 38/2000, koja je podneta 1. januara 2000. godine. Oštećeni je podneo krivičnu prijavu protiv odgovornih lica "Mercedes-Benca" - AG Štutgart, kompanije INEKS - Beograd, Savezne uprave carina, MUP Srbije, pravosuđa i tužilaštva. Biljana Radovanović mesecima nije uzela u postupak podnetu krivičnu prijavu. Posle brojnih intervencija oštećenog, Biljana Radovanović je formalno uzela u rad krivičnu prijavu, podrazumeva se sa ciljem da ništa ne uradi. Već godinu i po dana krivična prijava čami u nekoj fioci Biljane Radovanović. Možete da mislite kako bi to izgledalo danas, gde se ljudi uhapse, pa se posle sazna da postoji prijava, s obzirom da je krivična prijava u uzročno-posledičnoj vezi sa parničnim predmetom 165420/2001 Prvog opštinskog suda u Beogradu, a u međuvremenu broj izvršilaca novih krivičnih dela se uvećava. O čemu se ovde radi? Da bismo to objasnili, pročitaću vam samo nekoliko rečenica. Ova čudna parnica koja se vodi protiv oštećenog zasniva se na velikom falsifikatu gde je "Mercedes-Benc" DD Beograd navodno platio carinu i porez za uvezena vozila. Ispitivano je i utvrđeno da carina nije plaćena, a ukoliko je nešto i plaćeno na ime carina, onda se uvozilo deklarisano sa šifrom kao medikamenti i po znatno nižim carinskim stopama. Možete videti broj lica, u našem predlogu koji ćete dobiti u Skupštini, koja su u to bila direktno umešana. Dakle, kupovani su "mercedesi", carinjeni kao lekovi, nestalo je 15 skupocenih džipova, a za ovako nesavesno vršenje javnotužilačke funkcije pronašla je saučesnika istražnog sudiju Četvrtog opštinskog suda u Beogradu Dušana Simića. On je predmet vratio tužilaštvu sa izmišljenim nalogom, a sa svim tim, osim prethodnih tužilaca Dragiše Krsmanovića i Andrije Milutinovića, upoznati su i Vladan Batić i Zoran Đinđić i Dragor Hiber i mnogi drugi, ali se apsolutno ništa ne preduzima. To je nešto što predstavlja direktnu odgovornost i direktnu nadležnost ministra pravde. To je nešto o čemu je trebalo da se govori. Dakle, poslanička grupa SRS-a, a pre svega zbog onoga o čemu smo govorili, a to je hapšenje Srba i slanje u Hag, svi oni koji su protivzakonito uhapšeni i nalaze se u srpskim sudovima, nadamo se, preživećedva i tri meseca i godinu dana, a možda i više. Oni koji su poslati.....
Vreme.
Zanimljivo je ....
Šta je čudno, rekao sam vreme.
Zanimljivo je kako ste revnosni, u 10 minuta i jedan sekund to primećujete, iako ste me tri puta prekidali bez razloga.
Gospodin Mirčić je opominjao da kasnim po nekoliko sekundi i ja sam to prihvatio.
Vaše šale su prilično glupe i neumesne, ali ih više neću komentarisati i neću vam dati priliku da na takav način ubuduće reagujete. Ja vam samo govorim da uzmete u obzir jednu činjenicu, stavite se u položaj jedne porodice. Nemojte da budete u jednom trenutku ili u ovom trenutku ono što jeste. Stavite se u položaj porodice Milomira Stakića, stavite se u položaj njegove dece, stavite se u položaj njegove supruge, stavite se u njihov položaj i razmislite šta biste uradili, kako biste živeli i kako bi vam porodica opstala. Razmislite o jednoj porodici koja je ovim uništena, jer pitanje je da li će se i kada će se uopšte vratiti iz Haga Milomir Stakić. Njegov život i život njegove porodice uništio je Vladan Batić, uništila je DOS-ova Vlada, mislite o tome. Hvala.
Narodni poslanik i predsednik Skupštine, gospodin Dragan Maršićanin, pravo na repliku, izvolite.
Što se tiče teksta koji ste pročitali, to nije poslanik DHSS, nego sekretar SRS-a. To je pamflet koji ste delili, a ja ne znam da DHSS ima "Veliku Srbiju". Aha, u vreme kada je taj pamflet objavljivan, deljen na ulicama, iz skromnih budžetskih prihoda SRS-a finansiran, to je bio visoki funkcioner SRS-a, uvređen je, e pa takav je čovek zaista i eto kakva je stranka. U vreme kada je to pisano, dakle to je to. Što se tiče samog teksta, valja znati šta je kum, šta je kuma, šta je kumče. Ko to ne zna, trebalo bi da pogleda, da se nauči, kumče je neko koga neko krsti, pa je tu ta veza, a što se mojih kumova tiče, ja se njima ponosim, ne ulazeći u njihovu političku opredeljenost i njihovu političku delatnost. Kumče svakako da nisam. Što se tiče domaćih životinja kojima ste vi ponovo posle izvesnog vremena opsednuti, to samo govori o nivou političkih protivnika, sa kojima jedino i treba da se borite. [[Aplauz.]] Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolićete mi da i ja napravim jedan kraći uvod. Prošlog radnog dana preložio sam da zbog patriotske zabrinutosti jedne poslaničke grupe raspravljamo o Kosovu, da to dovršimo. Interesantno je da je ta patriotska grupa to odbila. Tom prilikom je rečena jedna neistina, da mi nismo bili zabrinuti za Rezoluciju 1244. Mislilo se na bivši saziv Narodne skupštine i na grupu od tri poslanika Koalicije Vojvodina. Ja sam dužan da podsetim da smo na toj čuvenoj ratnoj sednici bili uzdržani i da smo rekli da Vojvodina neće da potpiše kapitulaciju za Kosovo, da to nije sporazum, već kapitulacija. Tek da podsetim one koji su bili u prošlom sazivu. Postoji stenogram i to se da utvrditi. Ja bih odmah predložio, radi efikasnijeg rada, da se poslanici koji su osporavali ministra pravde lepo izvinu i povuku predlog. Glavne optužbe koje su iznete kao krivica ministra su, otprilike, nedostatak nacionalne svesti. Njih je izneo bivši dugogodišnji student prava na Kragujevačkom univerzitetu koji nije položio ni nacionalnu istoriju kod profesora koji je član njegove partije. Dva osnovna razloga su navedena iz opozicinih krugova, pored ovih, zašto bi gospodin Vladan Batić, ministar za pravosuđe i lokalnu samoupravu trebalo da da ostavku ili da bude razrešen dužnosti. Jedna je prinudna uprava, a druga je Hag, koliko sam ja to razumeo. Što se tiče prinudnih uprava, ja ću podsetiti - u prošlom sazivu prinudna uprava na primeru opština Titel i Inđija je trajala po tri godine. Ovde je upravonaveden primer Titela, kako je tamo skupština konstituisana na vreme. To što je izabran predsednik SO, ne znači da je opština konstituisana, to znači samo da je dobila predsednika, sekretara i nešto drugo nije dobila. Kada smo već kod prinudnih uprava, dužan sam da kažem da se te prinudne uprave uvode po Zakonu o lokalnoj samoupravi, koji je donet u bivšem sazivu. Na taj Zakon o lokalnoj samoupravi ja sam predložio 50 amandmana, koji su se upravo odnosili na izbore, da se izbori vrše po proporcionalnom principu i drugo, da se prinudne uprave ne mogu tako lako uvoditi. Bivša vlast, a sadašnja opozicija, svih 50 amandmana je odbila, ne želeći da ih prihvati i na kraju se ispostavilo da su to uradili u korist svoje štete. Zakon o lokalnoj samoupravi koji su oni pravili, pravili su tako, misleći da će oni biti centralna vlast i da će se taj zakon primenjivati na nama, a ne na njima. Sada, kada mač koji su sami kovali seče njih, onda to njima nije pravedno, ali ih ja razumem. Sami su krivi, jer su takav zakon doneli. Oko Haškog suda važne su dve činjenice. Prva je da Narodna skupština Republike Srbije ne odlučuje o isporučivanju gospodina Miloševića, koga nerado spominjem. Sve što sam imao da mu kažem, rekao sam pre nego što je pao sa vlasti, a ja nisam od onih kojimrtvom vuku rep mere. Dužan sam da kažem da Narodna skupština Republike Srbije neće odlučivati o tome, pa je glupo da vodimo neku raspravu u vezi toga. Druga stvar vezana za Haški sud je ono što je pre neki dan, čini mi se, gospodin Gvozden Jovanović rekao, a to je: ko će se pobrinuti o vama. On je zaradio opomenu, a ja mislim da Narodna skupština Republike Srbije duguje izvinjenje gospodinu narodnom poslaniku Gvozdenu Jovanoviću, jer se ispostavilo da je on bio u pravu. Moramo da priznamo da mi ovde pokušavamo da zaštitimo, što se Haškog suda tiče, gospodina Miloševića od njega samog. Znači, gospodin Gvozden Jovanović je bio u pravu. Zašto mi moramo da štitimo gospodina Miloševića od njega samog? Iz prostog razloga što je taj isti gospodin Milošević potpisao u Dejtonu Dejtonski sporazum i, u vezi s tim, saradnju sa Haškim tribunalom. To se odnosilo na gospodina Krajišnika, na gospođu Plavšić, to se odnosi na gospodina Ratka Mladića, na Karadžića. Dakle, gospodin koji je potpisao Dejtonski sporazum (ili drug) mora jednom da nauči šta potpisuje, a drugo mora da nauči da odgovara za ono što je potpisao. Sada smo mi došli u nezgodnu poziciju da odgovaramo za nešto što je on potpisao, odnosno da pokušavamo da sprečimo isporučivanje Haškom tribunalu čoveka koji je potpisao saradnju sa tim istim Tribunalom. Po mom mišljenju, ministar pravde i lokalne samouprave je kriv za dve stvari. Kriv je, odnosno odgovoran je zato što pravosuđe nije primenilo zakone, iako su to možda loši zakoni. Nije primenilo zakone koje je donela bivša vlast. Govorim o Zakonu o političkim strankama. To je član 12. Zakona koji je objavljen u "Službenom listu" 1990. godine, a kaže da se političke organizacije brišu iz registra, odnosno zabranjuju ako šire versku, rasnu i nacionalnu mržnju ili šire netrpeljivost. Ovde postoje makar dve političke organizacije kojima je to i običaj i pravilo i koje bi trebalo, po tom istom zakonu koji su maltene onedonele, da budu zabranjene. Ako je gospodin Batić za nešto kriv, kao ministar pravde i lokalne samouprave, kriv je zbog toga što nije doslovce primenio zakone i to zakone koje su doneli oni, i na njih je trebalo da primeni te zakone. Druga stvar zbog koje je kriv, time ću i završiti, dao je izjavu u "Večernjim novostima" da će Centralni zatvor uskoro raditi kao dragstor. Nije kriv, po mom mišljenju, što je tu izjavu dao, već je kriv za to što Centralni zatvor nikada neće proraditi kao dragstor.
Ima reč gospodine Nikolić.
Na Pravnom fakultetu u Kragujevcu dok profesor Marko Pavlović, koji je nekada bio član Srpske radikalne stranke i njen poslanik u ovoj skupštini, nije preuzeo tu katedru, nije postojao predmet Nacionalna istorija. On je uveo taj predmet. Ali, kome to pričati? U vreme kada sam studirao na Pravnom fakultetu u Kragujevcu, Nacionalna istorija nije postojala kao predmet, pa nisam mogao da je polažem. Što se tiče Rezolucije 1244, u vezi sa Kosovom i Metohijom, tačno je da je jedna grupa od tri poslanika bila uzdržana, a to znači nezainteresovana. Njih Kosovo i Metohija nije interesovala kao subjekt, kao sudbina. Oni su rekli da se Vojvodina neće mešati u to. Nisu rekli "naša politička stranka", nisu rekli "baš nas briga, kriv je Milošević", nego su rekli "Vojvodina neće da se meša u to". Njihova politika je otcepljenje Vojvodine od Srbije. Nikakva veza sa Kosovom i Metohijom nije njihova politika. O tome razmišljajte vi koji ste u DOS-u sa takvima, i koji ste takve doveli na vlast. Što se tiče Haga, Haški sud nije nezavisan. Uopšte nije nezavisan. To nam je rekao Vojislav Koštunica. Vladan Batić je rekao u četvrtak ovako: "Ludost je govoriti da Haški tribunal ne počiva naprincipima pravde" i time potire ono što nam je o Haškom tribunalu rekao Vojislav Koštunica. Vojislav Koštunica smatra da Haški tribunal ne počiva na principima pravde. Uostalom, Vojislav Koštunica, kao vrstan pravnik, vrlo dobro zna da Haški tribunal ne može da postoji kao sud, zato što je pomoćno telo Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija. Nađite mi samo jedan sud u svetu koji je pomoćno telo nekog drugog organa. Čim je pomoćno i čim ga finansira Amerika, nije nezavisan u svom radu. Ovde se ne radi o tome ko je ustanovio saradnju sa Haškim tribunalom. Saradnja sa Tribunalom postoji. Radi se o tome ko će prvi doneti odluku da se građani Srbije i Savezne Republike Jugoslavije izručuju u Hag. Ta krivica, ta istorijska sramota će pasti na DOS, na mnoge ljude koji se bune protiv toga, koji ne mogu s tim da se saglase, na mnoge ljude koji sede ovde u sali, na sve vas. Nije tačno da Srbija s tim nema ništa. Ako nema ništa, zašto o tome priča ministar pravde Republike Srbije u svakom svom intervjuu? Zašto? Ako ga to uopšte ne interesuje, ako nije njegova nadležnost, zašto se u to uopšte meša? Naravno, predsednik Savezne vlade ima pravo da kaže: Dok sam ja predsednik, neće biti izručivanja. To je njegov lični čin. On to može da spreči dok je predsednik Vlade. Vi ga smenite. Onda će biti izručivanja. Ali, ne smete da ga optužujete zato što je rekao ono što misli kao čovek. Ja bih vam preporučio da, umesto da izručujete Srbe u Hag, izručite struju građanima. To je mnogo lepše, mnogo korisnije i politički mnogo primamljivije. Hvala najlepše.
Ima reč narodni poslanik Zlatan Jovanović. Sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mnogo toga je već rečeno o gospodinu Vladanu Batiću. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke je iznela argumente koji su tačni, koji su u stvari isečci iz novina, odnosno govora gospodina Batića. Prema tome, ne mogu se demantovati, niti opovrgnuti. To su njegove reči, to je sve ono što je on izjavljivao od 5. oktobra 2000. godine naovamo, ali i ono što je govorio pre 5. oktobra. Neću da se vraćam na ono što je već rečeno i u vezi sa "Galenikom" i u vezi sa "Crvenom zastavom" i drugim nedelima gospodina Batića. Ja ću ovde izneti jednu optužbu za koju imam dokaze. Optužujem gospodina Batića, iako nije prisutan što još jednom potvrđuje njegov odnos i odnos kompletne Vlade Republike Srbije prema ovoj skupštini, za rušenje i skrnavljenje zgrade Skupštine Savezne Republike Jugoslavije. Svi znamo da je 5. oktobra 2000. godine došlo do prodora grupe demonstranata u zgradu Savezne skupštine i da je tom prilikom došlo do, bukvalno rečeno, razaranja zgrade Savezne skupštine, do uništavanja onih vrednosti koje su izuzetno dragocene i vredne za našu naciju, za našu državu. Razmišljao sam tog dana da je DOS kao organizator demonstracija (uzgred budi rečeno - DOS nije okupio tako mnogo pristalica tamo i demonstranata, već ih je okupio Slobodan Milošević)bio nemoćan da spreči demonstrante da prodru u zgradu Skupštine Savezne Republike Jugoslavije. Razmišljao sam i na neki način opravdavao tu njihovu nemoć. Međutim, nekoliko dana kasnije, u jednoj televizijskoj emisiji, kada su se revolucionari predstavljali i, verovatno, pravili preporuke za buduće funkcije, u jednoj od tih emisija na novoj televiziji, jer stare više nije bilo, gostovao je i današnji ministar pravde Vladan Batić. Jednog momenta voditelj je pitao: Gospodine Batiću, otkud to da baš u momentu kad vi govorite dođe do prodora demonstranata u Saveznu skupštinu? Na to pitanje gospodin Batić je trijumfalno odgovorio, sa osmehom na licu: Pa, znate, ja sam se unapred dogovorio sa grupom Zvezdinih navijača, "delija", da baš u momentu kad ja govorim izvrše prodor u Saveznu skupštinu. Neposredno posle toga, Vlada je odredila - ili ne znam ko od zvaničnih organa - jednu komisiju koja će se baviti procenom štete načinjene Saveznoj skupštini. Pre nekoliko dana sam čuo izjavu te komisije da je procenjena šteta u Saveznoj skupštini 20 miliona nemačkih maraka. Možda je i više, ali je ovo zvaničan stav, zvaničan podatak komisije koja je formirana od strane zvanične vlasti u ovoj državi. Prema tome, ja optužujem gospodina Batića da je saučesnik, da je idejni tvorac ove akcije i ove štete koja je naneta Saveznoj skupštini, odnosno, kompletnoj državi. Dokaz je izjava samog gospodina Batića, data na Novoj televiziji Srbije, a ako gospodin Batić ne veruje tome, verovatno ima i kasete koje su sačuvane iz te emisije. Takođe, optužujem gospodina Batića za njegovo nesprovođenje odluka legitimnih državnih organa. Naime, gospodin Batić je ovde pre nekoliko dana, odnosno, u četvrtak, kada je verovatno pokušavao da odbrani sebe od svih argumenata koje je SRS iznela protiv njega, objašnjavao i ubeđivao nas i javnost kako je on patriota i kako je on u vreme agresije podnosio krivične prijave protiv predvodnika NATO agresora, verovatno želeći time da dokaže svoj patriotizam. Postavljam pitanje gospodinu Batiću - zašto nije ispoštovao i sproveo odluke legalnih organa ove države, koji su, možda i na osnovu njegove krivične prijave ili drugih prijava, presudili i doneli presude svim vinovnicima zločina koji su se desili ovoj državi i ovom narodu. Naime, posle takvih izjava da je podnosio krivične prijave, gospodin Batić je dočekao u Beogradu i Solanu i druge čelnike NATO alijanse, bukvalno ih grleći i ljubeći, a istovremeno je hapsio one koji su demonstrirali protiv takvih postupaka naših zvaničnika, koji su cepali i palili njegove slike i njegove postere. Prema tome, radi se o njegovoj političkoj nedoslednosti, o jednoj prevari koja je od strane gospodina Batića, ali očigledno i kompletnog DOS-a, učinjena ovom narodu. Gospodin Batić ovih dana vrlo često boravi u Hagu, pokušavajući da nađe adekvatan sporazum sa međunarodnim, kako ga već zovu, sudom u Hagu, kako bi se od strane ove države ozvaničilo i legitimno sprovodilo izručenje naših državljana Hagu. U međuvremenu, između dva putovanja u Hag, gospodin Batić obilazi opštine i gradove po Srbiji, u nastojanju da od jedne vrlo sumnjive grupe, koja je oko njega, napravi političku stranku. On pokušava da po opštinama Srbije stvori odbore svoje nazovi stranke i u tim pokušajima prikuplja i okuplja uglavnom onaj moralni otpad iz drugih političkih opcija koji zarad ličnog interesa prelazi u novu Batićevu stranku. Taj moralni otpad verovatno razmišlja da može po ključu da na lokalnom nivou dograbi neku funkciju... (Predsedavajuća: Gospodine Jovanoviću, izričem vam opomenu.) Hvala. ... uđe u neke strukture vlasti i ostvari neki lični interes. Gospodin Batić u tim svojim nastojanjima koristi sva moguća sredstva, od ucena i ubeđivanja, političkih i verbalnih, ali kada to ne uspeva, on prelazi i u onaj domen trgovine. Tako je u jednoj opštini u Zlatiborskom okrugu, kada nije uspeo da prikupi dovoljno pristalica da napravi bilo kakav odbor,pokušao malo da trguje, pa je ponudio predsedniku Opštinskog odbora DSS-a u tom mestu 10.000 maraka za prelazak u svoju stranku, da bi napravio svoj odbor. Znači, ne beži ni od te trgovine unutar DOS-a, odnosno, pokušava da i od svojih političkih saboraca u okviru DOS-a (što je inače manir verovatno svih u DOS-u, koji užurbano prave odbore po opštinama Srbije, bar pokušavaju da ih naprave) na taj način dođe do nečeg malo većeg u ovoj državi. Takođe, optužujem gospodina Batića da govori u ovom parlamentu rečnikom mržnje. On je u više navrata ovde, za ovom govornicom, nastupao mitingaški, držeći govore koje je držao pre godinu i više dana po Srbiji, na raznim skupovima i mitinzima tadašnje opozicije. Gospodin Batić zaboravlja ovde da je ministar svih građana Srbije i da treba da bude podjednak i podjednako pravedan prema svima, pogotovo što se radi o ministru pravde, koji treba sutra da pomogne svim građanima Srbije, ukoliko dođu u situaciju da im je njegova pomoć potrebna. Na žalost, on se ne ponaša tako i to demonstrira upravo sa ove govornice. U svojim govorima ovde vrlo često se poziva na Boga, predstavljajući sebe kao vernika, verujućeg čoveka, pobožnog i poštovaoca tih srpskih vrednosti i tradicije. Moram da se vratim nekoliko meseci unazad, negde pred Božić, Beograd je bio okićen i izlepljen velikim posterima gospodina Batića, na kojima je pisalo - Hristos se rodi, hvala Bogu. (Predsedavajuća: Vreme.) Na tim posterima je bila njegova slika, vrlo, vrlo uvredljivo za hrišćanski svet, za narod kome je Božić verovatno najveći praznik. Mislim da je time izvrgao ruglu i pravoslavlje i kompletno hrišćanstvo. Mislim da su ovi argumenti koje smo naveli sasvim dovoljni da bar ozbiljnije razmislite, govorim gospodi iz DOS-a, o gospodinu Batiću kao ministru pravde i da glasate danas za nepoverenje gospodinu Batiću. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a sledeći je narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja, kao tehničko lice, znam da kada u toku proizvodnje dođe do otkaza ili kvara na mašini ili, kako se stručno kaže, tehnološkog sistema, dolazi do zamene dela odnosno dela koji je izazvao zastoj sistema. Zato će moje današnje izlaganje biti posvećeno sličnoj materiji i sistemu koji ne može da funkcioniše, jer je u njemu došlo do otkaza ili kvara i rezervni deo koga treba zameniti zove se Vladan Batić. Na ovom delu se mora kroz proces popravke izvršiti i defektaža, uočiti uzroci njegovog otkaza, da se ne bi u procesu proizvodnje desili slični kvarovi. Dame i gospodo, Vladan Batić je dosadašnjim svojim ponašanjem i svojim radom derogirao i ponizio funkciju ministra pravde i lokalne samouprave i time naneo veliku štetu Vladi i građanima Republike Srbije. Prvo, to je ličnost pobožnih manira i veliki vernik crkve, a u stvari čovek koji ne veruje u svoj narod i svoju državu. Njegovinastupi po raznim mitinzima i tribinama uverili su građane Srbije da imaju posla sa čovekom sumnjivih moralnih kvaliteta, sumnjivih radnji i prošlosti. Uzroci kvarnosti tog dela su: Vladan Batić veže se za "Galeniku", "Crvenu zastavu", takođe, ministar Batić organizuje mnoge krizne štabove u opštinama Lebane, Lajkovac, Irig, Bosilegrad, Ub, Kladovo i još nekoliko opština. Krizni štabovi DOS-a stvorili su nemire i blokadu rada lokalne samouprave. Ministar Vladan Batić odmah posle toga nastupa sa svojim pripremljenim programom za uvođenje prinudne uprave. Takođe, istim metodama i istim manirima pokušava da zauzme i fabriku lekova "Zorka farma" i "Metaloplastiku" -Šabac. Dame i gospodo, na osnivačkoj skupštini Demohrišćanske stranke u Šapcu gospodin Batić izjavljuje - zatvori će raditi kao dragstori, tako što će lopovi u zatvor, a zločinci u Hag, ali je tom prilikomizrazio uverenje da će optužnica biti podignuta i protiv lidera OVK, najvećeg krvnika i zločinca srpskog naroda. Ali, to je neistina. Po završetku ovog osnivačkog odbora, na kome je bilo prisutno 15-ak građana, odlazi u hotel "Galeb" da sa svojim kadrom i predsednikom Privredne komore Radoslavom Veselinovićem i vlasnikom tog hotela organizuju terevenke do zore, a tom prilikom je došlo do blokade pola grada zbog obezbeđenja gospodina ministra pravde i lokalne samouprave, Vladana Batića, a to su izjavili roditelji koji su se vraćali sa roditeljskog sastanka jer nisu mogli proći tim delom grada. Dame i gospodo narodni poslanici, postoje četiri uzroka zbogkojih ministar pravde i lokalne samouprave Vladan Batić ne može više da obavlja ovu funkciju. Mislim da nezavisno od stranačke pripadnostiprilikom glasanja u vezi nepoverenja morate svi dobro da se zamislite. 1. Ministar Batić ponižava i derogira borbu srpskog naroda u Republici Srpskoj, on ponižava borbu srpskog naroda u borbi za svoj opstanak, on ističe da se ta država nije mogla praviti na temeljima koji su natopljeni tuđom krvlju, ali ne pominje krv srpskog naroda i patriota. 2. Borbu srpskog naroda na Kosovu i Metohiji naziva zločinačkom. Izjava u "Glasu", 27. aprila 2001. godine, gde Vladan Batić izjavljuje da Srbi koji su se borili na Kosovu i Metohiji koji su branili svoj narod i svoju zemlju, srpsku kolevku, moraju da budu na optuženičkoj klupi, odnosno moraju da prođu kroz moralnu katarzu i da na kraju priznaju da su zločinci. 3. Dolazak u Beograd najvećeg zločinca Havijera Solane. Naši pravosudni organi su ga osudili na 20 godina zatvora. Čim je kročio na srpsku zemlju trebao ga je ministar pravde i lokalne samouprave,gospodin Vladan Batić, uhapsiti. Dame i gospodo, ministru Vladanu Batiću se žuri i zato ubrzava zakon o saradnji Savezne Republike Jugoslavije sa sudijama Haškog tribunala, verovatno da bi sakrio svoje tragove. On najavljuje da će se neki od jugoslovenskih državljana ubrzo dobrovoljno predati Haškom tribunalu, a to navodno čini Blagoje Simić. Na aerodromu se moglo videti da se Blagoje Simić, po njegovom izrazu lica, nije predao sam, već verovatno po nagovoru i pod torturom gospodina ministra Vladana Batića. Dame i gospodo, još je najteže, takođe se traži predaja naših velikih heroja Mladića, Šljivančanina, a takođe i generala Dragoljuba Ojdanića koji se, pukim slučajem, spasao otmice. Građani su zaplašeni činjenicom da postoje lovci na naše državljane. Ministar pravde i lokalne samouprave gospodin Vladan Batić formirao je posebnu bandu kriminalaca čiji je zadatak da za novčanu ucenu od pet miliona dolara izvrše otmicu navedenih naših velikana. Batić, kao ministar, čudan je sklop nasilništva, samovlašća, organizovanih bandi, neprijateljskih politika i bandi kriminalaca, i otvoreni instrument nekih neprijateljskih politika. On ne može, u skladu sa Ustavom i zakonom, da prihvati ograničene nadležnosti svoje ministarske funkcije. Zato, na kriminalan način zloupotrebljava Službu državne bezbednosti i svesno demonstrira odsustvo odgovornosti i savesnosti. 4. Takođe, prima najvećeg srbomrsca Adema Demaćija za koga verujem da je počeo mrzeti Srbe dok je još bio u kolevci. Dok se srpski narod borio protiv NATO zlikovaca, gospodin Batić je bio na kolenima, ne na kolenima da bi klečao kao pobožan čovek i Bogu se molio za spas srpskog naroda i srpske zemlje, nego je sedeo na kolenima NATO zlikovaca. Gospodin Batić kao poznati pravnik zna koje su moralne ličnosti koje sede na kolenima. Ovim ponašanjem Vladan Batić je dokazao da se u svom radu ne rukovodi Ustavom i zakonom, da neodgovorno i nesavesno vrši funkciju i da svesno zloupotrebljava svoju funkciju radi progona neistomišljenika. Svojim ponašanjem pokazuje da neskriveno utiče na rad drugih nadležnih državnih organa sa željom da proširi obavljanje svoje funkcije i na druge oblasti koje nisu u nadležnosti Ministarstva na čijem je čelu. Ova vlast je organizovana na načelu podele na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Vladan Batić bi morao da zna da kao predstavnik izvršne vlasti ne može i ne sme da se upliće, meša i utiče na sudsku vlast koja mora biti nezavisna. Na osnovu koje odredbe Ustava ili bilo kog zakona Vladan Batić ima pravo da obaveštava javnost o detaljima mnogih istraga. Kako može da zna detalje koji moraju biti poznati samo sudskoj grani vlasti koja je nezavisna. Vladan Batić priznaje da je direktno uključen u vršenje poslova koji prevazilaze ovlašćenja ministra pravde i lokalne samouprave. Vladan Batić dokazuje da sa premijerom i ministrom unutrašnjih poslova predstavlja neki nadorgan apsolutne vlasti kome su potčinjene sve grane vlasti. To je sve u skladu sa revolucionarnim zanosom Vladana Batića. Smatra da kao ministar sada ima priliku da se izleči od svih frustracija neuspešnog advokata i da se svi pravosudni predmeti moraju okončati sredstvima i na način kako je to činio dok je bio advokat. Gospodine Batiću, gde su pohapšeni i oteti Srbi na Kosovu. O njihovim životima se ništa ne zna, ali se dobro zna o albanskim teroristima koje ste dobro hranili i lepo odevali i na kraju ste ih na slobodu pustili. Sekirate se o tuđim leševima. A da li ste pokrenuli istragu za srpske leševe i nestale Srbe? Ovo je velika sramota i da li osećate grižu savesti? Kao takav, ne zaslužujete da vršite dalje funkciju ministra pravde i lokalne samouprave. Tražim da hitno budete uhapšeni zbog ova četiri slučaja: 1) zbog uništenja Savezne skupštine; 2) zbog uništenja dva nevina života 5. oktobra i zavođenja maloletne dece u političke svrhe; 3) zbog dolaska najvećeg zlikovca prema srpskom narodu Havijera Solane, nikada se nije desilo da zločinac bude proglašen herojem, a žrtve da budu zločinci; 4) zbog saradnje sa NATO zlikovcima. Na kraju mogu reći, posmatrajući gospodina Batića kao čoveka i narodnog poslanika, da zajedno sa Karlom del Ponte deluju kao sijamski blizanci. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Replika? Niste spomenuti, jeste? Izvolite, pravo na repliku.
Poštovane dame i gospodo, tri minuta je možda malo za repliku koliko je bilo napada. Ovo je već neki drugi ili treći napad koji je usmeren na mene. Ja sam Radoslav Veselinović, vlasnik firme "Galeb grupa", bavim se privatnim biznisom od 1. januara 1971. godine. Nikada nisam radio u društvenom sektoru. Čovek sam koji sam sigurno u proteklih 20 godina bio aktuelan u privrednim tokovima, a između osamdesete i devedesete godine bio sam i jedan od najvećih privrednika i privatnika u bivšoj Jugoslaviji. Kao predstavnik privatnika u bivšoj Jugoslaviji, bio sam u Predsedništvu Privredne komore bivše Jugoslavije, a danas sam predsednik Privredne komore Srbije. Bio sam u Privrednoj komori Srbije iz opozicije jedini, a član sam DS od 1990. godine i bio sam kandidat za narodnog poslanika, još 1990, a 1993. godine bio sam narodni poslanik ispred DEPOS-a. Gospodo, deset godina sam se ja borio za promene u ovoj zemlji i promene su došle. Veoma sam srećan što su te promene došle i smatram da svi mi treba da učestvujemo, da učinimo da ova zemlja bude bolja. Sve što sam mogao učinio sam za ovih 30 godina rada, za dobrobit i boljitak ove Srbije. Danas moja firma zapošljava negde oko 200 radnika i jedna je od najboljih firmi u toj grani u zemlji. U mom gradu, svi su bili prisutni, a na kraju tu imamo i poslanika iz SPS-a koji je bio u poreskim organima i može vrlo kompetentno da kaže kako radi moja firma, kako radi "Galeb" i kakav rejting imam u Šapcu. Previše je napada bilo za to, a u suštini, sve u svrsi da se poslanici Demokratske opozicije Srbije diskredituju. Mislim da za to ova javnost zna, a ja kao predsednik Komore Srbije radim volonterski svaki dan po 12 sati, ne primam platu i nisam želeo tu da se zaposlim, već da bih doneo boljitak ovoj zemlji Srbiji. O terevenci o kojoj se priča, u hotelu "Galeb", mislim da je to bespotrebno govoriti. Prvo je to nemoguće, jer moja oblast nije hotelijerstvo. Sticajem okolnosti imam jedan mali hotel, koji je vrlo skromnih kapacitetai ima 20 ležajeva, ali svega 16 ljudi tu može da doručkuje ili popije kafu, što znači terevenka u nekom objektu koji ima 16 stolica uopšte nije moguća. Mnogo toga je netačno od tih tvrdnji koje su iznete, vezano i za "Zorka farmu" i za "Metaloplastiku", to su notorne laži. Gospodina Vladana Batića poznajem od 1990. godine i to je jedan od razloga zašto sam ja danas član Demohrišćanske stranke Srbije, jer sam kao čovek koji je mnogo proveo na terenu našeg regiona i bio predsednik regiona u devetojužičkoj izbornoj jedinici, proveo mnogo dana sa Vladanom Batićem, jednim od boraca za promenu režima u Srbiji. S obzirom da je vreme isteklo, hoću da kažem da sam siguran da ovim putem kojim sam do sada radio i putem kojim ću od sada raditi, a mislim zajedno sa gospodinom Batićem i drugima iz DOS-a, da je to jedini pravi put.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Toma Bušetić.
Mi srpski radikali smo očekivali, ako ne od članova Demohrišćanske stranke Srbije, a ono od ovog dela Socijaldemokratije da u odbranu ministra pravde, u ovom slučaju Vladana Batića, počne sa rečenicom - mudar kao Gandi, a lep kao slika. To bi nam bio dovoljan argument i to bi dovoljno govorilo kako vi i na koji način, gospodo, branite i opovrgavate argumente sa kojima je izašla Srpska radikalna stranka. Inicijativa Srpske radikalne stranke je sasvim legitimna i legalna inicijativa jedne opozicione stranke koja sačinjava deo ovog parlamenta, a parlament preko ove inicijative želi da uspostavi principijelne stavove, pogotovo principe u podeli vlasti. Gospodo, možemo mi da zatvaramo oči, možemo da okrećemo glavu, ali ono što se dešava u ovih proteklih osam meseci, kada je u pitanju funkcionisanje izvršne vlasti i preuzimanje svih ingerencija u svoju nadležnost, to mora,gospodo, da se saopšti javnosti, to mora da se raspravi u ovom parlamentu i o tome mora da se izjasni ovaj parlament. Ne na principu većine ili partijske pripadnosti te većine, nego na principu da li ćemo zauzeti stav prema pojedinim delovima te izvršne vlasti, na vreme ih upozoriti da ne mogu tako da rade. Argumenti koji su izneseni u odbranu sastoje se u tome da smo mi, srpski radikali, iz novinskih članaka naveli argumente i to samo one delove koji govore u štetu ili na štetu resornog ministra. Gospodo, očito vi niste shvatili suštinu da je ministar javna ličnost, da ministar svojim nastupima u javnosti, kao i svojim radom u izvršnim organima snosi podjednaku odgovornost. Ako, gospodo, i dalje mislite da je jedan život ili jedan rad za ocenu, onaj koji je u javnosti, a drugi ono što misli ministar kao privatna ličnost, onda se grdno varate. To smo čuline samo od ministra u Vladi Srbije, ministra pravde, nego smo čak čuli pre neki dan od predsednika Vlade ili premijera kada je objašnjavao javnosti da je on izjavu da je Milošević zaslužio smrtnu kaznu rekao kao privatno lice, a sada govori kao premijer. Nema te dvojnosti, gospodo. Kontrola rada jednog ministra koji je deo izvršne vlasti vrši se i preko onoga kako on i na koji način nastupa u javnosti i pogotovo u onom delu kako i na kojinačin sprovodi izvršnu vlast. Tvrdnje samog ministra da on nema uticaja na pravosuđe, odnosno na sudstvo, padaju u vodu. Svi mi znamo, gospodo, da se kadrovska politika unutar DOS-a vodi na principu dogovora ili sporazuma, što nije neobično, ali nemojte to da krijete. Niko i ne zamera ako su kadrovska rešenja prava, valjana, niko vam neće zameriti, ali ako su kadrovska rešenja kao u sudstvu zasnovana na ličnim inicijativama, u ovom slučaju ministra, onda takva rešenja padaju vama na dušu. Uostalom, što se branite, pa svi već znaju u Srbiji da ni šef sale u jednoj provincijskoj kafani ne može da bude izabran ako nije ili pripadnik DOS-a ili simpatizar DOS-a. Koja stranka ima veću inicijativu, simpatizer i člante stranke će da postane šef te sale u provinciji. Gospodo, u ovom trenutku mi srpski radikali upozoravamo na sve ono što je ministar pravde u proteklom periodu radio. Bilo bi normalno, bilo bi logično da je ministar izašao kao resorni ministar pravde i rekao - jeste, gospodo, izvršna vlast, u ovom slučaju Ministarstvo pravde, faktički je tehnička služba koja treba da pomogne pravosuđu. Stanje smo zatekli takvo i takvo kada je u pitanju statusi položaj sudija, stanje je bilo takvo, a sada je stanje u odnosu na protekli period bolje ili u nekom drugom obliku ili stanju. Ili - zgrade i objekti koje smo mi zatekli, u njih nije investirano, u njih nije ulagano, mi iz Vlade Srbije na inicijativu Ministarstva pravde uložili smo u adaptaciju, u obnovu, u rekonstrukciju tih objekata toliko i toliko sredstava. Osam meseci, gospodo, dug je period i rezultati moraju da budu vidljivi ako je Ministarstvo to radilo. Ministarstvo pravde, na čijem čelu je ministar Batić, nema samo uticaj na pravosuđe i sudske organe, nego i na privredu, na mnoge druge sfere života za koje ni kao ministar, a pogotovo kao lider jedne manje partije nema nikakve ingerencije, niti nadležnosti. U privredi je već poznat slučaj "Galenika", slučaj "Crvena zastava", slučaj Majdanpek i ide se toliko daleko od strane ministra da je počeo nas u Srbiji da deli na one koji navijaju za Zvezdu i na one koji ne navijaju za Zvezdu, jer njegovi nastupi u javnosti jasno vrše podele po navijačkoj opredeljenosti. Da ne spominjemo, gospodo, prošlost kojoj pribegava ministar Batić, ali bio bi recimo jedan od interesantnih detalja da gospodin Batić, a ne njegovi izaslanici, kao što ste rekli da je ušao u salu kada su nas srpske radikale tukli specijalci, da izađe i kaže kako baš u tom periodu, u tom sazivu kada je izbačen iz Demokratske stranke Srbije , kada po svim pravilima, po Poslovniku i po zakonima automatski mu prestaje mandat u Demokratskoj stranci, kako je tada i na koji volšeban način zadržao taj mandat protivno volji Demokratske stranke Srbije, jer je predsednik u to vreme Demokratske stranke Srbije, predsednik poslaničke grupe Vojislav Koštunica pokrenuo takvu inicijativu. To je mogao da ostvari, gospodo, zahvaljujući socijalističkoj većini i sada neka objasni svima kada je toliko moralna ličnost, kako on kaže - stalo mu je do istine, a pri tome uvek citira oca Nikolaja, neka kaže kako i na koji način je to njemu uspelo, a nama srpskim radikalima u to vreme, podsećanja radi, oduzimali su mandate, prevodili nam poslanike i formirali druge poslaničke grupe, a Vladan Batić nedirnut sedeo je u ovim klupama, inatio se ili prkosio Demokratskoj stranci Srbije. Ali, da ne idemo u tu priču, na njemu je kao moralnoj ličnosti da objasni kako je to uspeo. Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je očito scenario da većina DOS-a, poštujući koalicionu disciplinu ili unutrašnju politiku, spreči smenu ministra. Bilo bi možda čestitije i časnije da neko iz ove većine, iz većine DOS-a izađe za ovu govornicu i da predloži tajno glasanje. Da vidimo koliko ćete to biti čestiti i časni ako bude tajno glasanje, da vidimo koliko kao pojedinciiskreno mislite vi koji sedite u ovim klupama, da zakonodavna vlast, u ovom slučaju republički parlament treba da kontroliše izvršnu vlast i svakog pojedinca u toj izvršnoj vlasti. Gospodine Srđo, to što psujete, kažite za govornicom. Ako vas nisu naučili finom ponašanju, izađite za govornicu, pa opsujte. Nemojte iz klupa da psujete. Što se tiče svih, pa i vas, vi ste dobro odbranili vašeg ministra, ili tačnije rečeno ministra iz DOS-a. Umesto da argumentima dokazujete da mi, srpski radikali, nismo u pravu, pribegavate njegovom spoljnjem izgledu, opisima njegovog spoljnog izgleda, ili zoni B na jugu Srbije. To dovoljno govori koliko ga i vi unutar DOS-a, pojedine partije, podržavate, koliko u krajnjem slučaju, iskreno govoreći, razmišljate kao i mi, srpski radikali, da je to ličnost, da je to ministar koji stvarno treba da dođe na red da mu ova skupština iskaže nepoverenje. Još jednom vas pozivam, kolegijalno ili kako god hoćete, izađite za ovu skupštinsku govornicu, predložite da glasanje bude tajno, ne zbog toga što mi očekujemo suprotan rezultat, nego zbog toga da i ministru bude savest mirna, da i on vidi da dobro radi, da radi onako kakva je politika DOS-a.
Ima reč narodni poslanik Popović Srđa [[pravo na repliku.]]
Prihvatam pridiku što sam dobacio s mesta, to nije bilo u redu. Rekao sam - da li je vas sramota da glasate javno protiv Batića, jer nas nije sramota da glasamo javno ni protiv jednog našeg ministra i nas nije sramota da glasamo javno za naše predloge. Vi znate da nisu poslanici DOS-a ti koji psuju u ovoj skupštini, zato ću vam reći samo jednu, malo izmenjenu poslovicu, kaže:"Nije lep, ali je gluv". Hvala.
Reč ima narodni poslanik Pal Šandor (povreda Poslovnika.)
Radi se o povredi Poslovnika. Molim vas, član 99. kaže: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine", i podrazumevam da su dužni da govore istinu. Gospodin Batić je isključen iz Narodne skupštine na inicijativu gospodina Koštunice, povučen je sa liste, sa još nekim poslanicima. Prema tome, gospodin Mirčić je dužan u Skupštini da govori istinu i da nas ne vređa. Molim vas, pogledajte, to je bilo u maju ili u junu 1996. godine, pogledajte zapisnik Administrativnog odbora. Ako treba, mogu i datum da pogledam. Isključen je i zamenjen poslanikom sa druge liste, prema tome, dužni ste da govorite istinu i da nas ne vređate, pošto imamo i malo duže pamćenje, gospodine Mirčiću. Može se sve proveriti kroz zapisnike. Hoćete da kažem sa kojim je još drugim poslanikom isključen iz Skupštine, istog dana, po istoj odluci?
Pravo na repliku ima gospodin Mirčić, ali iskoristiće je gospodin Aleksandar Vučić, kao predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče ovih pridika, moralističkih, ko se i na koji način obraćao narodnim poslanicima i javnosti, moram da kažem i da podsetim javnost da je predsednik Narodne skupštine psovao majku svim poslanicima, a da to nigde niste želeli da objavite, odnosno da je stigla striktna zabrana svim medijima da o tome kažu i jednu jedinu reč. Nemojte o tome da govorite, jer vaši ljudi govore, nije to stvar psovki, već nečega što se ne može nazvati ni psovkom, nečega što je mnogo gore od psovke, a to će vam reći i potvrditi Gordana Pop-Lazić, jer prosto, ne priliči ljudima - čula je, rekla je čak i za govornicom šta je čula od čoveka koji sedi iza vas, od njega je to čula. O čemu pričate, iz iste ste stranke, a ne samo iz iste poslaničke grupe, a govorite drugima o psovkama. Batić je izašao ovde, psovao u četvrtak, nema šta nije govorio, nema kakve gluposti nije izgovarao,a svi smo ćutali, sedeli i slušali, čekajući pravo na repliku, pa to pravo nismo dobili. Što se tiče priče oko specijalaca, koja je pominjana, na koju nisam odgovorio - unutar sale ostao je samo poslanik Vesa Janković, osim poslanika SRS, kada je socijalistička policija tukla srpske radikale. Ja sam bio ovde i ja vam to garantujem. Neću da se kunem u Boga, kako to neki drugi pogrešno i nemoralno koriste, mi smo bili u sali, Batić je bio ispred sale u to vreme. U to vreme jeste bio protiv takvog upada policije, protiv takve intervencije, ali je u sali bio samo Veselin Janković, i niko drugi, izuzev poslanika SRS, kada su jednog po jednog izvodili. A to, gospodine Pal, da li je sarađivao Koštunica, ili Batić, i ko je sa kim bio u ljubavi, ja o tome neću da govorim previše, to je pitanje samo za gospodina Maršićanina, pošto on vodi tu ljubav sa SPS-om, pa da li je ko od njih bio ikada hapšen, da li nije bio hapšen, iz jedne partije, dve partije ili tri partije. Hvala vam najlepše.
Ja sam najavila gospodina Aleksandra Vučića da u ime vas, kao narodnog poslanika SRS, koristi pravo na repliku, je li to u redu? Kao šef poslaničke grupe, ali nije pominjana radikalna stranka, samo gospodin Mirčić. Ima reč gospodin Mirčić [[pravo na repliku]]
Znate, gospodine Pal Šandore, ako laže koza, u ovom slučaju ne laže Batić. Tada smo, u tom sazivu, samo vas podsećam, svi blanko potpisivali ostavke. Mi iz SRS, a to isto je radila i DSS, poslanici DSS. Vladan Batić je, nakon odluke, koju je donela DSS, otrčao u sud, da bi doneo potvrdu u sud, overenu, da je njegov potpis falsifikovan ili zloupotrebljen. Taj dokument postoji u ovoj skupštini. Na osnovu tog dokumenta socijalistička većina u to vreme prećutno je prelazila preko te činjenice. Kažite ko je zamenio u Demokratskoj stranci Vladana Batića, ako mu je već prestao mandat? Kažite koji ga je poslanik zamenio. Sedeo je sa nama do kraja tu i sa cinizmom, kako je to njemu svojstveno, odnosio se u to vreme prema poslanicima DSS. Možete vi, gospodine Pal Šandor, da menjate političke koalicione partnere, možete i svoje političke stavove, ali ne možete da menjate ono za šta postoje dokazi, za šta postoje svedoci. Možete vi izaći kao ovaj farmaceut i ispričati da nas je Vladan Batić spašavao, što nije tačno. Lako je bilo ući kad je već bilo sve gotovo, kad su videli da ne mogu nama, srpskim radikalima ništa, pa marketing praviti sebi, kad je video da su kamere prisutne, onda su svi ulazili, onda je i Raka Radović koji je tu sedeo menjao melodiju. Meni je u to vreme, kao i drugim poslanicima SRS, bio skinut imunitet. Na molbu i zahtev, u to vreme kolege Batića, uzeli smo ga da nam bude advokat, čisto da bismo mu pomogli. Našao se u muci, toliko smo široko gledali, hajde da čoveku pomognemo. Prema tome, nemojte misliti da je ovo nešto lično. Nije to ništa lično. Izađite sa činjenicama, pa onda kažite da neko ne iznosi istinu [[Narodni poslanik Pal Šandor traži pravo na repliku.]]
Gospodine Pal Šandor, ja se izvinjavam, nemate pravo na repliku. Vi ste izazvali repliku. Vi ste se javili po Poslovniku i izazvali ste repliku. Nema replika na repliku. Ne dozvoljavam vam pravo na repliku, zato što ste vi izazvali pravo replike gospodina Mirčića. Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, ministar Vladan Batić je za kratko vreme svoje vladavine počinio niz ozbiljnih grešaka. DOS je, dolazeći na vlast, obećao da će sve učiniti da mediji budu nezavisni i da će sve učiniti da i pravosuđe bude nezavisno. Danas smo svedoci da od nezavisnih medija nema ništa. Svi mediji su apsolutno kontrolisani od vladajuće većine. Kada je reč o pravosuđu, pravosuđe je ispolitizovano do kraja i ono je u rukama pre svega jednog čoveka, a sve u skladu sa interesima vladajuće oligarhije, iako ta vladajuća oligarhija ne shvata da to nije njen interes. Ovih dana se sudije inosioci pravosudnih funkcija masovno učlanjuju u DOS-ovske stranke, a najčešće u DHSS. Zašto? Naravno, nekolicina ili manji deo iz težnji da bi bili predsednici, tužioci itd., a veći broj iz straha. Veliki je strah, jer je ministar Batić najavio da će sve smeniti, a pri tom zaboravivši na stalnost u radu, kada je reč o nosiocima pravosudnih funkcija. Znači, nosioci pravosudnih funkcija mogu da budu smenjeni samo pod uslovima određenim zakonom. Socijalisti imaju najveće primedbe, a nije to samo primedba, mi mislimo da je to jedna velika sramota, što je bez krivične prijave, bez istražnih radnji u noći između 30. i 31. marta izvršen pokušaj hapšenja našeg predsednika Slobodana Miloševića. Samo zato da bi se izvršio nalog NATO pakta da Slobodan Milošević mora da bude uhapšen 31. marta. Naravno, tu su bile neizbežne kamere CNN, BBC, a sve to da bi se nazovi spektakl priredioza takve zločince kao što su Medlin Olbrajt i Bil Klinoton, koji su sve to trebali da gledaju i da uživaju u tom nazovi spektaklu. Dva dana kasnije izvršeno je de facto hapšenje, opet bez krivične prijave i istražnih radnji, našeg predsednika Slobodana Miloševića i uz veliko učešće policajaca. Te noći, dan kasnije bilo je nekoliko hiljada policajaca. Lično mislim da je velika sramota bilo koji Srbin da se hapsi uz prisustvo ili uz učešće tolikog broja policajaca. Najveća odgovornost za sve to pada na MUP i Ministarstvo pravde, jer bez te tesne saradnje toga ne bi ni bilo. Na kraju krajeva, današnje zadržavanje Slobodana Miloševića u pritvoru nema nikakve svrhe, jer je jednostavno predsednik Milošević rekao u svojoj žalbi, niti on može da utiče na svedoke, niti će pobeći iz zemlje, a sasvim je jasno i sve je očiglednije - ne stoji iza nikakvih političkih ubistava, iako su određena sredstva iznošena, iznošena su radi državnih potreba. Tako da otprilike ostaje samo Hag. Najviše bih se zadržao oko Haga, jer je ministar Batić više puta govorio o tome da je Hag naša realnost, da je Hag naša surova stvarnost. Hag je politički sud za Srbe i tu nikakvih dilema nema. Da je to tako, potvrđuju brojni primeri. Šta je uradio Haški tribunal sa generalom Norcem - doneo je odlukuda se sudi njemu u Hrvatskoj. Kako će mu se suditi? Kao što se sudilo Artukoviću ili Dinku Šakiću, znači ništa. Šta je uradio sa generalom Stipetićem? On je oslobođen. Kažu, nema dokaza ni za "Bljesak", a ni za "Oluju". Znate koliko je Srba poginulo i koliko je prognano sa svojih ognjišta i sa svoje teritorije. I na kraju, vezano za Haški tribunal o kome govori ministar Batić da je naša realnost, čija je tvorevina Haški tribunal? On je tvorevina pre svega Amerike i NATO pakta, onih koji su podržavali separatizam u Hrvatskoj, onih koji su dali podršku u akcijama, kao što su bile "Oluja" i "Bljesak", onih koji su smislili Markale, koji su bombardovali položaje vojske Republike Srpske i na kraju karajeva, oni koji su nas 78 dana besomučno bombardovali. Zašto? Zato što je, kako su oni to rekli, na Kosmetu bila humanitarna katastrofa i zato što su bila ugrožena ljudska prava. Da li je bila humanitarna katastrofa? Nije bila. Kada je došlo do humanitarne katastrofe? Došlo je u trenutku kada je došlo do bombardovanja NATO pakta. Ulaskom KFOR-a dolazi do humanitarne katastrofe. Kada govorimo o ugroženim pravima, koja to prava Albanci nisu imali na Kosmetu? A, o tome ćemo govoriti za dva dana. Neke opozicione stranke kažu - niste vi to na vreme uradili. Šta smo mi to trebali da uradimo na vreme? Za koje su oni pravo bili zakinuti? Samo za jedno pravo, pravo na samoopredeljenje, a pravo na samoopredeljenje je pravo na stvaranje sopstvene države. To pravo, oni su na putu vrlo brzo da ostvare. Ide ustavni okvir, idu izbori 17. novembra, imaće skupštinu, vladu, policiju, sudstvo i imaćemo situaciju kao što je bilo i u Titovo vreme, kada su Albanci imali u svojim rukama ove represivne organe i kada su se Srbi iseljavali. Samo onda su se iseljavali postepeno i polako, a sada će to biti jedna brza akcija, kada će svi, ovih preostalih 150.000, otići sa tih prostora. Ja bih mogao da pitam novu vlast, zašto se to sada radi, kada je Amerika prijatelj nove vlasti, kada je Amerika, koja sve diktira, prijatelj novoj vladi? Imam i odgovor. Američki interesi su isti. Njima je apsolutno svejedno, da li je na vlasti SPS i Milošević, patriotske stranke kao što je Radikalna stranka, ili su možda neki drugi. Samo kada je reč o ovim strankama, teško se ostvaruju njihovi ciljevi, a ovde sve ide vrlo brzo i vrlo lako, kao po loju. Uostalom, Medlin Olbrajt je izjavila negde krajem marta, kaže - nisam ni očekivala da će nove vlasti sve naše zahteve tako lako i tako brzo prihvatiti. Ministar Batić je govorio o našoj krivici. Neko je malopre pomenuo i onu hladnjaču. Moramo da znamo gde je naša krivica. Srpski narod i srpska država nemaju nikakvu krivicu. Krivicu imaju oni koji su izazvali ratove. Rat u Hrvatskoj je izazvala Hrvatska i Tuđman je rekao - išao sam na rat da bih lakše ostvario samostalnost svoje države. Znači, ispada da će Tuđman i svi Hrvati pre priznati da je tako, nego što će neki ovde u Srbiji to prihvatiti. Alija Izetbegović je rekao, žrtvovaću mir, da bih imao muslimansku državu u Bosni, Šiptari su nas terorisali decenijama.....
Molim vas da se vratite na temu, gospodine Bušetiću.
Sve je vezano za Hag, Batić je govorio da je to naša realnost. Molim vas, neko je ovde iz DOS-a, ne znam, znam da je važan i visoki funkcioner, rekao - nije važno ko je pokrenuo rat, važno da je poginulo mnogo civila. Nije važno ko je napao i nije važno ko se branio. I te kako je važno. Ovo je ključna stvar, žao mi je što ministar nije tu, jer bih želeo da mi da odgovor. Ako bismo pošli tom analogijom, tim principom, u Nirnbergu je trebalo da odgovara pored Jodla, Kajtela i Geringa, i Ajzenhauer, i Čerčil, i Paton, i Montgomeri i svi generali severnoatlantske alijanse, jer su i oni mnogo civila ubijali. U Beogradu 1944. kada je bilo bombardovanje više je Srba poginulo nego 6. aprila u vreme bombardovanja od Nemačke. To je istina. Prema tome, vrlo je važno ko se branio, ali nije ovde bio princip, oni su bili pobednici u ratu. Oni su se branili. Nemci su napali, Japanci su napali, a oni su se branili. I u jednoj takvoj odbrani, dolazi do svih ovih žrtava. I mi smo se branili. Svuda smo se branili i ginuli su civili. Nama je žao, ali to je istina. Znači, nema naše krivice. Kada se govori o ravnopravnosti prema svim narodima u haškom procesu, Florens Artman, portparol Haškog tribunala kaže - ne može da istražuje Albance, jer nije imala pristup da bi istraživala njihove zločine. Gde to nije imala pristup? Zločini nisu počinjeni u Kruševcu, oni su počinjeni na Kosovu i Metohiji, a od juna 1999. KFOR je suveren vladalac tim prostorima. Prema tome, mogla je da istražuje što god je želela. Drugi primer: na pitanje gde su tu NATO komandanti, gde je Klinton, gde je Solana, gde su generali, ona kaže da nema dokaza da je prekršeno međunarodno pravo. Dokazi su brojni. Agresija je započeta bez odobrenja Saveta bezbednosti. Mete su bili civili. Znači, bombardovani su objekti kao što su RTS, bolnice, škole, mostovi, stambene zgrade, a po Ženevskoj konvenciji ne smeju se bombardovati ni vojni ciljevi, ako se time ugrožavaju civilni ciljevi.
Molim vas, držite se teme.
Sve je tema, gospođo. Rekao bih nekoliko reči oko hapšenja Dragoljuba Milanovića. Odgovornost ministra. Kaže, znao je. Šta je mogao znati? Francuska vlada, italijanska vlada su sutradan rekle da su šokirane bombardovanjem Radio-televizije Srbije. Svi su mogli da nagađaju, smislio Solana, šta je smislio Klark. Čak i francuska i italijanska vlada. Smatram da je ministar Batić počinio ozbiljne greške i, u krajnjem slučaju, kao moralni čin, treba da podnese ostavku.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić. Sledeći govornik je narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo poslanici, zbog svih problema u našoj državi i posledica koje donose, ovaj predlog za glasanje o nepoverenju ministru pravde i lokalne samouprave, gospodinu Vladanu Batiću, ima osnova. Ima osnova zbog svih predizbornih obećanja građanima Srbije, pre svega zalaganja za demokratsku i pravnu državu i nezavisno sudstvo. Šta danas imamo od toga? Vrlo često oni koji to najmanje treba da čine krše Ustav, krše zakon, oni ih ne obavezuju. Da li je dobro da se pojedinci osuđuju na konferencijama za štampu, u dnevnim novinama, da su krivi i odgovorni, bez obzira na to što nisu pokrenuti postupci da bi se dokazala njihova krivica? Da li je to ta pravna država gde se sprovode harange na političke neistomišljenike, gde se organizuju montirani politički procesi? Da li nam država postaje politička, a sudovi i tužilaštva jednopartijski, bez obzira na Ustav koji reguliše podelu vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku? Šta reći na to da je u 17 opština u Srbiji, gde su na izborima pobedili socijalisti, odlukom Vlade izmenjena volja građana. Ja dolazim iz Borskog okruga, gde su socijalisti dobili lokalne izbore u Negotinu, Kladovu i Majdanpeku, a u Boru je vrlo tesno izbore dobio DOS. Pobeda socijalista u Kladovu je bila ubedljiva, i to u Kladovu od 40 odbornika 35 je bilo SPS - JUL, četiri DOS, jedan SPO, u Negotinu od 70 odbornika 49 SPS, 11 JUL, 10 DOS, u Majdanpeku od 41 odbornika 19 SPS, osam JUL, 12 DOS i dva Grupa građana. Na propisan način su konstituisane skupštine i izvršni odbori i počeli su da rade u interesu građana koji su im dali poverenje, ali bez obzira na izjašnjavanje i volju građana, Vlada je svojim aktima raspustila legalno izabrane organe i obrazovala opštinska veća, i to od 7. marta, prvo u Kladovu, a ovih dana i u Negotinu i u Majdanpeku, ne poštujući ni Zakon o lokalnoj samoupravi, pa ni Ustav. Za ovom govornicom je pominjana opština Kladovo gde, bez obzira na funkcionisanje opštinske vlasti, na scenu stupa krizni štab koji veći broj dana sve blokira. I pored obaveštavanja relevantnih činilaca i razgovora sa svima, to se ne sprečava. Zamenik ministra gospodin Protić razgovara sa kriznim štabom, a ne sa legalnim rukovodstvom. Šta to znači? Vlada Republike Srbije mimo važećeg Zakona o lokalnoj samoupravi, podvodeći pod član 213. st. 1. i 2, nezakonito i protivustavno raspušta Skupštinu opštine Kladovo i obrazuje veće. Čudna je ova odluka. Na nasilno zaposedanje opštine i drugih državnih institucija ne reaguje se, kako bi se omogućilofunkcionisanje, već se odlukom i rešenjem legalizuje bezakonje i politička samovolja se ozakonjuje. Na ovo još uvek nije reagovao Ustavni sud. Predlog za ocenu ustavnosti i zakonitosti odluke Vlade je dostavljen 13. marta 2001. godine. Nije reagovao ni Vrhovni sud. Traži se zaštita prava jedinica lokalne samouprave od 3. aprila 2001. godine. Da li će uopšte i reagovati? U opštini Majdanpek je na osnovu člana 213. Zakona o lokalnoj samoupravi uvedeno Opštinsko veće, a pre toga su vršeni ogromni pritisci, pretnje i ucene, pre svega prema socijalistima. U opštini Negotin su, prvo, na nekim mestima osporavani rezultati izbora, mada DOS na mnogo mesta nije imao ni kandidate, a sve tužbe je sud odbio. Dalje, 23. marta 2001. godine ekstremne pristalice DOS-a su sprečile održavanje zakazane sednice Skupštine opštine, a pretnjama iznudile ostavke predsednika Skupštine opštine i predsednike Izvršnog odbora. Zamenik ministra za lokalnu samoupravu gospodin Marković je pohvalio miran tok nasilnog upada u skupštinu i pod pretnjom iznuđene ostavke. Razume se, po već poznatom scenariju je tada predložio uvođenje prinudnog veća i rekao da se sednica ne zakazuje dok se on ne javi, a javio se 8. maja tokom sednice Skupštine opštine Negotin koju su zakazali socijalisti, i to faksom kojim nas obaveštava da je sednica Vlade u toku i da se uvode privremene mere, što nije bilo tačno. Dokumenti postoje. SednicaVlade je održana tek sutradan. Na odbornike SPS-a od 23. marta se vrše ogromni pritisci i pretnje, tako da su neki i poklekli, ali je na sednici održanoj 8. maja bilo prisutno 42 odbornika, i to 39 iz SPS-a, dva iz JUL-a i jedan iz DOS-a. Prinudne ostavke nekih odbornika nisu ni zavedene u opštini. Date su Demokratskoj stranci, a po zakonu treba da se verifikuju na prvoj sednici skupštine opštine. Ako lokalna samouprava ne funkcioniše, Ministarstvo treba da je upozori, a tek onda da uvede prinudnu upravu. Tako piše u zakonu, ali se to ne poštuje. O svemu su obaveštavani i gospodin predsednik Skupštine i predsednik Koštunica, predsednik Vlade Đinđić, obaveštavana su određena ministarstva, ali niko nije stao na stranu zakona, legaliteta i volje građana na lokalnim izborima, gde su se, pre svega, birale određene ličnosti, pa tek onda partije. Ministarstvo za pravosuđe i lokalnu samoupravu je davalo određena mišljenja, ali primenu i tumačenje zakona, valjda, treba da da Skupština kao zakonodavni organ,jer je ona i donela zakon. Nije tačno da su novoformirana veća nestranačka. I u opštini Kladovo i u Majdanpeku su sastavljena od članova DOS-a. U Negotinu je sastav sledeći: trojica su članovi Demokratske stranke, dvoje Demohrišćanske stranke, po jedan Građanskog saveza, Nove demokratije, Demokratskog centra i Nove Srbije. To su, mahom, lokalni stranački prvaci. Samo je Demokratska stranka Srbije predložila dve nestranačke ličnosti. Zbog toga što ministar Batić i njegovi zamenici, kao i Ministarstvo, ne pomažu legalno izabranim rukovodstvima već kriznim štabovima, ministar bi trebalo da podnese ostavku, a Vlada Srbije da što pre predloži predsedniku Skupštine da raspiše vanredne lokalne izbore u svih 17 opština, pa da se vratimo demokratiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić. Neka se za diskusiju pripremi narodni poslanik Božidar Vučurović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, predstavnik Vlade, po običaju, nije tu, ali to je njegov problem, ali bi to trebalo da bude problem i vas, poslanika iz DOS-a. Prvo zasedanje koje smo imali ovde, pričali smo, na predlog gospodina Batića, o puštanju kriminalaca i lopova, onda na saveznoj skupštini i šiptarskih terorista, verovatno zato da bismo oslobodili prostor za političke zatvorenike kojih je sada svaki dan sve više. Neka se gospodin Batić izjasni koliko je to on kao ministar pravde zatekao političkih zatvorenika u zatvorima i koliko je tih pušteno, tim Zakonom o amnestiji. Moguće je da gospodin Batić čini neke greške zato što je preopterećen. Pre nekoliko dana smo pročitali u novinama kako se negde daje ili ne daje zeleno svetlo, pa je ispalo da je on zaposlen kao onaj što pali semafor na zeleno. Verovatno zato pravi neke druge greške, naročito u lokalnoj samoupravi. Da se jednu stvar razumemo ovde, ne pričamo mi ovde o tome šta je radio bivši režim. Tema je - gospodin Batić i šta gospodin Batić radi u ovom režimu. Prijatelju, ako imaš nešto pametno da pričaš u toj glavi, dođi ovde pa pričaj. Sa mesta možeš da zavežeš. Može i "a" i "b", pričali smo i pre o mukanju. Titel je opština u Južnobačkom okrugu koja je ... (Čedo, ostani, imam i za tebe nešto.) Vlada Republike Srbije je svojom odlukom obrazovala Opštinsko veće u opštini Titel. U svojoj odluci Vlada se pozvala na član 159. Zakona o lokalnoj samoupravi, koji kaže: "Ako se u opštini ne sprovedu izbori ili se posle sprovedenih izbora za odbornike skupštine opštine ne konstituišu njeni organi u roku od 60 dana od dana izbora, Vlada obrazuje opštinsko veće koje obavlja poslove skupštine opštine i izvršnog odbora do sprovođenja novih izbora i konstituisanja opštinskih organa. O tome obaveštava predsednika Narodne skupštine." Donošenje odluke Vlade, na predlog ministra Batića, jer nema na osnovu čega drugog, jer je to njegov resor, primer je grubog kršenja zakona i klasično pravno nasilje, iz sledećih razloga (ima i gorih izraza, ali da se zadržimo na ovome): Skupština opštine Titel je konstituisana 16. oktobra 2000. godine, dakle, šest dana po obavljanju izbora i uručenja odborničkih ovlašćenja od strane opštinske izborne komisije. Na konstitutivnoj sednici je verifikovan mandat odbornika i sa 15 glasova za je prihvaćen izveštaj verifikacione komisije od 25 odbornika. Izabran je predsednik i potpredsednik Skupštine opštine. Kandidate za predsednika dala je većinska odbornička grupa SPS, sedmi mesec i manjinska odbornička grupa DOS. Obe odborničke grupe predložile su istog kandidata za potpredsednika Skupštine opštine. Za predsednika, sa 14 glasova od ukupno 25, izabran je kandidat SPS-a, a sa 24 glasa od 25, izabran je potpredsednik Skupštine opštine koga su predložile odborničke grupe. Objavljeno je u "Službenom listu" opštine Titel, broj 12/00, od 18.10.2000. godine. Druga sednica Skupštine opštine bila je svečana, povodom Dana oslobođenja. Na trećoj sednici, održanoj 30.10, izabran je predsednik i potpredsednik i članovi Izvršnog odbora, a 5 članova Izvršnog odbora je izabrano na četvrtoj sednici - 4.11. U svakom slučaju, u onih 60 dana koje zakon propisuje. To apsolutno opovrgava jednog od kolega koji je ovde pričao neke druge stvari. Na trećoj sednici je izvršeno obrazovanje svih stalnih radnih tela Skupštine opštine Titel, prema statutu i poslovniku, i to po paritetnoj osnovi - 60% iz većinske odborničke grupe, a 40% iz manjinske odborničke grupe. Izbor predsednika radnih tela izvršen je po istom principu. Od konstituisanja, skupština je održala osam sednica i devetu, a onda je Vlada donela odluku. Gospodin Čeda Jovanović je ovde u četvrtak rekao da tamo gde su uvođene prinudne mere, privremena veća ili kako god da ih zovemo, u svakom slučaju, kaubojska rešenja, rekao je kako tamo nisu postavljeni ljudi po stranačkom paritetu, nego stručni ljudi, što se kosi sa elementarnom istinom zato što je u tom opštinskom veću, između ostalih, gospodin Lazar Paunić. Gospodin Lazar Paunić je bio kandidat DOS-a u septembru, na izbornom mestu broj 4 u Titelu i izgubio od dr Jelin Save, koji je bio član SPS-a. Isto tako, gospodin Miroslav Ćurčić, koji je stavljen u Opštinsko veće, na izbornom mestu broj 12, u naseljenom mestu Vilovo je izgubio od Kozarev Stevana. Ima tamo još jedan gospodin Marjanov Stevan,koji se skoro na svim lokalnim izborima takmičio. Čuveniji je kao "Pesak". Kakvo mu je ime, takvi su mu bili i rezultati. Nikad nije uspeo da prođe u Skupštinu opštine. Da ne pričamo o onima koji su zbog krivičnih dela izbačeni iz nekih službi. Isto tako, pričajući o stručnosti, moramo kazati da tih devet u Opštinskom veću u Titelu imaju velikih problema sa tom stručnošću. Ja ne potcenjujem nikoga i ne kategorišem ga prema stručnoj spremi, ali tih devet u proseku ne mogu da napabirče srednju stručnu spremu. Prema tome, kriterijum stručnosti time automatski pada u vodu. Koliko ja znam, u Titelu ima dovoljno školovanog sveta koji bi mogao da obavlja te poslove, ako je već neko napravio protivzakonitu radnju i napravio to što je napravio. Čitali smo ovde u novinama, novine su vaše, policija je vaša, o poseti Požarevcu i o hekleru. Samo, nikako se nije razjasnilo ni tada u novinama, a ni ovde, kada je gospodin Batić o tome pričao, o čemu je tu reč. Da li je hekler naoružanje vozila u kojima se vozaju ministri, kao neko formacijsko naoružanje ili je hekler neka savremenija varijanta onoga što su naše mame i babe heklale, pa je to sada neka modernija varijanta? To bi trebalo da se objasni. U svakom slučaju, sramota je da jedan ministar, za nešto što je njegova policija prijavila i rekla i sledeći dan uhapsila tog, da ovde sa skupštinske govornice priča neke nebuloze i da se ne seća nikakvog heklera. Zašto su onda tog ko je uzeo taj hekler uhapsili sledeći dan? U ovom skupštinskom zdanju gospodin Batić je pričao kako se radi smena straže u Konavljanskoj ulici i onda se događalo da na toj smenibudu tri sanitetska vozila. Možda neko ima neke ekstremitete na telu koji ne mogu da stanu u jedno vozilo, ali tri je suviše. Još jednu stvar da kažem, pošto je za ovom skupštinskom govornicom u četvrtak dozvoljeno da, u pet-šest minuta, gospodin Batić utvrđuje nacionalnu pripadnost na osnovu toga što je čitao izborne rezultate u nekim drugim državama. Mi znamo da je i u ovoj i u onoj Jugoslaviji sijaset ljudi nosilo isto prezime, a bilo različite veroispovesti. Na taj način praviti diskvalifikaciju je, najblaže rečeno, neprimereno. Ono što možemo utvrditi za gospodina Batića, na osnovu takvih nekih kriterijuma, čak mnogo boljih od toga, jeste da gospodin Batić nije Srbin, zato što ne postoje demohrišćanski pravoslavci. Srbi su samo pravoslavci, to tvrdi 15 sveštenika Srpske pravoslavne crkve i jedan vladika, na skupu na kome sam ja bio u četvrtak. Sve sam mislio da je taj skup posvećen velikom crkvenom prazniku - Spasovdanu, pa sam onda od vladike čuo da je taj dan i dan Ćirila i Metodija. Onda sam seo u auto da dođem na poslepodnevno zasedanje ove skupštine i saznao sam da je u stvari Sveti Jovan, obzirom da su rekli da je restrikcija struje, a restrikciju struje smo imali samo kad je jaka zima. To je za praznik Sveti Jovan, a za Spasovdan do sada to nije bilo. Hvala.
Pravo na repliku, gospodin Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ipak ovaj naš rad nije uzaludan. Od poslanika koji je od nas tražio da se tek pre dve nedelje izjašnjavamo o tome da ne radimo ponedeljkom, pa utorkom, pa sredom, pa četvrtkom, pa petkom, stigli smo do poslanika koji ipak razgovara o temi, mada u okviru te teme prilično luta, pa smo od zahteva za razrešenje gospodina Batića stigli do pitanja Elektroprivrede Srbije, potrošnje struje i problema sa kojima se suočavamo. Ipak, s obzirom da me je gospodin pomenuo, dužan sam da kažem da nisam uočio ozbiljnu argumentaciju u kritici. Naime, pomenuta su tri čoveka i dovedena su u vezu sa DOS-om, a ja nisam u prilici da to sada proveravam. Dajem reč da ću tako nešto učiniti. Od devet članova Opštinskog veća, tri su, navodno, člana DOS-a. (Stevan Ž.Gudurić, sa mesta: Nije o članovima reč, već o kandidatima, slušajte me kada pričam.) Što se tiče uvođenja privremenih mera u nekim lokalnim samoupravama, jasno je da su te privremene mere uvedene u vanrednim okolnostima i jasno je da su one bile posledica nastojanja građana u tim sredinama da reše probleme koji su, istina na bitno višem nivou i u drugačijim okolnostima, rešavani 5. oktobra. Svi problemi koji su uočeni, rešeni su u skladu sa zakonom. Taj zakon nije donela DOS, taj zakon je usvojen dok su vlast činili predstavnici današnje opozicije i možemo razgovarati samo o kršenju tog zakona, a nikako o efektima njegove primene. Taj zakon nigde, ali nigde ne odriče pravo Vladi da u privremenim organima lokalne samouprave delegira predstavnike stranaka, niti odriče pravo Vladi da delegira predstavnike stranaka koje su na vlasti. On samo definiše postupke kojima Vlada obezbeđuje poštovanje zakona i sprovodi red u konkretnoj, lokalnoj samoupravi u kojoj je tako nešto neomogućeno. Dakle, o Titelu možemo da razgovaramo kao o opštini u kojoj su postojale vanredne okolnosti i da vidimo da li danas te vanredne okolnosti postoje ili ne. Onima koji misle da Titel, Kladovo, Batočina, Lebane nisu sredine u kojima se dešavalo nešto posebno, u odnosu na recimo Savski venac, Niš, Kragujevac, Kraljevo, neka razjasne zbog čega je predsednik Opštine Batočina i dan-danas u bekstvu. Zbog čega ste za predsednika Opštine Batočina predložili osobu protiv koje je podneto nekoliko krivičnih prijava i protiv koje se vodi više krivičnih istraga, zbog teških zloupotreba. Reč je o gospodinu Živuloviću koji je i dan-danas nedostupan organima gonjenja. Da li je Batočina trebalo da bude opština bez rukovodstva zbog toga što je gospodin Živulović bio vaš predstavnik na vlasti tamo. Niste spominjali one opštine o kojima nemate argumentaciju, ali kažem da se zakon primenjuje prema svima. Dakle, u privremenoj, odnosno u lokalnim samoupravama gde su uvedene vanredne mere biće organizovani izbori u skladu sa zakonom, i možemo samo razgovarati o tome da li je negde prekršen taj zakon ili ne. Ja vam garantujem da nije. Što se tiče problema koji imamo sa strujom, ti problemi su ozbiljni, ali svakako nisu posledica naše nemarnosti, već naprotiv posledica su teške situacije, opštedruštvene, u kojoj je EPS preuzela na sebe teret obezbeđivanja socijalnog mira, recimo kroz činjenicu da je kod nas struja cenovno tretirana po tri puta nižoj vrednosti od one njene tržišne ili ekonomske. Dakle, to su činjenice koje ne želim da stavljam u funkciju diskreditacije prethodne vlasti, ali niko ovde neće moći da dokaže da EPS nije preuzela na sebe teret obezbeđivanja socijalnog mira. To je tako moglo pet, deset godina, ali više ne može. Prazne akumulacije, dotrajala postrojenja, to su sasvim sigurno posledice takve vrste politike sa kojom mi danas moramo da se suočavamo.
Gospodine Jovanoviću, vreme. Replika? Niste uopšte spomenuti, ni Srpska radikalna stranka, nemojte da prilazite.
Sada ću vam reći, izrečena je neistina...
Niste vi predlagač zakona.
Mi smo predlagači Zakona o lokalnoj samoupravi, Gordana Pop-Lazić, ministar za lokalnu samoupravu je član SRS i predložila je Zakon o lokalnoj samoupravi. Laž je da vi možete po tom zakonu da uvodite privremene mere kada to zahteva grupa građana. Gde postoji ta odredba u Zakonu o lokalnoj samoupravi? Da se skupi grupa građana da ometa rad sednice skupštine opštine i da se zbog toga uvode privremene mere. Ne, zbog toga treba da interveniše policija, da rastera grupu građana i to zato što ometa rad legalno izabranih organa. Vi izričete pravo, vi ste nam stvorili praksu da gde god vam se ne sviđaju legalno izabrani odbornici koji konstituišu skupštinsku većinu i kada to nije vaša većina, da onda date zeleno svetlo za formiranje kriznog štaba. Pedeset, sto građana je bilo dovoljno da sedi pred opštinom, da razbijaju stakla i da vi kažete - ne može da funkcioniše skupština opštine, umesto da kažete da sekretar unutrašnjih poslova u toj opštini preduzme mere da omogući ljudima koje je narod izabrao na izborima da obavljaju svoj posao. To je strašno izvrtanje teza. To se vama nikada nije desilo dok ste bili u opoziciji. Osvajali ste redom gradove, a Milošević je pokušao da vam otme izbornu pobedu, ali kada je priznao poraz, sve vaše lokalne samouprave, izuzev na Starom Gradu u Beogradu gde su SPO i socijalisti zajedno uveli privremene mere, sve su funkcionisale bez ikakvog pritiska od strane države. Možda je bilo finansijskih pritisaka, u vreme kada nije bilo dovoljno sredstava, možda da deo sredstava nije pristizao opštinama, a čak i Vlada donosila takve uredbe. Nije bilo ni za koga, pa nije moglo da se da ni opštinama onoliko koliko im pripada. Da vam je neko policijom ometao rad izabranih organa skupštine opštine, navedite samo jednu opštinu u Srbiji. U Novom Pazaru je istaknuta turska zastava na sednici Skupštine opštine i koja je to Vlada Srbije koja ne bi odmah uvela privremene mere, i uveli ste - počeli da slave turske praznike kao državne. Nemojte, molim vas, da pominjete Novi Pazar, ne daj bože da ste nastavili tako da radite. Ja mislim da ćete za to imati priliku pod DOS-ovom vlašću. Ovo što se dešava sa električnom energijom, to je pritisak na nas da prihvatimo poskupljenje od 40% koje stupa na snagu 1. juna i ništa drugo. I svakog meseca ide novo poskupljenje, i svakog meseca ćemo imatinekoliko dana restrikcija da shvatimo kako je teška situacija, kako je moglo da funkcioniše, a sada više ne može da funkcioniše. To je samo razlog. Molim vas da u vezi onoga ko je predložio Zakon o lokalnoj samoupravi ne iznosite neistine. Zakon ovo divljanje, ovaj hajdukluk ne omogućuje. Ovo radi Vlada Republike Srbije i njeni resorni ministri, i ministar unutrašnjih poslova i ministar lokalne samouprave.
Po Poslovniku, Stevan Ž.Gudurić i gospodin Zoran Radovanović.
Član 96, ja nisam govorio o samo tri člana Opštinskog veća u Titelu. Govorio sam o tome da je gospodin Čeda Jovanović...
Član 96, šta? Tražite pravo na repliku? Ne dozvoljavam, niste uopšte spomenuti. Nemate pravo na repliku, gospodine Guduriću, zloupotrebili ste govornicu.
Član 96....
Član 96. se odnosi na pravo....
... Pogrešno protumači izlaganje, a ja nisam govorio o samo tri, govorio sam o tome da je gospodin Čeda u četvrtak rekao da...
Molim vas, gospodine Guduriću, ne dajem vam reč, nemate pravo na repliku. Molim vas da napustite govornicu.
Hoćete li vi jedanput uvesti jednak kriterijum za sve?
Jednak je kriterijum, nisam dala ni Pal Šandoru.
Ne zanima mene Pal Šandor. Samo da još jednom ....
Ne dajem vam reč, gospodine Guduriću, isključiću ozvučenje. Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Radovanović. (Stevan Ž.Gudurić, sa mesta: hoćete li uvesti jednak kriterijum za sve, nije to sramota uopšte.) Ne dobacujte sa mesta, gospodine Guduriću.
U izlaganju šefa poslaničke grupe DOS-a Čedomira Jovanovića, prekršen je član 98, 99. stav 1. - po kome su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Ovde je ponovo izrečena neistina, a ja sam rekao da u Aleksincu od 51 odbornika, 24 odbornika DOS-a su podneli ostavke. Tridesetjedan odbornik je potpisao da će raditi u interesu Skupštine opštine. Nikakvih problema, niti sukoba na ulicama nije bilo, nikakve opstrukcije vlasti nije bilo i u takvoj opštini su uvedene privremene mere, bez obzira na to što je tridesetjedan odbornikponavljam, potpisao i Skupština opštine Aleksinac je radila. Smatram da je time što je izrečena neistina uvređeno dostojanstvo ove skupštine.
Po Poslovniku imate pravo na repliku, na izlaganje Radovanovića. Čedomir Jovanović je pomenut od gospodina Radovanovića.
Potpredsednice Mićić, molim vas da prosudite da li imam pravo na repliku gospodinu Nikoliću koji me je pomenuo.
Nemate, zato što ste vi izazvali repliku, ali imate pravo na repliku na izlaganje gospodina Radovanovića, koji vas je tada spomenuo.
Gospodin Radovanović je predstavnik stranke koja pokušava da brani istinu posle svega što je uradila. Ne želim da mu repliciram.
Po Poslovniku, gospodin Žarko Obradović.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 96, poslanička grupa i prepoznavanje - ovo što je rekao moj prethodnik, kolega Čedomir Jovanović, predstavnik stranke koja pokušava da sakrije istinu. Istina je očigledna. U sto i nešto dana Vlada Republike Srbije je uvela prinudnu upravu u 17 opština. Prinudna uprava se po postojećem Zakonu o lokalnoj samoupravi može uvesti po nekoliko osnova.
Gospodine Obradoviću, vi isto koristite pravo replike. Vi ste izneli povredu Poslovnika. Gospodine Obradoviću, ne dajem vam pravo na reč zato što nemate pravo na repliku. Uopšte niste spomenuti, ne znam da li ste se prepoznali. Možete da se prijavite za diskusiju. Imate pravo. Ako hoćete možemo da se izjasnimo da li je povređen Poslovnik. Znači, nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Vučurović Božidar, a sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela zahtev za razrešenje ministra pravde gospodina Vladana Batića zbog činjenja ili nečinjenja od 5. oktobra, odnosno od momenta preuzimanja funkcije ministra pravde. Gospodin Batić očigledno to nije tako shvatio. On je shvatio da mi njegovo razrešenje tražimo zbog onoga što je činio ili nije činio dok je bio mali. Mi ne sumnjamo da je on kao mali bio dobro dete, da je slušao svoje roditelje, komšije, nastavnike i profesore. Mi njegovo razrešenje tražimo zbog toga što sada sluša srpske neprijatelje, Šona Salivena, Havijera Solanu i Karlu del Ponte. Mi ne tražimo njegovo razrešenje zbog toga što je podneo krivičnu prijavu Haškom tribunalu protiv Havijera Solane i što je takvu istu prijavu podneo Okružnom javnom tužilaštvu. Mi njegovo razrešenje tražimo zbog toga što se sa Havijerom Solanom ljubi, a ne hapsi ga na osnovu pravosnažne sudske presude koja nije ni izmenjena, ni poništena, kojom gospodin Solana nije ni aboliran kao neki njegovi puleni iz đakovičke i drugih terorističkih grupa. Ne tražimo mi njegovo razrešenje zbog toga što u Dejtonskom mirovnom sporazumu postoji jedna rečenica o saradnji, ne sa Haškim tribunalom, jer 99 % poslanika u ovoj skupštinskoj salinije ni pročitalo Dejtonski sporazum, nego o saradnji zemalja potpisnika u istraživanju i osudi ratnog zločina. Dakle, ne zbog te jedne rečenice o Haškom tribunalu, nego tražimo njegovo razrešenje zbog toga što tu jednu rečenicu razrađuje na srpsku štetu. Ne tražimo mi njegovo razrešenje zbog toga što saradnja sa Haškim tribunalom nije u nadležnosti Vlade Srbije. Znamo i mi. Mi njegovo razrešenje tražimo zbog toga što se on ponaša kao da jeste i što govori kao da jeste, zbog toga štoucenjuje koalicione partnere, zbog toga što je spreman da rasturi čak i ono malo Jugoslavije što je ostalo, ukoliko mu se ne ostvari životna želja da Srbe izruči njihovim dželatima. Ne tražimo mi njegovo razrešenje zbog toga što je vernik i što ide u crkvu. Mi tražimo njegovo razrešenje zbog toga što sa bilborda širom Beograda, a verovatno i Srbije, bogohuli plakatima sa njegovom slikom i Božijim rečima. Ne tražimo mi njegovo razrešenje zbog toga što su sudovi osudili kriminalce iz prethodnih režima, jer ih sudovi nisu ni osudili. Mi njegovo razrešenje tražimo zbog toga što ih on pre izricanja sudske presude osuđuje u sredstvima javnog informisanja, na javnim skupovima i u zvaničnim izjavama. Ne tražimo mi njegovo razrešenje zbog toga što ima kuću u Obrenovcu. Dabogda on imao i više od toga, dabogda imao i dve kancelarije u Obrenovcu, dabogda imao i stan i kancelariju na Terazijama broj 1, dabogda imao i vilu i kafanu na Divčibarama i dabogda se ona zvala "Vidik", dabogda i na Zlatiboru, dabogda i naplatio po 60.000 marakaod svakog kućnog saveta u zemlji, dabogda njegov radni dan vredeo više od 500 maraka.
Gospodine Vučuroviću, ovo nisu želje i pozdravi. Molim vas da se vratite na temu.
Vi uopšte niste duhoviti, gospođo. Ja govorim o Vladanu Batiću. Samo da ne da Bog da ima privatni zatvor i da se taj zatvor zove Srbija. Mi tražimo njegovo razrešenje zbog toga što je materijalni položaj zaposlenih u pravosuđu katastrofalan, što se bavi svim drugim poslovima, osim onih koji treba da poboljšaju položaj zaposlenih i omoguće normalno funkcionisanje pravosudnog sistema. Ne tražimo mi njegovo razrešenje zbog toga što su u ovoj zemlji neki ljudi zbog nečega bili osuđeni od strane, kako on kaže, zločinačkog i nedemokratskog režima. Mi njegovu smenu tražimo zbog toga što kao ministar pravde, a što je nezamislivo za običnogčoveka, urbi et orbi obznanjuje imena ljudi koji su nekada zbog nečega bili osuđeni. A, šta se radi kada neko nekoga zbog toga tuži. Ništa. Ništa ne radi on, a ništa, bogami, ni sud. U svakom dosadašnjem izlasku za ovu govornicu gospodin Batić se pozivao na Boga i Srpsku pravoslavnu crkvu. Pravoslavlje, odnosno pravoslavne zemlje ne poznaju političke stranke sa prefiksom demohrišćanski ili ih možda poznaju. Ako ih poznaju i priznaju, onda je verovatno njegova svetost patrijarh Pavle blagoslovio formiranje njegove stranke, a ako nije blagoslovio onda je verovatno imao nešto ili protiv naziva stranke ili protiv počasnog potpredsednika stranke, člana Munove sekte. Pravoslavlje ne poznaje mržnju, a gospodin Batić se od argumentovanih optužbi brani mržnjom i neistinom. Da je Hrvat gospodin Batić, njegovi rođaci iz Dubrovnika, Batić dr Jere i Batić dr Franjo,rekli bi da je loš Hrvat. Da je Musliman, njegovi rođaci iz Sarajeva i Tuzle, Batić Bakir, Batić Meho, Batić Mesud, Batić Omer i drugi rekli bi da je loš Musliman. Srpska javnost je ovih nekoliko dana rekla da je loš Srbin. Nije gospodin Batić došao na vlast pre 100 dana, on je na vlasti od oktobra, a to je punih sedam meseci, a i još pre toga, jer je potpredsednik njegove stranke, Rada Trajković, bila u Kušnerovoj i Tačijevoj vladi na Kosovu i Metohiji. Još je nešto simptomatično - gospodin Batić zna sve izreke velikog vladike Nikolaja Velimirovića koje se odnose na laž. Verovatno zna izreke o lažima i drugih autora, ali meni uopšte nije jasno zašto je on te izreke učio? Ja, na primer, napamet učim samo one izreke koje se odnose na stvari koje volim i na stvari koje upražnjavam. Nije tu gospodin Batić da ga pitam - a vi, gospodine Batiću?
Reč ima narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vladan Batić, ministar pravde i lokalne samouprave, počeo je u svom radu da krši Ustav i zakone, a dužnost ministra da obavlja neodgovorno i nesavesno. Da li je to istina - jeste. Da li tu ima imalo laži - nema. A evo i zašto ove konstatacije - prvo, organizovana banda kriminalaca, na čelu sa Batićem, 10. oktobra 2000. godine upada u "Galeniku", sve u stilu u duhu Rajanskog komiteja revolucionarnog oktobarskog sovjeta, iliti kriznog štaba. Od nekoga ko je doktor prava, od nekoga ko je advokat i nekoga ko je, ničim izazvan, iz slučajnosti samo ministar pravde, čudan način poimanja pravde. Upad je izvršen u korist Munovog sledbenika, Milana Panića. Gospodo iz DOS-a, bez obzira na naš zahtev, zahtev SRS, zarazrešenje sa ministarske dužnosti gospodina Batića, na vama leži još veća odgovornost, da zbog ovoga i ovakvih slučajeva vi razrešite gospodina Batića i pomognete mu da razreši moralnu, etičku, psihološku i stručnu dilemu koju on nije u stanju da razreši, i da umesto njega odlučite - hoće li on biti ministar pravde i štititi državne interese ili će biti pravni zastupnik Milana Panića i time štititi čak i svoje lične interese. Odlučite sami, da li ste još DOS na vlasti ili postajete opozicija demokratiji. Na sličan način kao i u "Galenici" Vladan Batić sa Miodragom Savićevićem, izvršio je upad u Fabriku "Zastava - automobili". U odnosu na "Galeniku", jedina novost je bila što su pištolji zamenjeni oružjem dugih cevi. Oteo je "Zastava - automobile" i javno saopštio da se od tog trenutka DHSS brine o zaposlenim radnicima. Identičan slučaj iskrivljenog poimanja pravde, prava, zaštite legitimnosti, legaliteta i ugleda struke. Možda me i ubedite, iako ne znam kako, da ste vi ta snaga, taj DOS koji je bio potreban Srbiji, Srbiji koja očekuje promene zarad boljeg sutra, Srbiji kojoj treba vratiti ugled, vratiti čast, poštenje, moral, dostojanstvo. Ako ste vi sve to, gospodo iz DOS-a, onda vama ovakav ministar ne treba, onda ste i vi na strani SRS, po pitanju zahteva za razrešenje gospodina Batića. Ako izglasate poverenje Batiću, onda će vam i narod sa punim pravom prišiti slogan SRS "DOS je najgori". Vladan Batić na primeru "Galenike" i "Zastave" na najupečatljiviji način je potvrdio koliko on poštuje propise i koliko ima morala da ostane ministar. Treće, da li ministar pravde može da bude ličnost koja je tokom agresije NATO bezumnika na našu zemlju podnela krivičnu prijavu protiv odgovornih, tj. neodgovornih NATO zvaničnika? Sud ih je, po Batićevoj tužbi, osudio, neki od njih su stigli čak i u Srbiju, a Batić ih krajnje ponizno i servilno primao, rukovao se sa njima, ljubio, pazio i mazio. Ako je takavhomo dupledž promakao pažnji CIE prilikom postavljanja DOS-ove vlade i resornih ministara, na vama je da taj previd ispravite i da smenite Batića, zbog neprijateljskog odnosa spram samo vama dobrih prijatelja iz NATO-a, ili pak, ako ne zbog toga, onda da ga smenite jer nije tražio od pravosudnih organa i MUP-a da uhapse Solanu, jer je isti pravosnažnom presudom suda osuđen, zahvaljujući i Batiću. Da li DOS takvog ministra štiti i da li vam takav ministar odgovara? Nama, srpskim radikalima, ne. Četvrto, ministar pravde i lokalne samouprave je više puta sa ove govornice rekao da mu neke stvari nisu poznate i da je tek posle nekih hapšenja, nakon nekih ekstradicija, nakon optužbi iznetih u DOS-ovim novinama, neke stvari i on lično tek tada saznavao, a da aktere tih događaja niti je viđao, niti se igde mešao. Niti čuje, niti zna, niti se meša, niti petlja, niti radi posao ministra, a onda ni ne treba da bude ministar, mada smo svedoci njegove velike aktivnosti - da on najavljuje hapšenja, da unapred presuđuje i osuđuje, da on bude jedini bog, da bude sve i svja. Peto, otkada je gospodin Batić ministar lokalne samouprave, čak u 17 opština tj. 10% od opština koliko ova Srbija ima, uvedena je prinudna uprava. Koliko samo revnosti za revanšizmom ispoljava čovek, koji nam za sebe tvrdi da je duboko religiozan i da ne mrzi. A šta je u zbilji - krizni štabovi DOS-a stvarali su nemire, blokadu rada lokalne samouprave i prepade. Ministar Vladan Batić odmah posle toga nastupa sa svojim pripremljenim predlogom i uvođenjem prinudne uprave. Batićev revolucionarni i nasilnički scenario odmah stupa na snagu. Ne obavezuje ga, njega nikako, narodna volja i rezultati lokalnih izbora. Da li je to ta DOS - demokratija, da li to Batić ima primere iz vremena prošlog, omraženog režima - teško da ih ima, uz retke izuzetke, ako uzmete primer Titela ili Starog grada. Ali, ima mržnje, ima revanšizma, i naročito ima prenebregavanja izborne narodne volje. Eto još jednog razloga zašto gospodin Batić treba i mora biti smenjen. Vladan Batić, u svojim izjavama koje prenose sredstva javnog obaveštavanja, najavljuje imena lica, koja će biti isporučena Haškom tribunalu, iako mu je poznata, dame i gospodo poslanici, odredba Ustava SRJ da jugoslovenski državljanin ne može biti lišen državljanstva, proteran iz zemlje, pa ni izručen. Za Vladana Batića prethodni režim je imao ratne zločince. On je to lično utvrdio, on je to proglasio i on je te osudio. Po Batiću, sudovi su nepotrebni. Čemu bi služili pored ministra Batića? Ministar Batić koji ne poštuje Ustav, koji je lovac na srpske glave, koji je liferant uhapšenih u konclager Hag, koji bi da tamo bude i kapo i pomoćnik dželata, ne zaslužuje u ime pravde da bude ministar pravde. U ime časti, u ime morala i prava, u ime dece Blagoja Simića, u ime dece Milomira Stakića pa i u ime Gospoda Boga, na koga se stalno poziva gospodin Vladan Batić, Batić mora biti razrešen. Zar taj čovek može da organizuje i rukovodi poslovima državne uprave u oblasti pravosuđa. Sigurno je, dame i gospodo poslanici, da ćete i vi deliti mišenje SRS-a, da takav sigurno i ne može. Kao takav, Vladan Batić ne zaslužuje da dalje vrši funkciju ministra pravde i lokalne samouprave, od heklera bolje da uzme preslicu.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, a sledeći prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Dragan Rafailović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička većino, da su vam čast i moral bili vodilja prilikom imenovanja ministra pravde i lokalne samouprave, danas bi na dnevnom redu bila neka druga tema, mnogo važnija za građane Srbije. U normalnim zemljama neko ko pljačka banke ne može biti čuvar banke ili trezora. U normalnim zemljama neko ko se bavi prostitucijom ili čini razna druga krivična dela ne može biti vaspitač ili ministar prosvete. Međutim, samo pod ovakvom vlašću u Srbiji za ministra pravde i lokalne samouprave može biti imenovan čovek u čijoj radnoj biografiji stoji da je 17 godina radeći kao advokat činio sve da pravosuđe bude obmanuto, kriminalci oslobođeni, a žrtve proglašavane krivim; zahtevao je od svojih klijenata, odnosno okrivljenih da pred pravosudnim organima lažu pod zakletvom, a i sam je to činio gospodin Vladan Batić. Upadom u "Galeniku" sa svojom bandom kriminalaca naneo je veliku štetu fabrici, ugrozio normalni proces proizvodnje, čime je ugrozio hiljade pacijenata čiji životi zavise od lekova koje proizvodi "Galenika". Pri tom je izvršena pljačka gotovih proizvoda i sirovina, a da za to niko nije odgovarao. Svakodnevno hiljade dijabetičara i drugih hroničnih bolesnika pati, a neki i umiru zbog nedostatka lekova. I kad ne bi želeo, Vladanu Batiću je u krvi, odnosno prešlo u naviku, da laže i obmanjuje hteo to ili ne. To je kod gospodina Batića porok ili navika kao što je porok kod pojedinih ljudi droga ili alkohol. Da je to tačno navešću vam neke primere odnosno nedela gospodina Vladana Batića. Ja dolazim iz male sredine, sa juga Srbije gde se sve zna i sazna za pet minuta. Pre oktobarske revolucije, a naročito posle, gospodin Batić postaje čest gost Surdulice, odnosno Mačkatice i njenih čelnika osumnjičenih za višemilionske dolarske pljačke i malverzacije. Sav novac sklonjen je u bankama na Kipru, Londonu, Signapuru i ko zna gde još. Zbog građana koji ne znaju da je Mačkatica ključ za poslovanje Bora, Majdanpeka, svih cementara i svih profitabilnih rudnika važno je napomenuti da ni jedna od ovih firmi ili rudnika ne može organizovati proizvodnju bez proizvoda Mačkatice. Zna da je za vreme embarga najprohodnija granica bila bugarsko-makedonska i da je gro malverzacija išao u tom pravcu. Nije potrebno mnogo pameti i doći do saznanja da je znoj i muka mnogih radnika Bora, Majdanpeka, cementara, čak i fabrika veštačkih đubriva, naravno i radnika Mačkatice, pretvoren u dolarske novčanice završio u džepovima pojedinaca, a takođe i u džepovima gospodina Batića.
Gospodine, molim vas da pazite šta govorite, ja vas molim zaista i opominjem vas prvi put.
Stvarno nisam znao da ste vi iza mene, sledeći put mi ugradite retrovizore, pa ću da pazim, vi se menjate kako vam se prohte ovde.
Pa, ugradite retrovizore sami, tu vam ja ne mogu pomoći, ali tu sam, iza vas.
On je u bliskoj vezi sa svim ključnim ljudima u tom prljavom poslu. Ti isti ljudi su pod direktnom zaštitom gospodina Batića, pa su do sada ostali nedostupni istražnim i sudskim organima. Jedan od bivših članova Glavnog odbora SPS-a a sada DHSS-a, gospodin Dragan Lakićević, stekao je u zadnjih deset godina apartman u Londonu, vilu na Kipru, petosobni stan u Beogradu, građevinsku dizalicu čija je vrednost milion maraka, i sa jednim od direktora Mačkatice vlasnik je fabrike na Kipru. Fabrika se vodi na ime zamenika direktora Ace Đorđevića i jednog od bivših direktora Gadžića. Ovo je lako dokazati, deonice i dividende su kod Kapital banke gospodina Nicovića. Znači, sve ide argumentovano, ime, prezime, a gospoda će da se pronađu. Pošto je gospodin Batić saučesnik, a i deoničar, nadam se da će odgovarati. Možda su direktor Mačkatice i direktor "Galenike" i vama kupili stan u Londonu, pošto su njihovi u istoj zgradi. Oba su članovi DHSS. Možda ste tamo stvorili DHSS koloniju.Gospodine Batiću, taj vaš blizak saradnik i član vaše stranke uz vašu dozvolu sada sastavlja listu podobnih sudija, tužilaca i predsednika sudova na jugu Srbije odnosno u Pčinjskom okrugu, koji će po vašem nalogu počistiti tragove ovih nedela. Da li vi mislite da je normalno da ministar pravde posle ponoći, u fabrici Mačkatica sa osumnjičenima za višemilionske pljačke drži tajne sastanke, upozoravajući ih da kriju svoje članstvo u DHSS-u dok se bura ne stiša, a posle po onoj narodnoj - lako ćemo. Kad sam prvi put prozvao gospodina Batića u vezi sa napred iznetim, gospodin Batić je svoj ponoćni boravak u fabrici Mačkatica pravdao time da je posetio tu fabriku zbog pritužbi 40 otpuštenih radnika koji su javno izneli tvrdnje o milionskim pljačkama u svojoj fabrici. Proverio sam vaše navode i utvrđeno je da je od 40 otpuštenih radnika, koji su ukazivali na pljačku direktora i vas naravno, da je na posao vraćen samo jedan član DHSS-a ili 2,5% otpuštenih radnika. Velikog li učinka velikog ministra - 2,5% je vraćeno posle vaše intervencije. To, gospodine Batiću, ne pije vodu. Umešani ste u tu pljačku do grla i teško ćete isplivati. Možda je i smena Vuka Obradovića u vezi sa ovom pljačkom, jer su inspektori njegovog istražnog tima ispitivali pojedine pomenute transakcije u koje ste i vi umešani. Toliko o tome. Još opasnijepo građane su vaše tajne poternice koje kruže podzemljem, da svaku informaciju sa adresom bilo kog srpskog junaka ili patriote koji je na haškom spisku plaćate 50.000 maraka u kešu. Nakon toga, vaši kriminalci, sa čarapama na glavi, hapse te srpske junake i za petostruki iznos predaju ih srpskim zlotvorima ili direktno u Hag.
Gospodine Janjiću, vi zaista preterujete, izričem vam drugu opomenu.
Gospodine, mi ovde raspravljamo o krivici gospodina Vladana Batića i ja to iznosim, ništa drugo.
Ako ne umete drugačije da raspravljate o nečijoj krivici, ja vas molim da ipak povedete računa o tome šta, kako i o čemu govorite.
Optužujem vas da ste u redove jedne navijačke grupe u Beogradu ubacili svoje plaćenike, koji će tu omladinu i decu umesto u sport usmeriti tako da izvršavaju vaše prljave političke ciljeve i međusobno se sukobljavaju. Poruka navijačima je da sve iz politike proteraju iz svojih redova. Gospodin Batić poistovećuje naše sportske navijače sa engleskim huliganima, pa priprema odnosno prepisuje zakon kojim je Engleska regulisala ponašanje navijača na stadionu. Možda misli da i našim, po njemu nepodobnim navijačima, odnosno deci i omladini zabrani prisustvo sportskim manifestacijama. Pa, nismo mi Englezi. Gospodine Batiću, da bi neko bio predvodnik ili poglavica mora da ima glavu i na glavi mesto gde će pero da udene. Vi je imate, puna je zla i pakosti i da ste častan čovek podneli biste ostavku i krivično odgovarali za sva krivična dela koja ste do sada počinili. Znate dobro da hiljade borskih i majdanpečkih rudara godinama ne primaju platu, a deo njihovih para je završio i u vašem džepu. Dugujete i radnicima Mačkatice opljačkane deonice i dividende koje su sad pod vašom kontrolom i kontrolom direktora koje vi štitite. Ko ne glasa za vašu smenu verovatno smatra da je kriminal vrlina, a poštenje mana i neka mu služi na čast. To je valjda DOS-ova proklamovana borba protiv kriminala i kriminalaca. Bosilegrad je jedina opština na teritoriji Pčinjskog okruga u kojoj je uvedena prinudna uprava. Mere su zavedene, jer je posle petooktobarske revolucije izvršen pritisak na odbornike izabrane na septembarskim lokalnim izborima da podnesu ostavke. Pritisak je pod firmom DOS-a izveo politički lobi okupljen u separatističkoj stranci Demokratski savez Bugara u Jugoslaviji. Zašto separatističkoj? U decembru, gospodo, ta ista stranka je odštampala kartu sa aspiracijama na srpske teritorije Pirot, Dimitrovgrad, Surdulica, do Morave. Svima ću vam to dati, i vama i novinarima. (Predsednik: Vreme.) Decembra 1998. godine u Bugarskoj je štampan dvomesečnik koji se u celosti bavio problematikom u Srbiji, Kosovom i Metohijom, kao i preispitivanjem nekih istorijskih događaja. Na sredini Zbornika odštampana je karta neke nove Bugarske, treće države, sa interesantnim aspirativnim momentima. Naime, opština Bosilegrad, deo opštine Surdulica, kao i dobar deo Pirotskog okruga obuhvaćeni su granicama te nove bugarske države. U našu zemlju ovaj časopis, sa kartom, uneo je i distribuirao Kulturno - informativni centar u Bosilegradu. Taj časopis je štampan 1998. godine. Ova politička opcija u Bosilegradu nikad nije imala iole bitnu podršku u narodu koji Srbiju doživljava i smatra svojom državom i koji u njoj živi i hoće da živi. Šta će im podrška i izbori naroda kada pod dirigentskom palicom upravo Vladana Batića, šamarajući i šutirajući legalno izabrane odbornike, preuzimaju vlast u maniru soldateske cara Borisa koji im je, uostalom, više od idolopoklonstva. Na ovaj način takozvani i nabeđeni samoproklamovani patriota i vernik Vladan Batić postaje direktni eksponent i zaštitnik povampirenih sanstefanskih težnji otpadnika bratskog bugarskog naroda u Srbiji i Jugoslaviji. Gospodo, posle uvođenja prinudne uprave, ovi separatisti su ukopali kamen međaše sa oznakom Narodna Republika Bugarska 25 km u Jugoslaviji, na Vlasinskom jezeru.
Gospodine poslaniče, upozoravam vas na vreme.
Gospodine predsedniče, minut ili dva neće, valjda, izazvati velike probleme. Molim da završim.
Ne možete, gospodine Janjiću, završiti za 13 minuta. Trebalo je da vodite računa o vremenu prilikom pripremanja svog izlaganja. Znate koliko rasprava traje. Valjda ste to u stanju.
Gospodin Batić pokriva dva ključna ministra, a počinio je toliko krivičnih dela da ne možemo ni da ih pobrojimo, a kamoli da ih obrazložimo, da bi poslanici znali kako da glasaju. Trebalo je da dozvolite da poslanici izlažu onoliko koliko imaju materijala i dokaza za dokazanog kriminalca gospodina Vladana Batića.
Vaša poslanička grupa je do sada pričala gotovo pet sati. Ako niste u stanju da za pet sati iznesete argumente, onda ne znam šta je dosta. Reč ima narodni poslanik Dragan Rafailović, a posle njega Dragan Todorović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nisam izašao da branim Vladana Batića, jer nemam ni od čega, ni od koga da ga branim. Svi argumenti koji ga, da tako kažem, optužuju su tipa "pročitao sam u novinama" ili "čuo sam iz anonimnog izvora", u stvari - "neko mi je rekao". Znači, nije poenta u tome, nego u nečem drugom. Da je bilo ko drugi ministar pravosuđa bio bi na tapetu ako hoće da radi svoj posao kako treba, to jest po zakonu. Dokaz za to je da predlagaču smeta i ministar policije. I tu nije u pitanju ličnost, jer bi to bio bilo ko drugi ko treba da radi taj posao. Vladana Batića nema potrebe da se plaši neko ko ne čini kriminalna dela ili slično. Mislio sam, čak, da ne diskutujem o ovom pitanju. Javljam se kao njegov sused, ponukan onom pričom i pominjanjem imena i prezimena iz Hrvatske. Što se tiče Vladana Batića, zbog njegovog porekla i njegovog poštenja, Dragan Rafailović je član Demohrišćanske stranke, a vi možete da pitate gospodina Slavka Neškovića, predsednika vašeg - obraćam se predlagaču - opštinskog odbora da li to u Obrenovcu nešto znači. Ako krenete po ženskoj liniji, od Obrenovca preko Piromana, preko porodice Mišić, doći ćete do Struganika. Što se tiče Batića, Mutića, muške linije porodice, oni su juče preslavljali u rodnom mestu njegovog oca, Drenu, mladu nedelju. Mislim da bi vas danas veoma rado dočekali, bez obzira na sve uvrede koje su ovde čuli, na paterice, kako to mi kažemo. Javio sam se zbog jedne druge stvari, koja me veoma pogađa, koja mi mnogo smeta i zbog koje me je sramota. Ja sam ovde jedan od najmlađih poslanika po stažu, tri meseca ili nešto više sam poslanik. Nije bitno. Ja sam mislio da ćemo mi ovde pričati o mnogo važnijim temama. Kada odem među ljude i oni me pitaju - šta je sa mojim preduzećem, kad ćemo rešiti pitanje dugovanja, kada ćete rešiti pitanje privatizacije i svega ostalog, mene je sramota. Zbog ovakvih stvari, mi ne možemo da pričamo o tome. Predlažem svim poslanicima da promenimo ubuduće u našem radu način rada, da promenimo čak i način izglasavanja dnevnog reda, da pazimo koje teme dolaze na dnevni red, jer kada uradimo sve ono od čega ljudi žive, šta ljudi očekuju od nas, onda možemo pričati o svemu drugom. Što se tiče svakog ministra i svakog člana Vlade, saglasan sam, o njihovom radu treba razgovarati, ali tek kad budu imali šansu da nešto urade. Znači, treba da vidimo šta su uradili. I dalje u Obrenovcu sude sudije iz prethodnog saziva, sude pravima, a krivi su svedoci. Ne sve sudije, ali pojedini. Zašto? Zato što na dnevni red ne može da dođe smena sudija. Što se tiče nas u DOS-u, optužujete da DOS štiti Vladana Batića. Mislim da ste čuli iz diskusije gospodina Marijana Rističevića da mi u DOS-u nismo jedinstveni u tom mišljenju. Ako sam ga dobro razumeo, on misli da je Vladan Batić kriv. Ne znam jesam li ga dobro razumeo. Ja bih molio većinu u Parlamentu da sledeće izglasavanje dnevnog reda budu teme od kojih ovaj narod živi. Izvinjavam se građanima, posebno građanima koji su u teškoj situaciji, iako nisam kriv ni za teške reči izgovorene za ovom govornicom, ni za dnevni red koji imamo, ali se izvinjavam, jer njima, zaista, nije do ovoga.
Gospodine Nikoliću, ništa u negativnom kontekstu nije bilo u vezi sa vama. Nema uvreda, nema povreda. Nemojte da se igramo. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Rekao je da se obraća predlagaču.) Pa šta? Obratio se, ali to nije povod za repliku. Potrošili ste pravo na izlaganje i završnu reč. Nema replike ovim povodom. Dobro, ja terorišem Srpsku radikalnu stranku, ali povoda za repliku nema. Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović. Posle njega narodni poslanik Zoran Ćirković. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Povreda Poslovnika!) Po kom članu?
Sad vidim da je onaj poslanik DHSS-a bio u pravu što je ono štampao o vama.
Jeste.
Očigledno da je tu bilo mnogo istine.
Prošao je školu radikala.
Zato se služi istinom, gospodine predsedniče. Ovde je prethodnik direktno prozvao predlagača inicijative i rekao da nismo u pravu što tražimo da bude razrešen ministar pravde Vladan Batić, i naveo argumente koje je pogrešno protumačio iz našeg izlaganja, posebno iz izlaganja koje sam ja ovde iznosio na početku. Pozvao me je na slavu kod Vladana Batića. Da li to vama nije dovoljan osnov da ja izađem za ovu govornicu, gospodine predsedniče?
Nije, možete da odete na slavu, ali ne na govornicu.
Nije me ni pozvao na slavu, nego na okrilje ili na paterice, kako oni to nazivaju.
To je dovoljno da odete na slavu.
Nije dovoljno. Ja biram kod koga idem na slavu. Ja idem samo kod pravih ljudi, kod domaćina. Ja ne idem kod onih koji u govorima veličaju Boga, nego koji u duši veličaju Boga.
Dobro, sada idemo na Poslovnik.
Gospodine predsedniče, ja ne idem kod onih koji komšijama razbijaju stakla i bacaju farbu. Tako su omiljeni u Obrenovcu.
Vi sad pričate nešto što će da me prinudi da vam oduzmem reč, jer vi imate već i više nego mnogo opomena.
A, vi ćete mene tako iznenaditi, gospodine predsedniče, tim oduzimanjem reči, da ću ostati zapanjen.
Ostaćete panj.
Ja čak pristajem i na ovakve obračune sa vama, da vi imate potpunu zaštitu svog sekretara, svoje većine, svog terorističkog nastupa ovde, a ja da ovako bespomoćan izađem za govornicu samo kad vi omogućite. Prihvatam i tako da se nadmećemo, gospodine predsedniče. Ali, ugradite ovde jedan retrovizor, bar facu da vam vidim dok govorite, ako već ne mogu na drugi način da reagujem.
Ne vidim ni ja vas.
Hoćete li da ućutite?
Neću.
Hoćete li da pričate?
Problem je što ja mogu vama da oduzmem reč, vi meni ne možete.
Znam ja da je to problem, ali to je vaš problem, gospodine predsedniče, a ne moj.
To morate imati na umu kada kršite Poslovnik.
Moja stranka se ne zove demokratska, moja se ponaša demokratski. Vaša se zove demokratska.
Da li smo završili po Poslovniku?
Mislim da ste morali nazivom demokratska da nas ubedite da ste demokrate, nazivom Srbije da nas ubedite da pripadate Srbiji. Mi to ne radimo. Mi se ponašamo demokratski, a hoćemo i radikalno kad nas vi na to naterate. Ali, ako dozvoljavate, oduzimate mi vreme, samo da upozorim prethodnika ...
Nemojte da upozoravate. To ćemo kasnije, ako vam budem dao reč za repliku.
Replika je u tome da je dobro što smo mi sprečili vas da ovde radite na nekim drugim zakonima, bar su malo odahnuli građani Srbije i od poreskih zakona i od ove privatizacije kojom ćete im sve živo oteti. Možda je ovo bilo dobro, a možda je bilo dobro i što smo vam pružili priliku da napišete neki materijal za sredu ...
Gospodine Nikoliću, ja vam oduzimam reč. Vi uporno kršite Poslovnik. Znate li za koga se kaže da je tako uporan? Reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković [[Marijan Rističević, sa mesta: A moja replika?]] [[Božidar Vučurović, sa mesta: Šta je tu bilo za repliku?]] Zašto vi dobacujete sa mesta, gospodine Vučuroviću? Ko vas je pitao da vičete sa mesta? Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, reklamiram povredu Poslovnika, član 99. stav 2, gde piše: "Narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem". Vi ponekada izgubite iz vida da ste prvi među jednakima. I vi ste narodni poslanik koji je izabran na tu funkciju. Ne vidim razloga da kada Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS-a, priča za ovom govornicom, na njegov komentar ili reč "zapanjen", vi govorite da je panj. Znate, ne dolikuje nikom da tako komentariše. Pustite, poslanici krše i Poslovnik, govore nekad van tačaka dnevnog reda, ali vi se bar u jednom trenutku izdignite iznad svih nas i gledajte realno, podjednaki prema svima da budete. Ne možete ni kao poslaniku, ni kao čoveku Tomislavu Nikoliću tako da dobacujete. Nije ukusno, predsedniče. Pauza koju ste napravili, ja sam mislio da će na vas delovati pozitivno. Očito da je suprotno. Prema tome, nemojte kršiti Poslovnik, pridržavajte se Poslovnika, budite podjednako tolerantni. Nijedan poslanik ne zaslužuje ni od kolege poslanika, pogotovo od predsednika ove skupštine, da ga naziva da je panj i da komentariše njegov nastup na taj način kako vi pokušavate.
Izazvali ste buru aplauza. Ja to činim samo kada dolazi do grubog kršenja, nasilničkog, svesnog kršenja Poslovnika i zloupotrebe poslaničkog prava da se jave za reč po Poslovniku, i nikada više. Ako se neko zamisli, on misli, ako se neko zaigra, on se igra, ako se neko zapanji ... To je to. Reč ima Marijan Rističević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Rafailović je spomenuo moje ime i prezime i stiču se uslovi da dobijem repliku. Čak je pogrešno protumačio da sam ja za gospodina Batića rekao da je kriv. Rekao sam da nije kriv za ono za šta ga optužuju, a ako je kriv, kriv je zato što nije sproveo Zakon o političkim organizacijama, član 12, kojim je zabranjeno širenje netrpeljivosti. Ovde su dve partije dugo godina upotrebljavale takve izraze i imale takva dela, da je nesumnjivo dolazilo do širenja verske i nacionalne mržnje ili netrpeljivosti. Takođe sam rekao, ako je za nešto kriv, kriv je zato što je izjavio u "Večernjim novostima" da će Centralni zatvor raditi kao dragstor. Ne zato što je to izjavio, već zato što to nije sproveo, a da ima vremena da to ispravi. Kad smo već kod Haškog suda, ja sam rekao da nismo za saradnju sa Haškim tribunalom, tako rado, ali da je to potpisao neko ko je potpisao Dejtonski sporazum. Ja bih Batiću preporučio neku drugu meru, a to je onaj društveno koristan rad sa dva programa - besplatna pomoć na njivi i besplatna pomoć u rudniku. Nisam za Haški tribunal. Ja sam za to da neko kopa sirak, neko da kopa ugalj. Kad smo već kod Haškog suda, pojedini govornici ovde dokazuju da ovi u Hagu treba da razmisle da pored sudnice otvore i ludnice. Hvala.
Reč ima Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Gospodine predsedniče, i vi i vaš vrli sekretar ste povredili Poslovnik, član 96. stav 1. Poslanik Marijan Rističević nije imao pravo na repliku, i vi to vrlo dobro znate. Ako biste počeli sa tom praksom, onda ukinite Poslovnik. Poslanik jedne poslaničke grupe ne može poslanika iste poslaničke grupe da izazove na repliku. Čujem da se ovde pojavljuju neki neartikulisani zvuci. Dakle, član 96. stav 1. glasi: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno, pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku". Gospodine predsedniče, vi možete da se služite ovakvim sitnim lukavstvima kojima se koristi gospodin ministar koji uvek ulazi pred kraj rasprave da on održi slovo. Ali, onda iscepajte ovaj poslovnik. Ne znam kako ćete utišati savest velikog broja pravnika koje imate u svojoj poslaničkoj grupi. Ne samo što ste dali gospodinu Rističeviću pravo na repliku, nego ste ga pustili da ponovi sve što je govorio pre toga da bi se ulagivao ministru Batiću - eto, nisi bio tu kad sam ja govorio, da vidiš šta sam sve lepo o tebi govorio. Sada mi dajte pravo da ja ponovim sve što sam loše govorio o Batiću, da pokažem - eto, vidiš, nisi bio tu, da vidiš šta sam sve loše o tebi govorio. Molim vas, gospodine predsedniče, ili svog sekretara zamolite da vas kao pravnik savetuje, a ne kao čovek koji nas mrzi ili kao čovek koji pripada vašoj političkoj stranci, ili nađite jednog objektivnog pravnika koji će vam govoriti samo šta je po Poslovniku, a šta nije. Njegovo klimanje glavom u različitim smerovima, njegove gestikulacije rukama za koje kažete da su tikovi, govore i nešto više o tome. On je, savetujući vas u četvrtak, izazvao haos u Narodnoj skupštini i velike rasprave među poslanicima izvan toga. Da je klimao glavom ovako, pa makar i da je tik, vi biste mi dali pravo na repliku. Pošto je klimao ovako, vi ste to shvatili da ja nemam pravo na repliku i tako ste postupili. Ubuduće neka vam prstom da znak, kada klima, da li je to tik ili vam daje savet šta je po Poslovniku, a šta nije.
Tek sada ću da vas zapanjim. Zaista sam prekršio Poslovnik, propustio sam, zaista sam i to priznajem, a pošto bi to otvorilo opasan presedan, izričem sebi prvu opomenu. Reč ima ministar Batić, a posle toga, nemojte da nemam pravo za sebe. Izvolite, gospodine Batiću. Gospodine Batiću, imamo dve povrede Poslovnika, a ako su tri povrede Poslovnika, onda dajem pauzu do 15,30 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak sednice. Konstatujem da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Po Poslovniku, gospodin Nikolić.
Gospodine predsedniče, do sada ste imali običaj da po isteku regularnog vremena prekinete sednicu, iako ima prijavljenih za repliku ili povredu Poslovnika, a sada ste to počeli 15 minuta ranije da činite. Reklamirao sam povredu Poslovnika i pre pauze i sada bih želeo da vam ukažem na tu povredu, da bismo to sprečili ubuduće i da iz tog svog postupka i vi izvučete neke konsekvence. Naime, ja sam upozorio da ste ranije povredili član 96. stav 1. Poslovnika tako što ste poslaniku iste poslaničke grupe dali pravo na repliku. Po Poslovniku trebalo je da date objašnjenje o tome, a ako ja ne budem zadovoljan tim objašnjenjem da stavite na glasanje da li je Poslovnik povređen. To je član 95. stav 4. Međutim, vi ste preuzeli, gospodine predsedniče, prava Narodneskupštine. Vi to više i ne krijete. Najpre ste sami procenili da ste povredili Poslovnik Narodne skupštine, a vi to ne možete sami da činite, a onda ste sami sebi izrekli meru opomene. Mislim da izuzev demagogije i prevelikog cinizma u tom vašem postupku nema ničega što bi trebalo da odlikuje jednog predsednika Narodne skupštine. Poštujte proceduru, gospodine predsedniče. Najpre, ako postoji sumnja da ste Poslovnik povredili vi možete samo da mi objašnjavate da niste, a onda ja da tražim od Skupštine dautvrdi da jeste ili da niste, a onda, na kraju krajeva, to posipanje pepelom da vi sami tvrdite da ste povredili Poslovnik, pa još i sebi izričete meru opomene, to je nezamislivo u parlamentarnoj praksi, a ja sam bio poslanik pod mnogim diktatorskim predsednicima Narodne skupštine, što u Saveznoj, štou Republičkoj skupštini. Vi ste prvi koji ovakvo pravo koristi na ovako bezočan način. Stanete niz vetar, okrenete šerpu s pepelom, a ono se sve od vas daleko prospe i ništa nema po vama, gospodine predsedniče. Niste imali prava, ponovo ste povredili Poslovnik i da vidim da li ćete da konstatujete ponovo da ste povredili Poslovnik. Niste imali pravo da vi konstatujete da li je povređen ili nije i nemate pravo, predsedniče, da sebi izričete meru. Ako Skupština utvrdi da ste povredili Poslovnik, prepustite vođenje Skupštine jednom od potpredsednika, a on onda izriče meru vama koji tog časa ne vodite sednicu. Ovako sve liči na ono što mi već vidimo od kako je konstituisana ova Narodna skupština, a to je farsa, privid demokratije, a od demokratije zaista nema ništa, posebno od demokratije u postupcima prema poslanicima Srpske radikalne stranke.
Sada stvarno imam problem da odgovaram na vaše prigovore zbog toga što očigledno imamo neke druge poslovnike u rukama. Dakle, ne znam kako vi zamišljate da predsednik daje objašnjenje zašto Poslovnik nije prekršen, ako Poslovnik jeste prekršen i kako ja sada vama da obrazlažem zašto nije došlo do kršenja Poslovnika kada jeste došlo do kršenja Poslovnika. Jedino da mi predlažete da ja onda lažem, ali ja to ipak, za razliku od vas, ne činim. Drugo, Poslovnikom nije utvrđeno da predsednik ne može sebi da izrekne meru opomene. Možda imate neki drugi poslovnik, ne znam u kom članu to piše da je utvrđeno kako se to čini. Piše da predsednik izriče meru opomene. Ne može replika, jer vam ja odgovaram po Poslovniku. Drugo, ono što niste uočili, da sam prekršio Poslovnik, a ja da vam pomognem pošto stvarno pokušavate da napravite farsu od Skupštine, jeste to što sam vam uopšte dao reč da govorite o Poslovniku, jer vama je reč oduzeta. (Tomislav Nikolić: Kada ste mi oduzeli reč?) U prethodnom delu sednice. Pogledajte beleške. Isključio sam i mikrofon, ali da ne vodimo sada dijalog, pogledajte beleške pa ćete videti da vam je oduzeta reč. Nema replike, ja vam dajem odgovor. Možete samo da tražite da se Skupština izjasni i to ste malopre sami objašnjavali. Ne vodimo dijalog ovako. Po Poslovniku, Pal Šandor.
Poštovane kolege, mislim da je vrlo ozbiljno i bitno. Gospodin Mirčić je povredio član 99. stav 1. i 2. Kaže: "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine tako što će govoriti istinu." Drugi stav kaže: "Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem", što nije baš bilo prisutno kada je gospodin Mirčić pričao o ministru Batiću. Što se tiče, istine gospodin Batić je razrešen poslaničkog mandata 30. juna. To je zapisnik sa te sednice na strani 2. Kaže - saglasno članu 102. Zakona o izborunarodnih poslanika Narodna skupština je na predlog Administrativnog odbora konstatovala da je prestao mandat pre isteka vremena na koji su izabrani narodni poslanici, dr Vladanu Batiću izabranom sa izborne liste Demokratske stranke Srbije u izbornoj jedinici 9 Užice, danom istupanja iz političke stranke 6. maja 1997. godine. Isto to može da se pročita u stenografskim beleškama sa Drugog vanrednog zasedanja od 30. juna na stranici 1, da ne čitam sada od reči do reči i evo pisma gospodina Koštunice, kojim pokreće tu proceduru na osnovu člana 131. Poslovnika Narodne skupštine 15. maja 1997. godine, što će reći da je to brzo obavljeno. U čemu je problem? Problem je u tome što gospodin Mirčić ne govori istinu, a suština je u tome što smo svi mi iz ove opozicije, ovako kako jeste i kada se izbacujemo, međusobno sposobni da se udružimo onda kada je potrebno da se udružujemo protiv nekoga i da ostavimo svoje nekadašnje lične i političke animozitete po strani i kada mislimo da radikale i socijaliste treba zajedničkim snagama oboriti, onda smo svi mi bez obzira na to što se eventualno u svemu ne slažemo jedni sa drugima, sposobni da se udružimo i molim vas, nije bilo nikakvih političkih dogovora i drugih zlih namera. Gospodin Batić je u jednom momentu bio razrešen poslaničkog mandata, nije bilo nikakvih političkih šurovanja i u Skupštini bi trebala da se vodi istina, a sposobni smo međusobno da se udružujemo, ovako raznoliki kakvih nas ima, i to je naša prednost onda kada mislimo da neka politička opcija nanosi štetu Srbiji.
Da li ima još neko po Poslovniku? Po Poslovniku ili replika? Replika, izvolite.
To što vi, predsedniče, ocenjujete tako olako, nema veze zbog čega je, to možete da zadržite unutar svoje koalicije ili svoje partije, da se obraćate svojim koalicionim partnerima, a nas poslanike iz drugih političkih partija morate uvažavati. Naviknite se što pre, biće bolje za vas. Ovo što je pričao Pal Šandor - Pal Šandor je ispričao ono što je sprovedeno u Skupštini, a pozadina koju zna Pal Šandor, jer je u isto vreme razrešavao dojučerašnjeg svog partijskog kolegu Andraša Agoštona, na isti način, sa istom većinom. I sada izlazi ovde i tvrdi kako se neko uvredljivo odnosi, kako neko laže. Evo, tu su poslanici DSS, oni su svedoci, neki od njih su svedoci, uostalom, i predsednik koji sada predsedava zna za tu priču, kakva je borba bila da umesto Vladana Batića DSS odredi drugog poslanika iz svojih redova. Taj poslanik nije doživeo da sedne u ovu klupu. A vi, gospodine Pal Šandor, od ranije ste poznati po kombinatorikama, sa istom ovom većinom, sa kojom je kombinatoriku pravio i Vladan Batić. I nemojte da prozivate nekoga da li priča istinu ili ne. Ta istina je zapisana od Dragana Tomića, a koliko se sećam, vi ste se bar deklarativno zalagali, ili tako govorili, gospodine Pal, da je Dragan Tomić taj koji gazi sva načela demokratije. Mi smo se uverili kako gazi, jer je Vladan Batić dolazio upravo u drugi red, sa ove strane, i kako on to ume, osiono i onako prkosno, inadžijski gledao Vojislava Koštunicu i ostale poslanike u DSS. Nađite zapisnik, gde je to drugi poslanik, koji je to drugi poslanik zamenio Vladana Batića? Jeste, socijalisti su ga razrešili, prihvatila je većina onog trenutka kada je njima odgovaralo, jer posle toga su se raspisivali izbori, a do tada, kao što je odgovaralo da se vi oslobodite Andraša Agoštona, da umesto njega vi pravite savez sa socijalistima, tako su socijalisti, kao većina, uvek postupali. Prema tome, ne vidim razloga. Drugo, gospodine predsedniče, ja sam se javio za povredu Poslovnika pre nego što ste dali reč Pal Šandoru (umalo što ne rekoh Jožef Kasi). Izvinjavam se kolegi Pal Šandoru. Tražio sam povredu Poslovnika, jer ste povredili član Poslovnika koji kaže da se sa uvažavanjem poslanici jedni drugima obraćaju, ili poslanik poslanicima. Vi ste napravili dve greške, dva prekršaja Poslovnika. Prvo, po članu 96. formalno gledajući, napravili ste grešku što ste poslaniku Koalicije Vojvodina dali reč, a drugo, prešli ste preko svega onoga što se dešavalo.
Sa uvažavanjem vas obaveštavam da vam je vreme isteklo.
Reklamiram povredu Poslovnika i ja sam se javio pre, jer ste rekli, ako se tri poslanika javljaju, onda prekidate, i to ranije prekidate, 15 minuta ranije prekidate. Povreda Poslovnika je bila u tom članu, gde ste zaboravili, a u zapisnik je ušlo, možete i da pogledate predsedniče, kada je izašao taj isti poslanik, u četvrtak, u ime poslaničke grupe DOS svima nama saopštio je da poslanici DOS-a neće učestvovati u diskusiji. Razumem da unutar DOS-a, kao koalicije, postoje određeni sukobi ili, bolje rečeno, postoje ambicije pojedinaca, ali ako to nije važno za DOS, morali ste, poštujući volju tog poslanika, da ga sprečite da govori sa ove govornice. Jer, ako se ne odnosi na kompletnu koaliciju DOS, onda se odnosi na njega lično ili na njegovu koaliciju. Međutim, vi ste to zaboravili.
Hoćete li završiti, ima već četiri minuta.
Ne, to je bila replika i sada nastavljam sa obrazloženjem.
Ma to ne možete, gospodine Mirčiću, vi određivati i sami sebi davati reč.
Što ste ljuti, predsedniče? Nešto ste ljuti danas. Nemojte biti ljuti. Polako, morate imati strpljenja. Dali ste reč, da bi nam on održao predavanje ovde, da bi ponovo, po ko zna koji put ponovio svoje pretnje, da bi nama poslanicima pretio. Kome to preti poslanik iz Koalicije Vojvodina? Kome on to prigovara da pravi diskriminaciju? Osnovno političko opredeljenje te koalicije je da pravi diskriminaciju nas, koji živimo u Vojvodini. Pa, vi ste nas prvi podelili u Vojvodini na starosedeoce i dođoše, pa vi ste nas počeli deliti na one koji su došli iz Like, Banije, Korduna, Bosne ili Crne Gore. Kako vas nije sramota, imate li obraza? Očito da vam je obraz takav da možete na nudističku plažu.
Eto, pošto ste opet prigovorili kršenju Poslovnika, nadam se da ste sa 1996. godinom završili u ovoj polemici, ali ja moram zaista da vam kažem - pošto vidim, danas sam vam omiljena tema, pa moram i vama da odgovorim u vezi kršenja Poslovnika - ja cenim funkciju narodnog poslanika i tu sam jednak prema svima, ali ono drugo poštovanje, koje je mnogo više, oceniti poslaničku funkciju, ja pred vama, i vi preda mnom treba mnogo više nečim drugim da zaslužite. Ima li nekoga po Poslovniku? (Nema.) Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović.
Poštovani predsedniče, poštovani narodni poslanici, pošto već duže od dva i po sata čekam na red za ovu govornicu da kažem nekoliko reči da danas neću biti predugačak i neću, na neki način, ponoviti ono što se dosta puta čulo povodom ove tačke dnevnog reda. Naime, spadam u onu grupu ljudi koji se zalažu da među nama poslanicima i među nama političarima bude mnogo više trezvenosti, nego političke ostrašćenosti, a s tim u vezi pozivam i sve nas ovde u ovoj sali da se tako i nadalje ponašamo.Moram da kažem takođe da od uvođenja višestranačkog sistema u naš politički život intenzivno pratim dešavanja na političkoj sceni, naravno, vezano za sve aktere koji se na toj političkoj sceni pojavljuju. U proteklih 10-12 godina pratio sam i rad gospodina Vladana Batića i moram da kažem, a upotrebiću jedan izraz koji je odomaćen kod nas u Pirotu, da su utisci povodom njegovog rada takvi da se mogu okarakterisati kao "drobeno". To je izraz za mešovito, za izmiksovano, pozitivno i negativno. Naime, gospodin Batić je imao dosta elemenata političke ostrašćenosti u svom radu, još pre nego što je bio ministar, a moram da kažem da me je prijatno iznenadilo njegovo delovanje u vreme NATO agresije, što ja zaista, ruku na srce, moram da poštujem. Međutim, posle toga se dešavaju neke čudne stvari, a naročito mi je zasmetala činjenica kada sam oktobra 2000. godine u "Glasu javnosti" mogao da pročitam čitulju, u kojoj se pokojnici obraća njen sin, sa porukom "Mama, reci tati da smo pobedili". No, u cilju podizanja nivoa političke kulture, neću pominjati dalje te slučajeve. Malo ću se više koncentrisati na dešavanja koja su se zbila posle 24. septembra, a koja su vezana za konstituisanje Vlade. Naime, pre 24. septembra, opozicija je uveliko govorila kako nije dobro da se na čelu Ministarstva pravde nalazi partijski čovek. Bilo je dosta reči o tome kako se bivši ministar pravde hvalio kako ima partijsku knjižicu JUL-a, kako je to veoma loše, kako je to nedopustivo, kako je to dokaz da je bivša vlast, tačnije vlast, isuviše posegla za instrumentima vlasti. Danas, međutim, niko i ne pominje, bar ja do sada nisam čuo da je neko pomenuo da je loše to što ministar pravde ima partijsku knjižicu, samo podsećanja radi. Dalje, od kada je formirana Vlada, ministar Batić je davao mnogobrojne izjave, u kojima se stavio i u funkciju optužitelja i u funkciju apsolutnog sudije, jer je u mnogim njegovim izjavama moglo da se čuje da u Srbiji ima ratnih zločinaca, dakle, ministar je već presudio našim ljudima, previđajući činjenicu da niko nema pravo da proglašava krivim bilo koga, a naročito ne prvi čovek srpskog pravosuđa koji i kao advokat i kao doktor pravnih nauka mora da zna jasnu pravnu maksimu još iz rimskog prava da niko nije kriv dok se suprotno ne dokaže, mada je na tom polju posle 1996. godine bilo nekih pomaka, naročito u delima nosilaca vlasti, u nekim lokalnim samoupravama. Međutim, o tome drugi put. Moram da kažem da je od 24. septembra naovamo, prevashodno sa formiranjem nove vlade, srpsko pravosuđe na neki način, tačnije deo srpskog pravosuđa, na neki način vraćeno u srednji vek. Naime, uvedeni su neki instituti prave srednjovekovne inkvizicije, gde je u krivičnom postupku najbitnije iznuditi kraljicu dokaza (regina probandi). Sramota je što se na početku 21. veka u Srbiji ljudi hapse bez toga da znaju za šta su optuženi,bez mogućnosti da se upoznaju sa osnovama optužnice. Naravno, vi svi znate da govorim o bivšem predsedniku SRJ i Republike Srbije, sadašnjem predsedniku SPS-a i o njegovom hapšenju, dakle, o hapšenju Slobodana Miloševića. Moram da kažem da je ta činjenica dovoljna da svi stavimo prst na čelo i da ne dozvolimo da takva praksa postane uobičajena u našoj zemlji, u našem pravosuđu, u našem pravu. Nadam se da neće taj trend uvođenja instituta inkvizicije biti nastavljen. Ne očekujem da dođe do proširenja tih instituta i na druge postupke iz krivičnog postupka. Takođe, odnos prema Haškom tribunalu je vrlo čudan. Prvi čovek pravosuđa ne bi trebalo da previđa činjenicu da naš Ustav jasno i eksplicitno zabranjuje ekstradiciju naših državljana, a mislim da se to do sada nije čulo, naprotiv. Takođe, nereagovanje, kada je na teritoriji Republike Srbije bio prisutan ratni zločinac kome je presuđeno i postoji pravosnažna presuda, ratni zločinac koji je mnogo zla naneo našoj zemlji Havijer Solana, dakle o njemu pričam. Niko nije reagovao niti iz MUP-a, niti iz Ministarstva pravde, pa je i to jedan od razloga zbog kojih sam lično nezadovoljan radom ministra i Ministarstva pravde i lokalne samouprave. Takođe, odnos prema pravosudnim organima je u najmanju ruku diskutabilan, a moram da pomenem da je opšte prisutan pritisak na sudije, a prvenstveno pretnjom oko reizbornosti. Zatim, oko smenjivanja predsednika sudova, neuplaćivanja materijalnih troškova i što nije na adekvatan način uspostavljena kontrola nad tim sudovima. Sudije se javno u novinama proglašavaju za nekompetentne, nedovoljno za one koji su nedovoljno upoznati sa pravnom praksom, pa se najavljuju kojekakvi kursevi, a naravno uz finansijsku podršku nekih inostranih fondova, od kojih je najčešće pominjan Soroš. Po meni, to je jedan vrlo negativan elemenat koji moramo u našem pravosuđu da težimo da eliminišemo. Dakle, finansiranje pravosuđa mora da ide preko budžeta, a nikako preko nekih inostranih agencija ili fondova. Moram da kažem da se dosta reči moglo čuti o neažurnosti naših sudova, a u prilog tome moram da istaknem činjenicu da je recimo od 1994. do 2000. ažurnost Opštinskog suda u Pirotu preko 4,5% na način koji propisuje sudski poslovnik, sa preko 9.000 predmeta, što normalno ne može biti razlog za ocenjivanje rada ovog suda sa 16 sudija, ako se ne varam, za neažurne. Na kraju, moram da istaknem odnos prema lokalnoj samoupravi u Pirotskom okrugu, moram da vam kažem, ima dva vrlo specifična slučaja. Prvi slučaj je vezan za Belu Palanku. Naime, u Beloj Palanci je na izborima pobedila koalicija SPS-JUL, ogromnom većinom, i 17. novembra 2000. godine SO je uz velike probleme, uz velike pritiske od ostrašćenih pristalica DOS-a uspela da se konstituiše sa prisustvom 29 od 41 odbornika. Kao takva, uspela je da organizuje rad lokalne samouprave na jednom zavidnom nivou u periodu od šest meseci. U periodu od šest meseci, dok nekom, i pored pozitivnih mišljenja Ministarstva lokalne samouprave od ranije i pored pozitivnog stava Vrhovnog suda Srbije, nije palo na pamet da prenebregavajući činjenicu da su sve institucije lokalne samouprave radile dobro zavede prinudu upravu SO Bela Palanka, pod obrazloženjem da skupština nije legalno konstiutisana. Moram da kažem da je to flagrantan način kršenja izborne volje naroda, izborne volje koja je iskazana na izborima 24. septembra, a da bi paradoks bio još veći u jednoj od opština Pirotskog okruga, u Dimitrovgradu, ni dan danas, ni posle, ako se ne varam, 4-5 meseci nisu uvedene prinudne mere. Vreme će doći na svoje, gospodine, nisu uvedene prinudne mere a želeo bih to zaista da potvrdim, pošto je gospodin Vučić već nešto rekao o tome, a ja sam u prethodnim izlaganjima dosta govorio. Dakle, nije uvedena prinudna uprava. Skupština radi bez kvoruma, predsednik nelegalne skupštine i nelegitimne skupštine pravi incidente u zadnjem periodu. Ti incidenti su se proširili i na VJ, tako da mislim da je do sada moralo biti reagovano na adekvatan način i da se u Dimitrovgradu uvede prinudna uprava do raspisivanja ponovnih izbora. (Predsednik: Vreme.) Izvinite, još jednu rečenicu, moram da kažem još moju reakciju na ono što je gospodin Jovanović Čeda rekao. Dakle, u privremeno opštinsko veće u Beloj Palanci ušli su sve sami lideri opozicionih, odnosno pozicionih stranaka, nije tačno da niko od njih nije stranačka ličnost. Dakle, svi su stranačke ličnosti. Ne bih želeo da čitam pošto sam u vremenskom tesnacu. Takođe, na kraju samo kratko moram da kažem, ukoliko se privremene mere uvode zbog kriminalne prošlosti odbornika i u SO Pirot očigledno ima nekih ljudi koji imaju kriminalnu prošlost, a to može da posluži kao razlog za uvođenje privremenih mera. Na samom kraju, ako smo željni da stignemo u Evropu što pre, moramo poštovati i načela te iste Evrope, a u toj istoj Evropi ministri padaju za mnogo manje stvari od ovih koje smo čuli u zadnjih nekoliko dana. Hvala.
Reč ima ministar pravde gospodin Batić, zatim narodni poslanik Zoran Ćirković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, svega i svačega smo se naslušali ova dva dana, pa čak je moj prethodnik dozvolio sebi za pravo da citira čitulju koju sam ja dao svojoj pokojnoj majci. To je bilo 2. oktobra prošle godine i sa ponosom kažem, gospodine Radovanoviću, rekao sam u toj čitulji - mama, javi tati da smo pobedili. Njihova životna želja je bila da dočekaju da žive u slobodnoj i demokratskoj Srbiji. Da li imate problema sa tim? Da li je to moral? Da li se time bave narodni poslanici? Da li je to prigovor ministru pravde? Ne znate za elementarni moral. Pozvaću se na Kromvela - pomozi im, Bože, ne znaju šta čine. Kada se pozivam na Englesku, gospodo, bio je nekada u engleskoj fudbalskoj reprezentaciji, u onoj slavnoj, u half liniji fudbaler koji se zvao ne Džordž Best, nego Novis Stajls. Stajls Džeki Čarton Mur. Znate, taj Novis Stajls je bio poznat kao fajter, kao beskompromisan borac i imao je običaj da kaže, onda kada bi čitav stadion na protivničkom terenu zviždao, ja uživam, jer znam da sam dobro obavio svoj posao. Tako se ja osećam danas. Kao Novis Stajls. Još nešto, naslušao sam se svačega i svega, da su opštinski odbori DHSS skupili svakakvi moralni otpad. Ne, gospodo žao mi je, oni u mnogim gradovima podsećaju na male akademije nauka. Sa ponosom to kažem. Da, "Zorkafarma", "Metaloplastika", nemam pojma o čemu se radi. U "Metaloplastici" nikada nisam ni bio. U "Zorka - farmi" bio sam jedan jedini put sa rukovodstvom iz raznih stranaka, a ne znam ni koje su partijske pripadnosti, fantastična fabrika. Kakve veze ja sa tim imam. Dalje, pomenuto je da sam zadržao mandat DSS i o tome se vodila velika polemika. Nije tačno, Odbor za administrativna i imunitetska pitanja oduzeo je taj mandat i taj mandat je dodeljen gospođi Nadi Kostić, gospodine Mirčiću. Ona je bila poslanik DSS po oduzimanju mandata meni. Nada Kostić, ali 1996. godine maja ili juna meseca kada je meni oduzet poslanički mandat. Nemojte obmanjivati parlament. To je istina. To što se nije mnogo videlo,tada su bili zabranjeni televizijski prenosi i nije bilo direktnog prenosa Skupštine, a upravo tada je usledila zabrana, mesec dana valjda pre toga, april, maj 1996. godine. Verovatno se to onda nije ni publikovalo u javnosti i to je razlog. Bio sam u sali, gospodo, u zatvorenoj sali kada su ovde, ne znam, radnici državne bezbednosti, jedna grupa momaka u patikama i trenerkama pokušali da izvrše linč na tada opozicionim poslanicima SRS-a. I vi to dobro znate, oni koji su bili u ono vreme tu to dobro znaju. Jasam se pola sata rvao sa njima zajedno. Ja sam lepo rekao prvi put kada sam se javio sa ove govornice: gospodo, neka Gospod Bog pomogne onome ko laže. Ovde je bio Vladan Batić, bio je gospodin Veselin Petrović, bio je gospodin Slobodan Gavrilović i iza kamere, u uglu, krio se Raka Radović. Nije stigao da pobegne pre nego što je zaključana sala. To je istina. To što izmišljate razne stvari, nije strašno. To je stvar ličnog morala. Prekjuče je rekao da je osnova svake politike. Ali, krivotvoriti istinu u kojoj ste sami učestvovali, to je zaista strašno. To je onda pitanje elementarne etike i elementarnog morala. Nikad nisam bio advokat Srpske radikalne stranke, što je ovde, takođe, rečeno. Ne znam ni za jednog sudiju koji se učlanio u Demohrišćansku stranku Srbije. Pravoslavci su, gospodo, hrišćani. Neki ljudi ni to ne znaju, nego pokušavaju da ih pripišu ne znam kome. Dalje, hekler u Požarevcu nije hekler u mojim kolima. Nije hekler Vladana Batića, nego hekler policajca koji je bio u drugim kolima. Nije čuo, nije pazio, ukrali mu, pronašli i vratili mu. Kakve ja veze imam sa tim? Nikakve. Dalje, nikakav glamurozni ručak nije pravljen, ni u kakvom hotelu "Galeb" u Šapcu. Naslušao sam se svakakvih gluposti, zaista. Nisam ministar pravde od 5. oktobra, nego od konstituisanja Vlade Republike Srbije. Praktično, ja sam ministar od početka marta. Nikad se nisam susreo sa Havijerom Solanom. Ja sam ministar pravde koji nema ovlašćenja ni da hapsi, ni da sudi. Hapsi policija. Sudi sud. Imućan sam čovek, ostalo mi je od dede, od oca. Iako su im komunisti sve konfiskovali, puno toga sam nasledio, puno toga sam zaradio, ali nemam kafanu "Vidik" na Divčibarama, a i to je pominjano. Postoje demohrišćanske stranke u pravoslavnim zemljama. Bila je vladajuća stranka u Rumuniji do nedavno. Konstantinesku, predsednik Rumunije, bio je član Demohrišćanske partije Rumunije. Postoji ta stranka i u Grčkoj, postoji u Makedoniji. Dakle, gospodo, morate malo da čitate političke događaje. Nisam član nikakvog deoničarskog društva, nikakvog upravnog odbora, nikog ne poznajem u Mačkatici. Dragan Lakićević koji se pominje nije član, nije bio, niti će biti član Demohrišćanske stranke Srbije. Prema tome, gospodo, ne vredi lažima pokušavati da se izbori nešto što je neosnovano. Kasnije ću nastaviti dalje.
Postavlja se staro pitanje: Hoćemo li ovo izlaganje tumačiti kao izlaganje ili kao repliku? Ako tražite repliku, onda su ovo izlaganja koja nećemo ograničavati. Mora opozicija da usaglasi stavove. Može u pauzi kad god hoće.
Zahvaljujem na prilici da mogu ponovo izaći za govornicu. Ja sam pozivao na neostrašćenost. (Vladan Batić: Ja sam njemu replicirao.)
Gospodine Todoroviću, ja molim opozicione stranke da usaglase stav po pitanju izlaganja članova Vlade. Jedna opoziciona stranka tvrdi da nema pravo na izlaganje, druga traži repliku na izlaganje. Ja tretiram od početka na isti način, to jest kao izlaganje člana Vlade i dajem ministru reč da odgovori na brdo primedaba i argumenata. Tu je vreme onoliko koliko je Poslovnikom utvrđeno. Srpska radikalna stranka osporava. Misli da na to nemam pravo, da može samo replika. Kad se budete usaglasili, ja ću to poštovati kao stav. Izvolite, replika na izlaganje, koja može biti sada i kasnije.
U svom izlaganju sam zaista apelovao na smirivanje političkih strasti i na neostrašćenost. Zaista se izvinjavam ako moje izlaganje niste shvatili kao takvo.
Vi imate pravo, gospodine Vučiću, po Poslovniku. Ta smo pitanja već raspravljali.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je da imam ličnog biografa i čoveka koji će da mi broji opomene koje mi izriče ni za šta. Ja se pozivam na član 196. Inače, sve članove koji se odnose na pitanje poverenja Vladi i ostavke Vlade možete pročitati kao i svi ostali poslanici. Poslanik Socijalističke partije Todorović nije imao pravo na repliku. Replika je bila ministra Batića. U ovom delu on ima pravo samo na repliku. To nije trebalo da traje osam, deset i dvanaest minuta, nego tri minuta kao i za ostale kad imaju pravo na repliku. Član 196. stav 2, to su specifične norme Poslovnika koje objašnjavaju jedan postupak u podzakonskom aktu i do tančina regulišu,rečeno je: "Na početku sednice predstavnik predlagača ima pravo da obrazloži predlog za pokretanje pitanja poverenja Vladi, a predsednik Vlade, odnosno njen član, ima pravo da da odgovor." To je pravo koje ima predstavnik Vlade kad je reč o poverenju Vladi ili bilo kom članu Vlade. Sve ostalo vreme ministar Batić ima pravo da izađe na govornicu, ali po pravu na repliku. To je nešto što je potpuno normalno i razumljivo. Niko to pravo neće da oduzme ministru Batiću, niti bilo kom drugom. Ja vas molim da više ne govorite o tome da je potrebno da se određeni poslanici usaglase, da se opozicija dogovori. Meni je žao što poslanik Socijalističke partije Srbije ovo nije pročitao, pa nije znao. Ali, istina je ovo o čemu mi govorimo. Zato vas molim da ovo poštujete do kraja sednice.
Već ste govorili da nema ničeg goreg od licemerja. Ništa gore, da. Tačno je da ovo piše u članu 196. Ali, predstavnik predlagača je i danas tražio pravo na treće javljanje. Gde to piše u ovom članu? Naravno, ne piše. Ali, piše u članu 198, po kojem mi danas ovde radimo. U tom članu, vi to znate kao i ja, piše i kakva su prava člana Vlade. Prema tome, ne može se na srpske radikale odnositi član 196, a na predstavnika Vlade član 198, ili obratno. Mora se odnositi na sve podjednako.
Imam repliku, gospodine predsedniče. Imam pravo. Uvredili ste me.
Ništa ja vama nisam rekao, niti sam vas spomenuo. Samo dajem odgovor na vašu primedbu u vezi sa kršenjem ....
Molim vas, imam repliku.
Ne možete dobiti repliku na to. Nikako. Ja sam samo rekao da nije ništa gore od licemerja.
Rekli ste da se ne može odnositi na poslanike Srpske radikalne stranke.
Ako tako stoji u zapisniku, ja ću vam se izviniti. Rekao sam samo da nije ništa gore od licemerja. To se odnosi na sve, pa i na mene.
Rekli ste za Tomislava Nikolića i mene.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković. Posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, zaista nisam smatrao da je potrebno da branim gospodina Batića. Gospodin Batić je vrstan advokat, makar i provincijski. On je sebe sasvim dovoljno odbranio. Naravno, ne vidim razloga za posebno veselje. [[Smeh u sali.]] Meni nije čudno kad provincijski advokat i doktor prava postane ministar pravde, ali me čudi kako drugima nije čudno kad propali studenti prava postanu potpredsednici Vlade. Dakle, nemate razloga za veselje. Neću ja kuditi gospodina Batića, razume se. Što se tiče Vuka Draškovića, moram da kažem da je DOS prirodni nastavak DEPOS-a. Kad iz DEPOS-a isključite epski deo, ostane samo DOS. DEPOS minus EP, to je DOS. To ističem još jednom. Moja grupa od 11 poslanika DEPOS-a je debitovala u pogledu isključenja iz Parlamenta. Mi smo isključeni iz Saveznog parlamenta. Nakon toga, to je postala omiljena sportska disciplina i u Saveznom i u Republičkom parlamentu. Istina je da poslanici DEPOS-a tada nisu glasali za isključenje, osim jednog poslanika Nove demokratije, jer je Nova demokratija tada ušla, na žalost, u dil sa predstavnicima prethodnog režima. To je istina, izvinjavam se članovima Nove demokratije, to je biografija njihove stranke. Kada je u pitanju priča o kojoj pričamo već drugi dan, gospodinu Batiću se spočitava problem lokalne samouprave. Spreman sam da prihvatim primedbe. Moja očekivanja su bila da će se u Srbiji lokalne samouprave suspendovati u svim opštinama gde je na decembarskim izborima Demokratska opozicija ubedljivo pobedila i lokalne samouprave potpuno delegitimisala. Lokalne samouprave su tog momenta imale legalitet, ali nisu imale legitimitet. Ako je u pojedinim sredinama Demokratska opozicija Srbije tako trijumfovala na decembarskim izborima, a lokalna vladajuća koalicija SPS - JUL, recimo, dobila nekih 13%, onda je zaista pitanje političke opravdanosti da takve lokalne samouprave funkcionišu. Gospodine Batiću, molim vas da kao ministar pravde inicirate ideju da se u svim opštinama u kojima je na decembarskim izborima DOS odneo trijumfalnu pobedu, a koalicija SPS - JUL preživela ubedljiv poraz uvedu prinudne mere. Drugo, gospodinu Batiću se prigovara 5. oktobar. Dame i gospodo, 5. oktobar je najslavniji datum srpske komunističke istorije, 5. oktobra je pao komunizam. Zalažem se da se u Srbiji odredi ona tačka koja predstavlja njeno težište i središte, da iskopamo rupu od tri metra i da kažemo - tu smo zakopali komunizam, a nad tom humkom ćemo podići ploču, tako da nemate potrebe da lamentirate nad izgubljenom vlašću u parlamentu, nego će to biti vaš zid plača. Tamo možete da kukate, da jadikujete i da tužite do mile volje. (Predsednik: Molim vas da se saslušamo. Nemojte se nervirati, gospodo iz opozicije. Slušamo i mi vas kad iskačete iz teme.) Gospodine Nikoliću, dajte se kontrolirati. Niste se valjda prepoznali ... da ste na Pravnom položili samo predvojničku obuku i marksizam. Vi ste za te stvari talentovani i o tim stvarima pričajte. Kaže da ste nosili od duše i onu letvu kad ste pravili prugu Beograd-Bar. Trebali ste ostati kod letve, konačno. Prigovara se paljenje Skupštine. Istina je da je bilo fizičkog napada na Skupštinu i 1. jula 1993. godine, nakon smene Dobrice Ćosića. U njegovoj smeni su, naravno, zdušno učestvovali predstavnici prethodnog režima. Istina je da je tada Skupština kamenovana. Za govornicom Savezne skupštine sam rekao, one koji se ne sećaju podsetiću - to je zaista tužno što je napadnuta Skupština. Skupštinu je pravila naša kraljevska kuća Karađorđevića. Ali, stvari su se promenile. Zgrada Savezne skupštine je bila dva puta oskrnavljena. Prvi put, kada su ušli Nemci, jer tu je bila nemačka komanda za jugoistok. Drugi put, kad su ušli komunisti. Doduše, komunisti su bili dugotrajniji okupator. Prema tome, ako je Skupština napadnuta, napadnuta je zbog onih koji su skrnavili uspomenu na našu dinastiju, na našu kuću Karađorđevića. Usput, gospodine Batiću, pošto ste vi ministar i za lokalnu samoupravu i, naravno, član ste Vlade, ja bih vas zamolio, ako imamo resorno ministarstvo za turizam, ako nemamo, naći ćemo neko slično, da inicirate ideju kod resornog ministarstva da turizam malo proširimo. Imamo lovni, ribolovni, seoski, zimski, letnji turizam i tako dalje. Ja se zalažem da otvorimo i zatvorski turizam. Znači, u tom zatvorskom turizmu treba da odredimo kvalifikovane turističke vodiče koji će da vode ture, da partijski drugovi prethodnog režima obiđu svoje zatočenike. (Predsednik: Ja vas molim da ne pravimo šale i viceve od Skupštine. Molim vas da malo uozbiljimo raspravu.) Ukoliko gospodin Ivković tada ne bude iza brave, zadužite ga da on otvori tu turističku sezonu. Gospodine Batiću, vi se, naravno, nećete srditi što je čovek na koga podsećate jedna epska ličnost. Ja ću završiti sa stihom Edmonda Rostana, iz te drame. Kaže: "Otmeno skidam šešir svoj i ogrtač da me ne sapleta, trzam i mač, neka počne boj, ruku moju ništa ne ometa, ko se ladan elegantna kreta, ko skaramuš ko iz šale znade, unapred vam javljam bubo kleta, probošću vas na kraju balade."
Reč ima gospodin Baralić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, u skladu sa članom 95. ukazujem da su povređene odredbe člana 96. stav 1. Gospodin Ćirković, politički konvertit, izrekao je sledeću rečenicu - da je neophodna nekakva jama duboka tri metra, u koju će se sahraniti svi komunisti. Gospodine Ćirkoviću, u opštini Priboj predsednik Skupštine opštine je na listi Socijalističke partije Srbije, vaš rođeni brat. Hoće li se on naći u toj jami, crni sine? Dalje, gospodin Ćirković je ovde govorio stvari zbog kojih jedan predsednik, kao što ste vi, treba da izrekne opomenu. Dakle, molim vas da se Skupština izjasni o povredi člana 96. stav 1.
Nemam odgovor. Stavljam na izjašnjavanje. Za 47 narodnih poslanika, protiv 84, uzdržanih 15, nije glasalo 17, ukupno163. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila vašu primedbu. Reč ima gospodin Nikolić, replika, zatim, treće javljanje, gospodin Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno ne valjam ni ja. To moram da priznam. Ali, bar nisam lud i bar se ne stidim onoga što sam u životu radio, gospodine Ćirkoviću. Posebno se ne stidim toga što sam kao mlad dečko, bez oca i majke, otišao na prugu da radim. Posebno se ne stidim toga što sam uradio na pruzi Beograd - Bar, od Priboja do iza Prijepolja. Kada mi to pominjete, onda me dirate u jedan najlepši deo mog života, u najtužniji, najteži, ali najlepši. Nisam nosio letvu, nego sam posle šest meseci postao šef gradilišta i mogu da vam kažem koje tunele, ali vi ih naravno ne znate, ali od brane u Potpeći, uzvodno uz Lim četiri tunela sam ja vodio, čak i taj peti tunel koji je veoma dug - 1.060 metara. Tog dela svog života se ne stidim. Vi se ovde ne stidite što kažete da je Skupštinu trebalo upaliti zato što je simbol onih koji su nam oterali monarhiju iz zemlje. Kao kada bi se sada reklo da treba da se upadne u Narodnu skupštinu - ne sviđa mi se šta rade radikali u Narodnoj skupštini i treba upaliti Narodnu skupštinu Srbije. U Skupštini sede izabrani poslanici, sviđali se oni vama ili ne, sedi deo naroda sviđao se on vama ili ne. Dobar ili loš. Kada smo razgovarali sa Vukom Draškovićem, kako se sve ovo izdešavalo sa njim, on je ukazivao na neke od vas i rekao je - bilo je oko mene previše ludaka, nisam mogao da izdržim više taj pritisak. Očigledno je da toga ima i danas u ovom sastavu Narodne skupštine Republike Srbije. Da sam ja izgovorio ovo što ste vi rekli ovde, o narodu Srbije, o delu građana koji ne volite, o delu poslanika koje ne volite, već bih sigurno bio isteran na ova vrata, ne bih izašao, ali bi bilo pauze. Kada vi to kažete, onda vas predsednik samo ne razume, pa kaže - hajde bar objasnite šta ste hteli da kažete. To je taj odnos na koji ja upozoravam, koji predsednik ima prema vama, poslanicima većine i prema nama, poslanicima manjine u ovoj skupštini. Da sam znao da će ovakvi da brane ministra Vladana Batića, ja uopšte ne bih govorio ništa protiv njega. Samo kada bih znao da ćete vi izaći da ga branite, njemu ne treba veći napad. To je ovo što ste vi sada rekli za Vladana Batića i ovaj svoj profil koji ste odslikali pred građanima Srbije, kao profil čoveka koji brani Vladana Batića, sasvim je dovoljan da Vladan Batić više ne bude ministar pravde. Nađoste li vi jednog pametnog čoveka da ga ovde ovako srčano brani kao što ste ga branili vi?
Replika, izvolite. Na gospodina Baralića koji se javio po Poslovniku, pa je pričao druge priče, ali to vam je to. Tražili ste, gledajte.
Zaista nisam želeo da izazovem gnev predstavnika prethodnog režima. Prvo, oko gospodina Baralića iz Čačka. Dragi moj gospodine, moj brat nije meni brat što ga je pravio komunizam, već zato što su ga rodili naši zajednički roditelji u istoj ljubavi kao i mene. Dalje, nisam ja rekao da treba u tu rupu strpati komuniste, rekao sam da u tu rupu treba strpati komunizam kao jednu defektnu ideju, koja je koštala Srbiju zemlju jednog rasapa. Postoje zaista ljudi koji su prihvatili, na žalost, komunističku ideju, mada joj nisu pripadali. Sada da vam kažem gospodine, vi ste naslednik komunista i to ideološki... (Rajko Baralić, sa mesta: Ja jesam komunista, ali nisam naslednik.)
Vi ste i u SPS-u... komunizam, šta vam je? Polako samo.
Zašto ste to, ideološki? Samo ste firmi promenili ime, rekli ste nećemo da budemo Savez komunista Srbije, već ćemo da budemo SPS. Vaš prethodni predsednik Saveza komunista Srbije je postao predsednik vaše partije. Tada ste vi, doduše, integrisali i SSRN, a u SSRN ste nas upisivali i bez pitanja. Svi smo bili članovi SSRN-a, niko nas nije pitao za to. I to, činom rođenja ste vi nas evidentirali, zašto ste to učinili? Samo da biste pribavili imovinu. Usput pitam, kakva je sudbina zakona koji je donet da se imovina Saveza komunista vrati narodu na raspolaganje. Vi ste je uzurpirali. Zato ste vi ideološki naslednik i pravni naslednik, i stvari koje sam izneo, imovinski nećete biti iz razloga što ste oteli ono što je narodna muka i narodna nevolja. A, sada, gospodine Nikoliću... (Tomislav Nikolić, sa mesta: Izvini, nemaš pravo. Onda ću i ja izaći.)
Nemate pravo da replicirate gospodinu Nikoliću.
Nećete izaći, ne, nećete.
Nemojte voditi, molim vas, idite na kaficu pa se raspravite.
Ne mogu ja sebi dozvoliti da se kao mator čovek kompromitujem.
Pričajte uopšteno, neće da se primeti da je to ta replika. Pričajte uopšteno, ne mora direktno, napravićemo...
Rekli ste da se Vuk jedva oslobodio nekih ludaka. Podsećam vas da je sa Draškovićem mnogo pre nego što sam ja sa njim stupio u savez, bio vaš predsednik, gospodin Šešelj. Mislim, onda kada je on napustio njega, a pristupio vašoj Narodnoj radikalnoj stranci iz Kragujevca, bio je to isti ludak samo na drugoj adresi. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Povreda Poslovnika.)
U pravu su, oduzeta vam je reč. Dajte nekome... (Tomislav Nikolić, sa mesta: Neću da dajem nikome.) Evo, može gospodin Vučić, povreda Poslovnika ili... Da li ste čuli? Hajde, šalimo se ceo dan.
Mi se ne šalimo, gospodine predsedniče, mi pokušavamo na ozbiljan način da govorimo, ali očigledno da to nije moguće, ali je najzanimljivije bez šale, već sa svom zbiljom, bila vaša malopređašnja reakcija kada ste, znajući da gospodin nema pravo na repliku Tomislavu Nikoliću jer je izazvao, pokušali da ga podučite kako da govori, da se to odnosi na gospodina Nikolića, a da gospodin Nikolić i niko drugi od radikala nema pravo da govori. To je bila prava slika i prilika Narodne skupštine Republike Srbije i svega što se u njoj dešava. Čini mi se da je to do sada vaš najeklatantniji primer i najbolji primer po kome mogu svi da vide šta se zaista zbiva u ovom visokom domu. Nadam se da će uskoro gospodin Ivković sesti posle dužeg premišljanja, moram da kažem da nije tačno ovo što se tiče Vuka Draškovića i da niste baš dobro proučili...
To sada opet dođe replika.
Ja sam se za repliku i javio i sve vreme sam imao pravo na repliku, jer je govorio ...
Zašto ste onda o Poslovniku govorili? Vi ste se umesto gospodina Nikolića javili po Poslovniku?
Ne, ja sam se javio na repliku zbog SRS koja je pomenuta.
Dobro, morate se samo izjasniti.
Izjasnio sam se odmah i rekao sam kada sam dolazio da je za repliku. Gospodin Šešelj je bio u dobrim političkim odnosima sa Vukom Draškovićem krajem osamdesetih godina, kada je Vuk Drašković bio istaknuti srpski nacionalista. Kada je govorio da su srpske zemlje tamo gde su srpski grobovi, a pre svega, misleći, molim vas za samo malo pažnje, dobro je videti, biće prelaza od komunista ka četnicima, nije strašno. Što se tiče gospodina Ćirkovića, rekao bih mu samo da u to vreme svaki Srbin je mogao da podrži ono što je govorio gospodin Drašković. To je bilo krajem osamdesetih do devedesete godine, ali sve što je posle toga radio, ne govorim o ovom poslednjem periodu, bilo je isto i zalagao se za isto ono za šta se zalaže DOS. Razlog vašeg rastanka je bio lične prirode ili nečeg tome sličnog, ali nema nikakve ideološke razlike, niti smo je primetili i to je suštinska stvar, osim što je očigledno on neuporedivo manje zlo od onoga kako predstavlja DOS i to je, čini mi se, danas i svim građanima Srbije potpuno jasno. Ali, nemojte da govorite o Srpskoj radikalnoj stranci, da govorite o ljudima o kojima maloznate i ljudima kojima niste do kolena, a ima tu ljudi koje pominjete često, a poznajem i vas, a poznajem i njih. Da li sam objektivan ili ne o tome će prosuditi građani Srbije, to je najbolje, ali da uopšte pomisliteda sebe poredite sa profesorom Šešeljem, pa to je smešno. Da pomislite da se poredite, a kamoli da nekoga na takav način vređate i to zaista jeste smešno. Ja vas pozivam samo, gospodine predsedniče, da ovu raspravu ne biste pretvarali u nešto što nema veze ni sa raspravom, ni sa onim što je na dnevnom redu, da slušate ono što izgovaraju poslanici vladajuće većine. Dobro je da to izgovaraju ako gledamo naš globalni politički ili partijski, uskostranački interes, ali nije dobro jer narod Srbije vidi kakve sve neistine, kakve sve političke nebuloze su u stanju da izgovore, ali nije dobro zbog ugleda Narodne skupštine Republike Srbije, jer ovakvi govori, ono što je izrečeno, ne priliče ni Narodnoj skupštini, ne priliče ni narodnom poslaniku. Ja sam siguran da čim se održe vanredni parlamentarni izbori, nadam se da će to biti do kraja ove godine, biće potpuno drugačiji sastav ove Narodne skupštine, neće to biti većina, pa ćete moći da vidite mnoge druge u ovoj Narodnoj skupštini, koji će neuporedivo smislenije i pametnije govoriti.
Treće javljanje, gospodin Ivković, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Uvaženi gospodine predsedavajući, poslanik Ivković bi imao pravo na repliku, ali to pravo neće da koristi jer više nijedan pripadnik Socijalističke partije Srbije, poslanik u ovoj skupštini, neće po ovoj tački izaći za govornicu, jer govornica je dovoljno obrukana za danas. Mislim da govor mržnje i zlobe kao najbolji odraz totalne nemoći po svakom parametru poređenja je izazvao verovatno neraspoloženje svih građana koji su imali nesreću da gledaju televizijski prenos u poslednjih pola sata. Jadno je za građane Srbije da doživljavaju i prepoznaju po govoru koji se ovde iskazuje, po zlobi koja se u očima vidi ko predstavlja građane Srbije. Mi više po ovoj tački dnevnog reda govoriti nećemo, ali moramo reći, zahvaljujući upravo takvim nastupima, vrlo lako mogu da dezavuišem gospodina zbog kojeg sam imao pravo na repliku, ali neću, neću da mu učinim to zadovoljstvo. Pružam mu čak šansu da meni replicira. Uvaženi gospodine Ćirkoviću, zahvaljujući vama, vašim nastupima,nastupima vama sličnih u poslednje dve do tri nedelje u Svrljigu, Odžacima, Ćićevcu, Šapcu, Kuršumliji, Vranju i u subotu u Nišu, na ponovljenim izborima za odbornike u skupštinama opština, možda je za vas iznenađenje, pobedili susocijalisti. Dva puta u Vrnjačkoj Banji i Kovinu bili smo drugi, ali je DOS bio iza nas. Međutim, moram da vam kažem i sledeće: gospodin Vuk Drašković je u svim ovim mestima gde smo mi pobedili bio drugi i prema tome, dobro razmislite o tome da građani Srbije prepoznaju ljude za govornicom, koji ništa drugo ne znaju nego da govore o poslednjih 10 godina, da se sabiraju sa jamama za komunizam, ali i za komuniste, jer bez komunizma nema komunista.Inače, u ovoj sali komunista nema, da se dogovorimo. Ovde sede socijalisti. Mnogi od njih su prvi put ušli u neku partiju kada su ušli u Socijalističku partiju Srbije, a moram da vam kažem da ceo prvi red ovde koji sedi je sa Banetom Ivkovićem bio u Univerzitetskom komitetu Saveza komunista, od gospodina Koraća, pa nadalje. Tek toliko da se razumemo, a i mnoge od vas ovde prepoznajem u komunističkim aktivnostima. Nisi, Aleksandre Vučiću, izvinjavam se, ti nisi. Prema tome, zahtev koji je izrečen za ovom govornicom, da se ponište izbori, upravo pokazuje kako DOS-ovski režim radi i zašto gospodin Batić, on nije kriv zato što je kao ministar pravde dopustio da njegovo ministarstvo, nije on to lično uradio, to je neki uvaženi gospodin Marković. Sedamnaest prinudnih uprava za 100 dana je uvedeno, i to isključivo tamo gde na vlasti nije DOS. Čak je takva beda dopuštena da je tamo gde je 35 odbornika Socijalističke partije Srbije, a samo četvorica iz DOS-a uvedena prinudna uprava. To je ta bruka i sramota za demokratiju i ne znam zašto OEBS ne dolazi sada da se nasekira, pa ga moramo mi zvati da proveri šta se događa u ovoj demokratiji, kada je 17 opština doživelo prinudnu upravu. Gospodine Ćirkoviću, ovi rezultati, pogotovo poslednji rezultat u Nišu, pokazuju koliko veze nema mišljenje 23. decembra pod prinudom medijskog linča i 1.200.000 uplašenih ljudi sa današnjim stanjem, kada je snaga vraćena time što su građani prepoznali ljude kao vi. Što se tiče gospodina Batića, da napravim rezime i završavam, iako imam još šest minuta. Poštovani gospodine Batiću, koji me sada gledaš i ne sediš ovde, zameramo ti što nisi kao ministar pravde i lokalne samouprave ustao javno svojim kolegama iz Vlade da objasniš da ne smeju da hapse, da ne smeju da istražuju preko novina, ne smeju da podižu optužnice, ne smeju da sude i ne smeju da presuđuju pre nego što je bilo ko završio bilo koji postupak, pa čak ni MUP. Zameramo tišto ne štitiš zaposlene u pravosuđu, što im ne kažeš - vi u pravosudnom sistemu Srbije, to što se priča o apelacionim, o kasacionim sudovima, nema veze sa vama. To što se priča da četiri godine nećete raditi u advokaturi nema veze sa vama. Ja kao ministar pravde garantujem da ćete svi imati radni odnos i da ćete moći da radite, jer želim da budete nezavisni. Kada to kaže onda se glasa za njega. Pošto to nije rekao, glasamo protiv gospodina Batića, jer nije upozorio svoje kolege iz Vlade da ne smeju da hapse preko novina i nije ljudima u pravosudnom sistemu Srbije garantovao sigurnost zaposlenja i garantovao mir u radu u tužilaštvu i pravosuđu. To nam daje za pravo da budemo uvereni da je uvedena prinudna uprava nad pravosudnim sistemom zemlje.
Pravo na repliku, narodni poslanik gospodin Ćirković.
Gospodin Ivković zaista vrlo uspešno glumi učtivog čoveka. Njemu to polazi za rukom. Međutim, iza te prividne učtivosti krije se jedan sjajan talenat za manipulaciju. On je ovde rekao pre neki dan i to onako bubnuo i ostao živ kako su poslanici DOS-a na Odboru za prosvetu glasali protiv veronauke, a njegovi poslanici SPS-a su glasali za veronauku. Nakon toga stvar je prosto razjašnjena zapisnikom i utvrđeno je da je u pitanju dezinformacija. Sada nam saopštava kako su pobedili, čak, između ostalog, i u Vrnjačkoj Banji, odnosno na kom mestu već, ne znam. Da ga podsetim, u Vrnjačkoj Banji je ubedljivo pobedio odbornik Nove Srbije, zaista, DOS je tu išao u tri kolone, ali jedna kolona DOS-a je pobedila. I zapamtite, gospodo, na budućim izborima neće biti DOS-a, ali će samo DOS pobediti, a vas čekaju gladne duge godine opozicije. Zato pripremajte se, nađite kondicionog trenera. Ja sam 30 godina bio u opoziciji, naći ću vam čoveka koji će vam vredeti. Inače, 1991. godine sam zaista inicirao formiranje kluba "K", Klub antikomunističkih poslanika. Ideja i dalje ostaje aktuelna. Ja predstavljam onu reakcionarnu Srbiju koju ste vi davili, ali ta Srbija se digla 5. oktobra i pobedila. Živeo 5. oktobar [[Poslanik Aleksandar Vučić traži repliku.]]
Nemate pravo replike. Nemate ni gospodinu Ivkoviću, nemate, niste prozvani. Ja sam pažljivo slušala, nemate pravo na repliku. Gospodine Vučiću, nemate pravo na repliku. Ne dajem vam pravo na repliku, na osnovu člana 96. stav 3. Reč ima narodni poslanik gospodin Ljubomir Kragović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređem na dnevni red, želim da kažem da je gospodin Aleksandar Vučić imao pravo na repliku, jer je Ivković pomenuo lično njegovo ime i prezime i trebalo je da dobije pravo na repliku. Međutim, ovo je po ko zna koji put odnos predsedavajućeg prema SRS takav da već dolazi na ivicu ove tolerantnosti. Poslanička grupa SRS još marta meseca podnela je Predlog za glasanje o nepoverenju ministru pravde i lokalne samouprave, gospodinu Vladanu Batiću. Gospodin Tomislav Nikolić je u jednom iscrpnom izlaganju naveo bezbroj primera, i sve te primere argumentovao, koji su dovoljni da se danas izglasa nepoverenje gospodinu Batiću. Ono što smo čuli ja ne želim da ponavljam, ali želim da kažem ono što je gospodin Batić ovde više puta izlagao, a to jeda kaže da ne voli da laže, jer veruje u Boga, i citira stalno po neku definiciju laži. On ih tako prikuplja, a po prirodi, čovek ono što voli, to i radi, a gospodin Batić samo skuplja definicije o laži, jer najverovatnije najviše voli da laže.
Gospodine Kragoviću, izričem vam opomenu na osnovu člana 101. pošto ste se uvredljivo izrazili.
E hvala. A to što kaže da veruje u Boga i što mu nisu dovoljni samo mediji i časopisi, nego se služi čak i balonima, malo je mnogo i sumnjam da takav čovek koji svoju veru koristi u marketinške, u propagandne svrhe uopšte može da kaže da je vernik. Svi primeri koji su ovde navedeni, o bahatom, neodmerenom i drskom ponašanju u pojedinim fabrikama, kao što je "Galenika", "Zastava", Majdanpek, Bor, TV "Palma", ukazuju na to (hoćete li da opomenete gospodina ministra da ne dobacuje ovde, kao neki uličar, nego da sedi i da sluša ono što mene muči, mene muči to što je on ministar i što je toliko ogrezao u kriminal). Ja shvatam ovaj njegov upad u prostorije fabrike "Galenika" kao jednu obavezu, pošto je on advokat gospodina Panića, a verovatno za debelu nadoknadu nije uspeo da mu reši taj problem. Pomislio je - sada je došao na vlast i ući će sa par heklera i par automatskih pušaka i tako će da zadovolji svog prijatelja. Međutim, ne može. I same vaše kolege govore da ste vi jedan provincijalac, jedan provincijski advokat koji nije uspeo da dobije nijedan spor. Međutim, vi ćete pokušati sve to kroz trenutnu funkciju da ostvarite, ali nećete uspeti u tome. Inače, gospodin ministar je poznat kao inicijator, kao organizator drugih kriznih štabova i kao semafor koji daje žuta, zelena ili crvena svetla gde mogu da se formiraju i ko će u tim kriznim štabovima da učestvuje. To je ono što je sramota za državu Srbiju i sama ta činjenica bila bi kao dokaz dovoljna da se danas izglasa nepoverenje gospodinu ministru. Ono što je još aktuelno, to su i neodmerene izjave u javnim glasilima i tumačenje onoga što Srbe najviše muči, a to je taj Hag, ono što su gospodin Simić, gospodin Stakić isporučeni Hagu na jedan sraman način koji ne dolikuje jednoj srpskoj državi. I, ako se ovaj trend ovako nastavi, onda neće biti ni Srbije, ni srpskog naroda. Govori da nije video hekler, da ga nije držao u ruci, da ne zna šta su fantomke, šta su čarape, šta je kriminal, a to može samo da ubedi sebe, a ubeđen sam da ne može da ubedi nijednog građanina u ovoj državi Srbiji. Kao ministar za lokalnu samoupravu uvodi prinudne uprave, i to u 17 opština, tamo gde, normalno, vlast nije osvojio DOS. Zašto uvodi - uvodi iz jednog prostog principa, jer kroz uvođenje privremene uprave, on u stvari pokušava da formira neke nazovi opštinske odbore DHSS. To je samo privid i jedna maska. Od takvih opštinskih odbora, budite ubeđeni, neće biti ništa, a to će naredni izbori sigurno i pokazati. Ministar, iako dobro zna za podelu vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku, to ne prihvata i ponaša se kao jedan od najmoćnijih ljudi u državi, gde je izvršna vlast i izvan zakonodavne. Imamo primer da je čak pretio predsedniku Skupštine da ukine ovaj prenos, jer, verovatno se asocirao na to da, kada su ga izbacivali iz Demokratske stranke Srbije, tada nije bilo prenosa i nije bilo medijske promocije tog njegovog izbacivanja. Isto je mislio sada ukidanjem prenosa da spreči poslanike da ukažu narodu na sve one nepravilnosti koje se događaju pod vlašću gospodina Batića. Gospodine ministre, non-stop dobacujete, više pričate nego što ja pričam. To je toliko neprimetno, a predsedavajući uopšte ne čuje, ili se zamislio ili nije trenutno u sali. Dalje, u svom obraćanju ovom parlamentu priča kako se više puta obraćao Hekerupu, kako je podnosio nekakve krivične prijave protiv Demaćija, protiv Tačija, protiv Čekua, protiv Hajredirija. To su sve neke gluposti. Samo da podsetim gospodina ministra da je on koalicioni partner, da je on u vladi Adema Tačija, da je on u vladi Bernara Kušnera i da je on u vladi Hansa Hekerupa, sa svojim članom, potpredsednikom DHSS. To je još jedan cinizam, on šalje prijave sa onima sa kojima sarađuje, verovatno sanja dan, da li će ikada doći u tu poziciju, da pošalje i krivičnu prijavu i sadašnjim saveznicima u ovoj DOS-ovoj vladi. Zatim, kada govori o nekakvom poreklu i imenima, da li neko prezime ima u srpskom narodu, da li ima neko u hrvatskom narodu, ja ne znam, ali znam da na Kosovu ima mnogo Batićija. Verovatno ih ima toliko da su vam svi zahvalni zato što ste se zalagali za amnestiju šiptarskih terorista i separatista. Nedavna najava gospodina premijera da će izvršiti rekonstrukciju Vlade Republike Srbije u septembru i da će jedno mesto dati Šiptaru, a jedno mesto Muslimanu, ja mislim da će ono mesto što je namenjeno za Šiptara, mesto potpredsednika ili ministra bez portfelja, biti dato gospodinu Vladanu Batiću. Zatim, u svom izlaganju navodi da je pisao krivične prijave i protiv NATO agresora - to je samo jedan običan blam, da se prikaže kao da je bio protiv. Svedoci smo da je gospodin Solana bio na ovom prostoru i bilo je prilike da se po zakonu kojim je Solana osuđen, da se uhapsi, a ne da se na crvenom tepihu ovde dočekuje u Srbiji. Svi ovi navodi, kako moj, tako i prethodnih mojih kolega poslanika, dovoljno ukazuju na sve ono što je loše u radu ministra Batića i pozivam sve poslanike da danas izglasamo nepoverenje ovakvom ministru i oslobodimo Srbiju od ovog zla i od ovog terora. Hvala.
Reč ima ministar pravde, zatim narodni poslanik Milan Marković.
Pošto su pominjani neki čelnici UNMIK-a, evo otvorenog pisma Bernaru Kušneru, šefu civilne misije na Kosovu: "Poštovani gospodine Kušner, upoznali smo se na Uskrs u Gračanici i razgovarali u manastirskoj porti. Delovali ste optimistički i uveravajući da stvari kreću nabolje u pogledu Rezolucije 1244. Zaustavljanje terora šiptarskih separatista, obezbeđenje fizičke i pravne sigurnosti, obnova porušenih kuća, povratak prognanih Srba i stvaranje atmosfere za normalan život. Bilo je to na Uskrs u manastiru Gračanica, gde su se već sedam vekova održavale liturgije povodom ovog najvećeg hrišćanskog praznika. Na Uskrs se uvek sa pijetetom setimo svojih mrtvih predaka. U Gračanici su na Uskrs ove godine oplakivani i živi Srbi. Na Kosovu više za njih nema granice između života i smrti. Na večernjoj službi episkopi Artemije, Atanasije, par sveštenika, sestrinstvo manastira, desetak tamošnjih Srba, nekoliko članova DHSS-a iz Beograda, jedan ruski i dva grčka vojnika i to je sve. Oko manastira gomila naoružanih vojnika KFOR-a, a pored ikona njihovo oružje. Skrnave svetinje, vređaju istoriju, zaustavljaju vekove. Gospodine Kušner, tako je bilo na Uskrs u Gračanici. Verovao sam da ipak ima nade da će se stvari popraviti. Verovao sam da UN i KFOR ne mogu biti nekom majka, a nekome maćeha. Verovao da žrtve vladike Artemija, Save Janjića i drugih, koje je režim razapeo na stub srama, neće biti uzaludne. Strahujem da sam se prevario. Svakog dana Kosovo, nekada kolevka, postaje grobnica za još nekog od preostalih Srba. Svakog dana nova ubistva, nova zverstva, novi teror nad Srbima. Ubijaju ih kao divljač. Srbe u srpskoj zemlji. Ne vredi, gospodine Kušner, tim povodom izražavati čuđenje i zgražavanje, a i ne vredi izjavljivati saučešća i pisati saopštenja. Roditelji ubijene dece, rodbina kidnapovanih, porodice na zgarištima zapaljenih kuća nemaju ništa od toga. Umesto da dignete svoj glas, da se čuje do Njujorka i Moskve, do Pariza, Londona i Brisela, umesto da ceo civilizovani svet stane u zaštitu tog nesrećnog naroda, vi iskazujete zabrinutost, a Srbe su i danas ubijali, zar ne? Ako to već ne možete, odnosno ako ste nemoćni, razmislite o ostavci na svoju funkciju. Ostavka je moralni čin. Zato, držeći se elementarne etike, pokažite bar onda kada odlazite da ste iskreno želeli što ste obećavali kad ste dolazili. Pogledajte sveže humke, crne barjake i recite - ovo je zločin, jer kako reče veliki srpski pisac Borislav Pekić - lični je moral osnova svake opšte politike. Pokažite ga, gospodine Kušner. Nekada davno, jedan vaš zemljak, Franš d(Epere, bio je zbog požrtvovanja, humanosti i ljubavi prema Srbima nazvan srpskom majkom. Nemojte dozvoliti da posle 80 godina jedan Francuz bude proglašen srpskim dušmanom i to zbog krivice drugih. Na taj način pokažite poštovanje i prema sebi i svojoj ulozi i još više prema narodu, koji je pre više od 700 godina imao Gračanicu, Dečane, Pećku patrijaršiju. Taj narod to zaslužuje. Učinite da čitav svet shvati". Toliko o patriotizmu. Dame i gospodo narodni poslanici, razmišljao sam o stvarnim a ne isceniranim povodima izglasavanja nepoverenja. Shvatio sam u čemu je problem. Nije problem ministar pravde, nije problem Vladan Batić, problem su pravda i istina. To je nešto čega u ovoj zemlji nije bilo decenijama. To je nešto što smeta ljudima naviklim na kriminal, na hipokriziju, na nepotizam, na korupciju, na bezvlašće, na preuzimanje zakona u svoje ruke, na privilegije, na monopole, na lažne priče o patriotizmu i izdajnicima, na lično bogaćenje, na nemoral svake vrste. To boli i to je problem sa Ministarstvom pravde, jer toga više nema. Dakle, dame i gospodo, ponosan sam što sam prvi ministar pravde u slobodnoj i demokratskoj Srbiji. Kao što ispod kipa boginje Justicije piše, biće u Srbiji pravde, pa makar svet propao. Zacrtali smo nekoliko osnovnih prioriteta u Ministarstvu koje je samo po sebi bilo dokaz neviđenog kriminala. Obelodaniće se to uskoro. Ispituju oni koji su za to nadležni, koliki je kriminal bio u samom Ministarstvu pravde. Dakle, tamo gde su ljudi pozvani da štite pravdu,oni su činili neviđeni kriminal. Tome mora da se stane na put. Utvrdili smo nekoliko prioriteta, da se donesu validni zakoni, harmonizovani sa propisima Evropske unije, zakon o sudijama i sudovima, zakon o javnom tužilaštvu, zakon o advokaturi, novi krivični zakon, novi zakon o lokalnoj samoupravi. Upravo na jednoj od narednih sednica republičkog parlamenta neki od tih zakona naći će se na dnevnom redu ovog visokog doma. Drugi prioritet koji je zacrtalo Ministarstvo pravde jeste kadrovska selekcija, kadrovska obnova. Ne da bi neko ostao bez posla, niko u ova tri i po meseca nije ostao bez posla, nijedan sudija, nijedan predsednik suda, nijedan javni tužilac. Prema tome, nemojte vi brinuti o sudbini ljudi koji se bave pravosudnim funkcijama. Oni koji su se ogrešili o zakonske i moralne norme naravno da moraju da odu. Podsećam vas da nekoliko kadrovskih promena, koje su izvršene, a to je predlog za razrešenje i predlog za postavljenje,dao je Odbor za pravosuđe, a ne ministar pravde. Iako je ministar pravde imao po zakonu pravo da daje takve predloge. Predlog za razrešenje i izbor novih tužilaca dao je sadašnji v.d. republičkog javnog tužioca koji je iz starog establišmenta i nema novog republičkog javnog tužioca, nego je to učinio javni tužilac iz prethodnog režima. Dakle, opet ni to nema nikakve veze sa ministrom pravde. Dalje, ono što je prioritet, to je podizanje statusa pravosuđa. Govorili smo kakvi su uslovi u kojima sudije rade svoj posao. Jadni i čemerni, bedni i nikakvi. Danas je bila jedna konferencija pod pokroviteljstvom OEBS-a. Do septembra će se obezbediti donacija od 10 miliona dolara pod pokroviteljstvom OEBS-a za reforme u pravosuđu, pre svega za povećanje plata zaposlenih u pravosuđu, jer su te plate zaista mizerne. Zaista su na niskom nivou, ali je to nasleđe prošlosti. Podići ćemo taj statusni nivo nosilaca pravosudnih funkcija. Zatim, ovde je pominjana lokalna samouprava. Gospodo, svuda gde su izabrana opštinska veća postojali su zakonski razlozi za tako nešto. Svuda je striktno primenjen postojeći zakon o lokalnoj samoupravi. Apsolutno nigde nije bilo greške. Bilo je par incidentnih situacija. Pokušavalo se, čak i ovde, u Skupštini, da se postigne neki dogovor za Kladovo i Lebane. Ali, stvar je eskalirala do te mere da je, jednostavno, pretilo veće zlo, pa je formirana prinudna uprava, odnosno izabrana su opštinska veća. Ono što je prioritet, to je povećanje efikasnosti pravosuđa i apsolutno je izvesno da ćemo krenuti tim putem sa povećanjem statusnog nivoa pravosuđa. Dakle, to su prioriteti Ministarstva pravde u novoj vladi. Ponavljam, ova kampanja neće me uopšte pokolebati, jer je jasan motiv zbog kojeg je pokrenuta. Kako reče apostol Pavle, ne daj da te zlo pobedi, nego pobedi zlo - dobrim.
Ima reč narodni poslanik Milan Marković. Posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počnem da govorim o predlogu za glasanje o poverenju ministru pravde gospodinu Batiću, moram da kažem da su malopre u raspravi pomenute kolege advokati koji rade u unutrašnjosti. Pomenuti su kao provincijski advokati, dakle zbog toga što rade u provinciji, što je izazvalo smeh u ovoj sali. Tim povodom bih hteo da kažem, da bez obzira na to gde advokat živi i gde radi, u Beogradu ili u unutrašnjosti, on je nosilac jedne uzvišene, jedne časne funkcije. Mislim da ovaj dom treba da bude svestan te činjenice. U više navrata je ovde pomenuta advokatura i profesionalizam gospodina Batića, kao advokata. Normalno, on o tome ne želi da govori. Neće čovek da govori o samom sebi i o tome kakav je advokat. Ja ne mislim da ga u tom smislu treba nešto previše braniti. Ali, moram da kažem da sam imao prilike da se u Palati pravde u Beogradu u više navrata sretnem sa gospodinom Batićem, da on i ja sedimo na suprotnim stranama. Mislim da je gospodin Batić jedan častan član naše profesije. Poštujući legitimno i demokratsko pravo nas narodnih poslanika da postavimo pitanje odgovornosti ministara, želim da dam komentar i da se izjasnim o predlogu uvaženih kolega Srpske radikalne stranke za izglasavanje nepoverenja gospodinu Vladanu Batiću. Pre toga, naravno, želim da izrazim zadovoljstvo zbog toga što ovaj parlament raspravlja o pitanju poverenja jednom ministru Republičke vlade. Čini mi se da prethodni parlament i prethodni sazivi parlamenta nisu - ako se ne varam - imali tu priliku i nije se na ovakav način govorilo o ministrima. Štaviše, ovo će biti naša redovna praksa. Mislim da je to nešto što je dobro i što je na putu demokratizacije našeg društva. Odmah da kažem svoj stav. Ja neću glasati za ovaj predlog. Smatram da ne sadrži valjane činjenice i dokaze da bismo na jedan ozbiljan način, kako priliči ovom domu, utvrđivali i, eventualno, utvrdili, ako postoji, odgovornost ministra gospodina Vladana Batića. Taj svoj stav ću kroz nekoliko karakterističnih delova ovog predloga obrazložiti. Naime, između ostalog, u ovom predlogu se nalazi niz paušalnih i neodmerenih ocena koje, kao takve, možda mogu egzistirati u političkom životu i nije strašno to činiti na mitinzima, na političkim tribinama, ako ne povlače krivičnu odgovornost, ali nisu dobar osnov za jednu ozbiljnu raspravu i ocenu rada ministra pravde. Citiraću - pri obavljanju ministarske funkcije, poziva se na svoju pravdu koja ima obeležje revolucionarne petooktobarske buldožer - pravde. Recimo, po Batiću, sudovi su nepotrebni. Čemu bi služili, pored ministra Batića? Ili, laž je njegov stil političkog delovanja, a u lažima ide toliko daleko da počinje da veruje. Ili, Vladan Batić se pravi kao da ne zna da Bil Klinton više nije predsednik Sjedinjenih Američkih Država. Samo za Vladana Batića i posle Bila Klintona - Bil Klinton. Jednostavno, to nisu argumenti. To zaista nije ono na čemu možemo, kao parlament, zasnivati neku diskusiju i utvrđivati odgovornost našeg ministra. To su, pre svega, parole. Sigurno, ovakvi delovi predloga mene ne mogu nagnati da glasam za nepoverenje ministru Batiću. Pored toga, ovaj predlog, na žalost, sadrži veoma ozbiljne optužbe koje se ne smeju iznositi javno, a da za njih zaista ne postoje čvrsti dokazi. To su, onda, klevete. Na žalost, da su istinite, postavilo bi se ne samo pitanje poverenja gospodinu Batiću, već i pitanje u kakvoj to državi mi živimo. Citiram - javnost do sada nije upoznata sa surovom činjenicom da je ministar Vladan Batić organizator, finansijer i glavnokomandujući bandi kriminalaca čiji je zadatak hvatanje jugoslovenskih državljana i predaja Haškom tribunalu. Kada ne može na osnovu zakona ili navodno dobrovoljno, ministar Vladan Batić aktivira svoje lične organizovane bande kriminalaca. On je isplaćen da obavi najprljaviji zadatak. Ništa ga ne može sprečiti u tome, jer je, najverovatnije, i on ucenjen ako ne obavi posao za koji je već isplaćen. Mislim da mi, narodni poslanici, i svi ljudi koji imaju mogućnosti čak i privilegiju javne reči moramo da se uzdržavamo od ovakve prakse i ovakvih ocena, rekao bih kleveta. Ovo što sam pročitao odnosi se na ministra naše države. Ne možemo ovako govoriti o ministru naše države. Ovim dovodimo u pitanje ozbiljnost naše države. Dakle, za ovo je potrebno izneti vrlo, vrlo ozbiljne dokaze, bez obzira na to da li se izriče ovde, bez obzira na to što nas ovde štiti imunitet, ili se izriče na nekom javnom skupu. Optužba je isuviše ozbiljna i nije valjan osnov da diskutujemo o odgovornosti ministra pravde. Takođe, to me ne može inspirisati da glasam za nepoverenje ministru pravde, gospodinu Batiću. Ovaj predlog, naravno, sadrži jedan deo koji je logična posledica različitog političkog pristupa predlagača i DOS-a po pitanju odnosa prema međunarodnoj zajednici. O tome je dosta rečeno. Izjašnjavali su se o tome i građani na izborima. Ja ću ukratko reći ono što mislim, iz čega, normalno, izvodim i svoj stav o ovom delu optužbe na račun gospodina Batića. Dakle, međunarodna zajednica, Ujedinjene nacije, Haški tribunal, Karla del Ponte, pravila u međunarodnoj zajednici, to je realnost. Vrednosni sud o tim pravilima ovde nije bitan. Lično, ne volim da vidim Karlu del Ponte na televiziji, niti na bilo kom drugom mestu. Ali, jednostavno, kao odgovorni ljudi, te naše lične odnose, lični emotivni stav prema svemu tome moramo staviti na stranu i moramo se ponašati odgovorno. Saradnja sa međunarodnom zajednicom je neophodna. Svaki drugi pristup, svaka druga opcija koja bi išla na ignorisanje tih činjenica, te realnosti u kojoj mi živimo danas i ovde, pogubna je za naš narod. Čini mi se da nerazumevanje međunarodnih odnosa, međunarodne politike, pogrešne procene, prazno junačenje, kada je proizvelo ovo što je proizvelo, proglašeno je patriotizmom, a mislim da to nije bio patriotizam, nego prikrivanje onoga što je bila promašena politika. Mi se danas moramo ponašati vrlo odgovorno. Mislim da trenutno Vlada Republike Srbije i DOS imaju vrlo odgovoran pristup tome. Zbog toga svi argumenti koji su ovde navedeni kao kritika rada gospodina Batića u odnosu na međunarodne organizacije, u odnosu na Haški sud, za mene nisu osnovani i zbog toga ne mogu glasati za to, to jest da se smeni gospodin Batić. Dalje, određene konstatacije u ovom predlogu zaista nisu tačne. Ja ću to citirati:"Vladan Batić, kao ministar pravde i lokalne samouprave, suprotno Ustavu i zakonima, održao je konferenciju za novinare na kojoj je obavestio javnost da je uhapšen načelnik Službe državne bezbednosti Radomir Marković. O ovom hapšenju javnost je morao da obavesti predstavnik Ministarstva unutrašnjih poslova ili Javnog tužilaštva, polazeći od zakonskih ovlašćenja" i tako dalje, i tako dalje. Gospodo, ovo nije tačno. Ova optužba automatski otpada, ne može biti osnov da glasam za nepoverenje gospodinu Batiću. Štaviše, ovakvu vest o hapšenju šefa državne bezbednosti treba da objavi i sam predsednik Vlade. Po mom mišljenju, tu nema ničeg spornog. Nema kršenja zakona. Na kraju, što je mene zaista dosta rastužilo, ovaj predlog obiluje teškim uvredama. Mislim da je to krajnje neprimereno. To vređa ovaj dom, vređa sve nas. Mi ovde apelujemo jedni na druge na uzdržanost. Ja ću citirati na koje uvrede mislim. Ima ih dosta. Pomenuću one koje su zaista najgore. Rečenica počinje rečima: "Obrazovali su posebno veće za ovaj upravni spor u sastavu Milena Savatić i Olga Đuričić, kao sudije članovi koji se javno deklarišu kao članovi DOS-a, a i Aleksandar Dončić, kao predsednik veća koji je gnjida".Gospodo, u pitanju je sudija Vrhovnog suda. Ovde je za njega napisano da je on gnjida. Dalje: "... po direktnom nalogu Vladana Batića, predsednik Prvog opštinskog suda u Beogradu, Vojkan Simić, koji je godinama poznat kao podmitljiv čovek." Dakle, u ovom predlogu, o kome mi ovde treba ozbiljno da raspravljamo i da govorimo o odgovornosti republičkog ministra, za jednog sudiju Vrhovnog suda se navodi da je gnjida, za jednog predsednika suda da je podmitljiv. Ovakve reči imaju vrlo ozbiljne posledice u javnosti i ovakve optužbe, bez dokaza, krajnje su neodgovorne. Jednostavno, ja se pitam da li su to argumenti? Da li neko zaista misli da na ovakav način mi treba da utvrdimo odgovornost bilo kojeg državnog funkcionera? Naravno, ovoga puta je to ministar. To je ministar naše države, Republike Srbije. Da li je ovo prilog konstruktivnosti i toleranciji za koju se svi zalažemo? Na kraju, smatram da ovaj predlog, ne samo da ne sadrži argumente, činjenice i dokaze kojima se te činjenice potkrepljuju u prilog utvrđivanja odgovornosti ministra Vladana Batića, već je i u mnogim svojim delovima neprimeren i nedostojan ovog doma i teme o kojoj razgovaramo. Nadam se da ćemo u budućnosti, prilikom utvrđivanja odgovornosti bilo kog člana Vlade, raspravljati koncizno i na osnovu egzaktnih podataka iz domena nadležnog ministarstva (ako ste primetili, ko je pažljivo čitao, nijednog podatka ovde nema), kulturno, uz uzajamno uvažavanje i poštovanje institucija ove države, što je iznad svega važno, i poštovanje, u krajnjem slučaju, svih nas i našeg naroda. Zahvaljujem. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Replika.)
Niste pominjani ni vi, ni grupa. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Pomenut je predlagač.) O čemu ćemo ceo dan razgovarati, nego o predlogu predlagača. Nije to razlog za repliku. Svi poslanici razgovaraju sa papirom gde je predlog predlagača. To radimo dva dana. Kad se pomene predlog predlagača, ne može da bude replike. Imate pravo, po mojoj evidenciji, na celo jedno javljanje. Možete se javiti i treći put. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, posle njega Gvozden Jovanović, poslednji prijavljeni govornik.
Dame i gospodo poslanici, kao član Srpske radikalne stranke, lično smatram da gospodinu Batiću nije mesto u Vladi Republike Srbije. Nije mesto, zato što on ne ispunjava one moralne kriterijume i vrednosti koje bi trebalo jedan ministar da ima. U najmanju ruku, može da se kaže za njega da je dvoličan. Dvoličan je iz razloga zato što je sada ovde, pre 10-15-20 minuta izjavio za ovom govornicom da on nema mogućnosti ni prava nikoga da hapsi, nikome da naređuje, da ne može nikoga da zatvori. Pre samo nekoliko nedelja, za ovom istom govornicom je pretio svima nama iz opozicije, pa i SRS-u, da nam je spremio udobne ćelije po zatvorima i da možemo odmah da odemo tamo da se uverimo i da vidimo kakve su te ćelije. Znači, odmah, a ne da čekamo da nas njegovi sudovi osude na kazne zatvora. To da je dvoličan i ciničan, može da se vidi iz njegovog izlaganja kada je, pravdajući se ovde,izneo činjenicu da je napisao i krivičnu prijavu protiv predvodnika NATO agresije na SRJ. To reče gospodin Batić za ovom govornicom i osta živ. Osta živ zato što mu je taj isti Solana, protiv koga je i pisao tu krivičnu prijavu, došao u Beograd. Klasičan primer da se zločinac uvek vraća na mesto zločina. Gospodin Batić, umesto da ga uhapsi, jer sigurno je da može da naredi svojim sudovima da poštuju odluke i presude koje su doneli, pravdajući se sad da se nije čak ni sa njim sreo, međutim, ne može da se opravda zašto mu je u našem Beogradu, u našoj Srbiji, jednom pravom ratnom zločincu, jednom pravom masovnom ubici, raširio crveni tepih da ga sačeka. Taj isti čovek je osuđen presudama sudova koji su pod direktnom upravom gospodina Batića, na 20 godina zatvora. Sada gospodin Batić tvrdi da su te presude, pa možda i presuda koja je započeta po njegovoj krivičnoj prijavi, smešne, da je čitav postupak smešan, da su presude smešne. Ja ne znam da li mu je smešna "Sloboda" iz Čačka, da li mu je smešno to što je urađeno sa Varadinskim mostom, sa Mostom slobode, sa Žeželjevim mostom, sa mostom u Grdeličkoj klisuri, da li mu je smešan Aleksinac posle bombardovanja, da li mu je bilo smešno to što je NATO bacao kasetne bombe po Nišu, po civilima? Meni nije. Od kada je gospodin Batić ministar pravde i lokalne samouprave, iz zatvora su po raznim osnovama puštani teroristi i pravi ratni zločinci. Zločine su počinili na teritoriji Srbije, odnosno na teritoriji Kosova i Metohije. Gospodo, pustio je čak i zločinca koji je pred televizijskim kamerama izjavio da je silovao 9-godišnju devojčicu, kasnije i njenu majku, a zatim ih obe ubio. To sve pod izgovorom i odlukom Vrhovnog suda Republike Srbije da postupak koji je vođen protiv tih terorista nije bio materijalno ispravan. Ta presuda Vrhovnog suda, u svakom slučaju, izrečena je pod pritiskom Zapada i gospodina Batića, lično. Kada je puštao tih hiljadu i nešto pravih ratnih zločinaca, mogao je da uradi bar jednu dobru stvar za srpski narod. Mogao je bar da pokuša te ratne zločince da razmeni za 1.300 nestalih Srba na teritoriji Kosova i Metohije, da ih razmeni za žive ili za mrtve. Ako su mrtvi, bar da ih njihovi rođaci sahrane po našim pravoslavnim običajima, kako to gospodin Batić voli da kaže, da znaju gde su sahranjeni i možda da dođu njihovi članovi porodice da tuguju na njihovim grobovima. Gospodin Batić to nije uradio. Gospodin Batić je prodao te ljude za nekoliko miliona maraka ili dolara. To je njegov moral i to su njegove vrednosti kao čoveka. Kada je u pitanju "Galenika", tu pokazuje jedan svoj drugi deo ličnosti, koji se zove koristoljublje. Najveću fabriku lekova u Jugoslaviji je dao svom sponzoru, jednom od svojih američkih gazda. Da ne pričam o tome da, od kada je fabrika u rukama Milana Panića, "Galenika" više ne radi, da je samim tim gospodin Batić posredno ugrozio živote i zdravlje ljudi koji silom prilika moraju da koriste proizvode "Galenike". Gospodo, to se jednom ministru u svakom slučaju ne sme oprostiti. On i na taj način ne ispunjava uslove da bude ministar. O reformama u pravosuđu, kako ih sprovodi, SRS je uzimala kao primer međunarodni skandal - "Mercedes-Benz", više puta je o tome ovde diskutovano. Ja ga ne bih čitao. Ovde samo može da se povuče jedna paralela između vlasti koju je držao SPS i JUL i Batićeve vlasti. Ako se paralela povuče i ako se utvrdi da sve one radnje koje nisu bile u interesu pravde i koje je neko započeo, od kada je Batić ministar pravosuđa, na takav isti način su završene. Kome je u interesu da se utaja od 20 miliona maraka zataškava? Ima nekoliko interesa. Prvo, onaj ko je napravio tu utaju, njemu je interes da se zataška. Druga stvar, ako je već pronašao sponzora u Vladi, i njemu. Znači, ja sam za ovom govornicom više puta rekao, od promena koje ste obećali, koje će da se dese ovom društvu, desila se samo jedna. Sve radnje koje su bile loše u ovom društvu, nastavljene su i još su izraženijepod ovom vlašću. To je jasno čak i maloj deci. Kada smo već kod dece i brige za decu, za koju se gospodin Batić deklarativno zalaže, a deklarativno iz razloga zato što svojim postupcima hoće da amnestira odgovorne za bombardovanje NATO-a, da amnestira one koji su dali nalog da se ubijaju naša deca, izgleda mi da je gospodin Batić u toj svoj amnestiji zaboravio na Batajnicu, šta se tamo desilo od posledica NATO bombardovanja. Zaboravio je, a ja sada ne znam tačno, da li olimpijskog ili svetskog šampiona u matematici, devojku koja je poginula na mostu u vreme verskog praznika. Gospodo, ja kao roditelj nikada takvim ljudima neću da oprostim. Svoje dete sam vaspitavao na taj način da one tragedije i traume koje je imalo za vreme ratašto pre zaboravi. Od kada su neki ljudi na vlasti, vidim da sam u tome pogrešio. Od sada ću da je vaspitavam tako da to nikada ne zaboravi, sve ono što je doživela, od vaših, gospodo, zapadnih gazda, da ne zaboravi, da ne bi bila i cinična, i dvolična, i koristoljubiva, da ne bi bila kao gospodin Batić i kao svi oni koji ga u ovoj sali podržavaju. Hvala.
Poslednji prijavljeni govornik, narodni poslanik Gvozden Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam Gvozden Jovanović i dolazim iz Kragujevca, iz grada koji zovu - dolina gladnih. Ja sam u Upravnom odboru "Zastave" gde kažu da je "Zastava" crna rupa privrede Srbije. Kod sebe imam dokaze o poslovanju Grupe "Zastava", za period od kada sam ja u Upravnom odboru. Ovde sve lepo stoji, to ću da ostavim predsedniku Skupštine i narodu ove države Srbije, da vide kako se vladalo u "Zastavi". Potrošeno je milion maraka, znači milion maraka je rukovodstvo "Zastave" potrošilo, a ja ću na kraju da vam pročitam ljude koji su sedeli u tom Upravnom odboru. Milion maraka je potrošeno za finansiranje svojih stranaka, svojih lokalnih televizija, radija i raznoraznih tribina. Ovde sve lepo piše, to su nalazi "Zastave" i inspektorata i ja ću to javno predati ispred vas predsedniku Skupštine Republike Srbije. Tema je 30.000 radnika Grupe "Zastava" koji danas ne rade. Ne rade zato što je vođena politika kako je vođena. Odgovorni ljudi za to što Kragujevac danas zovu - dolina gladnih, a "Zastavu" - crna rupa srpske privrede, su sledeći ljudi: Milan Beko, Nikola Šainović, Tomislav Nikolić, Milovan Bojić, Slobodan Tomović, Borislav Milačić, Tomica Milenković i Slavica Đukić-Dejanović. Zamislite gde su ti ljudi sada? Neki su na putu u zatvor, neki su ispred kapije zatvora, a bogami pojedini su na putu da skoro budu u zatvoru. Mislim da je ministar pravde dr Vladan Batić odgovoran zato što su ti ljudi koji su upropastili srpsku privredu i ostavili 30.000 radnika bez posla još uvek na slobodi. Ako je za nešto odgovoran, odgovoran je zbog toga. Vreme je, dva minuta, neće biti ni još 50 sekundi, ispred vas dokaze koji optužuju ostavljam kod predsednika Skupštine Srbije da dostavi javnosti i pravosuđu. Hvala. (Narodni poslanik Gvozden Jovanović predaje predsedniku dokument.)
Zašto replika? Nisam ja zlonameran, već se povremeno isključim.
Ja sam bio član Upravnog odbora "Zastave" u vreme kada smo zaista uložili u "Zastavu" 30 miliona maraka. U vreme kada sam čak i gostujući na nekim televizijama, pa i na televiziji u Kragujevcu, ne lokalnoj, tamo nikada nisam bio, već na privatnim, rekao da smo možda nekim gradovima u Srbiji uzeli novac koji su s pravom očekivali da i oni malo budu pomognuti, a da smo mi koji smo iz Kragujevca bili tada u Vladi Srbije uzeli mnogo novca za "Zastavu" od Vlade Srbije i uložili u "Zastavu". Trideset miliona maraka ili tri milijarde, koliko ste vi rekli, 30 miliona maraka? Tri milijarde dinara smo uložili one teške 1999. godine, kada je bilo najteže. Ja sam član Upravnog odbora "Zastave" koja je proizvodila automobile sve do 5. oktobra. Ja sam član Upravnog odbora "Zastave" koja je svoje ljude vratila na posao, automobile prodavala Makedoniji, Hrvatskoj, Sloveniji, Republici Srpskoj, Egiptu. Ja sam član Upravnog odbora "Zastave" koga je sada neopravdano jedan čovek ovde optužio da je gradio televizije, radio stanice, a čak ste nam svima nagovestili mogućnost da idemo u zatvor. Ja ću sada da iskoristim priliku da pročitam to o Gvozdenu Jovanoviću, što je objavljeno u četvrtak u Kragujevcu, u novinama koje sigurno nisu radikalske. To je nezavisna, takozvana "Soroševska svetlost", a vi je svi znate. "Odložena sednica Upravnog odbora Vojne fabrike, na kojoj je na inicijativu potpredsednika Upravnog odbora "Zastave", Gvozdena Jovanovića (DHSS) i saglasnost generalnog direktora Zorana Radojevića (DHSS) na dnevnom redu bila smena direktora "Namenske", Đorđa Nestorovića pokrenula je niz aktuelnih pitanja i dilema u "Zastavi". Đorđa Nestorovića, direktora fabrike "Namenska" Fabrike oružja u Kragujevcu koji je to već duže godina, mlad čovek, ali je izdržao sve krize koje je fabrika imala i nikada se nije učlanio ni u jednu političku stranku. Đorđa Nestorovića najpre pitamo da li zna zašto je potpredsednik Upravnog odbora Gvozden Jovanović pokrenuo inicijativu za njegovu smenu? Pre zakazivanja sedniceUpravnog odbora "Namenske" od Radojevića sam dobio preporuku da se čujem sa Jovanovićem, jer me je nešto, kako reče, nanišanio. Nije mi bilo jasno zašto bi mene neko nanišanio, ali sam se, na Radojevićevo insistiranje, čuo telefonom sa Jovanovićem. U tom razgovoru nije naveo konkretne razloge za moju smenu, ali je nagoveštavao da za mene nešto ima. Pozvao sam ga da razgovaramo otvoreno, ali umesto toga on mi je rekao da se pripazim, da je on u osnovi vrlo opasan čovek i da o tome treba da povedem računa. Interni inspektorati mesecima su bili u vojnoj pošti da bi nešto našli, ali ništa nisu našli. Da razgovaram sa Jovanovićem preporučio mi je i predsednik Upravnog odbora "Zastave" Miodrag Savićević. Da li treba da vam kažem DHSS? Ne treba. Pitanje: Da li je "Geneks" tražio da deo ili svi izvozni poslovi "Namenske" idu preko firme predsednika Upravnog odbora "Zastave" Miodraga Savićevića?
Da li je to neki veliki tekst?
Nije, gotovo je. "Na početku ove godine išao sam u Italiju, odgovara direktor Nestorović, da pokušamo da uradimo neke poslove, a kada sam se vratio u Kragujevac zamenik generalnog direktora "Zastave" Bane Soldatović kruto me je pitao zašto nisam potpisao ugovor da nas "Geneks" zastupa u budućim potencijalnim poslovima u Americi i rekao da je Zoran Radojević zbog toga veoma ljut. Tada sam im jasno rekao da mi imamo "Zastavu impeks" koja je dobro radila sa Amerikom. Rekao sam, ako imate nova tržišta ili za već postojeća prolaz za neke proizvode kojih tamo nema, onda su ti poslovi vaši, ali da nam otimate postojeće poslove i tržišta ne dolazi u obzir. I da sam imao predlog takvog ugovora ja ga ne bih potpisao". Istovremeno ste ukinuli i "Zastavino" predstavništvo u Moskvi. Tobož više nećete ni sa Rusijom da sarađujete. Sudbina "Zastave" je zapečaćena. Vi ste to priznali za ovom govornicom, ali nemojte da prebacujete na bivši Upravni odbor odgovornost. Prebacite odgovornost na današnji Upravni odbor. Za pet meseci ove godine niste proizveli automobila koliko za jedan mesec prošle godine. Država je ista. Vladu čine samo drugi ljudi, ali je Vlada Srbije ona koja je zainteresovana za "Zastavu". Uostalom, predsednik Vlade Zoran Đinđić dva puta je obećavao daode u "Zastavu", da razgovara sa radnicima, pa nije smeo nijednom da ode, ali ako je u vašim rukama sudbina "Zastave", ako je u rukama Vladana Batića sudbina "Zastave" moji Kragujevčani znaju da od fabrike nema ništa. Ja sam ubeđen da vas čeka jako loš doček u Kragujevcu.
Ovo je bila dupla replika za kraj. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam, što se može proveriti, iako prijavljen za diskusiju, u cilju doprinosa da se sve ovo efikasnije završi od te diskusije odustao, ali zaista ovom prilikom izlazim samo zato da koristim pravo na repliku i da sperem ljagu koja je diskusijom stavljena na moje ime. Znate, postoji u Srbiji jedna poslovica koja kaže da dokon pop i jariće krsti i ja hoću da verujem da je samo zbog toga gospodin Gvozden Jovanović pomenuo moje ime i mene u nekom kontekstu koji se tiče "Zastave". Tačno je i hoću da kažem da sam bio član Upravnog odbora "Zastave", tačno je i to priznajem, da u "Zastavi" imam 30 godina radnog staža, da će moja supruga ovih meseci biti penzionisana u "Zastavi", da moj brat ima preko 30 godina staža u "Zastavi", da je pokojni otac 40 godina radio u "Zastavi", da je deda pokojni radio u "Zastavi" i da ja "Zastavu" izgovaram sa velikim "z" i da sam uvek kada je u pitanju "Zastava", možda i to gospodine Šumatovac ili zvani Šule, ali izađite pa recite da ja to radim i dokažite. Dakle, molim vas, želim da ponovim ime "Zastava", dakle za razliku od vas drugih koji ne znate šta je to "Zastava", da je to institucija, da je to sinonim, da je to pojam za Šumadiju, da je to izvor života svih onih koji u Šumadiji rade, a onda i Srbije i šire. Za razliku od vas ja to ime izgovaram sa velikim poštovanjem i otuda želim da kažem da nikada ne bih uradio nešto što bi "Zastavi" i njenim radnicima štetilo, pa ni sada kada tu "Zastavu" vode oni drugi koji, uslovno da kažem i dozvolite mi da prvi put zloupotrebim ovu govornicu, ne bi umeli ni dve nacrtane koze da vode i čuvaju. Prema tome, da se objasnimo malo oko toga ko šta zna da radi i ko je za šta stručan i nadležan. Priznajem da sam malo egzaltiran, ne zato što je upućena kritika da sam učestvovao u nekim zakulisnim radnjama ili radnjama koje mogu da se dokažu. Dakle, čikam i gospodina Gvozdena i sve druge da dokažu šta sam to ja radio u "Zastavi", a onda ću sa ove govornice da se svima javno izvinim. Međutim, ono što želim da ovom prilikom kažem, nisam dakle ništa što je za "Zastavu" vezano radio u nekom kontekstu koji "Zastavi" ne bi doneo koristi. Iz tih razloga želim da demantujem to što je ovde rečeno, a iz razloga dostojanstva, iz razloga doslednosti odustao sam od diskusije po ovoj tački, pa neću ni sada govornicu za to koristiti. Hvala vam lepo.
Treće javljanje, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle, rekao bih, sveobuhvatne rasprave po ovoj tački dnevnog reda, čini mi se, ja sam za razliku od nekih vaših poslanika, odavno i sa najviše uspeha završio pravopis i stilistiku. Meni "čak štaviše" i slične stvari nećete naći. To neki drugi govore, ja to nikada ne govorim. Hoćete da umirite ovog predsednika beogradske vlade koji je uvek najnepristojniji, najbahatiji i najosioniji? Je l( vi mislite da neko treba da vas se plaši? Šta vičete?
To možemo posle sednice, na stepenicama ili uz kaficu, kako hoćete.
Samo bi onda bilo dobro da ne bežite sa stepenica.
Ili uz kaficu.
Što se tiče rasprave, ona je pokazala da su srpski radikali i drugi poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije izneli niz elemenata, koji su pokazali koji su sve razlozi za smenu ministra Batića. Čini mi se da i dobar deo poslanika većine bi pokazao svoje opredeljenje na drugačiji način od onoga kako će verovatno biti, ukoliko ne prihvatite moj sledeći predlog. Naime, moj predlog je da u skladu sa članom 118. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije prihvatimo tajno glasanje. Dakle, u stavu 1. Poslovnika o radu se kaže da "Narodna skupština odlučuje tajnim glasanjem, kada je to predviđeno zakonom, ovim poslovnikom ili posebnom odlukom Narodne skupštine Republike Srbije." Smatramo da bi rezultati dobijeni tajnim glasanjem bili neuporedivo drugačiji i da bi predlog srpskih radikala najverovatnije bio prihvaćen. To je očigledno iz činjenice da predstavnici mnogih političkih stranaka nisu želeli da kažu ni jednu jedinu reč u odbranu ministra pravde. Ni jednu jedinu reč koja bi se suprotstavila argumentima srpskih radikala, pre svega, nije želeo da kaže, nijedan drugi predstavnik Vlade Republike Srbije. Mislimo da bi to kao jedno demokratsko načelo bilo korisno poštovati. Čini mi se i mislim da poslanička većina ne bi trebalo da ima ništa protiv. Ja bih pokušao da u nekoliko rečenica rezimiram sve ono o čemu smo govorili i da vas jošjedanput pred glasanje pokušam da ubedim da prihvatite predlog za izglasavanje nepoverenja, koji je podnelaposlanička grupa Srpske radikalne stranke. Naime, od 5. oktobra od kada je DOS stupio na vlast, Vladan Batić i njegovo delovanje postali su prava emanacija rada i delovanja DOS-ovog režima. Naime, od nasilničkog upada u zgradu Skupštine Savezne Republike Jugoslavije, pa do nemuštih opravdanjapo kojima je tu u pitanju mala šteta od dvezavese i nekoliko štokova koja će se odmah i u najhitnijem roku rešiti, pa do toga da smo čuli da je ta šteta preko nekoliko desetina miliona, što je mnogo različito, i to desetina miliona maraka, a ne dinara, što je suštinska razlika u odnosu na ono o čemu je govorio gospodin Batić. Da ne govorim o upadu u "Galeniku", sam se time hvalio, govorio je kako ga je u tome sprečavao predsednik SRS, dr Vojislav Šešelj, koji je drugačije govorio, drugačije izlagao i zalagao se da fabrika pripada našoj državi, našim radnicima, onima čija fabrika i jeste. Batić je želeo da to pripadne nekome drugom. Rekao bih nešto oko prinudnih mera, jer, jedan od poslanika ovde, izuzev činjenice da su govorili o tome kako treba pohapsiti sve opozicione poslanike, reče kako treba zabraniti sve opozicione stranke izuzev onih koje će da im podilaze, pa da napuštaju i ove rasprave, nalazeći neke druge razloge da se ne bi zamerali vlastima ili pojedinim ministrima za koje smatraju da su opasni. Dakle, i takvih predloga je danas bilo. I pored svega toga, najgori predlog je bio onaj koji je govorio da svuda gde nije DOS pobedio treba da se ukine lokalna samouprava i da DOS počne da upravlja tim opštinama, jer je izvršeno tzv. delegitimisanje lokalnih samouprava. Moram da kažem, ako je to tačno, onda bi DOS trebalo da siđe sa vlasti u mnogim u opštinama u Republici Srbiji. Nije gospodin Ivković dao tačnu informaciju o svim rezultatima izbora. Naime, preskočio je neke u kojima su radikali neuporedivo uspešniji od socijalista, posebno u Vojvodini, posebno u Staroj Pazovi, ali, recimo, u Odžacima nije to još rešena situacija. Imate tri za DOS, dva za SPS, jedan za radikale, u Staparu je 4:2 za DOS, protiv radikala itd. Ali, sve u svemu, hoću da vam kažem da DOS-ova većina i DOS-ova popularnost pada. Ako ćete to da imate u vidu, pitanje je da li biste držali Republičku vladu, a kamoli sve lokalne samouprave, ali postoji ono što se zove legalitet, i to ne sme ni u jednom trenutku da se smetne s uma, ni u jednom trenutku da se zaboravi. Ja bih podsetio na jednu izjavu ministra pravde, Vladana Batića, koji je rekaou "Glasu javnosti", 30.1.2001. godine: "Presude čelnicima NATO-a predstavljaju pravne farse i lakrdije, one će biti revidirane". Po kom to pravnom aktu, može li mi neko reći, po kom to zakonskom osnovu ministar pravde ima pravo da izgovori, a kamoli da se to posle toga uzima kao gotova činjenica, kao svršena stvar u nekom pravnom postupku, nepostojećem i svima nama neznanom, gde to i u kojoj to zemlji ima? Neki su sa ove govornice pozivali ministra pravde da hapsi. Pa to je razlog zbog čega mi tražimo njegovu smenu, to je suštinski razlog, i za one neznalice koje ne umeju da čitaju Ustav, za one neznalice koje ne umeju da čitaju zakone, to je razlog za smenu. Nije to njegov posao, nije to posao ni medija, štampanih, ni elektronskih, ni vaš, niti bilo čiji drugi, to samo pokazuje vašu osionost, bahatost, neodgovornost i nesposobnost, i ništa više. Moram samo da podsetim na nekoliko primera koji su drastični i u ovom slučaju vrlo srodni svemu ovome o čemu govorimo - kako je dvostruka pravda bila za različite ljude. Rekao je jedan čovek malopre, mogao sam da se složim sa njegovom diskusijom, mislim da je iz vladajuće većine - ne treba tako govoriti, na takav način se obračunavati sa našim ministrima. Izvinite, a ko je sa crnim čarapama na glavama hapsio bivšeg predsednika, ma šta god ja mislio o Slobodanu Miloševiću, sa crnim čarapama na glavama, na koje sve načine? A kažite mi šta je sa onim kriminalcem Bogoljubom Arsenijevićem-Makijem, sa onim koji je javno priznao da je spalio zgradu Savezne skupštine, sa onim kod koga je pronađeno naoružanje, uhvaćen u vršenju krivičnog dela, ali je odmah posle toga pušten? Odmah posle toga je pušten, na intervenciju ovog Koštuničinog savetnika Nalića i ljudi iz Ministarstva pravde. Pa gde to ima, u kojoj to zemlji ima? Što se tiče tih heklera koje pominjete, oni su posebna tema.Posebna su tema zato što su novine objavile da su pronađeni u automobilu Vladana Batića. Dobro bi bilo da Vladan Batić kaže da su te novine lagale i da nisu u njegovom, nego u nekom drugom automobilu. I ono što predstavlja (zato sam to ostavio za kraj, da vas još jedanput podsetim), to je sudbina Milomira Stakića i sudbina Blagoja Simića. Svi mi možemo jedni drugima da kažemo šta god hoćemo, vratićemo se kući svojim porodicama, a posle onoga što je učinjeno ovoj dvojici, pitanje je, i nije to smešno ni malo, pitanje je da li će ova dvojica, i Milomir Stakić, i Blagoje Simić ikada više videti svoje porodice. I ta hladnjača o kojoj govorite je posebna prevara, koja služi za satanizaciju celog srpskog naroda, a da i ne znate šta se desilo, a vi hoćete celokupan srpski narod da optužite za zločine i da svi Srbi moraju zbog toga da odgovaraju. Samo bih rekao još nekoliko rečenica. Kada kaže gospodin Batić da je pravda prema svima ista - bivši, nekadašnji ministar Ratko Marčetić, zbog izjava Vladana Batića tužio ga je sudu. Četiri puta su bila zakazivana ročišta, nijedanput se nije pojavio. Toliko o istini koju neko zastupa, toliko o istini koju neko brani i toliko o istini koju neko napada. Ja bih samo rekao na kraju i da su demohrišćanske stranke, naravno, vezane pre svega za katoličke zemlje, za one zemlje u kojima je potpisan konkordat, za one koji to ne znaju, a tek kasnije su počele da se pojavljuju u nekim drugim zemljama. Što se tiče Rumunije, baš ta stranka koju ste pomenuli nema veze ni sa Rumunijom, ni sa pravoslavljem. E, tako je i prošla. Isto su je Amerikanci doveli, kao što su doveli i stranku kojoj pripada Vladan Batić, sa istim imenom i na isti način. Ja bih još na kraju rekao, pozivajući vas da prihvatite predlog SRS, i za tajno glasanje i za izglasavanje nepoverenja ministru Batiću, pošto je neko ovde, poput nove ere, pokušao da proslavi i peti oktobar i vikao "živeo 5. oktobar", nekada su neki vikali "živeo 29. novembar". Danas neki viču "živeo 5. oktobar". Ja moram da kažem da se nadam da će oba ta datuma što pre da umru u srpskom narodu, jer tek tada Srbiji i srpskom narodu može da bude bolje. Hvala vam najlepše.
Zaključujem pretres. Podsećam vas da se o predlogu da se izglasa nepoverenje i razreši član Vlade, shodno članu 184. stav 1. Poslovnika odlučuje tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasa javno. Predlažem da Narodna skupština o Predlogu za izglasavanje nepoverenja i razrešenje ministra pravde i lokalne samouprave, dr Vladana Batića, glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Da li ima drugih predloga? (Nema.) Prvi se podrazumeva, taj se podrazumeva. Ako nema drugih predloga, stavljam na glasanje predlog da se o Predlogu za izglasavanje nepoverenja i razrešenje ministra pravde i lokalne samouprave dr Vladana Batića, glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Molim narodne poslanike da se o tom predlogu izjasne. Za 122 narodna poslanika, protiv 47, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se o ovom predlogu glasa javno, upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Pošto se Narodna skupština odlučila za ovaj način glasanja, podsećam vas da se, shodno članu 93. stav 7. Ustava Republike Srbije i članu 184. stav 2. Poslovnika, odluka o izglasavanju nepoverenja i razrešenje pojedinog člana Vlade smatra usvojenom, ako je za nju glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog grupe od 23 narodna poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke za izglasavanje nepoverenja i razrešenje Vladana Batića funkcije ministra pravde i lokalne samouprave u Vladi Republike Srbije. Za 45 narodnih poslanika, protiv 88, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 44, ukupno 177 narodnih poslanika. Pošto je za predlog grupe od 23 narodna poslanika glasalo 45 narodnih poslanika, što nije dovoljno, konstatujem da Narodna skupština nije izglasala nepoverenje, nije donela odluku o razrešenju dr Vladana Batića funkcije ministra pravde i lokalne samouprave u Vladi Republike Srbije. Molim vas da ne napuštate salu, imamo poslanička pitanja. Imamo jednog prijavljenog narodnog poslanika, gospodin Lazar Marjanski. Molim vas da ne napuštate salu, imamo poslanička pitanja, to je uobičajeno. Ovo je završetak sednice i nema druge prilike, u okviru ove sednice se poslanička pitanja postavljaju. Molim vas da budete malo strpljivi, sem ukoliko ne budemo imali 50, onda razumem vaše nestrpljenje.
Hteo bih da postavim nekoliko pitanja. Prvo pitanje, koliko je obolelo ljudi od raka, leukemije i sličnih bolesti u zemlji zbog uticaja rafinerije, u periodu od 1990. godine do danas, kao i da li je tendencija rasta oboljenja. Drugo pitanje - u kojoj meri je ekološka katastrofa u atarima Melenci, Taraš, Elemir, Kumane i Mihajlovo, zbog hemijskog otrova koje ispuštaju prilikom tehnološkog sagorevanja rafinerije. Treće pitanje, zašto je obustavljen krivični postupak protiv "Naftagas Euromonta" iz Beograda, Tošin bunar 128, gde su direktno krivci za havariju u Rafineriji Novi Sad, gde je poginuo radnik Vujanović iz Melenaca. Tada se prikrila i sakrila istina intervencijom ljudi iz rafinerije. Ljudi koji rade tamo nisu poštovani, kao ni zaštitom na radu, a mnogi ljudi nisu položili stručne ispite. Dokle će nestručne firme, poput "Naftagas Euromonta" da rade složene poslove po rafineriji, dokle će neko stajati iza njih. Četvrto pitanje...
Gospodine Marjanski, ja sam dužan da vas upozorim da ovo nije u skladu sa Poslovnikom. Vi znate kako je regulisano, naravno, zaista najmanje vama to želim da kažem. Jednostavno, nije u redu postavljati poslanička pitanja za minut i po, a poslanička pitanja u skladu sa Poslovnikom moraju da imaju jasnu adresu, jasnog čoveka, odnosno ministarstvo u Vladi, da bude jasno formulisano, ne može to da bude pitanje dokle će da traju zloupotrebe itd. Mislim, to nisu poslanička pitanja.
Prvo pitanje je upućeno Ministarstvu zdravlja, drugo pitanje Ministarstvu ekologije, a gospodine predsedniče, ako nije u redu, nema problema, ja ću prekinuti.
Izvolite, nastavite, samo, molim vas, jasno precizirajte. Nastavite, molim vas.
Uvek kada su se do sada postavljala pitanja, ali do sada u ovom sazivu nisu, zna se uvek kome je upućeno. Sigurno, kada se radi o zdravlju da je Ministarstvo za zdravlje, a nikako Ministarstvo za industriju. Ja se izvinjavam.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Imam dva pitanja i biće vrlo kratko. Vladi Republike Srbije i ministru za više i visoko obrazovanje sam postavio pitanje - kada će Vlada Republike Srbije poništiti rešenje ministra za više i visoko obrazovanje. Dobio sam odgovor sa kojim nisam zadovoljan. I dalje tvrdim da je ministar Gašo Knežević zloupotrebio položaj, kada je ukinuo odluku dekana Pravnog fakulteta, a na koju je saglasnost dao i prethodni ministar za više i visoko obrazovanje. I dalje tvrdim da je udaljavanje dr Vojislava Šešelja sa Pravnog fakulteta motivisano isključivo političkim razlozima. Takođe, da je dr Gašo Knežević morao da zna da nije ovlašćen da na osnovu službenog nadzora ukida pojedinačni pravni akt dekana, a gde dekan odlučuje po pojedinačnim pravima i obavezama i odgovornostima nastavnika i njihovih odnosa. Zato Vladi Republike Srbije postavljam novo pitanje: Da li postoji odgovornost članova Vlade koji štite Gašu Kneževića, ministra za više i visoko obrazovanje, koji je doneo nezakonitu odluku o udaljavanju prof. dr Vojislava Šešelja sa Pravnog fakulteta. Drugo pitanje, DOS u Nišu je doneo listu kandidata za v.d. direktora osnovnih i srednjih škola u Nišu i okolini koji treba da imaju podršku DOS-a. Jedan od uslova je da niko ne bude direktor, pardon, jedan od uslova da neko bude direktor je i to da ranije nije bio i da sada nije član SRS-a, SPS-a ili JUL-a. Evo dokumenta i evo propozicije,gde jasno piše na tom dokumentu. Mislim da je ovo neodrživo, nezakonito i da se radi o ugrožavanju ljudskih prava. Ko može sprečiti da neko ko ispunjava sve uslove bude direktor škole samo zato što je pripadao ili pripada nekim političkim partijama, ako ispunjava sve zakonom propisane uslove. Hoćete li silom terati ljude da se učlanjuju u DOS? Pitam Vladu Republike Srbije i ministra za visoko i više obrazovanje - da li je ovo zakonom predviđen kriterijum i šta će u vezi sa ovim učiniti.
To je pomalo sve neozbiljno, po mom uverenju. Izvolite. Gospodin Nikolić.
Gospodine predsedniče, želim samo da se pozovem na član 193, a želim najpre da komentarišem odgovor na poslaničko pitanje koje sam uputio....
Vi imate samo pravo na repliku, vama je na sednici oduzeta reč.
Ja bih vas zamolio da pročitate....
Jao, to je druga tačka, izvinite. Premorili ste me stvarno.
Izgleda, predsedniče, da se sami premarate negde, ovde se niste premorili, ovde ste odsedeli ceo dan. Dakle, 2. marta postavio sam pitanje Vladi Republike Srbije koje se odnosilo na rešenje ministra Gaše Kneževića koji je ukinuo odluku dekana Pravnog fakulteta označenu sa 02 broj 42/6 od 3. februara 2000. godine, kojom je dr Vojislav Šešelj izabran u zvanje i na radno mesto redovnog profesora za nastavni predmet Politički sistem. Time je ministar Gašo Knežević ispunio javno izrečenu pretnju da će Vojislav Šešelj biti oteran sa Pravnog fakulteta, ako on bude ministar. U međuvremenu, prof. dr Vojislav Šešelj uputio je urgenciju Vladi Republike Srbije 2. aprila ove godine, upozorio Vladu na sve povrede zakona koje su učinjene u njegovom slučaju, upoznao sa tim povredama detaljno i pozvao Vladu Republike Srbije da se o tome izjasni,pošto je očigledno da ministar pravde zadržava sudski spor u kome je već jedna presuda doneta u korist Vojislava Šešelja,po kojoj Pravni fakultet mora da ga vrati u radni odnos,u skladu sa njegovom kvalifikacijom. Postavljam pitanje Vladi Republike Srbije - dokle misli da ćuti o slučaju proterivanja prof. dr Vojislava Šešelja sa Pravnog fakulteta i dokle će da trpi da joj se pripisuje sve ono što se pripisivalo nekada Titu i komunistima. Mada je Tito obračune sa nepodobnim profesorima ipak vršio na jedan drugi način, angažujući u vezi toga čak i Narodnu skupštinu tadašnje Socijalističke Republike Srbije. Moje poslaničko pitanje na osnovu člana 190. upućeno je predsedniku Vlade i ministru industrije. Godine 1999. Srbijom se pronela vest da će se u "Zastavi" u Kragujevcu pakovati strane cigarete. Vest je objavio Milan Beko, tadašnji predsednik Upravnog odbora "Zastave" i - moram da kažem - tadašnji uspešni predsednik Upravnog odbora "Zastave", ma šta vi o njemu mislili i ma kako vam to izgledalo. To je čovek koji je vratio život u Fabriku automobila u Kragujevcu. Izjava je dočekana na nož od tadašnje opozicije koja je ubedila radnički Kragujevac da će im neko oteti fabriku koju su godinama gradili i predati je trovačima naše dece, uništavajući usput srpsku duvansku industriju. Sada se pronosi ista vest, samo je lansiraju ministri DOS-a i rukovodstvo Fabrike automobila koje je DOS, odnosno DHSS postavio. Vlada Srbije duguje odgovor na tri pitanja u vezi sa ovim. Prvo pitanje - da li je to istina, ko sklapa ugovore, sa kojom firmom se sklapaju ugovori, koje će hale biti korišćene za to, koliko će radnika biti zaposleno i kolike će štete od toga pretrpeti, prvo, naša duvanska industrija, a onda i naša deca. Zbog našeg tržišta se ta fabrika ovde radi. Fabrika automobila je ukinula svoje predstavništvo u Moskvi. Verovatno žele da izvoze u Ameriku -ne znam samo šta -preko firme "Geneks" Miodraga Savićevića koji je pre 20 godina upropastio "Zastavin" izvoz u Ameriku. Moje pitanje je: koliko je automobila proizvedeno u "Zastavi" od 5. oktobra 2000. godine? Drugo pitanje: koliko je automobila prodato iz "Zastave" od 5. oktobra 2000. godine, otkako je DOS preuzeo Fabriku automobila u Kragujevcu? Podatke o tome koliko je proizvedeno i prodato do 5. oktobra daću ja predsedniku Vlade i resornom ministru kad mi budu odgovorili na ova pitanja.
Ne znam šta ovde radim kao predsedavajući. Ovde nas nema 20.
Nama ne treba kvorum. Potrebni su nam ministri i predsednik Vlade.
Ima dosta poslaničkih pitanja. Ne vredi da prozivam, kad ovde ima 15 ljudi. Jedino da sutra ujutru u 10,00 sati nastavimo i završimo sednicu. Inače, imam 16 prijavljenih. Ima reč gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da kažem da se često događa da nemamo kvorum, kao što je i sada očigledno da nemamo više od 125 poslanika u sali. To je evidentan slučaj i sada. Pozvao bih vas na šire tumačenje norme i na činjenicu da niko do sada nije ukazao na to, pa da na taj način završimo ovu sednicu redovnog zasedanja. Čini mi se da to predstavlja najpametniji način. Mislim da bi se sa tim saglasili svi ostali poslanici. Mislim da bi to bilo i u vašem interesu i u interesu Skupštine Srbije. Ne vidim šta bi neko dobio time ako bismo sada prekinuli sednicu, pa to ostavili za sutra ili neki drugi dan. Ovo je jedan običan, ali vrlo racionalan predlog koji bi trebalo da prihvate svi poslanici koji su sada u sali, kao i predsednik. Posebno mislim da bi bilo važno pitanja na ovakav način uputiti, i posredstvom javnosti,jer je pitanje da li će neki od gorućih problema trenutno u Srbiji biti rešeni i da li će biti shvaćeni sa svim onim što se danas dešava, ako se ne nastavi sa današnjom sednicom, pri čemu posebno mislim na pitanje kao što je pitanje restrikcija električne energije.
Ceo dan mi prigovarate da kršim Poslovnik, a sad tražite od mene da kršim Poslovnik. Ja to ne mogu da uradim. Samo je pitanje šta da uradim sa ovom sednicom. Ne mogu da stavim na glasanje da je završena, jer nema kvoruma. Ne mogu da je prekinem, da pravim pauzu, besmisleno je. Jedino da pokušamo sutra u 10,00 časova. Opet je to ona ista priča. Bez generalnog dogovora kako će Skupština raditi, teško da će biti valjana. Imamo 16 prijavljenih do sada. Imamo pitanje o tome koliko je automobila proizvodeno, dokle će zloupotrebe i slično. To nisu poslanička pitanja. Činjenica je da nemamo kvorum.
Iz ranije prakse znam da za postavljanje poslaničkih pitanja kvorum nije potreban.
Ne znam kakva je bila ranija praksa. Ja imam pred sobom Poslovnik i trudim se da ga što više primenjujem. Očigledno je da kvoruma nema. Ja ne mogu baš u svemu kopirati Tomića, a prigovarate mi da sam gori od njega. Sad mi kažu i radikali i DOS da kršim Poslovnik.
Gde su poslanici DOS-a?
Ostaje nam da pokušamo sutra u 10,00 časova. Evidentno je da nemamo kvoruma. Moramo da prekinemo. Ja ne mogu da se maltretiram. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, mnogobrojni, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Nemam podataka o službenoj evidenciji. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice, molim vas da utvrdimo kvorum. Mislim da nema potrebe da čekamo, da ispoštujemo proceduru koja je uobičajena u ovakvim situacijama. Konstatujem da je u sali prisutno 54 narodna poslanika. Pošto nemamo kvorum, dajem pauzu do 11,00 časova. [[Posle pauze - 11,10 časova.]] Mislim da nema potrebe da utvrđujemo kvorum, pošto je očigledno da ga nemamo. Podsećam vas da smo na jučerašnjoj sednici, posle 25 dana rada, iscrpli dnevni red Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini i prešli na usmeno postavljanje poslaničkih pitanja. Pošto je jedan broj narodnih poslanika postavio poslanička pitanja, konstatovali smo da ne postoje uslovi za usmeno postavljanje poslaničkih pitanja, odnosno da ne postoji kvorum za rad Narodne skupštine, pa je sednica prekinuta. Kako ni danas nemamo kvorum za rad, pa ne možemo da nastavimo sa postavljanjem poslaničkih pitanja, molim narodne poslanike koji su želeli da postave poslanička pitanja ili Vladi ili pojedinim ministrima da to, u skladu sa Poslovnikom, učine pisanim putem. Istovremeno vas podsećam da je za sutra, s početkom u 10,00 časova, zakazana sednica Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije.