Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuju 102 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 94 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika, te da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, shodno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde, gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Ministarku i njih dvojicu, naravno, pozdravljam. Nastavljamo rad po dnevnom redu. Prelazimo na 1, 6. i 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O UREĐENjU SUDOVA I SEDIŠTIMA I PODRUČJIMA SUDOVA I JAVNIH TUŽILAŠTAVA I IZMENAMA ZAKONA O PREKRŠAJIMA (zajednički načelni pretres) Saglasno Odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1, 6. i 7, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, 9 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta 12 sekundi; Poslanička grupa Napred, Srbijo – 24 minuta; Poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 14 sekundi; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Molim poslaničke grupe, ako to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o uređenju sudova, Predlogu zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava i Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o prekršajima. Da li neko želi reč? Ima reč gospodin Samardžić, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, poštovani članovi predsedavajući, javljam se po članu 226. Poslovnika. Naime, juče, kasno, saznali smo – da je Priština odbila sporazum od šest tačaka. [[Žagor.]] Moje pitanje je usmereno na Vladu i na ministra spoljnih poslova.
Gospodo narodni poslanici, omogućite da čujemo gospodina Samardžića.
Moje pitanje, zapravo zahtev, jeste da se da objašnjenje i obaveštenje – otkud Priština u ovom dogovoru? Mi smo poslednjih dana, iz nekih polutajnih kanala, saznavali da se vode neki razgovori sa predstavnicima UN, da su njihovi predstavnici ovde u Beogradu i da su to razgovori koji se vode isključivo između Beograda i predstavnika Generalnog sekretarijata UN. Priština tu nije bila pominjana. Znači, ipak, ne obaveštavajući javnost, vođeni su razgovori i sa Prištinom, makar posredni. Ne samo da je naše državno rukovodstvo pristalo da se Euleks razmesti na KiM, ne samo da je pristalo da se primeni Ahtisarijev plan, a Euleks čini njegov jedan veoma važan deo, nego je naše rukovodstvo pristalo i da se povedu poststatusni razgovori, dakle, ide se i korak dalje. Dakle, vođeni su razgovori da i Priština prihvati sporazum od šest tačaka – to smo juče saznali. Ovde ne moramo da ulazimo u samu stvar. Mi ćemo to učiniti kada bude dnevni red i tačka o izglasavanju nepoverenja Vladi, ali hoću da vam skrenem pažnju – da smo bili u pravu sve vreme kada smo tražili da se vodi razgovor o Kosovu, ili povodom Rezolucije ili povodom izglasavanja nepoverenja Vladi, zato što smo bili protiv toga da se iza zatvorenih vrata vodi ovakva vrsta državne politike. Nije to, samo, iza zatvorenih vrata, prihvaćen Euleks sa nekakvim uslovima, o kojima ćemo govoriti kada bude vreme, nego je prihvaćen i razgovor sa Prištinom. To je, zapravo, početak tih dobrosusedskih odnosa, u koje nas polako uvaljuju. Za početak, mogu samo da vam kažem da će posle prihvatanja Euleksa sledeća tačka biti prihvatanje četrnaest tačaka Išingerovog plana. Dakle, ne samo da je odbačeni Ahtisarijev plan prihvaćen sa naše strane, nego je i odbačeni Išingerov plan iz druge faze pregovora u prilici da bude vrlo brzo primenjen. Ne znam da li naše rukovodstvo ovo čini iz diplomatskog diletantizma i neznanja ili to čini iz neke svoje namere. (Predsednik: Vreme.) Bojim se da je pomalo i jedno i drugo u pitanju. Ali ono što znam jeste da Skupština o tome mora da raspravlja. Dakle, mi čekamo ovu tačku dnevnog reda i onu narednu sednicu koju nismo dobili sada, zbog proste verbalne smicalice kojoj smo bili izloženi na prošloj sednici Skupštine. U svakom slučaju, o ovoj stvari se mora raspravljati. Vodi se tajna politika i to politika koja ide protiv interesa naše države.
Ima reč gospodin Aligrudić, po Poslovniku. Htela bih samo da vas obavestim da su ovlašćeni predstavnici o ovoj tački dnevnog reda: gospodin Jovan Palalić za Poslanička grupu DSS, i Ratko Vlatković za Poslaničku grupu Za evropsku Srbiju.
Hvala vam. Javljam se povodom povrede Poslovnika, član 27, u kome stoji da – predsednik Narodne skupštine vrši poslove predviđene Ustavom, predsedava sednicama Narodne skupštine, stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine i vrši druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom. Kada je predata inicijativa za pitanje poverenja Vladi vi ste bili dužni da tu inicijativu stavite na dnevni red prve naredne sednice, kako stoji u propisima. Vi to niste učinili, nego ste izmislili da to ne možete tada da učinite, da bude ona prva naredna sednica, zapravo, ona sledeća nakon ove sednice. Time ste, svakako, prekršili Ustav i zakon. Cela ideja da se raspravlja o tom pitanju nastala je zbog vrlo neobične situacije u kojoj se država nalazi, da neko, a ko, to još uvek ne znamo, jer vidimo da Vlada, sa jedne strane, ne postoji na način na koji to naš ustavni sistem predviđa, jer u ime Vlade za sve projekte, za sve stvari u ovoj državi govori isključivo jedan glasnogovornik, a to je Boris Tadić. Mogli ste sinoć da vidite na televiziji, televizijske priloge, u TV ''dnevniku'', kako na B92 tako i na RTS i na ostalim televizijskim stanicama, gde Boris Tadić govori o svemu što je najvažnije, a što su poslovi Vlade Republike Srbije, uključujući i spoljne poslove. Naravno, imali smo prilike da vidimo i Vuka Jeremića ovih dana. Oni su govorili, a Vuk Jeremić naročito, o tome – kako se ne vode nikakvi tajni pregovori između EU i Srbije o implementaciji Euleksa, nego da se, navodno, isključivo vode razgovori sa UN. To prosto nije tačno, jer sve vesti koje čujemo u međuvremenu i sve što možemo čitati između redova upućuje na to da se zapravo, vode tajni pregovori sa određenim predstavnicima EU, koji očigledno ovde nisu identifikovani kao zvanični sagovornici. Za razliku od ranije politike, ranije dogovorene državne politike, sada se očigledno vodi tajna, a ne državna politika. Ona ima cilj da se implementira nešto što za svoj osnovni i krajnji cilj ima, što god se formalno o tome reklo, nezavisnost KiM. To je nešto što mi nećemo nikako ovde da priznamo, ili što vladajuća većina ne želi da prizna da je njihov isključivi cilj, upravo, implementacija Sporazuma o Euleksu. To je Sporazum EU same sa sobom, jer sa Srbijom nikada taj sporazum nije napravila. Ali, očigledno je da je na pomolu pravljenje jednog scenarija, odnosno taj scenario je napravljen, samo je njegova realizacija u pitanju, da bi neki tzv. sporazum u UN, sa šest tačaka, koje navodno albanska strana, evo čujemo, neće da prihvati, a i to će biti verovatno gotovo za dan ili dva, stupio na snagu, sa idejom da bi taj sporazum trebalo da bude statusno neutralan. To su gluposti. To bi bilo isto kao kada bismo rekli da može biti nezavisno Kosovo, pod uslovom da ono bude statusno neutralno. To je otprilike ta vrsta logike. Mislim da vam ovo, dame i gospodo, neće tako lako proći, a slavlje koje budete pripremili, nakon eventualnog stupanja na snagu takvog sporazuma ili usvajanje u UN, zadržaćete za sebe, jer građani Srbije za to nemaju ni pravo, ni obavezu da trpe. [[Aplauz.]]
Da li predstavnik predlagača, gospođa Snežana Malović, ministar pravde želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovana predsednice Skupštine, poštovano predsedništvo, dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici, svaki mudar političar zna da upravo od stepena nezavisnosti pravosuđa zavisi njegov položaj kao građanina. Koliko za vreme svog mandata otvori vrata demokratizaciji institucija, toliko će njegov interes, kao građanina Republike Srbije, biti zaštićeniji. Stoga, posebna čast i zadovoljstvo mi je što je danas na dnevnom redu rasprava o zakonima koji uređuju organizaciju pravosudnih organa. Navedeni zakoni, sa jedne strane, predstavljaju usklađivanje zakona iz ove oblasti sa odredbama Ustava Republike Srbije, a sa druge strane, donose nova rešenja koja će dovesti do suštinske reforme pravosudnih organa i doprineti povećanju njihove efikasnosti i poboljšanju kvaliteta njihovog rada. Narodna Skupština će danas raspravljati o sledećim zakonima: Zakonu o uređenju sudova, Zakonu o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava i Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o prekršajima. Sada bih vas u najkraćim crtama upoznala sa najznačajnijim rešenjima sadržanim u svakom od navedenih zakona. Što se tiče Zakona o uređenju sudova, Predlog zakona o uređenju sudova predstavlja zakonsku razradu člana 143. Ustava Republike Srbije prema kome sudska vlast u Republici Srbiji pripada sudovima opšte i posebne nadležnosti, a da se osnivanje, organizacija, nadležnost i uređenje sudova uređuje zakonom. Predlog zakona o uređenju sudova podeljen je na devet glava, i to: načela, spoljašnje uređenje sudova, nadležnost sudova, unutrašnje uređenje suda, sudsko osoblje, pravosudna uprava, obezbeđenje suda, sredstva za rad sudova i prelazne i završne odredbe. Među načelima u Predlogu zakona treba posebno pomenuti načelo zakonitosti, koje je proklamovano i Ustavom Republike Srbije. Ovo načelo određuje da se sudovi mogu osnivati i ukinuti samo zakonom, kao i da se ne mogu osnivati privremeni, preki i vanredni sudovi. Pored toga, sudska nadležnost se određuje samo Ustavom ili zakonom, a sud ne može odbiti da postupa u stvarima koje su mu stavljene u nadležnost. Sledeće važno načelo jeste načelo nezavisnosti sudske vlasti, prema kome je sudska vlast nezavisna od drugih grana vlasti. Predlog zakona sadrži odredbu koja se odnosi na zabranu uticaja na sud. Posebno se naglašava zabrana uticaja korišćenjem javnog položaja ili uticaja putem sredstava javnog informisanja. Takođe, propisano je da su sudske odluke obavezne za sve i da se mogu preispitivati samo u zakonom propisanom sudskom postupku. Načelo javnosti podrazumeva da je raspravljanje pred sudom javno i da se javnost može ograničiti samo zakonom, u skladu sa Ustavom. Glava druga sadrži odredbe koje se odnose na spoljašnje uređenje suda. Predlogom zakona, u skladu sa Ustavom, određeno je da u Republici postoje dve vrste sudova, a to su, sudovi opšte i sudovi posebne nadležnosti. Sudovi opšte nadležnosti su: osnovni sudovi, viši sudovi, apelacioni sudovi i Vrhovni kasacioni sud. A, sudovi posebne nadležnosti su: privredni sudovi, Privredni apelacioni sud, prekršajni sudovi, Viši prekršajni sud i Upravni sud. U skladu sa navedenom ustavnom odredbom, najviši sud u Republici Srbiji je Vrhovni kasacioni sud koji je nadležan za odlučivanje o vanrednim pravnim lekovima na odluke nižih sudova. Ovakva podela nadležnosti predstavlja normativni okvir za najracionalnije i najefikasnije uređenje i podelu nadležnosti sudova u Republici Srbiji. Predlogom zakona je određeno da su sudovi republičkog ranga, pored Vrhovnog kasacionog suda, i Privredni apelacioni sud, Viši prekršajni i Upravni sud, koji se osnivaju za teritoriju Republike Srbije. Predlog zakona predviđa da se sudske radnje mogu obavljati i van sedišta suda i to tako što se mogu održavati sudski dani u skladu sa sudskim poslovnikom. Takođe, zakon predviđa obrazovanje sudskih jedinica. Predlog zakona, takođe, uređuje vreme preduzimanja sudskih radnji. Posebnu novinu predstavlja odredba koja se odnosi na poštovanje radnog vremena, prema kojoj su sudije i sudsko osoblje dužni da striktno poštuju radno vreme i pravila ponašanja u sudu, što će se precizno urediti sudskim poslovnikom. Pored toga, za razliku od važećeg Zakona, Predlog zakona više ne predviđa odredbu o sudskom odmoru. Glava treća Predloga zakona uređuje nadležnost sudova, koja je suštinski izmenjena u odnosu na važeći Zakon. Osnovni sud je nadležan za suđenje za krivična dela, za koje je zaprećena kazna zatvora do 10 godina. U građanskopravnim sporovima osnovni sud je nadležan za sporove za koje se ne može izjavljivati revizija, kao i u stambenim i radnim sporovima. Osnovni sud u prvom stepenu sudi i u izvršnim i u vanparničnim postupcima za koje nije nadležan neki drugi sud. Osnovni sud vrši i druge poslove određene zakonom, kao što su poslovi međunarodne pravne pomoći. Viši sud u prvom stepenu sudi za krivična dela za koje je predviđena kazna zatvora preko 10 godina, sudi u krivičnom postupku prema maloletnicima, kao i za druga krivična dela taksativno navedena u Predlogu zakona. Što se tiče nadležnosti u građanskopravnim sporovima, Viši sud sudi u slučaju kada vrednost spora omogućuje izjavljivanje revizije, kao i u drugim sporovima određenim zakonom. Što se tiče drugostepene nadležnosti, ona je bitno promenjena u odnosu na nadležnost postojećih okružnih sudova. Tako da, Viši sud u drugom stepenu odlučuje o žalbama na odluke osnovnih sudova, samo u skraćenom krivičnom postupku, određivanju mere obezbeđenja prisustva okrivljenog u krivičnom postupku, u sporovima male vrednosti i u izvršnim i vanparničnim postupcima. Predlog zakona predviđa obrazovanje apelacionih sudova sa nadležnošću za odlučivanje o žalbama na odluke viših i osnovnih sudova. Na ovaj način, sa jedne strane, postiže se ujednačavanje sudske prakse, a sa druge strane, rasterećivanje najvišeg suda u Republici Srbiji od odlučivanja po redovnim pravnim lekovima. Iz navedenog se vidi da će osnovni i viši sud biti prvostepeni sudovi, sa međusobno podeljenom nadležnošću, dok će Apelacioni sud odlučivati po redovnim pravnim lekovima, osim u slučaju već navedenog izuzetka koji se odnosi na situacije kada Viši sud odlučuje u drugom stepenu, uglavnom na odluke procesnog karaktera, zatim, zbog hitnosti predmeta i kada je to opravdano, s obzirom na vrstu predmeta. Na ovaj način će se izvršiti dosledna podela na prvostepene i drugostepene sudove, odnosno formirati sud koji će odlučivati isključivo po žalbama, što nije bio slučaj u važećim zakonima. Ovakvom organizacijom izvršiće se i potrebna specijalizacija sudija i doprineti efikasnosti postupaka i boljem ostvarivanju prava građana. Što se tiče specijalizovanih sudova, ističem da su nadležnosti privrednih i privrednih apelacionih sudova u određenoj meri izmenjene u odnosu na nadležnost postojećih trgovinskih sudova, naročito u pogledu izmeštanja registracije privrednih subjekata iz nadležnosti suda, kao i u pogledu primene zakona o privrednim društvima. Takođe, i sam naziv je izmenjen u skladu sa propisima koji uređuju privredna društva. Zakon kao nove specijalizovane sudove predviđa Upravni sud za odlučivanja o upravnim sporovima i prekršajne i Viši prekršajni sud za odlučivanje u prekršajnom postupku. Zakonom je predviđeno da prekršajni sud, Viši prekršajni sud i Upravni sud kao sudovi republičkog ranga mogu imati odeljenje izvan sedišta u kojem trajno sude i preduzimaju ostale sudske radnje. Odeljenje izvan sedišta prekršajnog suda određuje se za teritoriju grada, odnosno jedne ili više opština sa područja suda. Osnovni privredni sud može imati sudsku jedinicu izvan svog sedišta u kojem sudi, preduzima druge sudske radnje u skladu sa sudskim poslovnikom. Sudska jedinica izvan sedišta osnovnog i privrednog suda određuje se za teritoriju jedne ili više opština sa područja suda. U skladu sa Ustavom Republike Srbije Vrhovni kasacioni sud je najviši sud u Republici Srbiji. Vrhovni kasacioni sud odlučuje o vanrednim pravnim sredstvima izjavljenim na odluke sudova Republike Srbije i u drugim stvarima određenim zakonom. Vrhovni kasacioni sud će odlučivati o sukobu nadležnosti između sudova, kao i prenošenju nadležnosti sudova radi lakšeg vođenja postupaka ili drugih važnih razloga. Pored osnovne nadležnosti, Predlogom zakona predviđena je i nadležnost Vrhovnog kasacionog suda izvan suđenja, koja se sastoji u tome da ovaj sud utvrđuje načelne pravne stavove radi jedinstvene sudske primene prava, razmatra primenu zakona i drugih propisa značajnih za rad sudova, imenuje sudije Ustavnog suda, daje mišljenje o kandidatu za predsednika Vrhovnog kasacionog suda i vrši druge poslove. Predlogom zakona nisu se značajnije izmenile odredbe koje se odnose na unutrašnje uređenje suda i sudsku upravu. Novinu predstavlja rešenje da sud može imati jednog ili više zamenika predsednika suda. Propisana je mogućnost da pojedine poslove sudske uprave predsednik suda može poveriti zameniku predsednika suda i predsednicima sudskih odeljenja, što je naročito važno u sudovima koji će imati specijalizovano odeljenje. Predsednik neposredno višeg suda ima ovlašćenja da nadzire sudsku upravu nižeg suda. Predlog zakona propisuje postupak po pritužbama stranaka ili drugih učesnika u sudskom postupku. Pored toga, predviđeno je da sudovi mogu imati sekretara suda, koje raspoređuje predsednik, a koji pomaže predsedniku suda u poslovima sudske uprave. Glava peta sadrži odredbe koje se odnose na sudsko osoblje. Sudsko osoblje čine sudijski pomoćnici, sudijski pripravnici, državni službenici i nameštenici koji rade na administrativnim i drugim poslovima koji se obavljaju u sudu. Predlogom zakona uređena su zvanja sudskih pomoćnika kao i ocenjivanje njihovog rada. Posebno treba istaći rešenjeda sudijskepomoćnikeocenjuje predsednik suda po pribavljenom mišljenju sednice odeljenja u kome sudijski pomoćnik radi. Novinu predstavlja mogućnost sudijskog pomoćnika da izjavi žalbu na odluku o oceni Visokom savetu sudstva. Glava šesta Predloga zakona sadrži odredbe koje se odnose na pravosudnu upravu. Novinu u Predlogu zakona predstavlja to što su poslovi pravosudne uprave podeljeni između Visokog saveta sudstva i ministarstva nadležnog za pravosuđe. Visoki savet sudstva, između ostalog, obavlja poslove pravosudne uprave koji se odnose na utvrđivanje opštih smernica za unutrašnje uređenje sudova, poslove vezane za vođenje ličnih listova sudija porotnika i sudskog osoblja i određene poslove vezane za predlaganje i kontrolu sudskog budžeta. Važna je i odredba koja propisuje da je ništav svaki akt sudske uprave koji dira u samostalnost i nezavisnost suda i sudija, a da takvu ništavost utvrđuje Upravni sud. Zadržano je i rešenje iz važećeg Zakona da sudski poslovnik kojim se propisuju unutrašnja uređenja i rad suda donosi ministar nadležan za pravosuđe, uz pribavljeno mišljenje predsednika najvišeg suda u Republici Srbiji. Primenu sudskog poslovnika nadzire, kao i do sada, ministarstvo nadležno za pravosuđe. Glava sedma sadrži odredbe koje se odnose na obezbeđenje suda. Navedene odredbe su nepromenjene u odnosu na važeći Zakon. Međutim, nevezano za to, a imajući u vidu bezbedonosne potrebe pravosudnih organa, u Ministarstvu pravde se razmišlja da se u nastavku reforme pravosuđa donese posebni zakon kojim bi se na mnogo detaljniji način zakonski uredila oblast vezana za obezbeđenje pravosudnih organa, a samim tim i detaljnije uredila pravosudna straža, čija bi se nadležnost znatno proširila u odnosu na postojeću. Povodom odredaba glave osme Predloga zakona koje se odnose na sredstva za rad sudova, najvažnije novine sadržane su u odredbama da Visoki savet sudstva predlaže ovim i strukturu budžetskih sredstava neophodnih za tekuće rashode, kao i da vrši nadzor nad trošenjem tih sredstava. Na taj način se stvaraju uslovi za uspostavljanje posebnog dela budžeta koji se odnosi na pokrivanje tekućih rashoda za rad sudova, a čime se postiže određena finansijska samostalnost sudova. Što se tiče kapitalnih investicija vezanih za rad pravosudnih organa, ova nadležnost je obaveza Ministarstva pravde kao organa državne uprave koji je dužan da se stara o obezbeđivanju uslova za rad pravosudnih organa. Kako bi se Visoki savet sudstva pripremio da u potpunosti preuzme poslove u vezi sa predlaganjem i raspoređivanjem sredstava za rad sudova, prelaznim odredbama predviđeno je da će ove poslove Visoki savet sudstva preuzeti od 1. januara 2011. godine. Glava deveta sadrži prelazne i završne odredbe. Ovim odredbama Predloga zakona uređuje se nastavak rada postojećih sudova i organa za prekršaj do 31. 12. 2009. godine. Takođe, određuje se način i rokovi za ustupanje i preuzimanje predmeta, arhive, opreme i zaposlenih iz sudova koji prestaju da rade, u zakonom predviđene sudove. Predviđeno je da nova organizacija sudova počne sa radom 1. januara 2010. godine. Ovi rokovi su usklađeni sa periodom za koji je potrebno izvršiti izbor sudija, a u periodu od stupanja zakona na snagu do dana početka njihove primene biće doneti podzakonski akti potrebni za sprovođenje zakona. Na kraju ove prezentacije Predloga zakona o uređenju sudova, rekla bih nekoliko reči o izradi ovog zakonskog teksta. Kao što je poznato, nakon donošenja Nacionalne strategije reforme pravosuđa obrazovana je komisija za njeno sprovođenje. Ova komisija je 2006. godine obrazovala radnu grupu za izradu načela koja će se primenjivati kod izrade pravosudnih zakona. Članovi radne grupe bili su nosioci pravosudnih funkcija, neki od njih članovi strukovnih udruženja, advokati. U skladu sa načelima koje je izradila pomenuta radna grupa u Ministarstvu pravde izrađena je i početna radna verzija zakona o uređenju sudova koja je krajem 2007. godine upućena Vrhovnom sudu Srbije, Društvu sudija Srbije kao i Venecijanskoj komisiji Saveta Evrope. Početkom 2008. godine pribavljeno je ekspertsko mišljenje Venecijanske komisije. Februara 2008. godine u Beogradu je održan okrugli sto u vezi sa navedenim zakonom na kome su učestvovali eksperti koji su izradili mišljenje, kao i predstavnici pravosudnih organa i Društva sudija. Eksperti Venecijanske komisije pozitivno su ocenili tekst radne verzije zakona, kao i eksperti Evropske komisije koji su boravili u Beogradu u aprilu 2008. godine. Tekst radne verzije zakona bio je dostupan široj javnosti na veb stranici Ministarstva pravde. U međuvremenu, tekst radne verzije pretrpeo je određenu izmenu u skladu sa sugestijama Venecijanske komisije, Vrhovnog suda i Društva sudija. Početkom septembra 2008. godine u organizaciji Ministarstva pravde i Misije OEBS-a održana je stručna rasprava o izmenjenom tekstu radne verzije zakona. Nakon toga, Ministarstvo je izradilo Nacrt zakona koji je, shodno Poslovniku Vlade i važećem Zakonu o uređenju sudova, dostavljen na mišljenje nadležnim organima i Vrhovnom sudu Srbije. Posle pribavljenih mišljenja izrađen je konačan tekst Nacrta zakona koji je upućen Vladi radi utvrđivanja Predloga zakona za Narodnu skupštinu. Neposredno pre usvajanja na sednici Vlade, na okruglom stolu, održanom 29. oktobra u Beogradu, pred najširom stručnom javnošću, uorganizaciji Nezavisnog udruženja novinara Srbije, izvršena je prezentacija konačnog teksta Nacrta zakona. Sada bih par reči rekla o Zakonu o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Članom 6. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, između ostalog, propisano je da sudovi i javna tužilaštva nastavljaju sa radom do usklađivanja sa Ustavom propisa koji su uređeni u njihovoj organizaciji i nadležnosti, a članom 15. da će se do 31. decembra 2008. godine uskladiti ovi zakoni koji nisu u skladu sa Ustavom. Donošenje novog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava neophodno je zbog usklađivanja sa izmenama koje su predložene u Zakonu o uređenju sudova i Zakonu o javnom tužilaštvu, kao i zbog stvaranja zakonskog okvira za uspostavljanje nove mreže pravosudnih organa, kojom će se uspostaviti racionalnija teritorijalna organizacija sudova i javnih tužilaštava. Istovremeno, predložena organizacija pravosudnih organa vodi računa da ne naruši dostupnost pravde svim građanima. Predlog zakona u članu 2. uređuje sedišta i područja nadležnosti prekršajnih sudova. Budući da se predlaže da umesto opštinskih organa za prekršaje i veća za prekršaje nadležnost u prekršajnom postupku vrše prekršajni sudovi, neophodno je odrediti sedišta i područja nadležnosti ovih sudova. Prema važećim propisima, u Republici Srbiji ima 173 opštinska organa za prekršaje. Prema predloženom rešenju broj prekršajnih sudova je 45, a odeljenja ovih sudova je 102. Kao parametar za određivanje broja sudova i odeljenja uzet je u obzir potreban broj sudija prema broju predmeta u radu i propisanoj normi. Pored navedenog parametra, prilikom izrade Predloga zakona, broja sudova i odeljenja sudova, korišćeni su podaci o proseku trogodišnjeg priliva redovnih predmeta i predmeta pravne pomoći, području nadležnosti suda, udaljenosti do drugog najbližeg suda, putnoj mreži, blizini granice, blizini turističkih objekata, kao i činjenice o povećanom prilivu predmeta u 2007. godini. Takođe, uzeta je u obzir i činjenica da svaki sedmi građanin Republike Srbije godišnje pristupi organu za prekršaj. Ovom prilikom bih istakla da je naša zemlja na Evropsku konvenciju o ljudskim pravima stavila rezervu upravo zbog toga što ne postoje sudovi za prekršaje, već postoje organi za prekršaje koji su deo upravne vlasti. U vezi sa sedištima i područjima nadležnosti osnovnih sudova ističem da prema važećem Zakonu o Republici Srbiji postoji 138 opštinskih sudova, a da se ovim zakonom predlaže da postoje 34 osnovna suda, koji u najvećoj meri preuzimaju nadležnost postojećih opštinskih sudova. U skladu sa Zakonom o uređenju sudova, u svim opštinama u kojima su postojali opštinski sudovi i odeljenja opštinskih sudova obrazovane su sudske jedinice osnovnih sudova. U navedenim sudskim jedinicama obavljaće se suđenja i svi drugi poslovi, uključujući predaju podnesaka, tužbi, žalbi, prigovora, molbi, pritužbi, poslovi overe, poslovi izdavanja uverenja i ostali poslovi u skladu sa Sudskim poslovnikom, čime će se postići da građanima, kao i do sada, bude u potpunosti omogućen pristup sudu. Sa druge strane, predložena mreža osnovnih sudova omogućiće da mnogo veći broj sudija sudi u predmetima, budući da se sudije biraju za sud, a ne za sudsku jedinicu, čime će se postići objektivniji rad suda, pravilna raspodela predmeta, a samim tim i brže rešavanje postupaka, kao i ujednačavanje sudske prakse, zatim, izbeći će se uticaj lokalne sredine na rad sudija. Predložena mreža osnovnih sudova u skladu je sa analizom rada dosadašnjih opštinskih sudova i prosečnim prilivom predmeta. Razlog za obrazovanje osnovnih sudova leži u tome što veliki broj opštinskih sudova ima mali priliv predmeta i mali broj sudija, tako da je neracionalno opstajanje takvih sudova. Prilikom utvrđivanja broja osnovnih sudova i područja njihove nadležnosti, pored priliva predmeta, vodilo se računa da u svakom gradu i upravnom okrugu u Republici Srbiji bude najmanje jedan osnovni sud. Pored toga, kao kriterijum za obrazovanje osnovnog suda uzeti su i kriterijum geografske udaljenosti, razvijenosti putne mreže, koncentracije stanovništva. Iz tih razloga sedišta osnovnih sudova nalaze se u gradovima određenim u skladu sa propisima o teritorijalnoj organizaciji, kao i sedištu okruga, odnosno opštine gde je zbog veličine teritorije, putne mreže, odnosno sredstava komunikacije, bilo neophodno obrazovati osnovni sud. U skladu sa stvarnom nadležnošću sudova, propisanim u predloženom zakonu o uređenju sudova, stvarna nadležnost viših sudova čije se osnivanje predlaže, kao što je već rečeno, u jednom delu se razlikuje od stvarne nadležnosti postojećih okružnih sudova, posebno kada se radi o odlučivanju po žalbama. Što se tiče sedišta i područja viših sudova, u odnosu na postojeća sedišta i područja okružnih sudova, predloženo rešenje ne sadrži bitnije izmene u odnosu na važeći Zakon. Kako važeći Zakon o uređenju sudova, tako i predloženi Zakon o uređenju sudova, predviđa postojanje apelacionih sudova koji će rešavati u drugom stepenu o odlukama viših sudova i određenim odlukama osnovnih sudova. Predlaže se da se osnuju četiri apelaciona suda, sa sedištima u četiri najveća grada u Republici Srbiji, odnosno u Beogradu, Novom Sadu, Kragujevcu i Nišu. Područja njihove nadležnosti su nepromenjena u odnosu na važeći Zakon. U vezi sa nadležnostima Višeg prekršajnog suda i Upravnog suda, potrebno je da, zbog racionalnosti i efikasnosti u postupanju, postoje tri takva odeljenja sa sedištima u Kragujevcu, Nišu i Novom Sadu. Prilikom obrazovanja ovih odeljenja imala se u vidu neophodnost omogućavanja pristupa drugostepenom sudu građanima i smanjenju troškova koje bi građani mogli da imaju bez postojanja odeljenja. U odnosu na Upravni sud odeljenja se formiraju i zbog činjenice da se sudska kontrola upravnih akata odnosi na akte koje donose organi jedinice teritorijalne autonomije ili jedinice lokalne samouprave. Pored navedenog, Predlogom zakona određena su sedišta i područja nadležnosti javnih tužilaštava na taj način što su upodobljena sa sedištima i područjima nadležnih sudova. Predviđeno je da nova mreža pravosudnih organa počne da radi 1. januara 2010. godine. Ovi rokovi su usklađeni sa rokovima koji su predloženi u Zakonu o uređenju sudova i Zakonu o javnom tužilaštvu, a takođe, i sa periodom u kome je potrebno izvršiti izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Na kraju ove prezentacije Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, dala bih, takođe, nekoliko napomena u vezi sa postupkom izrade ovog zakonskog teksta. Ministarstvo pravde obrazovalo je radnu grupu sa zadatkom da izvrši detaljnu analizu broja sudskih predmeta po sudovima u Republici Srbiji, što bi predstavljalo polaznu osnovicu izrade nove mreže pravosudnih organa. Tokom 2007. i 2008. godine prikupljeni su podaci svih sudova u Republici Srbiji, koji su zatim obrađeni i analizirani. Takođe, analizirani su podaci iz godišnjih izveštaja Vrhovnog suda Srbije i Republičkog javnog tužilaštva. Korišćeni su i podaci i metodologija Visokog saveta pravosuđa, koji su korišćeni prilikom utvrđivanja Predloga odluke o broju sudija koja je podneta Skupštini na usvajanje tokom 2006. godine, a zatim povučene iz procedure. Na osnovu prikupljenih podataka stvorena je slika opterećenosti svakog suda, odnosno sudija u Republici Srbiji. Na osnovu toga se pristupilo izradi radnog teksta Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, kako bi se stvorila najracionalnija mreža pravosudnih organa. Radna grupa pri izradi radne verzije zakona imala je u vidu, pored ravnomerne opterećenosti svih sudova, i druge važne kriterijume za određivanje sedišta i područja sudova i javnih tužilaštava. Ti kriterijumi su, pre svega, teritorijalna organizacija Republike Srbije, stepen razvoja pojedinih oblasti, geografska udaljenost i gustina naseljenosti stanovništva, razvijenost putne mreže, blizina državne granice, nacionalni sastav stanovništva i drugi kriterijumi. U skladu sa time izrađen je prvi Nacrt zakona o sedištima i područjima, koji je naknadno izmenjen usled primedaba i sugestija koje su stigle u Ministarstvo pravde. Iz navedenih primedbi zaključeno je da je najracionalnije rešenje za mrežu pravosudnih organa ono rešenje koje je sadržano u tekstu Predloga zakona i koje sam vam upravo iznela. Neposredno pre usvajanja Predloga zakona na sednici Vlade na okruglom stolu održanom 29. oktobra u Beogradu, pred najširom stručnom javnošću, izvršena je prezentacija konačnog teksta Nacrta zakona. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o prekršajima – uređeni su pojam prekršaja, uslovi za prekršajnu odgovornost, uslovi za propisivanje i primenu prekršajnih sankcija, sistem sankcija, prekršajni postupak i postupak izvršenja odluka. Razlozi za donošenje ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prekršajima vezani su za donošenje Ustava Republike Srbije i Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije i u skladu sa tim potrebom usklađivanja navedenog zakona sa Ustavom. Razlog za donošenje ovog zakona je i potreba usklađivanja visine novčanih kazni za prekršaje sa postojećim društvenim okolnostima. Donošenje ovog zakona potrebno je i radi preciziranja pojedinih odredbi i usklađivanja nadležnosti prekršajnih sudova, Višeg prekršajnog suda i organa uprave nadležnih za vođenje prekršajnog postupka sa vrstom i težinom prekršaja, kao i brojem predmeta u radu. Na kraju, htela bih da vam se zahvalim na pažnji i da izrazim nadu da će nakon rasprave, u načelu i pojedinostima, predloženi zakoni biti usvojeni, čime će se stvoriti normativni okvir za celovitu organizaciju pravosudnih organa, u skladu sa Ustavom Republike Srbije i potrebama naše zemlje, a pre svega naših građana. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem gospođi Malović, ministarki. Da li izvestilac Zakonodavnog odbora narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za pravosuđe i upravu narodni poslanik Boško Ristić, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li narodni poslanik Laslo Varga, koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora za pravosuđe i upravu, želi reč? (Da.)
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, izdvojio sam mišljenje na sednici Odbora zbog Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Sada ću pokušati da obrazložim zašto sam to učinio. Prema našem ubeđenju, tj. prema stavu Saveza vojvođanskih Mađara, potrebna je racionalizacija mreže sudova, potrebna je reforma pravosuđa. Mi smatramo da ovaj predlog zakona ne uzima u obzir neke veoma, veoma važne činjenice. Sve se to radi sa ciljem štednje i racionalizacije, što možemo da razumemo. Međutim, ako je cilj štednja i racionalizacija, onda je malo licemerno upravo započeti taj proces na pravosuđu. Naime, kada Vlada ima 27 članova plus dva kabineta, kada su enormne plate u javnim preduzećima i primanja upravnih odbora, onda mislim da bi izvršna vlast prvo trebalo da krene sa štednjom u svojim redovima, a tek onda da nastavi sa štednjom u pravosuđu. Sa druge strane, ovaj predlog zakona umnogome ignoriše činjenicu da je Srbija jedna multietnička država. Prema Predlogu zakona broj opštinskih sudova ili osnovnih sudova se smanjuje sa 138 na 34. Dakle, opstaje, otprilike 25% opštinskih sudova. Što se tiče opštinskih sudova koji funkcionišu na područjima na kojima nacionalne manjine čine apsolutnu ili relativnu većinu, ima ukupno 14 takvih sudova, opstaju samo dva. To znači da je smanjenje u odnosu na ove sudova, mnogo, mnogo drastičnije. Generalno, opstaje jedna četvrtina sudova, a što se tiče sudova koji funkcionišu na područjima gde manjine žive u velikom broju opstaje samo jedna sedmina. Nas ovo malo podseća na utvrđivanje granica izbornih jedinica ili granica upravnih okruga sa početka sedamdesetih i to je za nas neprihvatljivo. Obrazloženje prema kojem je uzeta u obzir geografska udaljenost što se Vojvodine tiče nije tačno. Prema ovom predlogu opstaje sud u Somboru, Kikindi, Subotici, Novom Sadu. To znači da gledajući sa istoka na zapad između dva suda ima više od 100 kilometara. Gledajući sa severa na jug ista je situacija, dakle, na teritoriji Vojvodine se stvara jedna ogromna rupa na sredini, jedan ogroman krug od 100 kilometara. Ne možemo da ne primetimo da upravo na onim područjima nije predviđeno postojanje osnovnih sudova, na kojima manjine, a pre svega, u slučaju Vojvodine mađarska zajednica čini većinu. Mislim da to ne bi trebalo da bude prihvatljivo. Iz tih razloga smo podneli nekoliko amandmana. Suština tih amandmana je da opstane sud u Bačkoj Topoli, u Senti i u Bečeju. Mislimo da postoje dobri argumenti da se prihvate ovi amandmani. Naime, najmanji sud prema Predlogu zakona je u Boru. Na području opštine Bor živi 55.000 stanovnika, a prema našem predlogu, prema našim amandmanima, u tom slučaju, najmanji sud bi bio u Bačkoj Topoli sa preko 50.000 stanovnika, a sud u Senti bi imao, otprilike, 85.000 stanovnika, sud u Bečeju 114.000. Mislimo da na ovaj način ni u kom slučaju ne bismo remetili koncepciju zakona, sa jedne strane, a sa druge strane, uvažili bismo činjenicu da je Srbija, a pre svega, Vojvodina jedna multietnička država, odnosno multietnička regija. Na samom kraju, što se tiče argumenta da će na ovaj način mnogo veći broj sudija postupati u predmetima, budući da se sudije biraju za sud a ne za sudsku jedinicu, to je, ako se uzme cela Srbija u obzir, tačno, ali ako se uzmu ova područja na kojima manjine žive skoncentrisano to nije tačno, jer ako pripojite sud u Preševu i Bujanovcu sudu u Vranju time nećete povećati broj onih sudija koji poznaju ili koji su sposobni da sude na albanskom jeziku. Tako da ovaj argument nije tačan. Dakle, zbog svih ovih razloga sam izdvojio mišljenje i zbog svih ovih razloga Savez vojvođanskih Mađara u ovoj formi ne može da podrži ovaj predlog zakona. Što se ostalih predloga zakona tiče za njih smatramo... (Predsednik: Vreme.) završavam, da su dobri i spremni smo da glasamo za sve. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Vargi. Htela bih da vas obavestim da sam od narodnog poslanika gospodina Batića dobili sledeći dopis, 10.11.2008. godine: ''Na osnovu člana 23. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ovim putem vas obaveštavam da ću ubuduće u radu u Narodnoj skupštini učestvovati i nastupati kao samostalni poslanik Demohrišćanske stranke Srbije.'' Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, koji se još uvek nisu prijavili, žele reč? Prijavio se gospodin Palalić, u ime poslaničke grupe DSS.
Poštovana predsednice, predsedništvo, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je niz vrlo važnih sistemskih zakona iz oblasti pravosuđa, koji temeljno menjaju pravosudni sistem u Srbiji. Mi smo svedoci, prethodnih nekoliko meseci, ozbiljnih rasprava koje se vode u okviru pravosuđa, svih onih koji su nosioci pravosudnih funkcija, sudija, tužilaca, sudija za prekršaje i stručne javnosti. Prvi, najjači, utisak jeste da je upravo ta pravosudna javnost snažno protiv ovog predloga zakona, koji je danas na raspravi u Narodnoj skupštini. Postavlja se pitanje – u kojoj meri je predlagač, Vlada Republike Srbije, imao sluha za one koji treba da donose odluke, za one koji vrše sudsku vlast, za one koji treba da obezbede da se zakoni u ovoj državi sprovode i da se obezbedi najvažniji zahtev građana, a to je, vladavina prava i dostupnost pravdi? Upravo ovih nekoliko zakona koji su prvi na dnevnom redu, Predlog zakon o uređenju sudova, a pogotovu Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, nešto je što je u nesaglasju ne samo sa pravosudnom javnošću, nego je i izazvalo ozbiljno uznemirenje građana u mnogim opštinama. Jer, ukidanje suda u jednoj sredini sasvim je sigurno loša vest, ne samo za građane koji imaju potrebu da se obrate sudu da zaštite svoje pravo, nego i ukupna poruka za jedno područje gde je potrebno da se obezbede investicije i nova radna mesta, kao i mogućnost da se u tim sredinama na svaki mogući način obezbede novi privredni potencijali i reše ekonomski i socijalni problemi. Poruka i građanima, i privredi i investitorima, i ukupnoj javnosti da se u jednoj opštini ukida sud, jeste najlošija poruka koja u ovom trenutku može biti primljena od strane Vlade Republike Srbije prema građanima. Kada se pogledaju zakoni, Predlog zakon o uređenju sudova, pogotovo ovaj drugi zakon, prvi utisak jeste da nije bilo nijednog ubedljivog kriterijuma, a pogotovo činjenica koju mi u Poslaničkoj grupi DSS imamo o broju predmeta, o prilivu predmeta u mnogim sudovima u Srbiji koji se sada ukidaju, zbog potpuno neverovatnih razloga – da pojedini opštinski sudovi opstaju kao osnovni sudovi, a da se neki drugi sudovi, iako su ta mesta nekoliko puta veća i nekoliko puta veći sudovi, nekoliko puta veći priliv predmeta u tim sudovima, potpuno ukidaju, pretvaraju u neke sudske jedinice, o kojima ćemo pričati, a koje nisu tako značajne kako žele da vam predstave predlagači zakona, pokušavajući da objasne i sudskoj i pravosudnoj javnosti,i građanima da će sve biti isto. Ništa više, posle primene i stupanja na snagu ovih zakona, u pravosuđu Srbije neće biti isto. Kada se pogleda Predlog zakona o uređenju sudova, prvo što pada u oči jesu nadležnosti osnovnog i višeg suda. Mogu da kažem ovde, ispred Poslaničke grupe DSS, da je osnovni sud, koji se sada sa 138 opštinskih sudova svodi na 34, potpuno degradiran u odnosu na viši sud. Dobijamo dva prvostepena suda, a osnovni sud, koji bi trebalo da bude temelj sudske vlasti i ono mesto gde će dostupnost pravdi biti najbolja i najuočljivija, gubi jednu vrlo bitnu nadležnost i u toj meri se degradira pa je pitanje kako će u tim sredinama osnovni sudovi funkcionisati. Da ne govorimo, svi pravnici u Narodnoj skupštini znaju, kakve će kontraverze izazvati odredba člana 23. tačka 7. koja govori da se nadležnost viših sudova zasniva u građanskopravnim sporovima kad vrednost predmeta spora omogućuje izjavljivanje revizije. Dakle, u svim osnovnim sudovima ukida se nadležnost tih sudova da sude u postupku revizije. Da podsetim, da je ta vrednost spora u ovom trenutku 500 hiljada dinara. Možemo doći u jednu ozbiljnu situaciju da se u potpuno beznačajnim i malim sporovima zasniva nadležnost u osnovnim sudovima. Navešću samo jedan primer u kakvu situaciju može da dođe stranka koja vodi postupak pred osnovnim i višim sudom kada je u pitanju građanskopravni spor, upravo pozivajući se na ovu činjenicu. Možemo imati situaciju da stranka označi vrednost spora, recimo, 400 hiljada dinara, da osnovni sud zasnuje nadležnost na osnovu te označene vrednosti spora, da se sprovede postupak, izvedu dokazi putem saslušanja svedoka, veštačenja i na osnovu svih tih dokaza stranka može na kraju postupka da precizira tužbeni zahtev i da ga označi još 600 hiljada. Na kraju postupka taj osnovni sud se oglašava nenadležnim, vraća predmet u viši sud koji se oglašava tada, gledajući striktno ovaj zakon, stvarno nadležnim, pa dolazimo u situaciju da ne znamo na koji način se dalje postupak vodi i šta će uraditi viši sud. Da ne govorimo da će ujednačenost sudske prakse, takođe, biti dovedena u pitanje. To su problemi degradacije osnovnog suda, tj. faktički, stvarna sudska vlast u Srbiji se koncentriše u 26 viših sudova, 26 gradova ili opština imaće ono što se zove stvarna sudska vlast, a ostatak Srbije biće u ozbiljnim problemima. Građani Srbije neće imati mogućnost da na pravi način rešavaju svoje probleme. Možete zamisliti situaciju da, recimo, kada su u pitanju troškovi postupka i kada je u pitanju postupak po reviziji, umesto da se u jednom sedištu opštinskog ili, sada osnovnog suda, vodi taj predmet, izvedu dokazi, bićemo prinuđeni da veštake, svedoke, sve one ljude kojima je to mesto gde se odvija suđenje mesto u kome imaju prebivalište, vodimo u drugo mesto. Umnožavaju se troškovi postupka. Sve je ovo potpuno neracionalno, skupo i, nadasve, u ovom trenutku, nikome nerazumljivo. Što se tiče Predloga o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava verujem da u ovom trenutku, i u ovoj sali i uopšte u javnosti Srbije, nikome nije jasno koji su kriterijumi bili prilikom osnivanja 34 osnovna suda. Imamo neverovatne stvari. Ukidamo sudove koji imaju po nekoliko desetina hiljada predmeta i navešću neke sudove. To je slučaj pogotovo u Vojvodini gde imamo gradove od 50, 60, 70 hiljada stanovnika a faktički samo osam osnovnih sudova na 45 opština. Imamo drastičan primer, da na području osnovnog suda Novi Sad, to je područje Južnobačkog okruga, od 12 opština, samo Novi Sad ima osnovni sud, a 11 opština nema ni osnovni sud, ni viši sud. Koncentracija sve sudske vlasti, jedan osnovni sud, jedan viši sud, jedan privredni sud, jedan apelacioni sud je u Novom Sadu. Jedanaest opština Južnobačkog okruga nema mogućnost da ima bar jedan osnovni sud, a imate opštine koje imaju po 60-70 hiljada stanovnika i imaju prilive predmeta, kao što je Vrbas koji je imao u 2007. godini 32.652 predmeta. U ovoj godini samo u Vrbasu u istrazi je 521 predmet, u krivičnom postupku 607, u parničnom postupku 1.179, u ostavini 1.017, izvršenja 2.308, samo za prvih šest meseci. Takođe, u Bačkoj Palanci, u 2006. godini bilo je 26.000 predmeta, u 2007. godini 25.000, a samo ove godine po referadama – K predmeta 260, parničnih 779, radnih sporova P1 – 1.184. Takvi su slučajevi i u Bečeju, i u Gornjem Milanovcu, i u Aranđelovcu i u drugim gradovima. Znači, imate hiljade predmeta, a imate ukidanje tih sudova približno slične veličine. Imate druge osnovne sudove. Mi u DSS se zalažemo da se ne menja postojeća mreža sudova, da svi opštinski sudovi koji sada postoje u Srbiji imaju status osnovnih sudova. Imate nelogičnosti, naveo sam drastičan primer Južnobačkog okruga gde 11 opština nema sud, ima samo Novi Sad. Imate primer da Bor ima svoj osnovni sud i ne pokriva nijednu drugu opštinu. Borski okrug ima četiri opštine, a Negotin ima osnovni sud i pokriva područje Kladova i Majdanpeka. To je neverovatno. Na području jednog okruga koji ima četiri opštine imate dva osnovna suda, a na području jednog okruga koji ima 12 opština imate samo jedan sud. Molim ministarku pravde da izađe i da kaže koji je priliv predmeta u opštinskom sudu u Boru i Negotinu, a da neke druge opštine ne zavređuju da imaju osnovni sud! To su ozbiljna pitanja na koja mi nismo dobili odgovor, osim paušalnog stava da su vršene analize o broju priliva predmeta. Odsustvo bilo kakvog kriterijuma jeste karakteristika ovog predloga zakona. Na području AP KiM imate samo jedan – i osnovni, i viši, i privredni, i Viši privredni sud. Prosto je neverovatno. Molim ministarku da izađe i da odgovor na ovo pitanje! Da ne govorimo kakva je to poruka u sredinama koje imaju ozbiljne investicije, pogotovo na području Srema, u Inđiji, u Rumi, u Staroj Pazovi, ne postoji sud. Možete da zamislite situaciju da sada kažete tim stranim investitorima koji su uložili ogroman kapital – u ovoj opštini gde ste uložili milione dolara ne postoji više sud. To je strašna poruka za ljude koji treba da zadrže kapital i nastave svoj biznis, a pogotovo reći nekim drugim sredinama koje tek treba da se razvijaju. Verujem da je opšta saglasnost u Narodnoj skupštini da je ravnomerni regionalni razvoj ključna politika koja treba da se vodi u Srbiji, da Srbija, kada je u pitanju regionalni razvoj, ima velike protivrečnosti i nerazvijenosti. I, vi šaljete poruku svim potencijalnim investitorima da se na tim područjima, gde imate veliko demografsko pražnjenje, gde imate lošu infrastrukturu, veliku nezaposlenost, sada kažete tim lokalnim samoupravama koje se trude da privuku investitore – znate šta, sve je to u redu, mi obezbeđujemo besplatno građevinsko zemljište, mi vam obezbeđujemo komunalno snabdevanje, ali vam se ukida sud. Vlada vam ukida sud i sve ono za šta imate potrebe pred nadležnim osnovnim sudom, vi nećete moći zadovoljiti. Sada da kažem nešto o onome što se odnosi na status sudskih jedinica. Mi slušamo ovih dana kontinuirano u izjavama predstavnika Vlade da će sve biti isto, da se ništa neće promeniti, da će sudske jedinice, maltene, biti osnovni sudovi i da građani mogu da budu bezbrižni, daje dostupnost pravdi nešto što će biti obezbeđeno. Samo bih podsetio cenjenu ministarku Malović na njen jučerašnji intervju u dnevnom listu "Danas", gde je ona rekla: "Sudske jedinice će postojati u svim mestima u kojima su i do sada postojali sudovi, a kompjuterski program dodeljivaće predmete sudiji koji će odlaziti u određeno mesto...". Znači, sudije će da putuju, recimo, sudija iz Čačka neće suditi u Čačku, nego će suditi u Lučanima. "...na suđenje, što omogućuje kraće trajanje postupka i nepristrasnost suda". To je vrlo zanimljivo, kako će to omogućiti kraće trajanje postupka. Zamislite sudiju koji ima prebivalište u svom mestu, koji ne može tu da sudi, izabran je ponovo na osnovu ovog opšteg reizbora, o kome ćemo tek da pričamo, za sudiju osnovnog suda u mestu gde je osnovni sud po ovom predlogu zakona, on nema prebivalište u tom mestu, ima tu sudsku jedinicu u tom mestu, ali on tu neće suditi, nego će on suditi u nekom trećem mestu. Treba da mu se plati autobuska ili vozna karta, treba da izgubi ceo dan za jedan predmet, doći će tamo, možda neće doći punomoćnici stranaka, možda neće doći svedoci, odložiće raspravu, vratiće se nazad i biće mu naknađeni troškovi. Ne vidim racionalnost u tome da se na taj način uređuje sudski sistem, ako se želi, kao što je ovde proklamovano, na sve moguće načine obezbediti ušteda. Mi ćemo se suočiti sa povećanjem troškova, sa odsustvom dostupnosti pravdi u više od 100 mesta gde se ukidaju opštinski sudovi. Suočićemo se sa ogromnim povećanjem troškova, suočićemo se sa velikim nezadovoljstvom građana, sa lošom porukom prema potencijalnim investitorima koji žele da investiraju u sredinama gde se ukidaju sudovi, sa velikom zabrinutošću kompanija koje su već uložile kapital u sredinama gde se ukidaju sudovi, i suočićemo se sa činjenicom da Srbija šalje poruku da njen pravosudni sistem ulazi u jedno turbulentno vreme i, nadasve, da sudije više nisu sigurne. Mogu da kažem, kada je u pitanju način i opšti reizbor, da je bilo mogućnosti da se poveća efikasnost. U Zakonu o sudijama ta oblast disciplinske odgovornosti i disciplinskog postupka nije loše uređena. Postoje mehanizmi da se sankcionišu sudije koje na sve moguće načine i krše zakon i odugovlače postupke, ali da se ide na opšti reizbor i da se na taj način ugrožava sudska nezavisnost i stalnost, to je veliki problem. Mogu da kažem da je ovo jedan od retkih seta zakona koga javnost i građanstvo u Srbiji, a i pravosudna javnost, nije dočekala sa dobrodošlicom. Bilo bi bolje da Vlada Republike Srbije povuče ove zakone iz skupštinske procedure, da čuje sve kritike koje se ovih dana čuju iz raznih strukovnih i sudijskih udruženja, od građana i da, na osnovu tih predloga i kritika, sačini nove predloge sa kojima će izaći pred Narodnu skupštinu. Mi u DSS uradili smo veliki broj amandmana, sve u cilju da se poprave ova loša zakonska rešenja. Apelujem i na cenjenu ministarku da te amandmane prihvati, da čuje naše argumente i kritiku, kako bismo stvorili jedan jak i efikasan pravosudni sistem. Ne sporim dobru nameru, ali mislim da pravac u kome je otišla reforma pravosuđa i kojim se kreće, nije dobar, da napravimo svi zajedno jedan dobar pravosudni sistem koji će nadasve omogućiti građanima dostupnost pravdi, ostvarivanje njihovih osnovnih ljudskih prava i njihovih prava koja im pripadaju po zakonu i koji će zaštiti sve one koji žele da investiraju u opštine kojima se u ovom trenutku šalje loša poruka da se ukidaju sudovi. Nema lošije poruke u ovom trenutku nego "ukidamo sud u vašoj opštini, vi ne zavređujete da imate sud"! Molim vas, cenjeni predstavnici Vlade, da čujete ovu poruku, a verujemda će i ostali narodni poslanici to reći, dolazimo iz raznih sredina, nikada lošija atmosfera, kada je u pitanju set pravosudnih zakona, nije bila. Poslanički klub DSS će vrlo aktivno učestvovati u ovoj diskusiji, želeći da doprinos da, a ako, ipak, odlučite da glasate za ovaj predlog zakona, mi ćemo biti protiv.
Predsednik poslaničke grupe LDP gospodin Čedomir Jovanović, zatim gospodin Zoran Krasić.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Malović, prvo bih želeo, ne u formi komentara, ali prosto da se zahvalim gospodinu Batiću na višegodišnjoj saradnji, s obzirom na to da smo postali punopravni članovi evropskih liberalnih demokrata. Uz velika prava prate nas i izvesne obaveze i te obaveze u ovom trenutku razdvajaju Poslanički klub LDP i stranku gospodina Batića, koja je konzervativne orijentacije. Naravno, mi ćemo nastaviti da sarađujemo i da branimo one vrednosti za koje smo se zajedno borili u prethodnim godinama. Mislim da sam bio dužan to kratko objašnjenje. Sada bih se vratio na samu raspravu o predloženim zakonima. Prvo, gospođo predsednice, želim da izrazim veliko nezadovoljstvo naše Poslaničke grupe zbog atmosfere u kojoj se obavlja i teče ova rasprava. Mislimo da je minimum nalagao vama, ovde, u Parlamentu respekt prema zakonodavnoj, a samim tim i prema sudskoj vlasti, o kojoj zakonodavna vlast u ovom trenutku raspravlja, jeste puno prisustvo izvršne vlasti. To što smo mi navikli da živimo u društvu u kojem su degradirane i zakonodavna i sudska vlast, ne znači da u reformu sudske vlasti možemo ući tako što će i zakonodavna vlast biti ponižena kroz ignorisanje izvršne vlasti kabineta gospodina Cvetkovića. Mislim da smo toliko dugovali jedni drugima. Razgovaramo ovde o mnogo ozbiljnijem pitanju od onog na koje možemo pomisliti ako analiziramo sve ono što je rečeno u prethodnim diskusijama. Za nas je suština ove rasprave, zapravo, traganje za odgovorom koji će uspostaviti neophodnu ravnotežu u našem društvu, ravnotežu koja u demokratskim zajednicama počiva na apsolutnoj ravnopravnosti izvršne, zakonodavne i sudske vlasti. U ovom trenutku izvršna i zakonodavna vlast pokazuju ambiciju reformisanja sudske vlasti, a da, pri tom, ne možemo za sebe da kažemo da smo se prethodno mi sami promenili. Ako se složimo, a mislim da ćemo se lako složiti u negativnim ocenama efekata sudske vlasti, rezultata sudske vlasti, onda odgovornost za to mnogo više moramo potražiti među nama samima nego među sudijama o kojima u ovom trenutku razgovaramo. Tačno je da je pred nama objedinjena rasprava o tri zakona, o zakonu o uređenju sudova, o zakonu o sedištima i područjima sudova i tužilaštava i zakonu o izmenama i dopunama Zakona o prekršajima, a potom i još dve objedinjene rasprave o preostalim zakonima iz seta pravosudnih zakona. Ono što Parlament ne može zaobilaziti jeste pitanje političke odgovornosti za stanje u kojem se nalazi zemlja, političke odgovornosti za činjenicu da je naša sudska vlast ponižena i uništena i političke odgovornosti za činjenicu da mi nameravamo da menjamo sve oko sebe, a da, pri tom, nismo spremni sami da se menjamo. To je problem koji mi prepoznajemo u pozadini ove reforme sudske vlasti, problem koji se ne rešava ponuđenim zakonima, iako mi u njima vidimo dosta kvaliteta. Mislim da je ideja na kojoj se Vlada nalazila kada je ušla u ovu raspravu, zapravo, nedovršena i da je ona osuđena na neuspeh, pre svega, zbog činjenice da nisu otklonjene one anomalije koje su dovele sudsku vlast u tako poražavajući položaj. Koje su dve osnove iz kojih polazi ova reformska inicijativa? Jedna je neko ustavno pravo koje je previše elastično, ustavno pravo koje nije jasno izrečeno u samom Ustavu, zbog čega smo mi taj Ustav kritikovali i protiv njega bili, a drugo je ono koje ne možemo ignorisati, a to su potrebe života. Jer, ukoliko želimo da unapredimo odnose u našem društvu, onda je to praktično nemoguće uz ovakvo pravosuđe i to je samo po sebi činjenica. Drugo je pitanje to što mi smatramo da je politika odgovorna za haos u pravosuđu mnogo više nego samo pravosuđe, ali, hajde da kažemo da nam život nalaže da u ovom trenutku da započnemo reformu naše sudske vlasti. Šta je ono što je problem ove reforme? Problem je zato što se ne može reformisati jedna grana vlasti, a da se paralelno ne menjaju druge dve, koje onda čine naše društvo potpuno drugačije organizovanim i omogućavaju realizaciju onih poslova zbog kojih smo ušli u reforme. Mislimo da i Predlog zakona o uređenju sudova, i Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i tužilaštva i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prekršajima, sva tri zakona imaju svoje prednosti i imaju svoje nedostatke. Ono što uočavamo kao prednosti jeste, zapravo, pokušaj rešavanja problema koji proističu iz činjenice da se naša sudska vlast i suviše udaljila od života i da nije sposobna da apsorbuje sve ono sa čime se svakodnevni život suočava. Što se tiče problema, problemi proizilaze, pre svega, iz činjenice da se za stanje u društvu i sva odgovornost prebacuje na sudsku vlast, a zanemaruje činjenica da je za sve ovo ovde odgovorna jedna jedina grana vlasti koja se oduvek u Srbiji za sve pitala, to je izvršna vlast, odnosno to je Vlada. Prva, druga, treća i ova trenutna ili prethodna, sve one moraju preuzeti odgovornost za stanje u kom se naše društvo nalazi. I, ukoliko nemaju spremnosti za tako nešto, onda će ove reforme biti nedovršen posao. Ako govorimo o Predlogu zakona o uređenju sudova, mi ne posmatramo taj zakon isključivo iz ugla adekvatnog odgovora na probleme koji postoje, recimo, ako se analizira pitanje efikasnosti rada sudova. Možemo da se složimo sa činjenicom da nije logično da u jednom sudu sudije imaju po 10-15 predmeta dnevno, a da u drugom sudu sudije uopšte nemaju posao. Reformu sudske vlasti mi posmatramo kao deo sveobuhvatnih reformi našeg društva. Ako ih posmatramo kao deo tih reformi, onda mi ne možemo da govorimo o ozbiljnoj lokalnoj samoupravi koja je deficitarna i koja nema mogućnost da se paralelno razvija i da sarađuje na svom nivou sa sudskom granom vlasti. To je veliki problem. Tradicija lokalne samouprave u Srbiji postoji, koliko god to nama izgledalo neverovatno, izuzetno, i mi je moramo poštovati. Počeli smo da dovodimo u pitanje tu lokalnu samoupravu Zakonom o lokalnim izborima po kom su organizovani izbori 2004. godine. U međuvremenu smo još pogoršali situaciju izmenama i dopunama Zakona, koje su izvršene prošle godine, tako da smo mi od tradicionalne lokalne samouprave, koja je počivala na odborniku kao izabranom predstavniku građana, došli do modela lokalne samouprave koja je otuđena od društva kojim se bavi i sada je dodatno ugrožavamo kroz onemogućavanje zajedničkog rada sa ostalim granama vlasti bez kojih lokalna samouprava ne može efikasno da se razvija. Dakle, imali smo 138 opštinskih sudova. Sada ćemo imati, po ovom novom zakonu, 34 osnovna suda i ostalo će biti sudske jedinice, menja se ime u osnovni sud. Za nas to načelo efikasnosti nije dovoljno kvalitetno za ovako radikalne promene. Ako analiziramo stanje naše lokalne samouprave, ako pogledate u tu našu Srbiju, onda ćete videti koliko je, zapravo, uopšte obesmišljen taj nivo vlasti. Mi biramo odbornike koji su statisti u svakoj opštini. Održani su izbori pre dva dana u četiri opštine u Srbiji, a to su, ponovljeni izbori u opštinama Prijepolje, Knjaževac, Ruma i Vrnjačka Banja. Jedno od pitanja u kampanji je bilo – a šta, zapravo, ti ljudi mogu konkretno da urade za građane koji ih biraju? Jako je daleko Beograd, a praktično se svako rešenje problema koji je lokalni traži na tom globalnom, na tom republičkom nivou. Ako posmatramo te primere, onda ćemo videti da se iz gradova izmeštaju elektrodistribucije, poreske uprave, a sada se izmeštaju sudovi, tj. transformišu se u sudske jedinice. Mi derogiramo našu opštinu do tog nivoa da ona, praktično, gubi svaki značaj. O tome moramo da razmišljamo. Prosto je neverovatno da mi ne poštujemo tradiciju o kojoj možemo da govorimo kroz naše amandmane. U ovoj zemlji, koja je toliko samu sebe obespravila, imamo sudove po 250 godina. Mi te sudove sada svodimo na status sudske jedinice, poštujući, navodno, načela efikasnosti i ne pronalazeći, pri tom, neki drugi način da sudije koje su delegirane u te sudove prebacimo u neke druge, ukoliko u tim sudovima nemaju posla. Mislimo da je to bilo logičnije rešenje. Objektivno, prilagoditi potrebama suda i broju sudija, a poštovati potrebu lokalne samouprave da ima utemeljenje i u prisustvu te sudske vlasti na svom nivou. Što se tiče naših reagovanja, pitanje apelacionih sudova je vrlo ozbiljno. Mi smo amandmanom predložili podizanje broja apelacionih sudova sa četiri na pet, jer suština ovih reformi je u tome da budu prihvaćene u društvu, a ne da ih tako nazovemo vi, gospođo ministarko, i LDP, nego da one budu prihvaćene u društvu. Garantujem vam da nijedan građanin Novog Pazara neće imati razumevanja za sudsku reformu, za zakonodavnu reformu sudske vlasti kojom se ona čini efikasnijom tako što se apelacioni sud uspostavlja u Beogradu, pa onda neko iz Novog Pazara dolazi u Beograd da bi podneo žalbu ili da bi dobio rešenje problema koji je otvoren na nivou opštine Novi Pazar. Imamo četiri apelaciona suda i još jedan mi uvodimo. To je ozbiljan problem. Što se tiče jezika, mi to baš najbolje ne možemo da razumemo. Imali smo transformaciju privrednih sudova u trgovinske sudove. Sada vraćamo iz trgovinskih u privredne. Imali smo Vrhovni sud 60 godina u ovoj zemlji, pa smo ga transformisali u kasacioni koji nije zaživeo, a sada uspostavljamo vrhovni kasacioni. Ako se pozivamo na Ustav, onda samo dajete dodatnu argumentaciju našim kritikama tog Ustava, jer Ustav ne može biti suprotan životu u ovoj zemlji. Ne mogu ljudi hodati po Srbiji sa zakonom u džepu da bi znali kom sudu da se žale. Upravo zbog toga vam ukazujemo na probleme ove reforme, jer će se sutra neko složiti sa ovim o čemu mi danas govorimo, konstatujući da je nešto pogrešno, ali, pri tom, pozivajući se na zakone. Sada se pozivamo na Ustav koji je usvojen pre dve godine, konstatujući da je to ustavno rešenje loše, ali šta da radimo. Hajde da se vratimo na suštinu ovog pitanja. Nemoguće je reformisati sudsku granu vlasti bez reforme zakonodavne i izvršne. Ako govorimo o principu reizbora, mi ga apsolutno podržavamo. Mi apsolutno podržavamo princip reizbora sudija i to je bio jedan od temelja na kom je napravljen dogovor LDP i DS, po kojem je LDP na sebe preuzela obavezu pružanje podrške i preuzimanje odgovornosti za stanje u Beogradu, pružanje podrške koaliciji DS i SPS, reizbor sudija. Ne slažemo se, iako imamo razumevanja za situaciju u kojoj se nalaze sudije. Ne slažemo se sa argumentacijom Društva sudija Srbije, koje sada preti isključenjem sudijama koje budu radile po ovim zakonima, a da ni na kakav način nije reagovalo onda kada se moralo reagovati, s obzirom na to da je u prošlosti došlo do dramatične politizacije naše sudske vlasti, koja ne može biti depolitizovana bez spremnosti politike da to sama uradi. Mi unapred pokazujemo spremnost da preuzmemo odgovornost za jedan takav proces. Pokazujemo spremnost da preuzmemo odgovornost, pri čemu, isto tako, ne odustajemo od svoje ambicije da reizbor, što je drugo ime za lustraciju, da to bude pravilo i za sve druge segmente našeg javnog života, a ne na kraju da lustriramo sudije, jer je priča o reizboru, zapravo, potvrda našeg insistiranja na lustraciji, pa da se vrši reizbor sudija, a da svi drugi u međuvremenu postanu evropski političari, evropski novinari, deo evropskog javnog mnjenja u ovom društvu, bez obzira na svoju prošlost. Možda bi i sudije, o čijem izboru ćemo sada razmišljati, bile spremne na tako nešto, da službe novim gazdama, a ne da prihvate nove vrednosti. O tome se radi. Dakle, ako govorimo o Zakonu o uređenju sudova, ozbiljna primedba, i mi taj zakon ne možemo da podržimo, načelo efikasnosti mora biti poštovano na neki drugi način. Lokalna samouprava je toliko ugrožena u ovom trenutku, oduzimanje i dislociranje sudske vlasti iz njene sredine potpuno je obesmišljava, apsolutno. To svako ko se bavi politikom, tako što putuje po Srbiji, sreće se sa ljudima, može da razume, svako. Siguran sam da to razumeju i poslanici vladajuće koalicije, uostalom, video sam i njih i njihove amandmane. Mislim da moramo pronaći neko zajedničko rešenje, da bi bilo loše preglasavati se po pitanju ovih predloga zakona – o uređenju sudova i o sedištima i područjima sudova. Imate Gornji Milanovac, imate Čačak, slažemo se sa ta dva mesta, sudovi i opštine koje se graniče, sud u Gornjem Milanovcu ima tradiciju od 200 godina. Mislimo da to na neki način treba respektovati, ionako nam govore da smo ''tikva bez korena''. Hajde da pokažemo da u ovoj zemlji postoje neke osnove, klice, nekog normalnog demokratskog društva i da pokažemo poštovanje prema institucijama koje su u ovom haosu ipak opstale i da reorganizaciju sudova sprovedemo, unapredimo efikasnost sudova, ali da, naravno, ostavimo u tim sredinama sudove. Te sredine bez sudova gube svaki smisao, nema više tu opštine. Ako nema poreske uprave, ako nema elektroprivrede, ako nema suda, po čemu je to onda opština? To je jedna ljuštura u kojoj mi skačemo jedni drugima za grlo u svakoj izbornoj kampanji, boreći se za podršku građana za koje potom ne možemo ništa da uradimo, apsolutno ništa. Zato smo spremni da podržimo sudsku reformu, ali pod uslovom da će je pratiti reforma izvršne, reforma zakonodavne vlasti i da ćemo završiti onaj posao o kome se toliko dugo vremena govori, posao decentralizacije. Imamo razumevanja za amandmane Saveza vojvođanskih Mađara. S obzirom na to da na isti način posmatramo tu vrstu problema, a pogotovo mislimo da je jako opasno da se stekne utisak da se predstavnici jedne nacionalne zajednice, navodno, bore samo za svoje interese, jer u njihovom amandmanu mi prepoznajemo istu vrstu problema koje smo uočili u rešenju ovog zakona, pa smo reagovali našim amandmanima. Drugo, pitanje procenata i kvota apsolutno je neprihvatljivo. To pravilo je počelo da se uvodi Ustavom, kada ste Vojvodinu tretirali sa onih 7 ili 8%, više ne znam ni koliko, a sada se uvodi neko pravilo kvote po kojoj je obavezno da jedan član Saveta mora da bude iz Vojvodine. Ti principi nisu principi na kojima se može normalno razvijati ovo društvo. Ako Vojvodina ima svoje specifičnosti, a ima, mi smo toliko puta predlagali, uvodi se osnovni sud, uvodi se viši sud, mi smo predlagali jedan sud koji bi bio nadležan za teritoriju Vojvodine, a koji bi bio u sklopu naše sudske vlasti. Mi nismo za onu vrstu paralizma koji nas vraća u prošlost, jer ne možemo prihvatiti modele koji su kvalitetniji od ovih današnjih, a bili su prethodni u vremenu koje je pred nama. Hajde da budemo bolji od Ustava i rešenja iz 70-ih godina, da to pokušamo da uradimo. Što se tiče Predloga zakona o Visokom savetu sudstva, tu sam vam rekao kakav problem postoji, on je ozbiljan i moraćemo o tome mnogo da razgovaramo. Mislim da će uspeh biti ukoliko mi svi zajedno stanemo iza ovih zakona. Nema polovične reforme sudske vlasti. A oni koji ne žele, oni moraju ostati bez argumenata, to mora biti njihov lični hir i ništa više od toga. Žao mi je, ali ovaj zakon o sedištima i područjima sudova i tužilaštava, većinu poslanika ovde, zapravo, gura u jednu partiju. Poslanici ovde predstavljaju interese svojih birača i to nemojte da zaboravite, koleginice i kolege. Ovde predstavljate građane koji su za vas glasali i oni koji dolaze iz Gornjeg Milanovca i oni koji dolaze iz svih drugih sredina, iz Bačke Topole, je l' tako Judita, oni predstavljaju svoje građane. Ne možemo da uništavamo lokalne samouprave svodeći njihove sudove na sudske jedinice, zbog toga što u tom sudu nema onoliko posla koliko ima u nekom drugom. Neka se smanji broj sudija, neka sudije odu u one sudove u kojima moraju da rade, mi ćemo to apsolutno podržati. Apsolutno ćemo to podržati, ali je problem sa ukidanjem sudova, to je potpuno obesmišljavanje lokalne samouprave. Pitanje reizbora, apsolutna podrška, ne slažemo se sa kritikama Društva sudija Srbije, te kritike su zakasnele, nije bilo dovoljno otpora političkim pritiscima u prošlosti, tako je naša sudska vlast u toj meri politizovana, da se bez politike i ne može osloboditi i mi preuzimamo odgovornost za jedan takav proces. Preuzimamo odgovornost za jedan takav proces, a ono što smo uradili u periodu od 2000. do 2003. godine daje nam za pravo da se tako ponašamo – naš odnos prema Ustavnom sudu, naš odnos prema Vrhovnom sudu, naš odnos prema okružnom sudu, naš odnos prema Društvu sudija Srbije, s tim što sada zbog tog odnosa imamo velike probleme, jer mi osam godina pričamo o reformi naše sudske vlasti, a te reforme nema. I Društvo sudija Srbije treba to da razume i da pomogne u rešavanju teškog stanja u kome se nalazi naša sudska vlast, pri čemu mi tražimo pomoć i za reformu druge dve grane vlasti, a to je zakonodavna vlast i izvršna vlast. Veoma važno pitanje za nas jeste pitanje lustracije. Ne može se na leđa sudstva Srbije prebaciti odgovornost za sve ono što se dešavalo u prošlosti, a to se na ovakav način omogućava. Skupština je usvojila Zakon 2003. godine i kao što insistiramo na tome da Parlament koji je usvojio Zakon o zabrani pušenja, poštuje taj svoj zakon ovde u hodniku, tako Skupština mora poštovati Zakon koji je donela 2003. godine, to je Zakon o lustraciji. Ako nema volje, neka se formira većina, pa neka poništi taj zakon, a i dok postoji Zakon o lustraciji, mi imamo problem da odgovorimo sudijama zašto se oni sankcionišu za delovanje tokom prošlosti, a ne sankcionišu se svi drugi koji su zajedno sa tim sudijama to radili i koji su vršili pritisak na sudije da počine dela zbog kojih mi danas njih pozivamo na odgovornost. Ako govorimo o Evropi, onda govorimo o evropskim integracijama od kojih nema ništa ukoliko se ne reformiše sudska vlast. Mi pružamo ideje u nameri reforme sudske vlasti. Podneli smo amandmane i nastavićemo konsultacije sa predstavnicima Vlade. Veliki problem postoji oko ovih sedišta sudova i to ne možemo da podržimo. Imamo razumevanja za uvođenje apelacionih sudova, bojazan da to neće prihvatiti društvo, s obzirom na to da su tako očigledne razlike između statusa u jednom i u drugom slučaju. Na tome se nije dovoljno radilo. Posebno veliki problem nam je pitanje reizbora sudija, odnosno mi bismo želeli da nam vi pružite ovde garancije da se neće ostati samo na sudijama, nego će se postaviti pitanje odgovornosti i drugih koji su uništavali ovu zemlju. Pa ko je terao sudije da kradu izbore? Sada sudije koje su krali izbore treba da odgovaraju, aoni koji su ih terali da kradu, oni su poželjni koalicioni partneri vladajuće koalicije, a oni koji su to bezakonje proglašavali zakonom, oni su nam urednici javnog servisa. To se nama ne dopada, ali ne mislimo da se problem rešava tako što ćemo tolerisati taj haos u sudskoj vlasti i podržavamo reizbor sudija, ali time otvaramo našu najavu i insistiramo i na širenju tog procesa na sve druge segmente našeg društva koji moraju preuzeti odgovornost za ono što se zemlji dešavalo, da se to više ne bi ponavljalo. Pohvaljujemo vaše nastojanje u ovom poslu, niste imali puno podrške, najveće probleme su vam pružile same sudije i to je ono što je problem. Stiče se utisak da je ovo vaša izolovana kampanja i da samo vi to radite, što nije dobro, a poseban problem proizilazi iz činjenice da je klimav taj temelj, taj ustavni temelj na koji se pozivate u ovom trenutku, jer onda kada se Ustav donosio nije se mislilo o reformisanju zemlje, nego o konzerviranju i održavanju statusa kvo. Zato danas mi imamo tako puno poteškoća u pokušaju da promenimo ove odnose. Mislim da će naša Poslanička grupa sa amandmanima doneti onaj potrebni kvalitet, minimum kvaliteta koji je potreban za usvajanje ovih zakona... (Predsednik: Vreme.) ...ali unapred pozivam sve kolege da budu mnogo manje po ovom pitanju poslanici vladajuće koalicije ili opozicionih stranaka, posebno kada se radi o ovom zakonu o sedištima i područjima sudova. To je zakon koji uništava lokalnu samoupravu i koji potpuno delegitimizuje nas u bilo kojoj drugoj izbornoj kampanji. Mi taj zakon ne možemo da podržimo. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Gospodin Zoran Krasić.
Reklo bi se, ista meta, isto odstojanje, samo je promenjen malo redosled poteza, a treba da se obavi ono što je neko možda i naredio da treba da se obavi ili, da budem precizniji, treba da se okonča nešto što je ranije započeto. Ipak je centralni zakon, svih ovih pravosudnih predloga, Predlog zakona o uređenju sudova, tu postoje završne odredbe, član 97 – danom početka primene ovog zakona prestaje da važi Zakon o uređenju sudova, i videćete da je to 2002. godina sa brojnim izmenama i dopunama tog zakona, koje su imale, pre svega, za cilj da se odloži primena one odredbe o apelacionim sudovima. Ali nije samo zbog toga menjano. U nastavku teksta ovog člana, naravno, prestaje i Zakon o sudovima i tu se sada javlja da je to Zakon iz 1991. godine. Radi naše javnosti mora da se kaže da, što se tiče postojećih sudova, njihova nadležnost je praktično određena Zakonom o sudovima iz 1991. godine. Taj zakon se primenjuje i dan-danas. Šta to znači? To znači da ona reforma koja je 2002. godine, navodno, sprovedena, ona je sprovedena pod pritiskom, jer u to vreme jedinstveni DOS nije mogao da funkcioniše, pa je jedna grupacija uslovila opstanak koalicije i prolaženje nekih drugih zakona usvajanjem ovog zakona. To moram da vam kažem da biste shvatili da i te 2002. godine, to što mi terminološki zovemo apelacioni sud nije moglo nikako da bude predviđeno tim zakonom, jer, prosto, taj Ustav iz 1990. godine to nije predviđao. Sada idemo u jednom potpuno drugom pravcu i videćete ovih dana težište ove rasprave o uređenju sudova, pošto je ona centralna, svedeno je na pitanje – da li će u mom mestu da bude osnovni sud, viši sud, apelacioni sud, odeljenje, sudska jedinica ili nešto treće, ili će možda samo biti sudski dan? Oko toga će svi poslanici, kao deca kada igraju u prvom razredu osnovne škole fudbal, pa kako lopta na onaj ćošak, onda celo odeljenje na onaj ćošak gde je lopta, i tako će ovde, kao na serijskoj traci da izlaze i poslanici vlasti i poslanici opozicije koji će da kritikuju Vladu Republike Srbije kao predlagača ovog zakona – pobogu, kako u mom mestu više nema suda, kako?! Svako bi u lokalu hteo da bude malo gospodar, ne samo poslova lokalne samouprave, nego malo i izvršne vlasti, i malo da se pita oko sudske vlasti. Naravno, u toj raspodeli će dobro da prođe gospodin Boško Ristić, jer će u Nišu da bude poprilično tih sudova, pa će imati prilike ponovo nekog penzionera da angažuje da bude predsednik suda. Mislim, to je sve opšte poznato. Ovo ne pričam da bi se šalio, nego da bih ukazao koliko je ovo pogrešan koncept. Za razliku od mojih prethodnika, ja moram da kažem da što se tiče Ustava Republike Srbije – on samo u nekoliko odredaba reguliše pitanja uređenja sudova i to postavlja kao načelno pitanje. Tu je član koji kaže da se u Republici Srbiji osnivaju sudovi kao sudovi opšte i posebne nadležnosti. Takođe, tu je i odredba koja propisuje da je glavni sud u Republici Srbiji Vrhovni kasacioni sud. To treba više tumačiti, "Vrhovni kasacioni sud", kao oblik imenovanja ili određivanja naslova najvišeg suda i ništa više drugo. Zašto ovo kažem? To je iz jednog prostog razloga, jer i predlagač zakona, i Društvo sudija, i ovi koji navodno profesionalno prate sudstvo, pa, i ovi koji se pozivaju na Venecijansku komisiju, mada ne znam zašto se pozivate na nju, kada ta Venecijanska komisija mislim da nije ni sposobna da radi taj posao, da nekome predlaže šta treba da uradi da bi se nešto sredilo. Jer, da je toliko sposobna verovatno bi se uredili i sudovi u zapadnoj Evropi, a tamo imamo prisutnu šarenolikost tih sudova. No, da sa se vratim na ovu našu svakodnevicu i našu situaciju. Znači, moramo da promenimo nazive sudova, kako bismo izvršili lustraciju sudija. Znači, ova vlast ne pomišlja da, eventualno, razreši sudiju koji ne radi posao u skladu sa zakonom, nije stručan, nije savestan. Ne, nego će da se raspiše konkurs, pa će svi zainteresovani da se prijave i, onda, naravno, neće da prođe sudija sa 25 godina radnog staža, a proći će sudski pripravnik ''žute'' boje. To je cela operacija ovoga ovde. Zato se i izmišljaju – osnovni, viši, i određuju se drugi nazivi za sudove, da bi se potčinilo sudstvo Demokratskoj stranci. U slobodnom razgovoru vrlo često imam priliku i da čujem kako se time hvale pojedine demokrate – Krasiću, nije valjda da očekujete da ćete u sudskom sporu da uspete, kada znate da DS drži pravosuđe? Odavno ga drži! Odavno ga drži, od onog momenta od kada je krenula DS sa lustracijom. Samo ću vas podsetiti da, pre nekoliko godina kada se birao predsednik Vrhovnog suda Srbije, DS je osporavala toliko daleko kvalifikaciju jednog od predloženih kandidata da smo mi, u jednom trenutku, pomislili da možda ta žena nije ni završila Pravni fakultet. A posle nekoliko godina, kada su se posvađali DS i ta žena, ovde, sa ove govornice smo čuli da je ta žena pisala čak Uredbu kako da se isporuči Slobodan Milošević Haškom tribunalu. I, sada, taj sudija, treba da bude – nezavisan, samostalan, objektivan. I za njega treba da kažemo da može da radi u skaldu sa Ustavom, zakonom, da primenjuje međunarodne standarde. Kažite mi koji je taj međunarodni standard da sudija piše uredbu?Ne postoji! Ali to sve kod vas prolazi, zato što kada je u pitanju trenutni interes vi zatvarate oči, jer postoji neki novi zajednički cilj, neki plen i vrlo lako se dogovorite oko toga. Šta ne valja u ovome što ste vi predložili? Ne valja, pre svega, što namera, motiv i pobuda predlagača ne zaslužuje bilo kakvo vrednovanje niti bilo kakvu zaštitu. Znači, stvarno su tu u pitanju niske pobude i motivi koji su nedozvoljeni. Sada, ovde se traži saučesništvo. Kaže se – pravosuđe je neefikasno. Pre nekoliko godina su promenjeni procesni zakoni. Cilj promene tih propisa je bio da se učini pravosuđe efikasnim. Samo da vas podsetim, kada je donet novi Zakon o parničnom postupku rečeno je – to bi trebalo na dva, eventualno, tri ročišta da se završi, godinu, do godinu i po dana da traje taj prvostepeni postupak i kraj. Mislim da sam lepo interpretirao obrazloženje prilikom donošenja tih propisa. Slično je bilo i sa Zakonikom o krivičnom postupku – čas posla ima da se to završi. A onda čujemo da i po tim novim propisima u krivičnom postupku zastarevaju krivična dela koja se gone po službenoj dužnosti i to zastarevaju u fiokama sudija. Dakle, nije problem u organizaciji i uređenju sudstva, već je problem u onome ko ima dominaciju nad sudstvom i nad sudijama. Obrni – okreni, opet dolazimo do ''žutog'' preduzeća, jer ono fabrikuje sporove, ono odlučuje kako će ti sporovi da se rešavaju, kako će da idu, koji će da zastare, koji neće da zastare. Jer je očigledno da je sudstvo u njihovim rukama kao sredstvo pritiska i prinude da bi se odvijao politički život, upravo, onako, kako oni to žele. Drugi razlog koji se navodi radi promene ovoga jeste, između ostalih, i to što pojedini sudovi nisu ravnomerno opterećeni. Sudije koje rade u urbanim mestima imaju u toku meseca po nekoliko desetina predmeta, a one sudije koje rade u opštinskim sudovima u nekom manjem mestu imaju u toku meseca nekoliko predmeta, plata je približno ista, pa treba ispraviti neku nepravdu. Samo nikako da se ispravi nepravda što neko živi u Beogradu i u teškom materijalnom položaju, i bolje prolazi od onoga koji živi u Bosilegradu i za bosilegradske prilike živi u izuzetno dobrom položaju – e, tu nepravdu neće da ispravi Vlada Republike Srbije. Postojeća mreža, postojeća organizacija treba da se promeni, mora da se promeni. Navodno, treba da se smanje uštede, da se postignu uštede. Kako? Ako se gasi neki opštinski sud, pa postaje odeljenje, onda tu neće biti predsednika suda, neće biti sekretarice, a verovatno i u pisarnici upisnike mogu da vode neki drugi, a ne oni koji rade i koji imaju neki status nekog šefa pisarnice itd. Možda će da se naprave ušteda tako što će se smanjiti jedan službeni auto takvog predsednika suda, s obzirom na to da se u tom mestu gasi sud, verovatno će da se naprave neke uštede. Da li će te uštede biti u prilog efikasnosti sudstva ili će biti na štetu? Znajući naše uslove, odmah možemo svi da kažemo da će biti na štetu našeg sudstva. Koristim priliku da ukažem javnosti Republike Srbije da postojeće odredbe Ustava Republike Srbije pružaju mogućnosti i za potpuno drugačiji koncept Zakona o uređenju sudova To ne znači da ne treba da se poštuje odredba o sudovima posebne nadležnosti. Ukoliko u ovom konceptu, koji budem iznosio, nema mesta sudovima posebne nadležnosti, kao posebno imenovanim sudovima, to ne treba da tumačite kao nesaglasnost koncepta sa Ustavom Republike Srbije, jer vi i u Vladi i u institucijama imate i na pretek rešenja koja odudaraju od Ustava Republike Srbije, pa čak odudaraju i od jasnih odredbi i naloga iz Ustava Republike Srbije. Ako želimo da postignemo svojevrsno jedinstvo i kvalitet u sudstvu, onda bi trebalo da imamo tako organizovane sudove, kao prvostepene opštinske sudove – u nekim stvarima prvostepeni sud može biti i okružni, sa posebnim odeljenjima, kao što je odeljenje za privredne sporove, a da vrh bude ipak samo Vrhovni kasacioni sud. Eto, moramo da prihvatimo ovu terminologiju. Zašto je to potrebno, jer tako se preko Vrhovnog kasacionog suda objedinjuje kompletna sudska praksa koja ne dozvoljava ili onemogućava vrlo slobodoumne interpretacije jednog istog člana u zavisnosti od toga da li to primenjuje prvostepeni ili drugostepeni sud. Naravno, i upravni sporovi – mogli bi, dobrim delom, u prvom stepenu da sude okružni sudovi, naravno i dalje Vrhovni sud one upravne sporove gde se osporava ili pokreće postupak protiv akata republičkih organa. Ta organizacija može da zaživi. Znači, nisu nam potrebni apelacioni sudovi, kao posebni žalbeni sudovi, nisu nam potrebni ni posebni prekršajni sudovi; prekršajni sud može biti svaki opštinski sud. Uostalom, pitanje je da li je ovaj naš Zakon o prekršajima i dalje koegzistentan, s obzirom na to da mogućnost vođenja prekršajnog postupka, pored prekršajnih sudova, imaju i organi uprave. Doduše, jesu specifični, ali organi uprave. Samo da se setimo, pre nekoliko godina smo usvojili Zakon o prekršajima, prebacili to u nadležnost suda da sudi za prekršaje, samo zbog činjenice da se u prekršajima može izreći kazna zatvora, a da bi kaznu zatvora nekome izrekao, to mora da čini samo sud, ne može da bude organ za prekršaje ili neki poseban organ uprave. Znači, ta prosta, jednostavna organizacija, dostupna svakom građaninu u Republici Srbiji, vrlo jednostavna, u svakom od tih sudova možete imati vrlo specijalizovana odeljenja za pojedine vrste sporova i tako se rešava ovaj problem efikasnosti, dostupnosti suda građanima i jedna konzistentna organizacija – uvek se zna da je prvostepeni sud opštinski sud, iznad njega ide okružni sud, u trećem stepenu se javlja Vrhovni sud. Sve može po odeljenjima da se radi i da ne bude bilo kakvih problema. Međutim, ova vlast to ne želi. Oni moraju da zadovolje neke apetite. Sada tu jednostavnu organizaciju, koju sam ukratko izložio, koju Ustav Republike ne zabranjuje, i ova organizacija nije u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije, predlagači, sada to, dižu u neku veliku nauku. Samo da građani Srbije vide kako će ta organizacija da izgleda. Biće 45 novih prekršajnih sudova, sa 99 odeljenja; biće 34 osnovna suda sa 98 sudskih jedinica, toliko će biti, 34, osnovna javna tužilaštva; biće 26 viših sudova, od toga će njih 15 imati nadležnost za teritoriju dva osnovna suda; biće 16 privrednih sudova i jedna sudska jedinica; biće četiri apelaciona suda, da bi se zadovoljile ove potrebe, nekada najavljivane regionalizacije Republike Srbije i da bi se zadovoljili apetiti nekih drugih budućih secesionista; biće jedan viši prekršajni sud sa tri odeljenja; biće jedan upravni sud sa tri odeljenja i neko će reći – vidi, Republika Srbija je digla nogu, baš onako kao i kad se konji potkivaju, dobila je organizaciju koja može da odgovara nekoj organizaciji u Nemačkoj, Belgiji, Holandiji. A da li će to da funkcioniše? Neće da funkcioniše, ne zbog toga što SRS želi da to ne funkcioniše. Pa, mi smo vam i 2002. godine pričali da onaj zakon o uređenju sudova neće da funkcioniše, pa ste već posle šest meseci vi tražili izmene i dopune tog zakona. Sa 126 glasova vi danas u Srbiji možete sve da uradite i svašta, ida upropastite sve, i da se posle javljate kao spasioci. Samo da podsetim javnost, kada su 25. januara 2001. godine ovi ''žuti'' došli na vlast, prvo su uništili Ustavni sud; on nama nije uopšte funkcionisao. Pitanje je da li nam i danas funkcioniše Ustavni sud. Apelacioni – nijedan ne postoji. U kakvim uslovima radi Vrhovni sud? Očajnim, Očajnim! Svaka šuša može da kritikuje sudiju Vrhovnog suda Srbije, svaki advokat, svaki nazoviadvokat. Nataša Kandić koja zastupa oštećene u sudskom postupku, iako je, kažu, sociolog, vodi onog Dragoljuba, pa glume, kao, tim za zastupanje oštećenih. Svako može sudiju kod nas da napadne. I meni je krivo što neke sudije i dan-danas sude, ali šta da radimo. Moramo da poštujemo Ustav i zakon. Toliko ima njih koji ne zaslužuju da uđu u sud i da vrše sudsku funkciju, ali to nije razlog da na pokvaren način, putem reizbora, izbacite to. Ako ne ispunjava zakonom propisane obaveze, ne radi kvalitetno, pokrenite postupak razrešenja i svedite to na individualizaciju odgovornosti konkretnog sudije, a nemojte an blok. Prosto sam iznenađen da ste vi za ovaj koncept zakona o sudstvu mogli da nađete partnera u SPS, koja je u Vladi. Ako ste našli partnera za ovaj koncept, e, onda je situacija izuzetno, izuzetno, ozbiljna. Mi ovo nećemo podržati, podneli smo jedan broj amandmana da bismo objasnili neke naše stavove. Nemamo nameru više ovaj koncept da vama predstavljamo, jer vi o ovom konceptu ne smete ni da razmišljate. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, a posle njega narodni poslanik Balint Pastor.
Uvažena potpredsednice Narodne skupštine, uvažena gospođo ministre pravde, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, moram da izrazim jedno veliko zadovoljstvo, kao republički poslanik, da je pred nama jedan važan set zakona, važan za državu, važan za društvo i važan za sve naše građane, na prvom mestu. Ponoviću ono što je već u svom izlaganju iznela i ministar u Vladi Republike Srbije, gospođa Malović, a to je, da je normativni okvir za donošenje ovih zakona, Ustav Republike Srbije, ustavni zakon, Uputstvo Venecijanske komisije i sve ono što je moglo da se definiše i da se iskristališe u javnoj raspravi koja je prethodila donošenju ovih zakona. No, ono što je važnije od svega ovoga jeste potreba građana Republike Srbije i potreba našeg društva da se izvrši sveobuhvatna reforma pravosuđa u Republici Srbiji. Sveobuhvatna reforma pravosuđa podrazumeva donošenje i usvajanje ovih zakonskih projekata koji su sada pred nama. Ona podrazumeva i novelaciju i donošenje još nekih zakona, kao što su, zakon o parničnom postupku, zakon o krivičnom postupku, krivični zakonik, potrebno je da donesemo zakon o notarima, kao što su uradile sve zemlje u okruženju, novi zakon o advokaturi itd. Trijalistički princip podele vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku, mi ćemo dosledno da sprovedemo i kroz set ovih zakona, odnosno da definišemo poziciju nezavisne sudske vlasti, na prvom mestu kroz Zakon o uređenju sudova, a kasnije i kroz Zakon o sudijama, itd. Dostupnost pravde i pravno načelo pravne države mora da bude vrhunski politički ideal svih poslaničkih grupa, svih političkih stranaka i sigurno je da taj politički ideal ne možemo da ostvarimo nijednim zakonom, nijednim setom zakona, već jednim mukotrpnim radom, pre svega, kroz ovaj visoki dom odakle kreću propisi koje mi donosimo, koji su često apstraktni, metafizički, da tako kažem, za građane, ali sudije i sudovi su tu koji u konkretnom slučaju primenjuju zakone koje mi donosimo. Naša mapa puta ka EU podrazumeva, takođe, usvajanje ovih važnih zakona koji podrazumevaju reformu pravosuđa, efikasno pravosuđe, kvalitetne sudije, sudije koje su obrazovane, ne samo u formalnom smislu, koje imaju samo formalna znanja, dakle, završen pravni fakultet, položen pravosudni ispit itd. Mi kao dinamično društvo, kao što je rekao jedan od uvaženih prethodnika danas, moramo da se menjamo svi, i Parlament, i Vlada i čitavo društvo, ali moraju da se menjaju i mentalitetski i profesionalno i nosioci pravosudnih funkcija. Zbog toga su važni ovi zakoni, Zakon o uređenju sudova, Zakon o sedištima i područjima sudova, kao i svi ovi ostali zakoni koji se nalaze na sednici ovog parlamenta. Dosadašnja rešenja, moramo priznati da su anahrona, prevaziđena i ona su jedan od razloga našeg ne efikasnog pravosuđa. Inertnost koju imamo u ovom sistemu vlasti posledica je, na prvom mestu, ovih postojećih zakonskih rešenja, a sa druge strane, posledica je jednog neodgovornog pristupa sudskoj funkciji od strane jedne manjine koja postoji u pravosudnom sistemu, odnosno podnosilaca pravosudnih funkcija. Načelo zakonitosti mora biti osnovni vrhunski princip koji podrazumeva da se sudovi mogu osnivati i ukidati samo zakonom, znači, ne mogu se osnivati nikakvi ad hok sudovi, nikakvi preki sudovi i to je ono što nije sporno i što proizilazi iz Ustava Republike Srbije. Nezavisnost sudske vlasti podrazumeva da niko ne može imati niti vršiti uticaj na sud, niti politika, niti tajkuni, niti mediji. U decenijama koje su iza nas svedoci smo svi mi, a i građani Srbije, da su sudovi bili pod uticajem i politike i određenih privrednih struktura, lokalnih struktura, a naravno i medija. Sve ovo mora da bude eliminisano kako bi imali pravosudni sistem kakav postoji u zemljama razvijenih demokratija, u zemljama EU. Neću ulaziti u jednu dublju pravničku analizu. Želim da ukažem na prvom mestu, i na prvom mestu se obraćam građanima Republike Srbije, s obzirom na to da su svi narodni poslanici u ovom visokom domu detaljno analizirali sve odredbe zakona i učestvovaće aktivno u raspravi, ali važno je istaći da imamo ovim zakonom predviđene sudove opšte i posebne nadležnosti. Sudovi opšte nadležnosti, to su osnovni sudovi, viši sudovi i apelacioni sudovi. Umesto opštinskih sudova imaćemo osnovne sudove. Terminološka razlika je ovde, takođe, potrebna, prvo što će osnovni sudovi prema definiciji i određivanju stvarne nadležnosti obuhvatati teritoriju više opština, a drugi razlog, koji mislim da ministarka nije ni iznela, jeste da je i sam termin ''opštinski'' anahron, i to je nešto što asocira na neku lokalnu vlast, na neke lokalne strukture u opštini koje mogu da utiču na rad sudova. Takođe, ovaj zakon ustanovljava više sudove i apelacione sudove. Najviši sud u Republici Srbiji biće Vrhovni kasacioni sud koji će odlučivati o vanrednim pravnim lekovima. Sudovi republičkog ranga, pored Vrhovnog kasacionog suda, jesu i Privredni apelacioni sud i Viši prekršajni sud, kao i Upravni sud, to su, dakle, sudovi koji se osnivaju za teritoriju cele Republike. Što se tiče nadležnosti, stvarne nadležnosti ovih sudova, ovde imamo značajne izmene u odnosu na dosadašnja rešenja. Osnovni sudovi će suditi u krivičnopravnim stvarima gde je zaprećena kazna za krivično delo do 10 godina, a u civilnim stvarima, odnosno građanskopravnim predmetima tamo gde se ne može izjaviti revizija. Tačno je, kao što je kolega Palalić rekao, da je revizijska vrednost prema ZPP-u 500 hiljada dinara i ovo nalaže potrebu izmene Zakona o parničnom postupku. Verujem da će to uslediti bilo na inicijativu Vlade ili poslanika, znači, izmene Zakona o parničnom postupku upravo iz razloga o kojima je govorio uvaženi kolega. Viši sudovi prema Predlogu ovog zakona odlučivaće u prvom stepenu u građanskopravnim sporovima gde je omogućena revizija kao vanredni pravni lek, a zadržaće određene nadležnosti u pogledu suđenja u drugom stepenu. Odlučivaće na prvom mestu o žalbama na odluke osnovnih sudova samo u skraćenom krivičnom postupku, u pritvorskim predmetima, u sporovima male vrednosti kao u izvršnim i vanparničnim postupcima, tako da će viši sudovi biti relaksirani u odnosu na odlučivanje u drugom stepenu u odnosu na dosadašnja rešenja koja imamo u postojećim zakonima. Ovaj zakon predviđa i osnivanje apelacionih sudova koji će odlučivati o žalbama na odluke viših i osnovnih sudova, dakle, odlučivaće o redovnim pravnim lekovima. Apelacioni sudovi su predviđeni Ustavom Republike Srbije, oni postoje, egzistiraju u svim zemljama, u većini zemalja EU i kao u većini zemalja u okruženju, kako onih koje su već postale članice EU tako i onih koje su na pragu ulaska u EU. Osnovni viši sudovi biće prvostepeni sudovi sa međusobno podeljenom nadležnošću, dok će apelacioni sud odlučivati po redovnim pravnim lekovima, osim u ovim slučajevima koje sam već ovde naveo. Ono što je, takođe, kvalitet ovog zakona jeste specijalizacija sudova i efikasnost postupaka. Dakle, dostupnost pravde i načelo pravičnosti ne može za građane biti neka apstraktna i metafizička forma, dostupnost pravde znači da građanin kao stranka u parničnom postupku, primera radi, ne može da vodi spor 10 godina za naknadu štete ili da se u vanparničnom postupku za uređenje međe postupak vodi tri godine. Zbog toga je potrebna specijalizacija sudija i ta specijalizacija ne može da se svede samo na seminare u Vrnjačkoj banji ili na Kopaoniku ili u Budvi. Sudije moraju pored ovog opšteg znanja da prate ukupnu legislativu, čak i onu koja se ne tiče konkretno njihove uže nadležnosti, da bi sudija civilista morao imati elementarna znanja iz oblasti krivičnog prava, mora imati znanje iz trgovinskog prava, iz prava trgovinskih društava, odnosno privrednog prava, iz upravnog prava, takođe. Kolege advokati koji sede ovde u Skupštini vrlo dobro znaju da se često susrećemo sa, nažalost, i neznanjem i nezainteresovanošću sudija u rešavanju, odnosno obavljanju svojih funkcija, rešavanju predmeta, i zbog toga je neophodna specijalizacija koju predviđaju određene norme ovih zakona. Reći ću nekoliko reči o Vrhovnom kasacionom sudu. Dakle, to je sud koji odlučuje o vanrednim pravnim lekovima izjavljenim na odluke sudova Republike Srbije i drugim stvarima određenim zakonom. Ovaj sud odlučivaće i o sukobu nadležnosti i ono što je, takođe, važno utvrđivaće načelno-pravne stavove radi jedinstvene sudske primene prava. Unutrašnje uređenje je nešto što reguliše ovaj zakon i ostavlja dalje na regulativu sudskom poslovniku radi razrade ovih normi i oko toga se ne bih posebno zadržavao. Apostrofiraću samo odredbe ovog zakona, a koje se tiču sudskog osoblja, veoma važnog segmenta u radu sudija i uopšte u radu sudova. Dakle, ovaj zakon predviđa postojanje sudskih pomoćnika, sudijskih pripravnika, kao i državnih službenika i nameštenika, koji rade na administrativnim i drugim poslovima. Podsetiću na jedan interesantan primer, jednu komparaciju, da Republika Srbija sa sedam i po ili osam miliona stanovnika ima dve hiljade sudija, a da, primera radi, kraljevina Španija ima, takođe, dve hiljade sudija sa 40 miliona stanovnika. Priznaćemo da je stepen zaštite subjektivnih prava građana i stanovnika Španije, u odnosu na stepen zaštite subjektivnih prava građana Srbije, mnogo viši i to je jedan od razloga zašto naše sudije moraju da se usavršavaju, a ovo stavljam i u kontekst sudskog u Srbiji na prvom mestu. Jedan novi kvalitet koji daje ovaj zakonski projekat jeste položaj Visokog saveta sudstva, koji je i ustavna kategorija. Mnogo veće nadležnosti ovog organa doprineće principu nezavisnosti sudstva i način izbora članova visokog saveta sudstva, njihov položaj, naročito sudski budžet i položaj visokog saveta sudstva u odnosu na novac kojim se raspolaže. Dakle, nema nezavisnosti nijedne institucije ako ona nema budžeta i ako nema para. Zakon ovde daje jedno kompromisno rešenje – da će, predloge za budžet, dakle, zakon o budžetu koji će usvajati Narodna skupština, za tekuće poslove daje Visoki savet sudstva, dok će kapitalne investicije u sudovima, znači, u zgradama sudova, ostati u ingerenciji Ministarstva pravde, ali samo do 1. januara 2011. godine, kada će Visoki savet sudstva preuzeti i ovaj deo budžetske inicijative i raspolaganje budžetom. Najveće polemike u ovoj tački dnevnog reda izazvao je Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava i ovde moram da skrenem pažnju da princip dostupnosti pravde građanima neće biti narušen formiranjem osnovnih sudova i sudskih jedinica. Dakle, građani će svoja subjektivna prava ostvarivati i dalje u osnovnim jedinicama. Tamo gde ne postoje osnovni sudovi, tamo će se predavati podnesci, tužbe, žalbe, redovni i vanredni pravni lekovi, tamo će overavati isprave, ugovore, testamente itd. Tu će se i suditi. Tu ostaju i te zgrade, ti poslovi koje je dosad taj sud obavljao. Ovde moramo da pomirimo dva principa. To je princip efikasnosti i smatram da je Vlada, odnosno Ministarstvo prilikom izrade Nacrta ovog zakona ponderisalo dovoljan broj kriterijuma za određivanje mreže sudova, odnosno osnovnih sudova i sudskih jedinica. Drugi princip je princip o kojem sam govorio, a to je dostupnost pravde i pravičnosti građanima kao strankama. Dalje odredbe odnose se na broj sudova itd. Neću ulaziti u posebne analize ovoga dela, ali želim da ponovim da će građani u onim sredinama gde više neće postojati opštinski sudovi nego sudske jedinice osnovnih sudova i dalje ostvarivati svoja subjektivna prava. Sudije će se birati za sud a ne za sudsku jedinicu i time se postiže objektivniji rad suda. Ovim se eliminiše sve ovo o čemu su moji prethodnici danas govorili, znači, mogućnost uticaja na rad sudova od strane lokalnih vlasti, od strane tajkuna, od strane raznih uticajnih lobi grupa itd. Upravo će sudija iz druge sredine kada dobije predmet kao sudija osnovnog suda, a dobija predmet u sudskoj jedinici, po difoltu suditi sigurno nepristrasnije i objektivnije, nego sudija koji živi u jednoj maloj sredini i koji poznaje i sve komšije i građane iz druge ulice, neko mu je rođak, neko mu je prijatelj, neko mu je kum. Ova dva principa međusobno se mogu dovesti u jedan sklad, princip teritorijalne organizacije, odnosno racionalizacije i ovaj princip dostupnosti pravde. Dakle, važno je da građani znaju da će svoja prava i dalje ostvarivati u svojim mestima u kojima su do sada imali opštinske sudove. Važno je da usvojimo ovaj set zakona, na prvom mestu, zbog građana Srbije. Važno je da izvršimo sveobuhvatnu reformu pravosuđa. To je imperativ koji su pred nas postavili građani, pred sve nas, i pred poslaničku većinu i pred poslanike opozicionih stranaka. Očekujemo konstruktivne kritike od strane opozicionih grupacija. Zakon ćemo u načelu prihvatiti. O svim amandmanima ćemo detaljno razgovarati, a verujem da će i ministarka i predstavnici Ministarstva, naravno, i poslanici vladajuće koalicije, odnosno poslaničke većine, svaki amandman detaljno proučiti i ukoliko ocenimo da on daje novi kvalitet ovom zakonu, mi ćemo ga i prihvatiti. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Vladan Batić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo sam samo da otklonim jednu malu nedoumicu. Javljam se u skladu sa odredbom člana 23. Moja odluka da ubuduće delujem samostalno kao poslanik Demohrišćanske stranke Srbije nema nikakve druge motive nego želju da afirmišemo svoje uverenje i načela, svoje ideje i stavove, svoj program, da jasno profilišemo svoj identitet, iz prostog razloga što smo na putu povratka u Evropsku narodnu partiju kao asocijaciju konzervativnih demohrišćanskih narodnih stranaka, kao najveću grupaciju u Evropskom parlamentu. Mi smo partija desnog centra i neprosvećene desnice. Mali broj takvih stranaka postoji u Srbiji danas. Neke se deklarišu kao desnica, ali sat navijaju po Kremlju i to objektivno nije desnica, ali to nije bitno. Dakle, nema nikakvih nesporazuma sa našim prijateljima i kolegama iz LDP, za koje nas vezuju iste političke vrednosti, isti ciljevi, dugogodišnja saradnja i borba za jednu demokratsku i evropsku Srbiju. Nadam se da će se ta saradnja nastaviti i ubuduće.
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor. Posle njega reč ima Branko Ružić. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč?
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije imamo set pravosudnih zakona, ukupno sedam zakona iz sfere pravosuđa. Kada su, poslednjih nedelja, u ime Vlade obrazlagali potrebu donošenja ovih novih zakona, onda je uvek rečeno da je potrebno doneti ove nove pravosudne zakone iz tri razloga. Prvi, što je neophodno reformisati pravosudni sistem u Srbiji. Drugi, što je usvajanje ovog seta pravosudnih zakona neophodan preduslov za to da budemo kandidati za ulazak u Evropsku uniju. Treći, da je ova reforma pravosuđa najveća od 1946. godine. To je sve tačno. SVM se slaže da sistem pravosuđa treba racionalizovati i reformisati. Slažemo se i sa činjenicom da je ovo preduslov za to da bismo postali kandidati za ulazak u Evropsku uniju, što je cilj broj jedan i za SVM. Što se tiče toga da ovakve reforme nije bilo od 1946. godine u Srbiji, to je činjenica. O činjenicama, o notornim činjenicama se ne raspravlja. Međutim, za SVM su prihvatljivi šest, od sedam ukupno, zakona predloženih iz sfere pravosuđa. Jedan zakon za nas nije prihvatljiv, to je Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Imamo dve grupe razloga iz kojih ne možemo u izvornom obliku podržati Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Postoji formalni i suštinski razlog. Što se tiče formalnog razloga vi svi vrlo dobro znate da je bilo više verzija Nacrta zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava poslednjih nedelja, poslednjihmeseci. Međutim, ova poslednja verzija Nacrta zakona je stavljena na sajt Ministarstva pravde 28. oktobra i već 30. oktobra je taj nacrt zakona bio usvojen na Vladi. Samo dva dana je politička i stručna javnost imala prilike da svoje ocene da o najnovijoj verziji Nacrta zakona, a ta najnovija verzija nacrta zakona se umnogome razlikuje od prethodnih verzija Nacrta zakona. Ukoliko koalicioni partneri, sa kojima zajedno činimo ovu Vladu, misle na Savez vojvođanskih Mađara kao na koalicione partnere, onda je nedopustivo da uopšte nije bilo nikakvih konsultacija u vezi predloženih zakona. Pogotovo kada znamo da ovakve reforme nije bilo od 1946. godine i pogotovo kada znamo da je tema pravosuđa jedna ogromna tema u svakoj državi, o kojoj se moraju voditi razgovori i među koalicionim partnerima i sa predstavnicima stručne javnosti. Do toga nije došlo. I još jednom da ponovim da je to nedopustivo, da se jedan ovakav zakon donosi na ovakav način, bez konsultovanja koalicionih partnera. Savez vojvođanskih Mađara nikada nije bila stranka koja se previše bavi formom, koja se lako uvredi i zbog toga ovaj formalni razlog još ne bi bio dovoljan da mi glasamo protiv ovog Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Postoji suštinski razlog koji je mnogo bitniji, zbog kojeg mi u ovakvoj formi ne možemo da podržimo ovaj predlog zakon. Mi smo to rekli i predstavnicima Ministarstva, odmah kada je taj predlog zakona stigao u proceduru Narodne skupštine. O tim suštinskim razlozima je govorio i gospodin Laslo Varga, član skupštinskog Odbora za pravosuđe i upravu. Kada je Vlada počela da izrađuje predloge ovih zakona, pogotovo Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, onda je rečeno da je racionalizacije neophodna. Mi se slažemo sa time da je racionalizacije neophodna, ali racionalizacija, pre svega, pored toga što treba da bude ekonomična treba da bude i racionalna. Ne možemo da podržimo racionalizaciju koja nije racionalna, a prema nama ovaj način racionalizacije uopšte nije utemeljen i nije racionalan. Nije racionalan zbog toga što je bilo rečeno da se vodi računa o istorijskim činjenicama, o geografskim činjenicama, da se vodi računa o upotrebi službenih jezika u sudskim postupcima, da se vodi računa o tome da pravda svakom građaninu Republike Srbije bude dostupna. Bilo je rečeno da se vodi računa o tome da svi građani mogu na adekvatan način ''konzumirati'' usluge pravosudnih organa, a prema predloženom Nacrtu, sada već Predlogu zakona, nažalost, to nije tačno i to se ne bi desilo. Zbog toga smo mi u ime Saveza vojvođanskih Mađara podneli tri amandmana. U stvari, podneli smo više amandmana, ali te amandmane možemo grupisati u tri celine. Podneli smo više amandmana zbog toga što smo smatrali racionalnim da ono što predlažemo za osnovne sudove bude predloženo i za prekršajne sudove, i da to bude predloženo i za javna tužilaštva. Zbog toga smo podneli više amandmana, ali se sve svodi na sledeće – predložili smo da se očuva, kao samostalan sud, osnovni sud u Bačkoj Topoli, koji bi bio nadležan za teritoriju opština Bačka Topola i Mali Iđoš. Drugi amandman se odnosi na to da se očuva, kao samostalan sud, osnovni sud u Senti, koji bi bio nadležan za teritoriju opština Novi Kneževac, Kanjiža, Ada, Čoka. Predložili smo treći amandman kojim predlažemo očuvanje suda u Bečeju, koji bi bio nadležan za teritoriju opština Žabalj, Srbobran, Temerin i Novi Bečej. Mi smatramo da ovim predlozima ne remetimo ceo sistem tzv. racionalizacije mreže sudova, a, sa druge strane, usvajanje ovih amandmana bi značilo ostvarivanje onih načela o kojima su predstavnici Vlade prethodnih nedelja govorili, a to je, dostupnost pravdi i to je mogućnost konzumiranja usluga pravosudnih organa na adekvatnom nivou. Ako pogledate ove kriterijume o kojima su predstavnici Vlade govorili onda možete zaključiti da i u slučaju osnovnog suda u Bečeju i u slučaju osnovnog suda u Bačkoj Topoli, a i u slučaju osnovnog suda u Senti, postoji geografska opravdanost postojanja ovih sudova kao samostalnih sudova, kao i istorijska opravdanost, pošto ovi sudovi postoje 150, 200 godina. Dakle, imaju tradiciju, a s treće strane, očuvanje ovih sudova je neophodno zbog omogućavanja službene upotrebe jezika nacionalnih manjina u sudskim postupcima. Znam da su predstavnici Vlade i Ministarstva pravde u izuzetno teškoj situaciji. Oni su u izuzetno teškoj situaciji zbog toga što će ukoliko usvoje ove naše amandmane krenuti lavina, pa će svi zahtevati, sa ove strane i sa ove druge strane, da se usvoje njihovi amandmani i da se osnuju još neki sudovi, odnosno da se očuvaju neki sudovi. Želeo bih da napomenem sledeće – mi nismo predložili opstanak sudova u onim mestima ili sa teritorija iz kojih mi dolazimo. Mi smo ovaj predlog dali zbog toga što smatramo da je racionalan, da ne remeti ceo sistem i da je neophodan da bi pravda bila dostupna svima. Smatramo da je neophodno da i dalje jezici nacionalnih manjina budu korišćeni u sudskim postupcima. Vi vrlo dobro znate da nije isto koristiti jezik neke nacionalne manjine u sudskom postupku i nije isto koristiti jezik nacionalne manjine preko sudskog tumača. To su dve različite stvari i zbog toga smatramo da je neophodno očuvanje ovih sudova. Meni nije jasno kako je moguće da narodni poslanici sa one strane smatraju da je normalno da u sredini AP Vojvodine, ne postoji ni jedan jedini samostalan sud. Ne mogu da shvatim kako je moguće da narodni poslanici iz vladajuće koalicije smatraju da je normalno da sud na teritoriji Vojvodine postoji jedino u Sremskoj Mitrovici, Somboru, Subotici, Kikindi, Zrenjaninu, Novom Sadu, Vršcu i u Pančevu. Ako pogledate, Sombor je opština koja se graniči sa Hrvatskom. Subotica je opština koja se graniči sa Mađarskom. Vršac i Pančevo su u južnoj Bačkoj, blizu granice sa Rumunijom. Isti je slučaj u srednjem Banatu i sa Kikindom i sa Zrenjaninom. I, imamo još i sud u Novom Sadu, što je sasvim normalno, pa nećemo valjda ukinuti i sud u Novom Sadu. Ako pogledate na geografskoj karti, vidite da u sredini Vojvodine nema nijednog samostalnog suda i to je nedopustivo. Nedopustivo je da od 34 suda, koliko bi opstalo na teritoriji Republike Srbije, postoji svega osam samostalnih sudova na teritoriji AP Vojvodine. Tu se nije vodilo računa o srazmeri, o tome koliko građana ima Vojvodina i nije se vodilo računa o tome da je Srbija, pogotovo Vojvodina, multietnička regija, Pokrajina unutar Republike Srbije i da se ta multietničnost mora uzeti u obzir. O tome ne treba govoriti samo kao o bogatstvu Srbije, što je činjenica, nego treba nešto i uraditi zarad toga, da bi ta multietničnost bila očuvana i za sledeće vekove. Iz tih razloga predloženi zakon možemo podržati jedino u slučaju ako se usvoje ovi amandmani u vezi suda u Bečeju, suda u Senti i suda u Bačkoj Topoli. Još jednom bih želeo da podvučem da su, prema nama, ovi amandmani utemeljeni, da ovim amandmanima ne izlazimo iz onih okvira koji su definisani Predlogom originalnog zakona. O tome sam govorio i na konferenciji za štampu u petak, želim i ovde da kažem da mi u izvornom obliku ovaj zakon ne možemo podržati. Vladajuća koalicija, stranke vladajuće koalicije, naši partneri i Vlada ne treba to da dožive kao pretnju SVM, nego treba da doživite, dame i gospodo sa ove strane, ova naša nastojanja, kao nastojanja u interesu onih građana čije interese mi zastupamo. Ne bismo želeli da se vratimo u naše sredine i da kažemo, dame i gospodo, nismo se borili za sud u Senti, dame i gospodo i građani, nismo se borili za sud u Bečeju ili u Bačkoj Topoli. Mi to ne želimo. Isto tako smo se borili, pošto ovim amandmanima je predviđen opstanak suda u Adi, kao sudske jedinice suda u Senti, opstanak suda u Kanjiži, kao sudske jedinice suda, isto tako, u Senti i još nekoliko sudskih jedinica, recimo, u Novom Kneževcu, Novom Bečeju, Srbobranu i Temerinu. Ako pogledate, u svim tim mestima ne čine Mađari većinu, ni apsolutnu, ni relativnu. Ne borimo se isključivo za interese naših sunarodnika, nego se borimo za interese svih građana ovih opština. Interes svih tih građana sigurno nije to da se ukine sud i nije to da se degradira sud koji postoji 200 godina na sudsku jedinicu nekog suda. Iz tog razloga ne možemo podržati ovaj zakon u predloženoj formi. Pregovori sa predstavnicima Ministarstva su u toku i nadam se da ćemo zajednički iznaći rešenje da se usvoje ovi naši amandmani i da se omogući SVM da čiste savesti i mirne duše može glasati za predloženi zakon. Što se tiče ostalih predloga iz seta pravosudnih zakona, oni za SVM apsolutno nisu sporni i za ostale predloge zakona ćemo sigurno glasati. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Branko Ružić. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.)
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, uvažena gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću na najbolji način ovo vreme da se osvrnem na čitav set ovih pravosudnih zakona, ukoliko mi to dozvolite. S obzirom na to da i u stručnoj i uopšte u javnosti Srbije postoji dosta kontraverzi koje treba da dobiju svoje objašnjenje, siguran sam da će u ovoj raspravi, koja će verovatno trajati, ta objašnjenja uslediti, pre svega, od resornog ministra, ali i od svih onih koji žele da se ovi pravosudni zakoni donesu i da se uvrste u tu reformu koju kao država moramo da sprovedemo. Zakonopisci su imali težak zadatak da izrade zakone kojima se reguliše organizacija pravosuđa i tako osiguraju stvarnu nezavisnost i samostalnost sudova i stvarnu samostalnost javnog tužilaštva, kao i ličnu nezavisnost sudija i ličnu samostalnost javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca. Sam zadatak i težina tog zadatka je proizašla iz sadržine Ustava iz 2006. godine koji je, umesto opštih načela, detaljno normirao unutrašnje i spoljašnje uređenje sudova, javnog tužilaštva, način predlaganja i izbora predsednika sudova i javnih tužilaca, način izbora sudije i zamenika javnih tužilaca, kao i ovlašćenja pojedinih organa u odnosu na javno tužilaštvo i sve to na jedan relativno nesolidan način. Drugim rečima, Ustav je predvideo nezavisnost sudstva i samostalnost tužilaštva, ali je modelom izbora predsednika sudova, izbora članova Visokog saveta sudstva, kao i modelom predlaganja izbora javnih tužilaca i članova Državnog veća tužilaca, donekle, otežao praktičnu ostvarivost nezavisnosti sudstva i Visokog saveta sudstva i samostalnost javnih tužilaca, zamenika javnih tužilaca i Državnog veća tužilaca. U vezi sa tim trebalo bi kazati da predloženi zakoni u dobroj meri popravljaju Ustav, što je, pre svega, posledica spremnosti Ministarstva pravde Republike Srbije da prihvati jedan deo sugestija stručne javnosti, a iz čega proističe taj zaključak, da ovi zakoni popravljaju Ustav, iz prostog razloga što se ovim ustavnim dokumentom u ustavni sistem uvode dva nova organa – Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca. To su organi sa širokim ovlašćenjima u odnosu na sudstvo i tužilaštvo. Visoki savet sudstva bira sudije na stalnu funkciju, utvrđuje razloge za njihovo razrešenje, a Narodnoj skupštini predlaže predsednike sudova i sudije koji se prvi put biraju na funkciju. Državno veće tužilaca, s druge strane, ima ovlašćenje da bira zamenike tužilaca, koji se biraju na stalnu funkciju, i da predloži zamenike javnih tužilaca, koji se prvi put biraju na funkciju. Povodom toga, članom 165. Ustava koji govori o položaju Državnog veća tužilaca, istina, na uopšten način, utvrđuje izvesno ovlašćenje Veća u odnosu na javne tužioce, kroz formulaciju da ovaj organ ima zadatak da osigura i obezbedi samostalnost javnih tužilaca. Ustav, takođe, utvrđuje sastav ovih organa i to tako što većinu članova čine izborni članovi, to su sudije u Visokom sudskom savetu, odnosno javni tužioci i zamenici tužilaca u Državnom veću tužilaca. Problem je u tome što sudije, odnosno tužioce i zamenike koji ulaze u sastav ovog tela, po slovu Ustava, ne biraju same sudije, odnosno tužioci i zamenici, već ovaj dom, odnosno Narodna skupština, po ustavnom predlogu. Na taj način se izigrava ideja sudskih, odnosno tužilačkih saveta, koja počiva na principu da većinu članova u tim savetima biraju sami predstavnici profesije. Suštinski gledano, Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca su samo po nazivu sudski i tužilački organi, u skladu sa slovom Ustava, jer iako u tim organima u pretežnom broju sede sudije i tužioci, zbog njihovog načina izbora u osnovi se radi, praktično, maltene, o organima Narodne skupštine. Predloženim zakonima, koliko je to moguće, otklanja se ova ustavna protivurečnost i predlozima zakona o Visokom savetu sudstva i o Državnom veću tužilaca određuje se da se za izborne članove ovih organa Narodnoj skupštini predlažu kandidati iz reda sudija i tužilaca koji su prethodno na izborima unutar sudstva i tužilaštva dobili najviše glasova. Tačnije, Narodna skupština će se izjašnjavati o kandidatima koji su dobili poverenje kolega da u njihovo ime vrše poslove u Visokom savetu sudstva, odnosno Državnom veću tužilaca. Kao što je rečeno, time se otklanja protivurečnost u karakteru ovih organa i njihova pravna priroda saobražava sa njihovim zadatkom, tj. Visoki sudski savet i Državno veće tužilaca postaju, barem jednim delom, sudski organi, odnosno tužilačke samouprave. Navešću i neka druga rešenja koja ukazuju na nameru zakonodavca da zakonima popravi Ustav. Recimo, zakonima se detaljno normiraju disciplinski postupci, utvrđuje sistem disciplinskih kazni i predviđa formiranje posebnih disciplinskih organa. Uvodi se i sistem periodičnog ocenjivanja, kao institut koji ima zadatak da uspostavi pravila u pogledu napredovanja sudija i tužilaca. Zakon o javnom tužilaštvu predviđa da Vlada predlaže javnog tužioca za izbor, na osnovu predpredloga Državnog veća tužilaca, dakle, u pretežno politički proces izbora tužilaca uvodi se Državno veće tužilaca kao stručni organ koji, na osnovu stručnih kriterijuma, utvrđuje prvu listu kandidata za javne tužioce. Naravno, postoje i rešenja kojima nismo zadovoljni, na koja imamo određene primedbe. Na primer, način i predlaganje prvog sastava Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. Smatramo da bi prilikom izbora prvog sastava Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca trebalo da članove ovih organa predlažu same sudije, tužioci i zamenici tužilaca. Prvi sastav ima vanredan zadatak da izvrši opšti izbor sudija i zamenika javnih tužilaca na trajnu dužnost i da predloži izbor predsednika sudova i javnih tužilaca, odnosno sudija i zamenika javnih tužilaca koji se prvi put biraju na funkciju. Vanredni zadaci zahtevaju vanredni legitimitet ovih organa, tako da je sasvim nelogično da izborne članove prvog sastava predlaže sadašnji sastav Visokog saveta pravosuđa. Bilo bi bolje rešenje da se izborni članovi prvog sastava Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca biraju na način koji je zakonom o Visokom savetu sudstva i zakonom o Državnom veću tužilaca određen kao stalni model izbora. Naravno, sa druge strane, razumemo i kontraargument o deficitu vremena da se ova procedura, koja je, inače, složena, sprovede u delo u nekom razumnom vremenskom roku. Dobronamerne kritike na predloženu mrežu sudova i javnih tužilaštava odnose se, pre svega, na nedostatak transparentnosti postupka koji je prethodio odluci da se predloži ukidanje pojedinih sudova. Zakonom je predloženo ukidanje nekih sudova i javnih tužilaštava, da stručna javnost prethodno nije bila dovoljno upoznata sa kriterijumima, pre svega, na osnovu kojih bi trebalo doneti odluku o smanjenju broja sudova i tužilaštava. Kriterijumi za uspostavljanje nove mreže pravosudnih institucija mogu se naslutiti, ali u tom slučaju imamo problem da se može zaključiti da kriterijumi nisu bili primenjivani jednako prema svima, što se vidi, naravno, u Predlogu ovog zakona. Verzija Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i tužilaštava predviđa smanjenje broja sudova i tužilaštava. Tom verzijom se menjaju nazivi sudova, tako da će sada imati drugačije nazive, odnosno osnovne, a umesto dosadašnjih okružnih imaćemo više sudove. Nismo sigurni da li će ozbiljnije negativne posledice imati ideja da se stvore glomazni sudovi, kao, recimo, prvi osnovni sud u Beogradu, sa više stotina sudija ili ideja da se promene nazivi sudova, pa da se tako stvore novi sudovi. Kada kažemo negativne posledice, mislimo, pre svega, na to da će biti neophodno da se izvrši nova raspodela predmeta u nove sudove, dakle, fizički, praktično. Sama raspodela može trajati mesecima, posebno zato što nova organizacija sudova podrazumeva i fizičko premeštanje pojedinih sudova, samim tim i sudskih spisa, gde se javlja objektivan rizik da se negde neki spisi i predmeti zagube. U nekim slučajevima nova mreža sudova mogla bi da podrazumeva započinjanje postupaka iznova, recimo, u slučaju da nova mreža za posledicu ima promenu sastava sudskog veća. Povrh toga, samo ukrupnjavanje sudova, po sebi, nosi opasnost dezorganizacije i mogućeg urušavanja sudskog sistema u situaciji kada sudska uprava nije dovoljno razrađena i normirana. Ukidanje sudova i uspostavljanje sudskih odeljenja ili sudskih organa može imati i druge vrste negativnih posledica. Naime, sud u malim gradovima ili opštinama nije samo organ sudske vlasti, već i jedan poseban lokalni društveni fenomen. To je institucija koja okuplja u tim malim sredinama najuglednije i najobrazovanije ljude. Može se pretpostaviti da bi se odlazak sudija, visokoobrazovanih, uglednih ljudi sa stabilnim mesečnim primanjima, na drugi način negativno odrazio na lokalnu sredinu, ali smatram da ovom prilikom nije potrebno ovo posebno obrazlagati, da intencija zakonopisca nije ni bila da se ovaj segment društvenog bitisanja zanemari ili da bude ugrožen. Dalje ukrupnjavanje sudova imaće za posledicu i uvećavanje tužilaštva. Ta činjenica, takođe, može da ima negativne posledice po efikasnost rada ovog organa, jer se Ustav opredelio za monokratski sistem uređenja tužilaštva i to znači da je u tužilaštvu jedna osoba nosilac, posebnog zvanja, dakle, javni tužilac, dok su svi ostali tzv. instant tužioci, odnosno osobe koje postupaju u ime tužioca, zamenici javnog tužioca. Takav tip organizacije naročit je problem u tužilaštvima sa velikim brojem zamenika, jer kada imate 20 ili 30 zamenika koji imaju ovlašćenja da postupaju u ime tužioca, imate situaciju da, sa druge strane, javni tužilac ipak predstavlja jedinog pojedinca koji odgovara za rad tužilaštva, pa samim tim i za rad zamenika, premda realno nije u mogućnosti da ostvari efektivan uvid u stručnost i savesnost svojih zamenika. Sve iznete rezerve su sublimirane u amandmanima koje je Poslanička grupa SPS-JS podnela na ovaj set pravosudnih zakona. Izražavam nadu da će većina tih amandmana biti prihvaćena, jer kvalitativno poboljšavaju tekst ovih zakona, a samim tim olakšavaju i primenu ovih zakona, ukoliko oni budu usvojeni. U načelu, mi možemo, kao Poslanička grupa SPS-JS, da pružimo uslovnu podršku ovim zakonskim rešenjima, uz potrebu i očekivanje da će predlagač u dobroj meri i vrlo ozbiljno uzeti u razmatranje one naše amandmane koji, zaista, imaju za intenciju da poboljšaju ova zakonska rešenja. Zahvaljujem.
Pre nego što pređemo na raspravu po prijavama za reč, obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe: Poslanička grupa manjina, Nova Srbija, SPS-JS, LDP, SRS, DSS i ZES. Prvi po prijavama za reč je narodni poslanik Riza Halimi, a posle njega Đorđe Milićević.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam, takođe, amandmane na Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava i izneo bih par primedbi na Predlog, i uopšte, na kriterijume koji su dati u ovom predlogu. Podsetiću vas da je uzeto kao kriterijum prilikom izrade ove nove mreže osnovnih sudova, pa i prekršajnih sudova, da mnogo veći broj sudija postupa u predmetima, čime će se postići objektivniji rad suda i ujednačavanje sudske prakse i izbeći uticaj lokalne sredine na rad sudija, a što bi trebalo realizovati tako što će osnovni sudovi obuhvatiti šire područje, područja nekoliko dosadašnjih opštinskih sudova. Mislim da niko nema ništa protiv principa racionalizacije i efikasnosti, to bi apsolutno trebalo ovim novim predlozima da se obezbedi. Naravno, morala bi da se obezbedi atmosfera i da se obezbede instrumenti kojima bi se omogućilo da u sudovima rade stručni ljudi koji će da donose objektivnija rešenja kojima bi trebalo, pre svega, zaštititi opšti interes i zaustaviti lavinu jedne teške situacije u kojoj prednost ima pojedinac, a bezobzirno se uništava opšti interes. Imam više primera veoma loše prakse u Opštinskom sudu u Preševu i Okružnom sudu u Vranju, u kojima se donose ponekad veoma čudne odluke. Imali smo 2005. godine muke, tri ili četiri nedelje je bila obustavljena realizacija projekta, koji su finansirali Norvežani, zbog zahteva uzurpatora, jer je projektom trebalo da se vrati određeno zemljište koje je od opšteg društvenog interesa. Zamislite, na inicijativu uzurpatora sud donosi privremenu meru i projekat od opšteg interesa se obustavlja, oko tri nedelje, pa je trebalo preko Vlade da se interveniše da se ovakvo stanje prevaziđe. Zatim, imamo jednu, po meni, apsurdnu situaciju da se od opštine, putem sudskih rešenja, traži nadoknada, koja je tri, četiri, i mnogo puta veća, kao kompenzacija za odštetu građana, recimo, kada se jedan lokalni put radi. Sada zamislite, kada se radi autoput koji je od državnog interesa, međunarodnog interesa, tu je deset evra kompenzacija za kvadratni metar, a smatra se da je to skupo, i još uvek to pitanje nije rešeno. Granični prelaz, to je od državnog interesa, sudskim rešenjem je postignuta cena 2003. godine od 10 evra po kvadratnom mestu, a od opštinskog budžeta putem sudskih rešenja, Opštinskog suda u Preševu i drugostepenog suda u Vranju, prinudnim načinom naplate realizovani su iznosi koji su tri, četiri puta veći., nego što se to dešava sa državnom kasom. Jednostavno, imali smo nekoliko primera da smo za lokalni put kada je trebalo da se proširi plaćali 30 evra po kvadratnom metru. Pre 18 godina, još iz vremena jednopartijskog sistema, bez ikakvog sporazuma, ušli su u crkveno imanje, i u tom brdsko-planinskom predelu Preševa, trebalo je da naprave rezervoar. Napravili su neku rupetinu površine od 150 do 200 kvadratnih metara. Ovih dana smo dobili sudsko rešenje na osnovu koga su troškovi investitora preneti na opštinu Preševo, i iz opštinskog budžeta skinuto je tri miliona dinara. Negde je, na nekim mestima, kvadratni metar procenjen na 200 evra. Danas prete da će da se blokira opštinski budžet i sve lokalne institucije u Preševu, jednom čudnom odlukom ne samo Opštinskog suda u Preševu, nego i Okružnog suda u Vranju, a ovim predlogom zakona se pretendira da, ako bude taj osnovni sud u Vranju, da će više sudija biti kandidati za dodelu predmeta i da će onda biti manje mogućnosti za manipulaciju, dakle biće pravičnije suđenje. Ovakav slučaj prolazi i prvostepeni i drugostepeni sud i od opštine Preševo se traži da iz opštinskog budžeta, bez kamate, izdvoji oko 250 hiljada evra za 170 kvadrata zemljišta, doduše u centru Preševa, koje je uzeto putem nacionalizacije 1958. godine, od Islamske verske zajednice. Ako tužilac nije znao, umesto da sud uputi tužioca, i opštinski i drugostepeni, u ovom slučaju versku zajednicu, da realizuje svoja prava preko Zakona o povraćaju imovine crkvi i verskim zajednicama, oni donose konačnu sudsku odluku po kojoj treba ovaj astronomski iznos da se uzme iz opštinskog budžeta. Ovim predlogom je predviđeno da u Pčinjskom okrugu svi opštinski sudovi budu u Vranju, da će raditi zajedno, pa će sudije imati bilo koji predmet, dakle, biće objektivniji sudski postupci, pitam, pa, i do sada su te sudije u drugostepenom postupku sudile u Vranju pa su donosile ovako loše, ne nekvalitetne, nego razarajuće odluke, po kojima se opšti interes razara i uništava za račun određenih pojedinaca koji su profitirali na osnovu ovakvih sudskih odluka. Ne vidim da se ovim predlogom rešava suština problema, jer se ovim ne nudi opet nešto kvalitetnije. Drugi je segment, o čemu su već govorile moje kolege iz Poslaničke grupe manjina, vidim iz izveštaja koji mogu kao narodni poslanik da imam, da u Subotici, Kanjiži, Senti i drugim opštinama u Vojvodini počinje da se primenjuje Ustav i Zakon o službenoj upotrebi jezika, pa i manjine mogu da vode postupak na svom jeziku. U tim izveštajima vidim da u Opštinskom sudu u Bosilegradu ima 10 slučajeva da se postupak vodi na bugarskom jeziku, a na drugim jezicima manjina, kaže, nema takve prakse, jer to stranke ne traže. Sada zamislite tu situaciju da Mađari traže, Bugari traže, a vidim i da Rumuni traže u određenim situacijama – a Albanci u Preševu i Bujanovcu koji čine većinu i baš nijedan od njih nije tražio da se postupak vodi i na albanskom jeziku? Iz ličnog iskustva znam i 1998. godine bio sam u situaciji da tražim da se vodi postupak na albanskom jeziku, ali mi nije dopušteno. Tada mi je nuđen nestručan prevodilac, to sam odbio i onda sam postupak od početka do kraja vodio na srpskom. Sada je situacija, iako je malo sudija, u Bujanovcu od osam sudija samo je jedan Albanac, u Preševu, od šest, to je 50-50%, ali ne može taj sudija da vodi postupak na albanskom i kada je stranka Albanac, jer, ili daktilograf ili tehničko lice ne zna albanski jezik. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, iskoristili ste vreme koje jena raspolaganju vašoj Poslaničkoj grupi.) U redu, samo da završim. Mislim da se ovim predlogom ugrožava ustavna odredba, zakonska odredba da sudovi rade i na jezicima manjina. Zato ga treba preispitati i kao takvog, naravno, ne mogu da ga podržim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević, a posle njega narodni poslanik Đorđe Milićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministre, poštovana predsedavajuća, set zakona koji je pred nama danas poslanici Nove Srbije neće moći da podrže, s obzirom na način kako je to predviđeno. Možda je i dobro zamišljeno sve ovo, čini mi se da nije ni trenutak, ni vreme, da se ovolika reforma u pravosuđu vrši, a bez, praktično, jedne osnovne zamerke, a to je – javna rasprava, koja nije na adekvatan način sprovedena, što su upozorili i predstavnici sudija i, naravno, Društvo sudija. Ostavljen je izuzetno mali rok vezan za Predlog zakona o sedištima i područjima sudova. Ono što je principijelna primedba jeste da ovakva mreža nije bila predmet javne rasprave, već da je javna rasprava tekla sa izjašnjavanjem svih relevantnih pravosudnih institucija. Ovakva drastična promena morala bi da bude praćena odgovarajućom javnom raspravom, što je glavni nedostatak. Gospođo ministre, mislim da je veliki problem ta mreža sudova, ukidanje sudskih jedinica, ovih u malim mestima kao što su Brus, Mionica, Raška, Ljig i mnoge druge. Veliki problem je i isticanje revizije, tako da će, na primer, za područje suda u Raški – viši sud gde će se suditi po reviziji, građani morati sa tog područja da prelaze po 80 kilometara, što je neprihvatljivo. Ne znam, vi vrtite glavom, mislim da je tako. Šta će biti sa sudijama iz sudskih jedinica, na primer, iz Raške, Vrnjačke Banje, Mionice? Konkretno, Raška je udaljena 80 kilometara i sada će sudije morati da dolaze i da sude u takvom osnovnom sudu u Kraljevu, a onda će putovati svakoga dana po 80 kilometara, što je efektivnih tri-četiri sata, koja će samo provoditi u putu, ukoliko ne budu stanovali u tom gradu. Ukoliko budu stanovali, to iziskuje ogromne troškove, odsustvo od porodice i pitanje u takvom ambijentu kakav će njihov efekat rada biti. A, onda, ono što sam vas upozorio kada smo radili Zakon o borbi protiv korupcije i onaj set zakona, pre ovoga, imaćemo situaciju da postoje tzv. sudeći dani, pa ako se sećate, tada sam i rekao onu vrlo interesantnu floskulu iz filma "Maratonci trče počasni krug", "Bioskop ponovo radi", dakle, u Raški će se odrediti sudeći dan, a neki će reći da je tog dana sudeći dan, i biće kao u tom filmu – "Bioskop ponovo radi". Mislim da to nije dobra poruka, nije dobra poruka kako građanima Srbije, tako i nosiocima sudske vlasti, nije dobra poruka ni za domicilne advokate sa tih područja, jer, rekli ste da će se u tim sudovima vršiti neka overa, da će da se rade sporovi male vrednosti u sudećim danima, a mislim da je za takve sredine, osim zakonodavne, izvršne, izuzetno bitna i sudska vlast. Šta će od svega ovoga biti pokazaće vreme. Meni se čini da će, kao i sa mnogim zakonima, kada dođe 1. januar 2010. godine hitno u proceduru ući odlaganje primene ovakvog načina. Imamo takve primere sa Zakonom o državnim službenicima i sigurno će tako biti i sa mnogim drugim zakonima koje ova skupština donosi navrat-nanos, a upravo iz razloga i pod izgovorom, sve je to bilo zbog bele šengen vize, sve je to bitno zbog brzog ulaska u EU i sl. Možda u nekim zemljama gde je brzina dolaska rastojanja od 80 do 100 kilometara 15-20 minuta ili sat vremena, ali trenutno postojeća infrastruktura u našoj zemlji je, takođe, otežavajuća da se ispoštuje sve ovo što će se tražiti. Dakle, vratio bih se, još jedanput, na to da je možda želja smanjenog uticaja na sudije u tim područjima i jedinicama, to možda jeste neka činjenica, ali meni se čini da, ukoliko neko hoće da utiče na nekog i ukoliko je neko sklon da prihvata tako nešto, da rastojanje neće to nešto bitno popraviti, možda će, čak, tako nešto i olakšati, jer upravo kada nekoga ne znate, lakše ćete vršiti uticaj na nekog u onoj sredini gde sudija postojeći sudi. Dakle, dao sam primer Raške. Po slučajnom uzorku delegiraćete sudije za Rašku, Vrnjačku Banju, Mionicu, Brus. Meni se čini da će to biti jedan, praktično, putujući cirkus od koga nikakvu vajdu Srbija neće imati. Mislim da će to dovesti do jednog potpunog arhaičnog stanja, gde će morati zakon da se poštuje i ono što je posebno bitno, naglasio bih, upravo ćete sigurno, pošto sam na tom području, imati jedan strahovit odliv dobrih sudija. Dobar sudija koji radi svoj posao kako treba sigurno neće dozvoliti sebi da putuje po 80-100 kilometara, nego će prirodno, kao što ste imali 1991, 1992, 1993. godine, ne zbog ovakvog zakona, nego zbog inflacije, najbolji kadar u pravosuđu, i naravno iz političkih razloga i pritisaka, otišao je u advokaturu. Mislim da ovakvim zakonskim rešenjima neki ljudi poput nekih dobrih majki, porodičnih žena, koje su sudije, pa neće one, osim tih osam sati koje moraju da provedu u nekom osnovnom sudu od 100 kilometara, dozvoliti sebi da budu van porodice, van svih onih obaveza koje jedna majka, a složićete se sa mnom da je izuzetno veliki broj žena u pravosuđu, neće dozvoliti sebi luksuz da stanuju odvojeno od svoje porodice ili da ne može da adekvatno vrši svoju porodičnu funkciju. Mislim da se požurilo sa svim ovim. Bilo je dobro da osnovni sudovi ostanu opštinski sudovi, ovaj deo oko apelacionog suda u principu je uredu, to je nešto što datira od 2001, 2002. godine i naravno svuda postoje apelacioni sudovi. Naravno, ali o tome ćemo više reći kada bude i reči o ovom drugom setu zakona koji je pred nama, nikako ne možete izdvajati da neko iz autonomne pokrajine ima posebnu privilegiju u nekim predlozima, jer to nije sigurno dobar put. Naravno, postoji i viši sud u Kosovskoj Mitrovici, a koliko vidim ovde da predmete opštinskih sudova u Vučitrnu, u Kosovskoj Mitrovici i Leposaviću preuzima osnovni sud u Kraljevu. Tu mi nije najjasnije, iako postoji viši sud, iako je naša težnja da budemo prisutni na KiM, da odbranimo našu teritoriju, zašto će predmete iz ovih gradova koji su u Autonomnoj Pokrajini Kosovo i Metohija preuzimati ovaj osnovni sud u Kraljevu. Imaću još dosta toga da kažem. Poslanici Nove Srbije će nastaviti raspravu u načelu u pojedinostima, i kroz amandmane ćemo pokušati da ukažemo i da ispravimo sigurno ono što nije dobro. Dakle, ne možemo prihvatiti ovakvu teritorijalnu mrežu sudova, gde će osnovni sudovi biti udaljeni od viših sudova po 100 kilometara i više, a oni će suditi kao posebne sudske jedinice u nekim danima za suđenje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, a posle njega Judita Popović.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Ministarstva, ministre, gospođo Malović, dame i gospodo narodni poslanici, usvajanjem seta pravosudnih zakona o kojima Republički parlament danas započinje raspravu, jasno je, biće poslata jedna poruka EU o reformi pravosuđa u Srbiji. U oceni Evropske komisije, vrlo eksplicitno, između ostalog, kaže se da su reforme pravosuđa jedan od uslova da Srbija 2009. godine dobije status kandidata za članstvo u EU. Na ovakvu konstataciju, naravno, nameće se jedno logično pitanje na koje će predstavnici Ministarstva, ubeđeni smo, dati odgovor, da li će u oblasti pravosuđa, konkretno, jer danas započinjemo raspravu o setu pravosudnih zakona, taj uslov biti usvojen i ispunjen, kada se usvoji set predloženih pravosudnih zakona, odnosno da li je to sasvim dovoljno za oblast pravosuđa. S druge strane, naravno da obaveza usvajanja predloženih zakona proističe iz Ustava koji je donet 2006. godine i predviđeno je da svi zakoni stupe na snagu 1. januara 2010. godine. Poslanički klub SPS i JS će podržati predloženi set pravosudnih zakona, jer podržavamo onaj konačan cilj koji treba da postignemo usvajanjem seta pravosudnih zakona, a to je, pre svega, jedan moderniji i efikasniji pravosudni sistem u Srbiji i nezavisno stručno sudstvo sa, da kažemo, potpunim integritetom, odnosno da povratimo poverenje građana u pravosuđe, da imamo pravosuđe u koje će građani verovati. Od nove reforme pravosuđa, treba reći, zavisi zaštita ljudskih prava i sloboda, i mi želimo da u Srbiji za tri do četiri godine, primenom ovih predloženih zakonskih rešenja, zaista imamo pravo i efikasno pravosuđe. Amandmanima koje smo podneli, u dogovoru sa predstavnicima Ministarstva, mi želimo da damo dodatni doprinos u realizaciji ovog cilja. Smatramo da je jako dobro da set zakonskih predloga ovakve važnosti, tu se slažem u potpunosti sa kolegom koji je malopre govorio, prođe jednu stručnu i javnu raspravu. Više puta smo od predstavnika resornog Ministarstva mogli čuti da su tekstovi nacrta zakona prošli više krugova konsultacija, da su bili upućeni na komentare i sugestije ministarstva u međunarodnim organizacijama, nakon čega su razmatrana i pojedinačna rešenja. Između ostalog, moglo se čuti i da su svi tekstovi poslati na ekspertize Savetu Evrope i Venecijanskoj komisiji i, naravno, ekspertima Evropske komisije. Međutim, jedan deo javnosti Srbije, na osnovu saopštenja organizacije Društva sudija Srbije, percipira da nije bilo javne rasprave i da su u tom pogledu istaknuti nacrti zakona na sajtu Ministarstva, ali da to nije sasvim dovoljno. Mi, zaista, želimo da verujemo da nakon ove rasprave i nakon još jednog obrazloženja predstavnika Ministarstva niko od poslanika po ovom pitanju neće biti u dilemi i nedoumici. Za nas je naučni i stručni sud, kao i sud javnosti po ovom pitanju veoma važan. S druge strane, kada govorimo o setu pravosudnih zakona za nas je vrlo stručan sastav koji čine predstavnici Ministarstva, Misije OEBS u Srbiji, pravosuđa, tužilaštava, sudijskih i tužilačkih organizacija. Treba istaći da će primena seta predloženih pravosudnih zakona doneti najveće promene u sudskom sistemu Srbije od 1946. godine. Potreba za reformom pravosuđa zahteva zakonske izmene koje će urediti novu mrežu sudova i javnih tužilaštava u Srbiji. Nova mreža će uključiti i nove pravosudne institucije, kao što je već ovde rečeno –Vrhovni kasacioni sud, apelacioni i upravni sudovi. Dakle, opštinski sudovi, kojih u Srbiji trenutno ima 120, biće reorganizovani u osnovne sudove, kojih će biti 34, koji će biti smešteni u okružne centre. Koliko shvatamo nijedan sud neće imati manje od 40 sudija. Osnovni sudovi će imati sudske jedinice, kako bi građani imali pristup da u jedinicama mogu da obave administrativne poslove. Dakle, tamo gde se danas nalaze opštinski sudovi koji neće dobiti status osnovnog suda ostaće sudske jedinice. U sudske jedinice sudije će dolaziti po potrebi, a građani i njihovi zastupnici će moći da overe dokumenta, predaju predmete u pisarnici, imaju uvid u predmete, kao i da obave neka suđenja. Želimo da verujemo u stav Ministarstva da će nova mreža sudova olakšati posao sudijama, povećati efikasnost i kvalitet sudskih postupaka, odnosno podržavamo cilj reforme pravosuđa da se sudski sporovi brže rešavaju i da suđenje u prvom stepenu traje najduže godinu dana, a u drugom stepenu šest meseci. U novoj mreži sudova, kako je rečeno, biće povećan broj sudskih pomoćnika. Dakle, svaki sudija, sem daktilografa, imaće i pomoćnike, što je dodatni razlog da se očekuje efikasniji rad. Prema ovom predlogu, dakle, u Srbiji će postojati 44 prekršajna suda. Sva mesta u kojima će biti ukinuti organi za prekršaje dobiće odeljenja prekršajnih sudova. Takođe, u Srbiji će biti formirano 26 viših sudova, 16 privrednih i četiri apelaciona suda – u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu. Što se tiče osnovnih javnih tužilaštava evidentno je da ćemo imati jednu racionalniju mrežu osnovnih javnih tužilaštava koja će pratiti mrežu osnovnih sudova i čini nam se da je isto i sa višim tužilaštvima. Koliko smo mogli da shvatimo, kada je reč o osnovnimjavnim tužilaštvima, ne očekuje se bitnija promena u broju nosilaca tužilačke funkcije i ostalih zaposlenih. Cilj koji se želi postići predloženim setom pravosudnih zakona nije sporan i Poslanički klub SPS – Jedinstvena Srbija podržava nastojanja i Vlade i resornog Ministarstva u realizaciji tog cilja. Ali o kvalitetu predloženih zakona moći ćemo da govorimo tek kada počnu i praktično da se primenjuju. Može se, recimo, prihvatiti da je dobra strana Predloga zakona to što će sudije biti izmeštene i na taj način se smanjuje pritisak male sredine. S druge strane, sud u malim sredinama nije samo organ sudske vlasti, već ima jedan poseban fenomen, jedan poseban društveni i lokalni značaj, jer okuplja one najuglednije i najobrazovanije ljude u toj sredini. Neki sudovi čak postoje i čitav vek, imaju tradiciju. Recimo, Sud u Mionici, gde je u Prvom srpskom ustanku nastalo novovekovno srpsko sudovanje, zbog čega bi se mogle očekivati neke negativne posledice – zato što će biti neophodno da se izvrši nova raspodela predmeta u nove sudove? Nova raspodela mogla bi jako dugo da traje, a možda u nekim slučajevima nova mreža sudova podrazumeva započinjanje sudskih postupaka ponovo, ukoliko nova mreža ima za posledicu promenu sudskog veća. Ako postoje uporedna iskustva, a postoje u susednim zemljama, možda je ipak trebalo napraviti jednu eksperimentalnu primenu seta predloženih zakonskih rešenja, pa ukoliko efekat bude pozitivan onda to primeniti na teritoriji Republike Srbije. Tačno je da je svakako jedna od najbitnijih reformi koje se u Srbiji danas odvijaju reforma pravosuđa. Imajući to na umu, danas kada započinjemo raspravu o setu predloženih pravosudnih zakona, a pre nego što usvojimo predložena zakonska rešenja, još jednom, naravno, treba postaviti pitanje i dati odgovor na to pitanje – da li su u prethodnom periodu izvršene dovoljne i detaljne analize celokupnog pravosuđa u Srbiji, odnosno detaljne analize stanja u pravosuđu. Na samom kraju, ubeđeni smo da će ovakvim sistemom sudova posao biti nešto ravnomernije raspoređen među sudijama, kao što je ovde već rečeno, i da nam se neće dešavati da neke sudije imaju godišnje nekoliko stotina predmeta, a drugi oko desetak ili 15. Naravno, mora se voditi računa da sudije ne budu udaljene više od 50 kilometara od radnog mesta i da se primenom sistema omogući specijalizacija sudija za pojedine oblasti. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Judita Popović, a posle nje narodni poslanik Nenad Konstantinović. Narodna poslanica Judita Popović koristiće i svoje pravo da govori o razlozima za izdvojeno mišljenje na Odboru za pravosuđe i upravu, danas.
Poštovana potpredsednice, poštovana gospođo ministarko, poštovani dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, mi razumemo i verujemo da je predlagaču zakona bilo veoma teško kada je ovaj set predloga zakona o pravosuđu pripremao i stavio na raspolaganje Skupštini radi rasprave. Pre svega, verovatno je uzeo u obzir teško nasleđe pravosuđa i tužilaštva u Srbiji, koje potiče ne samo unazad 20 godina, nego možda malo i duže seže u prošlost. Zatim, bilo je tu dosta propuštenih prilika, a i ustavni okvir je prilično ograničavao predlagača zakona da bi do kraja izveo predložene reforme. Prema tome, sa svim tim problemima mi danas raspravljamo o setu pravosudnih zakona, dakle, o Zakonu o sudovima i tužilaštvima – kako ih urediti, gde im postaviti sedišta, kako organizovati rad sudova, sudija i tužilaca, kao i prekršajnih sudija. Postavlja se, u stvari, jedno osnovno pitanje – da li se ovim zakonima postiže nezavisnost sudstva i tužilaca; da li se postiže depolitizacija sudstva; da li se postiže stručnost sudije, odgovornost i stvarni integritet sudije; da li je, zaista, ovim zakonima to i urađeno; da li mi postižemo da izjednačavamo i pravimo jednu ravnotežu ravnopravne vlasti: sudske, izvršne i zakonodavne; da li se sa ovim zakonima to postiže; da li ovim zakonima mi dovršavamo, odnosno započinjemo postupak lustracije; da li postižemo određenu uštedu u organizaciji i radu pravosudnih organa; da li mi postižemo jednu ozbiljnu reformu ove bitne grane vlasti? Kada dobijemo odgovor na ta pitanja, onda možemo da kažemo –da, jeste, mi smo završili jednu bitnu stvar koja je započela 5. oktobra 2000. godine i koja je tako, na čudan način, zastala, da smo izgubili dosta vremena u preispitivanju kako reformisati pravosuđe, kako učiniti to da ovaj temelj društva postigne svoj cilj, kako bi krenuli dalje u privredne reforme, u reformu tržišta, da postignemo slobodno tržište i da postignemo jedan život koji je potreban ovom društvu, jer taj život je osnova svega. Zbog tog života postoje zakoni, zbog tog života mi i donosimo zakone, reformišemo zakone i reformišemo institucije. Da su određene stvari ipak izmakle kontroli, odnosno nije se do kraja sagledalo, svedoči i ovaj predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. U suštini, danas ću govoriti sa aspekta Vojvodine. Iz tog razloga sam izdvojila svoje mišljenje na Odboru za pravosuđe, jer smatram da je kompleksnost Vojvodine prenebregnuta prilikom predlaganja ovog zakona. Tako imamo slučaj da kod prekršajnih sudova sedišta na teritoriji Vojvodine čine 15% od ukupnih sudova na teritoriji Srbije. Tako imamo otprilike 25% osnovnih sudova, otprilike toliko što se tiče viših sudova i apelacionih sudova. Nedopustivo je, recimo, da na teritoriji Vojvodine imamo samo jedan apelacioni sud, to je u Novom Sadu, a čini mi se da u Vojvodini ima puno dobrih i velikih sudova koji bi mogli da ponesu taj teret apelacije. Najveći problem čine osnovni sudovi, pogotovu što se tiče osnovnog suda u Subotici, čija je nadležnost predviđena i za teritoriju opština: Ada, Bačka Topola, Kanjiža, Mali Iđoš, Senta, predviđene su sudske jedinice u Bačkoj Topoli, Kanjiži, Senti i Adi. Smatramo da je to u stvari jedna gruba greška što se tiče Vojvodine, pa ćemo najverovatnije doći u situaciju za koju godinu, da ćemo sudove koje sada ukidamo morati ponovo da osnivamo, jer mi smo uzeli u obzir neku realnost, koja je morala da se uzme u obzir, upravo iz razloga, jer Vojvodina ne može da se svede samo na teritorijalnu podeljenost, na upravne okruge i na racionalizaciju, odnosno uštedu. Kompleksnost Vojvodine se ogleda i u onome što se tiče njene teritorije i geografije, što se tiče njene tradicije i istorije, kao i u pogledu njenih nacionalnih manjina, multikonfesionalnosti i svega ostalog. Prema tome, ne može jednostavno da se preseče i da se izbrišu sa mape sudske karte određeni sudovi koji su postojali dvesta - trista godina na teritoriji Vojvodine, očigledno imaju određenu tradiciju, samo iz tog razloga da bismo mi racionalizovali i uštedeli nešto para, jer to nije reforma. Reforma je kada se zakoni, propisi usklade sa realnošću života, a to podrazumeva da se uzmu u obzir svi aspekti koji bi određivali te zakone i te propise. Naše je mišljenje da su ovi zakoni, odnosno predlozi zakona, o kojima mi danas raspravljamo, bitan pomak u odnosu na postojeće zakonodavstvo. Međutim, mi smo podneli jedan određeni broj amandmana, računajući s tim da ćete vi imati razumevanja i da ćete ih prihvatiti, jer ti amandmani su upravo zato napisani i predati da bi, to što sam malopre rekla, uskladili život sa propisima, uskladili realnost sa vašim predlozima zakona. Dakle, poboljšali iste, sve u korist našeg društva. Jer, nije dovoljno da se postigne samo statistika u pogledu donošenja zakona, bitno je da ti zakoni služe svojoj svrsi, a pre svega, da poboljšaju život svih građana. Nama nije potrebno da zakone donosimo svake druge godine, nije nam potrebno da ti zakoni budu doneti, a da se ne primenjuju. Nama je potrebno da naši zakoni budu primenjivi, da budu realni i da ti zakoni služe kao osnova za dalje reforme koje su, očigledno, potrebne. Mi danas govorimo o reformi pravosuđa, sutra će nas čekati reforma zakonodavnog organa, izvršne vlasti i nije loše što smo mi počeli sa reformom pravosuđa, zato što je to temelj društva. Dobro pravosuđe je osnova da dođe strani kapital, da taj strani kapital pronađe tu neku sigurnost. Dakle, da se investira u našu državu, što će opet proizvesti određene pozitivne posledice, a te posledice su one zbog kojih mi i radimo i sedimo u ovom parlamentu. Prema tome, ti amandmani koji su podneti na ove zakone smatramo da zaslužuju da se dobro prouče i usvoje, u krajnjem slučaju.
Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović, a posle njega Milica Radović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, moram da kažem da je meni izuzetno zadovoljstvo da smo posle 8 godina, u kojima smo bili svi svedoci rasprave o reformi pravosuđa, kritika na račun pravosuđa, priče o tome kako treba da suzbijemo korupciju i da je za to vrlo važno za pravosuđe, došli u situaciju da imamo jednu ozbiljnu radikalnu i korenitu reformu pravosuđa. Mislim da je ovo i veliki korak koji je napravila i ova vlada predlažući ove zakone. Mislim da je ovo i veliki korak uopšte za demokratski proces u Srbiji, jer reforma pravosuđa predstavlja temelj jednog modernog društva. Mi imamo zakonodavnu, sudsku i izvršnu vlast. Zakonodavna i izvršna vlast su bile predmet provera i predmet preispitivanja od strane građana; imali smo izbore na svim nivoima, i to više puta, imali smo i doneli smo nove zakone o predsedniku Republike, nove zakone o lokalnoj samoupravi, teritorijalnoj organizaciji. Dakle, sve je bilo predmet preispitivanja i u Skupštini Srbiji i pred građanima. Jedino nismo imali ozbiljnu reformu pravosudnog sistema i preispitivanje organizacije i rada pravosuđa. Ova reforma je neophodna iz razloga što se svi mi suočavamo, i građani znaju koliko nam je sudstvo neefikasno. Nema ni pravne države, nema ni pravne sigurnosti za građane, niti je pravda dostižna za građane ako sudski procesi traju po 20 i više godina. Šta će nam pravda posle 20 godina, koju vi eventualno ostvarite i kako možemo da prihvatimo da za 5,5 godina 4.300 krivičnih predmeta zastari. Znači, 4.300 okrivljenih su izbegli da odgovaraju za ono što su učinili, zato što je sudstvo bilo neefikasno. Imamo situaciju da su kazne, koje se izriču, manje od zakonskog minimuma. Dakle, to je stanje potpuno neprihvatljivo. To stanje ne može da se promeni nekom polovičnom reformom i ne može da se promeni nekim kozmetičkim promenama ili sitnim izmenama i dopunama zakona. To stanje jedino može da se promeni, ponavljam, jednom radikalnom i korenitom reformom, kakvu mi nismo imali u ovoj zemlji, mogu da kažem, od Drugog svetskog rata naovamo. Sudstvo, ne samo što je neefikasno, postoji i jedna predstava kod grđana, percepcija građana da je sudstvo korumpirano. To nije dobro. Sudstvo predstavlja branu stranim investicijama u ovoj zemlji. Pričali smo dosta koliko su nam važne strane investicije. Pričali smo o stranom kapitalu koji treba da dođe. Strani kapital treba da pokrene neka nova radna mesta. Ko je taj ko će doći u Srbiju da ulaže ukoliko njegov kapital nije siguran? Zašto bi neko uložio ovde milione i otvarao fabrike ukoliko ne može u sudskom postupku i pred sudom da nađe zaštitu za svoj kapital i za svoje investicije? Dakle, mi moramo promeniti sudstvo da bi imali i više stranih investicija i nova radna mesta. Na kraju, borba protiv korupcije. Doneli smo Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, ali ne možemo suzbiti korupciju bez nezavisnog i efikasnog sudstva. Reforma pravosuđa je iskazana kao prioritet u svim izveštajima Saveta Evrope, svim izveštajima Evropske komisije i to je prioritet u procesu pridruživanja Evropskoj Uniji. Ova reforma ne može biti uspešna ukoliko uradimo na pola, ova reforma ne može biti uspešna ukoliko predložene zakone pokušamo čak i u Skupštini amandmanima da ublažimo, jer neće biti efekta. Zakoni koji su predloženi, koji su pred vama, apsolutno predstavljaju razradu Nacionalne strategije koju je ovaj parlament usvojio u maju 2006. godine. U maju 2006. godine ovaj parlament je napisao u Nacionalnoj strategiji da je mreža sudova velika. Ovaj parlament je napisao da od tih 187 sudova ukupno u opštoj i posebnoj nadležnosti koje postoje, većina predmeta se nalaze samo u nekoliko sudova u nekoliko gradova, a da drugi, manji, sudovi nemaju dovoljan broj predmeta i ovaj parlament je u Nacionalnoj strategiji predvideo da treba da se izvrši racionalizacija mreže sudova. Mislim da je ovaj zakon o uređenju sudova apsolutno izrađen po svim uputstvima iz Nacionalne strategije kojom nas je Parlament Srbije obavezao u reformi i, naravno, ovaj zakon o uređenju sudova uspostavlja ono što je i Ustav Republike Srbije predvideo kada je u pitanju sudska vlast. Svi sudovi koji se predlažu ovim zakonom o uređenju sudova su potpuno novi. Kao što je rekao kolega Palalić – neće biti posle ove reforme ništa isto, ja i ne mislim da treba da bude bilo šta isto, treba korenito da promenimo naše pravosuđe. Novi je Vrhovni kasacioni sud, ima potpuno nove nadležnosti u odnosu na Vrhovni sud Srbije. Novi je jer sudi samo u trećem stepenu i imaće manji broj predmeta nego što je imao Vrhovni sud, jer smo uveli upravni sud koji će se baviti upravnim predmetima. Novi su potpuno apelacioni sudovi, nisu do sada postojali i oni sude samo u drugom stepenu, sude samo po žalbama. Dakle, nemamo više situaciju kao kod okružnih sudova da malo sude prvi stepen, malo sude drugi stepen, pa čekamo u okružnom sudu mesecima da po žalbi okružni sud odluči. Sada imamo četiri apelaciona suda koji će se isključivo baviti suđenjem u drugom stepenu, dakle, po žalbama. Novi je i viši sud, jer viši sud je sada praktično 90% prvostepeni sud, u jednom manjem delu ima drugostepenu nadležnost. Novi su i osnovni sudovi, novi su po svojoj teritorijalnoj organizaciji, pokrivaju mnogo veću teritoriju. Novi su osnovni sudovi zato što imaju sudske jedinice koje ranije nisu imali. Novi su zato što imaju veći broj sudija nego što su imali i novi su zato što će većina tih sudova sada imati specijalizovana odeljenja, krivično odeljenje, parnično, odeljenje za radne sporove, izvršno-vanparnično odeljenje. Dakle, imamo potpuno novo uređenje sudova i ja se iskreno nadam da ćemo imati u velikoj meri i nove sudije koje će biti izabrane da rade u tim novim sudovima. Što se tiče nove mreže sudova, nova mreža sudova omogućava građanima mnogo lakši pristup pravdi. Netačne su teze i mislim da nije dobro da plašimo građane Srbije da neće imati pravo na sudsku zaštitu, da im sud neće biti dostupan. Građani, kada se usvoje ovi zakoni, neće morati da putuju u drugo mesto da bi išli u sud. Građani će ići u sud u iste one zgrade u koje su išli i do sada. Svuda gde je postojao opštinski sud i sada će postojati sudska jedinica. Sudije će suditi u istim sudnicama. Pisarnice će biti na istom mestu. Overa potpisa će se vršiti u istim zgradama, u istim sudovima, na istim šalterima kao što je to bilo i do sada. Dakle, građanima će biti lakši pristup pravdi zato što će biti sudije nepristrasne, zato što će biti nezavisne od uticaja lokalne zajednice, lokalnog stanovništva, lokalnih tajkuna. Kako se to postiže? Tako što u većem sudu nego što je bio ranije, a to je osnovni sud koji se nalazi u gradu ili u centru okruga, ima ih 34, biće u svakom najmanje četrdesetoro sudija, tih četrdesetoro sudija dolaze iz raznih mesta i žive u raznim mestima, nisu samo iz jednog mesta i vi ćete kada podnosite vaše tužbe ili podnosite vaše predloge sudu dobiti prirodnog sudiju koji vam sleduje, dakle, jednog od onih 40. Kada podnosi tužbu neko ko živi u Mionici, podnosi tužbu osnovnom sudu u Valjevu i sudija koji bude određen, odrediće ga kompjuterski program a ne neko zato što ga poznaje ili ne poznaje, ili poznaje drugu stranu, i to će biti neko od 40 sudija koji sude u osnovnom sudu u Valjevu. To je jedini način da mi afirmišemo princip pravičnog suđenja, da građani lakše dođu do pravde i da nema pristrasnosti. Svi oni koji su u ovoj sali advokati i koji zastupaju pred sudom, vrlo dobro znaju da kada odu u neko manje mesto gde je druga strana iz tog mesta da nemaju apsolutno nikakve šanse da uspeju u tom sporu. Mi se, koji smo advokati, susrećemo sa tim svakoga dana. Te veze koje postoje na lokalu, koje su i razumljive, kada uzmete na primer sud u Žabarima, imate troje sudija, pa, naravno, da se celo lokalno stanovništvo poznaje sa to troje sudija. Nema tu nepristrasnog suđenja. Imamo slučajeve da je ubio komšiju zato što mu je presudio na ovaj ili na onaj način. Ako usvojimo ove zakone, mislim da ćemo izbeći subjektivnost i pristrasnost prilikom suđenja. Velika stvar koja se dobija ovim zakonima je otklanjanje nestručnosti u velikoj meri. Zašto? U sudu koji ima troje sudija, a ima takvih sudova po Srbiji dosta, iako bi po sistematizaciji morali da imaju najmanje pet, ali nema potrebe za pet pa sudi i troje, tih troje sudija sude i krivicu i parnicu i izvršni postupak i u istrazi, sude i u vanparničnim stvarima. Nemoguće je da jedan sudija dobro radi i dobro sudi pet različitih postupaka. Na ovaj način dobijamo specijalizaciju. U velikom sudu imamo specijalna odeljenja. Sudija krivičar će suditi u krivici, a parničar će ubuduće suditi u parnici. Na ovaj način novom mrežom sudovai ovim zakonom o uređenju sudova mi praktično smanjujemo drastične razlike koje danas postoje. Pomenuo sam sudove koji imaju troje sudija, a imate i Prvi opštinski sud u Beogradu koji ima 73 sudije. I jedni i drugi primaju istu platu, samo što jedni i drugi nemaju iste uslove za rad i jedni i drugi nemaju isti broj predmeta. Dakle, imamo ogromnu razliku između drastično malih sudova i drastično velikih sudova. Imate kao bitnu karakteristiku za efikasnost rada sudija priliv predmeta mesečno prema jednom sudiji. Kada pogledate statistiku doći ćete do zaključka da npr. u sudu u Mionici imate 55 predmeta mesečno koji stižu, imate petoro sudija, svaki sudija dobija 10 predmeta mesečno. U Beogradu ili u Valjevu, pošto će Mionica biti deo osnovnog suda u Valjevu, u Valjevu imate priliv od 53 predmeta mesečno po sudiji. Zašto bi sudija u Valjevu imao 53 nova predmeta u radu a sudija u Mionici 10 predmeta, i imali istu platu? Kada to bude jedan sud i kada bude bilo 40 sudija, svi će imati isti broj predmeta u radu i omogućiće se efikasnije suđenje. Imate situacije sa brojem predmeta koji trenutno postoji u radu. Uzmite parnicu. U Prvom opštinskom sudu svaki sudija prosečno ima u radu 290 predmeta, u Valjevu ima 118, u Mionici 39, dakle, ne može da bude efikasno suđenje ako neko ima 290 predmeta u radu, a znamo da je norma koju je Visoki savet pravosuđa propisao oko 25 sudskih odluka, u zavisnosti od postupaka, najviše 25 sudskih odluka koje jedan sudija treba i može da donese za mesec dana. Ova nesrazmera će se smanjiti i definitivno dobijamo mnogo efikasniji sudski sistem. Mislim da je važno da pomenemo da je uravnoteženje ili ujedinjavanje ili uobličavanje uspostavljanje sudske prakse. Imamo situaciju da vi u Ljigu dobijete jednu odluku o istoj pravnoj stvari, a da, na primer, u Mionici ili u Valjevu dobijete potpuno drugačiju odluku i drugačiju presudu. Dakle, to nije pravna sigurnost i nema predvidivosti sudske prakse i sudskih odluka. Kada bude bilo sve u sudu u Valjevu imaćete ujednačenu sudsku praksu. Nisam pomenuo jednu važni stvar koja se odnosi na budžet i neka to bude za kraj, prvi put ovim zakonima uvodimo sudski budžet koji predlažu same sudije preko Visokog saveta sudstva. Ako govorimo o nezavisnosti sudske vlasti, naročito nezavisnosti u odnosu na izvršnu vlast, onda treba da omoćimo sudijama da sami kroz Visoki savet sudstva predlaže svoj budžet i da se staraju o trošenju tih sredstava za plate sudija i za rad sudova. To se ovim zakonom omogućava. Nije više Ministarstvo pravde i Vlada Republike Srbije ta koja predlaže deo budžeta koji se odnosi na pravosuđe, nego će Visoki sudski savet predlagati taj deo budžeta. Mislim da to u velikoj meri garantuje nezavisnost sudstva. Još jednom molim sve one koji hoće da pomognu i građanima Srbije, sve one koji hoće da omoguće pravo i pravedno suđenje, sve one koji hoće da omoguće pravo na suđenje u razumnom roku, koji mi nemamo, a koji se nalaze u ovoj sali, da podrže ove zakone. Hvala.
Narodni poslanik Jovan Palalić traži pravo na repliku, po članu 101. osnov na repliku, pominjanje u izlaganju prethodnog govornika.
Koristim pravo na repliku. Uvaženi kolega Konstantinović je pomenuo u kontekstu da sam rekao da posle ove reforme pravosuđa ništa neće biti isto. Zaista, smatram da ukidanje 104 suda nije dobro, dok je uvaženi kolega rekao da je to odlična stvar, koja je urađena ovom reformom. Razlog za ukidanje ova 104 suda upravo smo čuli – što manji broj sudija, to je veća korupcija. Sada stičemo utisak da je jedan od razloga ukidanje sudova što u malim sudovima, gde ima mali broj sudija, postoji mnogo veći stepen korupcije nego u velikim sudovima. Nismo dobili nikakve konkretne pokazatelje i podatke da, recimo, u velikim sudovima u centrima okruga stepen korupcije nije toliko izražen kao što je, recimo, ovde pomenuto, Mionica ili Crna trava, Aranđelovac ili Gornji Milanovac. To je vrlo ozbiljna stvar da bi se na takav način donosile ovako važne odluke i strategije kao što je ukidanje 104 suda u Srbiji. I dalje smatram da posle ove reforme pravosuđa ništa neće biti isto i da je katastrofalno da se ukinu 104 suda sa obrazloženjem da je stepen korupcije tamo izuzetno visok, jer mali broj sudija tamo radi, da su oni nečasni, da su podložni lokalnim tajkunima i svemu onome što je ovde izrečeno. Mislim da je za takve kvalifikacije potrebno izaći sa konkretnim podacima i reći da je u Beogradu, Kragujevcu, Nišu, gde je velik broj sudija, ali i gde su veći predmeti i veći interesi, stepen korupcije izuzetno nizak, ali da je, recimo, u Gadžinom Hanu i Doljevcu taj stepen toliko velik da taj sud moramo da ukinemo. I sutra ćemo možda doći u situaciju da kažemo da su u malim mestima profesori u osnovnim i srednjim školama vrlo korumpirani, pa, hajde tamo da ukinemo i osnovne i srednje škole, pa da onda lepo te škole prebacimo u centre okruga. Pa ćemo onda ukinuti i zdravstvene ustanove i sve ono što smatramo da u malim mestima ne treba da postoji jer je korupcija strašna, pošto se ljudi mnogo bolje poznaju! Mislim da sa takvim argumentima, ako takvi argumenti postoje, treba da se otvori ozbiljna rasprava pre usvajanja zakona, jer ovakve kvalifikacije mogu da navedu neke ljude da izađu sa predlozima da se sve republičke institucije u Srbiji ukinu i da se uvede nečuvena centralizacija u svim segmentima javnog života u Srbiji. Mislim da to nije dobro i da to može biti pogubna posledica u situaciji kada se svi deklarativno zalažemo za decentralizaciju vlasti u Srbiji i ravnomeran regionalni razvoj. Hvala.
Narodni poslanik Zoran Krasić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić kada se izađe iz uobičajenog klišea onda se dolazi na teren dostojanstva. Gospodin Konstantinović je napravio neke možda greške zbog kojih će da trpi posledice u okviru svoje stranke, ali je na neki način doveo u pitanje ugled SRS. Više puta je rekao da su ove promene seta pravosudnih zakona u stvari radikalne promene. Nema veze sa radikalnim promenama, da budemo načisto. Radikali sa ovim nemaju nikakve veze. To je prva stvar. Druga stvar koja je vrlo značajna, sada ću sve lepo da objasnim. To kad odeš u Američku ambasadu neka ti napišu drugi govor, ovaj ti je bio loš. Ovo nema veze sa radikalima i sa radikalnim promenama. Ovo su promene unazad, e sad, zavisno kako se vi okrenete, to može da bude i napred. Ako se za 180 stepeni okrenete i krenete, vi idete unazad, a Konstantinović kaže da se ide unapred. Ne ide se unapred. Dobićemo partijsko sudstvo. To je za njih ta promena. U nastavku kaže, sve ostaje isto, a svoje izlaganje propisno je zapržio nečim što smo ovde osporavali, ali on nije bio tu, a to je, suđenje u razumnom roku. Molim vas, mi smo nekada imali izuzetno dobre odredbe u našim propisima o tome u kom roku mora da se donese prvostepena presuda, u kom roku treba da se donese drugostepena presuda, koliko može da traje pritvor, do kada mora da se podigne optužnica itd. Vi ste to sad sveli ne na godine ili brojke nego na formulaciju, pa tako imamo nešto što je razumni rok. Da vas podsetim kako to u Evropi izgleda. Uzeću Međunarodni sud, Haški tribunal i tamo postoji standard da se obavezno sudi u razumnom roku, pa Vojislavu Šešelju se počelo sa suđenjem u šestoj godini pritvora. Prekršeni su svi međunarodni standardi. Znači, ovo nema veze sa radikalnim promenama, ovo ima veze sa demokratskim promenama, sa evropskim putem kojim nas vodi Boris Tadić i DS, a znate i sami, taj put je otprilike kao kada krenete malo napred, pa se malo okrenete za 180 stepeni pa opet krenete napred. Mi sada idemo prema osmoj sednici i prema Brozovom sistemu sudstva u smislu kontrole komiteta nad presudama koje budu donosili sudovi. Samo da vas podsetim, ako ste malo čitali neke pravne knjige, onda se sećate da je taj period opisan tako što kada sudija krene na posao prvo svrati u komitet pa mu oni izdiktiraju presudu, kad dođe u sud on je saopšti. Za to se zalaže gospodin Konstantinović, a to sa radikalnim promenama nema nikakve veze.
Nema povrede člana 104, na koju ukazuje narodni poslanik. Pitanje upotrebe izraza je pravo svakog poslanika, pa tako i poslanika Nenada Konstantinovića. Da je uvredio bilo koga, bio bi opomenut i da krši Poslovnik. Narodna poslanica Milica Radović ima reč, posle Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Ministarstva, na samom početku moram da kažem da sam vrlo iznenađena što mi već danas govorimo o ovom setu pravosudnih zakona. Danas o novoj mreži sudova, o uređenju sudova i o sudovima, odnosno izmeni Zakona o prekršajima, sutra o sudijama i o Visokom savetu sudstva, prekosutra o tužiocima i Državnom veću tužilaca. Smatram da se vrlo brzo ovaj set pravosudnih zakona našao u skupštinskoj proceduri i da je njemu trebalo da prethodi jedna opsežna javna rasprava. Smatram da je ovo vrlo hrabar potez Ministarstva pravde, između ostalog, zbog toga što se oni upuštaju u jedan proces za koji ne znaju kako će da se odvija i da li je uopšte moguć. Imamo niz radikalnih rešenja, koja se predlažu u ovom predlogu zakona, ali smatram da ona mogu da budu primenjena samo ukoliko ste sigurni i, ukoliko ste stoposto sigurni da ona neće stvoriti goru situaciju od postojeće. Izvinjavam se gospodinu Krasiću, mislim da se neće javiti po povredi Poslovniku, jer ovo nije upotrebljeno u lošem i negativnom značenju. S obzirom na to da ćemo najmanje tri dana raspravljati o predlogu ovih zakona iz seta pravosuđa, o svakom ću ponaosob, kada budu došli na dnevni red, da izlažem svoje primedbe. Slažem se sa tom idejom da je pravosudnom sistemu neophodna reforma, ali ona prvenstveno treba da bude dobro osmišljena, treba da bude realna i izvodljiva. Ono što u ovom trenutku pravosuđu najmanje treba jeste upravo jedan brz i prilično površan odnos prema ovoj grani vlasti. Naime, jedini razlog koji sam uspela da pronađem za ovako brzo razmatranje ovih predloga zakona, a verovatno i usvajanje, jeste u intervjuu gospođe Malović, ministra pravde, gde ona kaže da su oni jedan od osnovnih uslova da bi Srbija dobila status kandidata za članstvo u Evropskoj uniji. Ovom prilikom neću da se udaljavam od tačke dnevnog reda, ali mislim da je sasvim očigledno i da je svima jasno da će Srbija dobiti status kandidata za članstvo u Evropskoj uniji onog trenutka kada bude sposobna i kada bude spremna da prihvati, da uspostavi dobrosusedske odnose sa Kosovom i Metohijom, jer je prihvatanjem Euleksa već učinjen prvi korak ka priznanju jednostrano proglašenog otcepljenja južne srpske pokrajine. Zbog toga bih prosto molila da se ovaj razlog za brzo donošenje ovih zakona više ne upotrebljava. Imali smo priliku da čujemo da su ovi predlozi zakona u pripremi više od godinu dana i da su oni prošli nekoliko krugova konsultacija. Istine radi, bile su dve stručne rasprave, ali nijedna od njih nije bila javna rasprava. Jedna je održana u februaru, druga je održana u septembru. Takođe, imali smo priliku da na sajtu Ministarstva pravde vidimo Nacrt zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, koji nikada nije došao u skupštinsku proceduru. Naime, on je toliko drastično promenjen da mi danas raspravljamo o jednom predlogu koji nema veze sa onim prethodnim koji se našao na samom sajtu Ministarstva pravde, pa se onda postavlja jedno osnovno i logično pitanje – kako očekujete da javnost bude upoznata sa svim predlozima odredaba ovog predloga zakona, ukoliko ni sami tužioci, ni sudije, faktički, nosioci pravosudnih funkcija nisu imali mogućnost da se upoznaju sa sadržajem predloga ovih zakona? Demokratska stranka Srbije ima ogromne zamerke i primedbe na svaki od ovih zakona iz seta pravosudnih zakona, ali mislim da je jedna od najvažnijih koja se odnosi na Predlog zakona o uređenju sudova i područjima sudova i javnih tužilaštava. Ukoliko zaživi ovaj zakon, 104 suda će prestati da postoje. Oni će se ukinuti. Ukinuće se ogroman broj prekršajnih sudova i, samim tim, ogroman broj javnih tužilaštava. Smatram da je to jako loše, posebno ako se ima u vidu da nigde nisu propisani kriterijumi na osnovu kojih se ukidaju sudovi. Ranije je, sećam se toga, bio u opticaju jedan kriterijum koji se odnosio na to da će se ukinuti oni sudovi koji broje manje od pet sudija. To je bio jasan kriterijum. Ne znam zašto niste primenili taj kriterijum. Ukoliko ste smatrali da postoje opravdani razlozi zbog malog priliva predmeta, zašto ga, prosto, niste prihvatili i na osnovu tog kriterijuma napravili novu sudsku mrežu? Ovo je sada urađeno na najgori mogući način. Nigde nisu predviđeni kriterijumi za ukidanje ovih sudova i smatram da je ovakvo rešenje,prosto, neodrživo. Imamo razumevanja za to da je negde ukidanje samih sudova potpuno opravdano, ali onda treba uraditi jednu stručnu analizu, utvrditi faktičko stanje stvari i predvideti koji su to sudovi koji treba da budu ukinuti. Sud ima poseban značaj, kako u samom društvu tako i u životu svakog pojedinca ponaosob, jer je to poslednja distanca gde građani mogu da zaštite svoje zagarantovano pravo i slobodu. Ukidanjem ovolikog broja sudova mi njima to pravo u najvećem broju slučajeva otežavamo, a ako ne, i onemogućavamo. Kako mislite da jedan građanin, da bi došao do suda, treba da prođe ili da pređe 70 i više kilometara? Takvih primera ima. Mogu na to da se pozovem i u raspravi ću se na to sigurno pozivati. Kako mislite da je to uopšte izvodljivo i kako branite argumentom da će pravda biti dostupna za sve? Smatram da prilikom izradeovogpredlogazakonanisukonsultovanikriterijumikojinisu smeli da budu zaobiđeni, a to je veličina same opštine, razuđenost opštine i razvoj putne infrastrukture. Predlagač ovog zakona je krenuo od ideje da treba da dođe do same racionalizacije mreže sudova, što za posledicu ima i smanjenje troškova suda. Ova ideja nema svoje utemeljenje u ovom predlogu zakona. Ako ukidate sud, to ne znači da ukidate i zgradu suda. Zgrada suda će ostati da postoji. Neophodno će biti izdvajanje određenog broja sredstava, iznosa sredstava, za njeno održavanje. Nećete ukinuti ili ostaviti bez posla sve zaposlene u toj sudskoj jedinici i to su troškovi, takođe, koje ne treba zanemariti. Ono što predstavlja suštinu ovoga jeste gde su troškovi naknade putnih troškova samog sudije prilikom odlaska, da bi se upoznao sa spisima predmeta, u jedan drugi sud ili prilikom samog suđenja? Gde su troškovi samog svedoka, veštaka, eventualnih tumača, troškovi odlaganja samog suđenja? Uzmimo jedan primer – primer Bosilegrad i primer samog Vranja. U Vranju imate osnovni sud. Udaljenost između Vranja i Bosilegrada je 110 km. To su činjenice koje ne treba da zaboravimo i trebalo ih je imati u vidu mnogo ranije, prilikom izrade samog Predloga ovog zakona. Ukidanje sudova je političko pitanje i smatram da ono može, pored toga što će da izazove ogromno otpuštanje samih zaposlenih u sudovima, da izazove i niz drugih negativnih efekata. Nije mi jasno da niko nije razmišljao u tom pravcu, da ćemo na ovaj način predlaganjem ovakvog predloga zakona uticati na to da će rubna područja početi da se prazne. Radi se o malim opštinama sa jako malim stepenom zaposlenosti. Ne treba zaboraviti da je najveći broj građana tih opština zaposleno upravo u ovakvim organima. Ukoliko ukinete ovaj sud, snosićete posledicu za učestvovanje u nečemu što se zove odumiranje ovih gradova i građani biće prinuđeni da odlaze u same centre. Biće izražena velika gravitacija ka centrima, što direktno podriva ideju samog regionalnog razvoja i decentralizacije. Poseban problem predstavlja beogradsko pravosuđe. Ovde ćete imati prvi osnovni sud koji će biti nadležan za teritoriju celog grada. On će pokrivati ceo grad bez prigradskih opština. Da pojasnim, on će pokrivati teritoriju svih ranijih pet opštinskih sudova, preuzeće sve njihove predmete i onda očekujete da on bude sud koji će efikasno moći da deluje. On će biti prebukiran. Nikom nije jasno kako će da se izvede i organizuje rad ovog suda, posebno ako se ima u vidu da za sprovođenje ovog zakona nisu obezbeđena dodatna sredstva. Koji je toj broj sudnica sa kojima će on da raspolaže? Gde će biti uprava? Gde pisarnice? Da li je neko o tome razmišljao? Beogradsko pravosuđe je i sada izuzetno prebukirano. Imamo konstantan nedostatak broja samih sudnica. Suđenja se zakazuju, odnosno sudi se svaki drugi ili treći dan, što za posledicu ima da se direktno manifestuje na frekventnost zakazivanja ročišta i samih pretresa. Kako ste zamislili da prvi sud preuzme nadležnost svih ranijih pet opštinskih sudova i da efikasno postupa u svemu tome? U jednim dnevnim novinama, čini mi se da se radi o "Blicu", pročitala sam da će krivični sud biti Četvrti sud. Svako ko je jednom bio u Četvrtom sudu može da zaključi da tamo nema dovoljno mesta za to. Četvrti opštinski sud nema ni pritvorsku jedinicu. Kako mislite da organizujete krivična suđenja tamo? Iz tog istog članka sam pročitala, takođe, da će Palata pravde biti nadležan, da će tu biti parnični sud. U Palati pravde danas imate dva osnovna, dva opštinska suda i jedan okružni sud i oni u takvim uslovima rada ne uspevaju da sude svaki dan. Kako mislite da dodatno opteretite sa nadležnošću i sa predmetima još tri opštinska suda? Ovo je nezamislivo. Pošto mi vreme više ne dozvoljava, zbog vremena koje je predviđeno za moju poslaničku grupu, javiću se kasnije putem Poslovnika, da komentarišem i druge predloge zakona. Hvala.
Određujem pauzu i rad nastavljamo u 15,00 časova, nastavkom rasprave prema prijavama. Prvi će reč imati narodni poslanik Milisav Petronijević, posle Milovan Radovanović. Hvala vam.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred Narodnom skupštinom se nalazi sedam izuzetno važnih zakona, sedam zakona koji zakonski uređuju čitavu jednu granu vlasti: pravosudni sistem u celini, u Srbiji. Mislimo da je to izuzetno važno pitanje, značajno pitanje. Pripadam onima koji misle da je za takve zakone potrebno obezbediti što veći broj poslanika, odnosno što veće jedinstvo, što više se razjasniti, što više objasniti javnosti suštinu promena u toj oblasti, iz prostog razloga što se uređuje jedan sistem koji treba da važi mnogo godina i koji nije vezan za mandat jedne Vlade. Imajući u vidu da su danas na dnevnom redu ova tri zakona: o uređenju sudova, o sedištima i područjima sudova i promena Zakona o prekršajima, SPS će u načelu podržati ove zakone. Ona ima dosta pitanja koja će postaviti u okviru ove rasprave, za koju očekujemo da će trajati više dana, u kojoj očekujemo da će, pored poslanika, učestvovati i javnost, opet se vraćam na početak, sa ciljem da dođemo do zakona koji će postići visok stepen jedinstva, ali i razjašnjenih stvari. Kad kažem da ćemo mi podržati u načelu, pre svega, mislim na cilj donošenja ovih zakona, mislim na razloge. Mi smatramo da se ovim zakonima stvaraju uslovi da se obezbedi racionalna teritorijalizacija sudova i javnih tužilaštava, stvaraju uslovi za efikasno sudstvo, stvaraju uslovi za bolji rad sudova, za kvalitetniji rad sudova. Ono što nam je crvena linija kada posmatramo organizaciju i rad sudova, to je koliko će građani Srbije imati vajde od toga, odnosno da li će građani Srbije imati više vajde nego što su imali, da li će oni osetiti posledice promena ovih zakona nabolje ili će biti lošije. Uvereni smo da nas je ministarka u svom izlaganju uverila da će, bez obzira na promenu organizacije ovih sudova, dostupnost pravde svim građanima biti ista, ali i kada se pogledaju rešenja u ovim zakonima, vidi se da građanin neće izgubiti ništa. Smatram da je to najvažnije. Naprotiv, da će imati isti nivo usluge kao što je imao. Ono što želimo da pokrenemo, to su neka konkretna pitanja i mislim da ih u toku ove rasprave treba što više razjasniti. Evo, postaviću jedno pitanje, da bih dao mogućnost gospođi ministarki da javnosti, a i nama svima, da potrebna obrazloženja. Prvo, da li se dovoljno izučio ovaj način organizacije sudova? Da li su rokovi koji su predviđeni adekvatni rokovi? Imajući u vidu da postoje promene kod sudova, koje su dosta velike, uzeću primer Beograda. Beograd je imao devet opštinskih sudova, sada će imati dva. Mislim da je to na nivou Srbije najveća promena u organizaciji sudova u Srbiji. Imajući u vidu da će neki sudovi čak i fizički morati da se izmeštaju, kao i sudski spisi, da li je ovo vreme dovoljno da se primeni ovaj zakon? Drugo pitanje, imajući u vidu da se u Beogradu formiraju dva osnovna suda, prvi osnovni sud za teritoriju grada, sa preko 1.700.000 koje će pokrivati taj prvi osnovni sud, da li je to malo preglomazno? Koliko stotina sudija će to biti? Da li se to sve izučilo? Potrebno je na to javnosti dati odgovor. Treće, da li su svi kriterijumi ispoštovani do kraja kada su određivani osnovni sudovi, sudske jedinice u Beogradu? Pored dva osnovna suda, postoje četiri sudske jedinice. To su Lazarevac, Obrenovac, Mladenovac i Sopot. Pitam, da li postoji mogućnost, ne tražimo da bude osnovni sud, već sudska jedinica za teritoriju opštine Grocka? Opština Grocka je velika teritorija, razuđena, od Smedereva do Bulevara revolucije, od Mladenovca do Pančeva, sa skoro 100.000 stanovnika. Po Zakonu o teritorijalnoj organizaciji, imala bi status grada. Nije li možda ovo prilika, mi smo podneli konkretan amandman, da se u opštini Grocka formira sudska jedinica? Time bismo potvrdili da će građanima, bez obzira na ovu organizaciju sudova, biti bolje. U svakom slučaju, kada bude bilo o konkretnim rešenjima, mi ćemo konkretno o svakom pitanju govoriti. Za sada ovoliko, s tim što podržavamo da se, u suštini, izvrše ove promene koje su predložene.
Narodni poslanik Milovan Radovanović, SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas u Srbiji trenutno imamo državno-nacionalnu krizu, Kosovo i Metohiju da ne pominjem i vaš pokušaj, ali da to narod ne sazna, kako da prihvatite Euleks, Vojvodinu sa Predlogom statuta i opasnošću da se odvoji severna srpska Pokrajina od Srbije. Imamo ekonomsko-socijalnu krizu, da ne govorim o tome koliko narod sve teže živi, parlamentarnu i krizu demokratije, sa krađom poslaničkih i odborničkih mandata od strane ljudi koje predvodi upravo gospodin Tomislav Nikolić, koji sada ulazi u salu, a o moralu iste te grupe ljudi da ne govorim, kao i napad i urušavanje Srpske pravoslavne crkve, razvoj kriminala i korupcije, sa jednim brojem novih ljudi koji su stekli bogatstvo na protivzakonit način, i neki bivši članovi SRS, upravo je sada jedan od njih ušao u salu, koji uvoze jahte, doduše, na tuđe ime, ali i tuđim novcem koji su stekli na nezakonit način. Dame i gospodo narodni poslanici, ne možemo da očekujemo normalno funkcionisanje pravnog poretka i pravosudnog sistema Srbije, kada se vrši velika centralizacija vlasti i politizacija rada pravosudnih organa. Samo da vas podsetim, član 146. Ustava Republike Srbije kaže u stavu 1. da je sudijska funkcija stalna. Znam i svi mi znamo da pojedini ljudi ne zaslužuju da budu nijedan dan na dužnosti i funkciji sudija, ali većina sudija su časne i poštene. Danas ministar pravde, nije trenutno tu, kaže, sudije se biraju za sud, ne za sudijsku funkciju, koji paradoks. Ovde se kaže da je sud državni organ, da se tu biraju sudije na dužnost sudije i na sudijsku funkciju, organ državni je okvir u kome sudija i sud deluju. Sudija u sudu je radnik državnog organa, odnosno suda. Sudijska funkcija je spojiva sa obavljanjem dužnosti sudija u sudu i po tome je značajna i važna. Ovde je bitna suština pitanja. Konceptom nove mreže prema ovom zakonu o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava predviđeno je da umesto sada postojećih 120 opštinskih sudova i javnih tužilaštava budu 34 opštinska suda i 34 osnovna javna tužilaštva. Naravno, da će svako od nas dati neku primedbu ovde za govornicom za sudove, tužilaštva, iz sredine iz koje dolazi. Tako ću ja za Aleksinac, sredinu iz koje dolazim, reći da je zakonom predviđeno da se ukine Opštinski sud za prekršaje u Aleksincu. Ukida se Opštinski sud u Aleksincu, a osniva se osnovni sud u Nišu za teritoriju celog okruga, osim za Merošinu. Znači, za Aleksinac, Ražanj, Gadžin Han, Svrljig, Doljevac i za grad Niš, naravno sa sudskim jedinicama u Aleksincu, Ražnju i Svrljigu. Takođe, ukida se Opštinsko javno tužilaštvo u Aleksincu, a osniva se osnovno javno tužilaštvo u Nišu za područje i teritoriju celog okruga, osim Merošine. Dame i gospodo, predloženo zakonsko rešenje za opštinu Aleksinac i njene građane neprihvatljivo je iz brojnih razloga. Znam da ima mnogo ljudi koji se bave pravosuđem u mnogim opštinama i da nisu zadovoljni ovim rešenjima koja je Vlada Republike Srbije podnela Narodnoj skupštini. Teritorija opštine Aleksinac ima preko 60 hiljada stanovnika i 72 naseljena mesta, a njena teritorija je jedna od najvećih u Srbiji, a posle Pirota je najveća teritorija. Ako se uzmu u obzir 22 naseljena mesta u opštini Ražanj, onda postojanje prekršajnog opštinskog suda i osnovnog tužilaštva opravdano je sa čisto teritorijalnog, geografskog aspekta. Ako se uzme u obzir da je veoma bitna i mogućnost i potreba ostvarivanja prava građana i zaštita tih prava, prilikom sagledavanja i rešavanja ovog pitanja i ovih problema, onda je opravdano da ostane Opštinski sud u Aleksincu, kao i Opštinsko javno tužilaštvo i opštinski organ za prekršaje. Ako imamo u vidu, sa te racionalne i funkcionalne strane, da građanin trena da prevali nekoliko desetina kilometara, pa i stotinu kilometara, da bi zaštitio svoje osnovno pravo ili ostvario svoja prava, onda je, zaista, neopravdano to što ste predložili u setu ovih pravosudnih zakona. Teritorijalni kriterijum nije dosledno primenjen u Predlogu zakona, zato što kod osnivanja osnovnih i opštinskih i prekršajnih sudova i osnovnih javnih tužilaštava ima određenih nelogičnosti, jer su oni zadržali svoj status u pojedinim mestima koja su manja nego što je opština Aleksinac. Navešću primer Gornjeg Milanovca, Obrenovca, Sjenice itd, osnovni sud i osnovno tužilaštvo, recimo, u Boru, Pirotu, Negotinu, Paraćinu, Požegi i Prijepolju. Izbor kriterijuma za određivanje sedišta, prekršajnih i osnovnih sudova i osnovnih javnih tužilaštava, njihovih odeljenja, odnosno jedinica, dosta je nejasan i neprincipijelan. Jer, tu se kriterijum skoro i ne vidi. U Aleksincu postoje uslovi, prostorne i materijalne prirode, za rad pravosudnih organa, postoji visokostručni kadar. Predlogom zakona je predviđeno da se broj prvostepenih pravosudnih organa ukrupnjava u tom teritorijalnom pogledu. Negde ima za to opravdanja, ali kada je u pitanju, navodim primer Niša, gde se formira prekršajni sud, osnovni sud u Nišu ili javno tužilaštvo, tu apsolutno nema nikakvog opravdanja. Primer u opštini Aleksinac, ako se predlagač zakona rukovodio prilivom predmeta, a taj priliv je samo za 2007. godinu 9.022 predmeta, onda je to manji broj priliva nego u drugim sudovima. Ako se predlagač zakona rukovodio po kriterijumu udaljenosti sudova jednih od drugih, i tu nije principijelan i dosledan. Navešću vam primer udaljenosti suda u Užicu, i Požegi, u Paraćinu i Jagodini, a 20 kilometara je od jednog do drugog suda. Ako se rukovodio kriterijumom broja sudija, po odluci je predviđena da u Aleksincu bude 18 sudija, osam sudija, recimo, u Prijepolju, a ostaje, osnovni, opštinski sud u Prijepolju, devet sudija u Požegi, Boru 14 sudija, Vršcu pet sudija, u Kikindi 15 sudija i da ne navodim dalje primere. Pojedini sudovi, dame i gospodo, ne reaguju po tužbama koje SRS podnosi protiv pojedinih lica. Da li će sud reagovati u slučaju kada je danas jedan dnevni list, kažem jedan da ne pominjem njegov naziv, preneo komentare bivšeg zamenika predsednika SRS Tomislava Nikolića, gde on kaže – "Potvrđujem nezvanične informacije prema kojima se odbornicima u SO Aleksinac nudi do 2.500 evra da bi obezbedili kvorum za sednicu na kojoj bi vladajuća koalicija u Aleksincu u četvrtak", kako on kaže, "trinaest odbornika SNS zamenili novim odbornicima SRS". Dalje, kaže – "Znam da se veliki novac nudi pojedinim odbornicima u Aleksincu da bi smenili naše odbornike. Postoji bojazan da bi neki, čak, mogli i da zaborave da su iz radikala prešli u SNS, pa da se naglo vrate u staro jato. Svima njima bih poručio da misle o tome da žive u maloj sredini gde se sve zna i da bi njihovi sugrađani, komšije, mogli svašta da ih priupitaju." To kaže Nikolić, pa se pominje taj dnevni list. Pitam Nikolića, da li se on pita, s obzirom na to da je Aleksinac stvarno mala sredina, kako će da reaguje kada je bivši predsednik OO SRS, nelegitimni predsednik opštine, uzurpator te funkcije, položio zakletvu u crkvi 6. juna, gde se zakleo Bogu i pravoslavnoj veri na vernost SRS, da će mandat pripadati stranci koja ga je predložila na to mesto, i kaže: ''Kako ja ovu zakletvu poštovao i ispunjavao, tako i meni Bog pomogao''! Mala je sredina Aleksinac, ali Nikolić treba da se pita da li je to dobro za predvodnika te grupe ljudi koja se priklonila toj novoj stranci. Da se zapita da li je on odgovoran, jer bivši predsednik OO kaže da je pod prinudom potpisao ugovor, koji je i overio u sudu, da li je potpisao pod prinudom, a on govori o prinudi. Ako on govori o prinudu, odgovoran je, on može biti kriv za prinudu, naravno, koja nije ni postojala. Pa, ako on govori o prinudi, a odgovoran je, on može biti kriv za prinudu koja nije ni postojala. Ima mnogo toga o čemu treba (više vremena nema) da se pita Tomislav Nikolić, uzurpator poslaničkih mandata SRS i uzurpator odborničkih mandata u mnogim sredinama u Srbiji. Još nešto, moći će da dođe do krize u funkcionisanju SO Aleksinac, on po najavi njegovih ljudi u Aleksincu dolazi sutra da učvrsti moguću blokadu funkcionisanja opštine, a građani će da trpe zbog zaostajanja u razvoju infrastrukture, puteva, kanalizacije, zimskog održavanja puteva itd. Time se oni bave, kupovinom radnih mesta, jurnjavom kod ljudi i obilaskom ljudi kojima obećavaju, i izvršavaju za par dana, nekima, naravno, i ne, ili to ostaje samo na obećanjima, da se ne vrate u redove SRS, jer shvataju da su bili u zabludi i da su mnogo, mnogo i debelo prevareni. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Maja Laušević.
Poštovana predsednice, poštovani predlagači, predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je set zakona o pravosuđu i svedoci smo i savremenici ključne reforme pravosuđa u nas. Predlogom zakona o uređenju sudova zakonodavac je imao intenciju, koja je predviđena i samim Ustavom, da je sudska vlast nezavisna od zakonodavne i izvršne vlasti. Šta se, zapravo, pod tim podrazumeva? Svedoci smo, kao advokati, kao sudije, kao građani, da je bilo, da kažem, izvesnih pristrasnosti prilikom određivanja postupajućeg ili sudećeg sudije, kako predlagač u članu 5. Predloga zakona navodi. Kaže: ''Sudija'' koji sudi određuje se nezavisno od toga ko su stranke i kakve su okolnosti pravne stvari.'' Na ovaj način zakonodavac ima intenciju da obezbedi nepristrasnost u samom postupanju zakona. Ovim zakonom uvodi u sudove opšte nadležnosti i sudove posebnih nadležnosti. Kod sudova opšte nadležnosti imamo, pre svega, osnovne sudove, koji u prvom stepenu sude za krivična dela, za koja je kao glavna kazna predviđena novčana kazna ili kazna zatvora do deset godina, ako je za pojedine od njih nadležan drugi sud i odlučuje po molbi za prestanak mera bezbednosti ili pravne posledice osude za krivična dela iz svoje nadležnosti. Osnovni sud u prvom stepenu sudi u građanskopravnim sporovima i sudi izvršne i vanparnične postupke, ako nije nadležan neki drugi sud. Ovim zakonom uvodi se viši sud. Viši sud sudi u prvom stepenu i to za krivična dela, ako je kao glavna kazna predviđena kazna zatvora od preko 10 godina, a u građanskopravnim sporovima, što imamo decidno razrađeno u Zakonu o parničnom postupku, kada vrednost predmeta spora omogućuje izjavljivanje revizije. Viši sud u drugom stepenu odlučuje i o žalbama, što je novina u našem pravosudnom sistemu, na odluke osnovnih sudova, i to: o određivanju mera bezbednosti, prisustva okrivljenog u skraćenom krivičnom postupku, na rešenja o građanskopravnim sporovima, na presude u sporovima male vrednosti u izvršnim i vanparničnim postupcima. Apelacioni sud odlučuje po žalbama na odluke viših sudova, na odluke osnovnih sudova u krivičnom postupku ako za odlučivanje po žalbi nije nadležan viši sud, na presude osnovnih sudova u građanskim sporovima ako za odlučivanje po žalbi nije nadležan viši sud. Uvodi se nadležnost privrednog suda, do sada smo imali trgovinski sud, i nadležnost Višeg privrednog suda. Umesto organa za prekršaje i Veća za prekršaje ovim Predlogom zakona će se uvesti sud za prekršaje i Viši prekršajni sud. Kako u našem pravnom sistemu imamo obilje organa uprave, zapravo, uvodi se i Upravni sud koji će rešavati i vršiti kontrolu zakonitosti, akata donesenih u upravnom postupku, znači, upravnih sudova i, kao vrhovni, uvodi se Kasacioni sud ovim Predlogom zakona. Veoma je važno i ono što je novina u našem pravnom sistemu jeste da je to sudska uprava koju vodi predsednik suda. On predstavlja sud, rukovodi sudskom upravom i odgovoran je za pravilan i blagovremen rad. Pored svih nadležnosti koje predsednici sudova imaju u dosadašnjem pravnom sistemu tu je i postojanje tzv. zamenika suda. Postupak po pritužbi građana do sada zbog neblagovremenosti predviđen je Predlogom u članu 55. i kaže, da kada stranka i drugi učesnik u postupku podnesu pritužbu, predsednik suda je dužan da je razmotri i o njenoj osnovanosti i preduzetim merama obavesti podnosioca pritužbe, kao i predsednika neposrednog višeg suda, a sve u roku od 15 dana od dana prijema pritužbe. Ono što je veliki problem u praksi, to je obezbeđenje suda. Imamo pravosudnu stržu koja je naoružana i uniformisana služba, koja se stara o sigurnosti ljudi i imovine, redu, miru i nesmetanom sprovođenju službenih radnji u zgradi pravosudnog organa. Postoji i mogućnost da pomoć pravosudnoj straži bude obezbeđena od strane organa unutrašnjih poslova, koja bi bila pružena po potrebi pravosudnoj straži. Rukovodilac pravosudnog organa ima pravo da od ministra nadležnog za unutrašnje poslove zahteva da se sudiji, porotniku, javnom tužiocu, zameniku javnog tužioca,sudiji za prekršaje i njihovim porodicama ili imovini pruži posebna zaštita. Drugi zakon koji je danas na dnevnom redu, o kome su govorile cenjene kolege u dosadašnjoj raspravi, jeste Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Ono što je sublimacija i intencija podnosioca ovog predloga jeste to da predložena organizacija pravosudnih organa vodi računa da se ne naruši dostupnost pravde svim građanima,što i neće biti učinjeno na ovaj način. Prema važećem zakonu u Republici Srbiji imamo 138 opštinskih sudova, a prema ovom zakonskom predlogu predlaže se da postoje 34 osnovna suda, koja u najvećoj meri preuzimaju nadležnost postojećih opštinskih sudova. Zakonom o uređenju sudova predviđeno je da u opštinama u kojima su postojali opštinski sudovi i odeljenja opštih sudova budu obrazovane sudske jedinice osnovnih sudova. U nedeljivim sudskim jedinicama obavljaće se suđenja i svi drugi sudski poslovi, tako da naši građani nemaju pravo, nemaju nikakvog osnova da imaju bojazan da će svi poslovi tamo, predaja podnesaka itd., biti obavljeni u sudskim jedinicama kao što je bilo do tada. Intencija zakonodavca jeste i to da se sudije dovedu na jedan način u ravnopravan položaj, jer sudije nemaju isti broj predmeta, na primer u Beogradu, u Novom Sadu i, recimo, u manjim mestima, Žablju, Titelu itd. Poslanici DS podržaće ovaj zakonski predlog.
U skladu sa članom 85. stav 4. produžićemo danas rad do završetka tačke dnevnog reda. Reč ima gospodin Nebojša Ranđelović.
Poštovana predsednice, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, neću trošiti previše vremena, jer uglavnom načelne stavove LDP-a je u svom ekspozeu izneo predsednik LDP-a, gospodin Čedomir Jovanović, ali ću deo vremena koji je preostao LDP-u iskoristiti da postavim par pitanja predstavnicima Vlade, sa molbom da na njih dobijemo adekvatne odgovore. Što se samih zakona tiče, koji treba da urede pravosudni sistem u državi Srbiji, najpre bih se osvrnuo na ono što se zove ograničavajući faktor, a to je Ustav Republike Srbije, koji nije samo donesen na tragičan način, nego je sam po sebi tragičan, prepun normi koje su same sebi suprotnost. Tako da mi imamo sada jednu paradoksalnu situaciju, naime, u 19. veku su ustave koji su odisali demokratijom kvarili loši zakoni koji su sputavali tu demokratiju. Mi sad imamo u 21. veku nekakvo suprotno kretanje, gde loš Ustav treba da poprave dobri zakoni. Sad se pitam kako ćemo sa ovakvim zakonima, koji imaju ovakve praznine, pokušati da popravimo ono što je loše u Ustavu? Naravno, ovi zakoni imaju i pozitivne strane i sve što je u njima pozitivno treba podržati. Pomenuću samo primer uvođenja upravnog suda. Srpska pravna tradicija prepoznaje takvu instituciju, jer je nekada to bio državni Savet u Srbiji i on ima svoju ulogu i svoj značaj i to je dobro. Na primer, nameću se pitanja, na to bih voleo da mi odgovore predstavnici Vlade, odnosno uvode se osnovni i viši sudovi čija se teritorijalna nadležnost poklapa. Pri tome, izbegava se naziv "okružni sud" koji ima maltene dvestogodišnju tradiciju u Srbiji, odnosno setimo se Sretenjskog ustava 1835. godine koji prepoznaje okružni sud, a i svi ustavi do današnjeg dana prepoznaju taj naziv. Nije mi jasno zbog čega je taj naziv, koji je duboko ukorenjen u srpskoj tradiciji, zamenjen nazivom –viši sud. Voleo bih, takođe, da dobijem objašnjenje u čemu je smisao poklapanja teritorijalne nadležnosti osnovnih i viših sudova? Zatim, postavio bih pitanje predstavnicima Vlade. Sa ovakvim zakonodavstvom kako zamišljaju da izvedu preraspodelu predmeta, shodno novoj organizaciji sudova? Naime, sama ta raspodela može trajati mesecima. Podsetiću i na sledeće. Kada se izvrši preraspodela sudova, neki se ukidaju, a formiraju se neki novi, dolazi i do preraspodele sudećih sudija, pa će neka nova veća suditi već stare predmete. Zna se da, kada novo veće preuzme stari predmet, postupak kreće otpočetka, dakle, od nule. U čemu je tu onda poboljšanje efikasnosti? Po meni, to nije poboljšanje efikasnosti, već je to po meni odugovlačenje postupaka koji su ionako neefikasni, čitavo naše pravosuđe je ovakvo kakvo jeste sada, neefikasno. Postavio bih pitanje oko ukidanja pojedinih sudova koji imaju duboko ukorenjenu tradiciju u pojedinim gradovima u Srbiji. Naime, treba se osvrnuti na to da su sudovi poseban lokalni i društveni fenomen. Treba objasniti sada u određenim sredinama, gde rade samo državne institucije, škole i sudovi – šta sa društvenim životom kada deo intelektualaca ode iz tih mesta silom prinude, jer će morati da rade u nekim drugim mestima, pošto su njihova radna mesta ukidanjem sudova ukinuta? Na kraju postavio bih pitanje – šta sa ovakvim ustrojstvom tužilaštva, jer je Ustav, doduše malopre sam ukazao na ograničavajući faktor, na Ustav kao ograničavajući faktor, uspostavio monokratski sistem uređenja tužilaca? Sa ovakvim uređenjem kakvo predviđaju sadašnji predlozi zakona jedan tužilac će imati 30 i više zamenika. Gde je tu mogućnost neposredne kontrole neposrednog rukovodioca organa? Gde je tu efikasnost i gde je tu ono što svi zovemo kvalitetom u pravosuđu, odnosno u tužilaštvu? Kako će moći monokratski uređen organ da ima kontrolu kakva je neophodna za dobro funkcionisanje tužilaca? Vratio bih se na pitanje da se ne radi samo o tradiciji, vezano za ovo o čemu sam govorio, već se radi i o sasvim praktičnim razlozima vezanim za ukidanje pojedinih sudova. Voleo bih da na sva ova pitanja dobijemo odgovor od predstavnika Vlade jer smatramo da su ta pitanja suštinska, dok su ovo sistemski važni zakoni, tako da se ne bi smelo proći preko tih nedostataka, odnosno preko tih anomalija bez adekvatnog odgovora predstavnika Vlade. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Bortić, umesto Dejana Radenkovića.
Poštovana predsednice, poštovani predstavnici Ministarstva, uvažene kolege narodni poslanici, predlozi zakona iz oblasti pravosuđa o kojima danas raspravljamo u značajnoj meri predstavljaju nameru Vlade Republike Srbije da ovu važnu oblast institucionalnog organizovanja našeg društva uredi u skladu sa demokratskim tendencijama u savremenom svetu i da je približi evropskom zakonodavstvu. Uveren sam da će predloženi tekstovi biti znatno poboljšani i raspravom na ovoj skupštini, i u tom smislu apelujem na sve narodne poslanike, kako one iz vladajuće koalicije, tako i iz opozicije, da daju svoj doprinos kako bi ovi zakoni omogućili najbolja demokratska rešenja u pravosudnoj praksi. Ovom prilikom se neću baviti dubljom analizom predloženih zakona, između ostalog i zato što je predlagač dao celovito objašnjenje osnovnih ciljeva i duha ovih zakona. SPS-JS, kao deo vladajuće koalicije, predloženim zakonima u osnovi opravdavaju programske ciljeve zbog kojih smo i ušli u formiranju zajedničke Vlade, jer utemeljuju neke od osnovnih principa naše politike. Tu, pre svega, mislim na izgradnju principa nezavisnog sudstva, jednakosti građana pred zakonom i ravnomernost uslova u pristupu sudu kroz novu mrežu sudova. Istovremeno smatram da u postojećim predlozima ima i nekih nedostataka i zbog toga sam predložio nekoliko amandmana o kojima ću govoriti kada bude rasprava o amandmanima. Ovom prilikom želim samo da ukažem na jednu nelogičnost u Predlogu zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Na ovu nelogičnost su mi ukazali mnogobrojni građani, privrednici i predstavnici pravosuđa iz svih opština sa područja Mačvanskog okruga. Zbog njih, ali i zbog svih drugih građana Srbije ukazujem da u članu 5. ovog zakona predlagač nije uopšte menjao mrežu dosadašnjih trgovinskih sudova, uprkos činjenici da je bilo najviše pritužbi od strane međunarodne zajednice i međunarodnih organizacija, kao i stranaka u postupku, upravo, na rad ovih sudova. Polazeći od proklamovanog cilja ravnomernog razvoja Srbije i potrebe da svim građanima i pravnim licima treba pod jednakim uslovima omogućiti pristup sudu, postavlja se pitanje – zbog čega privredni sud treba da postoji sa sedištem u Kolubarskom okrugu, a da pokriva opštine i Mačvanskog okruga, kada se zna da je Mačvanski okrug po svim svojim potencijalima i resursima veći od Kolubarskog? Kada ovo kažem mislim na sledeće činjenice: Prvo, Mačvanski okrug ima šest opština i dva grada u kojima živi preko 300.000 stanovnika, a Kolubarski okrug ima pet opština i jedan grad u kojima živi 200.000 stanovnika. Drugo, sedište Mačvanskog okruga, grad Šabac, geografski je bliži najvećem broju opština iz oba okruga, čije stanovništvo tradicionalno gravitira prema Šapcu. Treće, Mačvanski okrug ima daleko veći broj privrednih subjekata u odnosu na Kolubarski, a po protoku novca ovaj okrug je treći u Srbiji, odmah posle Beograda i Novog Sada. Četvrto, i dosadašnja praksa u Trgovinskom sudu u Valjevu pokazuje da je najveći broj klijenata pred ovim sudom sa područja Mačvanskog okruga. Postavlja se, dakle, logično pitanje – zbog čega bi stranke sa područja Mačvanskog okruga prelazile stotine i više kilometara do Valjeva da reše spor, kada im je Šabac na dohvat ruke? Ovo, tim pre, što grad Šabac raspolaže svim kapacitetima i potencijalima koji su potrebni za formiranje privrednog suda, prostornim, kadrovskim i veoma bogatom tradicijom u oblasti pravosuđa. Ako hoćemo ravnomeran i racionalan razvoj Srbije i izgradnju društva u kojem će institucije biti dostupne svim građanima, onda nema nijednog razloga da sedište privrednog suda ne bude u Šapcu. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao sve prethodne govornike i vidljivo je ko je imao neposrednih iskustava i dugogodišnjih iskustava u sudskoj praksi i u zastupanju ili postupanju pred sudovima. To je vidljivo iz izlaganja svakog od uvaženih kolega. Reći ću nešto što je načelno. Čini mi se da su danas zemlje članice EU, zemlje najviših pravnih standarda i najveće pravne sigurnosti. To je načelan cilj kome teži i naša zemlja. Međutim, u organizaciji sudske vlasti svaka od tih zemalja je polazila od svoje tradicije, od svog mentaliteta, od geografskih, saobraćajnih i svih ostalih specifičnosti koje vladaju u toj zemlji. Čini mi se da je namera predlagača ovih zakonskih rešenja slična. Neću ponavljati, ali mi se čini da je opšte shvatanje svih predstavnika političkih stranaka, kao i građana Srbije, da sud nije ona institucija u koju ni građani, ni političke stranke imaju puno poverenje. U ovih nekoliko meseci skupštinskog rada, sa ove govornice su se iznosili konkretni primeri na konkretno postupanje konkretnih sudova. SPO je 1990. godine tražio kompletnu reformu društvenog, ekonomskog i političkog, ali i pravnog sistema. Nažalost, ozbiljna reforma započinje tek ovim predlozima zakonskih rešenja. Drugo, ono što je za nas posebno važno, kao stranku koja je monarhističkog opredeljenja, da se uvažavaju i dobra rešenja iz Kraljevine Jugoslavije, čak i u pogledu naziva apelacionih i kasacionih sudova koji su bili sudovi od velikog uticaja i velikog poštovanja u vreme Kraljevine Jugoslavije. To je sasvim i očekivano da je najveću polemiku izazvala tzv. mreža sudova. Danas smo čuli mnogo kolega koji kažu da se ukidaju mnogi opštinski sudovi. To jednostavno nije tačno. Građani treba da znaju da svuda, gde danas postoji opštinski sud, da će sud i dalje postojati, samo se neće zvati opštinski sud, već u najvećem broju slučajeva – sudska jedinica osnovnog nadležnog suda. Građani treba da znaju da će im, što se tiče udaljenosti od mesta prebivališta ili boravišta, sud i dalje biti dostupan i da će na istom mestu, na kome su do sada predavali tužbe, žalbe, podneske, overavali spise, rukopise, ugovore i sve ostalo, moći da rade. Ali, ono dobro rešenje iz Kraljevine Jugoslavije je nešto o čemu je razmišljao i pisac ovih predloga zakona. Naime, četiri do pet godina je sudija mogao da sudi u jednoj sredini. Posle toga bi menjao sredinu, jer je sasvim logično da, kao uticajan čovek, stekne prijateljstva i poznanstva i samim tim podložan uticaju lokalne sredine. Ono što mogu da kažem, kao dugogodišnji zastupnik pred većinom sudova u našoj zemlji, to je, da već u prvom kontaktu sa nekim ko radi u sudu ili ko je upućen u prilike u sudu odmah možete znati kom sudskom veštaku treba da se obratite, kom zastupniku, kod kog sudije i ko je za šta nadležan. Tu mislim, pre svega, na zakonito i nezakonito postupanje. Nemoguće je, i neko je odlično zapazio, da u lokalnoj sredini stranka sa strane postigne očekivani uspeh u procesu, upravo zbog uticaja lokalne sredine. U tom smislu, mislim da Vlada treba da razmisli da u što skorijem vremenu donese novi zakon o sudskim veštacima, kao jedan od veoma bitnih zakona zbog činjenice da, recimo, u krivičnim postupcima, možda je u 90% krivičnih postupaka potrebno da postupa određeni sudski veštak. Takođe, isti je slučaj i u ostalim postupcima. Naravno da je ta veza lokalnih sudija, lokalni advokat, lokalni sudski veštak, u toj meri zabetonirana da naši građani, s pravom, u situaciji kada bi po pravu i pravičnosti trebalo da imaju uspeha u sporu, odmahuju rukom i kažu – mi ovde ne možemo ništa da uradimo. Takođe, mislim, o tome ću malo više pričati kada budemo pričali o Zakonu o sudijama, osnovno načelo – pravo na pravično suđenje u razumnom roku i dobijanje satisfakcije u krivičnom ili parničnom postupku u našoj zemlji od 1945. godine, pa naovamo, nije se poštovalo. Danas mi imamo samo jednu pravosnažnu presudu za najteže zločine 90-ih godina. Čak i za ubistvo premijera, dr Zorana Đinđića, presuda još uvek nije pravosnažna. Šta treba da očekuje običan građanin ako se država i sudska vlast na takav način odnose prema najtežim krivičnim delima? Želim da kažem da je ova pojava, koju sam sada pomenuo, nezamisliva u zemljama EU. U zemljama EU ili SAD, nakon atentata, odnosno napada na ''Kule bliznakinje'' u Njujorku, osnovan je poseban fond za pomoć žrtvama tog terorističkog akta. Osnovala ga je država, jer se smatrala odgovornom za propuste koji su doveli do posledica koje su nastupile. Mislim da je ovo samo početak. Neće sve zavisiti ni od teksta zakona, već, pre svega, od ljudi koji ovo treba da sprovedu. Zbog toga je dobro što će biti opšti izbor sudija. Dobro je da se, na neki način, ljudi koji su umreženi u lokalnim sredinama premeste u druge sredine. Dobro je što stranka, ili advokat neće znati ko će postupati u konkretnom predmetu. Sve je to put ka većoj pravnoj sigurnosti. Naravno, mi kao zemlja i društvo u tranziciji, ne možemo očekivati da se svi problemi reše za jedno kratko vreme. Neko je ovde pomenuo samo tehnički problem i mi iz SPO apsolutno smo svesni koliko je samo potrebno vremena da se preuzmu predmeti, da se izmesti arhiva, da se tehničko osoblje zaposli ili premesti na drugo mesto, itd. ali sve je to ništa u odnosu na najvažniji postulat koji svima nama treba da bude u glavi, a to je pravna sigurnost i pravo građana na pravično suđenje. Ove ocene SPO dele i većina političkih stranaka ovde i predstavnici međunarodne zajednice, oni kažu da je rak-rana ovog društva korupcija i pravosuđe. Bez iskorenjivanja korupcije, bez snažnih reformi i zahvata u oblasti pravosuđa, to je nemoguće učiniti. Da li su ova rešenja najbolja? Verujem da nisu. Verujem da mogu da budu još bolja. Verujem da će Vlada mnoge amandmane prihvatiti. Ali, da li je Vlada zauzela jedan dobar kurs u cilju rešavanja ovih problema, mislim da jeste i zbog toga će imati podršku SPO. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Nataša Mićić, ali se izvinjavam gospođi Nataši, najpre Miroslav Petković, pa vi. Vaša Poslanička grupa ima još šest minuta.
Poštovana predsednice, molim vas da proverite vreme, s obzirom na to da je koleginica Radović govorila 12 minuta i šest sekundi, a Poslanička grupa DSS ima 25 minuta. Ali, potrudiću se da ostavim svojim kolegama dovoljno vremena i posle. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što gospođa ministarka nije ovde, ali počeću svoju diskusiju citiranjem njenog uvodnog dela, odnosno prezentacije, kako je ona to nazvala. U prvoj rečenici ministarka je rekla: "Svaki mudar političar zna da upravo od stepena nezavisnosti pravosuđa zavisi njegov položaj kao građanina. Koliko za vreme svog mandata otvori vrata demokratizaciji institucija, toliko će njegov interes, kao građanina Republike Srbije, biti zaštićeniji". Poštovani predstavnici nezavisnog pravosuđa, mislim da vam je sve jasno iz prve rečenice gospođe ministarke kakav će nam status i položaj biti u narednom periodu. U vezi seta od pravosudnih zakona o kojima danas raspravljamo bile su dve nejavne rasprave u februaru i septembru mesecu 2008. godine, jedna javna tročasovna rasprava o kojoj smo mnogo toga danas čuli, da su bili predstavnici svih nadležnih institucija, organa, državnih tela koji treba o tome da raspravljaju. Mislim da za 3 sata o 7 ozbiljnih zakona ne može da se donese ozbiljan zaključak. Ovi zakoni su bili postavljeni na sajtu Ministarstva pravde, pa smo imali priliku da vidimo da je ovaj Predlog zakona o teritorijalnoj organizaciji sudova i tužilaštava povučen sa sajta, pa da se nakon par dana vrati neki sasvim novi predlog. Ministarka je u svom izlaganju istakla da je početkom 2008. godine pribavljeno i ekspertsko mišljenje Venecijanske komisije, ali nije navela da je Venecijanska komisija izrekla osude na račun Predloga ovog zakona, odnosno iznela brojne kritike na prelazne i završne odredbe, pogotovo na Predlog zakona o Visokom savetu sudstva i Predlog zakona o sudijama. U ekspozeu gospodin Cvetkovića koji je kao mandatar 7. jula ove godine govorio o pravosuđu, između ostalog, rekao je: ''Reforme pravosuđa će se ubrzati sa ciljem da se izgradi efikasno i nezavisno sudstvo i tužilaštvo i učvrsti vladavina prava i pravna sigurnost. Ostvarenje ovog cilja podrazumeva usvajanje niza zakona kojima će se pravosudni sistem urediti u skladu sa evropskim standardima i interesima građana.'' Predsednica Vrhovnog suda Srbije, gospođa Vida Petrović - Škero je rekla da su ove promene kozmetičke i da će zbog reizbora sudija politika ponovo uticati na pravosuđe. Portparolka Okružnog suda u Beogradu, sudija Maja Kovačević-Tomić izrazila je rezerve prema predloženoj mreži sudova, dok je predsednica Društva sudija Srbije, gospođa Dragana Boljević, uočila da su nejasni kriterijumi za smanjenje broja sudova. Toliko o nezavisnom pravosuđu u Republici Srbiji. Vlada gospodina Cvetkovića, očigledno, ovim setom zakona najavljuje veliki obračun sa pravosuđem, pre svega sa sudijama, jer predstoji dvostruki obračun sa sudijama, jedan kroz njihov reizbor a drugi kroz uređenje sedišta sudova i tužilaštava, dakle, predstoji nam dvostruka lustracija. Ovi zakoni su došli u Skupštinu Srbije po hitnom postupku. Hitno je verovatno to da se pripremaju novi parlamentarni izbori u Republici Srbiji. Tadićeva koalicija se sprema da u narednim danima overi prisustvo Euleksa na Kosovu i Metohiji. Doveli su nas sa svojom ekonomijom na liniju zajedničkog kazana i narodne kuhinje, a sve to pred parnicom koja nas očekuje pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu. Očigledno da se pravosuđe sprema za još jednu izbornu prevaru u toku 2009. godine, i još ako Srbija dobije status kandidata za Evropsku Uniju, onda mislim da su svi preduslovi ispunjeni da Boris Tadić može da raspiše nove izbore. A onda, koalicioni partneri koji ćete glasati za ovaj zakon pitajte se da li ćete biti na toj listi i da li ćete preći cenzus, i da li će neke stranke ponovo sedeti u ovoj Skupštini. Imamo priliku da čujemo od gospodina Borisa Tadića kako sa glavnog odbora svoje stranke preti nekim ljudima koji su ogrezli u kriminalu i korupciji, to smo više puta i isticali da u Srbiji najbolje cveta kriminal i korupcija, a vi se besomučno truditi i zalivate taj kriminal ne bi li što više porastao. Sudije, tužioci i policija moraju da rade svoj posao, a ne političari sa tribina i sa govornica svojih glavnih odbora. Doduše, i Slobodan Milošević je to nekada radio sa mitinga i sa nekih plenuma, pretio hapšenjem, imali smo priliku, jednom se to i dogodilo, za ministra iz Kruševca kome su posle samo nekoliko dana svog mandata našli neki novac zakopan u zemlju. Tako se desilo i ovog puta u Zrenjaninu, ali ''jedna lasta ne čini proleće'', gospodine Tadiću. Predsednik Tadić se zamerio sudovima i za blagu kaznenu politiku. Naime, on je uspostavio račun sudovima, a verovatno da nijednu presudu do sada nije ni prelistao. Najinteresantnije je ono što je bilo 29. oktobra ove godine, to je bila rasprava kojom je rukovodila gospođa Sonja Liht, kada su čak i predstavnici nevladinih organizacija, koje se mnogo više bave politikom nego neke političke stranke, imali ozbiljne primedbe na ovaj set zakona, ali nisu imali srca da to kažu na tom skupu. Za reformu pravosuđa nužna je, pre svega, modernizacija studija prava. Nažalost na pojedinim fakultetima postoje profesori koji ne znaju ni da rukuju računarima, koje niko ne citira osim njihovih asistenata koji se bore da dobiju magistarske, doktorske, disertacije kod tih profesora i nažalost studenti prava ne uče više od najboljih. Najbolji primer za to jeste kragujevački univerzitet. Gospođa ministarka je rekla da će se ovim zakonom zabraniti uticaj korišćenja javnog položaja i uticaja putem sredstava javnog informisanja. Očigledno je da sudovi rade pod pritiskom dela štampe, koja vodi istrage, preporučuje dokaze i presude. Koliko smo puta u medijima čuli zamišljenu presudu pre same presude. Mediji pišu optužnice i proizvode događaje, nažalost, u zemlji Srbiji. Kao kriterijum za obrazovanje osnovnog suda uzeti su kriterijumi geografske udaljenosti, razvijenosti putne mreže i koncentracije stanovništva. Radi ocene svih ovih efekata ovog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava smatramo da nije urađena detaljna analiza neophodnih aktivnosti iz sredstava potrebnih za planirane izmene, redosled sprovođenja aktivnosti i realnih rokova za to. Poslanička grupa DSS podnela je niz amandmana i verujem da ćete u narednih 10-ak dana, kada bude rasprava u pojedinostima, imati priliku da sve o tome čujete. Potpuno je netačna tvrdnja da se ovim zakonima postiže racionalnija mreža sudova. Pre svega, to je političko pitanje koje niste na pravi način formulisali i dobro ga uobličili. Kada u malim mestima zatvorite sud, zdravstveni centar, školu, ta rubna područja ostaju prazna. Ako je to želja vladajuće koalicije da pojedine prostore u Republici Srbiji ostavi pustim, onda vas razumemo ali nećemo pristati na to i to ćemo jasno reći sa ove govornice. Predlog zakona o sedištima i područjima sudova se ne može popraviti amandmanima. Mi smo to pokušali jer to je obaveza prema našim biračima. Ne može se popraviti amandmanima zato što su očigledno ovaj predlog zakona pisali ljudi koji dan nisu proveli u pravosuđu i koji nemaju nikakvog iskustva u sudovima, već su iz nekih studentskih klupa, pripravničkih kancelarija došli u Ministarstvo i seli da napišu sedam ozbiljnih zakona koji treba da reformišu pravosudni sistem Republike Srbije. Apelacioni sudovi koji se pominju u članu 6. predloženog zakona u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu, možda mogu da budu dobro rešenje, ali zamislite samo da jedna stranka iz Brodareva, ako znate gde je Brodarevo ili Prijepolje, pošto su tu skoro bili lokalni izbori, treba da putuje za apelaciju u Beograd, pored Užica, Čačka, Kragujevca, Kraljeva i svih tih gradova, dakle, moraju da putuju do Beograda. Takođe, imamo situaciju da je Knjaževac koji je samo na pola sata od Niša upućen na Beograd. Znači, građani koji žele da ostvare svoje pravo neće ići u Niš, nego će morati da putuju do Beograda. Smanjujete 138 sudova na 34 suda i govorimo ovde da je to smanjenje troškova i racionalizacija troškova. Gde su troškovi vozila, goriva, sudija, njihovih dnevnica, vozača, tumača, veštaka, svih onih stranaka, svedoka koji učestvuju u jednom postupku? Prema tome, mislim da taj argument ne postoji i da se o tome ne može na valjan način razgovarati ovako kako ste to vi postavili. Takođe, šta ako se desi saobraćajna nezgoda, istražni sudija iz Čačka treba da putuje u Gornji Milanovac, Guču, Ivanjicu, a januar mesec, posle 2 sata on dolazi na lice mesta i kakve će tragove naći i kakav će zapisnik sačiniti? Razmišljate li o tome da je potrebno u pojedinim trenucima pristupiti uvođenju privremenih mera koje moraju odmah da nastupe? Da li je to zabrana nekome da se prođe sa letinom preko tuđeg imanja? Kada muž ili žena izbace lepšu ili jaču polovinu iz svog stana i mora sud odmah da reaguje, hoćemo li čekati sudiju dva sata da dođe, da putuje, da bi to sproveo u delo? Dame i gospodo iz vladajuće koalicije, građani Srbije stoje iza vas. Vi treba da glasate da se mnogim sudovima u Srbiji, praktično, ukine njihova nadležnost, odnosno da prestanu da funkcionišu, ne samo apelacioni već i opštinski sudovi koji su srž, praktično, i bez kojih jedna mala sredina ne može normalno da funkcioniše. Šaljete poruku i građanima koji žive u tim mestima i stranim investitorima koji ne mogu da ostvare svoja prava u gradovima u kojima žele da ulažu svoja sredstva i da pokreću određene proizvodne kapacitete. DSS će biti odlučno protiv predloženih zakona i u danu za glasanje glasaće protiv. Molim vas, na kraju, samo da ne zaboravite da sudije u Srbiji rade časno i pošteno svoj posao, a ne kako je to u devedesetim godinama važilo da u sudu rade nesposobni muškarci i žene koje su se dobro udale. Hvala najlepše.
Narodni poslanik Petar Jojić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, imajući u vidu predložene zakone u vezi reforme pravosudnog sistema u Republici Srbiji, želim da istaknem da je u Srbiji postalo glavno i sporno pitanje kome će pripasti sudska vlast i kontrola nad pravosuđem, što podrazumeva i sudsku i tužilačku funkciju. U kapitalističkom sistemu kapitalisti su se uvek zalagali za upotrebu prava kao instrumenta i sredstva za ostvarivanje prava podanika u odnosu na krunu. Ako je istina da najmudriji ljudi obično kreiraju pravo, onda je istina da to pravo treba da tumače i primenjuju najjači, borbe za nezavisnost pravosuđa. Kada se govori o sticanju nezavisnosti engleskog pravosuđa, hoću samo da uputim i da podsetim na uporedno pravo. Nezavisna ličnost lord Edvard Kuk, on je nezaobilazna ličnost. Ipak, prošlost nije zaboravljena, pa je ostalo zabeleženo da je u devetom veku, tokom samo jedne godine, saksonski kralj Alfred osudio 44 sudije na vešanje, dakle, tri do četiri mesečno, zbog ubistava koja su izvršili svojim pogrešnim presudama. Postavljam pitanje – da li je naše pravosuđe bačeno u političku arenu? Jeste! Pre svega, počev od 1946. godine do današnjeg dana nikada nije bilo takvog uticaja izvršne vlasti na pravosuđe kao što je to u ovom periodu. Dame i gospodo, kakav je položaj pravosuđa u kriznim vremenima u kakvim žive građani Republike Srbije? U kriznim vremenima, dame i gospodo, ponekad dolazi do ozbiljnih sukoba između sudske i izvršne vlasti ili zakonodavne vlasti, pogotovo u sistemima u kojima se vrše velike promene, kao što se želi ovim brojnim predlozima zakona. U takvoj situaciji sudije su u veoma teškom položaju: ili će da slušaju izvršnu vlast ili će da poštuju prava i slobode građana! Važno je imati poverenja u sudove. Pravda ne mora samo da bude vršena, već to vršenje pravde mora da bude i vidljivo. Pravo je, kako se smatra, previše ozbiljna stvar da bi bilo prepušteno isključivo sudijama. Ovo kažu pesnici, ali tu ima i istine u realnosti. Nijedna institucija ne može da radi bez postojanja odgovornosti u društvu. Dakle, sudije imaju moć, ali sa moći dolazi i odgovornost za njenu upotrebu i za njihovo vršenje. Ni sudstvo, a posebno nezavisno sudstvo ne može postojati bez sudske odgovornosti za promašaje, greške i zloupotrebe. Što se tiče smanjenja broja sudova, želim da kažem da je ovo obračun sa sudijama koji treba da budu lustrirani. Srbija danas ima izuzetno dobre stručnjake, kako krivičnog tako i građanskog prava. Izmeštanje brojnih odeljenja iz sedišta i njihovo formiranje državu će mnogo da košta, 104 suda će da bude ukinuto, biće ukinuti sudovi koji građanima mnogo znače, a građani će morati danima da čekaju pravdu i satima i satima, ceo dan, da putuju da bi ostvarili svoje određeno pravo u nekom sudu. Kome je smetao ovakav pravosudni sistem? Smetao je onima koji ne mogu na drugi način da se obračunaju sa neistomišljenicima u pravosuđu. Ako je trebalo da se izvrši lustracija, a mislim da nijetrebalo, to je neko želeo ne samo u pravosuđu nego i u drugim institucijama društvenog života, ako je cilj da se iz pravosuđa odstrane oni na koje se sumnja da su korumpirani ili da su nestručni, u tom slučaju postoje instrumenti koje propisuje i Ustav i zakon. Oni mogu da budu razrešeni ali kao pojedinci a ne ovako u paketu, da se sudija totalno ponovo izloži reizboru. Reizbor sudija je neustavna kategorija. Po važećem Ustavu, koji obezbeđuje stalnost obavljanja sudske funkcije, nema niko pravo, osim ako dođe do promene Ustava, to da menja. Prema tome, ovo je obračun sa političkim neistomišljenicima u pravosuđu. Mnoge sudije ukoliko budu ovi zakoni usvojeni, pogotovu ako treba da idu da sude u neka druga odeljenja ili sudske jedinice, oni će ići, po mom dubokom mišljenju, po kazni. Biće kažnjeni, recimo, da idu iz Užica u Tutin da sude. Poznato je, za vreme Informbiroa iz Beograda su neke sudije bile po kazni premeštane u Tutin, a i neki drugi političari i funkcioneri koji nisu bili po volji Josipa Broza. Čuo sam neka mišljenja, a i ministar je to izgovorio, da u malim mestima i u gradovima zbog velikog poznanstva može doći do korupcije, podmićivanja, i nepravičnog suđenja. Nije tačno! Evo argumenta. Da li će u Beogradu da se susreću građani sa sudijama? Hoće. Prema tome, to nije obrazloženje i to nije razlog da nam se tako nešto sada ovde tumači. Dame i gospodo, zbog kratkoće vremena ne mogu dalje da izlažem, a to ću izložiti u pojedinostima. Prema tome, reizbor sudija je neustavan! Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Palalić, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na čl. 225. i 226. Želim da postavim pitanje predsedniku Vlade: ''Ko i sa kojim ovlašćenjem vodi pregovore o prihvatanju, legalizaciji misije Euleks?'' Ovo je vrlo važno pitanje i reakcije na ove tajne pregovore koje je činila DS očigledno izazivaju nervozu kod vladajuće koalicije, tako da je danas šefovica Poslaničke grupe Za evropsku Srbiju, Nada Kolundžija, dala jednu sramnu izjavu – da su po pitanju Euleksa Koštunica i Tači na istoj strani. Ta izjava govori samo o tome da ono na šta ukazuje DSS, da se vode tajni pregovori da se prihvati misija koja treba da sprovede ustav samoproklamovane lažne države Kosovo i da policajci, sudije i carinici treba da sprovode one zakone koje donose institucije te lažne države. Upravo, ono na šta smo mi u DSS danima ukazivali, da prihvatanje Euleksa znači prihvatanje nezavisnosti Kosova i da je on samo tamo da sprovede te namere onih zemalja koje su želele da se Euleks prihvati od strane ove vlasti, a koje su i te kako uticale i faktički formirale ovu vladu, nezavisnog Kosova, govori da je tačno ono što smo mi danima isticali. Ti tajni pregovori koji se vode daleko od očiju javnosti, daleko od Narodne skupštine, treba da rezultiraju kapitulacijom Srbije i faktičkim priznavanjem nezavisnog Kosova. Mi smo ubeđeni da će skora rasprava o nepoverenju Vladi Republike Srbije, kada ćemo svi jasno ukazati na to šta se događalo u prethodnom periodu, pokazati kakve su stvarne namere vlasti i šta se želi upravo sa ovim što se ovih dana pokušava marketinški prikazati kao politička pobeda, a u stvari je velika kapitulacija Srbije. Mi smo ubeđeni da će u toj jednoj velikoj raspravi ono što smo mi isticali dobiti podršku građana i biti raskrinkano šta ova vlast čini. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Nataša Mićić.
Dame i gospodo narodni posapnici, predstavnici Ministarstva, najpre da kažem nešto pozitivno. U ovom setu pravosudnih zakona postoje norme koje su ispoštovale neke evropske standardne i daju neka privremena i dobra rešenja. To je jedna grupa normi. Druga grupa normi je uvršćena u ovaj set pravosudnih zakona iz razloga usaglašavanja sa Ustavom, a poznat je stav LDP-a, da mislimo da je Ustav loš, pa tako ni te norme kojima se usaglašavanje vrši, naravno, ne možemo dati podršku za to. Ali, ono što je generalno loše i zbog čega LDP ne može glasati za ove zakone jeste činjenica da apsolutno nije uvažena potreba za korenitim reformisanjem pravosuđa, niti je ovim zakonima postignuta racionalizacija, niti je postignuta efikasnost sudova. Prosto se postavlja pitanje – kako ste došli do tog magičnog broja 34 osnovna suda? Po kojim kriterijumima? Niko nam nije objasnio. Da li je to broj stanovnika? Da li je to broj rešenih ili nerešenih predmeta? Isto tako četiri apelaciona suda, da li je to dovoljno? Da li je prethodno izvršen neki istraživački postupak u pogledu potreba ovog društva, a koliko smo efikasni, tužno je, između ostalog, što ovom pitanju, ovom problemu, nismo pristupili sa dovoljno ozbiljnosti. Situacija je toliko ozbiljna da možda najbolje govori primer koji je poznat ne samo u sali, nego svakako je svaki građanin upoznat sa tim slučajem – postupkom koji se vodi za ubistvo vojnika Milovanović i Jakovljevića. Prošlo je četiri godine. Postupak je tek na početku. Vodi se protiv N.N. lica. O nezavisnosti suda neću da govorima, samo znam da je ovde vojska pokazala koliko je nezavisna. Iz ovih razloga, pošto nije ni racionalnost, ni efikasnost, niti bilo kakva reforma sprovedena u reformisanju sudova, ne možemo podržati, apsolutno, ovaj set zakona. Ono što je žalosno, takođe, jeste činjenica, prosto mi je besmisleno da pričam, toliko je sve tužno i toliko su ti pomaci mali, takoreći minimalni da nisam ni motivisana, da vam kažem koliko sam razočarana ovim zakonima. Apsolutno nećemo uraditi ništa, a pogotovo ako uzmete u obzir činjenicu da ko zna kada ćemo ponovo biti u prilici da dovedemo ova pitanja na dnevni red u Skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Vladimir Milentijević, ima reč. Imate još tri minuta, gospodine Milentijeviću.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni posapnici, s obzirom na to da je ostalo malo vremena Poslaničkoj grupi DSS, govoriću o Predlogu zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava. Predlogom ovog zakona predlagač šalje jasnu poruku nama sa KiM da povlači pravosuđe sa KiM. To je nešto nesporno, ja ću potvrditi argumentima i govoriću koliko trenutno ima sudova i tužilaštava na teritoriji Autonomne pokrajine KiM, a koliko se predviđa ovim novim zakonom. Postoje 23 prekršajna suda, po novom Predlogu samo jedan. Postoji 17 osnovnih sudova, po novom Predlogu zakona samo jedan. Postoji pet viših sudova, po novom Predlogu zakona samo jedan. Privredni sud tj Trgovinski sud postoji u Prištini sa sedištem u Kraljevu, ali, nažalost, ovim predlogom on se dislocira u Niš. Odeljenje Višeg prekršajnog suda je postojao u Prištini, ovim predlogom se gasi i prebacuje u nadležnost Niša. Kada se govori o tužilaštvima postoji sedam osnovnih tužilaštava, po novom Predlogu zakona samo jedno. Što se tiče viših javnih tužilaštava postoji pet javnih tužilaštava, po novom Predlogu zakona samo jedno. Ovim predlogom predlagač je grubo prekršio preambulu Ustava Republike Srbije, koja povezuje sve državne organe da zastupaju i štite državne interese Srbije na KiM. Ovim predlogom to nije slučaj. Smatram da se Republika Srbija definitivno povlači i slabi državne institucije Republike Srbije, naročito u pravosuđu, a time stvara uslove za ilegalnu misiju Euleks, koja je čedo Ahtisarijevog plana, da sa svojim sudijama i tužilaštvom sudi po zakonima samoproglašene republike Kosovo. Poslanička grupa DSS je podnela amandmane na Predlog ovog zakona, koji nude racionalnost i uštedu sa jedne strane, a sa druge strane zadovoljava potrebe srpskog i ostalog stanovništva na KiM, koji priznaju državu Srbiju i zakone Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Goran Stefanović, umesto Nataše Vučković, ZES.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Vlade, imam posebno zadovoljstvo i drago mi je što je napokon u Srbiji došao trenutak kada se raspravlja o sistemski bitnim zakonima, koji se odnose na reformu pravosuđa u Srbiji. Od 2000. godine se razmišljalo u tom smeru, konstatacija i činjenica postoji, i raspoloženje građana Republike Srbije ide u prilog tvrdnji da je, zaista, potrebna jedna korenita i ozbiljna reforma, kako joj sada pristupa Ministarstvo pravde. Imamo niz činjenica koje ukazuju na to da ovog trenutka pravosuđe nije na onom nivou kako je to predviđeno sistemski u državama EU, u državama gde je pravna sigurnost zagarantovana kako fizičkim tako i pravnim licima, svakako u onim sistemima kakav bi i Srbija jednog dana trebalo da ima. Neću da ponavljam ono što ide u prilog tvrdnji da treba glasati o ovim predlozima zakona, što je bilo rečeno od strane pojedinih kolega. Svakako hoću da se osvrnem na pojedine detalje koji su isticani od strane predstavnika opozicije, pre svega, koji se odnose na ukidanje pojedinih opštinskih sudova i svođenje njihove ingerencije na nivo osnovnih sudskih jedinica. Svakako, tvrdnja da će pravda građanima Srbije u onim opštinama, pre svega, manjim opštinama, gde se ukidaju opštinski sudovi i svode na sudske jedinice, biti nedostupna, nisu tačne, imajući u vidu da će te sudske jedinice obavljati funkciju opštinskih sudova, da će postupati i imati sudeće dane, da će sudije po principu i po mehanizmu slučajnog određivanja iz sudske uprave osnovnog suda, i rotacijom pojedinih sudova, dobijati sudije koje će biti specijalizovane za pojedine oblasti, koji će biti nepoznati tim malim sredinama, koji će doprinositi jednom efikasnijem i boljem sudskom postupku, da li u krivičnom ili parničnom postupku, to nije bitno. Svakako i rad na usavršavanju i specijalizovanju sudija će doprineti da pojedini postupci koje imamo priliku da cenimo i vidimo da traju u nedogled i da vidimo da zaista pravda u ovom trenutku može da bude duga, nije primereno za društvo koje pretenduje jednom ozbiljnom razvoju i u tom slučaju i takvoj situaciji smo prinuđeni da ozbiljno prionemo ovom poslu i da se ova reforma dovede do kraja. Ono što, kao činjenicu, hoću da istaknem, a odnosi se na Predlog zakona o uređenju sudova, a nije ovde istaknuto od strane predstavnika pozicije, svakako je činjenica da se sistemski utvrđuje pravo onih najboljih sudskih pripravnika, koji polože pravosudni ispit sa najboljom ocenom, samim zakonom, odredbom zakona im se priznaje pravo da nakon položenog pravosudnog ispita zasnuju radni odnos na neodređeno vreme, tj. budu primljeni na mesto sudskog pomoćnika u tom sudu u kom su radili. Na ovaj način se daje šansa onima koji su najbolji, mladim ljudima koji dosledno i odgovorno hoće da primenjuju zakon, a sve u interesu građana Republike Srbije. Imajući u vidu da imamo priliku da razgovaramo i o uređenju sudova, u smislu organizacije i u smislu teritorijalne organizacije i nadležnosti, hoću da kažem da, imajući u vidu da privredni sudovi, u kontekstu celokupne reorganizacije privrednih sudova, imamo jedan amandman koji ćemo u razgovoru sa predstavnicima Ministarstva pokušati da dogovorimo. Da, takođe, jedna jedinica Privrednog suda u Leskovcu funkcioniše u Vranju, s obzirom na to da imamo velike potrebe i da je jedan od prevashodnih ciljeva neformiranog Udruženja privatnih preduzetnika, koje teži razvoju Pčinjskog okruga, formiranje odeljenja sudske jedinice Privrednog suda Leskovca, sa sudećim danima u Vranju, a ne kao do sada sa postupajućim danima samo u nekim privrednim prestupima. Mislim da je to presudno bitno za razvoj Pčinjskog okruga, generalno Vranje, kao centar Pčinjskog okruga i u tom smislu ja ću, kao poslanik Pčinjskog okruga, podržati ovaj predlog zakona. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Potpredsednik, gospođica Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, mnogo je poslanika, kolega iz SRS i iz DSS govorilo pojedinačno o slučajevima besmislenog ukidanja sudova opšte nadležnosti, odnosno osnovnih opštinskih sudova i u tom nabrajanju, od 34 do 100 i nešto, izgubili bismo dosta vremena. Svako od nas će, iz svog kraja, iz svoje sredine, da pomene neki slučaj. Pomenuću Aranđelovac, zato što je sud u Aranđelovcu osnovan 1953. godine. Baš ćete lepo da častite vi iz DS i vaši koalicioni partneri građane Aranđelovca u godini jubileja, a to je sledeća godina, 150 godina otkako je Miloš Obrenović od dva naseljena mesta, Vrbice i Bukovika, stvorio grad Aranđelovac, a prethodno ste njegovu zadužbinu, Staro zdanje uništili, sada je zima, gotova će zgrada, maltene, da se sruši. I sada ukidate sud u kome radi preko 50 ljudi, devet sudija, jedan tužilac, tri pomoćnika i naravno ostala administracija. Sa druge strane, to pravdate racionalnošću, efikasnošću i pozivate se na Španiju i na neke druge zemlje, ne vodeći računa o tome da je, kao što je to neko od kolega ovde rekao, drugostepeno postojanje okružnog suda ustanovljeno u Srbiji pre gotovo dva veka, uoči donošenja prvog Sretenjskog ustava u Kragujevcu 1835. godine. Tako se svima nama logično nameće zaključak, kao i građanima Srbije, da DS vrši degradaciju svih grana vlasti, zakonodavne, to vidimo na našem ličnom primeru, izvršne, o tome nema šta da se govori. Jer, ovaj preko puta, diktator Boris Tadić, komanduje Vladom Srbije, a sudsku vlast ste počeli da urušavate i da degradirate sudije i najbolje pokušavate, evo i danas se zagovara taj proces lustracije, kako je to prof. Šešelj podsmešljivo govorio ''lusterisanja''. Da ste mogli posle 5. oktobra, vi biste ljude na ulicu, pa na vešala, samo zato što vama nisu po volji i to su ljudi koji nisu pripadali onome što ste vi zagovarali. Kako stvari stoje, žao mi je što je izašao gospodin, vraćate se kolega Konstantinoviću, ja ću sada ovih preostalih pet minuta, koliko ću da koristim vreme SRS, da posvetim onome što ste vi danas nazvali ustaljena sudska praksa, da ona kod nas nema praktičnu primenu, pa će ovaj zakon da pomogne u tome, i da to stvara određenu pravnu nesigurnost.Pravnu nesigurnost u Srbiji stvara, gospodine Konstantinoviću, a i vama, kolega Nikoliću, da kažem, jer sam sa vama, kao sa pravnikom, razgovarala o tom slučaju, imam konkretan primer, i gde ćete bolji primer za građane Srbije – predsednik jednog okružnog suda direktno povezan sa nekim ko sebe naziva političarem, odnosno to je bio. Dakle, Miroljub Tomić, predsednik kragujevačkog Okružnog suda, čiji smo izbor osporavali, kolega Krasić i moja malenkost, pre nekoliko godina, koji je pretendent za predsednika Apelacionog suda, a možemo da pričamo i o tome, ali nemam vremena, zašto da postoje u Srbiji apelacioni sudovi i koja će njihova uloga da bude, dakle, on je u direktnoj vezi sa Tomislavom Nikolićem oteo, odnosno pokušao da otme, skandaloznom sudskom presudom 10 mandata odborničkoj grupi SRS u Kragujevcu. Ako sada hoćete, kolega Konstantinoviću, da vam nabrajam da su sudovi u Loznici, u Vranju, u Smederevu, u Novom Sadu, u Šapcu itd, najnoviji u Požarevcu, po toj ustaljenoj sudskoj praksi, na koju se vi danas pozivate, odlučili u skladu sa Zakonom o lokalnim izborima i čl. 47. i 49, a samo Okružni sud u Kragujevcu to nije uradio u žalbenom postupku odbornika SRS Dragana Žikića za otimanje 10 mandata, posle skandalozne odluke Skupštine grada Kragujevca, hajde, izađite, dala sam vam pravo na repliku, pa mi kažite kako vi to tumačite i da li je to po vama normalno! Ono što ću, takođe, da vam dam, i vama i kolegi Mikoviću, to su dva zahteva koja je u ime SRS podneo potpredsednik, gospodin Dragan Todorović. Prvo je, moramo da pribegnemo sada tome, a dalje ćemo da vidimo, koristićemo sva dozvoljena politička sredstva. Ovo je taj pravni put, jer mi, za razliku od vas, poštujemo Ustav i zakon, a vi držite takve sudije koji su potpuno kriminalizovani, kao Tomić. O njemu će tek naširoko i nadugačko da se priča, ne samo u vezi ove afere i povezanosti sa Nikolićem, nego i drugih slučajeva na kojima rade, koliko saznajem, i MUP. Sada, lepo, da vidimo, kolega Konstantinoviću, kako je moguće, ako je država pravna i ako vi vršite ovu reformu pravosuđa, mi moramo, i gospodin Todorović, od Republičkog javnog tužioca, a gle, slučajno je, i taj nesrećni Radovanović iz Kragujevca, pa je kadar Miroljuba Tomića, vidite kako su svi lepo povezani, pa svi odu na hacijendu, odnosno u Bajčetinu na jagnjence, na prasence, lepo piju, grickaju, uživaju i onda se vrate u sud i kažu sudijama – ova dva veća protiv kojih je gospodin Todorović u ime SRS podneo krivičnu prijavu, a to su sudsko veće Radovanke Nikolić, ne znamo da li je rođačka veza, predsednika veća, Vesne Cvetković i Milunke Cvetković, vidite dve gospođe Cvetković u jednom veću i u drugom Obrena Jezdića, predsednika veća, Simonide Miloradović i Aleksandra Blanuše, zbog otimanja 10 mandata SRS. Republički javni tužilac već 10 dana se ne oglašava. Mi tražimo, gospođo predsedniče, nadam se, ako taj tužilac, u šta sumnjamo, bude radio svoj posao, da ćemo imati hitnu sednicu, sa hitnom tačkom dnevnog reda, da ovim sudijama, koje smo naveli, oduzmemo imunitet i da se protiv njih pokrene krivični proces zbog zloupotrebe. Mi smo Republičkom javnom tužiocu uputili zahtev za zaštitu zakonitosti, odnosno da Vrhovni sud u ovom slučaju reaguje, na osnovu ovoga što je dobio Republički javni tužilac. Mi smo to morali da radimo, što bi rekao mr Martinović, to uopšte nije naš posao, da zaštitimo volju građana i mandate koje je osvojila SRS, jer da on radi svoj posao, do sada bi bili vraćeni mandati SRS u Narodnoj skupštini Republike Srbije, odnosno ne biste radili ovo što radite. Prema tome, od nezavisnosti sudstva nema ništa. Najgore od najgorih ste postavili na rukovodećim mestima. Što je Vjerica Radeta milion puta rekla sa govornice, 99%, da pođemo od toga da su i sudije, tužioci i zamenici tužioca i stručni saradnici časni i pošteni ljudi, a kada imate jednog Miroljuba Tomića i kada imate jednog Slobodana Radovanovića, obojica iz Kragujevca, i ovaj otpadnik iz naše stranke je iz Kragujevca, onda nemojte više da koristite nijedan minut, nijednu sekundu da nam govorite o nezavisnosti sudstva, pravosuđa, od toga nema ništa sve dok SRS ne preuzme kormilo države u svoje ruke. Hvala.
Ima reč narodni poslanik gospodin Šami. Izvinite, nema više vremena za vašu Poslaničku grupu. Reč ima Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još jednog seta zakona koji imaju za cilj da disciplinuju i da postrojavaju državne organe, u ovom slučaju jedna grana vlasti treba da bude disciplinovana i potčinjena drugoj strani vlasti. Dakle, sudska vlast treba da bude potčinjena izvršnoj grani vlasti. Pošto ste spojili, gotovo, nespojive predloge zakona, pokušaću, s obzirom na kratkoću vremena, samo nekoliko primedbi da stavim, a kada bude ovaj zakon u pojedinostima, onda ćemo o tome mnogo više govoriti. Recimo, Predlog zakona o Državnom veću tužilaca, član 5: "Izborne članove čini šest javnih tužilaca ili zamenika javnih tužilaca sa stalnom funkcijom, od kojih je jedan sa teritorije autonomnih pokrajina i dva ugledna i istaknuta pravnika sa najmanje 15 godina iskustva u struci, od kojih je jedan advokat, a drugi profesor pravnog fakulteta". Prvo, profesor pravnog fakulteta, onog trenutka kad studenti završe pravni fakultet i izađu iz ''žute'' kuće, ukoliko je u Beogradu završavaju, ili iz bilo kog drugog univerzitetskog zdanja, veza između, u naučnom smislu, profesora i svršenih studenata prestaje. Njegova funkcija je da nauči studente da postanu dobri pravnici. Sa druge strane, zašto advokat? Advokat je suprotstavljena strana tužioca u procesu. Šta ovde advokat treba da traži? Kaže: "ugledni istaknuti pravnici", recimo, gospodin Boško Ristić je za DS ugledan, istaknuti pravnik. Iako još nisu razrešeni imovinsko-pravni odnosi između Srbije i Hrvatske, ima preko 250.000 izbeglica kojima je sve uzeto tamo, ovde su došli bez igde ičega, i sada je taj ugledni i istaknuti pravnik, vezano za firmu "Boreli", koja je formirana posle rata na imovini nekadašnjeg "Borova", sve objekte "Borova" ili vratio ili je u postupku vraćanja, tako da "Boreli" ostaje na ulici. Takav će vam, verovatno, biti član ovog veća. Što se tiče Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, ovde ste tek napravili priču koja nikako ne može da se podvede pod pojam zdravog razuma. Ionako smo imali pretrpane sudove, ionako smo imali sudove koji su radili, da ne kažem danonoćno. Ionako smo imali po dvojicu, trojicu sudija u sudnici, sada ste napravili dva osnovna suda, do sada ih je bilo pet, pa su bili pretrpani, govorim o Beogradu. Napravili ste dva osnovna suda, jedan za područje grada, drugi za prigradsko područje, isto ste tako napravili i dva tužilaštva, i predsednik suda ili tužilac će biti u situaciji da bude general. Napravili ste dva mastodonta koji će biti apsolutno nepokretni, nesposobni da izvršavaju svoju osnovnu funkciju. S jedne strane, tužilac mora da poznaje svoje osoblje. Doveli ste u situaciju da ni to tzv. školovanje kroz praksu neće moći da se sprovode i biće prekinuto. Znate, kada dođe diplomirani pravnik u tužilaštvo, osim onoga što je znao iz udžbenika, on ništa drugo ne zna. On počinje kao pripravnik da uči zanat, koji je, prvo, vrlo težak, vrlo odgovoran, ali je zanat, pa prvo ide na suđenja, posle toga počinje da obrađuje lakše predmete, pa sve teže i teže i kada završi pripravnički staž, položi pravosudni ispit, počinje da dobija i predmete kao stručni saradnik, ukoliko bude izabran za stručnog saradnika, počinje da dobija teže predmete i priprema se da jednog trenutka bude zamenik javnog tužioca. Ono što je u sudu predsednik suda, to je u tužilaštvu tužilac. Ovako ćete imati tužioca koji će imati 120 zamenika, imaće 200-300 što stručnih saradnika, što pripravnika. Ko će njih da obučava, ko će njih da priprema? Kako će on da ima uvid u situaciju, kako će znati koga od tih, recimo, 100 saradnika treba proizvesti sutradan kada se otvori radno mesto za javnog tužioca? Do sada je tužilac imao situaciju u rukama, ovako je nema. Napravili ste nešto što neće moći da funkcioniše, odnosno funkcionisaće na štetu, pre svega, građana Srbije. Drugo, svi neposlušni, svi oni koji vas nisu slušali nego su sudili po pravdi i po zakonu, mogu da očekuju, u ovom slučaju, da budu lustrirani, odnosno zbog smanjenja sudova, zbog smanjenja obima posla, iako je sudijska funkcija stalna i Ustavom regulisana, ovako ćete iskoristiti priliku da rešite pitanje vama nepodobnih sudija i tužilaca.
Gospodin Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospođo Đukić-Dejanović, ne znam kako je to vama promaklo, ali mislim da bi član 136. Poslovnika, napokon, morao nekako da se primenjuje u radu Narodne skupštine Republike Srbije. To se odnosi na obrazloženje. Prosto je neshvatljivo šta je sve Vlada, kada predlaže neki zakon, spremna i sposobna da stavi u predlog zakona. Ako ste imali prilike da čitate obrazloženje Predloga zakona o uređenju sudova, onda na sedmoj strani obrazloženja – koji su razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku, a razlozi su oni koji su navedeni u Ustavnom zakonom, čini mi se da su članovi 6, 7. i 15. Ustavnog zakona, a to znači, da do kraja godine mora da se uskladi rad sudova sa odredbama novog Ustava, a ako pogledate ova rešenja koja se nude u prelaznim i završnim odredbama Predloga zakona, ako krenete od člana 82, ako ne nekog pre, pa do člana 96, onda ćete videti da se sada tu nalaze neke bajke za malu decu. Mi se šest godina borimo za pravosudni budžet. Vi ovde pričate da ćete o tom budžetu da razmišljate posle 1. januara 2011. godine. Pazite, to je nešto neverovatno, a onda se navodi, da je hitan postupak potreban, sredstva ove godine nisu potrebna. Šta mi u stvari radimo ovde? Moram da vam kažem da su ova rešenja koja vi ovde nudite ista ona koja su postojala ili slična onim rešenjima koja su bila 2002. godine. Hajde da skočimo, da kažemo hop, da donesemo neke propise, a kada ćemo, pa, ''Đekna'' će da bude. Mislim da mi takve zakone više ne smemo da donosimo. Izađe ovde Konstantinović, pa kaže, radikalne promene, korenito, sada ćemo mi to da sredimo, efikasan sistem, mreža vrlo efikasna, biće odeljenja, biće sudskih jedinica, najbolje sudije, sve najbolje ima da bude, a onda pogledamo rokovi za to do 2011. godine, pa još pravite od novog izgleda tog saveta sudstva ''veće staraca''. Oni koje niko nije birao i proveravao da li su dobre sudije treba da biraju nove sudije. Na sve to dodamo i ono trapavo rešenje iz Ustava Republike Srbije po kome Narodna skupština bira sudije pripravnike, bira sudije koje će tri godine da budu sudije, a za stalnost bira Visoki savet sudstva. Opet oni nepromenljivi čiju proveru znanja niko nije mogao da vrši. Ljudi, to su strašne stvari! Samo da to malo potkrepim, nećete da mi se naljutite ako još koju sekundu iskoristim. Pre nekoliko dana sam dobio rešenje jednog eminentnog sudije Trgovinskog suda, molim vas, nemojte da se smejete. U obrazloženju je naveo da se poziva na član 103. Zakona o parničnom postupku i kaže – treba da uredite tužbu za utvrđenje u smislu člana 188, a nedostatak je, treba da sredite petitum tužbenog zahteva. Naravno, svi se smeju, videli, budala. Šta drugo da se kaže za tog čoveka? (Ne smeju se zato što i ne znaju.) Danas sam dobio obaveštenje jednog od zamenika Četvrtog opštinskog javnog tužilaštva, on kaže, pa se navodi tamo sve i svašta, pa čak i Pravilnik o informacijama od javnog značaja, gde krivičnu prijavu protiv Tomislava Nikolića prosleđuje Prvom opštinskom javnom tužilaštvu u Beogradu. To sve radi u sudovima, to sve radi u pravosuđu! I to biste vi da popravite do 2011. godine?! To je strašno. Mislim da su obrazloženja predloga zakona i pojedinih rešenja stvarno loša. Ne znam da li sa ovim obrazloženjem možete nekoga da navedete da razmišlja o tome da glasa za ovo, osim ovoga što je 126 zagarantovano. Molim vas, to, 126 zagarantovano, nikakav kriterijum nije. To je kriterijum koji ne sme da postoji. Valjda u Skupštini mora da caruje zdrav razum zbog građana koji su nas poslali ovde, a ne razum vaših lidera.
Narodni poslanik Konstantin Samofalov.
Dame i gospodo narodni poslanici, paket pravosudnih zakona koji se nalazi pred nama značajan je, pre svega, zbog neophodnosti ubrzavanja procesa evropskih integracija. U tom smislu ovo je nešto što direktno utiče na naše građane, na njihovu sigurnost, od nezavisnosti sudova zavisi i položaj naših građana, nezavisnošću sudova možemo meriti stepen demokratije u jednom društvu. Danas u Srbiji gradimo jedan potpuno novi sistem evropskih vrednosti i zbog toga je neophodno da sudsku vlast definišemo i uredimo na jedan celovit način, da ga definišemo na celovit način za duži period, a ne nekakvim privremenim rešenjima. Reforma pravosudnog sistema podrazumeva ne samo donošenje novog zakonskog okvira, već i strukturne i organizacione promene, ali i odgovarajuću reorganizaciju pravosudnih organa. U prethodnom periodu identifikovani su odgovarajući problemi i slabosti pravosudnog sistema koji su opterećivali naše društvo. Tu, pre svega, mislim na kompleksan i suviše širok sistem sudova, zatim, nemogućnost za optimalno planiranje, za određivanje neophodnih budžetskih sredstava, ali nemogućnost merenja rezultata koje postižu sudovi. Tu je, takođe, veliki problem i ono što je u izuzetno velikoj meri, i zaista imam razumevanje, opterećivalo naše građane, a to je zastarela, neefikasna administracija, kao i preveliki teret administrativnih poslova na našim sudijama. Imamo, naravno, i pomenuti nesrazmerni raspored sudija u sudovima, premali broj sudija u odgovarajućim sudovima, što je dovelo do njihovog preopterećenja. Imamo primer Mionice gde jedan sudija mesečno dobija deset predmeta, a, sa druge strane, u Valjevu mesečno jedan sudija dobija 50 predmeta. Dakle, pet puta više za potpuno istu platu. S druge strane, u Beogradu u Prvom sudu u radu se nalazi 290 predmeta, a sa druge strane u Petom sudu 114, pa vi to uporedite. Zbog svega toga, ova reforma ima za cilj pomeranje u tri ključna pravca. Pre svega, uspostavljanje nove mreže sudova i novog načina funkcionisanja, zatim, moguća promena broja nosilaca pravosudnih funkcija, uz odgovarajuću procenu Visokog saveta sudstva, gde većinu od 11 članova, sedam od 11 članova, čine sudije, ali i promena broja i strukture ostalih zaposlenih u pravosuđu. Prema tome, osnovni ciljevi ove reforme su povećanje nezavisnosti, kao i transparentnost, odgovornost i efikasnost. Bitno je pomenuti i to da se nalaze na internet prezentacijama Ministarstva pravde, dakle, dostupni su široj javnosti. Uvaženi su, takođe, stavovi Vrhovnog suda, Republičkog tužilaštva, kolegijuma predsednika okružnih sudova, zatim, Društva sudija, Udruženja tužilaca i organizovan je čitav niz stručnih rasprava na ovu temu. Što se tiče uspostavljanja nove mreže sudova, ovde se, pre svega, radi o smanjenju broja osnovnih sudova, do sada opštinskih, na 34, pošto su primedbe uglavnom dolazile od naših kolega iz Srbije. Samo bih napomenuo da se ovo smanjenje ne odnosi samo na Srbiju, već, recimo, i na Beograd, gde ćemo umesto dosadašnjih devet imatidva osnovna suda, jedan za pet gradskih opština i jedan za sve ostale prigradske opštine. Prema tome, sada ćemo imati sudske jedinice u svakom mestu u kom je do sada i postojao opštinski sud. U njima će raditi odgovarajući službenici koji će obavljati čitav tehnički posao. U tom smislu, naši građani neće morati da idu u mesta gde se nalazi sedište nadležnog osnovnog suda. Nisu tačni ovi, a možda ih treba nazvati, zlonamernim komentarima, da će građani morati da putuju desetine kilometara. Suštinska promena je, takođe, povećanje broja sudijskih pomoćnika, tako da će svaki sudija uz, recimo, daktilografa imati jednog pomoćnika. To će uz pravilniju raspodelu predmeta dovesti do povećanja efikasnosti sudija. Inače, ono što je plan jeste da prva polovina sudijskih pomoćnika bude određena do 1. januara 2010. godine, a ostatak u narednoj godini u skladu sa raspoloživim budžetskim sredstvima. Pomenuo bih značajan uticaj ove reforme na eliminisanje tzv. efekta male sredine, gde zbog velikog pritiska lokalne zajednice, nekakvih lokalnih tajkuna, drugih interesnih grupa, imamo jedno neobjektivno i suđenje koje svakako nije nezavisno. Sada ćemo to na ovaj način otkloniti. Imamo i prekršajne sudove, dakle, u svim mestima gde su ukinuti dosadašnji organi za prekršaje, imaćemo odgovarajuća odeljenja prekršajnih sudova, a imamo i procenu da je potrebno smanjiti broj ovih sudija. Što se tiče osnovnih javnih tužilaštava, ovde se radi o jednoj novoj i racionalnijoj mreži tužilaštava, koja će pratiti mrežu osnovnih sudova. Za sada ne postoji potreba da se smanjuje broj nosilaca tužilačkih funkcija. Tu su viši sudovi gde se, takođe, procenjuje da bi trebalo smanjiti broj sudija zbog promene nadležnosti i osnivanja apelacionih sudova koji preuzimaju deo nadležnosti dosadašnjih okružnih sudova. Biće osnovana četiri apelaciona suda, kao što je pomenuto, vrhovni kasacioni sud i odgovarajući sudovi posebne nadležnosti. Pomenuo bih i da je u toku adaptacija, izgradnja odgovarajućih objekata u koje će biti smešteni pravosudni organi, kako ova zakonska rešenja ne bi, poput nekih ranijih situacija, ostala mrtvo slovo na papiru, i da se u jednoj zgradi, ukoliko je moguće, sudi krivica, a u drugoj parnica. Dakle, osnovni cilj ove reforme jeste povećanje efikasnosti, ažurnosti, specijalizovanje sudova, kako ne bismo imali situaciju, pomenuto je da u jednom sudu imamo tri sudije i svaki od njih sudi krivicu i parnicu i u vanparničnom postupku, dakle, to nije održivo rešenje. Cilj je i poboljšanje pristupa pravdi za naše građane, što je verovatno i najvažnije rešenje. Nisu tačne primedbe da će sudije biti ugrožene i da će gubiti posao samo zbog smanjenja broja funkcija, samo one koje su nestručne i nesavesne neće imati priliku da se bave u budućnosti ovim poslom. Prema tome, koalicija Za evropsku Srbiju, zbog toga što se ovim putem smanjuju troškovi i zbog toga što ćemo u budžetu imati više sredstava, i to je nešto što bi interesovalo naše građane, pa bismo možda odatle mogli i sudijama da povećamo plate, zbog toga što je pitanje borbe protiv korupcije i reforme pravosuđa jedan od osnovnih uslova za dalji napredak Srbije ka EU, a iz izveštaja Evropske komisije se ukazuje na hitnost i neophodnost reforme, zbog toga što je ovo bila jedna od ključnih tačaka naše koalicije na nedavno završenim parlamentarnim izborima, mi ćemo podržati ovaj set zakona i pozivamo ovom prilikom i predstavnike drugih stranaka da učine isto, zbog toga što se ovde radi o spremnosti da se preuzme odgovornost za budućnost. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, građanima Srbije je već godinama puna glava reformi iz ove ili iz one oblasti, pogotovo u poslednjih osam godina, kada je u pitanju pravosuđe. Ovo nije prvi put da je ovako bombasto najavljivano da će Vlada Republike Srbije, da će nadležni organi da sprovedu neke korenite promene i reforme u pravosudnom sistemu, pa podsećam, pre svega, građane Srbije i sudije i sve zaposlene u sudovima na apelacione sudove, na kasacioni sud, na dve blokade pravosudnog sistema u Srbiji, kada sudije nisu znale šta će sa predmetima, ko je nadležni sud, ko je drugostepeni sud. Sećate se panike koja je u to vreme postojala u sudovima i među građanima kojima su isticali rokovi za podnošenje žalbi, nije se znalo kome da podnesu žalbu. Dakle, ništa neće biti ni od ovoga što mi danas raspravljamo, ni od ovoga što je najavljeno na ovaj način. Mi opet imamo jedan, kako vi volite da kažete, set pravosudnih zakona, pa ste opet spajali tačke dnevnog reda tako da nismo u mogućnosti da o svakom zakonu kažemo ono što bi trebalo da se kaže. Ali, zato smo mi srpski radikali podneli popriličan broj amandmana, upravo da bismo mogli, pre svega, zbog javnosti, da objasnimo šta u ovim zakonima nije dobro i koji bi jedino pravosudni sistem mogao da funkcioniše, kao i na koji bi način pravosuđe trebalo da bude uređeno da bi, zaista, bilo i u interesu građana, a i u interesu svih zaposlenih u pravosuđu. Nije dobro da se nekakve reforme, ako uopšte do njih dođe, prelamaju preko leđa najslabijih. Pre svega, mislim na veliki broj zaposlenih u sudskoj upravi, ako do toga dođe, ali dugo je do primene ovih zakona, još godinu i po dana treba da se čeka i pitanje je da li će i tada da budu stvoreni uslovi za primenu ovih zakona, pošto dva puta do sad, kao što rekoh, nije bilo tih uslova. I, ako bi došlo do primene ovih zakona mnogo bi ljudi u srpskoj upravi ostalo bez posla, i ovako jedva preživljavaju radeći u sudskoj upravi. Broj sudija bi se povećao, broj predmeta bi ostao isti, građani bi morali da pešače kilometrima, danas neke kolege ovde kažu, ne da pešače, nego da putuju kilometrima, kilometrima do sedišta okruga gde će biti sudovi. Neko je od kolega danas rekao da to nije tačno pošto će postojati ta neka isturena odeljenja, ma kako ih zvali, ali je opet drugi kolega, koji se onako dobro spremio za ovu raspravu, jasno rekao da treba vremena da se izmeste pisarnice, da se izmeste upisnice, da se izmesti arhiva. Znači, tamo gde ukidate sudove, vi sve iz tih mesta iznosite u sedište okruga i, naravno, to mora biti na štetu građana koji žive na toj teritoriji. Samo ću, gospođo Malović, da pročitam jedan deo pisma koje je vama upućeno od predsednika opštine Štrpce, Zvonka Mihajlovića, gde on kaže, između ostalog, da nije dobro što se ukida sud u Štrpcu, jer oni, Srbi iz Štrpca, očekuju da se tamo osnivaju, jačaju i učvršćuju institucije države Srbije, što je naravno logično. Dalje kaže da – ne mireći se sa takvim stanjem stvari, ističem da je potpuno neopravdano, neargumentovano i neprimereno da opština Štrpce ostane bez svog osnovnog suda koji bi trebalo da bude nadležan za teritorije opština Uroševac, Kačanik, Štimlje, Prizren, Gora, Suva Reka i Štrpce, to iz razloga što je u novonastaloj situaciji posle 1999. godine opština Štrpce postala centar za sve ove opštine, odnosno centar Prizrenskog okruga. Dakle, to je jedan od problema koji zaslužuje jednu ozbiljniju raspravu i imaćemo tu raspravu kada budemo govorili u pojedinostima o ovim zakonima. Takav ili sličan slučaj je i u Sjenici, i u Tutinu, i u mnogim drugim malim mestima gde vi, umesto onog što ste najavljivali, ravnomernog regionalnog razvoja, ta mesta ostavljate bez nekih osnovnih karakteristika i, zapravo, izvora života. Jer, ljudi u tim malim mestima uglavnom su zaposleni u državnoj upravi, u sudskoj upravi, u pravosuđu, u lokalnoj samoupravi i, ako im sve to budete ukinuli, onda vam politika nije dobra. Govorićemo, dakle, o amandmanima mnogo, o svim ovim predlozima, ovako kada spojite tri zakona nemoguće je ijedan pomenuti kao što ja sada nisam pomenula nijedan od ovih zakona, ali samo hoću da kažem da se mi srpski radikali zalažemo za stalnost sudijske funkcije, za nezavisnost pravosudnih organa, ali svakako ne kao farsu, kao što vi predlažete ovim zakonima, nego istinski.
Zahvaljujem. Najpre, gospodin Zoran Nikolić, po Poslovniku, pa gospođa Milica Vojić-Marković, po Poslovniku, takođe.
Poštovano predsedništvo, poštovani građani Srbije, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika, povreda dostojanstva Skupštine. Pre svega, zbog građana želim da objasnim zašto je, između ostalog, i danas povređeno dostojanstvo Skupštine i od koga. Dostojanstvo Skupštine je povređeno od strane predsednika Poslaničke grupe Za evropsku Srbiju. Dok mi danas, odnosno poslanici Narodne skupštine, raspravljamo o setu pravosudnih zakona, gospođa Nada Kolundžija, šef poslaničke grupe Za evropsku Srbiju, usudila se da u Domu Narodne skupštine da izjavu da, mogućnost da se prihvate uslovi Srbije vezani za misiju EU na Kosovu, odbijao je jedino kosovski premijer Hašim Tači i Vojislav Koštunica i njegova DSS. Nije DSS vlasništvo Vojislava Koštunice – ona pripada građanima i 500 hiljada građana je glasalo i za Vojislava Koštunicu i za DSS. Jako je važno, odnosno ja bih vas zamolio da ove neumesne komentare poslanika, kojima do Kosova uopšte nije stalo, svojim autoritetom sprečite. Jer postoje ljudi kojima je stalo do KiM, do državnog integriteta, i vrlo je neprijatno kada znam da sam u sali sa ljudima koji manipulišu građanima Srbije, kao što to radi, između ostalog, i šef poslaničke grupe Nada Kolundžija. Jako je važna činjenica da danas kao reakcija na mogućnost da se prihvate uslovi Srbije u vezi sa Euleksom, to odbijaju jedino Tači, Koštunica i DSS – rekla je Kolundžija novinarima u Skupštini Srbije.Upitala je – kako su se DSS i Koštunica našli na istoj strani sa Tačijem i šta to govori o napadima DSS-a, zapravo, da će Srbija priznati nezavisno Kosovo, ako prihvati Euleks? Ja vam sada kažem da ćete dobiti odgovor na to pitanje ne samo od mene, nego i od drugih poslanika DSS. Sramota je ovako govoriti! Dakle, ja se obraćam građanima. Neka građani pokušaju da uporede Vojislava Koštunicu sa Hašimom Tačijem i voleo bih da vidim ijednog građanina Srbije kome će to poći za rukom. Takođe, pozivam građane da uporede Borisa Tadića, sa Milom Đukanovićem i da vidimo koliko građana može tu sliku da stvori. Dakle, tri rezolucije su ušle u Skupštinu otkako smo se ovde okupili u junu mesecu. Prvo je 108 poslanika predalo rezoluciju o KiM – nikada ona ovde nije došla na dnevni red. Takođe, LDP je predao rezoluciju o KiM – i ta rezolucija nije došla na dnevni red. Vladajuća većina je predala rezoluciju, odnosno ušla je u skupštinsku proceduru – sa rezolucijom o kontinuitetu državne politike. Čije politike? Pretpostavljam da je to politika koju je vodio tadašnji premijer Vojislav Koštunica u dva mandata. E, sada dolazimo na čistinu. Znači, ako ste vi dali ovu izjavu, onda kontinuiteta sa državnom politikom koju je vodio Vojislav Koštunica nema. Ako tog kontinuiteta nema, onda se zna kakva je ta politika. Ovde se govori o nekih šest principa. Apsolutno, javnost, pa i mi kao narodni poslanici ne znamo šta je naša vlast, naša država, u ime koga je pregovarala i ne znamo ni sa kim. Boris Tadić kao portparol Vlade, kao vlasnik Vlade, a verovatno i vlasnik ove države, baš kao i Milo Đukanović, koji je vlasnik Crne Gore, kaže nam da se pregovara isključivo sa UN. Ali vidimo da komunikacija, barem ona neposredna, postoji i sa predstavnicima KiM, tzv. nezavisnog Kosova, a između ostalog, i sa gospodinom Hašimom Tačijem. Dakle, Boris Tadić komunicira sa Hašimom Tačijem, makar preko posrednika. Ja se izvinjavam građanima – malo sam uzbuđen, jer ovo vređa. (Predsednik: Vreme) Vređa, pre svega, ljude koji se iskreno zalažu za državni suverenitet i integritet. Ovo je jako neodgovorna i neozbiljna izjava, koja treba da prikrije, ono što DS, vlast i predsednik Republike imaju nameru da učine. (Predsednik: Vreme). A, to je – da predaju KiM, baš kao što je učinio i Milo Đukanović u Crnoj Gori, kao i da to predstave kao nacionalni i državni interes. To je ta sledeća faza u koju građane Srbije treba da ubede. Znajte da baš zbog kontinuiteta politike koju je DSS vodio nećemo nikada na to pristati! (Predsednik: Vreme). Nećemo na to pristati i nikada vam nećemo dozvoliti ... [[isključen mikrofon]] da vređate bilo kog pripadnika DSS-a. Javiću se ponovo, gospođo predsednice.
Javićete se ponovo. Ima reč gospođa Vojić-Marković, takođe, po Poslovniku. Državna i nacionalna politika Srbije je sasvim jasna. Sasvim je jasna, i u više navrata i na najvišim nivoima je obrazlagana i poznata je i građanima Srbije. Građani Srbije imaju konsenzus sa svima nama koji smo za to da je Kosovo sastavni deo Srbije. To je sasvim tačno. To je sasvim istina i na tom pitanju ne treba da se delimo. Izvolite, gospođo Marković.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, reklamiram član 104. Poslovnika zbog toga što je povređeno dostojanstvo Skupštine i većine ljudi u ovoj sali. Takođe, pozvaću se na spornu izjavu gospođe predsednice Poslaničke grupe Za evropsku Srbiju, gospođe Nade Kolundžije. Moram da kažem da je vrlo teško govoriti posle mog kolege gospodina Zorana Nikolića, iza čega mogu kompletno da stanem i ja i DSS. Moj opšti utisak je posle ove izjave gospođe Kolundžije priča koja je ovom narodu poznata po tome što kaže – ''drž`te lopova''. Ono što je gospođa Kolundžija izjavila ne može da se podvede pod ovo što je gospođa predsednica rekla – da imamo jedinstven stav o Kosovu. Očigledno, DSS nema isti takav stav. Ovde je priča između togada, između onoga što pričamo i između onoga što radimo u vladajućoj koaliciji postoji jako velika razlika. Na priči je sve uredu, a ono što se radi je vrlo opasno. Hoću da kažem, gospođo Kolundžija, da je vrlo rano da se vidi ko je na čijoj strani, naročito zbog toga što ovi vaši slobodni mediji, a pozivam se na sinoćnu emisiju ''Poligraf'', rade toliko dobro na vašu štetu – da će se jako brzo videti ko je načijoj strani. Hoću da ukažem na još jednu činjenicu koju svaki građanin ove zemlje zna, a to je da je kasna jesen u Srbiji i da će uskoro u Srbiji pasti sneg. Naš mudar narod kaže – sneg će pasti, da svaka zverka pokaže svoj trag. Ono što je, isto tako, značajno jeste – da vaši prijatelji govore o nekom decembru i da će tog decembra biti otkrivena i završena ova igra koja je očigledno režirana iz istog izvora, odnosno isti je režiser ove priče. Znači, sačekajte vi samo taj decembar, pa ćemo mi onda govoriti o svakom tragu i on će biti toliko jasan da između onoga što pričate i radite neće postojati razlika. Hoću da vam kažem još nešto. Nije samo Vojislav Koštunica i DSS protiv smeštanja Euleksa. Postoje potpisi 70 hiljada Srba koji žive na KiM. Mislite li da je malo 70 hiljada onih koji svakoga dana strepe za svoj život i koji jako dobro znaju zbog čega je važno da Euleks ne uđe u ovu zemlju i da ne ugrozi ono malo ljudskog života i dostojanstva što oni imaju na KiM? Znači, vrlo je važno da se ova i ovakve izjave ne daju, zato što je ružno govoriti unapred. Ajde da malo strpljenja pokažete, videćemo brzo čiji će trag ''smrdeti nečoveštvom''. Hvala. [[Aplauz.]]
Ima reč gospodin Zoran Krasić, zatim gospodin Željko Tomić, pa gospođa Donka Banović.
Gospođo Đukić-Dejanović, ovakve stvari verovatno ne mogu da se izbegnu. Pozivam se na član 104. To je stari manir DS, a on se zasniva na onoj pretpostavci, poznatoj maksimi, koja važi u narodu – ''kupus gleda, meso vadi''. Jedno misli, drugo priča, treće radi – e, to je Demokratska stranka. Samo da vas podsetim, mi smo prošle nedelje podneli predlog da se izglasa nepoverenje Vladi Mirka Cvetkovića, Borisa Tadića, Ostružnica, obilaznica, ili kako god hoćete nazovite to. Podneli smo taj predlog – niste hteli da ga uvrstite. Ali vidite i sami, proradila je savest i morate u medijima da se javljate i da tražite ''tatka''. Kad se traži ''tatko'', obično se nađe ''tatko'' – to je stara izreka i to morate da znate. Ali ono što javnost u Srbiji mora da zna jeste sledeće. Oni tajno već mesecima pregovaraju o tome kako, u kojoj formi, da daju saglasnost na misiju Euleks koja bi se razmestila na celoj teritoriji KiM. Ali bi da naprave još jedan krug, da ne ispadnu da su slabe ženske – eto, to je taj manevar i zato su im potrebni, navodno, neki, kobajagi, poslanici. Zato nijedan dogovor koji se postigne sa gospođom Nadom Kolundžija ne može da važi, jer on važi samo dva minuta, dok vas ne prevari i ona se diči time što radi. Moram da upozorim javnost u Srbiji, a pogotovo naše građane koji žive na teritoriji KiM – presudom Okružnog suda u Kosovskoj Mitrovici SRS je dobila mandate u opštiniLeposavić. Sinoć RIK nije hteo da uvrsti u dnevni red tačku da se podnese izveštaj i da se izdaju uverenja novim odbornicima SRS. Niti je doneta odluka da možete da koristite sudsku zaštitu, ništa, ništa. Funkcioniše koalicija u RIK-u, koju održava ova odmetnička grupa koja je zadužila SRS, blokirala – vi likujte oko toga, tu nema nikakvih problema. Ali, građani Republike Srbije moraju da znaju, Boris Tadić i DS sa koalicionim partnerima imaju nameru da vas uspavaju u medijima, u svakodnevnom životu, pa čak i o ovakvim temama, kakve se danas nalaze na dnevnom redu Narodne skupštine, da bi u tišini i mraku završili najprljaviji posao. Ovo vam pričam da biste bili informisani, bez namere da građane Republike Srbije plašim. Nemam čime da ih plašim, nego samo da ih obavestim da treba da budu uporni, da veruju u sebe, da veruju u svoje interese, da se bore za istinu, da se bore za pravdu i da se bore na svakom mestu i da veruju Republici Srbiji, da veruju srpskom narodu i SRS.
Reč ima gospodin Željko Tomić.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, pozivam se na član 104. povodom onoga kako ste vi, gospođo predsednice, protumačili vašu viziju državne politike, a dali je kao odgovor narodnom poslaniku Zoranu Nikoliću, posle njegovog izlaganja. Dozvolite, pisao sam stenogram vaših reči i sada vas citiram, a ne parafraziram: "Politika ove države je jedinstvena i ne treba da se delimo". U to ime, molim vas, tražim od vas, zahtevam da osudite vi javno izjavu koja ne znači ništa drugo nego podelu oko pitanja KiM''. Tu izjavu je dala predsednica poslaničke grupe za Evropsku Srbije u Domu Narodne skupštine, u Narodnoj skupštini Republike Srbije, čiji ste vi predsednik. Ta izjava ništa drugo ne predstavlja nego podelu, ako poredi DSS, poistovećuje sa Hašimom Tačijem. Onda ste vi dužni da osudite takvu izjavu, jer ta izjava i jeste podela. Zašto se nijedna rezolucija o KiM ne donosi, bilo grupe od 108 poslanika, bilo LDP, bilo vladajuće partije. Vladajuća koalicija je dala naslov toj rezoluciji: ''Rezolucija o državnom kontinuitetu''. Da li je Euleks stvar državnog kontinuiteta? Da li je postojao Euleks u bilo kojoj rezoluciji koju smo donosili svi zajedno i u prošlom i pretprošlom mandatu? Da li je bilo reči o Euleksu ili nečemu sličnom, ili ga je bilo samo u Ahtisarijevom planu? Bilo ga je samo u Ahtisarijevom planu. Ni u jednoj rezoluciji, koju smo velikom većinom, nekada i sa stoposto prisutnih poslanika donosili, a danas ne možemo da nađemo zajednički jezik. Znači, šta? Postoje podele. Mi smo uspevali da postignemo to jedinstvo. Sedeli smo sa svima, dogovarali smo se sa svima, što je najvažnije, a se sada vrh vladajuće stranke i koalicije tajno dogovara. Zna se šta se radi, nijedan izveštaj iz Brisela, Strazbura ili bilo odakle ne dolazi sa pričom o Euleksu. O tome se nikada ne priča. A, Euleks je uveliko instaliran na Kosovu. Ako su već ušli na mala vrata mimo volje zvaničnika Republike Srbije, sada već uveliko ulaze na velika vrata i zna se ko je za to danas odgovoran – Boris Tadić i vrh države.
Gospođa Donka Banović, pa gospodin Velimir Ilić.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Dakle, povredu dostojanstva Skupštine i to po dva osnova: prvi osnov je da je grupa od 86 poslanika potpisala zahtev da se na ovoj sednici, koja je bila prva naredna, razgovara i raspravlja o odgovornosti Vlade Republike Srbije. Dakle, naša namera je bila da u ovom domu otvorimo ozbiljnu raspravu i da razgovaramo o svemu onome što se dešava u Srbiji, o čemu nisu obavešteni ni narodni poslanici, a kamoli građani. Vi ste, vešto manipulišući rečima, na prvoj narednoj sednici upravo izbegli jednu ozbiljnu raspravu i raspravu, između ostalog, o tome šta to Boris Tadić i njegov fantomski ili fantastični pregovarački tim pregovara, o čemu pregovara i kakva se to prodaja KiM očekuje. To što vi pokušavate da zamažete oči građanima Srbije o tome da Euleks nije misija koja se upravo instalira da bi od Kosova napravila nezavisnu republiku, to je vaš problem. Drugo, povređeno je dostojanstvo ovom izjavom gospođe Nade Kolundžije. Dok mi ovde sedimo i raspravljamo ozbiljno o veoma važnom setu zakona, gospođa Kolundžija izađe i da ne trepne uporedi DSS i Vojislava Koštunicu sa Tačijem. To je još jednom dokaz da se sa vama, zaista, ne vredi dogovarati o ozbiljnom radu. Danas je tekao dan kako treba, dok gospođa nije našla za shodno da upoređuje DSS i Vojislava Koštunicu sa Tačijem. Opet se vraćam na ono pitanje – zašto ne otvorite ovde raspravu, neka dođe gospodin Mirko Cvetković i predsednik ove države da i nama kaže o čemu on to pregovara, ko ga je ovlastio. U decembru će se sve završiti i biće kasno. Hvala.
Gospodin Velimir Ilić.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, obradovao sam se danas, krenulo je da se radi ozbiljno. Ali, gospodo iz vladajuće koalicije, vi ste neozbiljni, vi ste nezreli, šef vaše poslaničke grupe je nezrela osoba, osoba za posmatranje. To vam odgovorno tvrdim.
Molim vas, gospodine Iliću, samo vodite računa o terminima koje koristite.
Molim vas, gospođo predsednice, želim da govorim, onako kako se danas ponašala i posijala izjave koje je dala, konstatujem kao laik, ali mogli bi lekari to malo da provere. Ovde ima i lekara u sali. Izaći i porediti predsednika države, Vojislava Koštunicu, sa Tačijem, to je nezrelo, to je neozbiljno i to je bolesno! Zbog toga zahtevamo izvinjenje poslaničke grupe Za evropsku Srbiju. Da li je to vaša Evropa, gospodo, da tako vi ocenjujete ličnost? Sećam se 2000. godine, želim da vas podsetim, kada smo tada sedeli i tražili ličnost koja može da pobedi Miloševića, i vaš tadašnji šef, pokojni Zoran Đinđić je rekao – ljudi, jedino Koštunica. Svi smo razgovarali, razmišljali i rekli da je to tako. [[Aplauz.]] Danas gaziti i otirati pod sa predsednikom jedne ozbiljne države, kaže – jednom predsednik, uvek predsednik. Vi ste tako izgazili Miloševića, pa danas sa njegovima pravite slično. Mi ga nismo gazili, mi nismo otirali pod sa njim i kada smo ga pobedili. Mi smo bili dostojanstveni. Mi poštujemo sopstvenu državu i sve njene predsednike, sve njene funkcionere i poštujemo i vas, gospodo. Ali, morate da shvatite da i vi bar malo treba nas da poštujete, da nas uvažavate, da nas ne ponižavate i ne brišete sa nama pod. [[Aplauz.]] Porediti bilo kog šefa Srbije ili bivše Jugoslavije sa Tačijem, to govori o onima koji takve izjave daju. Mi ovu državu volimo. Vi hoćete Euleks da uvedete na mala vrata. Vi nam objašnjavate da će on poštovati Ustav i da će poštovati Vladu i pravosuđe države. Hoće, ali nezavisnog Kosova! U tome je razlika između nas i vas, što mi poštujemo sopstveni Ustav i što tražimo da i vi poštujete Ustav države u kojoj živimo, što tražimo da poštujete rezolucije. O ovakvim pitanjima mora Parlament da raspravlja, a ne da se služimo lažima. Da pričamo biće povećanje, biće ovo, biće ono?! Šta će biti, gospodo? Pa, neka vam vaš tajkuni pozajme tih 10% za penzionere, to je za njih džeparac, oni su se obogatili pod vašom vlašću i sada neka vam oni pomognu i neka vam dođu u pomoć. Ponavljam, mi želimo slogu u Srbiji, želimo jedinstvo, želimo dobru državu, pravnu državu. Nemojte nas skretati sa tog puta, vidi Srbija da ste vi nezreli da vršite vlast i morate sigurno biti kažnjeni na prvim izborima.
Narodni poslanik Milivojević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, građani Srbije, reklamiram povredu Poslovnika član 104. Povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije izjavom da je gospođa Nada Kolundžija za posmatranje. Već nekoliko godina posmatram gospođu Nadu Kolundžiju i posmatram jednu pristojnu, kulturnu, vaspitanu ženu, ženu koja je odmerena, koja je primer kako treba da se ponaša narodni poslanik i veoma sam ponosan na svaku izjavu koju da gospođa Nada Kolundžija, i nema razloga da se stidim niti da savijam glavu pred izjavama koje daje gospođa Nada Kolundžija ili bilo ko iz DS u ovoj sali, niti imam razloga da ovde otvaram polemiku o bilo kom poslaniku i kvalitetima poslanika DS ili koalicije Za evropsku Srbiju. Onom ko želi da nas premerava i da nas meri, mogu da kažem da pogleda semafor od pre par dana iz Vrnjačke banje, Knjaževca, Rume, Prijepolja, premerili su nas građani sve, i mene, i Nadu Kolundžiju, i DS i Borisa Tadića. Nemojte da otvaramo ove teme. Danas razgovaramo o setu pravosudnih zakona. Molim vas da privedemo ovu raspravu kraju. Biće prilike da raspravljamo o Kosovu. Vi ste podneli zahtev za jednu rezoluciju i mi ćemo to staviti na dnevni red u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine i nema potrebe ... Vidim da ovde neki klimaju glavom. Lako je klimati praznom glavom. Molim vas, da ovde, u ovoj sali, vratimo dostojanstvo ove skupštine.
Gospodine Milivojeviću, molim vas, vodite računa o načinu izražavanja.
Zaista, molim da vratimo raspravu u onaj tok u kom treba da ide i molim da ovde ne kvalifikujemo poslanike na ovaj ili onaj način, jer mi možemo ovde da spustimo nivo ove parlamentarne rasprave na koji god hoćemo, ali mislim da od toga koristi nemaju ni građani, ni bilo ko u ovoj zemlji. Molim vas, da se pridržavamo Poslovnika i da čuvamo dostojanstvo Narodne skupštine. Hvala.
Po Poslovniku, gospodin Nikolić, zatim gospodin Velimir Ilić.
Moram da se zahvalim gospođi predsednici Skupštine zato što sam primetio da ste za vreme izlaganja gospodina Milivojevića pažljivo posmatrali. Dakle, mi smo ovde otvorili temu na osnovu izjave šefice Poslaničke grupe Za evropsku Srbiju. Ako ste hteli da govorite u njeno ime, onda je trebalo da stavite neku plavu periku, verujem da bi vam lepo stajala, pa da onda možda i pomislimo da progovara Nada Kolundžija iz vas. Pitam, da li šef Poslaničke grupe ima elementarnu hrabrost da to što je rekla u holu ove Narodne skupštine kaže za ovom govornicom? Opet bih zamolio poslanike vladajuće većine da ne dobacuju neumesno i da se ne pozivaju na rezultate u Vrnjačkoj banji, u Prijepolju, Knjaževcu, jer su to lokalni izbori. Evo, pobedili ste na lokalnim izborima, dobili ste najviše glasova i najviše mandata. Mnogo ste i asfaltirali, mnogo ste i paketa podelili, ali to sada nije tema. Mi ovde govorimo o državi. Sa svih medija svakoga dan slušamo priče o diplomatskim pobedama ove države. Što više diplomatskih pobeda DS i Borisa Tadića, nama država sve manja. Onda krenete ničim izazvani u ovaj brutalan napad na Vojislava Koštunicu i DSS. To govori o vašoj nečistoj savesti. Videćemo šta se iza brda valja, a valja se sledeća stvar. Svakome je jasno da misija Euleks treba da preuzme i sudstvo, i policiju i carinu. Ona nečije zakone mora da sprovodi, neće sprovoditi zakone Srbije, ili ako će sprovoditi, onda pozivam gospođu Nadu Kolundžiju da izađe za ovu govornicu, ako ima te hrabrosti, i da to saopšti javnosti. Tvrdim da je suprotno, da će ta misija Euleks sprovoditi zakone tzv. nezavisne države Kosova i da to jeste na mala vrata priznanje nezavisnosti Kosova. To radi nama ova vlast. Zato postoji komparacija između Borisa Tadića i Mila Đukanovića. I Milo Đukanović pobeđuje u Nikšiću, pobeđuje u Rožajama, pobeđuje ne znam u kom mestu, ali to nema veze sa onim što je on uradio. Istorija će suditi i nama i vama. Moj zadatak, moj osećaj jeste da se nikada ne pomirim sa priznanjem nezavisnosti Kosova i Metohija i da se borim protiv onih koji to žele da urade. Vama, gospođo predsednice, reći ću da su tri rezolucije ušle u ovu skupštinsku proceduru, da nijednu niste stavili na dnevni red, da je Odbor za Kosovo i Metohiju održao samo konstitutivnu sednicu. Zašto? Zato što poslanici vladajuće većine ne dolaze na tu sednicu i kvare kvorum, zato što je i predsednik Odbora za KiM, gospodin Pelević, podneo ostavku pre petnaestak dana, pa nemamo ni predsednika Odbora za KiM. Razmislite malo, gospođo predsednice, ko urušava ugled ove skupštine i nemojte ovde pozivati na jedinstvo, jer smo mi dok smo bili na vlasti, a spremni smo i sad kada smo u opoziciji sve svoje resurse da uložimo upravo u nacionalno i državno jedinstvo kada je u pitanju Kosovo i Metohija, ali neko pokušava na perfidan, rekao bih, na vrlo podao način da proda kukavičje jaje ovom narodu. To radi DS i to ovde čiste savesti kažem, jer i dan-danas i Vojislav Koštunica i poslanici DSS i svi članovi DSS svoje građane mogu da pogledaju u oči, a vi to ''na dobrom ste putu'' da više nikada nećete moći da učinite.
Gospodin Velimir Ilić ima reč, a zatim gospodin Sreto Perić.
Ja bih se obratio gospodinu narodnom poslaniku koji je izašao da replicira i opomenuo nas da vređamo dostojanstvo Parlamenta, a onda se obratio celoj desnoj strani i rekao da su nam šuplje glave. Gospodine narodni poslaniče, ne znam šta vi tražite u ovom parlamentu. Ovde izigravate, neću sad da kažem šta, a svi znaju šta izigravate, dok se šetkate i to ne treba da ponavljamo. Koga vi ovde predstavljate? Jadni oni Kruševljani koji vas izabraše i oni će s vama daleko stići, kao što se i vidi iz kraja iz koga dolazite. Predlažem vam da vam je bolje da radite ono što ste pre nego što ste došli ovde, nego da nam držite lekcije. Gospodo, želim jednu nepravdu ovde da iznesem. Rekli ste da ste pobedili u četiri opštine. Čestitam, pobedili ste. Ali, u tom Prijepolju se jadno i bedno živi. Taj narod nema hleba da jede, dole ima samo jedna privatna firma koja radi, a sve drugo ne radi. Voleli bismo da vas vidimo malo na delu, šta ćete to vi da uradite u tom jadnom Knjaževcu. Uništili ste ga, razvili mu turizam na Staroj planini i za godinu dana, celu sezonu, bilo je čitavih 100 skijaša. Utrošili ste milijarde i sad ne pominjete više Staru planinu. Oprali ste brdo para, pravili žičare na koje niko više ne dolazi, obećali infrastrukturu, a ništa uradili, gospodo, niste! Da ne pričam o Rumi. Slična je situacija. Lako je prevariti narod, reći bolji život, dvesta hiljada radnih mesta, a mesečno 5.000 porodica ostaje bez parčeta hleba. Otpustili ste samo u jednom danu u Čačku 400 radnika, najbolje firme u staroj Jugoslaviji, Tehničko-remontnog zavoda. Otpuštate sve redom. Ljudi ostaju bez posla. Obećali ste penzije, od toga nema ništa. Ovo što ste sada dali treba da se vrati. Izašli ste iz kontrole Međunarodnog monetarnog fonda da bi za kampanju potrošili 2.260.000.000 evra. Najskuplja kampanja na svetu koja je vođena, vođena je ovde, da bi evropska Srbija pobedila. Šta ste doneli narodu? Da li je to bolji život? Poskupljenje 60% samo gasa, PTT usluge 2,5 puta, impuls 100%? Prema tome, jadni smo mi sa vama! Što kraće trajete – biće bolje za ovu Srbiju. Da toliko pokvarite za četiri meseca, u to ne mogu da verujem. Imali smo stabilan dinar. Imali smo ozbiljnu Vladu. Imali smo ozbiljne projekte. Radili smo 4.000 kilometara asfaltnih puteva za vreme mog mandata, gospodo. Vi se, jadni, oko ove obilaznice, koju sam radio dve godine, trebalo je ovde da asfaltirate, slikate svakog dana, još malo pa ćete početi kolektivno da odlazite na Obilaznicu, kao vaše remek delo, a to je šest kilometara, gospodo. Uradio sam 85% radova, kao i sa one strane od Ostružnice do Dobanovaca. Prema tome, videće Srbija šta je s vama dobila.
Po Poslovniku, reč ima gospodin Milivojević.
Ne morate da dižete ruku, gospodine Iliću. Nisam ovde na TV duelu sa vama, niti mi pada na pamet da polemišem sa vama, ovde predstavljam 22.000 građana Kruševca koji su glasali za koaliciju Za Evropsku Srbiju. Reklamiram povredu Poslovnika, član 104. Moram da vas podsetim da Nova Srbija u Kruševcu nije prešla cenzus, tako da mi je teško da sa vama diskutujem na lokalnoj televiziji, ali mogu ovde u ovoj sali. Ne želim da ovu polemiku svodim na polemiku između vas i mene. Vas se ne stidim. Poštujem ono što ste uradili za Srbiju do 2000. godine i smatram da je to bilo i hrabro, i bio bih sada licemeran kada bih kazao da niste učestvovali u petooktobarskim promenama zajedno sa nama. O onome što ste vi radili kada ste bili na vlasti i ja šta radim kada sam na vlasti neka kažu građani Srbije na izborima. Mislim da je to mnogo bolje nego da govorim u ovoj sali. Hvala.
Narodni poslanik Miljan Ranđelović.
Drage kolege poslanici, javljam se zbog povrede člana 104. Poslovnika. Žao mi je što je gospodin Velimir Ilić krenuo da izađe iz sale. Hvala što se vraćate. Moram da vam kažem da imate pravo da se ljutite zato što gubite. Želim da sve vas upoznam da gospodin Ilić nije prešao cenzus u Knjaževcu. Želim da vas obavestim da je DSS u dva mandata imao predsednika opštine u Knjaževcu. Želim da vas podsetim da je gospodin Ilić rekao da je Knjaževac jadan! Da li to podrazumeva da su i ljudi u Knjaževcu jadni? Knjaževac nije jadan. Knjaževac je bio mnogo jadniji ranije. Knjaževac bi bio sigurno mnogo razvijeniji da je možda neko drugi bio predsednik opštine i sigurno bi bio, u to sam uveren i garantujem. Mnogo bi bio razvijeniji da vi niste bili ministar i da ste malo više ulagali u taj Knjaževac, danas verovatno ne biste ni rekli da je to bedan kraj i jadan kraj. Hvala lepo.
Replika, gospodin Ilić.
Poštovani gospodine poslaniče, hteo sam da objasnim da ste u Knjaževcu svojevremeno obećali kule i gradove. Niste dali nikome da priđe, da dođe, držali ste sve pod svojom kontrolom. Obećali ste skijališta, turizam, preporod sela, da će sve što se u selima proizvede da se potroši na tim vašim skijalištima, u tim velikim centrima gde će doći svetski skijaši i smučari iz celog sveta da se, eto, zadovolje blagodetima koje ima Stara planina. I, od toga ništa nije bilo, moj dragi gospodine. Stoji tamo ta jadna žičara namontirana. Počelo je nešto da se gradi, ništa nije završeno. U Knjaževcu ne radi trenutno nijedno preduzeće. U Knjaževcu ljudi ne primaju plate. Italijan koji je kupio fabriku obuće dao je platu od 7.000 dinara. Ko može da preživi sa 7.000 dinara mesečno?! Tačno je da se mi tamo nismo mnogo ni trudili jer niste nikome dozvolili da dođe, to ste stavili kao neku svoju teritoriju i nismo došli. Ali, doći ćemo mi tamo i pobedićemo, i naučićemo vas kako treba da se radi. Kako će taj grad da procveta i da krene? Sa vama neće i sa Boškom Ničićem, sigurno, koji se nudio svim strankama, a sada je kod vas. Vi pokupite sav otpad koji postoji na političkoj sceni, vi ste deponija političkog otpada i vama to sve dobro dođe. Vi ste srećni što tako radite, ali rezultata nemate. Stalno izlazite sa novom pričom. Izašli ste sa akcijama. Postoji 5 miliona ljudi, upisali ljudi akcije, oni koji su vam verovali, i sve to radite dok jednog dana narod ne uzme motku, ali nije to daleko. Znam kako izgleda kada narod uzme motke u ruke i počne da rešava probleme. Prema tome, lepo je to što ste vi pobedili i lepo je što ste opet obećali. Ljudi kažu, hajde da im damo još malo šansu, na vlasti su, ali nećete dugo i neće to tako moći. Cela istočna Srbija je u problemu. Rešavate ''Bor'' od 2000. godine, prijatelju moj, i niste ništa rešili. Evo, opet neki tender raspisujete. Rešavate ''Majdanpek'' i opet niste rešili. Bio sam, ali je Dinkić bio za privatizaciju i vodio finansije, ja sam pravio puteve i napravio Zaječar – Bor, i napravio lokalne puteve, napravio sva sela u borskoj opštini, u zaječarskoj opštini i Obilaznicu oko Zaječara. Napravićemo opet, ako bog da. Recite u istočnoj Srbiji koji vam grad funkcioniše? Nijedan, gospodine! Rekao sam, jad i beda! Narod loše živi. Selo je umrlo, prazno je. Da li verujete da u opštini Knjaževac postoji selo koje ima samo jednog đaka osnovca i ljudi ga pre neki dan molili – daj, ponavljaj ove godine, da nam ide autobus još godinu dana, jer čim nema osnovaca prestaje da radi autobus. To je vaša politika. To je vaša budućnost, evropska, naravno, o kojoj nam vi pričate. Prema tome, sa istinom se morate suočiti i pogledati joj u oči, ona jeste surova i teška, ali istočna Srbija je u najvećim problemima u svojoj istoriji. Ne radi nijedna firma, gospodine, ne radi ništa. Vi koji sedite ovde, samo glasate kao narodni poslanici, nikada niste izišli da tražite da se jedan problem reši. Nijedan problem tamo nije rešen, a moraju se razrešavati.
Reč ima Miljan Ranđelović
Poštovane kolege, izvinjavam se što se javljam još jednom po Poslovniku, prosto, moram da reagujem na ovolike neistine. Pre svega, gospodine Iliću, cena zemljišta na Staroj planini je skočila. Pre nekoliko godina to zemljište niko nije mogao da proda ni za šta. Sada su se ljudi, vlasnici tog zemljišta, mogu slobodno da kažem, i obogatili u odnosu na to koliko je vredelo ranije. Cena zemljišta skače iz godine u godinu. Vi znate koliko gore sada imamo žičara, koliko imamo staza. Znate da se gore gradi, ili možda ne znate zato što niste hteli da dođete tamo i da donesete nešto za taj grad. To morate da priznate, molim vas. Nemojte više da pričamo o skijalištima, o stazama, jer svako ko ima samo dva oka može da ode da se uveri da vi govorite neistinu. Nemojte ovde više da govorite neistinu, molim vas. Rekli ste deponija političkog otpada, pa ja ne znam ko pre dva dana nije prešao cenzus, ko još jednom neće biti na vlasti. Kako stvari stoje, Nova Srbija u Knjaževcu nikada neće biti na vlasti i toliko o deponiji političkog otpada. Izvinjavam se svima. Hvala.
SRS ima još 11 minuta, gospodin Sreto Perić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pravni tim SRS prilikom razmatranja zakonskih predloga dobro je izučio odredbe Ustava koje regulišu tu materiju, kao i 11 članova koji regulišu sudstvo u Srbiji, ne računajući visoki pravosudni savet i tužilaštvo. Imao sam nameru da govorim o načinu na koji ja vidim ove zakonske predloge, šta oni znače u pravosudnom sistemu Srbije i građanima Srbije, ali svoju diskusiju moram prilagoditi i onome što se danas čulo, pre svega, od strane predstavnika pozicije. Da li je Poslanička grupa SRS za reforme u pravosudnom sistemu? Da, jeste. Svakako da su one neophodne, ali prvi član Ustava koji reguliše načelo u sudstvu kaže – ''Sudska vlast je jedinstvena na teritoriji Republike Srbije''. U članu 3. Predloga zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava stoji raspored osnovnih sudova, predloženo je ukupno 34 i navedene su sve opštine u kojima će biti osnovni sud. A u tačka 11), pomenutog člana 3, predviđen je samo jedan osnovni sud za teritoriju AP Kosovo i Metohija sa sedištem u Kosovskoj Mitrovici.Trebalo je sa Venecijanskom komisijom, sa svima onima sa kojima ste razgovarali i stavljali na sajt prezentaciju ovih zakonskih propisa, da razgovarate o rešenju i ovog problema. Kažete da imate jaku diplomatsku aktivnost oko očuvanja teritorije Kosova i Metohije. Ovo je očigledan primer, o tome niko od vas nije govorio, da se to polako prepušta i da se o tome uopšte i ne misli. Poslanici većine su danas govorili kao da su prvi put na vlasti, kao da su juče došli na vlast, kažu da ima 4.300 zastarelih predmeta, kazne manje od zakonskog minimuma. Kao da već osam godina niste na vlasti, ali niko od vas nije hteo da kaže, čak ni vi, državni sekretaru, nećete to reći, da je Nata Mesarević rekla prilikom vođenja procesa za ubistvo premijera Zorana Đinđića – dobili smo presudu. Nije rekla – doneli smo presudu, nego – dobili smo presudu. O tome niko nije govorio. Vi ste to zaboravili na hiljadu i jedan propust koji ste do sada napravili. Veliki broj kolega se obrušio na sudije malih opštinskih sudova, ističući da su korumpirani. Vi, zapravo, šaljete signal da su svi, i profesori, i policajci, i zdravstveni radnici, koji žive u malim sredinama, korumpirani, što apsolutno nije tačno. Ne pravi profesija čoveka korumpiranim, nego sam on. Mi korumpiranih imamo i u malim i u velikim mestima, ali i o onome o čemu ste govorili, s obzirom na to da je vreme kratko, imaćemo raspravu o amandmanima vezano za ovaj set zakona, pa ćemo o tome govoriti. Gospođo ministre, niste vodili računa o specifičnostima prilikom pravljenja sudske mreže, ni o broju stanovnika, ni o udaljenosti. Podsetiću vas, recimo, udaljenost između dva osnovna suda je oko 150 km –osnovni sud u Užicu i osnovni sud u Loznici, a teritorija pored reke Drine, koja, nažalost, u ovom momentu predstavlja i granicu, jeste 120 km. Postoje tu određene specifičnosti o kojima vi niste vodili računa i ukinut je jedan sud, ostalo je sudsko odeljenje ili, već, kako ste vi to nazvali, koji postoji od 1930. godine, kada ga je Apelacioni sud preko prvostepenog suda u Loznici 29. novembra 1930. godine, u Ljuboviji, proklamovao za sud i on danas, po ovom predlogu,ne postoji. Vi ste rekli da će sudstvo biti efikasnije, da će biti jeftinije. Ništa od toga nije tačno, jer će istražni sudija iz bilo kog mesta, Bajine Bašte ili iz Ljubovije da ide u Loznicu, pa će u toku dana morati da se vrati. Mi na sada sigurno nećemo imati efikasnije sudstvo. Napustili ste jedan princip. (Samo još ovo, pa završavam.) Ustav poznaje opštine i poznaje upravne okruge. Nema takvih sudova. Čak, i kolega Vlatković, koji je predsednik Zakonodavnog odbora, kaže opštinski sud je anahron. Da li možda sada treba da se zove – osnovna Ljubovija, osnovna Osečina ili opština. Ako postoji u Ustavu - kategorija opština, onda je logično da se zove opštinski sud i upravni okrug da bude okružni sud. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodin Munjić, izvolite. Imate još pet-šest minuta.
Dame i gospodo, kroz uređenje i organizaciju sudstva, kao i kroz izbor sudija, vi pravite svojevrstan diskontinuitet, ali to apsolutno nije slučajno. Šta se hoće s tim? Vi zadržavate kontinuitet na mnogim mestima političkog, ekonomskog, privrednog, pravnog života u ovoj zemlji. Tako na primer, kontinuitet se zadržava u okviru privatizacije, menjaju se vlade, skupštine ali u privatizaciji se kontinuitet zadržava. Kada se radi o čerupanju naroda, kada se radi o uzimanju para građanima i državi kontinuitet postoji. A tamo u sudstvu, gde treba, zaista, da postoji kontinuitet vi pravite jedan svojevrstan diskontinuitet, a to se radi zbog lustracije sudija. Sigurno radi lustracije sudija, jer oni koji nisu po volji, oni koji ne rade onako kako to želi DS, normalno, na sledećim izborima za sudije neće biti izabrani. Jasno je šta se želi time. Vi ste mogli da sprovedete svojevrsnu unutrašnju reorganizaciju sudstva. Postigli biste time sigurno isti, a možda i bolji efekat nego ovim što sada pokušavate i radite. Naša koncepcija uređenja sudstva jeste da su u prvom stepenu opštinski sudovi, a u pojedinim slučajevima i okružni sudovi da sude u prvom stepenu. Zatim, okružni sudovi kao drugostepeni i na kraju, ono što poznaje i Ustav Srbije, a to je, Vrhovni kasacioni sud, s tim što bi ovaj Vrhovni kasacioni sud bio na vrhu te sudske piramide. Jer, on bi objedinjavao kompletnu sudsku praksu i teoriju i što bi Vrhovni kasacioni sud u stvari sprečavao svaku pravnu anarhiju, eventualnu, koja bi se pojavljivala. To bi bila jedna vrhovna pravna institucija. Želeo bih da kažem nekoliko reči o jednoj drugoj stvari. Predlogom zakona o područjima i sedištima sudova predviđeno je ukidanje Opštinskog suda u Gornjem Milanovcu. To je sud, da podsetim, koji pokriva teritoriju opštine Gornji Milanovac u kojoj je najveća udaljenost naseljenog mesta od sedišta opštinskog suda 65 km. Prečnik opštine je 110 km. Opština je površine 836 km kvadratnih. Ima 50.000 stanovnika koji žive u 63 naseljena mesta. U Opštinskom sudu u Gornjem Milanovcu postupa 12 nosilaca pravosudne funkcije. Hronologija sudstva u Gornjem Milanovcu – godine 1808. Karađorđe je na Rudniku osnovao Rudnički magistrat, 1824. godine knez Miloš Obrenović Okružni sud iz Čačka privremeno preseljava u Brusnicu, odnosno u Gornji Milanovac. Dakle, ono što Turci nisu ukinuli, vi sada ukinite. Jasno je nama da vi ne poštujete ni jubileje, ni istoriju, jer ovaj sud slavi 200 godina svog postojanja. Međutim, sve što datira od pre 5. oktobra, vi apsolutno ne poštujete. Znate li vi šta znači ukidanje ovog i drugih sudova, kada ljudi ulaze u školu, u sud, oni ulaze sa poštovanjem. Ako im ukinete škole, ako im ukinete sud, verujte da vi otkidate i deo njihovog bića, deo njih samih, deo njihovog identiteta. To Zapad poznaje, a možda i vi to želite. Hvala.
SRS ima još dva-tri minuta. Profesor Žutić, izvolite.
Poštovani poslanici, više puta u skupštini govorio sam o antiustavnom stanju u sudstvu, nepostojećoj mreži sudova u Srbiji koji su predviđeni ili nisu predviđeni Ustavom, ali i Zakonom o sudovima iz 2001. godine, koji, opet, nije bio usklađen sa Ustavom iz 1991. godine. Govorio sam o rogobatnom nazivu za Vrhovni kasacioni sud koji nije usklađen sa srpskim, ali i evropskim tradicijama. Koliko je u socijalističkoj prošlosti ove države i narodna mreža sudova bila nepotpuna, dvostepena i nedovršena, ova sad izaziva zabunu kod pravnika, ali i kod nas koji nismo pravnici. Nova terminologija se u nazivima sudova pojavljuje prvi put u istoriji srpskog sudstva. Na primer, spominju se osnovni sudovi i viši sudovi. Sudovi nemaju konkretno ime prema teritoriji za koju su nadležni, već im se daje naziv prema hijerarhiji na lestvici sudova po značaju. Po ugledu na period samoupravnog socijalizma opet se uvode privredni sudovi, koji će biti ustanovljeni umesto trgovačkih sudova. U Predlogu zakona brišu se srpski tradicionalni nazivi za niže i više sudove, opštinske i okružne, koji su uvreženi u narodu, ali i u stručnoj i naučnoj javnosti, koji predstavljaju pravno-administrativnu tradiciju srpske države. U svom govoru sam mislio govoriti detaljnije, već od Ustava Srbije iz 1838. godine koji je predvideo formiranje seoskih sudova, zatim, prvostepenih okružnih i apelacionih sudova. U postustavnoj fazi u Kneževini Srbije počeli su se donositi upravni i sudski zakoni. Svi ovi zakoni iz državnopravne tradicije Kraljevine Srbije i Kraljevine Jugoslavije doneti su sredinom 19. veka. Kraljevina Srbije imala je izuzetnu pravnu tradiciju. U Kraljevini Jugoslavije mreža sudova ostala je uglavnom nepromenjena, kao što je bilo i u Kraljevini Srbije. U socijalističkoj Jugoslaviji zakonom o sudovima iz 1945. godine predviđeno je formiranje sreskih, okružnih i vrhovnih sudova federalnih jedinica. Dakle, imamo, ipak, jednu državnopravnu tradiciju, ali ovaj najnoviji zakon o sudovima briše taj deo – formiranje viših i osnovnih sudova. Pošto nemam mnogo vremena, da zaključim. Po meni, Srbija bi trebalo u potpunosti da sačuva svoju bogatu pravosudnu tradiciju čuvanjem sudskih institucija koje su i ranije utemeljene. Kao istoričar pitam se – kako će se u budućnosti pisati jubilarne monografije o bogatoj pravosudnoj istoriji, o srpskim opštinskim i okružnim sudovima, kada se oni ovim zakonom ukidaju, postaju terminološki bezlični, osnovni i viši sudovi. Hvala.
Zahvaljujem. Na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a i utrošili smo vreme predviđeno za raspravu. Pitam, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, da li još neko želi reč? Gospođa ministar ima reč, izvolite, gospođo Malović.
Poštovana predsednice, poštovano predstavništvo, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, na kraju ove načelne rasprave o paketu zakona koji se danas nalazi na dnevnom redu, smatrala sam za potrebno da iznesem par reči kojim bi se zaključila ova rasprava. Ovde je par puta izneto pitanje – da li je učestvovala stručna javnost i da li je uopšte bilo javne ili stručne rasprave? Mislim da je tu u pitanju zamena teze i igra reči. Od juna 2007. godine Ministarstvo pravde, u čijem timu sam još od tada učestvovala, radilo je predano na ovim zakonima. Bilo je stručne rasprave i ta stručna rasprava nije bila samo u dva navrata, kao što je izneto, već je bila više puta. Pošto su svi ovi zakoni, koji će sutra i prekosutra biti na dnevnom redu, deo paketa pravosudnih zakona, a to su zakon o visokom savetu sudstva i zakon o državnom veću tužilaca, upravo je izradila radna grupa u čijem sastavu su bili predstavnici pravosudnih funkcija, tužioci, advokati, a da se Ministarstvo pravde nalazilo isključivo kao tehnički organ. Tu radnu verziju Ministarstvo pravde je u potpunosti prihvatilo, sa manjim ili većim izmenama. Takođe, organizovana je javna rasprava posle davanja ekspertize od strane Venecijanske komisije i davanja mišljenja od strane Društva sudija,Vrhovnog suda Srbije, Republičkog javnog tužilaštva i Udruženja tužilaca. Ovom prilikom reći ću vam da je preko 65 predloga koje je Društvo sudija Srbije predložilo, Ministarstvo pravde uvrstilo u ove predloge zakona. Nisu bile organizovane samo rasprave koje se tiču samog teksta zakona. Bile su i javne rasprave koje su se odnosile na dokument koji je, takođe, izrađen od radne grupe Komisije za reformu pravosuđa, koji se zove – Osnovno načelo za izradu sistemskih zakona. Većina tih odredbi se nalazi upravo u ovim tekstovima zakona. Napomenuću samo da je odredbe koje se tiču disciplinske odgovornosti, koje ćete imati prilike sutra da razmatrate u okviru Predloga zakona o sudijama i Predloga zakona o javnom tužilaštvu, upravo izradila ova radna grupa. Što se tiče javne rasprave, rekla bih da se pitanje reforme pravosuđa nalazi na dnevnom redu šire javnosti duže od osam godina. Prema tome, ne možemo da kažemo da nije bilo ni stručne ni javne rasprave. Takođe, ovde je izneto pitanje nadležnosti sudova i javnih tužilaštva i da ta nadležnost možda nije adekvatno obuhvaćena ovim tekstovima zakona. Reći ću da je Ministarstvo pravde u potpunosti prihvatilo predlog koji je došao od samog pravosuđa. Ono što je pravosuđe predložilo da bude nadležnost osnovnih, viših i ostalih sudova, Ministarstvo pravde je u potpunosti prihvatilo. Šta je svrha sudova? Svrha sudova je da se ostvare interesi i prava građana. Reći ću vam da su evropski standardi, što se tiče trajanja postupka, ako govorimo o građanskopravnoj materiji dve godine, ako govorimo o krivičnopravnoj materiji godinu dana. Ne možemo u ovom momentu reći da naši krivični predmeti traju godinu dana, niti da građanski predmeti traju dve godine. Nažalost, oni traju decenijama, što dovoljno govori o efikasnosti pravosuđa. Bilo je izneto i pitanje uznemirenja javnosti. Ja ću sada, iako sam to i danas više puta učinila, reći da građani Srbije neće biti ni u jednom momentu oštećeni što se tiče pristupa sudu. Naprotiv, iz onoga što sam iznela, koncentracijom sudova i sudija u jednom sudu, duboko sam uverena da će građani brže dolaziti do pravde, jer će im se brže zakazivati ročišta i brže završavati predmeti. Takođe, postavljeno je pitanje nacionalnih manjina. Videćete sutra kada budemo raspravljali o Predlogu zakona o sudijama da je u Predlogu preuzeta ustavna odredba koja podrazumeva pozitivnu diskriminaciju, gde je predviđeno da mora da postoji zastupljenost na onim područjima gde postoje nacionalne manjine u okviru sastava u sudu i tužilaštvu. Ono pravo nacionalnih manjina što se ostvaruje, to je, svakako, jezik na kojem će se suditi. Ono što je zabrinjavajuće, to je da ni u jednom sudu na jugu Srbije ne postoji tumač za albanski jezik. To je nešto o čemu moramo da vodimo računa i što u budućnosti ne sme da postoji. Postavljeno je pitanje da li je došlo do analize stanja. Jeste, Ministarstvo pravde je, kao što sam rekla, duže od godinu dana analiziralo stanje u srpskom pravosuđu, upravo zbog toga da ne bi došlo do toga da predlažemo zakone na osnovu svog utiska. Izrađeno je više analiza, a ovom prilikom ću vam napomenuti samo najvažnije. Izvršena je analiza kaznene politike, o tome smo govorili u javnosti. Mislim da su, više-manje, poznate činjenice i zaključci do kojih smo došli u pogledu kaznene politike. Izvršena je analiza zastarelosti krivičnog gonjenja i zastarelosti pravosnažnih presuda. Znači, to su lica za koja je postojala sumnja da su izvršili krivična dela ili za koje je pravosnažno dokazano da su izvršila krivična dela, a nisu došla pod udar pravde. Negde su postojale objektivne okolnosti za to, ali mogu reći da u većini slučajeva takve okolnosti nisu postojale. Uradili smo analizu dužine trajanja postupka. Rekla sam vam koji su evropski standardi, a reći ću vam da postoji preko 900 krivičnih predmeta koji se u Srbiji vode preko 10 godina. Sada možete zamisliti kakva je brzina dolaska do pravde i utvrđivanje materijalne istine, ako jedan krivični predmet u Srbiji traje 10 godina, a mi imamo takvih predmeta preko 900. Znam da je to pitanje i procesnih zakona i Ministarstvo pravde predano priprema i zakonik o krivičnom postupku i zakonik o parničnom postupku, koji će doprineti, pored ovih sistemskih zakona, boljoj efikasnosti pravosuđa. Istaknuto je ovde i da su se zakoni brzo našli u proceduri. Podsetiću vas na Ustav i na Zakon o sprovođenju Ustava, koji predviđa da se pravosudni zakoni nađu u parlamentarnoj proceduri na drugoj sednici Parlamenta. Znam da je to bilo nemoguće. Kao Ministarstvo pravde, još prošle godine smo, potpuno svesni odgovornosti i te činjenice, odstupili od tog roka, upravo iz razloga da zakoni, kada ih predložimo, budu temeljno pripremljeni. Bilo je postavljeno i pitanje suđenja u Beogradu. Potpuno sam svesna da je osnovni sud u Beogradu glomazan i da podrazumeva veliki broj sudija. Ali, šta to znači? Doći će do specijalizacije odeljenja. Imaćemo krivično odeljenje, imaćemo građansko odeljenje, u okviru građanskog odeljenja verovatno će se formirati i odeljenje za porodične sporove, izvršno odeljenje. Duboko sam uverena, kao što sam i rekla ovom prilikom, da će građani brže dolaziti do pravde i da će se ročišta brže zakazivati. Bilo reči i o tome da li je bilo potrebno da Ustav poštujemo. Možda nisam u potpunosti saglasna sa Ustavom, u pogledu nekih odredbi koje se tiču pravosuđa, ali dok god je Ustav na snazi i dok god su zakoni na snazi, koji su izglasani u Parlamentu, a što se tiče Ustava, koji je potvrđen i na referendumu, kao predstavnik izvršne vlasti i na čelu Ministarstva pravde, u potpunosti ću ih poštovati. Što se tiče rokova u pogledu preuzimanja predmeta, arhive, zaposlenih, videćete u prelaznim i završnim odredbama da su oni precizno postavljeni. Mi smo jako dugo i predano radili na tim rokovima, jer smo upravo svesni da se u potpunosti reorganizuje sistem. Trudili smo se da ne dođe ni u jednom momentu do zastoja u postupcima. Što se tiče ustrojstva tužilaštva, postavlja se pitanje, pošto tužilaštvo prati ustrojstvo onako kako postoji u osnovnim sudovima, da li će to biti efikasno? Taj odgovor ću dati kroz pitanje koje ću postaviti: kakvu efikasnost sada imaju tužilaštva koja imaju samo jednog tužioca ili jednog tužioca i zamenika? Gde je tu sudska praksa i kako možemo onda na dobar način da dođemo do kvalitetnih optužnica ili zahteva za sprovođenje istrage? Što se tiče izrade zakona, sagledavali smo iskustva koja postoje i u zemljama u okruženju i u zemljama EU ili Evrope. Reći ću vam da je trenutno u Hrvatskoj rasprava o setu pravosudnih zakona i da je u toku racionalizacija pravosudnih organa. Imala sam priliku da nedavno budem u Francuskoj, gde smo potpisali Sporazum o saradnji sa ministarstvom i reći ću vam da je isti takav slučaj u Francuskoj. Složićete se sa mnom, nažalost, da Francuska mnogo duže ima pravnu tradiciju i ustrojstvo sudova nego što smo mi, ali ipak su odlučili da je potrebno i neophodno, radi građana, da dođe do racionalizacije. Na kraju, zaključila bih ovo svoje izlaganje činjenicom da se Ministarstvo pravde, pre nego što je predložilo zakone, potrudilo da bude sigurno u to da postoje tehnički i materijalni uslovi za pripremu zakona. Podsetiću vas da tokom prethodnih osam godina ovo nije bio slučaj. Znači, usvojeni su zakoni bez precizne finansijske analize. Vi ćete na veb stranici Ministarstva pravde pronaći finansijsku analizu. Možete videti i kako će izgledati mreža pravosudnih organa i kako će izgledati njihova nadležnost. Znači, prvi put mi imamo pripremljene tehničke uslove za primenu zakona. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem i gospođi ministru i njenim saradnicima. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o uređenju sudova, Predlogu zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prekršajima. Sa radom nastavljamo sutra, u 10 časova. Gospodine Nikoliću, niste se javili. Pitala sam da li još neko želi reč. Sutra ćete dobiti reč. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 143 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 100 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika, i postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, shodno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde, i gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Gospođu ministar i njih pozdravljam. Povredu Poslovnika najpre reklamira gospodin Tomislav Nikolić.