Hvala vam gospođo predsedavajuća. Poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici pokrajine Vojvodine i poštovani gospodine ministre, javljam se po članu 27. i gospođo predsedavajuća podsećam vas da se vi trebate starati o primeni ovog poslovnika. Javljam se iz tog razloga jer postoji mogućnost da kao i juče nastanu veliki problemi u vođenju ove sednice, s obzirom da smo imali problem sa ovim elektronskim sistemom prilikom prijavljivanja poslanika za replike i po Poslovniku. Da ne bi nastao isti takav haos, bilo bi dobro da vi odredite pauzu, da pozovete predsednike poslaničkih klubova i oko toga se dogovorite na koji način ćete voditi sednicu. Jako je bitno da ne dođe ponovo do takvih ekscesnih situacija kada poslanici nisu mogli da dobiju replike, kada nisu mogli da dođu do reči, da odgovore gospodinu ministru na njegovo reagovanje, na izlaganje poslanika, kada je replika potpuno gubila svoj smisao zbog kojeg je ustanovljena, a da ne pričamo o Poslovniku. Dakle, jako je bitno da sprečimo eventualno neki eksces koji bi mogao da se desi kao pre dve godine kada je gospodin ministar, kada je ministar ekonomije skoro fizički napao gospođu Jorgovanku Tabaković, tada poslanicu a sada guvernerku NBS. Tada je u stvari i kažnjen gospodin Tomislav Nikolić, sada predsednik države zbog vređanja gospodina ministra, gospodina Dinkića. Dakle, hajte da ne napravimo cirkus ponovo od ovog parlamenta. Hajde da raspravljamo kao poslanici, a pri tom bilo bi dobro da i pre početka rasprave skrenete pažnju gospodinu ministru, da je on ovde samo ministar koji je došao da predstavlja zakon, a da poslanici imaju pravo da argumentovano iznose svoje stavove, a da ni u kom slučaju nemaju tu ulogu žrtve koja im je namenjena kada god im odgovori gospodin ministar na prilično uvredljiv način.
Dakle, ukoliko nastanu problemi u vezi sa elektronskim sistemom, pozvaćemo stručne službe i pokušaćemo da otklonimo taj problem. Za sada još uvek ne postoji taj problem, nadam se da danas nećemo imati problema. Molim poslanike i molim članove Vlade da svi zajedno očuvamo dostojanstvo ovog doma i da nastavimo raspravu po utvrđenom dnevnom redu. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, suština ovog amandmana jeste bila da se pronađu sredstva u okviru Ministarstva finansija i Ministarstva saobraćaja za dve važne funkcije. Prvi deo sredstava se odnosi na zaostale zarade radnika mnogih kolektiva, privrednih kolektiva u Nišu koji su morali svoja prava za zaostale zarade da traže putem utuženja svojih preduzeća. Kad su ta utuženja postala pravosnažna nisu mogla da budu izvršena zbog toga što su preduzeća u restrukturiranju. Oni su se obratili sudu u Strazburu i po tim presudama Vlada Republike Srbije je donela Uredbu da se evidentiraju sve zaostale zarade po svim mogućim presudama, kako bi država nadoknadila te zaostale zarade. Napominjem da se radi oko 5.000 radnika više privrednih kolektiva iz Niša, ili oko 100.000 minimalnih zarada od ukupne sume od oko dve milijarde dinara. Obzirom da u budžetu nisu predviđena ova sredstva, raznim preraspodelama se interveniše da se obezbedi novac za isplatu ovih minimalnih zarada jer se radi zaista o najugroženijem sloju stanovništva. Drugi deo amandmana se odnosi na Ministarstvo saobraćaja i obezbeđenje početnih sredstava za izmeštanje pruge iz centra Grada Niša. Naime, međunarodna pruga prolazi kroz samo jezgro, gradsko jezgro u Nišu, na kome ima više od 30 pružnih prelaza koji se nalaze u nivou i na kojima je više od 150 ljudi izgubilo svoje živote tokom zadnjih 50 godina. Grad Niš pokušava više od 20 godina da reši ovaj problem. Donet je Generalni urbanistički plan, donet je plan detaljne regulacije i potrebno je da se obezbede početna sredstva za realizaciju ovog projekta jer smatramo da je nedopustivo da na ovaj način se ugrožava bezbednost stanovništva i zaustavlja saobraćaj u samom gradu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Radojević. Izvolite.
Poštovana predsednice, javio sam se malopre po članu 107, ali mi niste dali reč. Ovog puta želim da vam predočim da bi bilo dobro da zaštitite ovaj parlament od vidovnjaštva naše koleginice koja predviđa da će se možda nešto dogoditi sa sistemom ozvučenja, koja evocira uspomene na nešto što se dešavalo tim povodom i upozorava ministra na neke stvari koje će se možda dogoditi. Mislim da je to zaista kršenje člana 107. i dostojanstva ovog parlamenta i to se dešava iz dana u dan. Hvala.
Čuli ste da sam posle izlaganja gospođe Popović zamolila sve narodne poslanike da poštujemo Poslovnik Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, želim da …
Izvinjavam se, dala sam vam reč, ali vidim da je povreda Poslovnika, pa izvolite gospođo Popović.
Gospođo predsedavajuća, upravo se desila povreda Poslovnika i to člana 106. dakle, radi se upravo o tome da sam ja intervenisala na vreme, da ne bi došlo do takvog kršenja Poslovnika u velikoj meri i to povreda dostojanstva ovog parlamenta, jer kada vi vređate poslanika, vi vređate i ovaj parlament. Vi kao predsedavajuća, ukoliko to tolerišete i ne opomenete, normalno da kršite Poslovnik i zato sam se javila. Dakle, ukoliko se neko direktno obrati poslaniku sa napomenom da eventualno nešto predviđa ili da koristi neke vidovnjačke sposobnosti to jeste vređanje ovog parlamenta. Samo sam zamolila da se dogovorimo oko nekog elementarnog reda. Hajde da se dogovorimo, ukoliko je elektronski sistem u problemima na koji način će da se evidentiraju poslanici kada se jave po replici ili Poslovniku. Jako je potrebno da se tehnički urede stvari u ovom parlamentu, da bi mogli da radimo kao što to parlament zaslužuje.
Hvala. Vodićemo računa o tome i u toku sednice ćemo da obaveštavamo kojim redom su se poslanici javljali, a ukoliko bude više od, odnosno do pet poslanika onda ćemo da vidimo kako ćemo dalje. Dakle, to ćemo rešavati u toku sednice. Za reč se javio dr Aleksandar Radojević.
Samo kao odgovor, ovo nije bila nikakva namera vređanja poslanika niti pozivanja…
Gospodine Radojeviću, nemate pravo na repliku u ovom delu. Sledeći govornik je narodni poslanik Dušan Milisavljević.
Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, želim prvo da podržim amandman gospodina Lapčevića koji je podneo u želji da se nadoknade zaostale plate radnika Niša. Za nekih pola sata ću možda doći na red sa istim amandmanom, samo ću ga malo bolje elaborirati i pozivam ministra Dinkića da primi radnike, a vas predsedavajuća, molim da ne razgovarate sa poslanicom Juditom, nego da mi obezbedite uslove za rad. Predsedavajuća, nemam mira u sali i ne mogu lepo da završim svoje izlaganje.
Molim narodne poslanike da omogućimo govorniku da govori.
Poštovani ministre Dinkiću, želim da vas obavestim da radnici EI, Mašinske industrije "Jastrepca", "Niteksa" i građevinara, svakog dana u Nišu štrajkuju u želji da dođu do vas, da dođu i da kažu kakve probleme imaju. Za ponedeljak su zakazali generalni štrajk gde će blokirati gradsku upravu, gradonačelnika Niša, samo sa željom da on napravi sastanak sa vama. Koristim priliku kao narodni poslanik da vam uputim poziv da primite njih, ne morate ni jednog predstavnika političke stranke, ali da primite radnike i da sa njima razgovarate i da njima kažete ovo što ste rekli kolegi Lapčeviću i ono što ćete reći meni o amandmanu da niste našli sredstva u budžetu za siromašne radnike koji nisu primili plate od 2000. godine. Ti ljudi ne traže ništa osim borbe za svoj život, da naplate svoje plate sa kojima bi oni nakon isplate tih plata regulisali dugove koje imaju prema državnim preduzećima, i sa tim parama bi oni mogli da žive. Ovako kada od 2000. godine imate te radnike koji nemaju izmirene plate, priznaćete da se oni nalaze u jednom velikom problemu. Sada želim da narodnim poslanicima i svim prisutnima skrenem pažnju na ovaj bedž koji nosimo svi danas na reveru kao predsednik Odbora za zdravlje i porodicu, jer sutra je 1. decembar Dan borbe protiv side. Omladina JAZAS nas je zamolila da svi narodni poslanici nose ovaj crveni znak borbe protiv side i ja kao profesor Fakulteta i predsednik Odbora za zdravlje i porodicu Skupštine Srbije, želim da skrenem pažnju javnosti da u Srbiji i dalje postoji diskriminacija građana koji boluju od side, da postoji diskriminacija građana koji boluju od AIDS, kako kod zdravstvenih radnika, tako i kod naših sugrađana. Ono što je još važnije, kao apel, ova država mora da uradi mnogo više na propagandi preventive, jednog zdravog života, na zaštiti naše omladine, da ne bi došla u opoziciju da oboli od ove jako teške bolesti, a ono što je isto bitno, da tu jednu toleranciju prema tim istim ljudima koji žive među nama, ne pravimo zidove koji se i dan danas u Srbiji prave, nego da shvatimo da su osobe obolele od AIDS, naše komšije, rođaci, kolege i da ne trebamo okretati glavu od njih.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, poštovani predstavnici AP Vojvodine, dame i gospodo narodni poslanici imajući u vidu da će poslanička grupa SPS nesumnjivo podržati ovaj predlog zakona o budžetu, javljam se u vezi amandmana kolege Lapčevića sa jednom krajnje dobronamernom sugestijom koja se vezuje za ovaj problem koji se odnosi na preduzeća u restrukturiranju. Budući da je moj posao vezan za pravosuđe i da veliki deo sudova i sudija imaju određene probleme, postavlja se pitanje kako rešiti veliki broj odluka Ustavnog suda koja se vezuju za povredu načela suđenja u razumnom roku, a radi se o tome da zbog nemogućnosti sprovođenja izvršenja prema preduzećima u restrukturiranju uglavnom poverioci podnose ustavne žalbe ili inicijative pred Ustavnim sudom. Ustavni sud donosi odluke kojim prihvata takve žalbe i uglavnom vraća postupke sudovima na početak. Imajući u vidu opet da je Ustavni sud poslednja sudska instanca pre nego što se pokrene postupak pred Sudom u Strazburu, dolazi se u problem kako rešiti i te sudske odluke. Na kraju, i to krajnje dobronamerno kroz jednu sugestiju, da li postoji mogućnost da se sudovima na neki način oslobodi prostor za suđenje koje podrazumeva efikasno suđenje, poštovanje načela suđenja u razumnom roku, a da se napravi određena selekcija preduzeća u restrukturiranju, gde će se sprovođenje izvršenja omogućiti, tim pre što je Vrhovni kasacioni sud na svojoj sednici kao zajedničkoj sednici građanskih odeljenja zauzeo stav da poverioci koji predstavljaju u stvari, gde su legitimisani zaposleni, mogu nastaviti sprovođenje postupaka izvršenja prema preduzećima koja se nalaze u postupku restrukturiranju, da se ne bi došlo do nejednakosti i neravnopravnog položaja poverilaca, jer su pred zakonom svi jednaki i zaposleni i ostali poverioci i da li je moguće da se napravi određena selekcija preduzeća u restrukturiranju, što se tiče prodaje njihove imovine, da se određeni broj preduzeća u restrukturiranju stavi pod režim tržišnih kriterijuma prodaje i da poverioci mogu očekivati određeni način ili model svojih potraživanja. Ovo govorim sve zbog toga što u svakom slučaju, ovaj problem može imati refleksiju na budžet i opteretiti budžet, a sa druge strane da i onaj segment koji se vezuje za postupke pred sudovima, a i samo pravosuđe, dovedemo u sistem kojim težimo, a to je efikasnost rada sudova. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, ima mnogo preduzeća u restrukturiranju u Srbiji, ne samo u Nišu. Znam da je kolega Lapčević imao dobru nameru kada je predložio ovakav amandman, ali isto tako znam kako se usvajaju budžeti šta je moguće, a šta nije. Nije mi jasno da neko sedi kao poslanik u prošlom mandatu i u ovom mandatu u Skupštini i sada komentariše poput kolege iz DS-a, i sada traži posle četiri meseca rada ove vlade da se za radnike Niša obezbedi novac u ovom budžetu, a da je Vlada gospodina Mirka Cvetkovića koji sedi ovde među nama sada kao narodni poslanik i gospodina Tadića, zadužila zemlju Srbiju za skoro osam milijardi evra i da u tih osam milijardi evra nije našla ni dinar za radnike iz Niša od 2000. godine na ovamo, da nije dala ni jedan dinar za radnike iz Niša do sada i da je četiri godine vladala i duplirala javni dug Srbije. Sada ova vlada za četiri meseca treba nađe i za radnike Niša, i za radnike "Želvoz" u Smederevu koji upravo protestvuju, i za sve druge radnike. Znate, možemo mnogo toga da čujemo, može svašta da se izgovori, ali treba barem malo biti ozbiljan u parlamentu i voditi računa o tome da nemamo svi pamćenje kao pile između dva hranjenja, i da malo duže pamtimo ko, šta i kako radi i ko je koliko, recimo, zadužio zemlju Srbiju. Ponavljam, Vlada Mirka Cvetkovića je duplirala javni dug Srbije, a nije našla novac ni za radnike "Želvoza" u Smederevu ni za radnike u Nišu. To je činjenica. Iako je neko kriv… (Predsedavajuća: Gospodine Šormaz, molim vas samo da se vratite na temu.) Pa pričamo o amandmanu. Radi se o radnicima, jel tako? Znači, ako je neko to uradio, ako je neko kriv za to što privreda stoji, to je Vlada Mirka Cvetkovića. Uostalom, to su rekli i građani na izborima. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodine Milisavljeviću, samo se prijavite pošto vidim da reklamirate Poslovnik. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozvaću se manje – više na repliku, ali na član 107. Poslovnika o radu, stav 2, gde se kaže da – na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena, koje se odnose na privatni život drugih lica. Želim da vam kažem da je prethodna Vlada gospodina Mirka Cvetkovića, izmirila radni staž, tj. povezala radni staž koji nije bio regulisan u prethodnim godinama. Ovi radnici, širom Srbije, su zahvaljujući prethodnoj Vladi imali mogućnost da dobiju zdravstvene knjižice, da odbiju penziju, što do tada nisu mogli. Koristili osnovu da se mesečna plata isplati kao minimalac od 20.000 i moj predlog u plenarnom zasedanju je bio da i ova vlada koristi isti taj metod, da se mesečni prihod koristi kao minimalac od 20.000, i to da bude rešenje. Mislim da gospodin Dinkić, koliko god… (Predsedavajuća: Gospodine Milisavljeviću, molim vas, javili ste se za povredu Poslovnika. Obrazložite povredu Poslovnika nemojte koristiti to vreme za repliku.) Da li mogu da koristim vreme moje poslaničke grupe, da nastavim i završim? (Predsedavajuća: Možete kada dođete na red. Pošto ste se javili za povredu Poslovnika, sačekajte da drugi govornici govore.) Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, pravo na repliku. Izvolite.
Kratko da pojasnim, možda nije bilo jasno. Dakle, više od 5.000 radnika je tužilo svoje preduzeće zato što nisu primali plate u periodu više od 10 godina. Sud u Strazburu je po određenim presudama reagovao i naložio da se te izvršne presude zaista izvrše. Vlada Republike Srbije je aprila meseca donela uredbu, kojom se predviđa da se evidentiraju svi radnici koji su podneli tužbe i imaju izvršne presude pred sudovima. Ta uredba je produžena septembra meseca ove godine i traje do kraja ove godine. Kako u budžetu za narednu godinu nisu predviđena sredstva ni po kom osnovu za isplatu ovih zaostalih zarada, intervencija amandmanom je bila baš u tom pravcu, obzirom da trajanje uredbe se završava do kraja godine, da se obezbede ili predvide sredstva za isplatu ovih zaostalih zarada. Dakle, nisu radnici iz Niša ništa manje vredni, ništa manje važni od svih drugih. Vlada Republike Srbije je u prethodnom periodu više puta intervenisala u Kragujevcu, Vranju, Boru, za pomoć mnogim zaposlenima u firmama koje su loše poslovale, koje nisu imale para da isplate plate. Ne vidim ni jedan jedini razlog zbog čega ne bi intervenisala i u ovom slučaju. Na ovaj način se obezbeđuje ravnopravnost svih građana Niša. Nisu građani Niša manje važni, niti radnici iz Niša manje važni od nekih drugih. Mislim da bi ovo bilo zaista korektno i pošteno. Na kraju krajeva, zašto se i donela uredba zaostalih zarada, ako se neće sprovesti naredne godine. Osnovni način da se sprovede, jeste da se u budžetu predvide sredstva za to i mislim da je krajnje svrsishodno da se ovaj amandman usvoji, a naravno, pozivam i ministra Dinkića da nešto o ovome kaže. Mislim da je tema zaista važna, naročito sa aspekta o kome je gospodin Milisavljević pričao, da nekoliko hiljada radnika Niša će u ponedeljak blokirati Gradsku kuću i neće dozvoliti da se dalje nastavi, ukoliko ne dođe do sastanka sa ministrom i sa nadležnima u Vladi.
Hvala. Reč ima Nada Kolundžija, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, pozivam se na član 27. i vašu obavezu da vodite računa o tome na koji način vodite ovu skupštinu, na član 103. koji vam jasno kaže pod kojim uslovima, ukoliko narodni poslanik traži povredu Poslovnika i navede adekvatan član koji je povređen, obrazloži zašto je povređen član, nemate pravo da mu oduzmete reč na osnovu vaše pretpostavke šta bi on mogao da kaže. Dakle, ja vas molim da u vašem očajničkom naporu da se dodvorite Vladi Republike Srbije i da im budete po volji, ne vređate dostojanstvo Narodne skupštine. Dakle, narodni poslanik se javio, pozvao se na član, obrazložio gde je nastala povreda Poslovnika. Jedino što ste mogli da uradite, jeste da objasnite narodnom poslaniku da li je povreda po vašoj proceni učinjena ili nije učinjena, ali niste imali nikakvo pravo da mu oduzimate reč. Dakle, vaše ponašanje je zaista nedopustivo, kao što se desili i juče. Juče ste najgrublji mogući način povredili Poslovnik, takođe oduzimajući reč narodnom poslaniku na sednici gde se postavljaju pitanja Vladi. Zato je Vlada tu, da bi joj narodni poslanici postavili pitanje, a vi niste tu da bi ste procenjivali da li je to pitanje neprijatno ili nije neprijatno za ministra i na taj način oduzimali reč. Molim vas, vodite računa o dostojanstvu ovog doma.
Zahvaljujem gospođo Kolundžija. Podsetiću vas na član 103. stav 4, koji govori – narodni poslanik je dužan da navede koji je član ovog poslovnika povređen postupanjem predsednika Narodne skupštine i da obrazloži u čemu se sastoji ta povreda, s tim što može govoriti najduže do dva minuta. Dakle, gospodin nije obrazlagao povredu Poslovnika na koju se pozvao, nego je replicirao prethodnom govorniku. Zbog toga sam ga zamolila, a imajući u vidu član 27. Poslovnika, da treba da se stara o redu u Narodnoj skupštini i da se poštuje Poslovnik, ja sam se tako i rukovodila. Izvolite gospođo Kolundžija.
Naravno da nisam zadovoljna vašim odgovorom.
Po kom osnovu ste se javili?
Imam pravo da kažem da nisam zadovoljna vašim odgovorom i da tražim da li se u danu za glasanje izjašnjavamo o tome ili ne? Molim vas, naučite Poslovnik.
U danu za glasanje će se izjasniti Skupština o povredi Poslovnika.
Vi imate pravo da opomenete narodnog poslovnika jednom, drugi put, ali ne i to da mu oduzmete reč.
Hvala na instrukcijama. Idemo dalje. Reč ima Janko Veselinović. Izvolite.
Javljam se po amandmanu. Nadovezujući se na ovo što su rekli moji prethodnici, hteo bih da iznesem nekoliko činjenica koje svakako nisu nevažne. Prethodna Vlada je u teškoj ekonomskoj situaciji vodila brigu o svakom radnom mestu i vodila je računa o radnicima, koliko je to u teškoj ekonomskoj situaciji bilo. Kada je u pitanju zaduživanje i ovo o čemu je prethodnik govorio, po svemu sudeći i kada je u pitanju odnos prema radnicima, ova vlada neće imati, po svemu sudeći nikakvu politiku zapošljavanja, ni socijalnu politiku, i koristiće pokrivalice tipa presretanja, tipa prisluškivanja, itd, da bi zadovoljila javnost, a neće se baviti osnovnim životnim problemima. Ova vlada, kada je u pitanju zaduživanje, shvatili smo da se u jednoj sekundi zadužuje 139 evra. Samo za pola sata koliko sedi ovde, ministar Dinkić se zadužio za 25.020 evra, tako da toliko o zaduživanju o toliko o brizi o radnicima, a primer Niša dovoljno govori. Hvala.
Gospođo Kolundžija, da li ste se javili ili slučajno?
Ne, izvinite.
Dobro. Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 7. i razdele 16, 19, 20, 23. i 24. amandman je podnela Skupština AP Vojvodine. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Radoman. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, obraćam se u ime Skupštine Vojvodine. Pred vama je treći amandman Skupštine AP Vojvodine, na Predlog zakona o budžetu Republike za 2013. godinu. Ovim amandmanima se želi postići Ustavom zagarantovana prava i obaveze budžeta Republike Srbije, isto tako i budžeta AP Vojvodine. Amandmanom se nastoji izmeniti član 7. Predloga zakona. on je posledica predloženog amandmana na član 6. zakona, kojim se traži izmena strukture prihoda budžeta AP Vojvodine za 2013. godinu. Istim se traži postizanje kvalitetne strukture prihoda budžeta Vojvodine. To se može postići zamenom transfernih sredstava koja se finansiraju nadležnosti republičkom budžetu Vojvodine, koja se odnose na srednje obrazovanje, osnovno obrazovanje, te namenski i nenamenski transferi opštinama. Amandmanom se ova sredstva nastoje zameniti sa delom sredstava koja potiču od akciza ubranih na teritoriji Vojvodine. Cilj ovih amandmana je zaštita ustavnih prava dva miliona građana Vojvodine, a samim tim i cele Srbije, odnosno poštovanje ustavne odredbe člana 184. da se 3/7 budžeta AP Vojvodine mora koristiti za finansiranje kapitalnih investicija na teritoriji Vojvodine. Stoga se ovim amandmanom predlaže izmena člana 7. zakona tako što će se smanjiti pojedini rashodi i izdaci u ukupnom iznosu od 32 milijarde dinara. Smanjenje rashoda od 32 milijarde dinara, koliko se predlaže ovim amandmanom predstavlja 2,16% projektovanih rashoda i izdataka u budžetu Republike, odnosno 66% prihoda budžeta pokrajine. Na kraju, očekujemo da ova Skupština prihvati amandmane Skupštine AP Vojvodine, koji su zasnovani na Ustavu i na taj način omogući skupštini AP Vojvodine da budžet za 2013. godinu donese na bazi Ustava i zakona.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Poslanik Rističević vam je juče dobro objasnio zašto akcize ne mogu da se koriste kao sredstvo finansiranja pokrajinskog budžeta. Iz prostog razloga zato što mesto proizvodnje i mesto potrošnje se ne nalaze na istom mestu. Nemam razloga da ponavljam šta sam govorio juče, šta je gospodin Rističević govorio, ali mislim da posle onakvog objašnjenja svako dalje insistiranje da se akcize uvrste kao pokrajinski prihod su bespredmetne.
Hvala. Reč ima gospodin Radoman.
Zaista je interesantno pozivanje na tako stručno mišljenje. Rekao sam vam da je sasvim moguće i nema nikakve smetnje da se to uradi.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Moram reći da je on mnogo stručniji od predlagača amandmana, s obzirom da to što je gospodin Rističević juče govorio je u skladu sa evropskom praksom daleko više od ovoga što ste vi predložili, a zalažete se za evropsku Vojvodinu. Šta to znači? Nemoguće je prihod od akcize deliti teritorijalno. Rafinerija postoji samo na teritoriji AP Vojvodine, jedna u Pančevu, druga u Novom Sadu, a svi građani Srbije voze automobile, troše benzin. Bez obzira gde je on proizveden akciza ne može da se plati samo na teritoriji Vojvodine, s obzirom da ga troše svi građani Srbije. Isto važi za cigarete koje se proizvode u fabrikama u Vojvodini, puše ih svi građani Srbije i bilo kakva precizna podela tih akciza je prosto nemoguća. Možda govorim malo konzervativnijim jezikom od gospodina Rističevića, ali gospodin Rističević je narodnim jezikom objasnio to mnogo bolje, zašto su razlozi zašto nijedna zemlja ne deli porez na potrošnju po teritorijalnom principu, već to predstavlja prihod centralne države u svim državama.
Hvala. Reč ima gospodin Radoman, po replici. Izvolite.
Moram primetiti da i transferi koji se dodeljuju Vojvodini, a vezano za osnovno i srednje obrazovanje, transferi opštinama isto tako potiču iz ovih izvora. Kada su u pitanju transferi onda je to moguće raditi, a kada je u pitanju nešto drugo onda to nije moguće. Zaista ne vidim nijedan razlog da nije moguće ova sredstva usmeriti u budžet Vojvodine.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Sada brkate lončiće. Transferi su rashodi, a akcize su prihodi. Govorite o dve potpuno različite stvari.
Hvala. Reč ima gospodin Radoman.
Akcize jesu prihodi. Mi kažemo da te prihode zaista usmerimo, ne samo u budžet Republike nego i u budžet pokrajine.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Kao čovek koji živi u Vojvodini, kao neko ko se zalagao za autonomiju Vojvodine još 1990. godine, dakle, kada je to bilo veoma opasno, neko ko je ugradio u program svoje stranke autonomiju Vojvodine, verujem da sam dovoljno kvalifikovan da pokušam da nešto objasnim i da napravim razliku između autonomije i države. Bojim se da se ovde ne radi o autonomiji, nego neko priča o čorbi a meso vadi. Dakle, neko kada kaže autonomija on misli na državu. Govoriću o nadležnostima AP Vojvodine. Vidim da se ovi iz bivšeg režima smeškaju. I treba da se smeškaju. Oni su uveliko devedesetih godina bili protiv autonomije Vojvodine. Imali smo muke da ih nagovorimo da prihvate tu ideju o autonomiji, a danas se smeškaju i najveći su zaštitnici autonomije Vojvodine. Mislim da nije bilo nagle smrti gospodina Đukića, koji je bio prethodni ministar finansija, odnosno prethodni sekretar finansija u Vladi AP Vojvodine, da bi mu lakše objasnili šta su prihodi a šta su rashodi. Ono čime sam zgranut kao čovek koji živi u Vojvodini koja je poljoprivredni region, su subvencije. Dakle, amandmanima i ovim amandmanom i amandmanom na član 1. Skupštine AP Vojvodine se vidi da su bitno smanjene subvencije za poljoprivredu. Ovim amandmanom traže da se u Upravi za agrarna plaćanja subvencije smanje sa 26 milijardi na 23 milijarde. Oni traže da se smanje za tri milijarde subvencije u poljoprivredi, u agrarnim plaćanjima, a ukupno u budžetu Srbije da se ona smanje za 12 milijardi. Od tih 12 milijardi verujem da najmanje devet milijardi pripada poljoprivrednicima Vojvodine. O čemu se ovde radi? Da li oni traže pare isključivo za Vladu Vojvodine ili traže novac za poljoprivrednike u Vojvodini? Da obrnem pitanje, da li je bolje da ovaj novac dobiju poljoprivrednici na teritoriji Vojvodine ili da je novac koji oni traže da se smanje subvencije, da taj novac dobije Vlada Vojvodine koji ga svakako neće usmeriti zemljoradnicima. Drugo, subvencije u privredi, koje takođe delom dolaze u Vojvodinu, tražili su da se sa 18 milijardi smanje na četiri. bili su dušebrižnici, govorili su radnicima, govorili su kako nemaju šta da jedu kako nemaju decu da ogreju itd., a sa druge strane su tražili da se smanje subvencije u privredi. Dakle, da određeni broj radnika samim tim ostane bez posla, da ne mogu da obuju, obuku svoju decu, nahrane i da ne mogu da ih ogreju. Sa druge strane, braća po znoju, braća po žuljevima, seljaci od kojih se traži da se odreknu, zbog Pajtića, dela subvencija, da to prebacimo na Vladu Vojvodine i da onda oni to troše po nekom svom partijskom principu. To sam rekao i juče i ja to ne mogu da prihvatim. Mogu da prihvatim da su došli lepo i razgovarali sa poslanicima sa teritorije Vojvodine. To im nije palo na pamet. U tom slučaju bih podržao sve amandmane Vojvodine koji su u korist svih Vojvođana. Očigledno da oni predlažu amandmane samo one koji su u korist Vlade Vojvodine i jedne partije koja tamo drži vlast, koja pomoću tog novca i izbornog sistema želi još jednom da samoobnovi vlast. To neće da može. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici,gospodine ministre, bez obzira na to što ste juče nekoliko puta u toku svog izlaganja rekli – jao, koliko vremena narodni poslanika, zemlje Srbije itd. koristimo na ovu Vojvodinu, mi ćemo nastaviti danas. Nekoliko poslanika uglavnom iz opozicije je juče uporno ponavljalo da samo tražimo da se poštuje Ustav Republike Srbije. Vi ste zapamtili jednu jedinu diskusiju predstavnika vladajuće većine, na koju su se svi vaši poslanici iz vladajuće većine smejali. To je žalosno. Zbog toga ćemo, ako moramo, ponovo sve ponoviti, a za razliku od vas, koji ste ne znam kako mogli, na osnovu kog poslovnika, da vodite taj dijalog, da kažemo da je sada na dnevnom redu i trenutno raspravljamo o trećem amandmanu Skupštine AP Vojvodine. Mi razlikujemo prihode od rashoda, a vi ste pričali samo o akcizama. U ovom amandmanu se ne pominju akcize. Akcize su se pominjale u drugom amandmanu. Naravno da bi idealno bilo kada bi sva tri amandmana u paketu, jer jedino je to smisleno, prihvatili, ali ste odbili sva tri, pa sada bar obrazložite ovaj treći. Ovde se spominje, odnosno predlaže smanjenje izdataka za 32 milijarde. Jednostavno, ovaj amandman je tehnički. Nismo hteli o njemu da pričamo, ali je neophodan zbog prvog i drugog amandmana. U prvom amandmanu se spominje smanjenje i prihoda i rashoda, a u drugom se spominju ti prihodi, odnosno drugi amandman je osnovni. On zapravo koristi za poštovanje Ustava, da bi se nekako obezbedilo tih ustavom zagarantovanih 7% republičkog budžeta, da to bude obim pokrajinskog budžeta. S druge strane, probajte da nam argumentovano odgovorite i da nas saslušate i da nas zaista shvatite ozbiljno, a ne da se pozivate na diskusiju na koju su se svi smejali. Mislim da niko sem vas to nije shvatio kao stručno objašnjenje. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
S velikom pažnjom sam vas slušao čitav dan i odgovarao na predloge koji, po mišljenju Vlade, nisu ekonomski utemeljeni. Ponoviću to još jednom. Predložili ste da se trideset i nešto milijardi dinara prebaci od akciza Vojvodini, bez obzira što taj prihod uopšte ne mora da se ostvaruje na teritoriji Vojvodine, jer sam vam objasnio više puta da porez na potrošnju ne može da se deli po teritoriji, bez obzira što sam objasnio da Vojvodina dobija 15 milijardi dinara više, nego što je prethodna Vlada odobrila u budžetu za 2012. godinu, bez obzira što sam objasnio da smo koristili potpuno istu metodologiju koja se desetak godina unazad koristi za obračun transfera kod osnovnog, srednjeg i višeg obrazovanja, da se ništa nije promenilo u toj metodologiji, da po toj metodologiji Vojvodina dobija 15 milijardi više, da bez obzira što se metodologija nije promenila, vi sada želite da se žalite Ustavnom sudu, da to nije činio ni bivši SVM, ni bivši Pajtić, da to čini sadašnji SVM, sadašnji Pajtić, da je vaš predsednik, koga ste pominjali prošli put s ove govornice, plastično objasnio kako je Vojvodina ugrožena, isto kao što je plastično pre nekoliko meseci objasnio kako su navodno pokradeni izbori u Subotici, pa onda zaćutao i o tome ništa više danas ne govori. Tako je plastično objašnjavao i ovu izmišljenu dramu očito, koja vama služi za političku platformu. Ako je vama politička platforma veštačka drama, to je vaše pravo, ali kada zastupam interese Vlade, moram da kažem da potpuno ista metodologija koja daje 15 milijardi dinara više Vojvodini poštuje u potpunosti Ustav, jer 8,7 umesto zagarantovanih 7% prihoda se daje Vojvodini. Naravno da odbijamo amandman kojim vaša stranka i kojim stranke opozicije traže da se uskrate poljoprivrednici, da se smanje subvencije za privredu, da se smanje izdaci za saobraćaj da bi se prihodi od akciza mogli prebaciti pokrajinskoj administraciji, da pokrajinska administracija može slobodno dalje da gomila gubitke u Fondu za kapitalna ulaganja, da dalje pravi gubitke, kao što ih je uradila u prethodnih nekoliko godina. Napravljeno je 300 miliona evra u Razvojnoj banci Vojvodine. Da li zbog toga tražite da srpskim poljoprivrednicima damo pare administraciji, koja će ih onda trošiti? Ne može. Rekao sam ne, zato što je to ekonomski pogrešno, pravno nepotrebno i od toga Vlada neće odustati.
Hvala. Ministre, molim vas da se u buduće vi pridržavate vremena od dva minuta, da bismo što više govornika uključili u diskusiju. Reč ima narodni poslanik Elvira Kovač, replika.
Za razliku od vas, gospodine ministre, pridržavam se ovog Poslovnika. Njegov član 106. stav 2. kaže da govornik treba da priča o temi dnevnog reda. Vi nas optužujete dva dana da se bavimo politikanstvom, a ne ciframa. Pričala sam isključivo o ciframa, ali pošto sam shvatila u proteklih nekoliko nedelja da se vaša matematika i naša matematika razlikuju. Konstantno spominjete 15 milijardi, po nama je neka matematika 57. Vi spominjete 70,5. Pokušala sam sinoć da nađem razliku između naših brojki i shvatila sam da ste vi zapravo uračunali i oko 15 milijardi fiktivnih para za auto-put. Neverovatno je da će sledeće godine doći do njegove realizacije. Zaista ne želim da odgovaram na to da bivši SVM. SVM je jedna od retkih stranaka koja zaista ima kontinuitet u svom radu. Što se tiče Fonda za kapitalna ulaganja, on ima ogromna dugovanja zahvaljujući prethodnoj Vladi u kojoj ste vi, gospodine Dinkiću, učestvovali. Bez obzira što sada pričate kao da nemate nikakvih dodirnih tačaka sa tom nekom bivšom vlašću, bivšim režimom, kako vi to volite da kažete, ali vi ste učestvovali. Ta centralna vlast najbolje znate koliko duguje Fondu za kapitalna ulaganja i zašto taj fond zapravo ima dugove. Zato što jednostavno nije dobijao sredstva koja su nekada na papiru bila obezbeđena. Zaista vas molim da stavimo sa strane to ko je iz koje stranke. Nisam vam spominjala juče da, možete da pogledate stenografske beleške, ja lično i SVM vama, nikome nije pretio žalbama. To su možda spominjali neki drugi poslanici. Molim vas, nemojte nas da mešate. Zaista vas poštujem, jer ste tu sa nama i učestvujete u raspravi, ali nemojte se vi baviti politikanstvom.
Pošto je bila puna lista govornika, da ne bi došlo do nesporazuma, pročitaću redosled, da biste mogli dalje da se prijavljujete. Za reč se prvo javio gospodin Radoman, posle toga reč ima Aleksandra Jerkov, Janko Veselinović, Marijan Rističević, Bojan Đurić, pa Vladimir Ilić. Reč ima gospodin Radoman.
Već nekoliko puta sam intervenisao i ponoviću koliko bude puta trebalo da budžet pokrajine neće biti ovih 70,5 ili 75 milijardi, kako već kažete, nego znatno manji. Moguće je da će biti nekih realizacija projekata na teritoriji Vojvodine, da će se sredstva utrošiti možda na teritoriji Vojvodine, ali ta sredstva neće ući u budžet pokrajine. To moramo znati. Ovog puta govorim o budžetu pokrajine zato što ću to ponavljati koliko treba puta. Što se tiče toga gde smo intervenisali, za koje rashode smo rekli da treba smanjiti, pa kada se govori o budžetu koji je došao na brzinu, obzirom da je i sama Vlada dva ili tri puta donela set amandmana, teško je bilo odlučiti. Odlučili smo se za one tzv. diskrecione rashode u visini od 100 milijardi, kojima do kraja utvrđena namena, odnosno nisu utvrđeni korisnici. O tome će odlučivati Vlada Republike Srbije. Odlučivaće svojim uredbama, programima i drugim podzakonskim aktima. Mislim da je moguće i bolji i način naći, ali mi smo ovako predložili. Verujte, ta sredstva koja dođu u budžet pokrajine, biće sigurno dobro iskorišćena.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov.
Gospođo potpredsednice, evo opet ista rasprava, kao i juče, kao i pre nekoliko dana. Juče su za ministra amandmani bili besmisleni, a danas bespredmetni, a predlagač nekompetentan. Rizikujući da opet ministru budemo dosadni, kao juče, što je u jednom momentu tvrdio, evo, predložili smo kao poslanička grupa veoma sličan amandman kao ovaj o kojem sada razgovaramo i koji je predložila Vlada. Mi pristajemo da učinimo ispravku amandmana. To ne moraju biti prihodi od akciza, samo recite gde u budžetu mogu da se nađu sredstva od 32 milijarde dinara, koliko AP nedostaje da bi njen budžet iznosio 7% budžeta Republike Srbije. Učinićemo ispravku amandmana. Verujem da bi Odbor za finansije mogao da da novi amandman. Vlada kao predlagača postoji da se nađe način. Ukoliko smatrate da akcize ne mogu akcize, recite šta može, kako može, samo da se nađe način da Vojvodina dobije ona sredstva kojajoj pripadaju. To što vi računate u budžet AP Vojvodine, sredstva koja nisu u budžetu AP Vojvodine me podseća na to kada je vaša potpredsednica stranke dva puta računala autoput u Vojvodini. To nije nova praksa G 17, to nije nova praksa URS i to nije nova praksa vas i vaših saradnika. Imali smo prilike to da vidimo. Vi kažete – to je politička platforma. Bolje je da nečija politička platforma bude borba za prava građana Vojvodine, nego hiljadu evra besplatnih akcija ili da to bude pravljenje novog JAT 2012. godine, a to što neko ne govori o krađi glasova, sećam se još nekih koji su donosili džakove sa tobož ukradenim glasačkim listićima, pa vam to nije smetalo da ih podržite za najviše državne funkcije. Pošto govorite o tome da su dugovanja Fonda za kapitalna ulaganja i problem u "Razvojnoj banci Vojvodine" nastali u prethodnih nekoliko godina, porazgovarajte sa pokrajinskim odborom svoje stranke. Vrlo aktivno su učestvovali u toj Vladi Vojvodine, vrlo aktivno je podržavali i da su prešli cenzus u pokrajini, verujem da biste i danas u takvoj vladi učestvovali, a to je verovatno bio bivši G 17 plus. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Svakako da je zabrinjavajuće što mi treći dan govorimo o budžetu, o temi poštovanja Ustava i neustavnost i budžeta, prethodnog Zakona o budžetskom sistemu. To jeste nešto što zabrinjava. Ne govorimo o realnim problemima koje ovaj budžet nosi sa sobom, a to je da su prihodovana i rashodovana strana nerealne, da je na to ukazao i MMF i Fiskalni savet, da je MMF praktično, njihova misija otišla, rekao bih, na neki način pobegla, kao što se ministar juče izrazio, jer neki osnovni principi na kojima počiva budžetski sistem i racionalno trošenje novaca nisu ispoštovani. Oni će se vratiti kada ozelene grane, na proleće. To će biti kasno, jer kreditna sredstva koja oni imaju su jeftinija od bilo kojih kreditnih sredstava kojima ćete moći da se zadužite na svetskom tržištu. Ono što je svakako bitno, kada je u pitanju uskraćivanje ustavnih prava AP Vojvodine, o čemu je juče gospodin Dinkić govorio, jeste činjenica da je on prihvatajući amandman DSS obezbedio jednu sankciju za AP Vojvodinu, koja je, rekao bih, neviđena i o njoj sam juče govorio, neću je pominjati. Međutim, moram da kažem da je slična situacija sa stanjem banaka i sa pojedinim intervencijama u bankarskom sektoru bila recimo i 2002. godine. U to vreme morale su da se spašavaju i da se pomognu banke u Srbiji. One su sticajem okolnosti bile većinom sa sedištem u Beogradu i tada su uložena ogromna sredstva, u pitanju su bile milijarde evra, za saniranje tih banaka. U to vreme nije se postavljalo pitanje iz kojih sredstava idu ti novci za saniranje banaka. Dakle, učestvovali su i građani sa područja AP Vojvodine. Kada su te banke sanirane, onda su prodate neke druge banke sa sedištem u Vojvodini, koje su bile najsolventnije u celom periodu. Ta sredstva su otišla gde? U budžet Republike Srbije. Nije se tada postavljalo pitanje da je potrebna neka garancija niti su se građani Vojvodine bunili za to. Vi ste uneli tu tematiku u ovu Skupštinu. Podelili ste građane na građane Vojvodine i građane Srbije. Ne radi se ovde o tome. Radi se o tome da uskraćujete osnovna ustavna prava, da koristite, rekao bih, fingirane cifre, govoreći da poštujete Ustav i da dajete više para, što nije tačno. Više puta ste to čuli i od predstavnika pokrajinske administracije i od predstavnika poslaničkih grupa koje su pročitale zakon i koje su pokušale da uporede brojke koje su ponekad bile neuporedive, iz razloga što ste amandmanima do današnjeg dana praktično unosili nove klauzule u taj budžet. Neću se više javljati po pitanju uskraćivanja ustavnog prava, po pitanju neravnopravnosti, po pitanju unošenja političkih tenzija. Vi ste ih uneli. Dakle, ne onaj ko traži svoja prava, nego onaj ko mu usporava ta prava, taj stvara i političke tenzije. Smatram da bi bilo dobro da ste prihvatili ove amandmane, da prihvatite zakon o izmenama Zakona o budžetskom sistemu, koji je predložila AP Vojvodina i da sednete da razgovarate kako bi se ovo prenelo na jedan teren koji odgovara sadašnjoj ekonomskoj i političkoj situaciji u Srbiji, a ne da stvarate nove tenzije. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ovo vaše obraćanje je najbolji dokaz nekompetentnosti. Molim vas da se što češće javljate za reč. To što ste vi izneli pokazuje da vi ne znate čak ni u kojoj zemlji živite. Godine 2002, koje milijarde evra su uložene u sanaciju bankarskog sistema? Da li ste vi iz Srbije? To se možda desilo u Češkoj, Poljskoj, Mađarskoj. Mi smo jedina zemlja, po tome smo poznati ...
Ministre Dinkiću, molim vas, nemojte direktno da se obraćate narodnom poslaniku.
Pričam o govoru, ne pričam o čoveku. Znači, mi smo jedina zemlja koja nije dinara dala za rehabilitaciju propalih državnih banaka, već smo imali samo troškove likvidacije od nekih 100 miliona nemačkih maraka tada. Da smo tada morali da saniramo banke, trebalo je da uložimo tadašnjih četiri milijarde evra, 30% tadašnjeg BDP. Ta situacija o kojoj pričate u minutima se nije desila u Srbiji. Ako na takvim egzaktnim podacima bazirate vaše amandmane, to sve govori. Uživam u vašim diskusijama. One su najbolji dokaz nekompetentnosti vaših amandmana.
Gospodin Radoslav Milovanović, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, vi ste, predsedavajuća, povredili član 116. Poslovnika u kome se kaže – odredbe ovog Poslovnika o redu na sednici Narodne skupštine primenjuju se i na druge učesnike na sednici Narodne skupštine. Vezano za član 112. – ako predsednik Narodne skupštine redovnim merama ne može da održi red na sednici, odrediće pauzu dok se ne uspostavi red. Ministar je ovde više puta izvređao narodne poslanike. Ko je kompetentan, ko nije, ko je stručan, a ko nije, treba da odgovore neke druge držane ustanove, fakulteti ili druge obrazovne institucije, a ne ministar. Ovo me podseća na vreme Luja XIV – l'etat c'est moi, država, to sam ja. Neće, ne može, biće kako ja kažem. Hvala.
Gospodine Milovanoviću, ne znam kako ste zaključili da ne postoji red u sali Narodne skupštine. Ovde se vodi jedna konstruktivna diskusija. Ako ste primetili, opomenula sam gospodina Dinkića u trenutku kada se direktno obratio narodnom poslaniku. Nemate pravo na repliku. Ukoliko želite neki drugi član Poslovnika, daću vam reč, ili ukoliko želite da se u danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika? (Radoslav Milovanović, s mesta: Da.) Dobro. U danu za glasanje ćemo se izjasniti o povredi Poslovnika. Gospodin Veselinović, replika.
Zaista ne želim da podižem ton, jer i ja zaista volim kada se ministar Dinkić javlja za reč, jer njegove reči najbolje govore i najbolje će to oceniti birači. On se do sada, naravno, služio svim i svačim, najčešće govoreći neistinu, koju je i danas izrekao i neću da polemišem sa njegovim stavovima. Možda se nisam dobro izrazio, nisam hteo da kažem - 2002. godine, nego od 2002. godine. Na kraju, vi ste bili u svim vladama od 2000. godine, tako da se na vas odnose svi mogući periodi od uvođenja višeparlamentarnog sistema u Srbiji, jer ste uvek bili ministar. Činjenica je da su trošena sredstva za sanaciju banaka. Nije istina da nisu trošena, trošena su ogromna sredstva, trošena su u razne banke. Vi znate kako ste organizovali i Nacionalnu štedionicu i druge banke, to je sve rađeno u vašoj režiji. Na kraju krajeva, sva obećanja koja ste dali, niste ispunili – ni 1.000 evra od akcija, ni zapošljavanje, ni druga obećanja, tako da vaša dela i reči govore o vašim uspesima koje ste do sada imali.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Nikada do pre par godina nije ni dinar potrošen u Srbiji za sanaciju banaka, odnosno od 2000. godine naovamo. To vam odgovorno tvrdim. Proverite statistike i vidite. Prvi put je intervencija rađena u slučaju "Nove Agrobanke", "Razvojne banke Vojvodine", "Privredne banke Beograd" kroz emisiju obveznica. Pre toga, ni dinar nije potrošen sve do ovog perioda, do pre par godina. Te sanacije banaka jednostavno nisu postojale. Kada govorite, kritikujte, ali govorite istinu.
Hvala. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Hvala. Za razliku od nekih kolega, bio sam strpljiv. Dame i gospodo narodni poslanici, nisam dobio odgovor još uvek – da li je tačno da su amandmanima Skupštine AP Vojvodine, Vlada Vojvodine i Skupština Vojvodine i funkcioneri AP Vojvodine tražili da se subvencije u poljoprivredi smanje za 30%, odnosno za 12 milijardi dinara. To je u prevodu oko 110 miliona evra, prevedeno na raspodelu tih sredstava, kako je bilo do sada, na vojvođanske zemljoradnike, da ih tako nazovem, otpalo bi 10 milijardi. Da se ministar ne bi trudio oko cifara, u amandmanu broj jedan za subvenciju poljoprivredi je AP Vojvodina tražila da se umesto 41 milijarde smanji iznos subvencija na 29 milijardi. U privredi su tražili da se sa 18 milijardi smanji na četiri milijarde. Ovaj amandman ovde razrađuje detalje kako da se te subvencije skinu, znači, iz Službe za agrarna plaćanja i drugih delova u Ministarstvu poljoprivrede, tražili su da zemljoradnici, poljoprivrednici u Srbiji dobiju 12 milijardi manje, a samim tim poljoprivrednici u Vojvodini bi dobili 10 milijardi manje. Sledeće što želim da kažem je da nije bilo primereno reći da je moje obrazlaganje amandmana bilo smešno. Na dosta humorističan način sam pokušao da razjasnim amandman koji je bio smešan. Nije bilo smešno moje izlaganje, smešan je bio amandman, jer se nije moglo utvrditi ukoliko bi ga usvojili, ukoliko bi ga Skupština Srbije usvojila, nije bilo predviđeno na koji način bi mi iskontrolisali deo prihoda od akciza koji je ostvaren na teritoriji AP Vojvodine. Zato sam to pitao – da li se to ostvaruje kontrolom proizvodnje, da li se to ostvaruje kontrolom prodaje i da li se to ostvaruje kontrolom konzumiranja, odnosno pušenjem? Nisam kriv što je neko predložio amandman, maltene, da neko ide po Vojvodini i da broji pikavce, da bi utvrdili koliko je ubrano akciza. Znači, može biti da sam ja na dosta humorističan način obrazlagao jedan amandman koji je, najblaže rečeno, bio nesprovodiv, neko bi, s obzirom da su rekli da je moje obrazlaganje bilo smešno, neko bi rekao – i smešan. Takođe, kao čovek koji živi u Vojvodini i koji se zalagao za AP Vojvodinu i kada ovi svi dušebrižnici to nisu radili, tu ne uključujem LSV, njihov stav i njihovprogram je bio odavno poznat, možda je čak i nešto više od autonomije, to je njihov problem, svi ovi drugi su 90-ih godina, na određen način, imali sasvim drugačije programe što se tiče Vojvodine. Kao čovek koji živi u Vojvodini, tvrdim da ovaj budžet i sve ovo što radimo danima nije protiv građana i građanki Vojvodine. Jednostavno, mislim da ovde neko misli da pare koje do Vojvođana ne dolaze kroz rukovodstvo AP Vojvodine i stranke koju oni predstavljaju, ukoliko taj novac do građana ne dolazi na takav način, onda to nisu pare, iako su namenjene za građane i građanke Vojvodine. Ovde je jedna stranka bivšeg režima, koja se sad ustrojila kao konfederalna, od države su napravili partiju, sada su partiju uredili kao konfederalnu, kako se Pajtić i Đilas dogovore, e sad bi i državu da urede tako, kako će da se dogovore Pajtić i Đilas. To naprosto neće da može i ukoliko dođe do one štete u "Razvojnoj banci Vojvodine", predlažem – a da Veljović radi svoj posao, uopšte ne bi sada ovakvu temu imali. Davno bi se mi rešili tih navodnih političkih protivnika, onih zagovornika koji sada, po cenu raspada Srbije, žele da brane neku svoju ličnu vlast u Vojvodini. Dakle, da je on radio svoj posao, ovaj problem ne bi imali. Ako budemo imali problem u "Razvojnoj banci Vojvodine", predlažem da taj problem platimo, da lepo to Pajtić plati Đilasu novcem, jer on, brate, ima milijarde i ima da nadoknadimo sve. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Kako pred ovakvim argumentima? Kada se u prethodnom izlaganju govorilo o konfederalnom uređenju partije i države, na trenutak sam se uplašio da je gospodin Rističević možda govorio o vašoj partiji, gospodine Dinkiću. Hajde da probamo da vratimo ovu diskusiju na neki normalan politički nivo. Argumentacija koju ste vi dali, koja govori o tome kako se mogu i na kom mestu ubirati prihodi i kako se mogu i na kom mestu trošiti rashodi, obesmišljava čitavu ideju države i čitavu ideju budžeta. Sve ovo o čemu raspravljamo ovde ovih dana, čitava ideja budžeta je na tome, da mi na čitavoj teritoriji Srbije, po metodologiji, po srazmeri o kojoj se ovde dogovorimo kao politički predstavnici građana Srbije, ubirate određene prihode za budžet i da ih isto tako, po našem dogovoru, po zakonima koje imamo, trošimo na čitavoj teritoriji Republike Srbije. Potpuno je besmislena argumentacija koju ste izneli kada je reč o akcizama. Onda je bilo koje trošenje iz budžeta, a sve što je trošenje iz budžeta je prihod sa neke druge strane budžeta, nedozvoljeno, nepravedno, kako ste vi govorili. To možemo na kojem god hoćete primeru da dokažemo. Neki ljudi u ovoj zemlji vole košarku, neki ne vole košarku. Neki navijaju za Partizan, neki navijaju za Crvenu zvezdu, neki navijaju za Radnički iz Kragujevca. To nije nužno vezano za deo zemlje u kome žive. Međutim, u ovoj zemlji se ubiraju prihodi ili Aerodrom Beograd radi u Beogradu, tu putuju građani cele Srbije, ostvaruje se neki prihod, neki profit, a onda vi odlučite da, na primer, javno preduzeće Aerodrom Beograd bude sponzor košarkaškog kluba Radnički iz Kragujevca, protiv čega nemam ništa protiv, ali po ovoj logici koju ste vi izneli, to je nedopušteno, nedozvoljeno, nepravedno itd. Kada odlučite da dajete subvencije za radna mesta ili dolazak investitora, vi donesete, ipak, političku odluku koja ne mora biti sporna, koja može biti i legitimna, u kojim delovima Srbije, u kom gradu u Srbiji ćete dati takvu subvenciju, odnosno pomoći investicije. Na taj način se isto vrši neka vrsta redistribucije. Sve u budžetu je redistribucija. Vi ste prikupili poreze od svih građana Srbije, od potrošnje na celoj teritoriji Srbije i onda deo tog novca uložili u neki od gradova u Srbiji, po pravilu onim u kojima vaša partija stoji dobro, ali to je u ovoj raspravi manje bitno. Sa stanovišta vaše argumentacije, svako ovo trošenje je nedozvoljeno. Kada ste odlučili prošle godine da na silu promenite Zakon o finansiranju lokalnih samouprava, takođe ste odlučili, pošto je vaša argumentacija bila da nije dobro, da nije efikasno, da nije politički opravdano da se novac daje administracijama koje će trošiti, pa kome ste dali 400 miliona evra iz budžeta prošle godine, ove godine, sledeće godine? Dali ste ih lokalnim administracijama. I tada ste znali, i sada znate da su ih one neefikasno trošile. Ne znam kako je novac trošila administracija Vojvodine, neka se time bave oni koji treba time da se bave, ali je sasvim očigledno kako su neke mnoge lokalne samouprave u Srbiji trošile novac. Ovih dana nam predlažete i neke druge propise koji, na neki način, delimično to i budžet treba da uradi, treba da saniraju probleme koje su te lokalne samouprave, opštine, napravile trošeći onaj novac koji ste im dali uzimajući od svih građana Srbije u prethodnim budžetima i trošeći onaj novac koji nisu imale, pa zbog toga sada ne mogu da servisiraju dugove koji su nastali, uglavnom, u izbornoj kampanji. Drama je uvek veštačka, nikada nije prirodna. Prirodne drame su, ne daj bože, katastrofe, stihije, poplave, gromovi. Nadam se da nas to nikada neće zadesiti.
Gospodine Đuriću, samo da vas pitam, da li da vam ovo vreme oduzmem od vremena ovlašćenog predstavnika? (Da.) Ljuban Panić, po Poslovniku.
Reklamiram povredu člana 107. Poslovnika. Vi predsedavajuća imate obavezu da se prema svima nama ophodite na jednak način ovde. U prethodnim obraćanjima poslanika pominjani su nedavno preminuli mr Jovica Đukić u negativnom kontekstu. Koriste se uvredljivi izrazi za lidere političkih partija. Vi to ne prekidate, dok poslanicima DS oduzimate reč na samom početku njihovog obraćanja. Molim vas da budete iznad onih političkih stanaka koje od ove skupštine žele da naprave rijaliti šou i da ovde uvedete jednaka pravila za sve, ili nas obavestite pa da možda pokrenemo neku humanitarnu SMS akciju, jer je ovde očigledno s obzirom na to kako se ministar smeška njemu vrlo zabavno, a ono što mi govorimo vrlo beskorisno za ono čime se on bavi. Hvala vam.
Hvala. Ne znam da li ste gospodine Paniću bili prisutni sve vreme u skupštinskoj sali, ali zaista se trudim da se prema poslanicima ponašam na isti način, kao i prema članovima Vlade koji su u sali. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić.
Poštovane kolege, pažljivo sam pratio diskusiju o budžetu RS i moj utisak, nisam planirao da se javljam, prepustio sam mojim kolegama iz Pokrajine, koji sam nakon ove diskusije stekao, i za nekog ko bi bio neupućen prosto je moglo da se zaključi da se danas raspravlja o budžetu AP Vojvodine i da je ovo zapravo skupštinska rasprava Skupštine AP Vojvodine. Šta sam hteo da kažem? Jedan deo kolega iz političkih partija očigledno ima potrebu da se ovde predstavi kao autentični predstavnik građana Vojvodine, da zastupa interese. Razumem to. Razumem i frustaciju i želju koja se pri tom javlja, ali ovde je danas neophodno da govorimo o činjenicama. Još jednom ću ponoviti te činjenice i ako smo ih čuli više puta. Budžet AP Vojvodine je veći nego prethodne godine za 15 milijardi. Računajte ga po kakvoj god hoćete metodologiji, ali je on 70,5 milijardi dinara, koje su namenjene za potrebe AP Vojvodine, šta god uzeli za osnovicu to je tih 7%. To je najmanji problem. Ovde se očigledno radi o problemu koji je daleko širi. Ovde se radi o zakasneloj pameti mnogih koji su diskutovali, kao da do juče nisu bili u vlasti u Republici, kao da nisu bili u prilici da sve to na šta se žale isprave za sve ove godine, da donesu zakon o finansiranju AP Vojvodine oko koga smo se svi složili da je neophodan i zbog ove rasprave, a i zbog budućnosti same Pokrajine. Imali smo tokom rasprave prilike da čujemo da u mnogim opštinama u Vojvodini nema vode, da su neuređene škole, a opet na drugoj strani, da se Pokrajinska Vlada hvali izvanrednim rezultatima. Sve i da su ovi amandmani prihvaćeni, evo jednostavnog pitanja za sve nas – da se sav novac koji se traži opredeli AP Vojvodini prosto ne znam šta bi oni sa njim uradili, jer zapravo ne postoje ni takve nadležnosti koje bi se ispunile tim novcem. Drugi je problem što se tokom prethodnih godina silan novac potrošio na promašene projekte, od kojih su mnogi nezavršeni do dana današnjeg, o čemu smo imali prilike da čujemo od kolega, što je ta administracija nabujala, što je taj Fond za kapitalne investicije nemilice trošio novac, što nikome nikada nije podneo izveštaj o tome pa ni ovoj skupštini. To nije samo primedba AP Vojvodini. To je primedba i republičkoj Vladi koja nije našla za shodno da nadležnosti koje je nekom poverila i kontroliše i proverava. Dakle, obaveza je višeg nivoa vlasti kada preda nadležnosti da te nadležnosti i kontroliše. Mislim da će to biti ispravljeno i u narednom periodu. Kad god je tema novac, podela novca uvek su problemi. Narod kaže kada beda uđe na vrata ljubav izađe kroz prozor. Potpuno mi je jasno da ova diskusija za koju sam očekivao da bude mnogo kvalitetnija, sveobuhvatnija, jer se ovde raspravlja o budžetu RS nama donese jedan kvalitet da probamo da ovaj budžet, za koji tvrdim da je možda najkompleksniji, najtemeljitiji budžet koji je urađen u poslednjih nekoliko godina, imajući u vidu ne samo tekst budžeta i stavke u njemu, već čitav paket pratećih zakona koji mu daju ključni kvalitet, da ta diskusija doprinese da dobijemo još bolja rešenja. Sve se svelo na to dali AP Vojvodina ima 7% ili manje ili više od toga. Mislim da je ključna stvar o kojoj treba da diskutujemo – kako ćemo taj ograničeni budžet da na najefikasniji način potrošimo, kako ćemo da kontrolišemo tokove novca. Da li danas neko u Srbiji, građani Srbije treba da se zapitaju, da traže odgovornost zašto je pet milijardi dinara iz republičke kase otišlo na sanaciju Razvojne banke Vojvodine? Da li je za to neko pitao građane Srbije? Da li neko danas shvata da i ministar finansija i ova vlada pokušava da pomogne na jedan način AP Vojvodini i ostalom delu Srbije? Ako se neko zalaže za regionalizaciju, decentralizaciju, onda su to URS. Ako je neko nešto konkretno uradio na tom polju u smislu finansiranja lokalnih samouprava onda su to URS. Sve opštine u Srbiji, uključujući i opštine na teritoriji AP Vojvodine su dobile u svojim budžetima više novca. Drugo je pitanje da li je taj novac efikasno i adekvatno potrošen. Stvorene su pretpostavke, sve lokalne samouprave u svojim budžetima već drugu čini mi se godinu, ili treću za redom imaju od 25 do 70% veće budžete. To jeste zasluga pre svega URS. Svi oni koji kažu da zbog toga nastaju problemi u budžetu greše, jer danas usvajamo budžet koji ima deficit od svega 3,6%. Moguće je kao što vidite. Čuli smo svakojake argumente, priče koje su pričane godinama u nazad i o Nacionalnoj štedionici, o hiljadu evra akcija… (Predsedavajuća: Gospodine Iliću, vratite se na temu.) Izvinjavam se. Vratiću se na temu. Hoću da kažem da ova rasprava treba da se fokusira u pravcu rasprave o budžetu RS. Mislim da je dosta bilo priče da su i građani Srbije i AP Vojvodine shvatili o čemu je ovde reč, da se zapravo jedan deo naših kolega i političkih partija želi da predstavi ovde kao autentični predstavnik građana Vojvodine, kao da drugi ne postoje. Čuli smo ovde i drugačija mišljenja i verujem da niko, ni jedne ni druge kolege koje nisam pomenuo ovde, nisu diskutovale protiv interesa niti Vojvodine niti Srbije već sa željom da se donese kvalitetan budžet. Ali, ne mogu da se složim i prihvatim zamenu teza koje smo ovde čuli da neko u ovom budžetu želi na bilo koji način da uskrati niti građane Vojvodine niti budžet Pokrajine Vojvodine. Hvala.
Hvala. Gospođo Kulundžija, Poslovnik? Samo da damo reč gospodinu Radomanu, pošto je on predlagač. Izvolite.
Danas se raspravlja o Zakonu o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu, ali isto tako taj zakon opredeljuje i budžet pokrajine. Mogu da vas razumem što ponavljate netačnu informaciju da će budžet pokrajine biti 70 milijardi. Ovde se ne radi samo o visini tog budžeta, o obimu budžeta. Radi se o kvalitetu sredstava. Govorili smo o transfernim sredstvima. da bih pokušao još jednom da objasnim šta se dešava, hajde da pretpostavimo situaciju da vi imate dug prema meni, a isto tako i prema ministru Dinkiću, tada date pare ministru Dinkiću i kažeš – transferiši ih Zoranu i onda kažete da ste sve dugove izmirili. To nije tačno. Samo ste prema meni izmirili dug, a on će ostati bez para. Doduše, to baš nije tačno, ali u ovom primeru jeste. Šta bi se desilo kada bi dobili ova sredstva? Sigurno da bi znali kako da ih upotrebimo. Sigurno da u tom slučaju ne bi bilo toliko sela bez vodovoda, bez kanalizacije i bez drugih osnovnih uslova za život. Sigurno da se tada Vojvodina ne bi našla u Uredbi ove Vlade kao nedovoljno razvijeno područje. Verujte da bi građani Vojvodine putem skupštine, putem budžeta mogli i znali vrlo korisno da upotrebe ta sredstva na dobrobit svih građana Vojvodine, koji jesu deo građana Srbije.
Hvala. Reč ima gospodin Ilić, replika. Izvolite.
Sve je to sjajno što ste rekli, ali ono što smo svi primetili ovde jeste zašto to niste pričali u prethodne četiri godine. Ko je branio prethodnoj Vladi da donese zakon o finansiranju. Čuli ste ovde da se budžet AP Vojvodine i budžet Republike Srbije rade po potpuno istoj metodologiji već 10 godina. Ovakve komentare i ovakve primedbe nismo imali prilike da čujemo. Kakva je to zakasnela pamet? Šta se to promenilo? To je ključni problem. Vaši zahtevi su potpuno legitimni i ja bih tražio više novca za svoj Požarevac i svako ovde bi vukao za svoj kraj i to nije problem. Problem je odakle ta zakasnela pamet. Zašto to niste pričali svih ovih godina unazad? Nismo imali prilike to da čujemo sa izuzetkom par političkih stranaka koje su i tada komentarisale metodologiju vezanu za budžet Vojvodine. Vi to niste radili, ni vi lično, niti vaša politička partija.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, očigledno je da su amandmani AP Vojvodine ovde iskorišćeni od predstavnika Vlade za političku antagonizaciju između Republike i Vojvodine. To smatram krajnje pogrešnim i opasnim. Istovremeno, argument da je ovo naknadna pamet, mislim da ne može da stoji. Dakle, čak i ako jeste naknadna pamet, mislim da oni koji predstavljaju ovde Vladu treba da uzmu u obzir argumente, bez obzira na to da li je to naknadna pamet ili nije. Sećamo se da je svake godine isti zahtev iz pokrajine dolazio i da smo imali uvek isti problem sa budžetom Vojvodine i tražili smo načine da taj problem rešimo u granicama mogućnosti. Dakle, to nije naknadna pamet, to je argumentacija koju iz godine u godinu slušamo. Ono što ovde, kako da kažem, izbija svaki argument, iako je bilo reči da smo se naslušali svakakvih argumentacija, obesmišljava svaku priču, pokušaj i napor da se odbrane ovi amandmani je činjenica da ministar Dinkić kaže da je on odbijajući ovaj amandman i obrazlažući nama zašto ga je odbio uvažio mišljenje čuvenog međunarodnog ekonomskog stručnjaka, Marijana Rističevića. Mislim da zbog toga više nemamo argumentaciju da se borimo za usvajanje ovih amandmana, jer ako je argumentacija Marijana Rističevića dovoljna da se ovaj amandman odbije, mislim da mi jači argumenata ne možemo da se setimo. Hvala.
Hvala. Reč ima Snežana Stojanović Plavšić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Meni je zaista pomalo dosta ove diskusije… (Predsedavajuća: Član Poslovnika? ) Član Poslovnika 107. – narušavanje dostojanstva Narodne skupštine. Zaista mislim da nije uredu da se poslanici, koji se već dva dana pozivaju na Poslovnik i stalno vas prozivaju i sve nas da očuvamo dostojanstvo Skupštine, da iznose uvredljive primedbe na račun poslanika. Nisam nikakav zastupnik gospodina Rističevića. Smatram da se on vrlo često ne primereno izražava u Skupštini, ali ne može to dati pravo nikom drugom da kaže da se podsmešljivo izražava o njemu. Hajde da se svi držimo istih argumenata. Mislim da je rečeno jedna ključna reč u prethodnoj diskusiji, a to je u granicama mogućnosti. To je ono o čemu mi ovde pričamo. Ustav svima garantuje pravo na rad. Da li stotine hiljada ljudi koji ne mogu da rade danas mogu da se pozovu na Ustav? Mogu da se pozovu. Ono o čemu pričamo je da postoje mogućnosti u okviru mogućnosti, kako je rekla koleginica. To je ono o čemu se ovde radi. Mogućnosti nikada nisu bile manje zato što je ova godina u kojoj je izbegnut bankrot države. Dakle, hajde da svi budemo solidarni, kao što sam rekla, u Požarevcu, u Leskovcu, u Nišu. O Požarevcu, Leskovcu i Nišu, ovih dana dok pričamo o budžetu, nismo čuli skoro ništa. Zaista uvažavam autonomiju Vojvodine. Uvažavam slobodu i pravo svih da se bore za svoj kraj, ali moramo da vodimo računa o celoj državi Srbiji. Mislim da je građanima Srbije već pomalo dosta da kada govorimo o budžetu Republike Srbije, zaista danima sam ćutala, evo dva – tri dana, danima pričamo samo o Vojvodini. Nije Vojvodina jedina tema u Srbiji. Ima mnogo teških tema u Srbiji i dajte da otvorimo i te teme. Budžet je taj koji određuje kako ćemo živeti u narednim godinama i on je konsolidovan tako da možemo da preživimo narednu godinu. Molim vas da svi mislimo o tome.
Hvala. Cenim da svako od narodnih poslanika ima pravo da izražava svoju političku volju na način kako želi. Molim vas da se sa uvažavanjem ponašamo jedni prema drugima, kako bismo svi zajedno bili dostojanstveni. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, pravo na repliku. Izvolite.
Dame i gospodo, koristim to pravo, s obzirom da sam pomenut. Pomenut sam tonom koji bi trebalo da znači neku negativnu konotaciju. Ja sam zemljoradnik, Srbin, nema čega da se stidim. Priznajem da ovde imam mali problem. Kada određeni poslanici govore gotovo da mi treba prevodilac. Ja govorim narodnim jezikom, što ne znači da je taj moj način obraćanja uvredljiv. Pokušavam da me razume moja ciljna grupa iz koje sam došao. Moja ciljna grupa su zemljoradnici, pa i radnici, seljaci, pošteni ljudi, ljudi koji krpe zakrpu na zakrpu, ljudi koje stranka bivšeg režima vrlo rado obilazi u izbornoj kampanji. Toliko često u tim izbornim kampanjama uskaču u staje, svinjce i kokošinjce, da sam zabrinut za mentalno zdravlje naše stoke. Zato što se stoka plaši nepoznatih ljudi i to zemljoradnici, kojima se sada obraćam, veoma dobro znaju. Ukoliko smo dobri za obilaske u kampanji, mislim da smo zaslužili da imamo jednog predstavnika u ovom parlamentu. To sam, sticajem okolnosti, ja. SNS je našla neki interes da se njihovoj koaliciji priključi i Narodna seljačka stranka. Bio sam zabrinut da nisam dovoljno vredan, s obzirom da sam pomenut od stranke bivšeg režima za koju govorim da je proizvod nerada gospodina Veljovića. Dakle, bio sam zabrinut za svoj kvalitet, ali s obzirom da su počeli na ovakav način da me napadaju, počeo sam da shvatam da ipak nešto vredim u ovom narodu. Neću da silazim na taj nivo, da na takav neki prizeman način kažem da taj neki iz rialitija. Evo, i za tu "Farmu", ponosim se što sam tamo hranio životinje, što sam pokazao da mogu da pomuzem kravu, da nahranim stoku. Dakle, brinući se o životinjama, pokazao sam da mogu da se brinem o ljudima.
Hvala, gospodine Rističeviću, prošlo vam je vreme za repliku. Reč ima narodni poslanik Vladimir Ilić, replika. Izvolite.
Potpuno razumem kada neko siđe s vlasti i ode u opoziciju, nije to lako, ali to me je i podsetilo na nešto što mislim da je poučno za sve nas. Tokom jedne edukacije imao sam prilike da vidim jedan bilbord iz političke kampanje, čini mi se Argentine ili Brazila. Na bilbordu je pisalo da je zajedničko za vlast i pelene što se uglavnom menjaju iz istog razloga. Mislim da je to poučno i za vlast i za opoziciju, da neki treba da shvate zašto su tu gde jesu, a ovi drugi da shvate od čega treba da strahuju. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ljuban Panić, po Poslovniku. Izvolite.
Nadam se da nije neophodno da kažem zašto je prethodno izlaganje bilo uvredljivo. Ono što je uvredljivo jeste da nam se na taj način obraća predstavnik one političke stranke koja iz izbornog ciklusa u izborni ciklus ima sve manje glasova, a sve više vlasti u ovoj zemlji. Mi, za razliku od vas, bez obzira na izborni poraz, taj izborni poraz znamo da prihvatimo, naše greške da lociramo i da se menjamo. Vi samo jednu stvar nikada nećete promeniti, otići ćete ispod cenzusa, a tražićete način da ostanete u vlasti. Sa 5% glasova uzeli ste sve pare u ovoj zemlji. Ne samo pare, pogazili ste sopstveno dostojanstvo jer ste prešli preko reči koje su o vama izgovarali vaši koalicioni partneri. Nemojte, molim vas, samo vi da se bavite DS na način na koji se bavite, sa tim bilbordima i tim pelenama.
Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, po Poslovniku. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, pozivam se na član 104. koji jasno definiše pod kojim uslovima se može dati nekome replika. Gospodin Ilić nije imao nikakav osnov po Poslovniku da mu date pravo na repliku, niti sam ga pomenula, niti sam se uvredljivo odnosila prema njegovoj poslaničkoj grupi ili njegovim poslanicima. Dakle, ni po kom osnovu nije imao pravo da dobije reč na repliku. Molim vas da imate iste kriterijume prema poslanicima, uz svo razumevanje vaše potrebe da budete mnogo blagonakloniji prema parlamentarnoj većini i prema Vladi. Svi poslanici su ovde pred vama jednaki. Dakle, gospodin Ilić nije imamo nikakav osnov da dobije pravo na repliku, jer nisam ga pomenula. Ako je ustao da brani ministra, ministar je ovde i, po dosadašnjem iskustvu, ne samo da se dobro brani, nego napada čak i kada ga ne dira niko.
Gospodin Ilić je dobio pravo na repliku jer sam imala utisak da se javio zbog pogrešno protumačenog izlaganja. Vi ste u delu vašeg izlaganja pomenuli nešto o čemu je gospodin Ilić govorio. Po tom osnovu sam mu dala pravo na repliku. Izvolite, gospođo Kolundžija.
Pozivam se na član 103. u kome se jasno definiše u kojim uslovima se daje reč poslaniku kada reklamira Poslovnik. Dakle, ukoliko se narodni poslanik pozvao zato što je pogrešno protumačen, onda mora da obrazloži da se zato poziva i traži pravo na repliku jer je pogrešno protumačen, a ne da se ponaša kao da ima pravo na repliku na osnovu onoga što je neko prethodno rekao.
Gospođo Kolundžija, dužna sam da vas podsetim na član 104. stav 1. Poslovnika. Pročitaću ga, da bi svima bilo jasno – Ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo obraća narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Vi ste u vašem izlaganju pomenuli jedan deo koji se odnosi na izlaganje prethodnog govornika. Po tom osnovu sam dala gospodinu Iliću reč. Izvolite, gospođo Kolundžija.
Gospođo predsedavajuća, pozivam se na član 27. i član 103, obrazlažući član 104.
Na član 103. ste se pozvali malopre, pa nećemo opet, nego idemo na član 27.
Pozivam se i na član 27. jer ste obavezni da vodite računa o radu i redu na sednici Narodne skupštine. Dakle, ako se narodni poslanik pozvao na član 104. – pravo na repliku, on je imao pravo da govori samo o delu onog izlaganja za koji smatra da je pogrešno tumačen i da objasni šta je zapravo mislio, a pogrešno je protumačeno. On je iskoristio pravo na repliku da bi optuživao drugu političku partiju, da bi optuživao druge narodne poslanike, ne objašnjavajući šta je to što je pogrešno protumačeno u njegovom izlaganju i ko je pogrešno protumačio njegovo izlaganje. Da ne bi bilo zabune i da ne bismo uvek očekivali od vas i ubuduće da vi pretpostavite šta je narodni poslanik hteo da kaže, molim vas da se pridržavate Poslovnika i zamolite narodne poslanike da obrazlože koji deo njihovog izlaganja je i ko pogrešno protumačio.
Molila bih sve narodne poslanike da se tako ponašaju i da se ponašaju u skladu sa Poslovnikom. Ukoliko želite da se u danu za glasanje izjasnite o povredi Poslovnika, izjasnite se o tome. Ne želite? Dobro, hvala. Gospodine Iliću, neću vam dati sada pravo na repliku zato što nistepomenuti. Ovo je bila povreda Poslovnika, tako da nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn, po Poslovniku. Izvolite.
Pretpostavljam da ne poznajem dovoljno Poslovnik i ne mogu da pronađem po kom osnovu, pa očekujem da će možda neko da mi objasni ili vi, predsedavajuća… (Predsedavajuća: Po kom članu ste se javili?) Govorim o članu 107. Dakle, po kom osnovu može da se javi jedan poslanik četiri puta uzastopce i da govori o određenim stvarima? Iz ovog poslovnika sam shvatio da može da se javi jednom, pa drugi put da traži da se izjasnimo da li je povređen Poslovnikpo tome u danu za glasanje. Po kom osnovu može da dobije četiri puta reč, zaista ne znam. Samo da iskoristim ovo vreme. U ovoj situaciji želim, zaista sa izuzetnim poštovanjem, da se obratim gospodinu pokrajinskom sekretaru i da… (Predsedavajuća: Ne mogu da vam dozvolim.) Nisam završio. (Predsedavajuća: Završili smo, ne mogu da vam dam reč. Možete samo da kažete da li želite da se izjasnimo u danu za glasanje o povredi Poslovnika.) To možete drugi put, nisam se ponovo javio, a nije ni dva minuta isteklo.
Gospodine Šajn, javili ste se po povredi Poslovnika i ne možete da postavljate pitanje gospodinu sekretaru. Kada dođe vaš amandman na red, onda možete. Molim vas da mi ne pravite problem. Hvala. Da objasnim povredu Poslovnika koju je naveo gospodin Šajn. Dala sam reč gospođi Kolundžiji zato što se više puta javljala po osnovu povrede različitih članova Poslovnika. Dakle, imala je pravo na to i tako sam i postupila. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. razdele 16, 21. i 24. amandman, sa ispravkama, podneo je narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Hvala. Hteo bih samo da iznesem koje sve dobre stvari donosi prihvatanje ovog amandmana, a naročito sam se u to uverio posle dvodnevnog boravka u Briselu i posle razgovora sa najvišim predstavnicima Evropske komisije i Evropskog parlamenta, da je taj novi pristup koji je Vlada prihvatila prihvatanjem ovog amandmana, da pitanje integracija socijalno najugroženijih grupa, naročito pitanje integracija Roma se rešava kroz jedan inter-sektorski rad, a ovim se stvara uslov da različita ministarstva upravo učestvuju u realizaciji procesa integracije Roma. Ono što je posebno pozdravljeno, to jeste činjenica o kojoj sam razgovarao sa ministrom, da Srbija na jedan kvalitetno nov način rešava pitanje socijalno najugroženijih grupa, na taj način što neće jednostavno da gradi stanove i da ih poklanja nekome ko sutra nije sposoban ni da plati struju, ni da plati komunalije ili niske kirije, kao što se u Zemunu upravo danas izbacuju ljudi koji su dobili socijalne stanove, već jednu ideju da se kroz proces zapošljavanja tih ljudi i proces izgradnje zaista socijalnih stanova stvore uslovi, uz podršku međunarodnih finansijskih organizacija, pod posebno povoljnim uslovima, da ti ljudi u periodu dugoročno otplaćuju te svoje stambene jedinice i na taj način doprinose zemlji iz koje dolaze. Ovaj amandman će da stvori uslove da već u toku 2013. godine Srbija dobija, da ne kažem desetine puta, nego više desetina puta veća sredstva iz određenih fondova, jer je ocenjeno da je to pravilan način korišćenja i sa tim bih završio. Najlepše se zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 16 i 23 amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenjajavnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 16 i 23 amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenjajavnih sredstava nisu prihvatili amandman u osnovnom tekstu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Vlada i nadležni odbor nisu se izjasnili o ispravci amandmana. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 16, 23, 29. i 51. amandman je podnela Vlada. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenjajavnih sredstava prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 16 i 24 amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik prof. dr Miodrag Stojković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenjajavnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević. Izvolite.
Mene je profesor Stojković zamolio da se javim povodom njegovog amandmana i da prenesem ministru Dinkiću zahvalnost gospodina Stojkovića što je ovaj amandman prihvaćen. Želim da kažem da Zakon o visokom obrazovanju, propisani poslovi i zadaci ove komisije i kako je u toku učlanjenje Komisije u evropsku mrežu akreditacionih agencija, prof. Stojković je smatrao da je neophodno da se ovaj amandman usvoji. Tako da je dobro što je ovaj amandman usvojen. Iskoristiću ovo vreme da prenesem Republičkoj vladi, s obzirom da je problematika nauka, da prenesem zabrinutost više od 700 profesora koji su potpisali peticiju Ministarstvu nauke i gospodinu Obradoviću za probleme u našem društvu, probleme u nauci. Profesori navode da dolazi do zloupotrebe pisanja radova u jednom bosanskom časopisu koji se zloupotrebljava od strane naših tzv. naučnika, tj. profesora koji preko jednog divljeg časopisa u Bosni i Hercegovini koji nije registrovan, koji je poluprivatni, gde profesori, gde lekari tj. naučnici plaćaju 700 do 800 evra da bi im se objavio rad bez ikakve recenzije. Nakon toga oni dalje napreduju u struci sa nekim falš radovima. Lično podržavam ovu inicijativu prof. Beogradskog, Niškog i Kragujevačkog univerziteta i molim Ministarstvo nauke da posveti malo više pažnje ovoj njihovoj inicijativi. Pred kraj ću vam samo reći da se zalažem da Republička vlada malo više novca u nauku s obzirom da je nauka negde na začelju investicija ove republičke vlade. Mogu da vam kažem da su naše ustanove, medicinski fakulteti, ne samo fakulteti medicine nego i elektronike drugi univerziteti u jako lošem stanju i potrebna je mnogo veća briga ove države kako bismo mlade, neke naše kolege, mlade naraštaje na pravi način školovali i edukovali. Ono što definitivno Srbiji treba, to je reforma sistema prosvete, reforma naše nauke. Da se mnogo više aspekta baci na praktičan rad jer sada u Srbiji proces edukacije mladih ljudi je dosta primenjen tako da samo oni nešto moraju da nauče, a kad nauče, ja kao profesor medicine mogu da vam kažem, kada izađu sa medicinskog fakulteta oni imaju dobre proseke, imaju dobro znanje. Ali. kada to znanje treba da primene ako sretnu nekog građanina koji je imao infarkt - miokarda na ulici, šlog na ulici oni to svoje znanje ne umeju da primene. Znači zalažemo se za jednu reformu prosvetnog sistema koji bi poseban akcenat dao ljudima koji su na univerzitetima, koji su na fakultetima i ovim završavam.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 16 i 24 amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenjajavnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 16 i 27 amandman je podnela narodna poslanica Gorica Mojović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenjajavnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gorica Mojović.
Hvala. Podnela sam amandman kojim sam predložila da se dodatnih 500 miliona obezbedi za Ministarstvo kulture i informisanja i to za ekonomsku klasifikaciju 4.2.4. Dakle, reč je o programima i projektima, o stvaralaštvu u kulturi, o samoj suštini kulture. Upozorila sam u raspravi u načelu da ovakvo dramatično smanjenje budžeta za kulturu se posebno odrazilo upravo na ovu ekonomsku klasifikaciju i da je u odnosu na prethodnih pet, šest godina ova pozicija umanjena za više od 50%. Takođe sam predložila da se sredstva za ove namene, odnosno za kulturu i informisanje obezbede sa Razdela 16 – Ministarstvo finansija i privrede i to sa ekonomske klasifikacije 6.2.1. i u obrazloženju navela da sam uvidom u rebalans budžeta, odnosno izmene i dopune Zakona o budžetskom sistemu ustanovila na ovoj poziciji za 2012. godinu je bilo predviđeno tri milijarde 964 miliona, a za 2013. godinu se predlaže 8 milijardi i 800 i da smatram da tu ima prostora da se jedna deo sredstava usmeri prema kulturi. U obrazloženju koje sam dobila zašto se ovaj amandman odbija piše nešto zbog čega rizikujem da će možda ministar i mene da proglasi za nekompetentnu i da ukaže i na moju nestručnost. Ali, zahtevam da mi se tačno odgovori na sledeće pitanje. Kako je moguće da u obrazloženju stoji da u stvari ovo što piše u rebalansu na poziciji 6.2.1. tri milijarde 964 odnosi se samo na ceo godišnji budžet, nego samo na period od trenutka donošenja rebalansa? To je razlog zašto se ovaj amandman odbija, a da u suštini za 6.2.1. za nabavku domaće finansijske imovine je u 2012. godini predviđeno u stvari 8 milijardi 762 miliona i da je to bilo u Ministarstvu ekonomije. Znam da je bilo u Ministarstvu ekonomije, preneto je u Ministarstvo finansija, nađite mi tačno gde u rebalansu stoji razlika između četiri milijarde, odnosno razlika od 4 milijarde i 798? Gde to piše da je u stvari u 2012. godini za ove namene bilo 8 milijardi i 700. Još jedna stvar, kaže se da se moj amandman odbija zato što sa pozicije 6.2.1. ako se deo sredstava prenese za kulturu biće ugroženo poslovanje korisnika navedenih programa. Dakle, nema 500 miliona za kulturu, a onda se amandmanom Vlade sa iste te pozicije skida milijardu dinara. E sad kako to? Ako je potrebno preneti za kulturu 500 miliona to će ugroziti ove namene na 6.2.1. a kad Vlada sama skida milijardu to neće ugroziti? Zahtevam objašnjenje.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
O vama imam veoma pozitivno mišljenje. Nikada ništa slično neću reći, šta god vi rekli za mene. Samo da vam objasnim ovo o čemu ste govorili. Dakle, nema nikakve mistike, radi se o cifri od 8 milijardi i u 2012. godini i u 2013. godini gde je jedina razlika u tome što se sada ministarstvo zove Ministarstvo privrede i finansija, a ranije se drugačije zvalo, bilo je posebno privreda, a posebno finansije i sabrali smo samo cifre koje su potrošene do momenta dok nije formirano novo ministarstvo i dodali cifre novog ministarstva i dali vam takav odgovor kakav smo dali. Slažem se sa vama da za kulturu sredstava nikada dosta i da je potrebno u narednom periodu značajno povećati investicije u kulturi, jer to predstavlja jednu najvažniju društvenu oblast. Međutim, ovo jeste teška godina kada moramo da zaustavimo rast javnog duga, da zaustavimo rast kamata i u tom smislu smo mi zadržali nominalno isti budžet za kulturu kao i u prethodnoj, kao što smo i učinili sa svim drugim razdelima, dok smo u sektoru privrede smanjili za 8 milijardi dinara, na nekim pozicijama rashode. To je objašnjenje i ne morate da imate pretpostavku da ću vas okarakterisati na neki način koji ne zaslužujete, sve pohvale za vaš rad.
Reč ima Gorica Mojović, replika.
Gospodine ministre, bez obzira na ove pohvale, vi niste odgovorili na moje pitanje. Dakle, ja i dalje mislim, tvrdim, razuverite me ako nisam u pravu da su izmene i dopune Zakona o budžetu takođe budžet i da u njima, govorim o rebalansu, kako ja to mislim da znam, mora da se nađu sve pare jednog budžeta, sve pare Republike Srbije, da je to takođe godišnji plan, bez obzira što je donet u septembru. Znam ja vrlo dobro, pozicija 621 bila je u Ministarstvu ekonomije, u onom osnovnom budžetu za te namene je bilo pet milijardi i nešto. Dakle, 621 nije postojalo Ministarstvo finansija. Po meni je logično, prenete su nadležnosti iz Ministarstva ekonomije u Ministarstvo finansija i privrede, preneta je pozicija 621 i prenete su pare. Ako nisu, odgovorite mi na vrlo konkretno pitanje. Tvrdite da je za ovo bilo predviđeno osam milijardi i 762 hiljade u 2012. godini i gde to piše? Ja sam samo videla tri milijarde i 965. Samo mi potvrdite da ne bih živela u zabludi, da nisam dobro pročitala rebalans budžeta.
Ministar Dinkić, izvolite.
Evo ga, "Službeni glasni" br. 93 rebalans budžeta objavljen, strana 163. Organi koji su prestali sa radom na strani 163 između ostalog kod stavke 621 – nabavka domaće finansijske imovine i imate cifru od četiri milijarde i 797 miliona i 133.363 dinara kod Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja i to kada saberete sa ovom cifrom što ste rekli dobijete osam milijardi. Ovde vam sve to lepo stoji. Moralo je da bude odvojeno tako u rebalansu budžeta zbog izrade završnog računa, jer je Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja prestalo da postoji.
Gospođa Mojović, replika.
Izvinjavam se, zaboravila sam drugi deo mog pitanja, kako je moguće kada se sa 621 predlaže da se 500 miliona usmeri za kulturu, a pri tom moj amandman je stigao pre amandmana Vlade, onda u obrazloženju kaže da će to ugroziti funkcija 621, a sama Vlada onda svojim amandmanom sa iste ove ekonomske klasifikacije 621 skida milijardu dinara. Tu mi neka logika nije jasna, tim pre što se sa 621 sredstva prebacuju na 451, na subvencije, na privredu, u okviru istog ministarstva i on to ne ugrožava ove namene koje ima pozicija 621.
Ministar Dinkić, izvolite.
Za taj deo primedbe ste u pravu i prekoriću svoje saradnike što pažljivije ne pišu odgovore na amandmane u ovom delu.
Gospodine Markoviću, po kom osnovu se javljate? (Predrag Marković, s mesta: Po amandmanu.) Nemate pravo, vaša poslanička grupa više nema vremena za diskusiju. Reč ima narodna poslanica Maja Gojković.
Ne znam da li ću imati istu diskusiju kakvu je namerio da izgovori gospodin Marković, bivši ministar kulture, ali želim da podržim amandman poslanice Gorice Mojović, jer znam da je to simbolički i da u Danu za glasanje neće biti dovoljno glasova da se zaista izvrši ova izmena i da se obezbede sredstva za jednu od najznačajnijih stavki u kulturi, a to je kulturno stvaralaštvo. Čini mi se da je u istovetnom tekstu amandman podneo i poslanik Siniša Kovačević, s tim što je on u svom amandmanu zatražio još 500 miliona više od poslanice Gorice Mojović i to govori samo, da ne ulazi u tu ekonomsku sferu, da li je moguće ili nije bilo moguće izdvojiti ova sredstva sa ekonomske klasifikacije što je poslanica Gorica Mojović ovde rekla. Očigledno je da je bilo volje Vlade Srbije, to bi bilo moguće, nego je bitnije što su u ova dva amandmana koja slede, ali ja kao samostalni poslanik ne mogu da se javljam dva puta, što je pokrenuta jedna velika i značajna tema, a to su izuzetno mali iznosi izdvojeni za kulturu u budžetu koji nam predstoji da glasamo o njemu za 2013. godinu. Dakle, Vlada je odbila oba ova amandmana i ima neke svoje razloge. Žao mi je samo, kada se raspravljalo u načelu, tu nije bio ministar kulture, jer se govorilo dosta o tome da su ministri svi prihvatili da ovaj budžet bude izuzetno štedljiv i izgleda da je resor kulture tu podneo najveći teret. Želim da skrenem pažnju, u redu je što je budžet u ovim ekonomskim okolnostima izuzetno mali, ali na evropske standarde, a mi težimo tim evropskim standardima, da se za stvaralaštvo, kao najvažnijeg dela budžeta u kulturi izdvaja oko 2,4% ukupnog budžeta. Ako nećemo tako daleko da se poredimo sa nekim velikim razvijenim zemljama, onda svakako sa zemljama u regionu, gde prednjači Crna Gora koja izdvaja 2,6 ukupnog budžeta za stvaralaštvo u kulturi, a da ne govorim o infrastrukturnom delu, Makedonija takođe i da ne nabrajam dalje zemlje u regionu koje su nam nešto bliže po ekonomskoj situaciji. Ako su razlozi za to da treba uvek da izdvajamo za nekakva ulaganja u privredu, kako ovde piše grubim rečima, ja nisam ekonomista, pravnik sam, ali kažemo da za cilj ova sredstva iz kojih ne mogu da se izdvoje dodatna sredstva za resor kulture, kaže se – izdvaja se za obrtna sredstva za preduzeća u postupku privatizacije kojima se poboljšavaju privredne aktivnosti. Kao ilustraciju, ja ću navesti rečenicu prve žene ministra u Grčkoj, bila je ministar kulture, gospođa Melina Merkuri koja je rekla da je kultura ustvari teška industrija Grčke i mislim da možemo da poredimo Srbiju sa Grčkom u tim vremenima, jer kod nas rade samo dve fabrike. Jedna fabrika je sigurno sport i u većim ulaganjima u sportu već smo pokazali nekakve rezultate, a druga fabrika koja nam radi bez obzira što malo uložimo u nju je svakako kultura. Da vam skrenem pažnju na još nešto, a to je da su kod nas dva grada podnela zahtev, učestvuju u tome da bi dobili prestižnu titulu evropske prestonice kulture, a to su Beograd i Novi Sad. Sa ovakvim sredstvima, kakva su predviđena u ovom budžetu za 2013. godinu, ne može ništa da se uradi u infrastrukturnom delu koji je veoma bitan i ne mogu da se završe nikakvi projekti predviđeni za projekte u stvaralaštvu, a to su i kinematografija, slikarstvo, muzičko stvaralaštvo, ulaganje u kulturu nacionalnih manjina, kao i osoba sa invaliditetom i to sve pokriva ova ekonomska klasifikacija namenjena za stvaralaštvo u kulturi. Ta dva grada ne mogu ništa da urade u toj velikoj utakmici. Hvala. Na član 7. razdele 16 i 27 amandman je podneo narodni poslanik Siniša Kovačević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Siniša Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, u dva minuta može stati samo lament, najljubaznije vas molim da pomognete da se ovo što ste vi sa razlogom nazvali "podela sirotinje" u ovakvom jednom kriznom vremenu, ne pretvori u to da neko bude siromašan a neko bedan, jer je razlika, verujte mi na reč, između siromaštva i bede ogromna. Bićemo svi, a verujem i vi, u situaciji da negde u regionu, kako se to sad moderno govori, za jedan prostor koji se nekad zvao Jugoslavija, razgovarate sa svojim kolegama ministrima, sa ljudima iz njihovih vlada i na pitanje koliko je u vašoj zemlji opredeljeno za kulturnu politiku, vi ćete gospodine ministre reći šest promila. To je na nivou skandala. Pri tom ste i vi čovek, apelujem na vaše prisustvo u toj kulturnoj matrici ove zemlje. Vi ste relativno ili apsolutno uspešan kompozitor, to pripada jednom pop kulturnom obrascu, u kome se ta kriza ne oseća toliko, ali ako kod vas ne dobijemo tu vrstu, rekao bih, saučešća, onda prosto ne znam gde ćemo dobiti. Znate, život na vrhu prstiju je krvav život. To je život u krvavim patikama. Znate li kako izgleda jedan radni dan jednog filharmoničara? Ustaje da vežba, ide na probu da vežba, vrati se sa probe da vežba, ide da svira i vrati se kući da sanja kako vežba. Tiraži naših knjiga su 300 primeraka naših vrhunskih pesnika. Prosto, apelujem da pomognete. Žao mi je što nema ovde ministra kulture. Da li ste pratili možda nekoga na neku svadbu ovih dana? Naše su ćerke, dragi prijatelji, na maturskim večerima obučene kao striptizete – pripravnice. Naši sinovi su na tim istim maturskim večerima obučeni kao telohraniteljski početnici. U vokabularu se koristi pet reči, od kojih su najčešće "vrh", "brate", "ekstra", i šta beše peto? (Predsedavajuća: Vreme.) Dozvolite mi. Dakle, ovde se radi o apelu za pomoć. Završavam gospođo predsedavajuća. Najljubaznije vas molim da mi benevalentno date još 10 sekundi. Tamo gospodine ministre, gde nema 2,4% nacionalnog budžeta u kulturi, smatra se da je politika svedena na nivo incidenta, da nema kulturne politike, da je kultura nivo incidenta. I na kraju krajeva, ako zbog jedne slovne greške odbijate ovaj amandman, najljubaznije vas molim, skinite to sa onih 300.000 strana koje će se prevoditi na jugu Srbije, pri tome, dakako, ne pada mi na pamet da kažem da ne treba dati pravo ljudima da studiraju na matičnim jezicima. Hvala gospođo predsedavajuća na razumevanju.
Hvala. Na član 7. razdele 16 i 28 amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Hvala gospođo Kovač. Moj prijatelj, gospodin Kovačević misli da je kultura loše prošla sa 0,6 promila iz budžeta, a ja ću da vas obavestim da je zaštita životne sredina prošla još gore, zato što se za zaštitu životne sredine u Srbiji, bez čega nema ništa, dakle ako životnu sredinu uništavamo, onda nema ništa, nema ni kulture, ni ekonomije, ni obrazovanja, opredeljeno 0,4 promila. Dakle, za dva promila manje nego za kulturu. U ova dva minuta nemam vremena da dovoljno kažem o tome koliko je životna sredina u Srbiji ugrožena, ali hoću da ovaj amandman i obrazloženje navedem kao ilustraciju toga, koliko su nama predlozi ovakvih budžeta, koliko su oni ne transparentni i koliko mi ustvari ne znamo šta se ispod koje stavke nalazi, neću da kažem krije. Za to što sam ja predložila da se od Ministarstva finansija, ekonomska klasifikacija koja je 481, gde kaže – dotacije nevladinim organizacijama, opredeljeno je 20 miliona dinara. Svojim amandmanom sam predložila da se ta sredstva preusmere za zaštitu životne sredine. Znate kakav sam odgovor dobila? Prosto mi je bilo onako malo neprijatno, jer sam se osećala kao neki strašni kriminalac, koji sad zavlači ruke u džep, gde nije primereno. Vi ste meni odgovorili da su ta sredstva namenjena za podršku programima omladinskog preduzetništva u školama, obrazovanje za preduzetništvo u formalnom sistemu obrazovanja, ženskog preduzetništva i socijalnog preduzetništva, ja to ne vidim. Gde piše u ovom predlogu da se ispod te stavke kriju takvi programi? Da sam to videla, ne bi mi palo na pamet, tako da sam se, kada sam pročitala vaše obrazloženje, zaista osećala neprijatno, da ja predlažem da se ukinu sredstva za žensko preduzetništvo, itd, ali ovo je ilustracija, koliko u stvari mi ništa iz ovih budžeta ne vidimo. Iz ove stavke gde piše da su to dotacije nevladinim organizacijama se zaista ne vidi da su to sredstva opredeljena za te programe. Molila bih ubuduće da nama u predlozima budžeta bude malo jasnije definisano za šta su neka sredstva opredeljena. Hvala.
Hvala. Na član 7. razdeo 20 amandman je podnela narodna poslanica Branka Karavidić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani predsednici Vlade i poštovane kolege, ja samo ovim amandmanom imala nameru da sa člana 7. razdela 20, koji se odnosi na Ministarstvo saobraćaja i sa ekonomske klasifikacije 451, koja se u stvari jednom delom odnosi i na javno preduzeće za puteve, sumu od 5.400.000.000, umanji za 200.000.000, koju svojim amandmanom i predlaže da se usmere na izradu planske dokumentacije državnog puta prvog reda Požarevac – Kučevo – Majdanpek i granice sa Bugarskom. Ja sam osnovu ili potporu za ovaj svoj amandman našla u ekspozeu premijera. Naime, on, između ostalog u njemu kaže, citiram: "Da bi Srbija brže napredovala, potrebno je da svi delovi Srbije dobiju jednake šanse." Zatim kaže: "Posebnu pažnju posvetićemo smanjenju regionalnih razlika, u cilju ravnomernog regionalnog razvoja. Formiraćemo posebne timove za ekonomski razvoj nerazvijenih i strateški najvažnijih delova Republike Srbije." Premijer zatim kaže da su neki čitavi delovi Srbije opustošeni, da moraju da ožive, da dobiju infrastrukturu, privredu, radna mesta i da postanu mesta u koja će se ljudi vraćati. Naravno, on u svom ekspozeu kaže da će Vlada Republike Srbije potruditi da razvija saobraćajnu infrastrukturu. Naravno, osim ekspozea, gde sam našla osnov za ovaj svoj amandman, ja sam ga našla i u prostornom planu, pa ću samo kratko citirati deo koji kaže – U demografski ispražnjenoj Srbiji strategija definisanja saobraćajnih koridora, mora imati u vidu interese uravnoteženog i održivog razvoja, kao i značaj pristupačnosti pojedinih regionalnih celina. Što se tiče regionalne pristupačnosti čitave istočne Srbije, ona je u prostornom planu klasifikovana kao oblast koja je daleko ispod proseka u odnosu na druge regione Republike Srbije. Poređenja radi, Borski, Zaječarski okrug, u analizi koja određuje stepen regionalne pristupačnosti, nose najnižu ocenu – sedam, zajedno sa Mačvanskim, naravno, dok je recimo Severno-Bački okrug ocenjen ocenom – 15, Pomoravski – 14, Nišavski – 12, itd. Meni je bilo neophodno da pokažem… (Predsedavajuća: Gospođo Karavidić, samo da vam kažem, vi ste istrošili sada svoje vreme od dva minuta kao predlagač amandmana, a i vreme poslaničke grupe je istrošeno, tako da završavajte.) Apelujem na ministra da prihvati ovaj moj amandman, samo bih se još u jednom delu obrazloženja osvrnula, gde on kaže da je što se tiče istočne Srbije, u toku izrada prostornog plana za putni pravac Boljevac – Zaječar – Vrška Čuka. Međutim, mislim da je potrebno da se 2014. godine uradi i da se odvoje sredstva za izradu planske dokumentacije za ovaj putni pravac. Znači, Požarevac – Kučevo – Majdanpek i bugarska granica.
Reč ima ministar Dinkić
Slažem se sa vama da je to važan pravac, imajući u vidu da sam i sam išao tim putem i video sam kako to izgleda. Kučevo je potpuno odsečeno. Bitno je da se napravi i vezana ka Majdanpeku i ka bugarskoj granici. Insistiraću kod Ministarstva saobraćaja da u okviru budžeta koji su dobili izdvoje sredstva za plansku dokumentaciju. Video sam da to jeste u prostornom planu, da bi se sledeće godine uradila planska dokumentacija da bi 2014. godine mogla da počne gradnja.
Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić, po replici.
Jako mi je žao što mi nije ostalo vremena od poslaničke grupe, ali se zahvaljujem ministru. Upravo sam to i htela da kažem. Ukoliko je namera države da ovaj put koji je po prostornom planu predviđen da se radi 2014. godine, neophodno je da Vlada pokaže ozbiljnost i da za narednu godinu odvoji sredstva za izradu planskih dokumenata. Ako mislimo da gradimo 2014. godine, neophodno je da se 2013. godine odvoje sredstva za izradu planske dokumentacije za ovaj putni pravac.
Na član 7. razdeo 20 amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Stojčić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Miroljub Stojčić.
Hvala predsedavajuća. Uvažena predsedavajuća, uvaženi ministre, narodni poslanici, bez obzira što sam sinoć postavio pitanje ministru Iliću i dobio odgovor, smatram za potrebnim da ponovim da sam ovaj amandman podneo iz jednog razloga. To je da se definišu sredstva u okviru planiranih sredstava u iznosu od pet milijardi i 400 miliona, koja su namenjena putevima Srbije i da se od tih sredstava predvidi milijardu i po za završetak deonice započetog auto-puta od granice sa bivšom jugoslovenskom republikom Makedonijom, do sela Levosoje, koje se nalazi na teritoriji opštine Bujanovac. Moram da ponovim da je početak izgradnje ove deonice vezan za 1997. godinu i da su u tom periodu započeti neki radovi. Nešto je nastavljeno da se radi između 2000. godine i 2008. godine, da su se u 2008. godini intenzivirali radovi na toj deonici i da je čak bilo i svečano otvaranje jedne deonice auto-puta gde je bio prisutan i premijer Cvetković, premijer prošle vlade. Međutim, činjenica je da ova deonica auto-puta nije završena do danas i da je najopasnija deonica auto-puta u Koridoru 10. Nadležnost za završetak ove deonice auto-puta je u nekom trouglu između ministarstva, Koridora 10 i Javnog preduzeća Putevi Srbije. Dobio sam obrazloženje vezano za moj amandman, gde se kaže da se ne prihvata iz razloga što se sredstva subvencije za Javno preduzeće Putevi Srbije raspoređuju aktom Vlade o rasporedu i korišćenju sredstava subvencija. Akt Vlade treba da uredi namenu tih sredstava kao i dinamiku njihovog korišćenja, što je sastavni deo i programa poslovanja Javnog preduzeća Putevi Srbije za 2003. godinu. Ministre, ja ću se obratiti i Upravnom odboru Javnog preduzeća Putevi Srbije, a i Vladi Republike Srbije da naknadnim aktom definišu završetak ove deonice auto-puta, jer zaista neprimereno da jedina deonica auto-puta u Koridoru 10 ne bude završena u ovom periodu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 20 i 25 amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sanda Rašković Ivić i Miloš Aligrudić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 16 i 21 amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Đorđe Milićević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman u osnovnom tekstu, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Vlada i nadležni odbor nisu se izjasnili o ispravci amandmana. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Đorđe Milićević.
Zahvaljujem uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici. Tokom malopređašnje rasprave neko je rekao jednu konstataciju koja je potpuno opravdana. Legitimno je pravo svakog poslanika da se bori za interese svog okruga, da se bori za interese opštine ili grada iz kojeg dolazi. Ja sam to upravo učinio predloženim amandmanom i naknadnom ispravkom amandmana. Tokom rasprave u načelu vrlo jasno smo rekli da ovaj Predlog zakona o budžetu za 2013. godinu jeste odraz potrebe da se umanji budžetski deficit, što je odlučan, važan i hrabar potez. Da se podstakne razvoj kroz investicije, kroz kapitalne i strukturne projekte, kroz udvostručen agrarni budžet i to jeste potpuno opravdano i da se sačuvaju elementi socijalne pravde, namenjena su veća sredstva za socijalnu zaštitu u iznosu od sedam miliona dinara i to je takođe opravdano i ima našu podršku. Dakle, što se tiče poslaničkog kluba SPS, racionalno ponašanje, domaćinsko trošenje, ali i restriktivnost su neke osnovne karakteristike Predloga zakona o budžetu za 2013. godinu. Kroz Predlog zakona o budžetu za 2013. godinu se jasno može sagledati opredeljenje i odlučnost Vlade Republike Srbije da u periodu ekonomske krize ušteda mora i treba da bude prioritet prioriteta. Mi to u potpunosti podržavamo i saglasni smo sa stavom Vlade Republike Srbije. Ono što želim da dodam jeste da postoje stvari na kojima se ne može štedeti. Ne može se i ne sme se štedeti na rešavanju životnih suštinskih pitanja koja su od značaja za građane Srbije u konkretnom amandmanu reč je o građanima Kolubarskog okruga. Još 1998. godine Kolubarski okrug je zadesio razoran zemljotres. Četrnaest godina nakon tog zemljotresa kompletna obnova i sanacija nije završena. To je katastrofalno. Ovako kako je projektovan Predlog zakona budžetu za 2013. godinu, ta obnova i sanacija neće biti u 2013. godini nastavljena, ali koliko smo mogli da sagledamo neće biti ni završena. Do sada je obnova i sanacija kuća i objekata koji su porušeni u zemljotresu 1998. godine na teritoriji Kolubarskog okruga išla preko Direkcije za obnovu i razvoj i sanaciju objekata na teritoriji Kolubarskog okruga. Direkcija je bila indirektan korisnik budžeta i bila je sastavni deo tadašnjeg Ministarstva za planiranje, urbanizam građevinu i zaštitu životne sredine. Analogno tome, danas bi ta direkcija trebala da bude sastavni deo Ministarstva za građevinu. Međutim, takve pozicije u okviru Ministarstva za građevinu nema. Tokom rasprave prethodnih godina o budžetu, govoreći o obnovi i sanaciji kuća i objekata koji su porušeni na teritoriji Kolubarskog okruga sam više puta rekao da Vlada i parlamentarna većina u Srbiji jesu promenljive i to je demokratija, ali da odnos prema suštinskim pitanjima koja su od životnog značaja ne bi smela i ne bi trebala da budu promenljiva. Ne može elementarna nepogoda da bude odgovornost samo aktuelne Vlade Republike Srbije u čijem mandatu se desila. To je odgovornost svake naredne Vlade dok se u celosti ne sanira i obnovi ono što je porušeno tom elementarnom nepogodom. Ovde je priroda nekome nešto oduzela. Verujte, te građane, hajde da uzmemo za primer, mioničkih sela apsolutno ne interesuje ko je na vlasti, njih interesuje samo jedno pitanje – hoće li konačno dobiti i hoće li konačno biti sanirani objekti u kojima bi mogli da stanuju i da žive, hoće li imati svoj objekat. Ono što želim da kažem, a pre toga ću napomenuti da ću koristiti vreme namenjeno na šefa poslaničkog kluba, u periodu od 1998. godine do danas, upravo preko Direkcije za obnovu i sanaciju i razvoj Kolubarskog okruga, sanirano je oko 4.288 objekata, da su izdvojena sredstva, odnosno materijal za sanaciju 10 hiljada objekata, da su urađeni mnogi objekti koji su od društvenog, javnog, komunalnog značaja, 90 škola, 30 objekata kulture, tri zgrade lokalne samouprave u Mionici i Ljigu, Lajkovcu, deset crkava, obdaništa u šest opština, objekti kolektivnog stanovanja, deset zdravstvenih objekata, nekoliko stotina kilometara puteva itd. Dakle, ako podvučemo crtu, na kraju 2012. godine, procentualno gledajući, završeno je 70% onoga što je obnovljeno i 70% onoga što je porušeno. Ostaje još 30%. U proteklom vremenskom periodu, imajući na umu činjenicu da su se iz godine u godinu izdvajala sve manja i manja sredstva, direkcija, koja je bila odgovorna i preko koje je išla obnova i sanacija, je sačinila jednu listu prioriteta. Osnovna komponenta i parametar prilikom sačinjavanja te liste prioriteta jeste upravo bila socijalna komponenta. Dakle, Vlada je kroz ovaj predlog zakona o budžetu rekla da će zastupati interese socijalne pravde. Ne vidim, analogno tome, da je ovo pogrešan stav koji je učinjen na nivou Kolubarskog okruga. Želim da kažem koji su to prioriteti bili – oštećenost stambenog objekta u kojem se stalno boravi, broj članova domaćinstava koji žive u zajednici u oštećenom objektu, njihova starosna struktura, prihodi svih članova domaćinstava ostvarenih u prethodnoj godini, ugroženo zdravstveno stanje nekih članova domaćinstava koji utiče na privređivanje i na ostvarenje boljih životnih uslova i lica i domaćinstva koja se nalaze na evidenciji Centra za socijalni rad. Shodno tim kriterijumima, na teritoriji Kolubarskog okruga ostalo je da se obnovi još 1.032 objekta. Ono što želim takođe da kažem da jeste da ušteda u periodu ekonomske krize treba i mora da bude prioritet prioriteta. Štedi se tamo gde ima. Ne može se štedeti tamo gde nema. U tom kontekstu uštede, mi u potpunosti podržavamo stav Vlade Republike Srbije kada je reč o racionalizaciji državnog aparata, kada je reč o racionalizaciji državne uprave. Ona jeste preglomazna i slažemo se da postoje brojne agencije, da postoje brojne direkcije koje nemaju svoju svrhu, suštinu postojanja, ali, nezavisno od toga da li će postojati Direkcija za obnovu i sanaciju Kolubarskog okruga, to nije suštinsko pitanje. Suštinsko pitanje je hoće li obnova i sanacija objekata i kuća, koje su porušene na teritoriji Kolubarskog okruga u zemljotresu 1998. godine, biti nastavljena tokom naredne godine i završena u nekom narednom vremenskom periodu. Postoji mnogo drugih načina, ukoliko postoji odlučnost, da se ova obnova nastavi. Recimo, preko lokalnih samouprava, to je jedan od načina, preko opštinskih i gradskih direkcija, kako je to činjeno 1998. godine, kada je bio zemljotres i u periodu dok nije formirana regionalna direkcija za obnovu i razvoj. Ovo je važno pitanje za građane Kolubarskog okruga. Ovo nije ničiji pojedinačni stav, niti interes jedne političke opcije. Ovo je opšti interes građana Kolubarskog okruga. Upravo u prilog ovakvoj konstataciji govori dopis koji su predsednici pet opština sa teritorije Kolubarskog okruga i gradonačelnik Valjeva, zajedno sa načelnikom okruga, uputili Vladi Republike Srbije, gde se, između ostalog, kaže da, imajući u vidu činjenicu da postupak obnove i izgradnje objekata oštećenih zemljotresom, još uvek nije okončan. Nesporan je interes svih lokalnih samouprava na području Kolubarskog okruga da se u skladu sa usvojenim programima direkcije završi postupak sanacije. Naravno, ukoliko je stav Vlade Republike Srbije da Direkcija za izgradnju i razvoj Kolubarskog okruga bude ugašena, insistiramo da se u propisanom postupku zakonom utvrde obaveze da se proces sanacije i izgradnje oštećenih objekata završi, uz obezbeđivanje potrebnih finansijskih sredstava u budžetu Republike Srbije, kao i da sredstva za finansiranje navedenih radova budu preneta lokalnim samouprava. Na ovaj dopis, koji je upućen Vladi Republike Srbije, odgovorilo je resorno ministarstvo građevine, koje kaže da je u potpunosti saglasno sa činjenicom da se postupak obnove oštećenih objekata mora okončati, pa u tom smislu i dosadašnjim razgovorima o pravnom statusu direkcije, upravo ovakav stav ministarstva zastupan. Oni predlažu i način na koji treba da se nastavi obnova i sanacija kuća i objekata koji su porušeni na teritoriji Kolubarskog okruga u zemljotresu 1998. godine. Međutim, taj stav, nažalost, nije zastupljen u Predlogu zakona o budžetu za 2013. godinu. Vlada je i ovim Predlogom zakona o budžetu za narednu godinu pokazala tokom jučerašnjeg dana, usvajanjem jednog amandmana, jasnoću i odlučnost kada je reč o obnovi i sanaciji na području Kraljeva. Mi to u potpunosti podržavamo i to je u potpunosti opravdano, ali se isto tako nadamo da će takva odlučnost biti jasna i kada je reč o Kolubarskom okrugu. Tokom jučerašnje rasprave, ministre, između ostalog ste rekli, mislim da se baš odnosilo na amandman koji sam spomenuo kada je reč o Kraljevu, da suština amandmana koji je prethodno podnet jeste usvojen amandmanom koji je usvojen tokom jučerašnjeg dana na sednici Odbora za finansije. Podneo sam jedan amandman, nakon toga ispravku. Voleo bih da Kolubarski okrug dobije podršku za suštinu, a suština je da obnova i sanacija bude nastavljenai da, u dogovoru sa Vladom Republike Srbije, konačno bude završena u dinamici koja bi odgovarala ekonomskim mogućnostima budžeta. Zahvaljujem.
Hvala. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 23 amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, prvo moram da izrazim žaljenje, budući da kada je podnet Predlog zakona o budžetu za 2013. godinu, mogli smo u stavu 2. da vidimo da će od predstavnika Vlade biti ministar poljoprivrede, Goran Knežević, ali dobro. Pošto je tu gospodin Mlađan Dinkić, moguće je da će i on da mi da odgovor na neka pitanja. Ono što smo tražili amandmanom koji smo podneli jeste da se sa pozicije namenjene Upravi za agrarna plaćanja i to u funkciji 420 ekonomska klasifikacija 451 od planiranog iznosa od preko 25 milijardi dinara, 450 miliona dinara prebaci Upravi za veterinu. Moram samo da napomenem da, ukoliko mi istekne vreme, koristiću vreme svoje poslaničke grupe. U obrazloženju koje je Vlada dala, rekla je da ovaj amandman ne prihvata, a razlozi na koje se poziva jeste smanjenje iznosa sredstava subvencija Uprave za agrarna plaćanja, da bi ovaj predloženi iznos koji smo namenili, da prebacimo Upravi za veterinu, onemogućilo realizaciju programa i mere za podsticaj razvoja poljoprivredne proizvodnje, da bi smanjilo poljoprivrednu proizvodnju i smanjilo izvoz, što je najbitnije itd. Smatramo da, ne prihvatanjem ovakvog amandmana, dovešće do mnogo težih posledica, dovešće do smanjenja izvoza, zapravo na ono što se Vlada u obrazloženju zbog kog odbija ovaj amandman i poziva. Zašto tražimo dodatnih 450 miliona Upravi za veterinu? Ono što ću reći nisu podaci koji predstavljaju nekakvu tajnu, već su to zvanični podaci iz Ministarstva poljoprivrede, šumarstva, vodoprivrede i svako od njih može doći i svaka veterinarska stanica do njih može doći,zato što u Srbiji imamo oko 950 hiljada goveda, oko tri miliona i dvesta hiljada svinja, oko milion i trista hiljada ovaca, 120 hiljada koza i oko 20 miliona komada živine. Nad svim ovim grlima izvršena je vakcinacija i dijagnostika zaraznih bolesti od strane terenske službe. Ovo su podaci iz Uprave za veterinu. Da bi se ponovo zaštitio ovaj stočni fond, moram reći osiromašeni stočni fond Srbije, dakle, da bi se uradila kako vakcinacija, tako i dijagnostika, Upravi za veterinu upravo nedostaju ona sredstva koja smo amandmanom i tražili. Kada se izračuna cena vakcinacije i dijagnostike, i kada se pomnoži brojem koji sam navela, znači, brojem ovih navedenih grla, onda je primetno da upravo sredstva koja tražimo Upravi za veterinu nedostaju. Želim da napomenem i zašto je važna preventiva koja se kod vlasnika životinja, a to su obično naši seljaci, radi besplatno, a na osnovu Zakona o veterini i državnog programa mera, koji upravo znači vakcinaciju i dijagnostiku. Važno je iz sledećih razloga – zato što se mnoge bolesti životinja, kao što su bruseloza, tuberkuloza, besnilo, mogu preneti na ljude ukoliko životinje od tih bolesti obole. Drugo, zato što u zemljama u našem najbližem okruženju ima zaraznih bolesti, to moram da napomenem, a zarazna bolest kao takva granice ne poznaje. Iz tih razloga se upravo mogu preneti i na našu zemlju. Ukoliko životinja nije zdrava i ukoliko ona nije zaštićena, ukoliko nema potvrdu terenske službe, odnosno od veterinara, onda je vrlo jasno da nema ni prometa, nema klanja, nema proizvodnje od životinje. Ono što je najbitnije jeste da nema izvoza. To je upravo ono na šta se Vlada poziva u svom obrazloženju zbog kog ne prihvata amandman, a ovaj amandman je baš suprotno trebalo prihvatiti. Kada nema izvoza, naravno da je ugrožena bezbednost cele zemlje. Ukoliko nema preventivne zaštite, a desi se zarazna bolest, stručnjaci koji se ovom temom bave kažu da je 12 puta skuplje suzbijanje zaraznih bolesti i ubijanje životinja od njihove preventive. Logična posledica toga biće upravo smanjenje stočnog fonda, koji je ionako mali. Neke zaraze, kao što su, recimo, klasična kuga kod životinja, besnilo, moram da napomenem, one se ne leče. Životinje se ubijaju, jer od tih bolesti životinje se ne mogu lečiti i to je stručni postulat koji je poznat u veterinarskom rečniku ili u rečniku seljaka kao tzv. stenting aut. U Srbiji ima dva naučna instituta koja se nalaze u Novom Sadu i u Beogradu, kao i 10 specijalističkih instituta, u kojima je zaposleno 223 veterinara. Ima 10 javnih stanica, terenskih stanica, koje broje 35 veterinara i 319 privatnih stanica sa 1.274 veterinara, znači, oko 1.500 veterinara od oko 4.200, koliko ih ukupno ima u Srbiji, drže taj sistem zaraze pod kontrolom dok se on može držati. Ako se ne bude mogao držati, onda ne znam šta da kažem. Ova sredstva koja sam podnetim amandmanom tražila nisu predviđena za plate, daleko od toga, niti će cilj amandmana bilo DHSS, bilo SPO biti usmerena na tako nešto, već su ova sredstva plaćena isključivo za sledeće stavke: za preventivu vakcinacija svinja, za preventivu dijagnostike, npr. za vađenje krvi životinja, za kupovinu vakcina, za kupovinu dijagnostičkih sredstava, za kupovinu igala, za kupovinu epruveta i svih ostalih potrošnih sredstava. Preventivom i zaštitom životinja dobijamo svi, i država i mi i naši seljaci, koji treba da nam budu najvažniji. Logično, pojavom zaraze gubimo svi, i država i mi kao narod i ono što je najpreče, gube naši seljaci. Veliki je rizik ukoliko seljaku ne zaštitimo njegovu stoku, a skoro da nema rizika ukoliko se seljaku ne plati recimo po jedan hektar obradive površine. Ova preventiva i ova dijagnostika zaštite zapravo predstavlja direktnu pomoć seljaku za očuvanje i zaštitu stočnog fonda Srbije. Sem toga, zdravlje, a pre svega preventivno zaštićene životinje, jesu uslov za reprodukciju. Moram da napomenem da se reprodukovati može samo zdrava životinja, a ne bolesna. Koliko je ozbiljna situacija i zašto su potrebna navedena sredstva koja tražimo za Upravu veterine u iznosu koji smo amandmanom naveli, govori i činjenica da od avgusta meseca, iako je program urađen, terenska veterinarska služba nije dobila ništa od sredstava za urađen program, što govori da upravo Upravi za veterinu nedostaju ona sredstva koja amandmanom i predlažem i preti opasnost da služba stane sa radom zbog neplaćanja sredstava koja joj pripadaju, tj. da stane sa svojim radom, a to bi značilo da prestane da se brine i da štiti životinje. Moram da se osvrnem i na incident i opasnost koja se desila u Kragujevcu, gde je jedna veterinarska stanica, pod sumnjom da je uradila nešto što se može smatrati nezakonitim, ili jeste nezakonito, u to neću ulaziti, time će se baviti nadležni organi koji time treba da se bave, ne sme da baci senku na ogroman broj onih koji svoj posao, dakle, i seljaci i veterinari i terenske veterinarske službe obavljaju i stručno, kvalitetno i na vreme. Nezakonitost treba sankcionisati, ali isto tako, sa druge strane, ono što je kvalitetno urađeno… (Predsedavajuća: Potrošili ste vreme vaše poslaničke grupe, samo da vas obavestim. Završite rečenicu.) Završavam. Ali, isto ono što je kvalitetno urađeno treba pohvaliti. Ovaj posao preventive i dijagnostike ne može se i ne sme uraditi polovično i selektivno. Ne mogu se neke životinje zaštititi a neke ne, negde se uraditi dijagnostika, negde ne, jer to nije ni stručno, nije ni zakonito, niti opravdano, ako se ne zaštiti, napominjem, celokupan stočni fond naše zemlje, koji je ionako mali. Hvala.
Hvala. Gospodine Čikirizu, po kom osnovu se javljate? (Mirko Čikiriz, s mesta: Po amandmanu.) Nemate pravo. Poslanička grupa više nema vremena. Po amandmanu, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo bih rado podržao, ali ne mogu iz dva razloga. Prvi razlog je zato što se sa jedne stavke uzima. To su subvencije za poljoprivrednu proizvodnju, dakle, za ono što zemljoradnici već dobijaju, što je proračunato na sumu od 25 milijardi 886 miliona. Od te sume je 500 miliona oduzeto i trebalo bi prebaciti na veterinu. Voleo bih da je ovaj amandman sa neke druge stavke uzeo, sa spoljne politike, sa bilo čega, onda bih glasao za ovaj amandman vrlo rado, da se na veterinu prebaci tih 500 miliona ili 450 miliona. Uz dužno poštovanje, gospođo ili gospođice Batić, ali niste dobro izbalansirali. Sa subvencija ste uzeli 500 miliona, a za veterinu ste namenili 450 miliona dinara, tako da je i tehnički nemoguće ovaj amandman uskladiti sa prihodima i rashodima. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Olgica Batić, replika.
Zahvaljujem se gospodinu Rističeviću. On je izgleda ovde najveći džentlmen. Uvek mi daje mogućnost da repliciram i da imam dodatno vreme. Hvala na tome. Isto tako, mislim da treba da pročitate još jednom amandman. Sve je tehnički usklađeno. To što Vlada nije dala, odnosno nije odobrila njegovo prihvatanje i dala negativno mišljenje na njega, ali ovaj amandman je prošao Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, tako da, videćete da je sve dobro uklopljeno. Pročitajte još jednom. Hvala.
Hvala. Na član 7. razdeo 23. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, uvaženi ministri, ovim amandmanom predviđeno je da se sa pozicija usluge po ugovoru skine 204 miliona i prebaci na subvencije za stočarstvo u poljoprivredi. Usluge po ugovoru su obično stavka koja se koristi za prikrivene troškove, za zapošljavanje svojih stranačkih kolega, za neke poslove i za neke stvari koje će se obaviti, a koje nisu predviđene u budžetu. O tome je već govorila poslanica Donka Banović pre mene. To su neka sredstva koja treba ograničiti, jer čim se nešto skriva i neće da se prikaže u budžetu, to je nešto što i nije najneophodnije i što ima potrebu da bude skriveno. Ono što nama treba u ovom slučaju, to je da se 204 miliona prebaci na subvencije za stočarstvo, što jeste jedna od najperspektivnijih grana poljoprivrede i jedna od najzapostavljenijih grana i delatnosti poljoprivrede u Srbiji. Stočni fond se godinama smanjuje i kao poljoprivredna zemlja, uvozimo meso, umesto da ga izvozimo, za šta takođe postoji tržište. Pogotovo treba ići u susret primeni SSP, od 1. januara 2014. godine, kada će biti dozvoljen uvoz mleka i svih ostalih proizvoda, bez ikakve kontrole, bez ikakvih zaštitnih odredbi za našu poljoprivredu i za naše poljoprivrednike i u kojima, mi kao država, moramo u ovom trenutku da obezbedimo subvencije, da bi naša poljoprivreda spremno dočekala tu liberalizaciju koja nas čeka potpunom primenom SSP. Na ovaj način se opredeljuju sredstva koja će omogućiti da ne budemo zavisni od uvoznog mleka, od uvoznog mesa, već da naš seljak i naša poljoprivreda, budu u mogućnosti da budu konkurentna sa stranim proizvođačima i sa stranim kompanijama koje će doći na naše tržište primenom SSP. Očekujemo da ova vlada pokaže spremnost da neka sredstva koja su opredeljena i u obrazloženju krajnje nemušto definisana, opredeli za neku korisnu stvar, za subvencije u poljoprivredi, stočarstvo, kako bi naš seljak spremno dočekao liberalizaciju koja nas čeka tom nesretnom primenom SSP od 1. januara 2014. godine. Hvala.
Na član 7. razdeo 23. amandman je podnela narodni poslanik Dušica Morčev. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušica Morčev. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovane kolege narodni poslanici, nadovezaću se na mog kolegu Dejana Mihajlova, pošto takođe ovim amandmanom tražim da se povećaju subvencije u poljoprivredi ili, preciznije, za stočarstvo. Smatram da su predviđena sredstva od 456 miliona prevelika za izdvajanje za laboratorije, i to, za laboratorije za utvrđivanje kvaliteta mleka, jer nećemo imati koji kvalitet mleka da utvrđujemo, ako ne budemo imali stoke. Stočni fond se svake godine smanjuje, kao što je rekao moj kolega, ljudi ove godine imaju još jedan problem, a to je da je ova godina bila sušna i da nemaju sredstava da hrane stoku. Molila bih vas da još jednom razmislite i da povećate subvencije i da pomognete, i to ne samo stočarstvu, nego poljoprivredi uopšte, jer je ona izuzetno važna za našu privredu, a naši poljoprivrednici zaista imaju dosta problema. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Ristićević. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dame i gospodo narodni poslanici, kao neko ko je prošle godine proizveo milion kilograma što stočne hrane, što hrane za ljudsku ishranu, kao neko ko je učestvovao u poljoprivredi, kao radnik koji je proizveo preko 200.000 traktora, nadam se da sam dovoljno kvalifikovan da govorim o ovom amandmanu i da neće neka stranka višeg režima sa nipodaštavanjem govoriti o mojoj sposobnosti. Ovaj amandman bih vrlo rado podržao zato što se radi o povećanju subvencija koje će zemljoradnici dobiti po hektaru i u premiji za mleko, da se, sa druge strane, ne uzima od dela koji je namenjen za laboratorije za mleko. Tako da ću oko podrške o ovom amandmanu ostati u dilemi - da li nam je potrebnija laboratorija za ispitivanje kvaliteta sirovog mleka ili nam je potrebnije da nam se uvećavaju subvencije? Amandmanom se uvećavaju subvencije i predlagač je našao onoliko prostora koliko je našao i one se znatno ne uvećavaju, ali, u principu, nas u 2014. godini čekaju obaveze po prelaznom Sporazumu koji smo potpisali. Očekuju nas obaveze da će carine uvoznihi prehrambenih poljoprivrednih proizvoda pasti i stoga će se naša poljoprivreda naći u veoma teškom položaju. Premije i subvencije treba povećavati. Ovim budžetom su one uvećane, ali bih voleo da one budu daleko veće, da budu onakve kakve su u zemljama EU. Samo da podsetim, u susednoj Hrvatskoj one iznose gotovo 400 evra po hektaru, da u Sloveniji prelaze sumu od 453 evra po hektaru, a da su u zemljama EU te premije znatno više nego u Hrvatskoj. Sem ovih premija i subvencija koje isplaćuje država, voleo bih da se one uvode i da budu povećane subvencije za ruralni razvoj, da se na takav način da podrška poljoprivrednoj proizvodnji u selu. Takođe, da se kroz zaštitu životne sredine, po principima koji važe u EU, dotira poljoprivredna proizvodnja u delu gde se poljoprivredni proizvođači staraju, prilikom proizvodnje, o zaštiti životne sredine. Postoji široka lepeza podrške poljoprivredi i ruralnom razvoju u EU i voleo bih, s obzirom da postoji želja kod vladajuće koalicije da se pristupi EU, ukoliko se ona ne raspadne pre nego što mi uđemo u nju, ali svakako da se trebamo boriti za vrednosti koje EU nudi, posebno u poljoprivrednoj proizvodnji, da te subvencije i premije budu što više i da budu što bliže zemljama EU, jer se ne premiraju zemljoradnici, nego se premiraju, pre svega, potrošači i prerađivači – potrošači da budu sigurni u dobru snabdevenost, da po jeftinijoj ceni mogu da nabave prehrambenu namirnicu, a prerađivačka industrija, kroz premije i subvencije u osnovnoj poljoprivrednoj proizvodnji, sigurna da će tu sirovinu imati po daleko nižim i povoljnijim cenama zbog visine premija i subvencija. Dakle, to će podizati njihovu konkurentnost i stvorićemo uslove da u poljoprivredi, koja je naša najveća fabrika pod vedrim nebom, kroz razvoj prehrambene industrije, omogućimo i zapošljavanje radnika. Pri tome, treba da vodimo računa da se ta prehrambena industrija podiže što bliže mestu poljoprivredne proizvodnje, tako da u narednom periodu stvorimo povoljne prilike za obrnute migracije. Dakle, da se deo stanovništva koji ima neku očevinu, a koji u gradu živi bez posla, vrati na selo zbog premija i subvencija i da tako i demografski pomognemo razvoju ove države i regionalno rasporedimo stanovništvo, da nemamo krajeve naše zemlje gde gotovo niko ne živi, a u četiri hiljade i nešto sela, gotovo četvrtini sela preti apsolutno izumiranje. Slažem se sa ovim amandmanom, ali ubuduće treba da vodimo računa da se što više sredstava nabavi, ne samo za poljoprivredu, već i za prerađivačku industriju i da nabavimo posla i za oca na njivi i za sina u prerađivačkoj industriji. Mislim da je to put koji može ovu zemlju da izvede iz krize i da, na kraju kažem, u prethodnom amandmanu je bilo govora da se amandman ne može prihvatiti, Vlada je rekla, zato što se pravi registar poljoprivredne proizvodnje, registar zavinogradarstvo. Apsolutno podržavam da se taj registar utvrdi i kada se taj registar utvrdi, onda ćemo videti da subvencije u bivšem režimu nisu dobijali poljoprivrednici, već da su ih dobijali kobajagi poljoprivrednici, oni koji su izrazili želju da se bave poljoprivrednom jedno godinu dana, dok ne ostvare velike premije i subvencije na vinograd. Radi se o milionskim svotama koje su bivši ministri poljoprivrede, a tu mislim na Dragina i Milosavljevića, podelili kvazi vinogradarima, a da vinograd uopšte ne postoji, niti je ikada postojao na tom zemljištu. Jednostavno, samo je podignuta subvencija i ona nije došla u džepove seljaka, već je došla u džepove manipulanata koje je podržao bivši režim, koji, ne samo da su potrošili budžet, već bih rekao da su potrošili celu državu. Hvala.
Replika, mada ne vidim osnova, ali izvolite.
Želim da se zahvalim kolegi Marijanu zato što podržava ovaj amandman i pokušaću da ga ubedim da ga podrži kada budemo glasali, a to je, ne znam da li ste pažljivo videli, ovim se ne skidaju potpuno sredstva za laboratorije nego se umanjuju. Po meni je 500 miliona dinara previše za laboratorije. Da se poslužim narodskim jezikom – ne gradi se kuća od krova, nego od temelja. Znači, da mi pojačamo stočni fond, pa onda da imamo više mleka i da onda imamo više laboratorija, da sada napravimo neku laboratoriju manje, a da prvo radimo na tome da imamo više stoke, tj. krava. Hvala vam.
Replika, Marijan Ristićević. Molim vas, samo se ponovo prijavite. Izvolite.
Delimično se slažem sa predlagačem da su i ova sredstva mala. Shvatio sam smisao, šta je predlagač hteo da kaže i sve sam bliže tome da glasam za ovaj amandman, s obzirom da mi izvozimo kukuruz za 500 miliona evra godišnje. Ima i takvih u bivšem režimu koji se sa time ponose. Ja se sa time baš ne bih hvalio. Ne bih se hvalio ni količinom soje, sojinog griza, sojine sačme, niti suncokretne sačme. Ponosio bih se time da je ta hrana za stoku upotrebljena na teritoriji naše zemlje. Voleo bih da se podstakne stočarstvo u daleko većoj sumi nego što je to predlagač želeo ovim amandmanom da kaže. ako izvozimo 500 miliona evra kukuruza to znači da kroz nedostatak stočarstva gubimo 500 miliona evra. Dakle, na svaki kilogram kukuruza, to stočari znaju, kroz proizvodnju mesa i kroz uvećanje stočnog fonda da se uvećava za svaki evro dobija se još jedan evro za proizvodnju mesa. Voleo bih da se ovaj amandman na neki način prihvati. Voleo bih da u budućnosti vodimo više računa o stočarstvu, tako da bi se od 500 miliona evra izvoza kukuruza dobio izvoz mesa u Evropu i Rusiju od jedne milijarde. Na svaki kilogram kukuruza, na svaki evro na izvoz kukuruza i stočne hrane još jedan evro izgubimo kroz nedostatak proizvodnje u stočarstvu. Sve sam bliže tome da podržim ovaj amandman. Kada se subvencionišu radna mesta u raznim fabrikama, voleo bih da se to radi i po pitanju prerađivačke industrije i poljoprivrede i da svaka porodica koja se vrati iz grada na selo dobija u kontinuitetu od pet godina po dve hiljade evra, da dobije onih 10 hiljada evra koje dobijaju razni investitori koji podižu neka nova radna mesta. Na takav način bi rasteretili gradove i oživeli sela. Ukoliko bi se u nekom budućem budžetu za 2014. godinu našlo sredstava da se subvencionišu porodice koje žele da se vrate na svoju očevinu i da se bave poljoprivrednom proizvodnju, u tom slučaju bih predložio Ministarstvu finansija u planu budžeta za 2014. godinu da predvidi da takve porodice dobijaju 10 hiljada evra podeljeno na pet godina, svake godine dve hiljade evra pod uslovom da se bave poljoprivrednom proizvodnjom na selu. Tako bi razvili stočarstvo i voćarstvo i doprineli da naš društveni proizvod iz poljoprivrede bude dva puta veći nego što je on danas. Hvala.
Replika. Narodni poslanik Dejan Mihajlov. Izvolite.
Gospodin Rističević me je pogrešno razumeo da imam nešto protiv da se vinogradarski registar uspostavi. U potpunosti se slažem sa tim i treba videti gde su te silne subvencije za vinogradarstvo išle. Ono što je bio naš cilj da je u ovom trenutku po nama važnije da se obezbede subvencije za stočarstvo kako bi naši seljaci, poljoprivrednici spremno dočekali liberalizaciju koja nas čeka primenom SSP koja je potpuno ne adekvatna i koja nije za ovaj trenutak u kome se nalazimo. Kada je ugovaran SSP bile su potpuno druge okolnosti i Srbija je bila u potpuno drugoj ekonomskoj situaciji i stanju i snazi nego što je sada. Ova primena od 1. januara 2014. godine, SSP, puno će pokositi našu privredu. Srbija će postati zemlja u kojoj proizvođači mleka neće biti konkurentni sa nemačkim i holandskim proizvođačima koji imaju ogromne subvencije od svojih država i bićemo država poput Bugarske i Grčke koja uvozi sirovo mleko iz Holandije i Nemačke, i mi ćemo biti samo prerađivači mleka. Naši zemljoradnici, naši poljoprivrednici će biti ti čije mleko, cena i kvalitet neće biti konkurentni mleku koje će biti jeftinije i koje će stizati iz tih zemalja. Primećeno je da strane kompanije koje se bave preradom mleka užurbano kupuju mlekare po Srbiji. Tu su "Kampina", "Medli" i drugi proizvođači koji čekaju liberalizaciju 1. januara 2014. godine da bi mogli svoje mleko koje proizvode u Holandiji i Nemačkoj da uvoze da ovde proizvode i da potpuno što naše proizvođače mleka, što naše prerađivače mleka subvencijama koje dobijaju od svojih zemalja stave u drugi plan. Time će država i naši poljoprivrednici gubiti. Zato smo smatrali da je mnogo bolje da se vinogradarski ostaviili da se manji iznos opredeli za njega, a da se veća sredstva po ovoj osnovi opredele za subvenciju za stočarstvo. Hvala.
Gospodine Rističeviću, nema osnova za repliku, jer se u suštini razumete. Reč ima narodni poslanik Nenad Popović. Vreme na raspolaganju je pet minuta kao ovlašćeni predsednik.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, drage kolege, u stočarstvu je zaista situacija više nego teška. U Srbiji danas praktično nema stoke. Poklali su svu stoku jer je stočna hrana preskupa. Danas niko nema interes da čuva stoku. Samo da dam podatak da ove godine imamo četiri puta manja stoke nego pre 20 godina. Imam mogućnost da izvezemo devet hiljada tona junetine. Godine 2011. je izvezeno 1500 tona. Ove godine će biti još manje i moja prognoza je da 2013. nećemo izvesti ni jednu jedinu tonu junetine, ali da ćemo biti čisti neto uvoznik. Zato poljoprivreda mora da bude jedan od prioriteta, a pogotovo stočarstvo. U poljoprivredi je zaposleno direktno i indirektno blizu milion građana RS. Zato stvarno država, pogotovo Vlada mora u sledećim godinama da učini veliki napor kako bi se situacija popravila i kako bi naši poljoprivrednici mogli da konkurišu sa poljoprivrednicima EU koji su višestruko subvencionisani. Ne možemo gledati poljoprivredu odvojeno od cele ekonomije, odnosno od politike. Ključni problem danas u poljoprivredi Srbije je ovaj SSP koji je potpisan pre četiri godine. Srbija je direktno izgubila svake godine u poslednje četiri godine zbog ovog evropskog puta Vlade oko 200 miliona evra godišnje, direktno, ali su indirektni gubici mnogo veći. To su hiljade i hiljade zatvorenih malih i srednjih preduzeća. To su desetine hiljada ljudi koji su ostali bez posla. Danas se u Srbiju uvozi 40% poljoprivrednih proizvoda bez carina, a od 1. januara 2014. godine će doći defakto do potpune liberalizacije uvoza svih poljoprivrednih proizvoda.Ako uzmemo u obzir da su subvencije u Hrvatskoj i Mađarskoj od tri a nekada do 8 puta veće kod poljoprivrednika u ovim zemljama, da su krediti koje oni uzimaju bar dva do tri puta niži, odnosno imaju niže kamate od nego naši poljoprivrednici, onda se vidi koliko je problem da po ceni naši poljoprivredi ne mogu da konkurišu na našem tržištu u odnosu na uvozne proizvode koji će od 1. januara 2014. godine ulaziti u Srbiju bez carina. Carinska politika je oduvek bila u istoriji, stotinama godina, način kako štititi svoju domaću proizvodnju i kako štititi svoja radna mesta. Ova Vlada RS ima dva puta. Jedan je blaži, a drugi je hrabriji. Ovaj blaži bi bio da se što pre razgovara i da se pokrenu svi pregovori sa EU zato što u SSP postoji član 41. koji omogućava da ukoliko je domaća privreda ili deo privrede, u ovom slučaju poljoprivrede, zaista ugrožena da se stavi moratorijum na primenu SSP. Na taj način da pomognemo našim poljoprivrednim proizvođačima u sledećih, recimo, pet godina. Drugi, mnogo bolji način, je da se raskine Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, jer time omogućavamo da se naša i poljoprivreda i celokupna privreda razvija onako kako su se razvijale i druge privrede dok nisu dovoljno ojačale i imale mogućnost da konkurišu sa drugim zemljama. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u vezi amandmana koji je podnela narodna poslanica Dušica Morčev, a kojim se predlaže smanjivanje sredstava namenjenih za nabavku laboratorijske i medicinske opreme u delu budžeta iz poljoprivrede. Mišljenja sam da ovaj predlog ne bi trebalo prihvatiti iz razloga što su namenjena sredstva predložena najvećim delom za nabavku opreme za završetak formiranja laboratorije za kontrolu kvaliteta sirovog mleka. Dakle, proces formiranja ove laboratorije započet je 2009. godine donošenjem odluke od strane nadležnog ministarstva. Predviđeno je da ova laboratorija bude locirana na Poljoprivrednom fakultetu, departman za stočarstvo, u Novom Sadu. Do sada je nabavljen deo opreme, a budžetom za 2013. godinu predviđena su nedostajuća sredstva kako bi se proces formiranja ove laboratorije i okončao. Inače, uspostavljen je i rad nezavisnih laboratorija za kontrolu kvaliteta poljoprivrednih proizvoda. To je važno iz razloga što je to uslov unapređenja poljoprivredne proizvodnje. Naime, razvoj naše poljoprivrede želimo da baziramo na rezultatima najnovijih naučnih istraživanja iz ove oblasti. Zato su nam potrebne i savremene i dobro opremljene laboratorije. To je važno iz razloga što se samo laboratorijskim ispitivanjem kvaliteta može doći do relevantnih podataka na osnovu kojih se može utvrditi realna i objektivna cena nekog poljoprivrednog proizvoda, mleka, mesa, jaja i slično. To je važno i iz razloga što rezultatima ispitivanja kvaliteta od strane nezavisnih laboratorija dobijamo dokumente na osnovu kojih možemo obezbediti izvoz na inostrano tržište. Uz sve ovo što sam rekla treba istaći činjenicu da je Srbija danas jedina zemlja u regionu u kojoj nije uspostavljena ni jedna nezavisna laboratorija za ispitivanje, odnosno za kontrolu kvaliteta sirovog mleka. Zbog svega ovoga, smatram da su predložena sredstva u budžetu za poljoprivredu opredeljena za nabavku laboratorijske opreme dovoljna da se ova laboratorija i oformi. Predlažem da ne dovodimo u pitanje smisao i opravdanost osnivanja i funkcionisanja nezavisnih laboratorija za oblast poljoprivredne proizvodnje. Sa druge strane, podnosilac amandmana je u pravu kada kaže da je stanje u stočarstvu teško. Stanje je zaista teško. Mogli bismo čak reći da je izuzetno teško. O tome imamo razne podatke iz kojih to možemo da zaključimo i vidimo. Neke od tih podataka smo danas čuli. Govori se o smanjenju broja svih vrsta domaćih životinja, što je tačno, ali smanjuje se i proizvodnja i mesa, i mleka, i jaja. Smanjuje se i učešće stočarskih proizvoda u ukupnoj poljoprivrednoj proizvodnji naše zemlje. Tako, prema nekim podacima kojima raspolažemo, trenutno učešće stočarskih u ukupnim poljoprivrednim proizvodima kod nas je manja od 50%. Znamo da je granica koja određuje razvijenost poljoprivrede jedne zemlje 60%. To znači da prema ovom parametru možemo zaključiti da je naša privreda nerazvijena. Primera radi, u poljoprivredno razvijenim zemljama više od dve trećine svih proizvoda poljoprivrede su proizvodi animalnog porekla. Više od 85% biljnih proizvoda se realizuje preko proizvoda stočarstva. Ohrabruje, međutim, činjenica da je Vlada u budžetu za 2013. godinu planirala veća izdvajanja za poljoprivredu. Udeo od 4,5% planiran za narednu godinu i najavljeno povećanje na 5% u 2014. godini, svrstaće Srbiju u red zemalja sa visokim udelom agrarnog budžeta u ukupnom nacionalnom budžetu. Da je to tako, ilustrovaću samo sa nekoliko podataka koji govore o udelima agrarnog budžeta u nacionalnim budžetima nekih zemalja iz regiona i zemalja EU. Tako, na primer, u Austriji udeo agrarnog budžeta je 2,8%, u Mađarskoj 2,66%, u Poljskoj 3,52%, u Francuskoj 3,47%, u Švajcarskoj 5,8%, u Hrvatskoj 4,45%, u Sloveniji 5,1%, a u Crnoj Gori 1,4%. Navedeni podaci su dovoljno jasni i dovoljno dobro dokumentuju ono što sam već rekla o visini predloženog agrarnog budžeta. Za ovaj korak u pravcu podrške i pomoći našoj poljoprivredi Vlada zaslužuje svaku pohvalu. Naravno, mi iz SPS znamo da je veći agrarni budžet potreban, ali ne i dovoljan uslov da se obezbedi zaustavljanje navedenih negativnih trendova u stočarstvu naše zemlje, kao i da se obezbedi rast i razvoj poljoprivredne proizvodnje kod nas. Zbog toga, mi u SPS, ćemo se zalagati ubuduće za donošenje dobrih rešenja, dobrih mera kojima bi se osigurala pravedno, ali i racionalno trošenje sredstava agrarnog budžeta. Takođe, podsticaćemo ministarstvo i nacionalni savet da što pre utvrde i predlože srednjoročnu i dugoročnu strategiju razvoja agrara u Srbiji. Podsetiću vas da smo nedavno dobili dokument koji se odnosi na strategiju razvoja obrazovanja u Srbiji do 2020. godine. Pre dva dana na tu temu je održano prvo javno slušanje. Pošto su, složićemo se svi, poljoprivreda i obrazovanje naši najveći, najdragoceniji, najznačajniji resursi, bilo bi dobro da uskoro dobijemo i strategiju razvoja poljoprivrede u Srbiji, makar za narednih pet do 10 godina. Jednostavno verujemo da je to ispravan, pravi i jedini put kojim bi se obezbedilo ostvarivanje proklamovanih ciljeva u oblasti naše poljoprivredne proizvodnje. Hvala vam na pažnji.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Dušica Morčev, replika. Izvolite.
Replika koleginici, jer se obraćala povodom mog amandmana. Zašto smo mi umanjili ova sredstva, ako sada pričamo o tome i ako smo otvorili priču vezano za laboratorije? Ova Vlada nastavlja politiku prethodne Vlade, a to je da je bivši ministar Saša Dragin, gde je zaposlen sada na Poljoprivrednom fakultetu i na tom institutu, hteo da oformi ovu laboratoriju za ispitivanje mleka, iako se Poljoprivredni fakultet više bavio govedarstvom, razvojem govedarstva, a na Tehnološkom fakultetu postoji laboratorija koja se bavi tehnologijom mleka. Mislimo da postojeća laboratorija na Tehnološkom fakultetu može da se unapredi ovim sredstvima koja smo ostavili ovim amandmanom, a ne da nastavimo da otvaramo nove laboratorije zato što je to bivši ministar predložio na institutu i na fakultetu na kome je zaposlen. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, primili ste ostavke narodnih poslanika Snežane Malović i Olivera Dulića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja povodom razmatranja ovih ostavki, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika, pa predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 3. i stav 4. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima. U skladu s tim, a saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i st. 3. i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima Snežani Malović i Oliveru Duliću, danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Na član 7. razdeo 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Ljuban Panić. Reč ima narodni poslanik Ljuban Panić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, suština amandmana je u tome da se transferi za plate za osnovne i srednje škole, odnosno isplate za te zarade zaposlenima u osnovnim i srednjim školama vrše iz budžeta Republike, čime opterećenje budžeta AP Vojvodine ne bi bilo 66% i da AP Vojvodina bude u mogućnosti da ispuni ustavnu obavezu da tri sedmine svog budžeta opredeli za kapitalna ulaganja. Dozvolićete mi da, s obzirom da je i o ovome mnogo pričano, ovaj amandman obrazložim kroz politički kontekst u kome se taj amandman odbija. Taj kontekst obeležilo je, gospodine ministre, i vaše ophođenje prema narodnim poslanicima koji su ovih dana govorili o ovom amandmanu. Vrlo često vam je rasprava o ovim pitanjima bila i smešna. Čak ste nas optužili i da se bavimo veštačkim temama i da proizvodimo veštačke teme, što je zanimljivo ako pogledamo da je jedna od, valjda, neveštačkih tema bila departizacija, a vidimo šta se dešava u javnim preduzećima poput Kolubare. Valjda je i regionalizacija bila veštačka tema nekog bivšeg lidera stranke koja se zalaže za decentralizaciju danas kada donosi ovako centralistički budžet. Vi samo jedan problem imate sa AP Vojvodinom i njenim novcem i nadležnostima, a to je što u AP Vojvodini niste prešli cenzus. Isto je i ako hoćete da pričate o veštačkim temama i o onome što se dešava, a ima veze sa politikom kada je ovaj budžet u pitanju, to je da ste bili prvi iz vladajuće koalicije koji je na jedan prirodan, a ne veštački način, iako niste prešli cenzus u gradu Novom Sadu, najavili promenu vlasti u tom gradu. Ništa vam dobro neće doneti smanjenje novca za nadležnosti onim pokrajinskim institucijama koje su birane na osnovu većinske volje građana po opštinama u Vojvodini. Tako je iz mog Vršca, jednog malog mesta, poslanik u Skupštini Vojvodine čovek koji je dobio glasova koliko iznosi 5% vašeg rezultata. Tako se ovim budžetom… (Predsedavajući: Molim vas, pazite na vreme.) Izvinjavam se, hvala.
Pustio sam vas pola minuta više. Hvala. Na član 7. razdeo 25. amandman je podnela narodni poslanik Mira Petrović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Mira Petrović.
Hvala, poštovani potpredsedniče. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, zaista bih molila za malo pažnje. Amandman koji sam podnela u ime poslaničke grupe PUPS, a koji je gospodin Milan Krkobabić najavio kada smo imali raspravu u načelu, odnosi se na trudnice koje imaju problema u svojoj trudnoći, odnosno na žene koje moraju da održavaju trudnoću, a koje su kažnjene Zakonom o socijalnoj zaštiti i njima se isplaćuje 65% njihove zarade. Moram priznati da sam vrlo iznenađena što Vlada nije prihvatila ovaj amandman, jer je ovo nešto o čemu mi govorimo već poslednjih par godina. Već od 2008. godine u Beogradu se isplaćuje 100% zarade svim ženama koje održavaju trudnoću. Koliko znam, to radi i Novi Sad, mislim da radi i Zrenjanin, a eventualno, čini mi se, i Jagodina. Sve ostale žene u Srbiji su samim tim diskriminisane. Sa punim pravom govorim o ovome jer sam majka tri devojke i svaku trudnoću sam morala da održavam. U vreme kada sam ja rađala decu imala sam 100% zaradu. Malo sam pogledala i kada se desilo to, odnosno kada je ukinuto pravo ženama na punu zaradu. Naravno, došla sam do toga da je to bilo 1. januara 2006. godine, a vi ste, gospodine ministre, tada bili ministar finansija, a gospodin Tomica Milosavljević je bio ministar zdravlja. Razlog koji je bio naveden za uvođenje ovakve kazne je da je bilo dosta zloupotreba. Ako krenemo razgovor o zloupotrebama, mislim da onda nećemo daleko stići. Procene su da, recimo, za Srbiju sada treba 3,5 milijarde, to je maksimum, a to je 35 miliona evra. Juče smo ovde slušali priče o milijardu i 800 miliona dolara garancije za ovo, 100 miliona se daje banci za ono, slažem se potpuno da sve to treba, ali mi nije jasno šta će nama i "Fijat". Slažem se, kolege, sa vama da su celoj Srbiji potrebne sportske dvorane, ali ne za mene za rekreaciju, potrebne su nam za decu. Mi izumiremo. Stalno pričamo o natalitetu, ali kada nešto nećemo da uradimo, onda imamo problem jer moramo da uradimo analizu, moramo da napravimo strategiju, moramo da uradimo socijalnu kartu itd. Uvek ćemo naći hiljadu razloga zašto to nećemo da sprovedemo. U odnosu na sve te novce koje imamo na različitim pozicijama, zaista ne mislim da je 35 miliona problem. Čak sam i ja gledala sa kojih pozicija bi to trebalo skidati, ali pođimo od toga da, ako govorite o zloupotrebama, sami znate koliko zloupotreba ima u sportu. Nikada niko nije rekao – ne, fudbalskim klubovima nećemo dati novac. Ne ispituje se ni šta se dešava. Zaista smatram da je Vlada pogrešila. Obrazloženje da to nije u skladu sa pravnim propisima, pa to smo znali u startu, imamo i spremljen dopis Ministarstvu zdravlja, koji je pripremio ministar za rad isocijalnu politiku. Znamo da treba izmeniti član 74. zakona, ali smo želeli da na ovaj način, da ovim amandmanom obezbedimo sredstva, a da u međuvremenu, posle u hodu izmenimo taj član zakona. Šta nam znače izmene, ako nemamo novac i ako ga ne planiramo budžetom? S druge strane, ne zaboravite da je ta inicijativa krenula još 2010. godine u gradu Beogradu.Ne znam da li toga ima i u Srbiji, ali pred Novu godinu dupli blizanci, dvojke, trojke, četvorke, kojih ima dovoljno, dobijaju pomoć od grada. Tada smo pokrenuli i priču zašto bi žene u Srbiji bile diskriminisane. Postoje lokalne samouprave koje nemaju para za to, pa zašto ne bi država pomogla? Tada su svi bili gluvi. Imali smo konferenciju za novinare u holu dvora, ali nijedna partija se nije odazvala i podržala nas. Ovog leta u julu i avgustu, pogledajte malo štampu, videćete da su sve novine bile pune podrški svih predsednika partija koje su trenutno u parlamentu. Niko nije izašao i rekao – ovo je nepotrebno, ostajemo pri tome i naš stav je da žene ne treba da dobijaju. Ako smo svi u julu i avgustu, kada su nas mediji pratili, imali podršku za ovo, kako je moguće da sada na Vladi nismo imali? Juče su sedele ovde četiri ministarke i bila sam u dilemi da li da ih pitam. Ne znam da li je u pitanju diskriminacija žena i da li su se one osećale loše, jer na Vladi je vas 17, a njih je ukupno pet. Kako god glasale, one će biti nadglasane. Prosto, nisam htela da ih dovedem u situaciju, jer pretpostavljam da su se u trenutku kad su morale da glasaju za odluku, da bi odluka bila jednoglasna, osećale loše, pa nije bilo potrebe da ih još jednom ovde podsećam na to. Moja deca još malo treba da rađaju decu, mislim svi vi imate i decu i majke i sestre. Hoću da moja deca budu ponosna na mene. Hoću da vratimo ženama dostojanstvo. Vi ste pre neki dan snimali dvoranu i snimali ko ovde sedi. Juče sam brojala i reći ću vam da je u ovom parlamentu bar jedno petnaestak puta u toku dana i proporcijalno mnogo više žene učestvuje u radu ovog parlamenta. Juče smo bili ili egal ili je bilo nešto više muškaraca od nas. Odnos je bio 80 prema 100, za razliku od zvaničnog gde nas je trećina. Znači, kada treba da se radi mi smo tu, kada treba da budemo da budemo domaćice mi smo tu, kada treba da rađamo decu mi smo tu, ali kada treba malo da nam pomognete oko toga, onda se vi setite da je potrebno dati Partizanu i Zvezdi. Nemam ništa protiv fudbala. Zaista, odrasla sam uz brata i meni je sport jako važan u životu. Moja deca su se bavila sportom. Slažem se da i za kulturu treba mnogo novca. Treba, bez toga nema ničega, nema ni bez ekologije, ali bez dece mi nemamo ništa. Šta nam vredi sve ovo, izumrećemo. Zato smatram i očekujem odgovor od vas ministre. Zašto ovo na Vladi nije prošlo? Koje vaše obrazloženje, jer toliko su sredstva koja mogu da ugroze budžet, na bilo koji način. Sa druge strane mi ovde imamo glasanje pa ćemo videti gospodo ko će kako da glasa. Zbilja ću vrlo ozbiljno obratiti pažnju na to kako ko glasa. Imamo i tolike nevladine organizacije, imamo te ženske mreže, svaka partija ima forum žena, dajte gospođe obratite pažnju u subotu kako ko glasa. Nemojmo deklarativno biti za to – da mi hoćemo podršku, mi hoćemo natalitet, mi smo uradili strategiju rađanja. Od toga nema ništa. Dajte da uradimo ono što je praktično, ono što je konkretno. Mi smo to zaista radili u gradu, radili smo puno i trudimo se da radimo kao PUPS i na nivou Republike pokušavamo da ono što je dobro, što smo tamo uspeli, prenesemo ovde. Odradili smo pomoć za penzionere, ali dajte da uradimo i pomoć za žene, pa ćemo se baciti na neku drugu kategoriju. Podržaću vas kad god treba za sportsku halu, gospođo Mojović za kulturu kad god treba, u Odoru sam sa vama, ali dajte da uradimo zaista nešto. Zato se obraćam ženama koje gledaju, zato se obraćam ženama ovde u parlamentu. Dajte da im pokažemo da mi to možemo da uradimo. Hvala.
Reč prvo ima ministar Mlađan Dinkić. Izvolite.
Vaša inicijativa je apsolutno dobra i siguran sam da je dele sve partije u ovom parlamentu. Moja partija se takođe zalaže za istu inicijativu. Upravo zbog toga je Vlada Republike Srbije na poslednjem zasedanju predložila i amandman na Zakon o zdravstvenom osiguranju kojim se predviđa da se za sve trudnice isplaćuje pun iznos zarade ali počevši od 1. januara 2014. godine. Ovaj zakon će biti pred vama u Skupštini iz prostog razloga što sledeće godine nema novca za to. Dakle, tri i po milijarde dinara nisu mala sredstva. Poremetio bi se bilans budžeta, moralo bi da se skine sa drugih razdela i apsolutno nije sprovodljiv ovaj dobar predlog u narednoj godini. Ako već sedam godina ta mogućnost nije postojala, mislim da je jako važno da je inicijativa PUPS-a prihvaćena, da je dele sve partije koje su zastupljene u Vladi Republike Srbije, uveren sam i u kompletnom parlamentu. Ali, realno mogućnost za njenu primenu biće od 1. januara 2014. godine. Posebno zato što se nije tačno identifikovao iznos novca koji treba za to izdvojiti. Tako da tu nema nikakvog mesta bilo kakvoj diskriminaciji između muškaraca i žena. Inicijativa je opravdana i kroz Zakon o zdravstvenom osiguranju koje je ministarka Slavica Đukić Dejanović predložila, predviđeno je da se od 1. januara 2014. godine ova naknada uveća na 100% od plate.
Za repliku se javio gospodin Aleksandar Pejčić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Što se tiče DSS ona će podržati vaš amandman, nemamo nikakvih problema. Međutim, ovde je problem mi ovde ne znamo da li ste vi pozicija ili vlast. Ako ste vlast onda sedite tu, ako se pozicija doći ćete ovde. S obzirom da je vaš predsednik glasao za ovaj predlog budžeta u parlamentu, tata je glasao za predlog budžeta u parlamentu, ne vidim razloga zbog čega vi ne naterate gospodina Mlađana Dinkića da on prihvati ovaj vaš amandman.Inače, vama se izgleda ne izlazi iz vlasti, vaš predsednik ima u ovom trenutku 101.000 platu u Vladi i 72.000 penziju. To je 173.000 dinara, prima mesečno. Dok prosečna penzija u Srbiji je 23.000 dinara. Dakle, ako želite da imate podršku DSS za ovaj amandman, imaćete sigurno. Međutim, ako ste vlast i terate gospodina Dinkića da prihvati vaš amandman, što se tiče DSS nemate problema. Mi ćemo glasati za vas.
Replika, Mira Petrović, izvolite.
Odmah ću vam odgovoriti. Prvo meni je stvarno poražavajuće da ste izgovorili ovo što ste sad izgovorili – da li mi je mesto ovde ili kod vas. Ovog puta sam govorila kao žena i majka i neko ko želi da pomogne svojoj deci. Ako mislite zaista tako kao što ste sada rekli, onda nema potrebe da postoji parlament. Onda gospodo hajmo svi kući, pozicija ima dovoljan broj glasova, završiće sve što treba, idemo na izbore kada dođu, ko pobedi neka nastavi sam da radi. Ako je zaista vaše mišljenje da mi ne možemo da utičemo ni na šta, ne vidim zašto bih ja morala da mislim isto što i gospodin ministar, prosto smatram da smo svi ovde zajedno, mi smo narodni poslanici i lepo je to pre neki dan rekla gospođa iz LDP-a. Znači, dajte poštujte ovu instituciju u kojoj se nalazimo. Mi smo izabrani od građana Srbije da bismo da bismo njima popravili kvalitet života, a jedan od toga je amandman koji ja tražim. Nisam zadovoljna da to bude od 1. januara 2014. godine. Prosto mislim da tri i po milijarde, to je maksimalna procena, Beograd daje svega osam, znači, nemoguće je da Srbija ima više od tri puta, to je nemoguće jer je od prilike Beograd trećina svega, je svota koja sasvim sigurno ne može da poremeti rebalans, odnosno budžet. Imate vi tamo i neku stavku, nekih viškova od 28 milijardi, pa onda neka budu 25, ili nemojte dati nekoj banci 100 miliona, nego joj dajte 97, znači možete vi, vi ste doktor za finansije. To vam uopšte ne osporavam. Znači, malo vi to pročeprkajte i moći ćete da ga sredite. Što se tiče gospodina predsednika naše partije, ovde postoji problem. Ne znam da li vi svesno nešto nećete da shvatite jer ovde ste svi normalni i pametni ljudi. Ako je neko radio i zaradio svoju penziju 40 godina, ne znam zašto mu osporavate pravo da je prima. On pri tome je radio i puno radno vreme, čak mnogo više nego vi ovde jer juče u parlamentu ste svi bili ovde, samo kad su bili vaši predstavnici iz Vlade. Znači, kad znate da vas slikaju i da vas vaši predstavnici partija gledaju onda ste svi u klupama. Znači, nemojte da osporavate pravo gospodinu Jovanu Krkobabiću koji radi svakog dana od 8,00 ujutro da ima pravo da mu neko plati za taj njegov rad. On je svoju penziju zaradio kao i većina poslanika PUPS-a koja sedi u ovoj klupi. Ljudi su radili čestito 40 godinai nemojte im osporavati pravo koje su zakonski ostvarili. Što se tiče ovoga što sam rekla, ne znam da li imamo pravo replike, ali je činjenica da bi mogli da nešto promenimo u Danu glasanja i da pokažemo da baš to što ne mora da bude sedite Miro, mogu da imam svoje mišljenje. Imam vreme ovlašćenog predstavnika partije, a imam i vreme poslaničke grupe. Tako da mislim da je vrlo nepristojno da mi dobacujete. Nikada nikome ovde nisam dobacila. Znači, očekujem izvinjenje za ovo.
Po povredi Poslovnika, Radojko Obradović. Izvolite.
Prvo, član 27. po našem Poslovniku, gospodine generale, kada neko reklamira povredu Poslovnika, on ima pravo prioriteta za dobijanje reči pre replika i pre drugih javljanja. Ne mislim da ste bili zlonamerni, tako da mislim da nema potrebe da se izjašnjavamo u Danu za glasanje oko toga. Druga stvar, ovo nije prvi put, ne shvatam to zlonamerno, ali da nas upozoravate da ćete strašno voditi računa kako ćemo se izjašnjavati u Danu za glasanje. Potpuno se slažem i mislim da bi trebalo promeniti Poslovnik i na skupštinskom sajtu bi trebalo da piše kako će se iko objašnjavati, član 107. morate da mi dozvolite da završim rečenicu…
Ne, neću vam dozvoliti da povredu Poslovnika prevedete u repliku.
Dakle, ako neko kaže vodićemo računa kako ćete glasati, a mi vam kažemo, mi ćemo u Danu za glasanje podržati vaš amandman. Da li ćete vi podržati Zakon o budžetu koji neće da usvoji ovako važan amandman, to ćemo mi voditi i građani Srbije treba da vode računa u Danu za glasanje.
Vladimir Ilić, izvinjavam se, kao replika?
Po amandmanu.
Nemate vreme, imate kao ovlašćeni predstavnik. Izvinjavam se, moram prvo dati replike. Izvolite. Sada imamo povredu Poslovnika, Jovan Palalić.
Gospodine predsedavajući, ovde je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine. Mi smo sada ponovo suočeni sa temom za koju smo mislili da smo raspravili pre neki dan, a to je da se prebrojavamo i snimamo ko ovde sedi. Znači, mi smo sada čuli informaciju da pojedini poslanici prebrojavaju i snimaju druge poslanike da li su prisutni u Narodnoj skupštini. Poslanici DSS su sve vreme prisutni u Narodnoj skupštini, aktivno učestvuju u diskusiji po amandmanima, podneli su veliki broj amandmana na ovaj predlog zakona, mislim od svih poslaničkih grupa najveći broj amandmana i ne dopuštamo da nam neko sada spočitava da smo tu samo u povremenim trenucima rasprave. Prema tome, ako hoćete da ponovo otvorimo raspravu koju smo prevazišli prošle nedelje o prebrojavanju poslaničkih grupa i narodnih poslanika, onda je to druga tema. Molim vas da ukažete poslanicima i koleginici koja je govorila da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, da nas ne prebrojava. Ako ima neki snimak, neka dostavi, da vidimo tačno ko je sedeo u prethodnih 12 sati jučerašnje rasprave i danas, pa ćemo se svi izjasniti. Molim da se o ovoj povredi dostojanstva Narodne skupštine, Narodna skupština izjasni, jer ovo je nedopustivo.
Prihvatam da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika. Izvolite, prvo Dušan Milisavljević.
Ja bih se pozvao na član 107. Poslovnika jer mislim da se nekoliko narodnih poslanika neumereno obratili gospođi Miri Petrović, a ja bih vam rekao da apsolutno podržavam njen amandman i da je njen amandman u skladu sa Ustavom RS, što je mnogo jače, nego što je Poslovnik Narodne skupštine RS i pročitaću vam član 68. Ustava RS koji kaže – da svako ima pravo na zaštitu svog fizičkog i psihičkog zdravlja, deca, trudnice, molim vas da me saslušate [[isključen mikrofon]]
Molim vas, narodni poslaniče, to što sam ja bio general, a sada general u penziji, niti mi daje privilegiju, niti neka posebna prava. Molim vas, nemojte zloupotrebljavati Poslovnik. Vi ste reklamirali povredu Poslovnika, dao sam vam reč, ali ste počeli repliku, povodom amandmana. Slažem se da imate potrebu, ali je vaše vreme utrošeno i ne mogu vam to dozvoliti.
Gospođo Petrović, ja vam se obraćam umereno. Vi nemate problema sa DSS. DSS će glasati za ovaj amandman i nikakav problem nije. Postoji jedna floskula u vreme komunizma – imaš kuću, vrati stan. Gospodin Krkobabić ima penziju, a prima i platu. U tome je suština i po zakonu ne može…
Gospodine Pejčiću, ja vas molim i upozoravam da ne prozivate, mislim da je to zabranjeno Poslovnikom i vi ste povredili dostojanstvo Skupštine, tako da vas ja upozoravam da ću sledeći put vam izreći meru ako to ponovite. Ima reč Mira Petrović.
Zaista mislim da treba da pričamo o temi, tema je bila moj amandman i tema je da li treba dati podršku ženama ili ne. Meni je žao što ste doživeli moje prebrojavanje kao prebrojavanje prisutnosti. Samo sam htela da pokažem da su žene u tom smislu odgovornije, jer je procentualni odnos poslanika u Skupštini od 250 nekih 35% su žene. U radu Skupštine svakog dana je otprilike od prisutnih, ne govorim koja je cifra, ne govorim ni o jednoj poslaničkoj grupi, ali je odnos žena i muškaraca 80:100. Dakle, 80% žena je prisutno. Samo hoću da kažem da mi žene dajemo maksimum od sebe u svemu što radimo, pokušavajući da budemo zaista i poslanice kakve treba i domaćice kakve treba, i majke i od vas tražimo samo podršku da nam pomognete, da naše rizične trudnoće iznesemo do kraja. Ovde je bilo zadovoljstvo gledati par trudnica koje su bile, Jovana nije bila moj omiljeni lik, mi smo se sukobljavale oko nekih socijalnih stvari, ali je bilo božanstveno gledati je, zdrava i prava trudnoća koja je izvedena do kraja, to je nešto najlepše što jedna žena može da ima. Ali, ako već nema to, a kažem vam da sam i sama kroz to prošla, dajte podršku ženama i dajte im da budu ravnopravne sa svima, ništa više. Prosto mislim da je to ljudski i ja ne pričam uopšte, ja se naravno obraćam u ime PUPS, ali ja to pričam kao jedna od pripadnica žena u ovom parlamentu i pripadnica žena ove države, ništa više. Nadam se da smo se sada razumeli i razjasnili dileme, bez ikakve uvrede, slikanja i prebrojavanja. Moje gledanje kako će ko da glasa bilo je vezano za natpise po novinama i izjavama koje su sve partije davale prošlog leta. Ja sam gledala, avgust, juli, ovog leta, svi su bili za to, sve partije su dale podršku i zato hoćemo da vidimo kako će izgledati sada, a ja ne mogu nikoga da bijem da glasa za nas, a ja mogu da sedim tu i glasaću za naš predlog, kao što će glasati i naša poslanička grupa.
Samo da pitam Elviru Kovač, da li po amandmanu, i Bojan Đurić, po amandmanu? Dobro, da znam, jer posle mi prebacuju ljudi da su tražili repliku, a ja nisam u toku. Idemo redom, prvi po amandmanu ima reč Vladimir Ilić.
Naravno da niko ne može da ospori jedan ovakav predlog niti da ga pobija i on je nesporan, ali svako od nas može desetine sličnih predloga da i ministru finansija i Vladi i da dâ argumentaciju za to i zašto ne bismo udvostručili plate svim zaposlenima u prosveti, jer mislim da bi oni to potpuno podržali, u zdravstvu itd. Mi moramo da budemo odgovorni. Mi moramo da budemo svesni jedne činjenice da budžet nije rupa bez dna, da ne može diskusija da ide samo u pravcu šta će iz tog budžeta da se finansira, a da ne postoji diskusija o tome iz čega se taj budžet stvara. Šta hoću da kažem? U ovom budžetu je predviđeno osam milijardi dinara više za socijalne potrebe u odnosu na prethodnu godinu i to je najveće povećanje, što se tiče pojedinačnih stavki. Ova vlada je brinula o socijalnim potrebama. Ako postavljamo pitanje, nemam ništa protiv da zaposlene trudnice dobijaju 100% od plate, a u većini opština gde su URS na vlasti, gotovo u svima, bez izuzetka, se jedna takva odluka sprovodi. Mi imamo 650.000 ljudi u Srbiji ispod linije siromaštva, a socijalnu pomoć dobija samo 125.000 ljudi. Zašto ne postavimo pitanje, šta je sa nezaposlenim trudnicama, da li i one treba da dobiju nešto koje su u još težem položaju. Uopšte nije teško nabrajati socijalne grupe, društvene grupe, građane Srbije koji su u stanju socijalne potrebe, ali postoje jasna ograničenja i imali ste priliku da čujete od ministra, on ovaj zahtev neosporava, ali u budžetu za 2013. godinu zaista nema mesta u ovom trenutku. Dakle, od 2014. godine će i to biti moguće, zato moramo svi da pokažemo, pre svega i strpljenje i odgovornost. Lako je deliti, lako je obećavati, lako je ukazivati ko sve ima problem u Srbiji. Gotovo da nema toga koga nema problem i kome ne treba pomoć. Zaista, na takav način skupljati neke političke poene, mislim da je neozbiljno i neodgovorno.
Replika Mira Petrović. Izvolite.
Moram da kažem da sam iznenađena, prvo vašom konstatacijom da moramo da budemo odgovorni. Ja sam gospodine Iliću vrlo odgovorna osoba. Ne mislim da ste pozvani da procenjujete moju odgovornost, kao što ne mislim da treba da budete advokat gospodina Dinkića. Gospodin Dinkić je ovde prisutan kao ministar i treba da brani Vladu. To da li je osam milijardi više izdvojeno za socijalna davanja u ovoj državi je na žalost tužna priča ove države, zato što je sve tako loše kako jeste. Ne mislim da tim ljudima to treba ukinuti, ali takođe ne mislim da žene koje imaju rizičnu trudnoću, da njih treba kažnjavati sa 35%. Mislim da je zaista neumesna vaša konstatacija da je to jeftino skupljanje poena. Verujte, trebalo bi ispitati žene koje održavaju trudnoću, da vidimo da li misle što i vi. Mi ovde govorimo o jednoj državi, opstanku jedne države. O tome je juče govorila gospođa iz DSS, o izumiranju ove nacije, gde 30.000 ljudi više umre nego što se rodi. Poražavajuće nam je. Šta će nama auto-putevi, hajde pričajte mi kakvi koridori? Pa ko će da ide tim koridorima, ako ne budemo imali natalitet? Ko će ići? Šta će nama "Fijat"? Pa jel ga pravimo za ovih pet godina i narednih pet godina? To treba da postoji kroz narednih 30 godina. Nama ne treba ništa onda, ne treba nam ekologija, školstvo, zdravstvo, ne treba nam ništa. Znači, mi moramo da pođemo od toga što je baza. Baza smo mi. Baza su nam deca, tako da stvarno ne razumem uopšte vašu potrebu da mi spočitavate, pogotovo ne odgovornost.
Replika Vladimir Ilić.
Naravno, kada sam govorio od odgovornosti, nisam mislio na vašu odgovornost, nego na odgovornost svih nas. Budžet se odnosi na sve građane Republike Srbije, iako biste danas pitali jednu nezaposlenu trudnicu, da li vi smatrate da ste vi neko ko treba da dobije socijalnu pomoć od ove države u odnosu na trudnicu koja radi, koja prima 65% zarade, pa znate šta? Ona bi rekla – pa naravno da sam ja prioritet. Ovde se radi, kada pominjemo odgovornost, samo o prioritetima i redosledu dešavanja određenih problema u društvu. Zaista mislim da je potpuno nesporno, mogu da dam predlog ministru koji bi pozdravilo najmanje dva miliona ljudi u ovoj zemlji, da udvostruči penzije, najlakše je to reći. Zaista imam argumentaciju, jer penzioneri žive zaista teško u ovoj zemlji, nedovoljno je da plate lekove, ali da li bi taj moj predlog bio realan i da li je on odgovoran da udvostruči plate i pripadnicima MUP, vojsci, zdravstvu? Zaista, ja to mogu da kažem i mogu da potkrepim, argumentujem, u potpunosti da je to opravdano, da je čak i to dvostruko uvećanje plate nedovoljno za život. To uopšte nije teško da se kaže. Zaista, ako imamo iole odgovornosti u odnosu na situaciju koja je u zemlji, na prezaduženost, na potrebu da smanjimo budžetski deficit u tom smislu, govorim o odgovornosti. Najlakše je prebaciti te dugove, pa iz čega da se isplaćuju te stvari? Na buduće generacije. Pa ako dobro mislimo toj deci, hajde da prestanemo da ih opterećujemo danas, kada oni budu dospeli u poziciju da rade i otplaćuju te dugove. Hajde da im smanjimo taj teret.
Nastavićemo rad u 15,00 časova, s tim da vas obavestim da će po ovom amandmanu imati reč Elvira Kovač, Bojan Đurić, Ljiljana Lučić. Vaša poslanička je utrošila vreme i ne možete dobiti reč. Saglasno članu 27. i 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata. Nastavljamo u 15,00 časova. Takođe, saglasno članu 87. stav 2. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas produžiti rad i posle 18,00 časova, što obuhvata i zajednički načelni pretres o predlozima zakona po tački 5, od 5. do 12. dnevnog reda, zbog potrebe da se predloženi akti iz dnevnog reda što pre usvoje. Repliku i ostalo ćemo nastaviti u 15,00 časova. Hvala lepo. [[Posle pauze.]] Reč ima narodni poslanik Elvira Kovač.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici govoriću o amandmanu i koristiću preostalo vreme ovlašćenog predstavnika. Savez vojvođanskih Mađara podržava ovaj amandman,gospođa Petrović kao i velika većina ili sve parlamentarne stranke. Ono što nije dobro je što pitanje trudnica politizujemo, odnosno svako želi da ubira jefitne političke poene. Novine nedeljama bruje o tome. Jedan dnevni list je počeo da priča o tome, ispitao predstavnike skoro svih stranaka, nas tada nisu pitali. Svi su se hvalili kako je to divan amandman, kako je to jako dobar amandman i onda smo ovde videli da neće biti adekvatne podrške, da on verovatno neće biti izglasan. Iskreno se nadam da će predstavniciposlaničke grupe iz koje dolazi gospođa Petrović koja je predložila amandman, svi glasati za taj amandman i da će svi ostali koji će biti prisutni sutra ujutru u danu za glasanje podržati to. Zaista je istina da sada prvi put imamo 30% u ovom parlamentu, što znači da ima osamdesetak žena. Kada bi se samo one glasale za ovaj amandman, on bi imao velike šanse, naravno i uz podršku nekih opozicionih stranaka. Ako mi dozvolite, želela bih u okviru ove diskusije da citiram ekspoze gospodina Ivice Dačića, premijera – u Srbiji se svake godine rodi 40 hiljada beba manje nego što je broj umrlih. Ako se ovakav trend nastavi, za dva do tri veka najdalje Srbija će ostati prazna. Sami neumoljivo idemo ka samouništenju. Poslednji je čas da se ovaj trend zaustavi. Zato će Vlada hitno izaći, ne sa strategijom, nego sa konkretnim merama za zaustavljanje biološkog nestanka. Pitam sada koje su te konkretne mere, kada pred nama danas imamo predlog koji ne može da se prihvati. Kada imamo, da ne kažem obećanje ludom radovanje da će od 2014. godine nešto drastično da se promeni. Nažalost nisu sve žene te sreće da imaju zdravu trudnoću, koju mogu da iznesu do kraja, već moraju da budu na bolovanju zbog održavanja trudnoće i nažalost nisu svi parovi u Srbiji da mogu prirodno da planiraju porodicu, već svaki sedmi ili osmi par u Srbiji ima problema sa sterilitetom. O tome je juče govorila i koleginica iz DSS, ja prošle nedelje, a mi znamo kakvi su problemi sa procesom vantelesne oplodnje u našoj zemlji. Mnogi parovi čekaju i nekoliko meseci. Bez obzira što svi pričamo o ravnomernom regionalnom razvoju, nije svejedno da li ta trudnica, da li mladi bračni par živi u Jagodini, Beogradu ili u nekom drugom gradu. Nejasno mi je zašto ne možemo svi kada se toliko deklarativno zalažemo za podršku trudnica, da podržimo ovaj amandman? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Nisam mislio da se javljam, ali onda je gospođa Petrović, a nije prvi put svojim agresivnim nastupom ipak izazvala neku vrstu reakcije LDP. Odmah da kažem, LDP nema ništa protiv koncepta koji ste vi izneli i ideje da za jedan prilično veliki iznos pomognete onim ženama, ja bih rekao onim parovima. Vi ste o tome malo govorili, obično u tom paru postoji i neka muška strana. Ne znam da li je vi smatrate manje ili više zaslužnom za buduće potomstvo, ali to je prosto tako. Ono što mi smeta je ozbiljna doza populizma i demagogije koja stoji iza vašeg amandmana, iza vašeg obrazloženja, a pogotovo iza onog načina na koji ste govorili ovde danas, pokušavajući da se obračunate sa opozicionim partijama koje vam kažu da će glasati za amandman, a nemate problem sa tim što većina vaše vladajuće koalicije, odnosno Vlade u kojoj se nalazi i vaša partija očigledno nije spremna da podrži amandman. Naravno, vaš amandman ima jedan, ne bih rekao tehnički nedostatak, nego ozbiljan politički defekt. Vi ste propustili da kažete sa kojih biste pozicije u budžetu skinuli ovaj iznos, kako biste obezbedili da se on isplaćuje kao naknada zarade za vreme privremene sprečenosti kod onih žena koje imaju komplikacije i moraju da održavaju trudnoću. Niste napravili tehničku grešku, da budemo pošteni, postupili ste populistički. Niste želeli da budete optuženi da u nekoj drugoj grupi u društvu, da nekom drugom korisniku budžeta umanjujete prihode. U tome je razlika između vas i nas ili nekih drugih političkih partija kada predlažu amandmane. Spremni smo da donesemo neku političku odluku i iza nje da stanemo. Da kažemo da nekome treba dati malo manje da bi se na nekoj drugoj strani obezbedilo više para. Vi to ne radite u ovom slučaju i ne radite u nekim drugim slučajevima. Isto kao i 2008. godine niste postupili odgovorno kada ste svoj ulazak u Vladu i podršku tada formiranoj vladajućoj koaliciji, iznudili time što ste probili republički budžet, odnosno naterali novu koaliciju u koju ste ulazili da krozono čuveno linearno povećanje penzija, probiju budžet za tada oko 450 ili 500 miliona evra.
Gospodine narodni poslaniče, molim vas, ovde nije u pitanju da li je odgovorna neka partija ili nije.
Radi se o tome da je to nedostatak ovog amandmana.) Molim vas da se vratite na amandman. Dao sam vam reč po amandmanu koji je potpuno jasan i izvolite da govorite po amandmanu. Nemojte analizirati. Izvinite, ali ja ću nastaviti ... [[Isključen mikrofon.]]
Ne dozvoljavam. Neću vam dozvoliti da sada vršite analizu ličnosti, šta je ko mislio, šta je ko pretpostavljao. Izvolite na amandman i budite konkretni. Izvolite.
Vrlo sam konkretan. Nisam govorio o ličnosti. Govorio sam o tome zašto ovaj amandman u ovakvom obliku čak i ne može da se usvoji. To kaže i sama vladajuća većina i ukazuje na slično ponašanje u političkoj prošlosti, političke organizacije koja je ovaj amandman predložila. Zbog čega to posebno ističem? Zbog toga što paralelno sa ovim amandmanom, paralelno sa ovom raspravom, gospodin Dinkić je o tome govorio, Vlada je pre dva dana usvojila Fiskalnu strategiju, sa projekcijama za 2013. godinu, sa projekcijama za 2014. godinu i 2015. godinu. Gospođa Petrović je sama u svojoj diskusiji govorila o tome, raspravljala sa ministrom i raspravljala sa drugim političkim partijama. Mislim da je elementarni red u parlamentu prilika da ovde o tim argumentima govorimo i ja vas molim da me ne sprečavate u tome. Vi ste danas odlučili da govorite o vašem amandmanu koji treba da obezbedi 3,5 milijarde dinara više. Propustili ste da kažete gde biste to skinuli. Kao kada ste 2009. godine razapeli na krst LDP, kada je predložila da se uvede neka vrsta penala za one ljude koji odlaze u penziju pre propisane granice ili pre starosne granice, a onda ste i vi kao deo vladajuće koalicijepre samo dva dana, pretpostavljam glasali na Vladi, vaš predsednik koji je ministar u toj vladi, za usvajanje fiskalne strategije koja kaže da će se izmenama zakona u prvoj polovini 2013. godine obezbediti da radnici koji se penzionišu pre regularne starosne granice za penzionisanje, primaju srazmerno manji iznos penzijske naknade, a radnici koji se penzionišu posle regularne, da budu na neki način nagrađeni. To je naknadna pamet. To je ta neodgovornost o kojoj govorim. Imao bih više razumevanja za vaš amandman iako načelno za samu ideju, kažem da nemam ništa protiv, da ste bili spremni da kažete sa koje pozicije u budžetu biste skinuli odgovarajući iznos. Zbog toga ovaj amandman mnogo više liči na, neke kolege su rekle na jeftinu političku promociju, a ja imajući u vidu ono kako ste se vi politički ponašali u prošlosti, rekao bih preskupu političku promociju. Vi ste sami nametnuli taj ton u raspravi. Insistirali ste na pitanjima koliko su žene aktivne, a koliko su muškarci aktivni. Prozivali ste političke partije da nisu u sali, ili da su u sali samo onda kada su njihovi amandmani ili njihovi predstavnici. Samo ste propustili da nam objasnite kako to da vaš predsednik partije koji je ministar u ovoj vladi juče nije bio u ovoj sali, nije bio pre mesec dana kada je bio poslednji četvrtak u mesecu, nije bio ni mesec dana pre toga kada je bio poslednji četvrtak u mesecu. Nemam načelne primedbe na to, ali nemojte zamerati drugima ono što prvi sami radite.
Reč ima narodni poslanik Mira Petrović.
Mislila sam da se ne javljam više po mom amandmanu, ali prosto ne mogu da vam ne odgovorim. Mislim da ste opet iskoristili priliku kao i hiljadu puta do sada da istaknete kako vi iz LDP ste radili ovako ili onako. Dozvoljavam da moj amandman nije bio ispravan. Skrenuta mi je pažnja i sada kada smo razgovarali, da sam propustila da u amandmanu navedem sa kojih pozicija bi se to skinulo i to nije bilo sa zlim namerama, kako vi to hoćete da kažete. To je prosto bilo možda moje neiskustvo, jer sam novi poslanik u ovom parlamentu. Prihvatam na sebe da on nije ispravan u tom delu. Što se tiče cene koja je plaćena 2008. godine, bojim se da 1.700.000 penzionera ne misli kao i vi, kao ni ovih 500.000 sada. Ono što je osnovna razlika između vas i nas iz PUPS je to što mi zbilja imamo vrlo odgovornu socijalnu politiku. To smo pokazali u gradu i tačno smo pokazali šta može da se uradi i kako mogu da se naprave prioriteti, a da nemamo sto stvari koje ćemo započeti. Ne znam s kojim pravom držite lekcije da li je neko odgovorno odradio nešto ili nije i da li je neko napravio minus u budžetu? Znači, vi ste vašim radom u gradu pokazali dovoljno. Niste prešli cenzus. Mi smo vodili deo grada, odnosno deo poslova u gradu, vodili vrlo prepoznatljivu socijalnu politiku, pa dali zaista razne pomoći i ženama, odradili puno za decu sa smetnjama u razvoju. Žao mi je što sada to moram da kažem, ali moram da istaknem i da vam odgovorim da niste u pravu. (Bojan Đurić, s mesta: Vi ovo dozvoljavate?) Ne znam zašto je vama dozvoljeno da to kažete, a meni nije? Možda je moj ton malo agresivniji, ali to je prosto moja priroda i moj temperament. Primedbu na prisustvo u sali sam imala više juče na muški rod. Prosto sam htela da se malo izborim za nas. Ništa više.
Hvala. Replika, narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Ne smeta meni vaš ton. Uvek sam za tu vrstu rasprave. Predsedavajući je malo pre intervenisao kada sam govorio, pa sam pitao da li važe ista pravila? Moram da vas podsetim da smo prešli cenzus, inače ne bismo danas ovde razgovarali. Ovde su poslanici LDP i nalazimo se u Skupštini Srbije, a ne u Skupštini Beograda. Mislim da vrlo često grešite u tome. Nijednu od tih odluka, kojima se sada toliko hvalite, od 2008. do 2012. godine, ne biste mogli da donesete u gradu bez glasova LDP, ako već o tome govorimo. Kako je probijen budžet 2008. godine, nije pitanje moje političke ocene, to je tehnička stvar. Doneli ste Zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetu i za toliko probili granicu koja je pre toga postojala i tada je krenuo da raste i da skače i naš budžetski deficit i, nakon toga, javni dug. Neverovatna je vaša ambicija da govorite u ime 1.700.000 penzionera i da se predstavljate kao da imate monopol na 1.700.000 penzionera. Izašli ste na izbore u koaliciji u kojoj ste manji partner. Dakle, u najboljem slučaju možete da računate ili da govorite o stotinak ili nešto više od toga hiljada penzionera. U Srbiji ima 1.700.000 penzionera i oni, pretpostavljam, u različitim proporcijama glasaju za sve političke partije koje se nalaze ovde u sali. Nemojte, molim vas, više da iznosite tu ambiciju koja traje godinama, kako ste vi monopolista na penzionerske glasove u ovoj zemlji. Vi ste monopolista u jednom drugom obliku, na organizaciju koja se zove Savez penzionera Srbije i preko koje kontrolišete i ono što ne možete da kontrolišete direktno kao politička partija i članica vladajuće koalicije. Kad me već vučete za jezik, mogli ste da predložite neke druge uštede u budžetu i neke vrlo lako smanjive pozicije u budžetu. Recimo, mogli ste da se složite sa predlogom da nema upravni odbor Fonda PIO 21 člana, kako sada ima, od kojih je koliko iz vaše partije ili Saveza penzionera Srbije. Pogledajte kako izgledaju te vaše novine "Glas osiguranika"? Imate izveštaj sa izbora u Savezu penzionera Srbije, a na zidu stoji slika Jovana Krkobabića i PUPS. Da li je to zloupotreba zakona i budžetskih sredstava ili ovo o čemu mi govorimo? Nemojte, molim vas, nikad više da pokrećete ovu raspravu na takav način.
Replika, narodni poslanik Mira Petrović. Izvolite.
Niste me slušali pažljivo. Nisam rekla 1.700.000 penzionera članova PUPS. To nisam rekla. Govorila sam o politici moje partije. Rekla sam da 1.700.000 penzionera se ne bi složilo sa vama, da nismo uradili dobro za njih. Uopšte nijednog trenutka nisam rekla koliki je broj naših članova i naših glasača, tako da malo zamenjujete teze onako kako vam odgovara, ali zbilja se više neću upuštati u rasprave sa vama na ovu temu. Mislim da treba da se vratimo na dnevni red.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, Predlog budžeta Republike Srbije za 2013. godinu oslikava stav cele Vlade. SNS, kao najveći partner u vladajućoj koaliciji i najodgovorniji, će podržati Predlog budžeta za 2013. godinu. Mislim da se ovim budžetom, a to ste mogli da čujete iz debate i u načelu i u pojedinostima, ponosimo zato što je zaustavljen rast budžetskog deficita. Verujemo da ćemo ga zaustaviti na 3,6% u narednoj godini, što će nam dati relaksirajuću 2014. godinu, koja je pred nama, za razliku od onih prethodnih. Što se tiče motiva za predloženi amandman koleginice Petrović, mislim da je amandman krajnje korektan i krajnje human. Odnosi se na jednu socijalnu kategoriju našeg društva kojoj naravno da treba pomoći. Međutim, ono što je stav jednog dela kolega poslanika koji su isticali to u ovoj debati, on je manjkav zato što ne postoji onaj drugi deo, a to je gde ćemo uštedeti, gde ćemo uzeti, gde ćemo napraviti te 3,5 milijarde dinara? Srpska napredna stranka je izašla s predlogom i taj predlog je korektan i realan. Naime, grad Beograd, u kojem partija gospođe Petrović snažno participira u vlasti, donosi odluku o kupovini 180 plus 220, znači, 400 autobusa za GSP. Tenderska dokumentacija je urađena na taj način da je diskreditovan "Ikarbus", a da su protežirani neki drugi proizvođači, tipa "Solarisa". Na taj način, po jednom vozilu se plaća više 70 hiljada evra ili na celom poslu 26 miliona evra se daje stranom ponuđaču, stranoj firmi, umesto domaćem ponuđaču. To je skoro dve milijarde i 800. Znači, približili smo se cifri od 3,5 milijarde, koju tražite, a možemo da je uštedimo na taj način što ćete sprečiti takav tender, što ćete sprečiti da se toliko sredstava odlije, a u prilici ste to da uradite, odnosno u prilici je da to uradi odbornička grupa u gradu Beogradu. Fali nam skoro jedna milijarda dinara. Može i ta milijarda dinara isto u gradskoj upravi grada Beograda da se uštedi. Može i preko toga da se uštedi, da ima i za druge socijalno ugrožene kategorije naših građana. Naime, svi Beograđani su u prilici da vide maltretiranja prilikom naplate "Bus-plus". Ta naplata je poverena firmi "Apeks". U Agenciji za privredne registre možete da vidite da je to firma koja je u trenutku osnivanja imala jednog zaposlenog i ulog od 500 evra. Dat joj je milionski posao, da upravlja i da naplaćuje karte po ceni od 8,53% po karti, za razliku od GSP, koji je tu naplatu vršio po 3,5%. Znači, 5% čašćavamo firmu koja je došla ovde sa 500 evra osnivačkog kapitala i jednim zaposlenim. Evo, sprečite i to i imaćemo novca i za trudnice i za mnoge druge ugrožene kategorije našeg društva. Kritikujte to, izađite i glasajte protiv tih odluka i, evo, siguran sam da ćete naći podršku u gotovo svim političkim partijama u parlamentu Republike Srbije.
Hvala. Po Poslovniku, narodni poslanik Dušan Milisavljević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika, član 106. gde se jasno kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Znam da SNS mnogo boli Beograd i poraz od Dragana Đilasa i DS u Beogradu, ali to je tema parlamenta grada Beograda. Nije to tema Skupštine Srbije. Znači, ako imate problem, ako imate frustraciju, lečite je u gradskom parlamentu Beograda. Ovde je tema, koju je postavila poslanica Mira Petrović, jedan amandman o kome trebamo raspravljati, tako da vas, predsedavajući, molim da ne dajete ovoliko prostora poslaniku koji krši član 106. Hvala vam puno.
Kako smo krenuli, nećemo uskoro završiti. Moram priznati da niste ni malo korektni. Mi smo razgovarali i malopre smo pričali o ovom amandmanu. Vi ste mi takođe ukazali na manjkavost amandmana. Ne znam kako je onda izvodljivo ako je on manjkav. Prihvatila sam da je manjkav. Meni je žao što mi sada ulazimo u raspravu, ali sam prihvatila da je on manjkav, iako ne odustajem od njega. Vi mešate upravo ono na šta je mene upozorio gospodin Đurić. Mešamo grad i mešamo republiku. Sa druge strane, nemate dobru informaciju. Nisam odbornik u gradu, ali koliko znam, nije dodeljen posao, niti je završen. Vidim da u opticaju više ne postoji samo "Ikarbus" kao proizvođač autobusa u ovoj zemlji. Nisam shvatila vašu poruku meni. Ne znam šta očekujete od mene. Poslanik sam PUPS u republičkom parlamentu. Ne razumem kako u jednom trenutku nešto možemo, a drugo ne možemo. Mislim da je trebalo ovu diskusiju završiti sa gospodinom Đurićem, koji se prijavio za reč. Ne znam, šta treba da radimo sada? Zašto vi meni prebacujete za nešto što se dešava u gradu? Da li vi znate koliko imate odbornika u gradu? Zašto cinično govorite o odbornicima PUPS? Mi smo potpuno promašili temu. Iz moje najbolje namere da u ime naše partije predložim nešto što je bolje za sve žene Srbije, došli smo do političkih prepucavanja u Gradu Beogradu. Mislim da ovo nije korektno sa vaše strane. Ja nisam adresa za to [[Predsedavajući: Vreme za repliku je isteklo.]] Postoji šef odborničke grupe u Gradu Beogradu, obratite se njemu. Ja sam ovde samo ovlašćeno lice danas i narodni poslanik.
Gospodine Babiću, molim vas da završimo sa replikama. Izvolite, ali mislim da već gubi smisao.
Za SNS na novčanici od hiljadu, dve ili pet hiljada dinara ili sto dinara ne postoji rečenica – ovo je novac za Grad Beograd ili za opštinu ili za Republiku. Novac je novac, u gradskoj upravi, u državnoj upravi. To nije novac ni stranke gospođe Petrović, ni SNS. To je novac građana Republike Srbije. Srpska napredna stranka kaže – motiv za ovaj amandman je human, korektan, ispravan. Nemamo nastavak svega toga. Nema novca odakle. Ima novca odakle. Ne govorim cinično ni o partiji PUPS. Poštujem vas. Moja majka je penzioner. Mnogo mojih prijatelja i rođaka su penzioneri, tako da nemam razloga da vam se obraćam cinično. Međutim, ono što hoću da vam kažem je da ne možete da podržavate sa jedne strane bahato nekontrolisano trošenje budžetskih sredstava građana Beograda, koji su takođe i građani Srbije, a da sa druge strane samo kažete –mora i treba tri i po milijarde dinara za drugu socijalnu kategoriju našeg društva. To je rešenje. Budite hrabri, izađite. Recite – ne podržavamo kupovinu 400 autobusa, ne damo "Apeksu" da se bogati, ne damo privatnicima da se bogate, eto su ta sredstva, preusmerićemo ih trudnicama. To očekujemo od vas, da se ponašate odgovorno i jednako.
Prekinimo sa raspravom o Gradu Beogradu. Ovde se raspravlja o budžetu Srbije i nemojte sada da mešamo stvari. To odakle se sredstva mogu izuzeti, to neka reši Vlada. Povreda Poslovnika, gospodin Stefanović.
Član 106. Poslovnika – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda. Vi ste uočili ovaj nedostatak, ali nakon što je govornik u potpunosti završio svoj govor, potpuno van teme dnevnog reda. Ono što je činjenica je da u ovoj situaciji ili uvedete red, predsedavajući, što vas mi molimo iz DS, ili da se napravi neka pauza, pa da se vladajuća koalicija, koja očigledno ima dubinsko neslaganje po pitanju nečega ovako važnog, bitnog i humanog, a što funkcioniše na njihovu žalost u Gradu Beogradu, a sutra će u celoj Srbiji funkcionisati. Nije mi jasno zašto njih to toliko nervira, kada je očigledno da ljudi traže nešto što dobro funkcioniše da se proširi u celoj Srbiji, ali drugi je problem što u okviru koalicije ne postoji saglasnost i to građani treba da znaju. Hvala.
Gospodine Stefanoviću, potpuno prihvatam vašu primedbu. Neću dozvoliti više da se vodi rasprava mimo budžeta. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, po Poslovniku. Samo nemojte ponavljati istu povredu Poslovnika. Izvolite.
Samo mi definišete okvire u kojima mogu da govorim, najbolje i tekst. Član 27. Znači, gospođa Petrović je prva pokrenula raspravu o Gradu Beogradu i svemu drugom. Slažem se da uz opomenu njoj, koju ste na neki način izrekli, razumem da imate i neke stranačke obzire, da sa tim završimo. Molim vas da više ne izgovarate tu rečenicu u parlamentu – Vlada će na kraju odlučiti o rasporedu sredstava. To nije tačno. O rasporedu sredstava, o budžetu Republike Srbije, isključivo odlučuje Narodna skupština kojom vi predsedavate. U nekoliko navrata mi se učinilo da vi olako prelazite preko toga. Tome služi ova rasprava. Ako hoćete da se vratimo na budžet, onda nam omogućite da o budžetu govorimo. Kad se već raspravlja o tome od koga se uzima novac i gde ide, kakve su nadležnosti, da li je novac svih građana Srbije ili građana Vojvodine itd, tu raspravu na tom nivou je jutros prvi pokrenuo gospodin Dinkić. Dobro, slažem se, nemam ništa protiv, ali molim vas, nemojte da nas suočavate sa tom tvrdnjom neprestano, kako će Vlada o svemu odlučiti. Srbija je parlamentarna demokratija.
Prihvatam i vašu primedbu. Napravio sam lapsus. Potpuno se slažem. Po Poslovniku reč ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za repliku, a predsedavajući me već duže vreme ignoriše, tako da krši član 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine, pogotovo kada su se neki prilično uvredljivo izražavali o SNS, pogotovo da nas nešto boli za Beograd. Reći ću šta nas boli, ne vlast u Gradu Beogradu, nego nas boli to što će samo na razlici u ceni ne samo građani Beograd, jer se Beograd ne finansira samo iz svog budžeta, nego i transfernim sredstvima iz Republike, poverenih prihoda … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Arsiću, vi ste reklamirali povredu Poslovnika i nemojte da idete na repliku, molim vas. Odgovoriću vam što se tiče povrede Poslovnika. Prijavite se ponovo, ako imate potrebe još po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, sad vi ponovo kršite Poslovnik zato što mi ne date da obrazložim gde je Poslovnik prekršen, zato što gospoda koja brane jednu određenu politiku zaboravljaju da ako država kupi nešto na tržištu, pogotovo ako je domaće…
Gospodine Arsiću, izvinite, molim vas, vi ste reklamirali povredu Poslovnika od strane predsedavajućeg da vam nije dao reč na vreme, a ne o raspravi. Tako ste počeli.
Dobro, možemo li onda konačno, pošto sam ukazao na povredu Poslovnika, da mi date pravo na repliku?
Nema te pravo na repliku.
Nemam pravo na repliku? Onda tražim da se Skupština u Danu za glasanje izjasni da li je bilo povrede Poslovnika.
U redu. Imam samo jedno obrazloženje. Molim vas, niko ne uzima sebi za pravo u Skupštini da ima neki prioritet. Strogo sam vodio računa po redosledu prijavljenih narodnih poslanika za repliku i u tom smislu sam poštovao i smatram da nisam povredio Poslovnik. Ni vama, gospođo Petrović, rekao sam da smo završili. Reč ima narodni poslanik Borislav Kovačević, po amandmanu.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, kolege i koleginice poslanice, hajde da malo stvari smirimo. Svako je u po nečemu otišao u stvari koje se ne tiču ovog amandmana. Samo ću reći jednu stvar s kojom ne mogu da se pomirim, a pretpostavljam i svi vi, u odnosu na primedbu da poslanik PUPS ne može da govori o svim penzionerima. Znate li šta to pretpostavlja? To pretpostavlja da svi mi ovde u Skupštini treba da ustanemo i da govorimo samo o onim ljudima, o onim građanima koji su za nas glasali. Nadam se da nismo za to došli u Skupštinu. Očekujem, pretpostavljam i siguran sam da je ovo omaška u samom izrazu te misli. Mislim da smo svi došli ovde i da sedimo u interesu svih građana. Koleginica Mira je kod ovog amandmana… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Kovačeviću, molim vas, ne čuje vas niko. Isključio sam vas. Gospodo narodni poslanici, da li ovo vama izgleda na cirkus? Nemojmo, molim vas. Ne mislim da je ovo cirkus. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Molim vas, samo po amandmanu. (Bojan Đurić, sa mesta: Po Poslovniku.) Izvinjavam se, reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Mislim da ste povredili Poslovnik, gospodine Arsenoviću, zato što ste prekinuli poslanika iz PUPS koji je govorio. Ovo najozbiljnije mislim. Vi svojim ponašanjem ovo na neki način, neću da kažem, da pretvarate u cirkus, ali onemogućavate raspravu. Sada se svi u sali smeju, a podsećam vas da smo počeli od rasprave o ženama, pravima žena, potrebi da se pomogne ženama koje održavaju trudnoću. U međuvremenu se otvorila rasprava i vi je sada na prilično grub način prekidate. Zbog čega to radite? Mislim da možemo civilizovano da razgovaramo, da nakon što gospodin iznese svoje mišljenje i ja njemu odgovorim u dva minuta, i da to bude sasvim normalna parlamentarna rasprava. Zbog čega to prekidate? Mislim da je ovo važno pitanje, i sa aspekta budžeta i sa aspekta amandmana, da utvrdimo šta je smisao ove naše debate i šta je smisao parlamentarne demokratije. Spreman sam da polemišem o ovome o čemu je govorio narodni poslanik. Zbog čega to sprečavate? Ne razumem na koji način to ugrožava dostojanstvo Skupštine, dnevni red? Tome služi parlament. Zbog čega to prekidate?
Gospodine Đuriću, obavezan sam da poštujem Poslovnik i da se vodi rasprava o dnevnom redu, a ne da pretvorim ovu raspravu u političku tribinu. Prema tome, smatram da nisam povredio Poslovnik. Ako o tome treba da se izjašnjava Skupština, izjasnite se, nemam ništa protiv toga. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, strpljiv sam čovek i tolerantan, imam izuzetno poštovanje prema vama i prema vašoj funkciji, prema vašim godinama i prema vašem činu. Verovali ili ne, vratiću se na amandman. Ovaj amandman mi se izuzetno dopada. Mislim da je malo tri i po milijarde, mislim da tu treba više novca. S obzirom da amandman ima jednu tehničku manjkavost, a ministar će se složiti, s obzirom da predlagač amandmana nije našao za shodno da pronađe sredstva u rashodnoj strani, koje će oduzeti da bi obezbedio ove tri i po milijarde, s toga mislim da svi zajedno razmislimo, ne znam koje su uopšte mogućnosti nadležnih odbora i šta se može ispraviti u ovom amandmanu, ali da svi debelo razmislimo o ovom amandmanu i da njega vredi usvajati. Zašto? Prosečna starost stanovnika Srbije je 50 ili 51 godina. Prosečna starost penzionera, bojim se, nije puno veća. Vrlo je mala razlika između prosečne starosti penzionera i prosečne starosti jednog srpskog stanovnika, tako da je ovaj amandman veoma smislen. Sada treba videti gde obezbediti ta sredstva. To je nešto za razmišljanje, da li je moguća ispravka amandmana? Nisam toliko verziran, ali predlažem ministru finansija da razmisli o sledećim stvarima. S obzirom da je ovo tri i po milijardi, mislim da to treba uvećati najmanje na pet milijardi, samo po jednoj stvari. Mislim da u buduće treba da oporezujemo ove bezobrazno bogate. Recimo, samo jedan tajkun u Srbiji, a navešću i primer Dragana Đilasa, čovek je milijarder. Ako ga oporezujemo sa 5%, dobićemo pet milijardi. Ovde nam treba samo tri i po. Samo treba videti gde treba uzeti. Predlažem da uzmemo od ovih bezobrazno bogatih i da damo siromašnima, da možemo da obnovimo naciju. Moj drugi predlog je da je i tih pet milijardi malo, da treba to uvećati. Ali kako? Uvećati reformom penzijskog sistema. Znači, sve penzije iznad 50 hiljada, molim vas, to je u temi – gde da nabavimo novac i da ispoštujemo ovaj amandman. Predlažem da bude pet milijardi i da nabavimo još pet milijardi, tako što ćemo penzije limitirati na, recimo, 50 hiljada dinara i sve one iznose preko 50 hiljada dinara, gurnuti u fond…
Gospodine Rističeviću, molim vas da se i vi vratite na temu, ako niste završili. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, mislim da sam se sa dužnim poštovanjem odnosio i prema amandmanu i prema predlagaču. Predlagač je imao jednu manjkavost, tražio je sredstva od tri i po milijarde, nije znao na kojoj strani da obezbedi ta sredstva. Predlažem da u buduće ovako smislen amandman preraste u budžetu u posebnu budžetsku stavku i da oporezujemo bezobrazno bogate i sve one čije su penzije u odnosu na one penzionere od 22 hiljade, bezobrazno velike. Na ta dva načina možemo da skupimo 10 milijardi i da pomognemo naciji da ne budemo više prosečno stari 50 godina, treći u svetu. Radi se samo o tome gde naći ta sredstva. To je moj predlog. Hvala.
Gospodine Stefanoviću, po kom osnovu?
Odustao sam, reagovali ste.
Gospodine Arsiću, da li je po amandmanu?(Da.) Izvolite. Izvinjavam se, po Poslovniku Dušan Milisavljević.
Poštovani predsedavajući, zamoli ću vas da ne kršite više Poslovnik o radu. Sada ste prekršili član 107, dozvolivši narodnom poslaniku, gospodinu Rističeviću, po članu 107. iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica, uvredljivih izraza, kao i iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Molim vas, ili da opomenete poslanika Rističevića ili, ukoliko ne prihvatite moj predlog, da se u Danu za glasanje izjasni Skupština da li ste povredili Poslovnik, zato što ga niste opomenuli, s obzirom da je spominjao predsednika DS i gradonačelnika Beograda u vrlo negativnom smislu.
Gospodine Milisavljeviću, na vreme sam upozorio Rističevića, Rističević se vratio na temu i smatram da nije povređen Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu, Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, očigledno da zbog rigoroznog vođenja sednice Skupštine moje izlaganje će biti malo opširnije o ovom amandmanu da se ne bi slučajno desilo da ne govorim o temi dnevnog reda. Kao što je svima poznato, imamo dve vrste budžeta. Budžet Republike Srbije koji se puni iz poreza, carina i akciza, od poreza na prenos, upotrebu i nošenje dobara i raznih drugih poreskih davanja. Jedan deo tih poreskih davanja država se odriče u korist jedinica lokalne samouprave, a čitav budžet Republike Srbije funkcioniše po principu konsolidovanog računa. Pošto ovaj amandman ima jednu određenu tehničku manjkavost, što je predložio, što ste svi uočili, moj kolega Babić, da se taj deo sredstava obezbedi uštedama prilikom sprovođenja suludih postupaka javnih nabavki. Zato što nije bitna samo ušteda od 25 ili 26 miliona evra. To je samo primarna posledica odustajanja od jedne takve javne nabavke. Postavljam pitanje – koliko će naših domaćih radnika raditi, u tom slučaju, za Grad Beograd, koliko će njihovih plata da bude, koliko će da bude doprinosa za zdravstveno osiguranje, koliko će da bude doprinosa za penzijsko osiguranje, koliko će da angažuju svojih proizvođača rezervnih delova da bi uvećali, proizveli nešto, koliko će uticati na rast BDP? Koju štetu država ima? Samo jednu, a to je da nema carine. Sve ovo drugo je više nego 10 puta veće nego što će država da izgubi na carini. Upošljavanjem domaćih kapaciteta snižavate troškove proizvodnje, povećavate bruto dohodak i dajete za pravo našim domaćim preduzećima da imaju investicije, otvaraju nova radna mesta i na taj način podstiču privrednu delatnost. Nije samo u pitanju "Ikarbus", nego svi oni koji rade za njega da bi on mogao da proizvede autobus. O tome se radi. To je ta ideja bila. Ne samo da će se uštedama obezbediti sredstva za ove trudnice, nego će i sredstva u fondu biti mnogo veća nego što su sada. To je čista ekonomska logika. To nema nikakve veze sa napadom na čoveka, nego ima veze sa napadom na politiku koju određen čovek, odnosno javni funkcioner vodi.
Hvala. Na član 7. razdeo 26 amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, da vas podsetim ovo je parlament Srbije i vi i ja, verovatno, koja sam od pola dva čekala ovaj amandman to nisam mogla da zaključim. Dakle, kada smo poslednji put vi i ja pričali tada je ukidan Fond za zaštitu životne sredine, tada ste rekli da će sredstva od zelenog dinara biti u budžetu vrlo vidljiva i da nećemo morati da ih mnogo tražimo. Usput, Zakonom o ministarstvima, oblast zaštite životne sredine je podeljena na dva ministarstva, vrlo nesrećno. To su otežavajuće okolnosti kako bi mogao da se prati taj zeleni dinar. Verujte, vrlo je teško bilo ispratiti i da nije bilo ljubaznosti vaše koleginice koja je bila na Odboru za zaštitu životne sredine, nikada ne bismo saznali procenat koji je ova Vlada opredelila za zaštitu životne sredine. On iznosi 0,4%. Ispalo je da su ovi iz kulture pravi bogataši u odnosu na zaštitu životne sredine. Podsetiću vas, gospodine ministre, vi ste takođe glasali za jedan dokument koji je donet na Vladi, a zove se Strategija održivog razvoja. Taj dokument zaštitu životne sredine tretira kao treći stub održivog razvoja. Sada zamislite kakav je treći stub održivog razvoja Srbije u koji je država Srbija i Vlada Srbije uložila 0,4% budžeta. Sada moram da prokomentarišem i kako se raspodeljuju sredstva u samom ministarstvu. Govoriću o Ministarstvu energetike, razvoja i zaštite životne sredine. Ma šta ja mislila o konceptu koji postoji u tom trenutku, ovaj deo o Agenciji za zaštitu životne sredine je opredeljeno 27 miliona za posao monitoringa. Dakle, ne govorim o konceptu za koji se ja u potpunosti ne slažem, za poslove monitoringa zaštite životne sredine u Srbiji. Istovremeno, 200 miliona je opredeljeno nevladinim organizacijama koje će raditi u okviru zaštite životne sredine. Ne čini li se i samom predlagaču ovog budžeta da je ovaj odnos 27 miliona za kompletan monitoring i 200 miliona nešto o čemu treba da razgovaramo. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 27 amandman je podnela narodni poslanik Mirjana Dragaš. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Mirjana Dragaš. Izvolite.
Hvala vam. Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, gospodo poslanici, sada ću da se osvrnem na jednu naizgled sitnu i nevažnu temu posle ovako jedne burne rasprave koja je tekla već nekoliko sati u parlamentu. Međutim, povodom toga, bez obzira što sam dobila negativan odgovor od Vlade, želim da se osvrnem na nekoliko stvari za koje smatram da su izuzetno značajne. Naime, podnela sam amandman u kome predlažem da se sa određene stavke u budžetu odvoji deo sredstava koji bi bili podrška Zadužbini "Dositej Obradović" i to sa obrazloženjem. U amandmanu piše da bi se sredstva koja smo predložili koristila za redovno održavanje Dositejeve rodne kuće koja se nalazi u drugoj državi, njenog korišćenja u promociji kulturne baštine Srbije kao povezivanja sa svim slavistima Evrope i sveta. U odgovoru koji sam dobila kaže se, neću čitati sve, da se amandman ne prihvata iz razloga što je deo sredstava na ekonomskoj klasifikaciji 481 – dotacije nevladinim organizacijama, podvlačim i ovo je nevladina organizacija, namenjen za Zadužbinu Svetog manastira Hilandar i Fond "Kraljevski dvor". Smatrala sam da je upravo ovo odgovarajuće mesto gde može makar malo da se udene jedna institucija koja se zove Zadužbina "Dositej Obradović". U nastavku se piše - preostali iznos aproprijacije, što se iz predloga budžeta ne vidi, raspoređuje se za programe i projekte u kulturi putem konkursa. Naravno da mi to znamo, ali projekti i programi su, naročito, oni koji se bave kulturom to znaju, nešto sasvim drugo i po predlogu gde se može konkurisati sa programima. Ne mogu se obezbediti sredstva za redovno održavanje Dositejeve rodne kuće za koju smatramo, s obzirom da se nalazi u inostranstvu, što je za nas veoma važno, mora da bude značajno mesto u kulturnoj mapi istorijskih spomenika Srbije. Važnost ovoga stanovišta je što mi danas želimo da pošaljemo poruku da su naše tekovine, da ono što danas želimo i kako želimo Srbiju da razvijemo, dostojne evropske vrednosti. One jesu, ali Dositej je govorio 11 evropskih jezika. To je najveći evropejac među Srbima. U državi Srbiji ne postoji ništa od institucija nacionalnog značaja koje nose ime Dositeja Obradovića, sem 28 osnovnih škola, četiri srednje, tri biblioteke i Muzej Vuka i Dositeja, kao i ulice po gradovima. Osnovana je zadužbina tako što je dobila u vlasništvo kuću u kojoj se rodio Dositej. Smatramo da upravo na tragu očuvanja ovih evropskih vrednosti i poruka koje nam je Dositej ostavio, a koje su jako primenjive u današnjem vremenu, kuća u kojoj je on rođen i koja svakako pripada evropskoj baštini treba s naše strane da bude sačuvana. Nisam očekivala da ću dobiti ovom prilikom pozitivan odgovor i saglasnost da se deo sredstava sa ove stavke odvoji, ali možda je mogao da bude makar delić, neka je to 500.000, da se uvaži značaj ovakve jedne institucije. Pri tome, moram da kažem da Zadužbina "Dositej Obradović" u Beogradu postoji osam godina. Osam godina ovde radi u gradu u koji je Dositej došao da ga napravi evropskim gradom i gde je ostavio velike tragove. On je osnovao veliku školu u zgradi koja ni danas nije odvojena kao istorijski spomenik i muzej. Ona je, gospodo, istorijski spomenik generalno nulte kategorije, ali je stambeni objekat. Takođe, u Beogradu je osnovao Bogosloviju gde je poklonio svoju kuću za takvu vrstu institucije. Nismo je dostojno obeležili, bez obzira što su Srbi pre sto godina, poštujući ime i delo Dositeja Obradovića, imali jednu veliku želju da u Beogradu podignu Dositejev dom koji bi bio stecište svih koji poštuju njegovo delo, prosvetnih radnika, kulturnih radnika itd. Mi smo u okviru zadužbine, nastojeći da obeležimo značajne jubileje, dostojno obeležili 200 godina kako je Dositej postao prvi srpski ministar prosvete. Ovo govorim iz još jednog razloga. Pored zgrade koja postoji kao prva velika škola, koja nije obeležena i nije istorijski spomenik, pored toga što nismo obeležili mesto prve beogradske bogoslovije, koje smatram da su takođe važne institucije u našem istorijskom razvoju, uostalom obeležava se 200 godina nastanka Beogradskog univerziteta, danas imamo jednu situaciju da se, što pozdravljam, obnavlja Šeik Mustafino turbe. Nadam se da svi znate gde je, bar ovi ljudi koji gravitiraju ka tom kraju. Šeik Mustafino turbe je upravo istorijski spomenik koji se nalazi pored Fakulteta prirodno-matematičkog i obnavlja se sredstvima Turske Republike. On je značajan istorijski spomenik u Beogradu i treba da bude obnovljen. To pozdravljam, ali pored niza inicijativa, koje smo imali u prethodnom periodu, da se ovo parče Beograda, koje se nalazi ispred Studentskog parka, upravo obeleži na adekvatan način, obeležavajući mesto gde je Dositej otvorio Veliku školu, gde je postavio temelje visokog školstva, mesto u kojem je nastavila sa radom Velika škola i hvala Bogu da je obnovljen, konačno, posle mnogo apela, Muzej Vuka i Dositeja, kao druga zgrada u kojoj je radila Velika škola, da takođe zadužbina u Beogradu nema prostor u kojem može da radi. Beograd je sa idejom Dositeja trebalo da postane pre dvesta godina evropski grad, kao i Srbija moderna evropska država. U tom smislu, smatram da zbog ovog značaja treba da skrenem pažnju na ovakvu jednu instituciju i na ovakav jedan odgovor, koji čak u stvari nije odgovor na moje pitanje i moj predlog. Tražim način da se kuća održi, a ne uputstvo kako da finansiramo programe. Radi primera ću reći još ovo. Kraljevina Srbija je 1905. godine donela Zakon o zadužbinama. U tom zakonu je predviđeno da ima poseban resor koji će se baviti ovom vrstom institucija, iz dva razloga, iz sadržine i cilja kojima su posvećene, ali i zbog očuvanja materijalnih vrednosti koje takve institucije imaju, jer su u pitanju ogromne zgrade i imovina. Mislim da iz tog stanovišta ovo treba da bude predmet budućeg razmatranja. Najzad, samo bih se vratila na to da je ovo odnos prema našim vrednostima, u smislu da kao što se ne odnosimo prema Dositeju, ne odnosimo se ni prema Nikoli Tesli, dok nas drugi neko ne podseti, pa se navrat-nanos setimo tih vrednosti i tih poruka, Milutina Milankovića ili nekih drugih naših velikana. Okrenimo se sebi i sopstvenim vrednostima. Negujmo ono što je naša vrednost i ono što je naša kultura i na tome se podučavajmo danas. Samo bih se jednom rečenicom osvrnula na još nešto, što je povezano i sa ovim i sa ukupnim našim odnosom kako kulturne tačke razvoja, tako i našeg ekonomskog, odnosno biološkog opstanka. U ekspozeu premijera Ivice Dačića, kao što je poslanica Elvira Kovač već ovde citirala, imali smo prvu stavku koja se odnosi na obnavljanje stanovništva. Predlažem, pošto me iz poslaničke grupe upućuju na vreme, da budući sastav budžeta i svako drugo odgovorno ponašanje prema očuvanju biološke supstance naroda koji živi u Srbiji ubuduće budu okrenuti ciljevi tog budžeta ka očuvanju naroda i demografskim problemima, da ne dođemo u situaciju da preostalom delu stanovništva ubuduće ili poslanicima u parlamentu moramo deliti Hazarski rečnik. Dakle, ako okrenemo stvari na drugi način, postavimo temeljne ciljeve, u smislu potrebe da očuvamo narod i naš život, uspećemo da ostvarimo i ove druge elemente i oni će imati u stvari svoju potvrdu zašto smo se za njih borili, jer će imati ko i da ih čuva. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. razdeo 29. amandman je podnela narodna poslanica Vera Paunović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. stav 29. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman je na član 7. budžeta Republike Srbije i on predviđa sredstva za isplatu zaostalih plata radnika Elektronske industrije, Mašinske industrije, "Građevinara" i "Niteksa" u Nišu. Mislim da je potrebno da nađemo način da na ove radnike, koji imaju ogroman broj neisplaćenih mesečnih zarada, a kreću se negde oko 94.000 mesečnih zarada, primenimo metod minimalca od 20.000. To je ta neka stavka u budžetu koju sam našao i koju predlažem i ovoj republičkoj Vladi, da obeštetimo ove građane Niša, ove radnike ovih fabrika, kako bi oni mogli da žive. Ovo je bukvalno apel za život ovih radnika, jer oni jednostavno nemaju odakle da plaćaju struju, vodu, komunalije, a država ih dodatno opterećuje tim računima. Oni žele da žive, oni žele da plaćaju svoje račune, ali jednostavno ne mogu da naplate svoje mesečne zarade. I u prepodnevnom delu sam vas zamolio da nađete načina, da nađete malo termina, gospodine Dinkiću, da ove radnike iz Niša primite, jer oni se bezuspešno već nedeljama šetaju po Nišu, po ulicama, tražeći pomoć gradonačelnika, tražeći pomoć bilo koga ko bi došao do vas, kako bi zakazao sastanak kod vas. Koristim priliku kao narodni poslanik da budem posrednik između tih radnika i vas, da otvorimo ovu temu kako da nađemo način, iako smo siromašna zemlja, iako nema para, da pomognemo najsiromašnijem sloju našeg društva, ljudima koji su gubitnici u tranziciji, koji su imali te plate, a nisu ih namirili od države. Mislim da je država namirivala mnogo veće gubitaše, a nema sluha za najsiromašniji sloj, za građane i radnike, a pogotovo za građane jugoistočne Srbije. Još jedanput vas molim da u narednih nekoliko dana, nevezano od ovog amandmana, nađete malo vremena i za radnike iz Niša, da u jednom razgovoru dođemo do ponude nekog rešenja. Hvala puno.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 29. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Saša Dujović. Izvolite.
Poštovane kolege, uvaženi ministre, s obzirom da mi je ovde već drugi mandat, već četvrti put za redom kako uporno tražim povećanje sredstava za boračko-invalidske organizacije, za udruženja koja neguju tradiciju oslobodilačkih ratova i služe kao jedan, mogu slobodno da kažem, amortizacioni faktor kada je u pitanju odnos države i vlasti i samih korisnika veteranskih prava. Naime, ovim predlogom budžeta predviđeno je da za organizacije, isto kao i prošle godine, bude izdvojeno 59 miliona dinara i da tih 59 miliona dinara idu kroz projekte i kroz određene konkurse i da se podeli. Negde oko 60 organizacija na čelu sa Savezom boraca NOB-a, sa SUBNOR i mnogih drugih organizacija boračkih, invalidskih itd. pokušavaju da za korisnike ovih prava iznađu nekakav bolji status u društvu u odnosu na onaj koji trenutno imaju. Naravno, amandman je odbijen. Pojasniću radi javnosti da smo našli i momenat i mesto gde ta sredstva postoje i mislimo da mogu da se preslikaju i izdvoji 50 miliona, a to je iz sektora za dotacije nevladinim organizacijama, zaštite i unapređenja položaja osoba sa invaliditetom gde je predviđeno 343 miliona dinara. Mislimo da tih 50 miliona dinara odatle skinutih i prebačenih na ovu jednu poziciju gde bi se povećao ili da kažem uduplao iznos za boračko-invalidske organizacije od 109 miliona, ne bi puno napravio remećenje kad je u pitanju realizacija projekata osoba sa invaliditetom i njihovih organizacija, a izuzetno bi mnogo doprineo radu ovih organizacija kada je u pitanju boračko-invalidska zaštita. U obrazloženju Vlade koji smo dobili, naravno stoji sve ono kako je napisano, međutim, ima tu nekoliko nelogičnosti i sada bih ukazao na njih ministru, apelujući da ipak još jednom ministar razmisli da li postoji mogućnosti i voleli bi smo da se ovo pokaže kao jedna dobra volja ili da kažemo zasluga tim ljudima koji su branili državu. Ovde se kaže da se ova sredstva za aproprijaciju osoba sa invaliditetom izdvajaju za SOS usluge, uklanjanjem arhitektonskih barijera itd. Sve je to tačno, ali sve to rade i lokane samouprave, sve to rade kroz projekte i druge organizacije ili državni organi. Mislimo da ova sredstva, na ovakav način predviđena ne odlaze sva za tu namenu, to je jedna stvar. Druga stvar, takođe je napomenuto da je u pitanju mogućnost da se u ovom sektoru konkuriše kada su u pitanju osobe sa invaliditetom, to je tačno i može da se odnosi na udruženja ratnih-vojnih invalida, ali ne i na organizacije boraca koja okupljaju preko dve stotine hiljada boraca i ona su oslonjena strogo samo na ovaj prvi set, gde je u pitanju 59 miliona. Elem, vodeći računa o tome šta se sve u okruženju dešava kada su u pitanju nesrećni događaji koji su nas zadesili od devedesetih, koliko države vode računa prema svojim, nazovimo ih veteranima, ipak smatramo i lično smatram da ova vlada može barem na neki način pre nego što u ovu skupštinu uđe zakon o boračko-invalidskoj zaštiti, koji je preko potreban našoj državi, da barem na ovakav jedan način nađe malo sluha i pomogne organizacijama da amortizuju veliko nezadovoljstvo koje eskalira čak i u sudskim postupcima, dolazeći do Strazbura. Verujem da ćete vi ministre o ovome malo razmisliti pre Dana za glasanje i da ćete ovaj amandman prihvatiti, a apelujem na vas i očekujem da to tako i bude. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Dinkić, izvolite.
Moram da kažem da je amandman apsolutno i tehnički ispravan, da ga je moguće sprovesti, da ima i opravdanja, ali kao predstavnik Vlade, nemam mandat da ga prihvatim iz razloga što je ovo obrazloženje napisalo Ministarstvo rada i socijalne zaštite. Ne znam kakva je struktura u planu Ministarstva rada i socijalne zaštite. Vi ste dali inicijativu da se smanji budžetski fond za programe zaštite i unapređenja položaja osoba sa invaliditetom, za isti iznos da se pomogne boračkim organizacijama, a da li je to moguće ili ne, treba pitati ministarstvo. Ne bi bilo korektno da to ja sada prihvatam u ime Vlade kada je Ministarstvo rada i socijalne zaštite napisalo ovakvo obrazloženje. Ukoliko bi oni u razgovoru sa vama prihvatili ovaj vaš amandman, ja bih čak i savetovao poslanicima da ga onda oni izglasaju. Ali, ne mogu ja sada kao predstavnik Vlade da menjam nešto što je odgovor Ministarstva rada i socijalne zaštite, a ne znam zaista strukturu kako oni planiraju sredstva.
Hvala. Izvolite, gospodine Dujovuću.
Pošto je ostalo još malo vremena od poslaničke grupe, jasno je to meni, ali očekujem ovde da vi kao neko ko predstavlja Vladu ipak ste pripremljeni čak i na ovakve neke stvari. Verujem da će resorni ministar voditi računa kad se sutra bude glasalo o tome, a da ćete vi već možda ovu dilemu možda u toku popodneva ili večeri sa njime raščistiti, pa možda sugerisati nama kao poslanicima. U svakom slučaju pozvaću sve poslanike i ovim putem pozivam sve poslanike da podrže ovaj amandman. Zahvaljujem se.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 30 amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Miljenko Dereta, Judita Popović, Radmila Gerov, Kenan Hajdarević i mr Svetislava Bulajić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdele 30 i 51 amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ministre, mi se dobro sećamo rasprave u načelu Predloga ovog zakona kada su pojedini predstavnici vlasti rekli da je ovo pre svega štedljiv budžet i da ćemo ovim budžetom faktički smanjiti deficit, prepoloviti taj deficit, da ćemo štedeti u svim segmentima života. Međutim, ova vlada ne štedi na administraciji i na birokratiji. Ako pogledate predlog budžeta videćete razdel 51 Uprava za zajedničke poslove, izdvojeno je 160 miliona za kupovinu novih automobila, to je milion i po evra. Ako jedan dobar automobil poput audia ili škode je 30 hiljada, to je 50 novih automobila. Ako su još i malo nižih kategorija poput fabije to je negde oko 80 novih automobila. Vlada treba da ih kupi u ovom teškom vremenu, kako bi opskrbila našu administraciju. U obrazloženju zašto se odbija ovaj amandman govori se da su automobili koje sad koriste naši administrativci stari preko osam godina. Prosečan Srbin koristi auto starosti 17 godina jer nema sredstva da kupi u ovom trenutku nov automobil, a Vlada svojim birokratama kupuje nove automobile. Međutim, mi smo ova sredstva opredelili za jedan bazičan sport. Svaka normalna država pre svega ulaže u svoje bazične sportove, gimnastika, juče sam govorio o atletici, plivanju. Od ovih sredstava može da se naprave četiri do pet novih gimnastičkih sala. Zamolio bih vas gospodine ministre, ako prihvatite ovaj amandman da sve sale budu u Beogradu, pošto su tu najbolji sportisti i oni će i te kako znati da ih iskoriste. Dakle, od vremena stare države, mi nemamo ni jednog kvalitetnog gimnastičara koji može da nas predstavlja u svetu. Evo, prilike gospodine ministre da prihvatite ovaj amandman, da naši sportisti budu pravi ambasadori kada budu svetska, olimpijska i evropska takmičenja. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 31 amandman je podneo narodni poslanik dr Vladimir Marinković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. razdeo 34, 3, i 19 amandman je podnela narodni poslanik Gorica Gajević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gorica Gajević.
Poštovani gospodine ministre, koleginice i kolege poslanici, ovim amandmanom predlažem da se stavka sa specijalizovanih usluga kod Republički zavod za statistiku umanji za 170 miliona i da se preraspodeli na Kancelariju za održive razvoje nedovoljno razvijenih područja u iznosu od 100 miliona i Fondu za programe lokalnih samouprava u iznosu od 70 miliona. Ako pođemo od toga da su sredstva ove dve institucije uglavnom namenjena za razvoj infrastrukturnih projekata u malim lokalnim sredinama i u nedovoljno razvijenim područjima, smatramo da iznos od 120 miliona kod kancelarije i 110 miliona koje predviđa kod fonda, relativno je mali. Verujte mi, za velike infrastrukturne projekte koje male lokalne sredine ne mogu same da iznesu sa svojim sadašnjim budžetima, ova sredstva iz ove dve institucije im dobro dođu. Ako pođemo od toga da bez lokalnih infrastrukturnih projekata, bez kadrovskog jačanja, bez opreme u tim lokalnim samoupravama nema ekonomskog razvoja, bez ekonomskog razvoja, novih investitora, nema novih radnih mesta, a bez novih radnih mesta nema nove proizvodnje, nema povećanja PDV, nema plaćanja poreza na dohodak i iz tih sredina odlaze mladi i školovani ljudi i mi već danas u lokalnim samoupravama imamo nedostatak stručnog kadra da radi i da razvija lokalne samouprave. Mi predlažemo da se svakako sa ove stavke ova sredstva prenamene za ove dve institucije, jer ćemo u suprotnom imati samo ekonomsku migraciju koja će opustošiti ova nerazvijena područja. Još jedan razlog zbog koga sam podnela ovaj amandman, odnosi se na specifičnost opštine Svilajnac i susednih opština koje su prilikom popisa stanovništva unazad 10 godina smanjile broj stanovnika od 35.000 u Svilajncu na 25.000. S obzirom da je broj stanovnika jedan od kriterijuma na osnovu kojih mi dobijamo transferna sredstva, a isto tako i druge podsticaje, smatramo da ne samo jesmo oštećeni za nekih 10 do 12 miliona godišnje. Za 10 godina to je preko 120 miliona. Zato vas molimo da, ako ne ovom prilikom, iznađete mogućnosti u rebalansu, da značajnije povećate sredstva za Kancelariju za regionalni razvoj i za Fond za lokalnu samoupravu, jer lokalne samouprave sa ovim budžetima ne mogu da opstanu, pogotovo što su im mnoge takse umanjene prethodnim zakonima koje smo usvojili. Hvala.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, ovim amandmanom mi iz DSS predlažemo da se osnovica obračunava za plate zaposlenih u državnoj upravi na nivou minimalne potrošačke korpe koja je sada otprilike 30.000 dinara. Minimalna zarada je oko 20.000 dinara što ćemo se složiti da nije dovoljno ni za goli opstanak. Naš predlog je da ova osnovica se primeni za zaposlene u državnoj upravi, a da se preko socijalno-ekonomskog saveta u dogovoru sa svim članovima tog saveta, pa i Vlade inicira, da osnovica za sve zaposlene u Srbiji bude minimalna, da minimalna zarada bude 30.000 dinara, odnosno minimalna potrošačka korpa. Smatramo da u ovim teškim vremenima država mora da bude ta koja će da štedi, da luksuzni automobili, krečenje zgrada, fasada, "konja", zidanja sportskih hala, košarkaških hala po Beogradu nije ono što je prioritet, već je prioritet da se povede računa o građanima u ovim teškim vremenima. Mi smo svi ovde zbog građana i naš cilj treba da bude ovde da očuvamo građane i da sačuvamo njihov mir i sigurnost i stabilnost u ovim teškim vremenima, a ne da teret krize prebacujemo na zaposlene i na penzionere. Mi smo ovde imali danas, u toku popodneva i prepodneva raspravu oko jednog amandmana koji su predložili penzioneri, a gospođa koja je predložila taj amandman došla je na taj amandman, a sada je otišla, a nas je redovno ukorila i kritikovala što mi navodno ne sedimo ovde i ne raspravljamo o budžetu. Očekujem da sve amandmane koji su socijalni, a DSS je predložila dosta amandmana, a bave se socijalnim pitanjima i najugroženijim kategorijama stanovništva, koje imaju najmanje zarade, upravo oni treba da dobiju podršku od strane ove Skupštine i od strane Vlade i od strane svih onih koji žele da građani ne snose teret krize. Država mora da štedi. Nisu "konji" ispred Skupštine, što sam rekao, važniji od građana i nisu oni bili prioritet da se kreče i sređuju, već da sačuvamo stabilnost u našim porodicama koje treba da budu osnova i tog demografskog razvoja koji svi očekujemo. Hvala.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Mi smo ovde predložile brisanje kompletnog člana 10. zato što se tim članom utvrđuje, odnosno propisuje procenat državnih službenika koji može da napreduje u svojoj službi za 2013. godinu. Dakle, ovim članom se propisuje da od ukupnog broja državnih službenika u nekom državnom organu, 20% tih državnih službenika može da napreduje u svom poslu, odnosno da pređe u sledeći platni razred. Mi razumemo da Vlada pokušava usled ekonomske krize da vodi restriktivnu budžetsku politiku, ali smatramo da baš ovo nije mesto gde je trebalo štedeti, jer kada imate probleme i kada jeste u krizi, najmanje što vam treba su demotivisani državni službenici da bi oni što bolje radili, mora da postoji i taj princip motivacije i da on ako dobro obavlja svoj posao, može da napreduje i da pređe u sledeći platni razred. Nije trebalo to ograničiti na 20%, mi predlažemo brisanje i nemojte to uopšte da ograničavate. Možda se sledeće godine svega 10% državnih službenika smatra da treba da napreduje u poslu, možda neće biti ni 20%, možda bude 10, a možda i 30. Zašto tražimo brisanje? Zato što ovo prosto nije dobra poruka za jednu zemlju koja se nalazi u ovakvoj krizi.
Reč ima ministar Dinkić.
Evo zašto je ovo ograničenje za porast plata u administraciji ovako specifično stavljeno, zato što je primećeno u analizama prethodnih godina da čak i u godinama kada su formalno bile zamrznute plate i penzije, da se masa plata u državnoj administraciji uvećavala, čak i u slučaju zamrznutih plata i penzija, rasle su plate, zato što nije postojala mogućnost kontrole upravo za ove stvari. Kada bi se to pravilo ocenjivanja pošteno primenjivalo i kada bi zaista oni koji su vredni i provedu ne samo osam sati na poslu, nego neki ostaju i do kasno u noć, dolaze subotom na posao i kada bi zaista takvi bili nagrađivani, ne bi bio problem. Problem je što širom administracije, rukovodioci da bi imali dobre odnose sa kolegama to daju svima i onda smo morali da stavimo neki limit koliko uopšte može ljudi da to dobije, a inače ovako nemamo uopšte kontrolu nad masom plata.
Donka Banović, replika.
Ovo ustvari, nije neka replika, razumem vaše razloge za predlaganje ovakvog člana, ali sasvim sam sigurna, čak i znam da su se takve stvari dešavale, gde se dakle pod prividom toga da neko napreduje u službi, pa promeni platni razred, da su se nekontrolisano povećavale plate, što kažete u godinama kada su plate trebale da budu zamrznute. Međutim, ovaj član neće rešiti taj problem. Taj problem je mnogo dublji. Tu postoje inspekcije, nadam se, nadzori, neko ko može to da kontroliše i kada ste ostavili ovih 20%, sada će i u okviru 20%, ako ne povećate kontrolu, ako ne uspostavite neku dobru kontrolu, u okviru ovih 20% će se nastaviti te iste zloupotrebe, pa će biti sada u ovih 20% miljenici tih šefova koji su tako nekontrolisano davali, dakle, miljenicima će biti povećane plate, a svi oni koji nisu miljenici, a zaista dobro rade, tek zamislite kako će oni biti demotivisani.
Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Ovaj amandman je deo amandman koji smo podneli na član 1. ovog zakona, gde smo predložili da se ograniče sredstva za materijalne troškove u iznosu od 6% i da se ta sredstva preusmere za socijalna davanja, dečiji dodatak, boračku i invalidsku zaštitu, brigu za stare. Tim amandmanom na član 1, koji Vlada nije prihvatila, predviđena je ušteda od 40 milijardi, koja je trebala prebaci na socijalna davanja. Ovaj amandman u sklopu sa tim reguliše da se na predlog ministarstva, Vlada usvaja detaljan plan rashoda ministarstva po kvartalima. Postupci javnih nabavki pokretaće se samo u slučajevima kada se obezbede finansijska sredstva u punom iznosu za finansiranje javne nabavke u tekućoj godini. Šta to konkretno znači? Neće više moći da se raspisuju tenderi za javne nabavke, za koje nisu pokrivene sredstvima u budžetu i na taj način da država generiše sukob. Imamo poslednji slučaj o kome su govorili gospoda iz SNS, da je grad Beograd raspisao tender i otvorio tender za nabavku autobusa, a da pri tom na Skupštini grada nije bila doneta odluka o nabavci tih autobusa i o zaduživanju grada Beograda za koji grad Beograd nema saglasnost od Ministarstva finansija Republike Srbije. U toj situaciji, došli smo u situaciju da grad može da preuzme obavezu, a da nema finansije i nema obezbeđen izvor finansiranja te obaveze u iznosu od 40 i više miliona evra. Zato amandmanom predviđamo da se u toku godine, kada se zna koji su izvori finansiranja, donese detaljan plan nabavki, kako bi se ostvarile uštede o kojima je bilo reči ovde prilikom rasprave oko Zakona o javnim nabavkama u Skupštini Srbije oko Predloga zakona, gde je i sam predsednik parlamenta rekao da je moguće 600 miliona evra godišnje uštedeti samo od preciznog regulisanja javnih nabavki, koji će smanjiti korupciju. Tako je i naš amandman u prilogu toga, da Vlada na početku godine usvoji detaljan plan javnih nabavki koji bi se ostvarivao u skladu sa prihodima po tim stavkama, kako ne bi dolazili u situaciju da se nabavlja i raspisuju tenderi za sve i svašta, a da posle toga te nabavke ne mogu da se pokriju, da se generiše sukob.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Uz svu rezervu da postanem dosadan vama i javnosti, ali samo da završim u sklopu ovog prethodnog amandmana, ovaj predlog amandmana, a to je da se u članu 12. dodaje stav 8. koji glasi – ukoliko korisnici sredstava budžeta RS, u jedinici lokalne samouprave javnog preduzeća Putevi Srbije, postupe suprotno odredbama ovog stava ministarstva nadležnog za poslove finansija, automatski prinudno obustavlja prenos sredstava iz budžeta RS. To konkretno znači ukoliko neki od organa u jedinici lokalne samouprave ministarstava, ne postupi u skladu sa planom koji sam da, sam usvoji za javne nabavke, raspiše javne nabavke ili vrši neki drugi rashod koji nije u skladu sa budžetom i sa planom, Ministarstvo finansija nema mogućnost da odlučuje da li će ili neće obustaviti transfer sredstava, već se automatski taj transfer obustavlja. Prosto, u državi mora da se zavede red, da ne može svako da se ponaša kao da je država Alaj begova slama i da svako razvlači kako hoće, već mora da postoji neko ko će to kontrolisati. Za nas je najlogičnije da ta kontrola bude Ministarstvo finansija, odnosno ministarstvo nadležno za poslove finansija, koje će automatski, ukoliko dođe do kršenja zakona ili o transferu sredstava, utrošku sredstava, da se automatski obustavlja transfer tih sredstava, što je jedan mehanizam koji nas može da utera u red, i lokalnu samoupravu i ministarstva i javna preduzeća, koja troše državna sredstva. S obzirom da budžetska sredstva nisu sredstva tih pojedinaca, već su sredstva građana i to su budžetska sredstva o kojima mora da se vodi računa i mora da se promeni način utroška tih sredstava, da ne bismo došli u situaciju da nam se javljaju nove agrobanke i nove razvojne banke i svi drugi slučajevi, gde je došlo do nenamenskog trošenja sredstava.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Bojana Božanić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić.
Poštovana predsedavajuća, predsedništvo, poštovani ministre, kolege narodni poslanici, mi smo predložili da se u članu 12. izbrišu stavovi 2, 3. i 4, koji u stvari regulišu sankcionisanje budžetskih korisnika u slučaju ukoliko oni ne izvrše plaćanje za stalne troškove, troškove tekućih popravki, održavanje i materijal. Smatramo da se pozivanjem na jedan zakon, koji će tek biti u proceduri, o kome ćemo govoriti, možda ćemo ga usvojiti, možda nećemo, treba da vodimo računa da će ako ga usvojimo, taj zakon regulisati ove odredbe i smatramo da ovde nema mesta u Predlogu zakona o budžetu, da nema mesta za ove odredbe. Takođe,treba da kažemo da bez usvojenog zakona o ograničenju rokova plaćanja, ovi stavovi u ovom članu 12. neće imati pravnu snagu, a kad se on usvoji ovi članovi su nepotrebni. Predlog zakona o budžetu RS za 2013. godinu je dosta obiman i sve one nepotrebne stvari bi svakako trebalo da se izbace. Kad smo već kod ovih stalnih troškova popravki i održavanja, mislim da bi stvarno bilo krajnje vreme da obratimo pažnju na ovaj ulazni deo ovde i da se bar deo ovih sredstava, koja su za to planirana, da se ove ploče ovde malo srede, da se sredi ovaj asfalt, jer stvarno je sramota da ljudi kada dolaze ovde, u svakom trenutku i mi ovde, nemamo jednu lepu sliku i lep prilaz ovoj našoj zgradi, koja je ovde ovako uređena.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Ranka Savić, Kenan Hajdarević, mr Svetislava Bulajić i Miljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Judita Popović.
Hvala vam gospođo predsedavajuća. Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, reč je ovde o dobiti javnih preduzeća za tekuću godinu po završnom računu za 2012. godinu. Vlada je predvidela da se 50% od te dobiti uplati u budžet. Međutim, mi smo predložili da to bude 80%. Dakle, nema tu velike razlike između 50 i 80%, a evidentno je da su dve stvari ovde ključne. Prva stvar je to da ova Vlada ne menja politiku prema javnim preduzećima, a druga stvar je to da se privreda sve više i više centralizuje. Dakle, postoje jasni pokazatelji da se Srbija pretvara u stvari u jedno preduzeće. Dakle, naša privreda postoji samo na taj način što javna preduzeća budu subvencionisana. Javna preduzeća su ta koja zapošljavaju najveći broj radnika. Dakle, privatno preduzetništvo i sve ostalo što je u sferi nekog privatnog biznisa, potpuno ostaje u drugom planu. Prema tome, ukoliko već javna preduzeća uplaćuju 50%, neka to bude i 80%, a može i više da se uplati. Naime, potpuno je svejedno, na kraju krajeva će opet građani Srbije da plaćaju sve neuspehe i sve pogrešne odluke u tim javnim preduzećima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Petković i Radojko Obradović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Radojko Obradović.
Kao što je moja koleginica već rekla, oni su imali amandman na član 14. Član 14. se tiče uplate dobiti javnih preduzeća, javnih agencija i drugih oblika organizovanja, kao i privrednih društava čiji je osnivač Republika ili u kojima Republika ima učešće u vlasništvu. Moramo priznati da je ovakvih pokušaja bilo i prethodnih godina, kao što je bilo i pokušaja da se deo sopstvenih prihoda uplati u republički budžet. Narodni poslanici nikada nisu saznali kakva je sudbina ove odredbe budžeta. Znamo da sopstveni prihodi nisu uplaćivani, a posle znamo naročito iz izveštaja državne revizije da većina javnih preduzeća nije uplaćivala dobit. Druga stvar koju treba istaći je da većina javnih preduzeća u Srbiji ne posluje pozitivno, nego su značajni gubitaši. Naš amandman pravi razliku između brojnih javnih agencija, javnih preduzeća i drugih oblika organizovanja. Tim pre što smo uočili da je bilo različitih anomalija. Postoje privredna društva koja su silom prilika prešla u vlasništvo države i njima je država uzimala 50% dobiti, onemogućavala im je redovno funkcionisanje. Kao što postoji Nacionalna korporacija za osiguranje stambenih kredita kojima je 50% od sredstava koja su predmet osiguranja uzimano kao da je to dobit. Dobra je stvar što je naš amandman prihvaćen, jer je defakto prihvaćen tako što je suština našeg amandmana pretočena u amandman Skupštinskog odbora i dobra je stvar što će od naredne godine biti drugačiji tretman. Šta nije dobro? Nije dobro što našim amandmanom je tačno precizirano pod kojim uslovima se član zakona primenjuje ili nije bilo potrebno da Vlada ima bilo kakvu dodatnu intervenciju. Ovde ostaje mogućnost za dodatnom birokratizacijom, jer će svaki od ovih oblika organizovanja preduzeća i agencija morati da traži posebnu saglasnost Vlade, a upravo je to i gospodin Dinkić poznat po tome da se bori za debirokratizaciju.
Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava podneo je amandman na član 14. Predstavnik predlagača prihvatio je ovaj amandman na sednici Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović, dr Janko Veselinović, Srđan Miković, Siniša Lazić i Ljuban Panić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Poštovane koleginice i kolege, pozivam vas da podržite ovaj amandman koji smo podneli. Tim podnetim amandmanom pokušavamo da izjednačimo sve one koji su zaposleni u državnoj upravi, u lokalnoj samoupravi i teritorijalnoj autonomiji. Član 21. Ustava Republike Srbije definiše da pred Ustavom i zakonom svi su jednaki i da svako ima pravo na jednaku zakonsku zaštitu bez diskriminacije. Činjenica je da nešto što se dozvoljava članom 9. Predloga zakona o budžetu ne dozvoljava se nameštenicima i uopšte onima koji su zaposleni u lokalnim organima vlasti. Tu se radi o otvaranju mogućnosti da se utvrdi procenat od ukupnog iznosa sredstava za plate namenjene za nagrade, za posebne rezultate rada i to najviše do jedan posto mesečnog platnog fonda za mesec, za prethodni mesec itd, da ne čitam dalje amandman do kraja. Radi se o tome da čistačica koja radi u državnim organima može za posebne rezultate rada da dobije određenu razliku, a onaj ko čisti u lokalnoj samoupravi to ne može. Dozvolićete, to ne može tako. Ne može tako ako poštujemo Ustav. Dajte da dozvolimo svima ista prava pred zakonom. Upravo zbog toga ne mogu da se složim a posebno ne mogu da se složim sa obrazloženjem koji je dat uz tekst kojim Vlada odbija predloženi amandman gde se kaže da zaključcima Vlade je data mogućnost da se zaposlene sa srednjom i nižom stručnom spremom u jedinicama lokalne samouprave, osim u Gradu Beogradu i organima teritorijalne autonomije, osnovica za obračun isplata plata uveća po osnovu kvaliteta i rezultata rada. Šta to znači? Diskreciono pravo Vlade da zaključkom Vlade, gde hoće tu može. Ako možemo to da uradimo zakonom, što da ne uradimo zakonom? (Predsedavajuća: Vreme.) Granična vrednost je jedan posto u okviru stavke za plate i upravo zbog toga još jednom vas pozivam takav amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Bojana Božanić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Bojana Božanić.
Nadovezaću se na prethodni amandman u članu 16. smo predložili da se briše član 16. zato što smatramo da određene nepotrebne stvari ne treba da budu u jednom ovako ozbiljnom zakonu o budžetu Republike Srbije. Pre svega ovaj član se odnosi na korišćenje prostorija državnih institucija, odnosno korisnika budžeta, direktnih i indirektnih između sebe i oni regulišu kako će plaćati korišćenje tih prostorija, naravno koliko se ugovorom to definiše, možda plaćaju i druge troškove. Međutim smatramo da bi to Zakonom o javnoj svojini bilo bolje regulisati. Znamo da ima dosta takvih prostora koji se iznajmljuju i čak trenutno dosta budžetskih prostora koji se i ne koriste. To je veliki problem i nalaze se na dobrim lokacijama. U zadnje vreme sam čitala, to je problem kasarne u Kragujevcu, itd. Smatram da treba bolje da se pozabavimo tim prostorima i korišćenjem tih prostora koji su na atraktivnoj lokaciji, a koji bi svakako mogli da se iskoriste za unapređenje razvoja pojedinih lokalnih samouprava. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Dušica Morčev. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik dr Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić, Bojan Đurić i Kenan Hajdarević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Ministre, stvarno mi nije jasno zašto niste prihvatili ovaj amandman. Nije se pričalo mnogo o ovom članu, pa bih ljudima koji ovo gledaju da objasnim. Vi ste predvideli Predlogom zakona o budžetu da pojedina dospela potraživanja koja su nastala na osnovu toga što je Vlada Srbije u prethodnim godinama ili godinu na koju se odnosi budžet davala pozajmnice budžetske pravnim licima na teritoriji Republike Srbije i da ta dospela potraživanja u jednom trenutku u 2013. godini Vlada može da otpiše, odnosno dugove tih pravnih lica ili da ih prebaci u kapital tih pravnih lica. Za to ste predvideli nadležnost Vlade Srbije na osnovu kriterijuma koje vi propišete, a za to je potrebna saglasnost Narodne skupštine. Liberalno demokratska partija je predložila da takva mogućnost postoji, ali da se u svakom konkretnom slučaju donese poseban zakon u ovom parlamentu. Vi ste naš amandman odbili i kažete da je Vlada ocenila da je potrebno da pribavi saglasnost Narodne skupštine, a ne da se tome donosi poseban zakon. Izvinite, nije nadležnost Vlade da tako nešto procenjuje. Predlog člana koji postoji u Predlogu zakona o budžetu nije ustavan. Narodna skupština ne može da daje nikakvu saglasnost. Ne postoji način da damo saglasnost, pogotovo ne u odnosu na ovaj zahtev kakav vi imate. Objasnite kako bi to u realnom životu izgledalo. Vi donesete odluku da otpišete nekome dug i šta onda uradi Narodna skupština? Ko vam da tu saglasnost, u kom postupku, na šta tačno, na kakvu analizu? Ako ne usvojite ovaj amandman praktično se što budete radili kada budete otpisivali dugove i donosili ove odluke, ispunjavaće uslove iz krivičnog dela zloupotreba službenog položaja. Upozoravam vas da je pogotovo u ovim danima aktivne borbe protiv korupcije tako nešto vrlo opasno. Ne može Vlada, bez obzira na to da li postoje kriterijumi ili ne postoje, bez posebnog zakona koji usvoji Narodna skupština. Ovim se praktično raspolaže imovinom. Ne može Vlada da donosi odluku kome će otpisivati dug, kome neće i da za to traži saglasnost Narodne skupštine. Koga tačno u Narodnoj skupštini? Kako će izgledati sednica Skupštine na kojoj donosimo tu odluku? Dakle, nismo tražili od vas ukidanje te mogućnosti, kao što su tražile neke druge poslaničke grupe. Tražili smo od vas da donesete poseban zakon o tome u svakom konkretnom slučaju. Juče se govorilo o nekim regionalnim primerima. Vodite računa o tome kako završavaju neki postupci raspolaganja državnom imovinom u nekim zemljama oko nas, recimo, u Hrvatskoj. Ne razumem u čemu je problem da Skupština razmatra taj zakon, da ga donesemo i da onda sve bude jasno i transparentno, pogotovo u situaciji kada najavljujete Zakon o javnim preduzećima? S druge strane, tražite diskreciono ovlašćenje Vlade da nekom otpisuje dugove, da prebacujete dugove, odnosno potraživanja u kapital itd, bez plenarne sednice parlamenta i bez zakonskog osnova za tako nešto. Ovo nije dovoljan zakonski osnov za ono što tražite. Ako insistirate na ovakvom članu, mi ćemo pokrenuti postupak pred Ustavnim sudom. Ne možete da oduzimate ingerencije Narodne skupštine. To je protivustavno.
Gospodine Đuriću, vreme preko dva minuta vam odbijam od ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Gorica Gajić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavanisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
S obzirom da je ovaj amandman obrazložen u odgovoru ministra, odnosno njegove stručne službe, DSS je kod ovog člana predložila da se član 19. menja i da glasi: "Direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava čija se delatnost u celini ili pretežno finansira iz budžeta, umanjiće obračunatu amortizaciju sredstava za rad u 2013. godini",s obzirom da je po predlogu amandmana koji je dat u originalnom budžetu predviđeno da direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava ne obračunavaju amortizaciju i ne iskazuju u rashodnoj strani. S obzirom da je obrazloženje gospodina ministra Dinkića i njegove stručne službe celishodno, smatramo da ovde ne treba da insistiramo da se amandman prihvati.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavaprihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavanisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Petković i Radojko Obradović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavanisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović. Izvolite.
Ne mogu da verujem da ovaj amandman nije prihvaćen, jer omogućava značajnu uštedu i omogućava daleko efikasnije funkcionisanje jedinica lokalne samouprave i preduzeća na teritoriji Republike. O čemu se radi? Pre godinu i po dana donet je Zakon o finansiranju lokalne samouprave, koji je izmenio strukturu prihoda i veliki deo poreza na zarade prebacio na lokalne samouprave. Time su lokalne samouprave dobila značajna sredstva, a prethodna vlada, da bi oštetila lokalne samouprave kao reakciju na takav zakon, promenila je uredbu o kategorizaciji puteva i nekoliko hiljada kilometara puteva je snizila rang i njihovo održavanje, zimsko, redovno i tekuće prebacila na lokalnu samoupravu. Ispostavilo se da sredstava za ni zimsko, ni tekuće, ni redovno održavanje puteva nema, da lokalne samouprave to ne mogu da organizuju i ovaj predlog Vlade je u stvari odgovor na Uredbu koja je doneta u februaru 2012. godine. Predviđeno je 900 miliona dinara za zimsko održavanje, to će raditi "Putevi Srbije" i tri milijarde dinara, koje su predviđene na razdelu Ministarstva regionalnog razvoja. Predviđa se vrlo komplikovana procedura gde će lokalne samouprave raspisivati tendere, obaveštavati o tome Ministarstvo lokalne samouprave, dobijati sredstva. U roku od pet dana je potrebno da, kada dobiju sredstva, to prebace na račun izvođača. Sve te ugovore, tendere i sve ostale podatke treba da dostave Ministarstvu lokalne samouprave. Postoji vrlo jednostavno rešenje da se taj problem reši, a rešenje je da se nastavi na isti način kao što se to radilo do januara 2012. godine, da se ukine ta Uredba, da se vrati kategorizacija puteva kao što je bila do januara 2012. godine. Ukinuće se nekoliko hiljada tendera. Ukinuće se nekoliko hiljada birokratskih procedura koje postoje između lokalne samouprave i Ministarstva za lokalni i regionalni razvoj, a kada se steknu uslovi možemo da razgovaramo o novoj uredbi koja bi na drugačiji način regulisala ovo pitanje. Čudno mi je da amandman nije prihvaćen, jer ukida značajan broj procedura, rasterećuje Ministarstvo i omogućuje da Ministarstvo radi svoj posao.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavaprihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Dušica Morčev. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavanisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Vlada je podnela amandman kojim se predlaže da posle člana 24. dodaju novi članovi 24a i 24b. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavaprihvatio je amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i dr Ružica Igić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavanisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Bojana Božanić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstavanisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojana Božanić. Izvolite.
Hvala lepo. Što se tiče amandmana na član 29. predložili smo da se iznos za lokalne samouprave za transfere poveća za pet milijardi. Htela bih da istaknem da sam pročitala preporuku Fiskalnog saveta i s ve ono što piše u obrazloženju, ali i da kažem da su u vreme vlade Vojislava Koštunice sredstva izdvajanja za lokalne samouprave za transfera sredstva bila dosta veća nego sada, i ako je budžet sada u svakom slučaju veći. Mislim da može da dođe do velikih problema. Pričali smo o tome više puta, o finansiranju lokalnih samouprava. Mislim da je veoma važno da, obzirom da je prethodna vlada samo pričala i ostala na rečima što se tiče decentralizacije da sada moramo više da povedemo računa o tome i da zaista dovedemo do neke fiskalne decentralizacije. Ono što smo dobijali u prethodnom periodu i što čini mi se i sada se dešava to je da imamo decentralizaciju, ali samo u smislu nadležnosti, u smislu obaveza, ali nikako i u smislu sredstava. To ćemo videti u narednom periodu i kod ovog zakona o zdravstvu itd. Naravno, preporuka Fiskalnog saveta, da se umanje transferi, da se sve to ukine za lokalne samouprave, da im nije jasno zašto se finansiraju državni putevi koji su prešli sada na lokalni nivo, potpuno se slažem da to treba tako da bude, ali samo u slučaju kada sve prihode ili najveći deo prihoda vratimo lokalnim samoupravama, odnosno da vratimo na teritoriju tamo gde se i ubiru. To je PDV i porez na nasleđe i poklon, porez na prenos apsolutnih prava itd, koji su ustupljeni prihodi lokalnih samouprava. Znači, prosto ukoliko želimo da lokalne samouprave funkcionišu, moramo im ostaviti sredstva koja se ubiraju na njihovoj teritoriji, a ne mogu se vraćati samo obaveze, a ne i novac. Dolazimo u situaciju da se vraćaju lokalni putevi na upravljanje opštinama, mogućnost lekara da ih finansiraju opštine, škole, vrtići i druge republičke ustanove, jubilarne nagrade za škole. Takođe, amandman Vlade je bio da se zaposleni u ustanovama kulture izaposleni u ustanovama socijalne zaštite nagrade za Božić. Ako se to ne uradi, da se obustave transferi. Zaista moramo povesti računa o suštinskoj decentralizaciji, fiskalnoj decentralizaciji, da bi lokalne samouprave mogle da žive.
Hvala, gospođice Božanić. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Hvala. U diskusiji sa predstavnicima i Fiskalnog saveta i MMF takođe sam zastupao tezu da srpski gradovi i opštine ne dobijaju dovoljno sredstava. Sa druge strane, u jednom delu stručne akademske javnosti ovde u Beogradu, u Fiskalnom savetu vlada uverenje da opštine dobijaju previše. U tom smislu, mislim da je dobro da je profesor Pavle Petrović prihvatio da u decembru održimo jedan sastanak sa Stalnom konferencija gradova i opština, jer moguće je da kada oni gledaju ukupne globalne cifre, njima se čini da su previše dobile lokalne samouprave sa 80% od poreza na zarade koje ostaju, a možda nisu u stanju da sagledaju kolike su potrebe. Tu se sada vodi jedna velika debata oko toga kako dalje da se nastavi sa time. Mišljenje našeg Fiskalnog saveta uvažava i MMF i kada se sledeći put budu vratili u Srbiju, to će biti jedna od tema – kako uspostaviti kriterijum, šta je to odgovorno ponašanje u fiskalnom smislu lokalne samouprave, a šta je neodgovorno i kako praviti razliku između onih opština koje novac koji im se prenosi troše efikasno, u korist građana, a kako eventualno na neki način uslovno kazniti one koji zapošljavaju prekomernu administraciju i troše na neke stvari koje nisu u interesu razvoja, već u interesu same birokratije. U tom smislu, pošto načelno podržavam i vašu diskusiju i zalažem se, kao i vi, za decentralizaciju, možda ne bi bilo loše da se ova interna rasprava koju je profesor Petrović hteo da održi do kraja ove godine sa Fiskalnim savetom i Stalnom konferencijom gradova i opština upravo održi kod vas u Čajetini, da vi budete domaćin i da prezentirate sve ovo što ste meni ovde rekli.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Bojan Božanić, replika.
Hvala gospodinu ministru. Sa zadovoljstvom bih u ime svoje lokalne samouprave prihvatila ovaj vaš predlog, tako da bi zaista bilo dobro kada bi opština Čajetina bila domaćin jednog ovakvog skupa, gde bi mogli zajednički da predstavimo sve ono o čemu smo sada govorili. Sigurno ste vi upoznati sa svim tim problemima, ali porez na zarade, odnosno ono o čemu smo i ranije polemisali, kada je bio rebalans budžeta u pitanju, tih 80% poreza na zarade, koji sada idu u lokalne samouprave, svakako imaju efekta tamo gde ima zaposlenih, a u onim lokalnim samoupravama gde nema toliko, to je dosta problematično, jer 80% od ništa dođe onda ništa. U svakom slučaju, nadam se da ćemo u narednom periodu uspeti da dođemo do nekih kvalitetnih rešenja i da će zaista fiskalna decentralizacija konačno doći i da će lokalne samouprave profunkcionisati na pravi način. Ono što sam već i odavno volela da kažem, a to je da osnovna jedinica, ta lokalna samouprava i Srbija ne mogu da budu funkcionalne i da dobro rade ukoliko ne rade dobro opštine i gradovi. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
U pogledu toga, moram da kažem da sam čuo i neke ideje koje bih bio spreman da prihvatim, ukoliko bi postojao opšti konsenzus u Stalnoj konferenciji gradova i opština, da se transfer solidarnosti, koji sada ide bukvalno svim opštinama u Srbiji i gradovima osim Beograda, da se eventualno ukine gradovima, generalno ili makar onima iz prve grupe razvijenosti i da se preusmeri samo opštinama, pa bi to možda dalo dodatno, jer ste sami rekli da one opštine gde nema mnogo zaposlenih, onih 80% od poreza na zarade ne čini značajna sredstva. Zato je transfer solidarnosti i napravljen. Ali, moguće je da ga treba još bolje raspodeliti ka onima koji su siromašniji na ovaj način, da se ukine eventualno gradovima iz prve grupe razvijenosti.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Recite mi samo koliko vremena imam kao ovlašćeni predstavnik?
Pet minuta.
Onda neću dugo. Istine radi, Fiskalni savet ume, gospodine Dinkiću, sam da se brani, ali niste baš tačno prepričali šta su zamerke Fiskalnog saveta. Dakle, Fiskalni savet nije nekakva beogradska organizacija iz kruga dvojke, kako vi često insinuirate. Ne kaže Fiskalni savet da lokalne samouprave dobijaju previše novca, nego da vaša intervencija u zakonodavstvu prošle godine, kada ste preusmerili oko 400 miliona evra, nije bila praćena preciznim zakonskim izmenama koje bi utvrdile šta su tačno nadležnosti ili za šta je sve odgovorna lokalna samouprava i koje bi obezbedile da se novac troši onako kako je u interesu građana, a ne u interesu predizborne kampanje. Mislim da je to prava interpretacija. Ne znam, ko organizuje taj skup u decembru? (Mlađan Dinkić: Stalna konferencija gradova.) Onda je ovo, kako bih rekao, nezvano vršenje tuđih poslova, iako smatram da je simpatičan ovaj pokušaj da se neposredno dogovorite gde će biti skup održan.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Čikiriz. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Ovaj amandman sam podneo bez pretenzije da će on biti usvojen, ali sam želeo da skrenem pažnju na nešto čime se bavi i gospodin Dinkić, ravnomerni regionalni razvoj i ipak o nekom pravednijem rasporedu nenamenskih sredstava iz nenamenskog transfera. Obrazloženje koje bih dao i parametre koje bih izneo sigurno bi uticali oko ponovnog odlučivanja o budžetu, da se ipak sredstva drugačije raspodele. Ako se uzmu u obzir i površina opštine i broj stanovnika i stepen razvijenosti jedinice lokalne samouprave, videćemo da su Trstenik i Kruševac u pogledu iznosa iz nenamenskog transfera tu negde, da je Kragujevac malo više dobio, bez obzira što je bio dobar odnos gospodina Dinkića prema Kragujevcu. Mislim da, s obzirom na demografsku situaciju, na ove probleme u budućnosti treba obratiti veću pažnju. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i dr Ružica Igić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić i Bojan Đurić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Član 30. Predloga zakona o budžetu reguliše situaciju, odnosno precizira mehanizam kako se tačno operiše u prenosu sredstava koji su na različitim pozicijama ili u različitim resorima u budžetu Republike Srbije namenjeni Kosovu i Metohiji, odnosno institucijama ili različitim vrstama projekata na Kosovu i Metohiji. Ne moram posebno da dokazujem koliko je to pitanje opterećeno u prethodnim godinama, prethodnim mesecima, naročito vrlo ozbiljnim i potkrepljenim sumnjama, koje govore o tome da se taj novac godinama trošio nenamenski. On je u jednom trenutku, opravdano ili ne, u javnosti dobio naziv – patriotska pljačka ili pljačka pod okriljem patriotizma. Naš predlog je bio da nezavisno od načelne mogućnosti ili načelne obaveze koja postoji u Zakonu o DRI, da ona kontroliše preko različitih mehanizama i ovaj prenos sredstava, odnosno ova sredstva, mi smo želeli da posebno naglasimo obavezu. Kao što znate, DRI kontrolu još uvek ne može da vrši u punom kapacitetu i u odnosu na sve korisnike budžeta. Zbog toga smo insistirali da ova sredstva, odnosno ovi transferi budu posebno kao zakonska obaveza, to je moguće ustanoviti Zakonom o budžetu, da budu određena kao ona koja će se kontrolisati neprekidno, odnosno svake godine. Vaše obrazloženje ne odgovara na ono što je bila naša ključna namera, odnosno ključna intencija. Zbog toga mislim da je loše što ste odbili ovaj amandman. On može da bude vrlo koristan, prosto zbog ozbiljne traume koja postoji u našem društvu, zbog razdvajanja onoga što je ozbiljna briga o Kosovu, ozbiljna briga o ljudima na Kosovu, želja, ambicija, potreba građana Srbije da i kroz budžet pomognu funkcionisanje nekih institucija ili opstanak najugroženijih od onoga što je zloupotreba tih sredstava i od onoga što čitavu tu temu pretvara u predmet ili vodi ka tome da bude predmet estradnog čitanja, estradnih interpretacija, svakodnevne političke borbe itd. Mislim da bi kredibilitet kosovske politike, kosovske borbe, ako tako hoćete, pa i Vlade Srbije, bio dodatno ojačan ukoliko biste prihvatili da se na ovaj način uvede dodatna kontrola, ali u redu, Vlada ima prava, kao i prethodne Vlade koje su na ovaj način trošile novac, da se zadovolje time, da kontrola bude obezbeđena kroz potpise, zajedničke potpise resornog ministra i direktora Kancelarije za Kosovo, gospodina Vulina.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Radmila Gerov, Kenan Hajdarević, Svetislava Bulajić i Miljenko Dereta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Vlada je pokazala neku ambiciju da prepolovi budžetski deficit, da smanji javni dug ili da ga bar održi na nekom nivou na kojem se trenutno nalazi, a uprkos tome, ipak je članom 34. ovog predloga zakona o budžetu predvidela izuzetnu meru za zaduživanje. U stvari, predvidela je mogućnost, ova vlada, da se suprotno odredbi člana 3. ovog predloga zakona, dodatno zaduži ova država. Dakle, to je nekako u suprotnosti sa proklamovanim ambicijama oko toga, da ćemo biti mnogo štedljiviji od onoga na koji način se ponašala prethodna vlada. Vlada je pokazala određeno razumevanje prema nekim svojim slabostima . iz obrazloženja se vidi da tu postoje neki uslovi koji su potrebni da se ispune, kako bi se dodatno, odnosno pod nekim izuzetnim uslovima zadužila ova država. Međutim, ti uslovi ne opravdavaju takvu vrstu mogućnosti. Vlada je spremana na to da sebi mnoge slabosti opravda, za razliku od toga kako se odnosi prema potrebama AP Vojvodine, jer čim je usvojen amandman na član 21, gde se faktički Vojvodini preti putem "Razvojne banke Vojvodine" i prosto se pokazuje kako se tuđe slabosti, tuđe greške i eventualno neki dugovi, nikako ne mogu oprostiti, niti sanirati. Dakle, ono što sebi tako velikodušno omogućava, prema pokrajini veoma rigorozno osuđuje. I danas smo kroz raspravu, kada smo razgovarali o finansiranju Pokrajine, imali veoma žustre replike i veoma žustra reagovanja gospodina ministra finansija.
Vreme. Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su Vlada i zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović i dr Janko Veselinović. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava su prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Gorica Gajić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, poštovani gospodine ministre, član 39. Predloga zakona o budžetu kaže da direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava, ne mogu zasnivati rad i odnos sa novim licima bez saglasnosti Ministarstva finansija i privrede. Samim tim, određuje se da će ministar finansija i privrede odrediti proceduru bez koje se neće moći dobiti ova saglasnost. Demokratska stranka Srbije smatra da ovim predlogom zakona, odnosno ovim članom jednom ministarstvu i jednom ministru se daje prevelika moć, a samim tim i prevelika odgovornost, da razmišlja i brine o svim direktnim i indirektnim korisnicima budžeta, koji imaju namere da zaposle novo zaposlene ljude. Smatramo i DSS je podnela novi amandman, gde direktni i indirektni budžetski korisnici budžetskih sredstava ne bi mogli da zasnivaju radni odnos bez saglasnosti Vlade. Isto tako mislimo da proceduru na osnovu koje bi se zasnivao radni odnos sa novim licima, bi trebalo da se uradi na predlog Ministarstva finansija i ministra finansija, a uz saglasnost Vlade. Smatramo da se ovim disperzuje moć jednog ministarstva, a na kraju krajeva, i odgovornost. Mislimo da bi svaki ministar trebalo da razmišlja i da odgovara kako troši sredstva koja su mu prenamenjena za plate, a svakako da razmišlja o tome, da li treba na osnovu svog kadrovskog plana da zapošljava nove ljude. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 39. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Hvala. neće biti dugo, pošto je moj amandman sličan amandmanima moje koleginice koja je to i obrazložila. Samo smo mi umesto Vlade tražili da se predlog ovog člana izmeni i da glasi – na inicijativu ministarstva nadležnog za poslove privrede, Vlada može doneti odluku o izdavanju garancije pravnom licu. Ne uz saglasnost Vlade, kako je to predložila DSS, nego uz saglasnost Narodne skupštine. Hvala. Na član 35. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu Ustavom i pravnim sistemom. Da li još neko želi reč? (Ne.)
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Dejan Mihajlov podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 39. doda novi član 39a. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, ovim amandmanom predviđa se da državni organi i organi lokalne samouprave, kao i javna i druga preduzeća, pod kontrolom države koja postoji u uslovima nepostojanja tržišne konkurencije, ne mogu izdvajati sredstva za reklamiranje. Nekim analizama utvrđeno je da javna preduzeća, državni organi između četiri i pet miliona evra godišnje potroše na reklamiranje i sve ostale aktivnosti. Daću vam primere – "EPS" je izdvojio 800 hiljada, koji ne posluje u tržišnoj konkurenciji, već ima monopol, preduzeće koje je dužnik i iz ovog budžeta se pokrivaju njegovi troškovi, izdvojio je 800 hiljada evra za finansiranje troškova i sponzorisanje jednog fudbalskog kluba. "Srbijagas", koji isto ima monopol, sponzoriše fudbalske klubove i razne manifestacije. Čuli smo da je iz Fonda za životnu sredinu Oliver Dulić dao 500 hiljada evra za samo dva bilborda. To su ogromna sredstva koja se potpuno nepotrebno finansiraju, koja se troše za finansiranje nekih aktivnosti, koje su u funkciji promocije ili stranke ili pojedinca. Mi smatramo da je u vremenima krize nepotrebno i nedozvoljeno i nemoralno trošiti sredstva građana, naročito preduzeća, i "Srbijagas", koje ima milijardu evra dugovanja, da troši sredstva, što bi se reklo, iz minusa, koji će svi građani da finansiraju za sponzorisanje raznih klubova i manifestacija. Isto se odnosi na "EPS" i na sredstva iz Fonda za životnu sredinu. Tih 500 hiljada evra moglo je da bude uloženo za rešavanje nekog problema kanalizacije u nekom selu, nekoj opštini gde to ne postoji. Ovim amandmanom predlažemo Vladi da se troškovi za finansiranje javnih preduzeća, gde ne postoji tržišna konkurencija, isključe i da se samo sredstva neophodna za informisanje građana, koje uglavnom mediji, objavljuju besplatno ili uz neku minimalnu naknadu koriste, a da se svi ostali troškovi ukinu i da se ta sredstva preusmere bilo za rešavanje socijalnih pitanja, jer smo ovde imali da je tri milijarde dinara potrebno da bi sve trudnice u Srbiji imale stopostotnu nadoknadu zarade, a mi ovde pet miliona evra godišnje potrošimo samo za neka reklamiranja, puke hirove direktora i pojedinaca u javnim preduzećima. Mislim da je daleko celishodnije da usvojimo ovaj amandman i da ta sredstva preusmerimo u nešto što je mnogo korisnije za građane i za državu. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Nenad Popović i Gorica Gajić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Gospodine ministre, koleginice i kolege poslanici, obrazloženje uz član 40, odnosno amandman koji je Demokratska stranka Srbije podnela može da se kaže da je sličan onom prethodnom. Naime, u članu 40. predviđeno je da organizacije za obavezno socijalno osiguranje i zdravstvene ustanove mogu da zasnuju radni odnos sa novim licima samo uz kadrovski plan koji donese nadležno ministarstvo, a uz saglasnost Ministarstva finansija i privrede. Demokratska stranka Srbije smatra da bi te ustanove socijalnog i zdravstvenog osiguranja trebalo i mogle da zasnivaju radni odnos na osnovu kadrovskog plana nadležnog ministarstva, ali uz saglasnost Vlade. Kažem, uz sporazumevanje da bi sva sredstva trebalo da se kontrolišu, jer budžet je u tom smislu i sačinjen. Ne treba skinuti odgovornost sa svakog ministarstva i sa svakog ministra ako je mogao da sačini kadrovski plan i zna koliko mu je potrebno za ovaj svoj resor. Trebalo bi da razmišlja kad i koliko može da zaposli novih radnika. Zato i kažemo da bi ta odgovornost trebalo da se prenese na sva ministarstva, a da Vlada na predlog ministra finansija donosi proceduru uz koju bi se ova saglasnost dobijala. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podnela Vlada. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Borislav Stefanović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 42. dodaje novi član 42a. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Zaista je teško objašnjivo zašto Vlada nije prihvatila ovaj amandman koji sam podneo sa ciljem da se obezbedi kvartalno izveštavanje o utrošku subvencija iz budžeta. Pošto je pripremljen krajnje nerealan budžet Republike Srbije, treba insistirati da se Skupštini dostavljaju kvartalni ciljevi realizacije budžetskih prihoda i rashoda, kao i da u skladu sa tim kvartalno se Skupština izveštava o ostvarivanju planiranog deficita i visine javnog duga. Ne vidimo šta je u ovome sporno. Mislim da bi se postigao mnogo viši stepen transparentnosti i da bi Vlada bila u prilici da se ovde malo češće viđa i da znamo za šta se troše sredstva, naročito u okviru subvencija koje zauzimaju značajnu stavku u okviru budžeta Republike Srbije. Samim tim što smo više puta do sada napomenuli da ima jako puno nelogičnosti, samo smo napomenuli neke. Recimo, brodogradnja za koju se izdvajaju ogromna sredstva, kredit za Republiku Srpsku gde je nejasno da li se zadužujemo na tržištu da bi dali sredstva Republici Srpskoj ili turizam, čak 2,7 milijardi dinara. Mislim da je opravdano da je Vlada usvojila ovaj amandman i da smo imali priliku da ostvarimo uvid, kao predstavnici građana Srbije, u to na šta odlaze subvencije iz našeg budžeta. S obzirom da ja nisam gajio iluzije da će ova vlada, samim tim što je projektovala budžet na ovako nerealnim osnovama, izaći u susret, međutim u meni je tinjala neka nada da ćete ipak izaći u susret i da ćete prevazići naše stranačke razlike i da ćete omogućiti nama, kao predstavnicima građana, da budemo u prilici da vas pitamo za šta trošite subvencije građana Srbije i na šta konkretno odlaze pare iz ovog budžeta, uključujući i pare za kompjuterizaciju Poreske uprave i tome slično gde ostaje jako puno sivih elemenata za koje mislim da bi trebalo da se istraže i da građani imaju uvid. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima ministar Dinkić.
Zakonom o budžetskom sistemu je propisano kako se izveštava Skupština. Ona se izveštava jednom u pola godine. Dakle, Ministarstvo finansija ima obavezu da izvesti najpre Vladu, a taj izveštaj se dostavlja Skupštini. Svakog meseca stavljamo izveštaj o izvršenju budžeta na naš veb sajt, tako da može i mesečno da se prati. Zato smo smatrali da ovaj amandman nije neophodan. Inače, ta praksa polugodišnjeg izveštavanja Skupštine je nasleđena iz prethodnog perioda i u tom smislu niste imali primedbu kada je vaš ministar finansija vršio tu dužnost. Naravno, imate pravo da unapredite vaše mišljenje. To cenim i zato ćemo se truditi da na veb sajtu objavljujemo mnogo detaljnije informacije, nego što je to činio moj prethodnik, kako biste mogli i vi, i građani Srbije, i stručnjaci, da pratite detaljno izvršavanje budžeta Republike Srbije.
Hvala. Reč ima Borislav Stefanović, replika. Izvolite.
Sve ste u pravu, gospodine Dinkiću. Sa jednom razlikom, veb sajt ne omogućava mogućnost ovakve konverzacije kakvu imamo sada. Dakle, ja ili bilo koji drugi poslanik ne može da pita veb sajt zašto je otišao određen broj novca na Staru Planinu, zašto je otišlo toliko miliona evra na Poresku upravu. Ne možemo da pitamo veb sajt, a da nam on na to odgovori. Mislim da je to, bez obzira što stalno aludirate na propuste prethodne Vlade i praksu koja je postojala tada, a da je sada nešto drugo, podsećam vas da ste vi deo koalicije koja je obećavala kvalitativno različite stvari u momentu kada dođete na vlast, obećavali ste promene. Zbog toga ne vidim zbog čega nalazite nešto sporno u tome što mi govorimo. Želimo da napravimo bolju situaciju, želimo da vidimo jasniji budžet i jasniji utrošak dinara. To je sve. Prema tome, ne vidim zašto je ovo bilo problematično. Možemo sve staviti na veb sajt. Imali smo i mi takvih iskustava, pa to nije bilo dovoljno mnogima, a naročito nekim opozicionim partijama, zbog čega sada plaćaju svoju cenu. Da ne biste i vi, i Vlada došli u tu situaciju, mislim da bi bilo dobro da to bude jedna nova praksa i jedan novi iskorak. Ako ćete i dalje zasnivati svoje nastupe, ne vi lično, nego Vlada na toj dogmi o tome vi ste bili loši, a mi smo sada super, pogledajte šta ste vi radili. I vi i ja smo i te kako svesni da još malo vremena možete na tome da jašete i da ćete posle toga morati da se suočite sa konkretnim rezultatima vašeg rada. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ne morate na to da me podsećate, toga sam potpuno svestan, ali nova Vlada je promenila stil ponašanja samim tim što svakog poslednjeg četvrtka u mesecu gotovo svi predstavnici Vlade dolaze ovde i otvoreno razgovaraju sa poslanicima o svim problemima. Dakle, ako kažete da ne možete da pitate veb sajt, u pravu ste. Mene možete uvek da pitate, dolazim na sve interpelacije i dolazio sam od kada je Vlada formirana. Imam nameru i da nastavim, kao i svi drugi članovi Vlade, posebno imajući u vidu da znam da ova pitanja iz oblasti finansija i privrede jesu najteža i najškakljivija. Biću vam na raspolaganju stalno kada su poslanička pitanja, a dobijaćete i detaljne izveštaje jednom šestomesečno, kako to nalaže Zakon o budžetskom sistemu.
Hvala. Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Samo ću kratko, pošto je ovo poslednji amandman i ne bih zamarao kolege i vas. Voleo bih da je to moguće, gospodine Dinkiću. Međutim, mi smo u poslednje vreme, nažalost, bili suočeni sa činjenicom da gospođa Kovač, koja je iz vaše stranke, nama oduzima reč kada joj se ne svidi nešto što mi pitamo. Iz tog razloga i iz straha, koji je potpuno opravdan, voleo bih da uvedemo jednu novu civilizovanu, ako hoćete i evropsku praksu da se ovde viđamo češće, da građani Srbije mogu da vide i čuju od vas, bez toga da se tučemo za vreme sa vašim kolegama ministrima i premijerom, koji su u stanju satima ovde da pričaju, oduzimajući vreme poslanicima. Mislim da bi bilo mnogo bolje, ako hoćete i celishodnije za državni budžet, da vi dođete ovde, da možete da kažete za šta idu subvencije. Mislim da je teško objašnjivo, ne meni, nego građanima Srbije, kakva je to kvalitativna promena koju vi donosite time što odbijate ovakav jedan zaista koristan amandman. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik dr Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto je Narodna skupština završila raspravu o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu, podsećam vas na odredbu člana 175. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi dan za glasanje o predlogu budžeta u toku sednice Narodne skupštine, ne čekajući da se završi rasprava u načelu i u pojedinostima o ostalim tačkama dnevnog reda. Saglasno toj odredbi, određujem subotu 1. decembar 2012. godine, sa početkom u 9,00 časova, kao Dan za glasanje o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2013. godinu, sa Predlogom odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje za 2013. godinu, Predlogom odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje za 2013. godinu, Predlogom odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Fonda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika za 2013. godinu i Predlogom odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Nacionale službe za zapošljavanje za 2013. godinu. Hvala na saradnji i prijatno.