Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prosim, če vsakdo zasede svoje mesto, če se velika dvorana državnega zbora umiri. Pričeli bomo 24. izredno sejo. Sklical sem jo na podlagi drugega odstavka 58. člena poslovnika. Rad bi vas obvestil, da nekateri kolegi zaradi drugih obveznosti ne morejo sodelovati v današnji razpravi. To so kolegi Cimperman, Čeligoj, Jakič, kolega Jakič je tukaj, kolega Janša in med 13. in 16. uro kolega Dušan Vučko. Na sejo so vabljeni predstavniki urada predsednika Republike Slovenije, kandidat za predsednika vlade Republike Slovenije mag. Anton Rop, ki ga lepo pozdravljam, in predstavniki vlade Republike Slovenije. Vse, tudi njega in vas še enkrat lepo pozdravljam. Najprej bomo prešli na določitev dnevnega reda 24. izredne seje. Predlog dnevnega reda je pripravljen skladno z drugim odstavkom 58. člena poslovnika in ste ga prejeli s sklicem dne 29. novembra letošnjega leta. Odločitev kolegija predsednika državnega zbora o širitvi dnevnega reda ste prejeli z dopisom dne 10.12. letošnjega leta. V poslovniškem roku predlogov za umik posameznih točk dnevnega reda nisem prejel. Zato lahko preidemo na odločanje o predlogih za širitev. Kot ste bili obveščeni, je kolegij predsednika državnega zbora zboru predlagal, da se dnevni red 24. izredne seje razširi, prvič, z obravnavo predloga predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata za predsednika vlade Republike Slovenije in s predlogom odloka o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu kolegija predsednika državnega zbora za razširitev dnevnega reda z obravnavo predloga predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata za predsednika vlade Republike Slovenije. Ta predlog bom dal na glasovanje. Prosim, v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke, kolega Jerovšek. Prosim. Prosim za mir v dvorani.
Se opravičujem, ker me je prehitelo malenkostno, a vendar moram ugotavljati nujno dolžnost in nujno potrebno zadevo. Namreč na podlagi 74. člena poslovnika, ki daje poslanskim skupinam ali predsedujočemu pravico, da predlaga preložitev določene točke na naslednjo sejo, bom predstavil predlog poslanske skupine. Namreč v poslanski skupini SDS predlagamo, da se razprava o proračunu za leto 2003 in 2004 opravi na eni od naslednjih sej. V obrazložitev moram seveda povedati, da se je zgodilo zavestno potiskanje države in parlamenta v škodljiv in ponižujoč položaj, ko bi naj država oziroma parlament sprejemal tako pomembne dokumente, kot so proračunski dokumenti, v situaciji, ko je v državi akutna vladna kriza, ki je bila povzročena zavestno v tem času in ne prej, ko bi naj proračun sprejemala vlada v odstopu, kar se v Evropi še ni zgodilo; ko bi naj sprejemali proračun brez finančnega ministra, brez predsednika vlade. Da je to eno posebno stanje, vlada v odstopu, je na zadnji seji kolegija eksplicitno poudaril gospod generalni sekretar Bandelj, ki je nasprotoval poslanskim vprašanjem, ki se vedno nanašajo na prakso ministrov, in dejal, da so poslanska vprašanja ena od oblik uveljavljanja odgovornosti vlade. Ali proračun ni najmarkantnejša oblika uveljavljanja odgovornosti vlade? In to najodgovornejšo nalogo bi naj opravljali v situaciji, ko nimamo vlade, koimamo vlado v odstopu. To je sramotenje te države. Moram poudariti, da je vladna koalicija, predvsem pa Liberalna demokracija, v to nehvaležno sramotno situacijo državo spravila načrtno. Zavedali so se, da bi moral v slučaju kot je, predsednik vlade, gospod Drnovšek, pravočasno odstopiti, kot je obljubljal in se je načrtovalo. Vendar je zaradi prednosti lastnih interesov, prednosti stranke pred prednostmi države in zaradi trenj ter pozicije v lastni stranki, ki takrat septembra ni bila pripravljena gospoda Ropa podpreti kot mandatarja, odložil odstop. Sedaj smo prišli v situacijo, da država menca na številnih področjih. Tako se ne zna odločiti glede danskega predloga, ki je za Slovenijo ugoden. Ker je skozi danski predlog o sedemletnem moratoriju na promet z nepremičninami vlada dobila zaušnico in nezaupnico, pa tega ne želi priznati pred slovensko javnostjo. In ministri mencajo, vlada menca; zadnjič smo doživeli, da so se na zaprti seji ministri dobesedno zjokali. Takšna situacija in takšna praksa ni dovoljena. To ni v skladu z evropskimi merili, zaradi tega bi imela Slovenija ponovno probleme pred evropskim prostorom. In, gospod predsednik državnega zbora, mislim, da imate sami pravico, v zaščito dostojanstva tega državnega zbora, tega parlamenta, da preprečite tako prakso. Sicer pa zahtevam glasovanje o tej zadevi. Državni zbor, parlament neke države mora biti odgovoren pred svojim ljudstvom in ne more sprejeti, da bo neka vlada v odstopu tiščala v sprejem proračuna za dve leti, s postavkami, ki jih bodoča vlada ne bo podpirala in ne bo sprejela, in bo imela izgovor, ki ga že zdaj trosijo, da vlada v odstopu ni odgovorna za nič. Verjamemo, da ne želijo prevzeti odgovornosti za finančno stanje v državi, ki je obupno, vendar ne na tak način. Mi smo tu poslanci slovenskega ljudstva in ne moremo sprejeti te ponižujoče prakse. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Jerovšek. Naj vas obvestim, kako nameravam ravnati z vašim predlogom. Najprej vas moram obvestiti, da v poslovniškem roku vašega predloga za umik te točke z dnevnega reda nisem prejel. Predlagate pa v skladu s 74. členom poslovnika, da bi kot poslanska skupina preložili zadevo, ki bi bila uvrščena na dnevni red te seje, na eno od naslednjih sej. Potemtakem ni mogoče ravnati drugače, kot sprejeti današnji dnevni red in dati vaš predlog na glasovanje potem, ko bomo izglasovali dnevni red. Državni zbor pa bo o tej stvari tudi odločil, ko bomo pri točki dnevnega reda. Prav? Ali želi kdo besedo pri predlogu, da obravnavamo in odločamo o predlogu kolegija državnega zbora za razširitev dnevnega reda z obravnavo predloga predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata za predsednika vlade? Nihče. Prehajamo na odločanje o predlogu za razširitev dnevnega reda s tem predlogom. Glasujemo. Prosim za pozornost v dvorani. Prosim za pozornost v dvorani. Smo sredi glasovanja. 76 navzočih, 56 za in 8 proti. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 8.]] Ta predlog je sprejet. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu kolegija predsednika državnega zbora za razširitev dnevnega reda z obravnavo predloga odloka o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Želijo predstavniki poslanskih skupin besedo? Ne. Potem bomo prešli na odločanje o predlogu za razširitev dnevnega reda. Odločamo. Prosim za pozornost v dvorani. Vse ostale, ki niso poslanke in poslanci, bi prosil, da s svojim delom ne motijo dela državnega zbora. 72 navzočih, 71 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da smo predlog za razširitev dnevnega reda sprejeli. To točko bomo obravnavali kot točko A2. takoj po obravnavi točke A1, ki smo jo sprejeli pri prejšnji odločitvi. Zdaj nas čaka še odločanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Za današnjo sejo določen dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem, s sprejetima dopolnitvama, ta predlog dajem na glasovanje. Glasujemo. Prosim za mir v dvorani. Smo sredi glasovanja o določitvi dnevnega reda te seje. 76 navzočih, 52 za in 11 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je državni zbor sprejel dnevni red te izredne seje. Kolegice in kolegi, bili ste obveščeni, kako predlagam državnemu zboru procesiranje odločanja oziroma razpravljanje o točkah dnevnega reda. Začeli bomo s predlogom predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata za predsednika vlade Republike Slovenije. Po načrtu vaših nastopov v imenu poslanskih skupin oziroma poslank in poslancev lahko predvidim, da bomo do 15.00 ure razprave končali. Takoj zatem bomo prešli na odločanje o predlogu za izvolitev kandidata za predsednika vlade. Ko bo odločanje o tem vprašanju končano, se bomo po nekajminutnem odmoru posvetili vprašanju referenduma in potem danes tudi vprašanjem, ki so povezana s sprejetjem proračuna, pred tem pa bomo odločili o predlogu kolega Jerovška, da se, če se bo državni zbor tako odločil, ta točka preseli na eno izmed naslednjih sej. Kolega Anderlič, proceduralno? [[Glas iz ozadja.]] Da. Takrat boste poslanske skupine dobile besedo. Kolegice in kolegi! Prehajamo na A1 TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA PREDSEDNIKA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA IZVOLITEV KANDIDATA ZA PREDSEDNIKA VLADE REPUBLIKE SLOVENIJE. Predsednik vlade Republike Slovenije dr. Janez Drnovšek me je 2. decembra letos obvestil, da odstopa s funkcije predsednika vlade Republike Slovenije. Državni zbor se je z njegovim nastopom seznanil na seji 4. decembra letos. Predsednik Republike Slovenije gospod Milan Kučan pa je državnemu zboru dva dni kasneje, 6. decembra letos predlagal, da se za predsednika vlade Republike Slovenije izvoli mag. Anton Rop. Ali želi predstavnik predsednika republike besedo? [[Ne želi.]] Potemtakem dajem besedo kandidatu za predsednika vlade, mag. Antonu Ropu, da v skladu z drugim odstavkom 226. člena poslovnika državnega zbora predstavi programske zasnove vlade. Za to ima kandidat 45 minut. Imate besedo, mag. Anton Rop. Kolega Jerovšek, kot sem rekel, bom vaš predlog dal na glasovanje, ko bo točka na dnevnem redu. Takrat pa bomo odločali o tem. Zdaj pa ima besedo mag. Rop. Imate besedo.
Gospod predsednik, poslanke in poslanci, državljanke in državljani! V čast mi je, da vam lahko kot kandidat za predsednika vlade predstavim programska izhodišča vlade, ki jo bom vodil, če bom za njeno vodenje dobil ustrezno podporo v državnem zboru. Dovolite mi, da se pred predstavitvijo napovedanih programskih izhodišč zahvalim dosedanjemu predsedniku vlade, dr. Janezu Drnovšku za dolgoletno uspešno vodenje vlade Republike Slovenije. V času njegovega vodenja vlade se je Slovenija uveljavila kot samostojna in mednarodno priznana država. Dosegla je primerno raven socialne in siceršnje varnosti, gospodarsko razvitost in ekonomsko trdnost ter opravila vse potrebno za vstop v družbo članic Evropske unije in Nata. Za nami, poslanke in poslanci, je obdobje pomembnih dosežkov. Državljani in državljanke smo si oblikovali sedanjost, ki nam jo v mnogih drugih državah lahko zavidajo. Slovenija se je v mednarodnem merilu uveljavila kot uspešna, gospodarsko razvita in urejena, socialno občutljiva in politično stabilna država. Po oceni komisije Evropske unije sodi med najbolje pripravljene kandidatke za članstvo v Uniji. Te dni se približujemo zaključku pogajanj za vstop v Evropsko unijo. Prepričan sem, da bodo naši pogajalci uspešni in da bodo tudi v zadnjih dneh še izboljšali prvotno ponudbo Evropske unije glede finančnega okvira Slovenije. Vstop v Evropsko unijo je nedvomno zgodovinski korak za Slovenijo. Korak, ki na dolgi rok pomeni, da bo Slovenija prevzela standarde in kakovost delovanja najrazvitejših evropskih držav. Slovenija bo tako v naslednjih dveh letih postala enakopraven del jutrišnje Evrope in pridobila možnost, da skupaj z drugimi evropskimi državami sooblikuje usodo sveta. Evropska unija je danes na razpotju pri iskanju svojega ustroja. Sooča se z ekonomskimi in institucionalnimi problemi in tudi s tako imenovanim demokratičnim deficitom, ki se kaže v povečani kritičnosti oziroma nezaupanju in nezainteresiranosti državljanov. Zato se Slovenija po vstopu v Evropsko unijo ne sme usmeriti le v zagovarjanje lastnih interesov, pač pa mora prispevati svoj delež pri ustvarjanju uspešne evropske integracije, ki bo ekonomsko konkurenčna na svetovnih tržiščih in obenem dejavnik politične stabilnosti v Evropi in svetu. V ospredje stopa razmišljanje o tem, kako območje stabilnosti razširiti na ostalo Evropo in preiti iz procesa stabilizacije v proces integracije. Slovenija se bo morala vključiti v te procese, pa tudi v dejavnosti Evropske unije pri zagotavljanju pomoči tretjim državam in pri varstvu človekovih pravic v svetu. Zaradi dobrega poznavanja jugovzhodne Evrope je naša odgovornost še toliko večja. Slovenija je bila povabljena, da vstopi v Nato, in ima s tem vse možnosti, da zagotovi svojim državljanom najvišjo možno raven nacionalne varnosti. Prepričan sem, da bomo to tudi storili. Naše članstvo v Natu je pomemben izziv, ki zahteva poglobljen razmislek. Ni namreč daleč čas, ko smo poslušali, ponavljali in verjeli, da nikoli več ne bo vojne,in vendar smo jih v prejšnjem desetletju v našem širšem geografskem prostoru doživeli več kot kdajkoli prej. Nihče danes ne more napovedati, kakšna bo podoba oziroma usoda tega prostora čez deset ali petnajst let. Povabila v Nato ne bi bilo, če Slovenija ne bi vsestransko napredovala, če ne bi na nek način izvažala miru in stabilnosti v vso regijo. V Nato smo bili povabljeni, ker nas Nato potrebuje in ker ga potrebujemo tudi mi. Želimo si, da bi se proces širitve Nata nadaljeval in bi njegova vrata ostala odprta za vse, ki si vanj želijo. Z vstopom v Nato se bomo lažje odrekli splošni vojaški obveznosti in jo nadomestili s poklicnimi vojaki ter prostovoljnimi rezervisti. Majhna država na robu velikega nestabilnega območja si sama ne more zagotoviti celovitein zadostne obrambne varnosti. Varnost in kolektivna obramba znotraj Nata bosta cenejši in zanesljivejši. Z mnogimi državljani in strokovnjaki pri nas, pa tudi v Evropi, delim mnenje, da se bo moral v bodoče spreminjati tudi Nato. Novi varnostni izzivi zahtevajo premislek o načinih in vsebini delovanja te zveze. Pri tem mislim zlasti na nujno preusmerjanje pozornosti od klasičnih obrambnih nalog na zagotavljanje varnosti z različnimi instrumenti preprečevanja kriznih situacij, terorističnih napadov in podobno. Slovenija mora vlagati v svoj obrambni sistem brez vstopa v Nato vsaj toliko, kot če bi postala njegova članica. Vendar pa je stopnja nacionalne varnosti ob vstopu v zvezo Nato neprimerljivo višja. S takšno držo in s prepričljivimi argumenti se bo nova vlada zavzemala za vstop Republike Slovenije v Nato. Končna odločitev o vstopu v Nato bo na referendumu pripadla državljankam in državljanom in njihovo voljo bo vlada dosledno spoštovala. Mednarodni odnosi in zunanja politika po eni strani postaja za Slovenijo vse pomembnejša. Po drugi strani pa se bodo zmanjšale razdalje in razlike med domovino in tujino. S članstvom v Evropski uniji in v Natu bo meja vse manj, možnosti za Slovenijo in Slovence bo vedno več. Slovenci bodo poslej, tudi kadar bodo potovali ali živeli daleč od doma, ostajali znotraj povezanega in celo enotnega sistema. Da bi lahko zunaj Slovenije govorili z enim glasom, moramo izboljšati sodelovanje in koordinacijo doma. V sodelovanju z državnim zborom, s predsednikom republike in z drugimi ustanovami sistema si bo vlada prizadevala za čim bolj racionalno, koordinirano in skladno delo. V zunanji politiki si ne želimo podvajanja, ampak delitev dela. Ne želimo si prestižnega boja, ampak medsebojnega razumevanja in pomoči. Državne ustanove si morajo pomagati. Diplomacija mora pomagati gospodarstvu. Znanost in šolstvo morata pomagati obrambi in diplomaciji. V majhni Sloveniji ni možnosti za skrivanje informacij, ampak jih je potrebno deliti in izmenjavati. Naj izpostavim le nekaj nalog iz zunanje politike. Ohraniti moramo dobre sosedske odnose ter partnersko sodelovanje s sosednjimi državami, ob sočasni skrbi za slovenske manjšine v teh državah. Ohraniti je treba aktivno politiko do jugovzhodne Evrope ter ji nuditi vso pomoč pri približevanjuk evroatlantskim integracijam, saj je stabilnost jugovzhodne Evrope vitalnega pomena za Slovenijo. Pomoč jugovzhodnim sosedom, da bi čimprej postali člani Evropske unije in Nata, ni fraza, ampak slovenski nacionalni interes. Slovenija lahko znotraj Evropske unije in Nata odigra vlogo enega od ključnih poznavalcev razmer in procesov v jugovzhodni Evropi. Potrebno je utrditi status Slovenije kot srednjeevropske in tudi sredozemske države. To naj se odraža v bilateralnih odnosih in povezovanjih z državami v tem prostoru. Potrebna je prilagoditev diplomatsko-konzularne mreže novim razmeram ter dodatna okrepitev ekonomske diplomacije in podpore gospodarstvu v tujini. Med cilje koalicijskega sporazuma o sodelovanju v Vladi Republike Slovenije, ki so ga dosedanje vladne stranke sklenile pred dvema letoma, smo na prvo mesto zapisali strpnost in več povezovanja v Sloveniji, upoštevanja svobode izbire, uveljavljanja novih idej in nevsiljevanja starih ideologij, prihodnost brez travm preteklosti. Seveda ne trdimo, dasmo vse to že dosegli, saj gre za načelne cilje, ki so bolj ideal, h kateremu je treba stremeti, kot pa nekaj, kar je mogoče doseči enkrat za vselej. Toda dejstvo, da Slovenija v očeh tujih opazovalcev velja za politično stabilno državo, pravzaprav za tovrstno izjemo v regiji, po svoje kaže, da smo na dobri poti. Tudi sami želimo hoditi po taki poti. Spoštovani! Osnova delovanja nove vlade bodo vizije, strategije, programi in naloge, opredeljeni v koalicijskem sporazumu o sodelovanju v vladi Republike Slovenije, ki so ga sklenile Liberalna demokracija Slovenije, Združena lista socialnih demokratov, Slovenska ljudska stranka in Demokratična stranka upokojencev, v strategiji gospodarskega razvoja Slovenije, v predpristopnem ekonomskem programu in državnem razvojnem programu, v dopolnitvah koalicijskega sporazuma, v katerih bomo opredelili prioritete za prihodnje obdobje. Upoštevali bomo tudi vse domišljene predloge opozicije in še posebej pozorno se odzvali na predloge državljank in državljanov. Slovenija je v zadnjem desetletju prehodila uspešno pot gospodarskega razvoja. Na začetku novega tisočletja je ena redkih tranzicijskih držav, ki so presegle predtranzicijsko raven gospodarske aktivnosti. V tem času vseskozi dosega višjo gospodarsko rast kot države članice Evropske unije. V letu 1996 je tako Slovenija dosegla 64% povprečnega bruto proizvoda na prebivalca po kupni moči Evropske unije, v letu 2001 pa že 70%. V tem obdobju smo uspeli zagotoviti razmeroma visok delež investicij v bruto domačem proizvodu,ki je vse od leta 1994 že višji kot v Evropski uniji. Spremljata ga tudi visoka stopnja varčevanja in odprtost gospodarstva, ki se kaže v visokem deležu uvoza in izvoza v bruto domačem proizvodu. Kljub še vedno prehitremu naraščanju plač v javnem sektorjuv zadnjih letih vendarle beležimo umirjeno rast plač, ki rastejo počasneje od produktivnosti dela. Tudi zahvaljujoč razumnim dogovorom in delujočemu socialnemu partnerstvu smo znižali brezposelnost na raven, ki je med nižjimi v Evropi. V tem obdobju smo uspeli ohraniti relativno stabilnost slovenskih javnih financ. Izpolnjujemo oba maastrichtska fiskalna kriterija, tako glede deleža javnega dolga kot tudi javnofinančnega deficita v bruto domačem proizvodu. In ne nazadnje, ocena kreditnega tveganja za Slovenijo se je pri vseh neodvisnih mednarodnih agencijah izboljšala do ravni nekaterih članic Evropske unije in je najbolj ugodna med vsemi kandidatkami za vstop v Evropsko unijo. Stanje na področju socialnega razvoja se izboljšuje. Pri tem ima veliko zaslug aktivna socialna politika polpreteklega obdobja. Vrednost indeksa človekovega razvoja kot skupnega kazalca družbenega razvoja je visoka. Primerjava dohodkovne neenakosti in stopnje tveganja revščine s povprečjem v Evropski uniji kaže, da sta obe pri nas precej manjši. Na področju izobraževanja se Slovenija po razvitosti uvršča v zgornjo polovico Evropske unije. S programom varstva starejših, ki ga vlada izvaja v zadnjih petih letih, se je začel izboljševati odnos družbe do starejših, zagotovljenih je več oblik socialnovarstvenih storitev, razširile so se tudi izvajalske mreže, regionalni pristop do razpoložljivih kapacitet pa je enakomernejši. Na podlagi nacionalnega stanovanjskega programa je vnovič oživela gradnja socialnih in neprofitnih stanovanj. Pomembno vlogo pri tem bodo v bodoče morale odigrati tudi občine, še zlasti pri pridobivanju stavbnih zemljišč. V zadnjih dveh letih sta se dostop in uporaba interneta povečala z 20% gospodinjstev na 37%. Za razliko od nekaterih drugih tranzicijskih držav, je Slovenija ohranila tudi razmeroma stabilen sistem zagotavljanja javnega interesa na področju kulture. Ob tem je rasla kakovost umetniške produkcije, ki se kaže tudi z vse opaznejšim uveljavljanjem slovenske kulture v Evropi in v svetu. V zadnjem času denimo pri filmski produkciji. Spoštovani! V preteklem obdobju smo torej dosegli veliko, in to praktično na vseh področjih našega življenja. Lahko bi rekli, da smo že zgradili hišo, sedaj si jo moramo še urediti tako, da bomo v njej čimbolj udobno živeli. Naše možnosti in ambicije so velike. Želimo postati aktiven del razvitega, demokratičnega sveta. Želimo si, da bi bile naše državljanke in državljani deležni vseh dobrobiti svetovnega razvoja. Zato pa moramo sprostiti in spodbuditi vse razvojne potenciale, ki so nam na voljo in ki jih ni malo. V minulem desetletju smo izvedli postopno in razmeroma uspešno tranzicijo na mnogih področjih našega življenja. Za zagotavljanje kakovostnega in stabilnega razvoja države in gospodarstva pred in po vključitvi v Evropsko unijo pa nujno potrebujemo dodaten, kakovosten premik v razvojni in ekonomski politiki, ki naj nadgradi dosedanje tranzicijske reforme, pa tudi oblikovanje institucionalnega okvira tržnega gospodarstva, ki bo skladen s pravili Evropske unije in osredotočen na makroekonomsko stabilizacijo. Pospešeno moramo delati pri dokončanju preostalih tranzicijskih nalog in optimalno kombinirati ekonomske in strukturne politike na poti v Evropsko unijo, da bomo organizacijsko in kadrovsko in vsebinsko pripravljeni na nove pogoje delovanja države in gospodarstva v Evropski uniji, ERM2 in EMU. Potrebujemo program izvedbe strategije pospešenega spodbujanja razvoja, gospodarskih, človeških in okoljskih razvojnih dejavnikov. In ne nazadnje, potrebujemo moderno, fleksibilno, strokovno vlado, javno upravo in javne storitve. Potrebno bo izgraditi sisteme, ki bodo sposobni učinkovitega, strokovnega in hitrega odločanja in ki bodo ob obrambi naših nacionalnih interesov spodbujali tudi komunitarni način delovanja Unije. Ti sistemi pa ne morejo biti omejeni le na delovanje izvršilne oblasti oziroma političnih struktur, pač pa bodo morali vključiti gospodarske subjekte, sindikate, nevladne organizacije, se pravi vso civilno družbo. Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da v nadaljevanju pojasnim nekatere od najpomembnejših nalog v naslednjem obdobju. Potrebno bo dokončati uskladitev slovenskega pravnega reda s pravnim redom Evropske unije. Če je bil v preteklih letih poudarek na izpeljavi ključnih reform in vzpostavitvi novih sistemov, pa bo v obdobju do vstopa na zakonodajnem področju poudarek na tistih končnih prilagoditvah, ki so potrebne zaradi dejanskega vstopa Slovenije v Evropsko unijo, zaradi sprememb, ki jih prinaša pravni red Evropske unije, sprejet v zadnjem obdobju. Na politični ravni je najpomembnejša naloga izvedba nujnih sprememb ustave, ki so potrebne za vstop v Evropsko unijo, in seveda izvedba referenduma o vstopu Slovenije v Evropsko unijo ter ratifikacija pogodbe o pristopu. Vlada bo slovenski javnosti tudi v prihodnje celovito predstavljala okoliščine in posledice vstopa v Evropsko unijo oziroma razloge, zaradi katerih je vredno izkoristiti to enkratno zgodovinsko priložnost. S končanjem predpristopnih pogajanj z Evropsko unijo in določitvijo datuma vstopa novih članic v Evropsko unijo je določen tudi časovni okvir dokončne prilagoditve naše ekonomske politike, jasni pa so tudi problemi, ki jih moramo v tem času rešiti. Prvi med njimi je nedvomno inflacija, ki je previsoka in bi bila takšna ob vstopu v Evropsko unijo, ERMZ, gospodarsko nevzdržna. Uspešna vključitev v Evropsko unijo ni mogoča brez znižanja stopnje inflacije na evropsko raven. Zato bo v naslednjih dveh letih nujno potrebno, ob polnem sodelovanju z Banko Slovenije, ustrezno kombinirati restriktivno monetarno in stabilno fiskalno politiko z omejevalno politiko reguliranih cen in umirjeno dohodkovno politiko, zlasti v javnem sektorju. Učinkovito, transparentno upravljanje in zagotavljanje stabilnih javnih financ bo ena izmed prioritetnih nalog tudi nove vlade. Uvedba dveletnega proračuna in izkaz izravnalnega proračunskega deficita za leto 2002 pomembno prispevata k večji transparentnosti slovenskih javnih financ in k bolj preglednemu in selektivnemu sprejemanju novih javnofinančnih obveznosti. Osnovni cilji javnofinančne politike v naslednjih dveh letih so: aktivno prilagajanje odhodkov države razpoložljivim prihodkom, s čimer bo doseženo postopno zniževanje javno finančnega primanjkljaja, določanje ciljnega strukturnega primanjkljaja ob možni uporabi vnaprej določenega in omejenega cikličnega primanjkljaja proračuna v neugodnih gospodarskih razmerah, s čimer bo v omejenem obsegu možno samodejno izravnavanje cikličnih gibanj in s tem tudi vodenje proticiklične gospodarske politike, in zmanjševanje stroškov financiranja javnega dolga, upoštevajoč merila likvidnosti, varnosti in donosnosti. Predloga proračuna za leti 2003 in 2004 jasno kažeta na odločenost vlade Republike Slovenije, da tako zastavljene cilje tudi dosežemo. Ob na novo ocenjeni gospodarski rasti za 2003 in 2004 je predvidena realna rast proračunskih izdatkov za ti dve leti manjša od rasti bruto domačega proizvoda, kar pomeni, da se bo v naslednjih dveh letih delež javnofinančnih odhodkov v bruto domačem proizvodu zmanjšal, prav tako pa se bo v naslednjih dveh letih zmanjševal tudi delež proračunskega in javnofinančnega primanjkljaja ter javnega dolga v bruto domačem proizvodu, s čimer se bodo zmanjšali tudi stroški financiranja javnega dolga in sprostila nujno potrebna sredstva zaambicioznejše financiranje proračunskih razvojnih prioritet. V naslednjih dveh letih bomo v skladu s projektom racionalizacije nabave blaga in storitev za potrebe posrednih in neposrednih uporabnikov širšega sektorja države natančno preverili in racionalizirali javnofinančne izdatke za blago in storitve, s ciljem, da jih znižamo vsaj za 10 odstotkov. Pomembno racionalizacijo in s tem povečanje sredstev, namenjenih za razvojne cilje, bomo v naslednjih dveh letih dosegli tudi na področju plačil obresti. Temeljna instrumenta za nižja plačila obresti bosta optimalna uporaba kupnine iz naslova privatizacije za zmanjšanje javnega dolga in prestrukturiranje javnega dolga oziroma zamenjava dragih, državnih obveznic s cenejšimi. Kljub preteklim intenzivnim tranzicijskim procesom, ostajajo nekateri pomembni in ključni strukturni problemi, ki jih bo potrebno v naslednjem obdobju aktivno razreševati. Gre za prestrukturiranje podjetniškega sektorja, zlasti v tistem delu gospodarstva, kjer je nujno potrebno dodatno spodbuditi dvig konkurenčnosti, tehnološkega razvoja, dodane vrednosti in inovativnosti. Še zlasti to velja za nekatere delovno intenzivne dejavnosti. Drugič. Gre za prestrukturiranje finančnega sektorja, ki zajema dvig njegove konkurenčnosti in mednarodne primerljivosti. V tem okviru sta posebej pomembna priprava in izpeljava drugega finančnega stebra okrog Nove kreditne banke Maribor in dokončna izvedba zakona o lastninskem preoblikovanju zavarovalnic. Sestavni del prestrukturiranja finančnega sektorja mora biti tudi zagotovitev sistemskega poenotenja nadzora nad poslovanjem bank, zavarovalnic, investicijskih skladov in trga kapitala. In tretjič. Gre za liberalizacijo in demonopolizacijo tako imenovanega nemenjalnega sektorja. Zlasti na področju telekomunikacij, energetike in komunalnih storitev. Spoštovani. Na področju socialnega razvoja Slovenije se je potrebno še bolj preusmeriti od tako imenovanih pasivnih oblik pomoči k aktivnim oblikam. Predvsem k tistim, ki odpravljajo vzroke revščine, med katerimi pa so najpomembnejši prenizka izobrazbena raven in neustrezna poklicna usposobljenost ter s tem povezano težje iskanje zaposlitve. Izrednega pomena za dosego ciljev socialne vključenosti pa je tudi zagotovitev možnosti dostopa do stanovanj, ki bodo ljudem omogočila dostojno bivanje in hkrati sistem pomoči pri plačilu najemnin. Z vidika zagotavljanja vključenosti v družbo in s tem zniževanja osebnega tveganja so pred slovensko vlado in njeno politiko posebej pomembne naslednje naloge: dvigovanje izobrazbene ravni, zmanjševanje brezposelnosti, na področju invalidskega varstva povečanje obsega zaposlitvene rehabilitacije in vpeljava novih oblik zaščitnega in podpornega zaposlovanja ter kvotnega sistema zaposlovanja invalidov ter povečanje števila socialnih stanovanj in vpeljava novega sistema subvencioniranja najemnin. Še naprej moramo koordinirano voditi politike, ki bodo znižale stopnjo tveganja revščine pri najbolj ogroženih skupinah, kot so brezposelni, enočlanska gospodinjstva, še zlasti ženske, starejši pari brez otrok, enostarševske družine in družine z vsaj tremi vzdrževanimi otroki. Povečanje zaposljivosti bo vsekakor ena ključnih prioritet vlade Republike Slovenije v naslednjem obdobju. V naslednjih letih se bo treba usmeriti predvsem k naslednjim ciljem: zvišati stopnjo zaposlenosti, zmanjšati bo treba delo na črno, spodbujati mobilnost delovne sile in se še posebej posvetiti regijskim razlikam na področju zaposlovanja; izboljšati kvaliteto dela, ki je pogoj za povečanje zaposlovanja in produktivnosti dela. Za izboljšanje kvalitete dela je izrednega pomena dialog med socialnimi partnerji in dogovarjanje o kolektivnih pogodbah. Zmanjšati razlike pri dostopnosti do trga dela, glede na socioekonomske faktorje in regionalno raven. Zaposlitev je glavni dejavnik socialne kohezije in vključenosti. S stavkom "Slovenija, družba znanja", država, v kateri poznamo številne, vsakomur odprte poti in priložnosti za pridobitev ustrezne izobrazbe, je mogoče strnjeno povzeti enega najboljših načinov uresničevanja ustavnega določila o Sloveniji kot socialni državi. Že nekaj časa je očitno, da družbe sodobnosti varne prihodnosti svojih državljanom ne morejo zagotoviti z neomejenim zagotavljanjem različnih vrst dobrin. Prizadevanja mnogih držav so zato usmerjena v zagotavljanje bolj ali manj neomejenih priložnosti za doseganje čim višje stopnje izobrazbe čim večjemu številu ljudi. Za to se je odločila tudi Slovenija, saj lahko tekmujemo z večjimi državami, predvsem z višjo izobraženostjo in usposobljenostjo vsega prebivalstva. Poseben izziv v obdobju, ki je pred nami, predstavlja ponudba dodatnih priložnosti za izobraževanje odraslih. Omogočiti uspeh, je geslo koncepta razvoja človeških virov, ki si ga za svoj cilj zastavlja tudi Republika Slovenija. Da bi uspeh tudi dejansko omogočili, pa potrebujemo priložnosti za tiste, ki so na to pripravljeni in zmorejo doseči najmanj štiriletno relativno splošno izobrazbo, za vse, da pridobijo vsaj prvi poklic, da nadaljujejo izobraževanje v razvejanem posrednem izobraževanju, zaizobraževanje odraslih, ki želijo in potrebujejo izobrazbo, ki je višja od njihove obstoječe, izobraževanje za tretje življenjsko obdobje in z uporabo informacijsko-komunikacijske tehnologije s strani vseh generacij. Slovenija potrebuje tudi korak naprej na področju znanosti, za začetek na področju večje finančne avtonomije. Ob nujno potrebni finančni avtonomiji univerze je treba vzpostaviti tudi od politike čim bolj neodvisen sistem financiranja raziskovalne dejavnosti. Raziskovalni inštituti in univerza bodo tako dobili razvidno odgovornost za lasten razvoj. Povečala se bo njihova odgovornost za iskanje tesnejše povezanosti, posebej aplikativnega dela raziskav in praktično usmerjenega študija z gospodarstvom in drugim družbenim okoljem ter prehodnost znanstvenikov med univerzo in inštituti. Očitno je tudi, da bodo potrebna dodatna vlaganja, tako države kot gospodarstva v znanje, raziskave in razvoj tehnologij. Temeljna vodila politike na področju zdravstvenega varstva bodo povečana solidarnost, povečana odzivnost na potrebe državljanov, povečana odgovornost vseh uporabnikov in izvajalcev zdravstvenega varstva, pravična in učinkovita delitev sredstev, povečana dostopnost vseh državljanov do zdravstvenih storitev, izboljšano varovanje pravic bolnikov, stalna rast kakovosti zdravstvenih storitev in povečana soudeležba državljanov pri odločanju. Za spremljanje uresničevanja take politike bo potrebno dograditi sistem za spremljanje in analizo zdravja državljanov in stopnjo njihovega zadovoljstva s sistemom zdravstvenega varstva. Temeljno načelo sistema zdravstvenega varstva mora biti usmerjenost v državljana oziroma v skupine državljanov s podobnimi zdravstvenimi tveganji. Na podlagi teh vodil bomo pripravili dopolnjeni nacionalni program zdravstvenega varstva, ki bo dal večji poudarek področju javnega zdravja. Cilj je državljan, ki že v mladosti pridobi dovolj znanja in vrednot, ki ga usmerjajo v zdrav način življenja. Predvidena reforma bo pomenila družbeni dogovor o razmerju med potrebami in pričakovanji državljanov glede zdravja in zdravstvenega varstva na eni strani ter količino vložkov, ki so jih državljani pripravljeni investirati za to. Ta dva dela sta ključnega pomena, zato njuna izpeljava ni možna brez poprejšnjega soglasja med socialnimi partnerji. Skladnejši regionalni razvoj in regionalizacija bosta med najpomembnejšimi prioritetami nove vlade. Temeljni strateški cilj regionalne politike bodo podpora, spodbujanje in kreiranje regionalnih razvojnih potencialov, usmerjenih v enakomernejše povečevanje blaginje prebivalcev vseh slovenskih regij. Najpomembnejši mehanizmi, s katerimi bomo udejanili skladnejši regionalni razvoj, so: krepitev regionalnih središč nacionalnega pomena z načrtno in koordinirano državno in lokalno razvojno politiko: aktivno vključevanje, oblikovanje in izvajanje evropske regionalne politike z usposobitvijo za polno pridobivanje sredstev, strukturne in kohezijske politike Evropske unije in predvsem za njihovo učinkovito porabo; krepitev vloge prostorskega planiranja, dokončna izpeljava reforme kmetijske politike, zlasti v funkciji razvoja podeželja in uveljavljanje lokalne samouprave ter oblikovanje pokrajin. Pokrajine bodo pomembno orodje decentralizacije oblasti ter bolj poudarjenega policentričnega razvoja in nujnega odpravljanja prevelikih razlik v razvitosti med regijami. Uveljavitev pokrajin pa ne sme povečati relativnih stroškov upravljanja celotne družbe, zato bo temeljila na doslednem spoštovanju načela sorazmernega prenosa pristojnosti in virov financiranja. Kultura je pomemben dejavnik gospodarstva in družbenega razvoja. Kulturna dediščina, kultivirana krajina in festivali pomenijo enega ključnih dejavnikov turističnega gospodarstva. Kulturna ustvarjalnost prispeva k ustvarjalnosti in inovativnosti človeških virov tudi na drugih področjih. V prihodnjem obdobju je potrebno sprejeti in pričeti izvajati nacionalni program za kulturo. Določitev strateških ciljev na področju kulture in kulturnega razvoja Slovenije za dolgoročno obdobje je ena od prioritet vlade, še zlasti z vidika ohranjanja kulturne identitete slovenskega naroda v množici narodov v Evropski uniji. Pospeševanje procesov informatizacije in nastajanje informacijske družbe je bila in ostaja ena od prioritet vlade Republike Slovenije. Še zlasti je pomembno ustvarjanje stabilnih pravnih okvirjev in varnostnih politik, ki bodo pospeševale razmah elektronskega poslovanja v gospodarstvu, pri čemer bomo posebno pozornost namenili elektronskemu poslovanju malih in srednjih podjetij. Z ukrepi računalniškega internetnega opismenjevanja je treba zmanjšati tako imenovano digitalno ločnico. V tem okviru naj omenim samo medresorski projekt računalniškega izobraževanja brezposelnih, kar bo povečalo njihove možnosti na trgu dela. Najpomembnejši nalogi na področju pravosodja sta modernizacija pravosodja in priprava ustrezne zakonodaje, implementacije slovenske in evropske pravosodne politike. Čeprav s sodnimi zaostanki srečuje večina sodišč po svetu, to ne more biti naš izgovor. Število sodnih zaostankov bo potrebno močno zmanjšati in tako zagotoviti predpostavke pravne države, predvsem pravico do sojenja v razumnem roku. Vlada bo še naprej skrbela za pogoje, ki bodo omogočali tekoče delovanje sodstva. Projekt elektronskega vodenja zemljiške knjige bo potrebno nadaljevati in dokončati. Po njegovem dokončanju bo potrebno omogočiti ustrezen javni dostop do podatkov zemljiške knjige v elektronski obliki, enako tudi do podatkov sodnega registra. Obe javni knjigi bo potrebno dokončno povezati tudi z informacijskim sistemom za podporo dela sodišč in z drugimi registri in evidencami podatkov, kar bo omogočilo tekoče izmenjavanje in dopolnjevanje podatkov v najsodobnejših oblikah ter olajšalo poslovanje strank in organov. Vlada si bo še naprej prizadevala za čimprejšnje dokončanje postopkov denacionalizacije. Pripravila bo enoten nacionalni načrt zaključka denacionalizacije, na podlagi katerega bo opredeljen tudi časovni okvir. Osrednja naloga na področju notranje varnosti bo še naprej zmanjševanje varnostnih tveganj vseh vrst in zagotavljanje notranje varnosti po najzahtevnejših evropskih standardih. Za to bo poskrbel z evropskim usklajen pravni red, tako pri varovanju bodoče zunanje meje Evropske unije kot tudi pri zatiranju vseh oblik kriminalitete ter zagotavljanju javnega reda in miru. Uveljavljanje zahtevnih schengenskih standardov nadzora bodoče zunanje meje je eden od najpomembnejših in finančno najzahtevnejših nacionalnih projektov. V prihodnje bo osrednja pozornost vlade namenjena nadaljnji izgradnji infrastrukture, razvoju kadrov in tehnični posodobitvi. Za izvedbo projektov si bomo prizadevali pridobiti dodatna finančna sredstva iz skladov Evropske unije in uveljaviti pravilo delitve bremen med vsemi državami članicami. Izhodišče za to je resolucija evropskega parlamenta iz leta 1998, ki določa, da so za učinkovit nadzor zunanjih meja Evropske unije odgovorne vse države članice. Na področju izvajanja nacionalnega programa izgradnje avtocest pospešeno potekajo vse potrebne aktivnosti. V osnovnem planskem aktu s področja avtocest je za upravljanje, vzdrževanje in gradnjo avtocest predvidenih v letu 2003 34 odstotkov več finančnih sredstev kot v letošnjem letu. Za samo gradnjo pa je predvidenih dobrih 38 odstotkov več sredstev kot letos. Razvojni program izgradnje avtocest do leta 2005 je pripravljen s ciljem prioritetne izgradnje avtocestnih povezav v smereh, ki so trenutno najbolj prometno obremenjene. Ob tem pa je potrebno proučiti tudi možnost vključevanja dodatnih izvenproračunskih virov na področju gradnje, upravljanja, vzdrževanja cestne infrastrukture, predvsem avtocestnega omrežja. Na segmentu ostalih državnih cest, to je glavnih in regionalnih cest, bo osnovni cilj dolgoročnega razvoja izboljšati razmere na državnih cestah ter ob njih in s tem prispevati k trajnemu razvoju države. Strateški cilj razvojnega programa glavnih in regionalnih cest bo omogočiti primerne pogoje dostopnosti glede na geografski položaj ter učinkovito in gospodarno notranjo povezavo na celotnem področju Slovenije z upoštevanjem demografsko ogroženih obmejnih in turističnih območij. Investicije v mrežo glavnih in regionalnih cest bodo usmerjene v odpravo tistih ozkih grl v obstoječi cestni infrastrukturi, ki že ali bi v bližnji prihodnosti predstavljala omejitveni faktor gospodarskega in družbenega razvoja, pri čemer pri načrtovanju ukrepov ne bo pozabljeno načelo skladnega regionalnega razvoja. Večji poudarek pa bo v prihodnje dan tudi varstvu glavnih in regionalnih cest ter varstvu prometa na njih. Ključna naloga na področju prostora je sprejetje strategije prostorskega razvoja in prostorskega reda. Ta dva dokumenta oziroma prostorska akta bosta nadomestila sedanji državni prostorski plan iz leta 1986, ki že zdavnaj ni več prilagojen razvojnim zahtevam Slovenije. Ob nacionalnem programu boja zoper kriminaliteto, ki ga bo vlada predložila v obravnavo državnemu zboru v prihodnjem letu, ter že sprejetem nacionalnem programu varnosti cestnega prometa izpostavljam naslednje prioritete: učinkovito preprečevanje in preiskovanje vseh oblik organizirane kriminalitete s poudarkom na boju zoper trgovino z drogami in prepovedanimi substancami ter trgovino z ljudmi, preprečevanje in učinkovito zoperstavljanje vsem oblikam nasilja, predvsem nasilju v družini in nasilju nad otroki, preiskovanje novih oblik gospodarskega kriminala v povezavi s trgom kapitala in mednarodnimi finančnimi transakcijami, zagotavljanje večje varnosti v cestnem prometu in zmanjšanje števila žrtev v prometnih nesrečah za 50% do leta 2005 v primerjavi z letom 1995. Vlada bo nadaljevala s procesom poenostavljanja organiziranosti državnih organov. Pri tem bo izhajala tudi iz evropskih izkušenj, saj mora biti slovenska država organizirana tako, da bo kakovosten in učinkovit sogovornik ustreznim evropskim institucijam. Nadaljeval se bo proces deregulacije ravnanj do državljank in državljanov ter pravnih subjektov, da bi odpravili pretirano normiranost njihovega obnašanja oziroma ravnanja. Preverili bomo vse predpise, in sicer z vidika smotrnosti, nujnosti, potrebnosti in racionalnosti posameznih postopkov v različnih fazah izvajanja in pridobivanja upravnih storitev. Slovenija je majhna država in naš vpliv v Evropi bo odvisen predvsem od naše kreativnosti in sposobnosti doseganja notranjega soglasja o ciljih in prioritetah. Vključvanje vseh generacij v proces oblikovanja družbenih odločitev je za to ključnega pomena. Med mladimi je treba krepiti vrednote sodobne demokratične družbe, kot so svoboda, enakopravne možnosti, odgovornosti, podjetniški duh, etika individualnega prizadevanja, strpnost in solidarnost. Povečati je treba njihovo participacijo v družbi ter spodbujati osebno avtonomijo in socialno integracijo, še zlasti z zviševanjem izobrazbe in ustvarjanjem priložnosti za zaposlitev ter lažjim dostopom do stanovanj. Mladim želimo zagotovitimladost kot obdobje produktivnega življenja, iskanja in eksperimentiranja. Skozi mladinsko politiko bomo zagotovili možnosti in pravico izbire, iskanja in izražanja ter udejanjanja lastnih zamisli, stališč in pogledov. Spoštovani! Pred nami je obdobje novih priložnosti in preizkušenj. Prepričan sem, da bomo preizkušnje prestali in priložnosti izkoristili. Upam, da bomo pri tem opravili vsak svoj del naloge in dobili vsak svoj del priložnosti. Želim si, da bi tako koalicijske kot opozicijske stranke še naprej odgovorno ravnale, tako kot so ravnale v preteklih letih. Tudi nova vlada bo pri tem zavzeto prevzela nase svoj del odgovornosti. Za Slovenijo se z vstopom v največje mednarodne integracije tako rekoč začenja drugi polčas. Menim, da lahko dvignjenih glav vstopimo vanj. Hvala lepa.
Hvala vam, gospod kandidat za predsednika vlade, mag. Anton Rop, za predstavitev programskih zasnov vlade. Sedaj bodo dobile besedo poslanske skupine, da predstavijo svoja stališča do vaše predstavitve. Najprej bom povabil za govorniški oder kolega Ivana Kebriča, ki bo predstavil stališča poslanske skupine DeSUS, za njim pa bo dobil besedo kolega Sašo Peče, za poslansko skupino Slovenske nacionalne stranke. Najprej kolega Kebrič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kandidat za predsednika vlade, kolegice in kolegi! Smo pred odločitvijo, komu bomo poverili nalogo za nadaljnji dve leti, in to zelo odgovorno nalogo vodenja vlade, ki naj izvršuje tiste zakone, ki jih mi sprejemamo, in seveda bomo vodili računa o tem, kako izpolnjuje te od nas sprejete zakone. Druga stvar je, spoštovani kandidat, da ste pred zelo, ne le težko nalogo, ampak zelo odgovorno nalogo. V vašem ekspozeju ste nam nanizali zelo široko paleto področij in povedali tudi, kaj mislite in kako mislite o teh področjih. Naša stvar pa je, in tu imamo slovenski rek, eno je obljubljati, drugo je izvršiti. In tudi rek pravi, narod naš spomine hrani. In mi hranimo in bomo hranili to vaše izvajanje, vse to, kar ste nanizali, in vedite, da bo v teh dveh letih toliko nalog, da se boste morali zelo potruditi, da jih boste vsaj večino izvršili. Menimo namreč, da je v svetu recesija, ki ima posledice tudi na naše gospodarstvo in ne nazadnje od vsega tega tudi na naš standard.Državljani pričakujejo dober standard, vendar pričakujejo tudi dobro infrastrukturo, za katero mora poskrbeti država, kajti če dam samo karikiran primer, kaj ti pomaga dober avto, če se voziš po slabih makadamskih cestah. Zato menim, da je bistveno, kako se bo razdelil bruto družbeni proizvod, koliko za dobrobit državljanom in koliko za druge dodatne potrebe, za katere bo morala v prvi vrsti poskrbeti vlada. Menimo v poslanski skupini, tako kot v Demokratični stranki upokojencev Slovenije, da imate določene, ne samo teoretično znanje, saj ste magister, imate pa tudi izkušnje in menimo, da so to bogate izkušnje iz vašega prejšnjega mandata, ko ste bili minister za delo, družino in socialno politiko. Vaš čut za socialo nam zagotavlja, da boste tudi kot predsednik vlade imeli še nadalje ta čut za tiste, ki danes zelo težko živijo, da bom konkreten, komajda zvežejo konec meseca z naslednjim začetkom. Ta socialni čut in socialne potrebe, ki se zrcalijo v osnovi v tem, da boste morali poskrbeti, da bo gospodarstvo funkcioniralo in predvsem, da bo vedno vsaj zmanjševala se večina oziroma množica brezposelnih, kajti brezposelnost ni le slovenski problem, brezposelnost je svetovni problem in se bomo morali vključiti kot država in vi kot predsednik vlade opazovati in gledati, kako bodo drugi reševali ta problem, kako ga bomo mi doma reševali in predvsem to, da tudi mi lahko, čeprav mala država, z dobro vlado, z dobrim parlamentom, z dobrim sodelovanjem vseh državljanov za tisto, kar želimo za dobrobit in zato menimo, da ste primeren kandidat in vas bo naša poslanska skupina podprla. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa, kolega Kebrič. Zdaj dajem besedo za predstavitev stališč poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke kolegu Sašu Pečetu, za njim bo dobil besedo kolega mag. Andrej Vizjak. Najprej kolega Peče, prosim, imate besedo.
Spoštovani! Slovenska nacionalna stranka ne bo podprla ministra Ropa, kajti ocenjujemo, da so njegove ambicije večje od njegovih sposobnosti in da je to škoda za našo državo. Hvala.
Hvala lepa, kolega Peče. Prosim za mir v dvorani. Kolega mag. Andrej Vizjak bo predstavil stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke, za njim pa bo dobil besedo kolega dr. Andrej Bajuk za predstavitev stališč poslanske skupine Nove Slovenije. Najprej kolega mag. Andrej Vizjak. Imate besedo, kolega mag. Vizjak.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik državnega zbora. Spoštovani kandidat za predsednika vlade, drage kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, lep pozdrav v imenu Socialdemokratske stranke! V Socialdemokratski stranki smo na stališču, da je, ko ocenjujemo ljudi in kandidate in seveda tudi ko ocenjujemo politične stranke, najpomembnejše, da odločitve formiramo na podlagi dejanj in ne besed, na podlagi opravljenega in ne obljub. Iz predstavitve spoštovanega kandidata bi skorajda ne videl točke, s katero se ne strinjam, in praktično bi jo veljalo še večkrat prebrati ob podobnih priložnostih, pa bi bila zmeraj aktualna. Vendar, kot pravim, je le potrebno ocenjevati dejanja. In ta dvoletni čas delovanja vlade in tudi delovanja kandidata kot finančnega ministra v prejšnji vladi daje možnost nekako oceniti njegovo dosedanje delo, ne nazadnje pa daje tudi možnost neke analize predhodnega opravljenega dela kandidata. Mislim, da je gospod Rop bil v preteklosti v politiki vključen v praktično najpomembnejše projekte, državne projekte, projekte reform, to je privatizacije slovenskega gospodarstva, reform na področju pokojninskega in invalidskega zavarovanja in seveda v zadnjem času tudi na področju javnih financ. Mislim, da so vsi ti projekti bolj ali manj izzveneli tudi in predvsem v luči anomalij, ki so jih povzročili. Ne nazadnje privatizacija danes kaže to svojo pravo sliko, ko vidimo, da so v zelo kratkem času prišli do izraza redki povzpetniki, ki si danes denarnice merijo v praktično sto milijonih, če ne milijardah tolarjev, tudi zgodbe Elana in podobnih zadev. To je pač nekako posledica neke vrste take ali drugačne, načrtne ali pa celo nenačrtne politike. Kar se tiče pokojninske reforme, je bila zastavljena dobro in smo jo podpirali v tisti tristebrni zadevi, vendar se je na koncu sfižila, verjetno zaradi številnih pritiskov in ne nazadnje je bilo verjetno treba tudi popustiti. Kot minister za finance - tu bi se pa nekoliko podrobneje spustil v to analizo, in sicer imam na mizi koalicijsko pogodbo Liberalne demokracije in ostalih strank izpred dveh let, imam magnetogram seje odbora, kjer je bil kandidat za ministra nekako zaslišan, in imam tudi analizo makroekonomskih trendov v Sloveniji, ki jo je na prošnjo poslanske skupine Socialdemokratske stranke opravil raziskovalni sektor državnega zbora. Skratka, gre za relevantne podatke. In če se le spustimo na področje javnih financ koalicijske pogodbe, lahko tu preberemo, da bo v naslednjem štiriletnem, to se pravi, to je bilo govorjeno pred 4 leti, da bo pač v naslednjem obdobju vlada zagotavljala tak razvoj javnih financ, ki bo omogočal realizacijo prednostnih nalog na gospodarskem, socialnem področju, brez pritiska na povečevanje fiskalnih obremenitev, povečevanje javnega dolga zaradi povečevanja javnofinančnega primanjkljaja. Če lahko analiziramo proračune, praktično celega obdobja, v nadaljevanju te seje imamo dva sedaj, bi zelo težko govorili, da se da iz njih izluščiti prednostne naloge, prioritete. V tekstualnem delu se da. Sicer so bili pa proračuni bolj ali manj neizrazita indeksacija proračunov preteklih let. In težko bi, težko bi govorili tudi v številkah, o nekaterih prioritetah. Naj samo omenim eno izmed področij, to je področje šolstva. Govorili smo, da želimo biti na znanju temelječa družba, da bomo vlagali v izobraževanje, sedaj pa pišejo oziroma tudi govorijo o tem, da bomo uvedli šolnine za dodiplomski študij. Reforma uvedbe devetletke se je zavlekla, tako da marsikatera občina, ki bo seveda morala zagotoviti te pogoje, ne bo mogla to storiti v predpisanem roku in ne vem, kako se bodo v nekaterih okoljih znašli. Skratka, zapisano, ne realizirano. Mislim, da bi takih področij lahko našli še in še, nenazadnje tudi avtocestni križ, ki smo ga z rabalansirali že do te mere, da danes tu v tem zboru, verjetno ni nobenemu jasno, kdaj bo dokončan. Nenazadnje piše v tem, da bo prišlo do zmanjševanja obremenitev socialno šibkih slojev in do ustreznega spodbujanja razvoja človeškega faktorja v gospodarstvu. V tem je verjetno tista želja, da bi razbremenili tiste z najnižjimi dohodki v smislu plačevanja oziroma dohodninske lestvice, kar se seveda doslej ni zgodilo, niti ne vidimo neke možnosti. Socialno šibki sloji so v razmeroma močnem primežu: na eni strani je ta primež očiten, ko govorimo o njihovih plačah in seveda potem še o davščinah, ki iz tega izhajajo, na drugi strani pa v nenehnem strahu in delni brezposelnosti, ki zopet v tej naši državi narašča po nekih rezultatih iz prejšnjega leta. Nadalje piše: temeljni cilji, za katere se bo zavzemala koalicija. To je to, da se bo zagotovil delež javnofinančnih prihodkov in odhodkov v bruto domačem proizvodu v obdobju 2001 na ravni okoli 42 procentov. Če pregledamo analizo, ki smo jo dobili, vidimo, da se je delež odhodkov javnega sektorja v bruto domačem proizvodu gibal v letih, mi imamo tu od leta 1992 do 2001 in v letih 2000 in 2001, 44,14 in sedaj 44,48. In ni videtitudi po proračunskih dokumentih, da bi se približali tej obljubi in tej zavezi 42 procentov. Ko govorimo nadalje, da se javni finančni primanjkljaj pri 3-letnem vsakokratnem zmanjševanju v letu 2004 spremeni v presežek. Spoštovani, to je določilo koalicijske pogodbe. V proračunu za leto 2004 imamo še primanjkljaj in po izjavah državne sekretarke včeraj na odboru za finance bomo imeli ta primanjkljaj še vrsto, vrsto let naprej. Skratka, zopet neizpolnjena obljuba. Javni dolg se mora ustaliti na ravni med 35 in 40 procenti bruto domačega proizvoda, tako da se bo hkrati zmanjševal primanjkljaj in se bo dolg predčasno odplačeval s prihodki od privatizacije bank in zavarovalnic. Glede na polemiko med ministrom in številnimi novinarji, kar smo lahko brali v Gospodarskem vestniku, ugotavljamo, da na eni strani primanjkuje, prikazuje se javni dolg ožje države, dejansko pa moramo govoriti o javnem dolgu širše države. In po podatkih, ki jih pač imamo in kažejo na to, da se seveda ta dolg giblje že blizu oziroma je že dosegel 40% in bo dosegel 42%, če dejansko kupnina od Nove Ljubljanske banke ne bo porabljena samo za odplačilo javnega dolga. Tudi sicer privatizacija bančnega sektorja, v skladu z napovedmi te koalicijske pogodbe, privatizacije bank in zavarovalnic zamuja in zaostaja. Ne nazadnje, pri zavarovalnicah smo se zopet zapletli v neke nerešljive zadeve. Nadalje; pod točko tri piše, da bomo z reformo javnih podjetij omogočili večjo konkurenčnost in uspešno poslovanje po ekonomskih in razvojnih merilih v skladu z javnim interesom ter postopno privatizacijo. Kje se je to zgodilo? Kaj je z Darsom, kaj je s koncesijami, kaj je z železnicami? Tu piše: prek vključitve privatnega kapitala, njihovo financiranje, se bodo sprostila sredstva za nujne infrastrukturne objekte, kjer privatni kapital praviloma ne sodeluje. Povejte mi, kje se je vključil privatni kapital v financiranje? Tu, žal, je po moji oceni v tej koalicijski pogodbi veliko pravilnih usmeritev na področju javnih financ, vendar, žal, danes po dveh letih ne moremo govoriti o nekem uspešnem izvajanju te pogodbe. Nadalje, četrta točka - reforma proračunskega sistema, ki bo temeljila na kontroli rezultatov, poročanju učinkovitosti in doseženih rezultatih, da bomo politične usmeritve in prednostne naloge kvalitetno povezali z razporejanjem proračunskih sredstev. Nikjer! Žal na področju transparentnosti javnih financ zelo zelo zamujamo. Danes, oprostite, praktično, ko sprejemamo proračune in zdaj s tem rebalansiranjem proračunov nikomur izmed nas ni jasno, kaj in katere naloge in s katerim sredstvom bodo seveda financirane v naslednjem letu. Mi smo sicer naredili zelo detajlni razrez porabe in analize prihodkov za naslednje obdobje, vendar danes tu nikomur ni popolnoma jasno, kaj od tega se bo izvedlo in v kateri meri, kajti po zakonodaji na področju izvrševanja proračuna seveda imajo proračunski uporabniki, ministrstva in vlada, pravico in možnost prerazporejati, se dodatno zadolževati, uporabljati tisti stabilizator in s tem "spuščati meglo" na to, kar sprejme ta državni zbor, in na koncu se lahko proti koncu leta soočimo z rebalansom, ki seveda to vse skupaj spravi v neko legalno formo, ampak s tem, po moji oceni, ni zagotovljeno transparentno trošenje javnega denarja. Naj se pomudimo še - po moji oceni - zelo pomembnem makroekonomskem kazalcu, to je inflacija. Naša država, žal, ni uspela in ni zmožna doslej z neko učinkovito protiinflacijsko politiko spraviti to inflacijo na raven, da bomo lahko na nek učinkovit način vstopili v Evropsko zvezo. Tudi ko smo včeraj spraševali in tudi sicer iz predstavitev politike, protiinflacijske politike, žal ni predstavljene učinkovite možnosti zajezitve inflacije. Še več, lahko beremo danes v časniku od ministra za delo, družino in socialne zadeve, da ne bo pristal na to, dase bo inflacija uredila oziroma znižala na zadovoljivo raven na račun usklajevanja socialnih odhodkov proračuna oziroma socialnih transferjev - to pomeni, pokojnin, socialnih pomoči in vsega ostalega. Skratka, očitno se tu nekaj pripravlja. Ne znam si predstavljati, da bi lahko šli ob sprejeti zakonodaji na tem področju v nek drugačen način usklajevanja vseh že pridobljenih pravic upokojencev, ne nazadnje tudi vseh ostalih socialnih transferjev, in seveda na tem mestu iskali neko možnost vpliva na inflacijo. Zanima me tudi, kako bo vlada uspela, pri tem, da v tem obdobju ni nič storjenega s številnimi monopoli in tudi ni nič storjenega v smislu privatizacije in racionalnejšega delovanja ter poslovanja številnih monopolnih podjetij v Sloveniji. Kako bo, nekako mimo stroškovnega modela, zajezila rast cen na tem področju in seveda tudi rast cen komunalnih storitev? Ali bo to breme padlo na lokalne skupnosti oziroma na koga drugega, ki bo moral iz svojih proračunov kriti razliko med ekonomskimi cenami in cenami, ki bodo zavirane v luči zniževanja inflacije? Peti cilj, ki ga je na predstavitvi spoštovani minister pred dvema letoma predstavil, je, da gre za reformo davčnega sistema na tistem področju, kjer jo je treba nadaljevati, kar seveda pomeni dokončanje reforme neposrednih davkov in povečevanje učinkovitosti slovenske davčne administracije. Mislim in vidim, da tu ni storjenega nič, pravzaprav nasprotno - davčna administracija je s številnimi novimi nalogami, ki so uzakonjene, dobila nova področja delovanjain to pomeni, da obstoječa in nespremenjena administracija praktično ni več kos številnim nalogam. Tako se dogaja, da so manjši davčni zavezanci, ki pomenijo sicer pomemben delež, nekako le pod drobnogledom in tudi nekako lažje zagotavljajo in tudi morajozagotavljati vse svoje obveznosti, medtem ko se dogajajo številne anomalije pri večjih davčnih zavezancih, ker so ljudje, ki so tam zaposleni, praktično bistveno boljši strokovnjaki na tem področju kot pa večina davčne administracije. Tu, se mi zdi, da sekaže neučinkovitost oziroma prepotrebnost povečevanja učinkovitosti slovenske davčne administracije, ki se kaže tudi v zelo slabem izplenu pobranih davkov, kar je tudi jasno razvidno iz proračunskih dokumentov, kako se giblje pobrani davek in kolikšen odstotek je praktično nepobranega davka. Na tem delu bi nekako začel in opozoril še na eno pomembno področje, ki se nanaša na obljube izpred dveh let, to je na zakon o davku na nepremičnine in zakonodaja s področja koncesij. Žal kljub jasno zapisanem roku datumom v tem dokumentu na tem področju ni storjenega velika, vsaj ni videti, v opoziciji ne vemo, kaj je storjenega, lahko da vlada pri tem več ve. Vendar obljub, ki so bile dane v tem notri, kdaj bo začela, piše v zakonu o davku na nepremičnine: "bomo sprejeli v letu 2001, tako da bo začel veljati 1.1.2003, posamezne določbe pa že 1.1.2002, kar bo vodilo k večji racionalnosti uporabe stavbnih zemljišč, kmetijskih površin in progresivni obdavčitvi veleposestev." Dragi moji, jaz ne vidim rezultatov na tem področju. Skratka, spoštovani kandidat. Sam se veselim. Če bi bilo to, kar ste danes tu predstavili, tudi izvedeno - niste govorili o rokih. Upam, da ste mislili, da bo to, kar ste napisali, izvedeno v roku dveh let. To se pravi, v tem času, v katerem ste nekako in boste, po vsej verjetnosti, predsednik vlade. Kar se tiče prednostnih nalog, lahko računate, da bo pri tistih nalogah, ki so v korist Slovenije, opozicija prav gotovo sodelovala, zadevo analizirala in s predlogi želela izboljšati rešitve, ki jih boste predlagali. Vendar, prosil bi vas, da se nenazadnje tudi sami malo zamislite nad tistim, kar ste povedali pred dvemi leti na hearingu, kar ste zapisali v koalicijski pogodbi in kaj je danes storjenega. Na koncu bi le želel od vas tudi izvedeti ob tej priložnosti, da se bomo tudi lažje odločali o podpori, kakšno ministrsko ekipo boste postavili. Ali boste v svoji ekipi obdržali nekatere ministre in ministrice, ki so očitno slabo opravljali svoje delo v preteklem dveletnem obdobju. Naj omenim ministrstvoza gospodarstvo. Omenili ste tu, da je treba Slovenijo razvijati v luči razvoja gospodarstva, v luči razvoja dviga produktivnosti, v luči dviga deleža dodane vrednosti, v luči izboljšanja konkurenčnosti, inovativnosti tehnološkega razvoja. Sprašujem vas, kaj od tega je bilo storjenega v teh dveh letih, razen tistih redkih izjem, kjer so seveda podjetja sama imela to poslovno politiko in bolj ali manj brez državnih pomoči in spodbud urejala to področje. Nenazadnje je to zgodba Elana, kjer se je po moji oceni zgodil nedopustni primer delitve nekega skupno ustvarjenega denarja med peščico posameznikov, ki si lasti danes vse, kljub temu da je država ogromno denarja investirala v ta gospodarski subjekt. Naj omenim ministrstvo za zdravje. Zdravstvena blagajna ima čedalje večji primanjkljaj. Transferi iz proračuna presegajo vse razumne meje. Nenazadnje je za ministrom referendum, kjer je pogorel glede koncepta, ki ga je zagovarjal. Sprašujem, ali imate tudi v mislih zamenjavo na ministrstvu za okolje in prostor, kjer je sicer čez ta parlament šla neuspešna interpelacija, vendar so tudi predstavniki in člani liberalne demokracije podprli interpelacijo, kar še dodatno podkrepuje, da je bila vsebinsko tehtna in argumentirana. Zanima me tudi, kaj boste storili na ministrstvu za notranje zadeve, kjer nekako imamo zelo zelo očitno težave z zavarovanjem našega morja, s policijskim čolnom, ki že nekaj let stoji na kopnem in naši z gumijastim čolnom nekako parirajo Hrvatom ob vseh teh incidentih, ki so bili na morju. Skratka, kar nekaj resorjev je, ki bi zahtevali neke spremembe, in zato le pričakujem od vas tudi, kako boste v tem primeru ravnali. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega mag. Andrej Vizjak. Zdaj vabim k besedi kolega dr. Andreja Bajuka. Predstavil bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Za njim bo dobil besedo kolega Potrč za predstavitev stališč poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, najprej pa kolega dr. Bajuk za Novo Slovenijo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod kandidat za mandatarja, spoštovane kolegice in kolegi poslanci! Dr. Janez Drnovšek se je sredi svojega mandata odločil in uspešno kandidiral za predsednika države, zato je tudi zapustil krmilo vlade. Sedaj nam velika koalicija ponuja nadvse zaskrbljujočo izbiro, in sicer mandatarja, ki predstavlja najbolj pristno sliko politike Liberalne demokracije Slovenije, brez retuširanja in zameglitve preteklih desetih let. Mag. Anton Rop je drugače kot njegov predhodnik osebno in aktivno sodeloval pri najbolj pomembnih in spornih podjetjih in projektih, ki jih je vodila Liberalna demokracija Slovenije skupaj s sateliti v svojih vladah. Z vidika sil kontinuitete, ki jo je v začetku tranzicije skrbelo za pridobitve, ki si jih je nabrala v prejšnjem režimu, je bil zelo učinkovit. Hkrati pa je razočaral državljanke in državljane, ki so upali in pričakovali korenite spremembe, ki bi jih demokratična, socialna in pravna država ob preverjenih izkušnjah širom sveta morala uresničiti. Po njegovih delih smo ga spoznali - in po vrzelih, ki jih je puščal za seboj. Mag. Rop je na odločilnih funkcijah v Drnovškovih vladah delal za to, da bi politično moč in položaje, na katerih so se znašli nekateri nosilci prejšnjega režima, mirno prevedli v njihovo gospodarsko in finančno prevlado. S podporo zaščitnikov iz ozadja je bil na čelu tiste male skupine ljudi, ki so tranzicijo izrabili za to, da so se prelevili v kapitaliste, tisti, ki so bili zatirani ali pa enostavno sistematično ignorirani v prejšnjem režimu, pa so ostali prepuščeni sami sebi. Resnično se je izkazal kot uspešen izvajalec projekta delitve Slovencev na bogato in nadvse vplivno manjšino novih bogatašev in pozabljeno, marljivo, tiho večino. Govorim ravno o tej tihi večini. Nidovolj časa, da bi se posebej posvetil vsakemu kamnu spotike, ki ga je mag. Rop pustil za seboj. Poskusil pa jih bom nekaj našteti. Mag. Rop je bil eden ključnih akterjev projekta slovenske privatizacije. Tudi po njegovi zaslugi je lastninsko preoblikovanje nekdanje družbene lastnine teklo na dveh različnih ravneh: javno, na podlagi širokega političnega konsenza in z osebnim pismom dr. Janeza Drnovška, ki so ga prejele vse državljanke in državljani Slovenije, se je odvijala zgodba z delitvijo lastninskihcertifikatov, z odkupi deležev v podjetjih, kasneje z ustanavljanjem pidov in zbiranjem certifikatov, ki jih državljani niso mogli porabiti za neposredne nakupe deležev v podjetjih; velikanska certifikatna luknja bo prešla v slovensko izročilo. Skrito od javnih oči pa je tekla in še vedno teče druga igra: notranja lastninjenja, menedžerski odkupi podjetij insajderstvo koncentracije lastnine. Velikanske zlorabe so ostale neodkrite, kjer je prišlo do razkritij, pa so kratko potegnili nadzorniki. Liberalna demokracija in mag. Rop si lahko lastita kot eno večjih trofej uničenje nekdanje SDK, ki se je postavila po robu divjemu lastninjenju. Ostanki ostankov učinkovitega nadzornega sistema, ki so ostali po razbitju te institucije, so se izkazalo kot popolnoma neučinkoviti. Lahko bi rekli, da so ravno takšni, kakršne so hoteli. Mag. Rop bi lahko veliko povedal tudi o mešanju politične in gospodarske moči z uporabo velikih državnih skladov, kot so kapitalski in odškodninski sklad in slovenska razvojna družba. Zlorabo teh skladov, ki imajo vsaj relativno večino kapitala v večini privatiziranih družb, lahko politični vrh kadarkoli in poljubno posegal v gospodarstvo in poljubno namešča in odstavlja vodilne ljudi. Elan, Geoplin, Koprska banka, BTC so samo nekateri primeri zlorab, velikega prelivanja in koncentracije nekdanjega skupnega premoženja in bogatenja posameznikov. Vse večja socialna razslojenost na slovenskem postaja vsak dan bolj resen problem. Tudi iz časa, ko je bil minister za delo, družino in socialo, je za mag. Ropom ostalo kar nekaj vrzeli, ki se zapolnjujejo z revščino na stotisočev državljanov. Prejšnje ravnotežje v plačnem sistemu se je z nastopom mag. Ropa na tem področju porušilo, ko je pustil nesorazmerno povečanje plač določenim skupinam. Njegova metoda odlaganja problemov, navideznega popuščanja zahtevam in obljubljanja velikih povečanj plač, seveda čez nekaj let, je delovala le na kratek rok. Dolgoročno pa je omajala zaupanje v pravno državo in povzročila kaos, ki ga bo zelo težko rešiti. Z nekaj nepremišljenimi ukrepi je napravil slavno pokojninsko luknjo v državnih financah. Pokojninska reforma je ostala na pol poti: namesto trajne rešitve problema starajoče družbe z uvedbo kombinacije dokladnega in naložbenega stebra zavarovanja s pomočjo rezerv iz deleža pri lastninjenju nekdanjega družbenega kapitala je njegova reforma prinesla le redukcije sedanjih pokojnin in negotovo perspektivo za generacije, ki še čakajo na pokojnino. Poskusi s pokojninskimi boni in z uvajanjem dodatnih zavarovanj so se sprevrgli v nasprotje solidarnosti in vzajemnosti. Tako imenovani socialni dialog je spremenil v sistemsko podrejenost vodstev združenj upokojencev, invalidov, študentov, delojemalcev in drugih družbenih skupin z dostopom do državnih sredstev oziroma z različnimi koncesijami. Na teh sredstvih se napaja korupnost številne in vplivne nevladne birokracije, ki v zameno za sodelovanje s cilji vladajoče elite vzdržuje socialni mir. Dobivamo nekakšno korporacijsko vladavino, znano iz totalitarnih sistemov. Kot minister za finance je delal samo dve leti. Zato ne moremo trditi, da je sam kriv za stanje naših javnih financ, ki je ostalo za prejšnjimi Drnovškovimi vladami. Gotovo se spominjate njegovih izjav v prvih mesecih po prevzemu te odgovornosti, da "okostnjaki padajo iz omar". Očitno se je odločil te omare zakleniti, ključe pa skrbno spravil, da jih ni najti nikjer. Po dveh letih na vodstvu ministrstva za finance je mag. Rop odgovoren za nadaljnjo nepreglednost naših javnih financ, tako da je še vedno na Slovenskem zelo težkorazjasniti, kdo pije in kdo plača. Odgovoren je tudi za nove napake: še vedno naraščajoči javni dolg, financiranje mimo proračuna, slab davčni sistem in neučinkovito delovanje davkarije, visoka inflacija niso dobro priporočilo za prevzem najbolj odgovorne funkcije v državi. V Novi Sloveniji smo bili do sedaj in bomo v tem nadaljnjem obdobju konstruktivna opozicija. Trudimo se za skupne koristi državljanov in države, zato nam je tuja vsak privoščljivost in politikanstvo. A vendar, iz dosedanjega dela, ki ga je opravil kandidat za mandatarja, pa ugotavljamo, da je on del teh problemov, ki težijo našo skupno prihodnost, zato ne moremo pričakovati, da bi lahko postal nosilec rešitev. Predložene kandidature za mandatarja ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega dr. Bajuk. Zdaj dajem besedo kolegu Miranu Potrču, predstavil bo stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njim pa bo dobil besedo kolega Štemberger. Najprej kolega Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani kandidat za predsednika vlade, mag. Tone Rop, spoštovani predsednik državnega zbora, drage poslanke in poslanci. Združena lista socialnih demokratov se je po uspehu na državnozborskih volitvah v jeseni leta 2000 odločila, da sodeluje v vladi, ki jo je oblikoval dr. Janez Drnovšek. Ob izvolitvi dr. Drnovška za predsednika vlade smo poudarili, da se za sodelovanje v vladni koaliciji odločamo zavestno s premislekom, zavedajoč se naše odgovornosti do volivcev, ki so nam takrat, v letu 2000 namenili eno tretjino več glasov kot na preteklih državnozborskih volitvah, posebej pa jasno tudi pokazali, da si ne žele vlade, ki je imela oblast pred temi volitvami od poletja do jeseni 2000. Poudarili smo, da si ne delamo iluzij, da bo vladanje lahko. Ravno nasprotno, za nadaljevanje reform doma in za enakopravno vstopanje v evroatlantske povezave bo potrebna jasna vizija in trdna politična volja pri uresničevanju zastavljenih ciljev. Odločili smo se, da skupaj z drugimi partnericami v vladi prevzamemo konkretno soodgovornost za prihodnost države. Skupaj z drugimi strankami vladne koalicije smo oblikovali konkreten, napreden in razvojno naravnan program ter natančno dogovorili naše medsebojne odnose in metode delovanja. V Združeni listi socialnih demokratov smo ob tem, glede na naš volilni uspeh, prevzeli vodenje treh pomembnih vladnih resorjev: ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ministrstva za kulturo in ministrstva za notranje zadeve. Po dveh letih skupnega dela ugotavljamo, da smo pomemben del nalog iz koalicijskega programa uspešno uresničili. To velja v celoti tudi za naša ministrstva. Njihov prispevek skupnim nalogam in uspehom je opazen. Ne gre le za obseg zakonodajnega dela, ko smo prav na teh treh področjih praktično dokončalivse najpomembnejše sistemske reforme, delovnopravno zakonodajo, družinsko in socialno politiko, organiziranost invalidov, sistem javne uprave, sistem plač v javnem sektorju, zakonodajo v medijih, knjižničarstvu in javnim interesom za kulturo, dopolnili inuskladili z evropsko zakonodaje pravice in položaj tujcev, migrantov, državne meje in azila, dopolnili in odpravili pomanjkljivosti v pokojninski reformi in še bi lahko naštevali. Toda še bolj bistveno je, da smo uveljavili sistem socialnega partnerstva pri vodenju dohodkovne in plačne politike ter politike usklajevanja pokojnin, da smo uveljavili aktivno politiko zaposlovanja in pričeli s prizadevanji za trajno zmanjševanje števila brezposelnih, da so pripravljena izhodišča za uveljavitev in ustanavljanjepokrajin v Sloveniji, če omenim samo nekaj najvažnejših projektov. Tudi sicer je vlada praviloma uspešno delovala. To potrjujejo tudi mednarodne primerjave in dejstvo, da prav v teh dneh zaključujemo pogajanja za polnopravno članstvo v Evropski zvezi in da smo na vrhu v Pragi sprejeli tudi uradno povabilo za polnopravno članstvo v Natu. Vse to so razlogi, zaradi katerih smo se ob odločitvi predsednika vlade dr. Janeza Drnovška, da kandidira za predsednika države, in ob njegovi izvolitvi za predsednika države tudi odločili, da podpremo tudi novega mandatarja, ki ga je predlagala Liberalna demokracija Slovenije, to je mag. Toneta Ropa, in da sodelujemo v dosedanji koaliciji do konca štiriletnega mandatnega obdobja. Prepričani smo namreč, da ima ta koalicija posebej tudi ob novem zagonu, ki ga bo gotovo dobila prenovljena ekipa z novim predsednikom vlade, dovolj moči in sposobnosti, da dokonča začeto delo in si glede na spremenjene okoliščine zastavi tudi nove naloge in prioritete. To vse je bil tudi razlog, zaradi katerega smo v Združeni listi socialnih demokratov kadrovskim vprašanjem vlade posvečali manjšo pozornost. Edina naša zahteva je bila, da se kakršnekoli spremembe v vladi opravijo izključno zaradi njenih nalog in v želji po njenem še uspešnejšem delovanju, ne pa zgolj zaradi koalicijskih razmerij ali strankarskih potreb in da smo, ne glede na pristojnosti predsednika vlade, da si izbira ekipo ministrov, pred dokončno odločitvijo seznanjeni z njegovimi predlogi, saj lahko le tako prevzamemo vso odgovornost za skupno uspešno delo vlade. Doslej smo skupno ravnali tako. Sicer pa smo predlagali, da se posebna pozornost posveti oceni opravljenih nalog iz koalicijske pogodbe in prioritetnim nalogam v prihodnje. Tudi takim seveda, ki jih je prinesel čas in jih pred dvema letoma nismo poznali ali ocenili, da so potrebne večje pozornosti; da se posebej poudarijo in določijo nekatere neodložljive naloge, povezane tudi z vstopom v Evropsko zvezo in Nato, kamor gotovo sodijo tudi vprašanja oblike in časa izvedbe referendumov, pa tudi ustavnih sprememb. In da se - končno - tudi zaradi bistveno spremenjenega načina dela državnega zbora po sprejemu novega poslovnika tudi metode dela v koaliciji dopolnijo in dogovorijo tako, da bi se poudarila in uveljavila odgovornost in enakopravnost vseh koalicijskih strank, seveda upoštevaje tudi kvaliteto njihovih predlogov in stališč glede vsebine vprašanj, ki se obravnavajo, da bi se povečala vloga poslank in poslancev tudi pri pripravljanju odločitev v vladi in ne le v državnem zboru in njihova odgovornost za uveljavljanje tako usklajenih odločitev, s tem pa hkrati tudi kvaliteta in učinkovitost delovanja vlade in koalicije - vse zaradi odgovornosti do nalog države ter potreb in interesov državljank in državljanov Slovenije. Verjamemo, da bomo na podlagi dodatnega dogovora v okviru koalicijskih strank uspeli ob nekaj prioritetah, ki smo jih že zapisali, do polovice februarja prihodnjega leta temeljito oceniti uresničevanje nalog iz dosedanje koalicijske pogodbe in jasno postaviti skupne prioritete za naslednji dve leti. Ni čas in gotovo bi v krajšem nastopu pozabil mnogo bistvenega, če bi želel te naloge naštevati. Spoštovani kandidat za predsednika vlade, mag. Tone Rop! Vaše dosedanje delo je povezano z mnogimi pomembnimi reformami gospodarskega in socialnega sistema v Sloveniji v času po osamosvojitvi, morda celo z mnogimi politično in socialno zelo zahtevnimi in občutljivimi. Vsake od teh nalog ste se lotili z veliko vneme in odgovorno. Včasih z nekaterimi od vaših predlogov nismo soglašali, včasih ste nam bili, vsaj delno, pripravljeni prisluhniti, mnogokrat vam je doseganje cilja pomenilo več kot ponovna strpna ocena opozoril na premalo domišljene rešitve z možnimi negativnimi posledicami; toda, nikoli niste bili nepripravljeni za dialog, pa čeprav je bil kdaj pa kdaj tudi oster in neprijazen. In nikoli niste ostali na pol poti. Takšni ste, takega vas poznamo. Niste nepopisan list papirja, pa čeprav nalog predsednika vlade še niste opravljali. Dosedanje izkušnje, sposobnosti in karakterne lastnosti vam dajejo možnosti, da jih boste opravljali uspešno. Mi vam pri tem želimo iskreno pomagati. Ne zaradi vas ali zaradi nas, temveč zaradi odgovornosti do državljank in državljanov Slovenije. Pričakujemo, da boste sprejeli našo pripravljenost in željo po odprtem in iskrenem sodelovanju. Da se ne boste zaprli vase, le v krog vaših svetovalcev ali vaše stranke, temveč da boste ostali odprti za sugestije in predloge, za dialog in iskanje najboljših rešitev, pa tudi za dobronamerno kritiko. V tem smislu je še precej možnosti za boljše sodelovanje v koaliciji pa tudi za ustreznejše odnose med vlado in državnim zborom. Če bomo delovali tako, verjamemo v dobro sodelovanje in v naš skupni uspeh. V želji in tem pričakovanju bomo poslanke in poslanci Združene liste socialnih demokratov tudi glasovali za vašo izvolitev za predsednika vlade Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Potrč. Zdaj vabim k mikrofonu kolega Igorja Štembergerja. Predstavil bo stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije, za njim pa bo kolega Janez Podobnik predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Najprej kolega Štemberger, prosim, imate besedo.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Že ko so se pojavljali prvi namigi, da bo dr. Drnovšek kandidiral za predsednika države, smo v stranki opozorili, da je Slovenija v zelo občutljivem obdobju priključevanja Evropski uniji, ki ga mora kot kandidatka maksimalno izkoristiti za dokončne dogovore ovključevanju o vključitvi v Evropsko zvezo. Volivci so po svoji volji izvolili predsednika države in v Stranki mladih Slovenije spoštujemo njihovo mnenje. Z izvolitvijo novega predsednika države se je izpraznilo mesto predsednika vlade, zato se vlada sedaj predvsem ukvarja z imenovanjem novih ministrov, koalicijske stranke v sklopu tega, seveda, vsaka po svojih močeh zadovoljujejo svoje kadrovske potrebe. Zaključna pogajanja za vstop v Evropsko unijo pa gredo svojo pot, na žalost ne v tisto, ki bi jo v Sloveniji želeli. Torej se notranja nestabilnost kot posledica imenovanja novega mandatarja in vlade že negativno reflektira pri za Slovenijo najpomembnejšem procesu v zgodovini po osamosvojitvi, torej vstopu v Evropsko unijo. To ni dobro, zato v Stranki mladih Slovenije pričakujemo, da boste vladne stranke kadrovsko kuhinjo zaključile čimprej, predvsem v želji, da Slovenija čimprej dobi vlado, ki bo s polnimi pooblastili zaključila projekt vključevanja v Evropsko unijo. Pri odločanju o podpori novemu mandatarju smo se v Stranki mladih Slovenije oprli na ključni kriterij, to je na delo vlade v preteklih dveh letih. Predvsem smo preverjali tisto, kar ste koalicijske stranke zapisale v koalicijsko pogodbo, s tem, kar ste potem dejansko naredili. Razlike med napisanim in realiziranim so precej velike, prevelike, da bi v Stranki mladih Slovenije lahko razmišljali o podpori mandatarja, ne glede na to, koga bi največja vladna stranka predlagala. Podpora mandatarju bi pomenila, da v Stranki mladih Slovenije podpiramo politiko koalicijskih strank, ki so v preteklih dveh letih s svojimi dejanji dokazale, da kljub obljubam in zagotovilom niso zavezane vsebinskim dogovorom in strateškim ciljem, ki bi zagotovili uspešen in stabilen razvoj naše države. Gospodarska rast vSloveniji je padla občutno pod napovedano, ki naj bi bila vsaj 5%, in bo po napovedih še padala. Ena izmed ključnih nalog približevanja Evropski uniji, znižanje stopnje inflacije, ni opravljena. Inflacija je namreč občutno previsoka in vlada ne kaže nobenih resnih namenov, da bi jo znižala. Če pa ji bo to uspelo, potem lahko tako, kot se je to zgodilo v drugih državah kandidatkah za EU: posledično pomeni tudi občutno dodatno znižanje gospodarske rasti. Kako bo z gospodarsko rastjo v prihodnosti, lahko ugibamo tudi na podlagi napovedane investicijske stopnje, ki je v Sloveniji sicer visoka, vendar pri natančnejšem pregledu strukture teh investicij ugotovimo, da so predvsem usmerjene v izgradnjo infrastrukture, na primer cest, ne pa v izobraževanje in znanje kot v državah, ki so usmerjene v informacijsko družbo. V koalicijskih obljubah ste zapisali, da bo Slovenija pod vašo vladavino usmerjena v informacijsko družbo, katere so ključni dejavniki rasti, moč idej, znanja in informacij. Realnost je povsem drugačna. Razen tega, da ste na tem področju ustanovili nov ministrski resor, ni vidnih učinkov, ki bi tudi v praksi kazali na to, da država podpira razvoj informacijske družbe. Podobno kot na tem področju je na področju izvajanja protibirokratskega programa, v sklopu katerega naj bi racionalizirali delo zaposlenih v državnih upravi ob sočasni informatizaciji državne uprave. Imenovali ste tudi ministrsko svetnico za to področje, vendar se po dveh letih državljani še vedno soočajo z dolgotrajnimi birokratskimi ovirami, vaše obljube pa ostajajo le črke na papirju koalicijske pogodbe. Naslednje področje je regionalizacija v Sloveniji in spodbujanje regionalnega razvoja. Če kje, potem se na tem področju vidi, da še vedno niste pripravljeni izpustiti iz rok centralistične vladavine, ki ste jo v zadnjih desetih letih vztrajno gradili. Slovenija pokrajin še vedno nima. Regionalne razvojne agencije zaman čakajo na zakonsko določena sredstva, ki bi jih potrebovale za uresničitev razvojnih programov, s katerimi bi močno ublažili neenakomeren razvoj in omogočili perspektivno življenje vsem državljanom in ne le tistim, ki imajo to srečo, da živijo v Ljubljani ali njeni okolici. V koalicijski pogodbi in njenih prilogah ste se zavezali tudi k izboljšanju pogojev, ki vplivajo na položaj mladih generacij, in posvetili posebno pozornost področjem izobraževanja, zaposlovanja, sociale, stanovanj, politike enakih možnosti in perspektivnemu razvoju mladih. Na področju izobraževanja ste se zavezali, da boste izpolnjevali človekove pravice, ki zagotavljajo vsem posameznikom enake možnosti do izobraževanja, ne glede na rojstvo, starost, psihično in fizično konstrukcijo, socialno in kulturno poreklo, narodnost, spol, spolno usmerjenost, jezik, veroizpoved ali kakršnokoli drugo okoliščino.Vendar pa z univerz in fakultet prihajajo povsem drugačne impulzi - o plačljivem rednem študiju po letu 2005, saj ne zagotavljate osnovnih potrebnih sredstev za izvajanje študijskih programov. Študentje zaman čakajo na novih 5 tisoč študentskih postelj inprenove štipendijske politike, ki bi vsaj malo zanikalo dejstvo, da možnost izobraževanja postaja vse bolj privilegij bogatih, ne pa pravica vseh državljanov, ne glede na njihov socialni status. Na področju zaposlovanja ste se zavezali, da boste vsakemu posamezniku omogočili, da se razvije in udejani svoje sposobnosti tudi ne glede na spol, starost in mesto bivanja. Za reševanje tega področja bi morali poleg tega, da oblikujete strategijo za reševanje brezposelnosti - programi za prekvalificiranje -, to tudi izvajati. Še posebej s poudarkom na brezposelni mladini, ki predstavlja velik intelektualen potencial. Le na osnovi spodbujevalnih zaposlitvenih programov bi obstajala realna možnost, da bi se mladi vračali v regije z nizko stopnjo razvitosti in sodelovali pri gospodarski in podjetniški prenovi podeželja. Na področju sociale ste se zavezali boju proti revščini in socialni izključenosti. Izključenost naj bi premagovali s posebnimi programi, ki bi posameznikom omogočali izkoristiti svojo zakonsko pravico do izbire enakih možnosti dostopa do vseh storitev. Te programe naj bi sistemsko spodbujali in jih stabilno sofinancirali. V Sloveniji bi to pomenilo tudi tesnejše sodelovanje z nevladnimi organizacijami, ki ponujajo bolj kvalitetne storitve oziroma storitve, ki jih posamezniki želijo in potrebujejo. Glede na velike socialne stiske državljanov vam to ni uspelo. Ljudje so prepuščeni sami sebi in lahko le nemo spremljajo nepredstavljivo trošenje države za privilegije vladajočih. Zelo pomembno področje, ki mu je prejšnji mandatar kot koalicija v svoji pogodbi namenila kar nekaj prostora, je stanovanjska politika. Koalicija je zagotavljala pospešeno gradnjo stanovanj, ki bodo tako po ceni kot po kvaliteti dvignila kakovost življenja v državi. Kljub temu da se je ogromno državljanov odločilo varčevati v sklopu stanovanjske varčevalne sheme, je zaradi velikega pomanjkanja gradnje stanovanj pričakovati, da bodo cene stanovanj kvečjemu še višje in stanovanja še bolj nedostopna. Na prepotrebno gradnjo stanovanj ste preprosto pozabili in tako še podaljšali agonijo vseh, ki si že leta želijo urediti stanovanjski problem kot osnovni temelj dostojnega življenja. Izpostavili smo le nekaj osnovnih nerešenih področij, obstajajo pa tudi mednarodna področja, kot je meja s Hrvaško, ki jo vsako poletje rešujete z ad hoc dogovori, le-ti pa se iz leta v leto podirajo in ne kažejo realnih možnosti, da bo to pomembno področje urejeno v doglednem času. Kdaj bo Slovenija uredila mejo s Hrvaško? Ko bo južna meja tudi meja Evropske unije? Ali pa lahko to naredimo bilateralno že prej? Prav tako pomembno in dolgoročno vprašanje, ki je v času imenovanja novega mandatarja in sestave nove vlade skoraj povsem potihnilo, je vključevanje Slovenije v zvezo Nato. Predvsem to, ali in kdaj bodo državljani o tem odločali na referendumu. Ko smo v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije predlagali razpis predhodnega posvetovalnega referenduma o vključevanju Slovenije v zvezo Nato, ste nam večkrat očitali, da še nismo bili povabljeni na večerjo; sedaj, po povabilu na večerjo, pa se vse bolj zdi, da se izogibate razpisu referenduma, saj bi morali tako ljudem javno povedati, da bomo morali na večerjo sami prinesti tudi krožnik, pribor, hrano in nato še plačati postrežbo. To je ob visokih postavkah kot posledica vključevanja v Nato razvidno tudi v predlogu dopolnjenega predloga proračuna za leto 2004. Zato vas na tem mestu še enkrat pozivamo, da omogočite referendum še pred marcem 2003. Nekonsistentnost koalicije se kaže tudi v zagovarjanju, da je čas tranzicije za nami, in vendar v Stranki mladih Slovenije opozarjamo, da se bo po imenovanju novega mandatarja spremenilo le ime, koncentracija in večanje moči v enem centru pa ostaja. Ker v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije na podlagi spremljanja dela in prioritet vladajoče koalicije ne verjamemo, da boste način vladanja spremenili do te mere, da se bodo vaše prioritete in predvsem vladanje vsaj približno ujelo s programskimi cilji Stranke mladih Slovenije, kandidata za mandatarja mag. Antona Ropa ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa, kolega Štemberger. Zdaj vabim k mikrofonu kolega Janeza Podobnika, ki bo predstavil stališča poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kandidat za predsednika vlade mag. Anton Rop, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Statut Slovenske ljudske stranke določa, da kadar se stranka odloča o pomembnih političnih vprašanjih in še posebej o koalicijskih povezavah, se o takih vprašanjih odloča glavni odbor. Glavni odbor naše stranke je zelo širok organ, v njem imajo večino predsedniki oziroma predstavniki občinskih odborov. To je zelo demokratičen način odločanja - je naporen, je pa demokratičen. Sinoči se je glavni odbor sestal in na podlagi procedure z veliko večino članov podprl kandidaturo mag. Antona Ropa za predsednika vlade. Kasneje se bodo v razpravi oglasili tudi nekateri moji poslanski kolegi. Prepričan sem, da med nami ni nikogar, ki se ne bi zavedal prelomnosti časa, v katerem živimo in ki pred nas prinaša veliko mero izzivov. Slovenija bo dobila novega predsednika vlade v trenutku, ko se zaključuje pomembno obdobje evropske zgodovine in stopa v veljavo nov konsenz, ki ga prvič v zgodovini soustvarjamo tudi Slovenci in nismo zgolj nemi opazovalci odločitev velikih sil. Slovenija se je razvila v državo ključnega pomena v regiji. Slovenija potrebuje vlado, ki se bo te vloge zavedala in bo znala kapitalizirati naš geopolitičen položaj. Naš uspeh ne pomeni samo blagostanja za državljanke in državljane Slovenije, temveč tudi jasno sporočilo in upanje za druge narode v jugovzhodni in srednji Evropi. Če ne uspe Sloveniji, bodo imeli šibke možnosti tudi na Madžarskem, ali pa na Hrvaškem, ali pa na Poljskem, ali pa v Bosni, a Sloveniji bo uspelo. V zadnjem času se zdi, da se v Sloveniji ne zavedamo dovolj pomena integracijskih procesov, ki potekajo po koncu hladne vojne. Širitev Evropske unije in zveze Nato so del istega geopolitičnega procesa, ki ima tudi svojo duhovno plat. Ni naključje, da časovno sovpadata širitvi gospodarskega in obrambnega segmenta, čeprav temu dejstvu v Sloveniji ne posvečamo dovolj pomena. Evropska varnost in razvoj sta še vedno odvisna tudi od vojaške prisotnosti Združenih držav Amerike v Evropi. V 20. stoletju somorali ameriški vojaki kar trikrat posredovati v Evropi, da so zagotovili zadostno vojaško in politično ravnotežje med vojskujočimi se narodi. Na žalost je bilo njihovo zadnje posredovanje nujno ravno v naši nekdanji skupni državi. V Slovenski ljudski stranki pričakujemo, da bo nova vlada, na čelu s predsednikom mag. Antonom Ropom, znala pojasniti državljankam in državljanom pomembnost odločitve o vključitvi v zvezo Nato in da ne bo zgolj formalistično odgovarjala na najbolj pogosto postavljena vprašanjaz brošurami in internetnim dialogom. Pomembno je, da se tudi vlada zaveda, da je sedanja stabilnost Slovenije pogojena s pričakovanji sosednjih držav, da bomo že kmalu v novi skupnosti. Ali bo novi predsednik vlade kos tem nalogam? Izkušnje gospoda Ropa na področju procesov privatizacije, na področju socialnega varstva, na področju pokojninskih sistemov, na področju javnih financ so zagotovo mnogo močnejši argument za izvolitev za predsednika vlade, kot so njegove izkušnje na področju mednarodnih odnosov Gospoda Ropa smo do konca 90. let prepoznavali predvsem po nekaterih neoliberalnih projektih, ki jih v zadnjih letih nadomeščajo kenezijanski prijemi proračunske politike. To je bilo še posebej vidno v funkcijah, ki jih je opravljal kot minister, torej vtistih prijemih proračunske politike, ki v sklopu z ostalimi mehanizmi socialno-demografskega gospodarskega modela vedno bolj spominjajo na švedskega. Ali bo novi predsednik vlade kos takšnim obratom? Odločitev, da kandidira za predsednika vlade, je velik izziv za njega osebno, za stranko, ki ga je predlagala, in tudi za koalicijo, ki ga podpira. Nova funkcija na mestu predsednika vlade bo za njega tudi priložnost, da postori v maniri dobrega koordinatorja nekaj najnujnejših opravil, ki so še pred nami nedokončana. Pred vstopom v evropski tečajnih mehanizem ER M2 bo vlada morala poskrbeti za dolgoročno znižanje inflacije pod 5% raven. Znižanje inflacije v Sloveniji bi lahko dosegli s sistemskimi spremembami, prilagoditvijo ekonomskih politik in z usklajeno politiko nadzorovanih cen. Pri tem pa vlada ne bo smela pozabiti na ustrezno politiko plač in na preoblikovanje trga dela, ki ga bo to obdobje najbolj prizadelo s povečanjem brezposelnosti. V ta namen bo vlada morala dokončati, kar je še ostalo nedokončanega pri reformi pokojninske in tudi zdravstvene blagajne, da bo država dobila več manevrskega prostora, ko bo izpostavljena ekonomskim šokom ob vključevanju v Evropsko unijo. Pričakujemo, da bo vlada že kmalu sprejela ustrezen protiinflacijski program, ki bo napravil ta proces bolj transparenten in bo omogočil izvajanje vseh naštetih ciljev. Dosedanja prizadevanja vlade na tem področju na nekaterih segmentih niso bila prepričljiva. Kritiko o tem je zaslediti tudi v evropskih institucijah. Toda kolegice in kolegi, recimo bobu bob. Z odločitvijo za kandidaturo za mandatarja se je mag. Rop izkazal kot pogumen politik. S to svojo odločitvijo je sprejel nase breme vseh nekaterih ključnih spodrsljajev v vladah, v katerih je sodeloval kot minister. Vedel je, dase bo to zgodilo, hkrati pa predsednik teh istih vlad čist odhaja na novo mesto predsednika države. Na tem mestu predvsem priznanje za korajžo mag. Ropu. Kot rečeno, v Slovenski ljudski stranki podpiramo njegovo odločitev, da postane mandatar vlade, pričakujemo pa, da se bodo nekateri projekti, o katerih je bilo prej na kratko govora, pričeli nemudoma izvajati. Dovolite mi še nekaj misli o Sloveniji kot državi, v kateri bi vsi državljani in državljanke sodelovali pri njenem ekonomskem razvoju. Slovenija je lahko uspešna le, če bo njena ekonomija dinamična. Za učinkovito ekonomijo pa je potrebna vključitev celotne države, tako, da blaginja postane stvar skupnega pomena, cilja in narodovega ponosa. Pomembno je graditi na zaupanju ne samo znotraj podjetij,temveč znotraj celotne družbe. Z zaupanjem mislimo težnjo k skupnemu cilju, za katerega si vsi prizadevamo, ker iz njega tudi vsi pridobimo. V mislih imamo delniško ekonomijo. Ekonomijo, kjer naj dobi vsakdo priložnost, kjer zmožnost zaslužka in napredovanja ni le domena izbrancev. To je ekonomsko opravičilo za socialno kohezijo, za močno družbo z izrazito socialno zavestjo. Razlogi za ustvarjanje delniške ekonomije so globoki. Pomenijo tudi zavezanost vlade, da se korenito loti odprave brezposelnosti, saj le-ta prepogosto vodi v revščino, socialno izključenost, probleme znotraj družine, kriminal. Zaključujem z ugotovitvijo, da Slovenska ljudska stranka kot koalicijska stranka po našem mnenju v okviru resorjev, ki jih v vladi vodi, uspešno sodeluje v okviru vladne politike. Hkrati pa pripravljamo še nekaj drugih projektov, ki nastajajo v sodelovanju z zunanjimi strokovnjaki, in upamo, da jih bomo lahko v koalicijskih pogajanjih vgradili v dodatno koalicijsko pogodbo. O nekaterih drugih pomembnih segmentih delovanja države pa bodo spregovorili moji poslanski kolegi. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Podobnik. Zdaj bo stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije predstavil kolega Tone Anderlič. Prosim.
Spoštovani! Glede na odgovornost največje parlamentarne stranke Liberalne demokracije Slovenije, na izkazano zaupanje v letu 2000 na volitvah in na dosedanje odgovorno delo v vladi in na osnovi dogovora in predloga sveta Liberalne demokracije Slovenije zamandatarja nove vlade poslanski klub Liberalne demokracije, seveda, podpira predlog, ki je bil podan s strani predsednika države, za mandatarja gospoda Antona Ropa. Gre za polčas v mandatnem obdobju 2000/2004 in za dogovor koalicijskih strank, ki so sporazum o sodelovanju v vladi sprejeli že na začetku mandatnega obdobja in sedaj tudi podkrepile to svojo odločenost s podpisom dogovora o nadaljnjem sodelovanju do izpeljave programa do konca tega mandatnega obdobja. In zato je treba povedati, da s podporo kandidatu zagotavljamo realizacijo obljubljenega izpred volitev leta 2000 in seveda iz programa leta 2000, ki je bil predstavljen v parlamentu, ki so sprejeli na znanje tudi volivci, volivke in pričakujejo realizacijo le-tega. Jasno je, da je dveletno obdobje prineslo nekatere nujne spremembe, nekatere spremembe prioritet, nekatere nove poudarke, smo bliže nekaterim ciljem, ki smo si jih zadali že daleč pred letom 2000 in pred začetkom tega mandata, ampak seveda se v prihodnjih dveh letih končujejo ti procesi in vstopamo v novo obdobje, da je nekatere naloge še treba opraviti: pripraviti dva referenduma za vstop v Nato, za vstop v Evropsko unijo. To so odgovorne naloge, odgovorne naloge za vlado, odgovorne naloge za parlament in bilo bi narobe, če bi v tej luči ne gledali vseh aktivnosti, ki jih je treba opraviti skupaj, ki jih je treba opraviti z vlado, ki bo kompetentna in kateri bo predsedoval mandatar, ki bo, verjamem, danes izvoljen. Ker gre za to in ker sem prepričan, da je treba povedati tudi to, kar je eden od ključnih poudarkov v našem programu, in sicer govori ta poudarek o strpnosti, o uravnoteženosti politike, o sredinskosti politike Liberalne demokracije Slovenije, ki je sposobna povezati tako ene kot druge politične grupacije - torej levo in desno od sredine - in je zato sposobna zagotoviti skupaj s temi strankami Slovencem in Slovenkam predvsem življenje, v katerem se bodo lahko obrnili predvsem k svojim problemom, k realizacijam svojih projektov, ki so si jih zadali kot posamezniki, kot skupine Zato je v tem trenutku najbolj pomembno, da ne dopustimo, da bi kakorkoli državna oblast imela probleme sama s sabo in ne znala prisluhniti tem željam in potrebam državljanom in državljank. In zato sem prepričan, da je danes čas, da mandatarja podpremo vsi skupaj. Rekel sem pa zelo jasno, da v Liberalni demokraciji glede tega ni dilem. In prepričan sem, da še v tem mesecu tudi vlado, kar bo pomenilo nov zagon tudi za prihodnje leto, ki prihaja.
Hvala lepa, kolega Anderlič. Zdaj vabim, da predstavi stališča še kolegica Maria Pozsonec, stališča madžarske narodne skupnosti, potem pa bom začel razpravo poslank in poslancev. Imate besedo, kolegica Pozsonec.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni in spoštovani kandidat za predsednika vlade, gospod Rop! Dovolite mi, da kot predstavnica madžarske narodne skupnosti predstavim tudi svoje mnenje ob izvolitvi ministrskega predsednika. Gospoda kandidata poznam iz zgodnjih 90. let, ko je deloval na raznih mestih v vladi in na vsakem je pustil trajno in pozitivno sled. Z njegovim imenom so povezani certifikati ter razdelitev kupnine, ko je na ministrstvu za ekonomske odnose in razvoj opravljal funkcijo državnega sekretarja. Kot minister za delo, družino in socialne zadeve je izpeljal projekt novega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju ter reforme socialnega varstva. V tem času je vodil zelo težka pogajanja s sindikati; vedno je deloval strokovno, povezovalno ter je znal rešiti probleme na človeški način. Tudi kot finančni minister je deloval v korist države. Menim, da je upravljajoč razne funkcije strokovno in osebnostno dozorel za najzahtevnejšo nalogo v vladi, za ministrskega predsednika. Seveda pa imam do njega kot bodočega predsednika vlade tudi določena pričakovanja. Upam, da bo v njegovi vladi prevladalo mnenje, da je peti koridor življenjskega pomena za Slovenijo, in bodo tako kmalu zaživela gradbišča cest tudi v Prekmurju. Prav tako pričakujem, da bo našel mehanizme za zmanjšanje nezaposlenosti, za odpiranje novih delovnih mest, skratka, da regionalni razvoj vzame resno in na ta način prekine depresijo v življenju ogroženih krajev. Torej pričakujem, da bo moder, da bo razumevajoč, socialno občutljiv, dober predsednik vlade. Na koncu pa naj še povem, kako bom glasovala. Kandidata bom podprla kot osebo, podprla bi ga tudi, če bi prišel iz katerekoli stranke, saj menim, da ima primerne strokovne in človeške kvalitete, da vodi našo vlado. Hvala.
Hvala lepa, kolegica Pozsonec. S tem smo izčrpali tisti del razprave, v katerem svoja stališča predstavijo poslanske skupine. To so storile prav vse. Sedaj je pred mano 28 predlogov za razpravo, ki jo bomo po napovedi zaključili ob 15.00 uri. Naj opozorim, da sta razpravi o imenovanju oziroma izvolitvi predsednika vlade - in kasneje pričakujem, približno 20., o izvolitvi vlade specifični razpravi, kjer predsedujoči zelo težko posegamo v razpravo, meneč, da je kdo presegel okvir te razprave. V tem smislu se predsedujoči v razpravene bomo vmešali, prosim pa v imenu vseh, ki bomo vodili sejo, da se vzdržimo vsakih izjav, ki bi jih kdo lahko razumel kot žalitev. To je vsa omejitev, ki jo imamo na tej seji, poleg tiste, ki jo določa čas. Kolega Valentin Pohorec bo dobil prvi besedo, za njim kolega Brejc. Prosim.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani kandidat za predsednika vlade, gospod Tone Rop! Vaša uvodna predstavitev ciljev in nalog vlade, ki začenja svoj drugi polčas kot ste dejali, tokrat pod vašim vodstvom, da doseže cilje in naloge, zastavljene že pred dvema letoma, se mi zdi primerna, smela in odločna, da se tekma tudi dobi. V tem prvem polčasu ni šlo vse najboljše. Bili so doseženi uspehi, ki jih zaznavajo tudi izven naših meja, predvsem kar se tiče pridruževanja Evropski uniji in Natu, to so pa tudi naši uspehi. Bili so tudi drugi pozitivni rezultati, ki jih lahko štejemo tudi kot naše skupne rezultate znotraj države same. Vsega planiranega, kot ste tudi sami dejali, v tej prvi polovici tudi našega mandata pa se ni doseglo. To je pokazala tudi dosedanja razprava poslanskih skupin. Vsega naštetega nedoseženega seveda ni mogoče zanikati. Morda obstajajo res tudi objektivni, tehtni, opravičljivi razlogi, zakaj ne. Vsega tudi ni mogoče naložiti vam, kot odgovornost vas samih, saj ste bili le eden od članov dosedanje vlade. Pred vami so torej mnogi izzivi, tako tisti, ki si jih nalagate sami, ki jih bo potrebno popraviti, delno so nekateri že zamujeni ali zamujajo. Naloge, ki jih navajate v svojem programu, pa niso le vaše, temveč so in bodo naloge celotne ekipe-sedanje oziroma delno prenovljene vlade. Prepričan sem, da ste primerni kandidat po stroki, po dosedanjih izkušnjah, po svojih močeh, lastnostih, ki naj jih premier tudi ima. Prepričan sem, da boste vse kritike iz dosedanje razprave vzeli kot dobronamerne, kot nove izzive in eventualne dopolnitve tudi svojega programa in programa dela nove dopolnjene vlade. Da se sredi mandata delno zamenja vlada z novimi močmi, predvsem pri njenem vodenju, štejem kot priložnost, tudi za odgovor na vsa postavljena vprašanja in dileme z novimi rezultati in novimi dejanji. In če v tem drugem polčasu ne bo šlo vse po sreči, boste morali poseči tudi po zamenjavi še katerega izvajalca. Osebno vam pri tem zaupam in želim velikouspeha in sreče. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Pohorec. Zdaj ima besedo kolega dr. Brejc, za njim kolega Peterle.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani! Gospod Rop je ves čas del Drnovškove ekipe, večinoma tudi zelo izpostavljen del, ko je šlo za privatizacijo, pokojninsko reformo, zadolževanje, visoko inflacijo. Gospod Rop pooseblja vse tisto, kar sta liberalna demokracija in združena lista skupaj naredili v preteklem desetletju, pa je vseeno, če je bila ena od teh v vladi ali ne. Zato lahko pričakujemo, da se bo nadaljevala politika arogance oblasti do državljanov, da se bo nadaljeval klientalizem, korupcija, nadaljevala se bo politika iz rok v usta, nadaljevalo se bo zadolževanje, in to vse dotlej, dokler se bo le dalo, dokler ne bo prišlo do takšne situacije, kot smo jo doživeli v prejšnji Jugoslaviji, ko pač ni bilo več nikogar, ki bi nam kaj posodil. Nadaljevalo se bo sistematično poneumljanje množic in potrošništvo. Še naprej se bo zoževal prostor demokracije in nadaljevala se bo politika ideoloških in drugih delitev. Liberalna demokracija in Združena lista, oprostite mi, če ne vidim prav velike razlike, moj vtis, da gre pri Liberalni demokraciji, zato da je bila prej, če rečem zdaj, Združeni listi, vaš podmladek, vi ste pa zdaj njihov postarek ali kako naj rečem. Torej vse pomembne pozicije v politiki, gospodarstvu, športu, kulturi, skratka v javnem življenju in v gospodarstvu, ste v preteklem desetletju, prevzeli, zavzeli. Tako je recimo tudi z nadzornimi odbori v podjetjih v državni lasti. Nadzorni odbori imajo celo predsednike, ki so ministri. Generalni sekretar vlade je celo predsednik nadzornega odbora v takem podjetju. Zakaj je to sporno? Zakaj to vzbuja skrb? Zato, ker se preko nadzornih odborov, odvija pomemben vpliv na kadrovsko politiko v teh podjetjih. To se pravi, da se politika s svojo dolgo roko, steguje po vseh pozicijah v javnem sektorju in tudi v gospodarstvu. Pa še drugi vidik moramo videti. Prav ti politiki, ministri, generalni sekretar vlade, ki sedijo v teh nadzornih odborih, pa po drugi strani sedijo tudi kot najpomembnejši ljudje v ministrstvih, ko gre za javna naročila. In potem se ne čudimo, da eni in isti dobivajo denar od države, od davkoplačevalcev, drugi pa ostajajo praznih rok. Podobno je, kot sem že prej dejal, na področju športa, medijev. Slovenije je edina država, kjer ima bivši predsednik zveze komunistov pozicijo predsednika olimpijskega komiteja, pa hkrati predsednika sveta RTV in tako naprej. Če pogledamo na tole stran, jaz sem prepričan, da najdemo tri, štiri predsednike športnih organizacij. Zasebniki pravijo, da brez korupcije ne gre. Pravijo, če ne plačamo nekaj ali ne obljubimo drugih uslug, ne dobimo dela. Če nisem v pravi stranki, ne bo nič. Da ne govorim o monopolu v medijih in njihovi distribuciji. Jaz mislim, da se bo nadaljevala pogubna finančna politika. Šele čez nekaj let bomo videli, kakšni so ti učinki. Prišla bo streznitev ravno v času, ko bomo v Evropski zvezi. Ravno takrat, po tem, kar poslušam, bo prišlo v plačila cela vrsta obveznosti, ki so nastale v preteklem desetletju. Se pravi, tu nas ne čaka prav lepo obdobje. Poslušamo pa seveda vse kaj drugega kot to. Gospod Rop je v današnjem govoru omenil 10 odstotno znižanje javnih izdatkov. Zelo pohvalno. Zelo podpiram tako usmeritev, žal pa ji ne morem verjeti, kajti vlada istočasno kupuje drag avion, dvomim, da se bo odpovedala luksuznim avtomobilom in seveda nakupom vil, vzdrževanju teh vil za posameznike in tako naprej. Nadaljevala se bo kratkovidna gospodarska politika. Mimogrede, danes ste govorili o strategijah. Ampak v desetih letih niste bili sposobni oblikovati jasne strategije gospodarskega razvoja Slovenije. Katere so tiste naše ključne gospodarske panoge, ki jih bomo razvijali, ki bodo pomagale nam vsem skupaj, da bomo preživeli težke čase, ki nas čakajo? O tem govorite nič. O tem niste nikdar tudi govorili. V desetih letih torej niste bili sposobni oblikovati ene konsistentne gospodarske strategije, strategije gospodarskega razvoja Slovenije. Ne vemo, katere panoge so perspektivne, poslušamo pa kar naprej jamranje o tem, kako je težko v delovno intenzivnih panogah. Pa tudi danes navsezadnje ni bilo nič rečenega o tem, razen nekaj "floskul". Gospod Rop, danes ste omenjali demokratični deficit v Evropski zvezi. Zanimivo je, da ga pa doma ne vidite. Demokratični deficit je najhujši tu, v tej državi. Vladajoča struktura s poslušnimi mediji poskuša seveda prikazati neko drugo sliko, kakršna je v resnici. Ampak dejstvo je, da mediji prikazujejo predvsem eno stran zgodbe. Drugi strani namenjajo samo toliko, da bi se ustvaril vtis, da stvar obstaja. En dober primer je, recimo, ta vladni avion. Ko smo mi ob sprejemanju proračuna lansko leto opozorili, da bo vlada iz temeljnih razvojnih programov porabila precejšen del sredstev za nakup luksuznega vladnegaaviona, in smo priredili tiskovno konferenco, o tem ni bilo niti vrstice. Ne v časopisih, niti televizije tega niso objavile. Ko pa je potem določenim političnim silam ustrezalo, da napadejo predsednika vlade, se je v vseh medijih na isti dan to zgodilo. Vsi dnevni časopisi in obe televiziji naenkrat. In to je seveda demokratična slika Slovenije in tega demokratičnega deficita nihče ne vidi. Če ima ena politična grupacija monopol v politiki, kulturi, športu, medijih, gospodarstvu in tako naprej, to seveda ni znak razvite demokratične države, ampak so to značilnosti države, v kakršni smo mi že živeli. Imela je socialistično ureditev. Mislili smo, da se bomo s tem, ko bomo odšli iz te države, naučili nekaterih prijetnejših, za človeka ugodnejših pravil igre ampak žal se stari vzorci ponavljajo, kar tudi ni nič čudnega, saj po raziskavah ima kar 83% starih elit tudi danes ključni vpliv v tej državi. Se pravi, treba bo počakati, da se zadeve spremenijo same po sebi in da potem zastavimo lahko na novo. Prav perverzno je delovanje vlade na področju civilne družbe. Vlada ustanavlja oziroma financira, ne ustanavlja, financira prav določene skupine civilne družbe ki se seveda razglašajo za neodvisne, hkrati pa od te iste vlade dobivajo izdatno finančno pomoč in ravnajo tako, kot je željeno v senci tega, kar govorite v javnosti. Govorili ste o skladnem regionalnem razvoju. Deset let doživljamo rast Ljubljane. Rekli bi, za to desetletno obdobje, Ljubljani kapital, ostalim pa svetlo bodočnost. V Ljubljani se gradi, vLjubljani si izmišljujemo žičnico ali ne vem kaj že, vzpenjačo na grad. Pustimo, kakšna je Ljubljana danes, to je drugo vprašanje, bolj žalostna prestolnica je z mojega zornega kota, ampak to je, kot pravim, tema za drug prostor najbrž. Ampak, hočem reči,v Ljubljani je denar, drugod ga pa ni. Ampak očitno so volivci navdušeni nad tem, da se bo Ljubljana še naprej krepila in bogatila, provinca bo pa ostala provinca, nerazvita, uboga in še naprej bo volila LDS in Združeno listo. Kar naj. Prostorski razvoj. 45 let v prejšnjem sistemu oblast ni bila sposobna prostorsko urediti teh ubogih 20.000 kvadratnih km slovenskega ozemlja. Drnovškovim vladam v desetih letih tudi ni uspelo tega storiti. Danes pa slišimo "v dveh letih in pol se bo to zgodilo". Malokdo bi to verjel. Če sem narobe razumel gospoda Ropa in je mislil naslednjih deset let, potem seveda se opravičujem. Ampak ne dvomim, da bo vlada naslednjih deset let ob takem stanju duha, kot je v tej državi. Uveljavitev pokrajin. Jaz podpiram uveljavitev pokrajin, vendar takrat, ko bo to jasno, da gre za institucijo, ki nas ne bo več stala. Ker pa sam to področje zelo dobro poznam, tudi vem, da bo uveljavitev pokrajin stala neka sredstva. Koliko več, kot pričakujemo, je pa vprašanje. Ampak uveljavitev pokrajinsama po sebi ne bo prav nič pripomogla k bolj demokratičnemu ustroju slovenske države, ampak bo samo, pri sedanji strukturi oblasti, pomenila, da si boste razdelili nekatere regijske centre in jih oblikovali še naprej. Kontrola, nadzor nad državljani se bo povečal, demokracije pa ne bo več v tej državi zaradi tega. Zakaj ne? Zato, ker ustanovitev pokrajin bo politično dejanje z jasnim ciljem. Ne s tem, da se poveča demokracija, ampak zato, da se utrdi vaša moč. To je povsem jasno, ko vidimo neke predloge, ki jih dajete, ki jih sicer še niste dali v javnost, ampak o katerih pač se da kaj izvedeti. Pravite, gospod Rop "treba bo sprejeti nacionalni program kulture". Bajukova vlada je oblikovala takšen program v osnovi, to je bil predlog. Nosilec tega projekta je bil gospod Šeligo, ki je k sodelovanju povabil lepo število eminentnih kulturnih ustvarjalcev. Nacionalni program v obliki predloga torej obstaja. Vprašanje pa je, zakaj se tej vladi ni zdel primeren. Tu pridemo do tistega zelo enostavnega vprašanja izključevanja ekskluzivnosti, ki jo vi poosebljate, ne mislim vi osebno, ampak LDS in Združena lista. Če bi ga kdorkoli drug napisal, bi bil ta program že zdavnaj sprejet. Ker pa ga je napisal gospod Šeligo in njegovi sodelavci, so mnogo manj kvalificirani ljudje, od njega, manj ugledni ljudje od ustvarjalcev tega, ljudje ki nimajo nikakršne dimenzije, da bi lahko presojali, kakšen mora biti nacionalni kulturni program, ocenili, da je ta program pomanjkljiv in tako naprej. Dokler bodo mediokritete odločale o tem, kakšen naj bo slovenski kulturni program, se bo tudi nadaljevalo tisto, kar sem prej rekel, poneumljanje slovenskega prostora, množice. Značilnost Slovenije bodo bedaste televizijske nadaljevanje, vdanost televiziji in pa BTC. Elektronsko poslovanje je zagotovo zelo pomembno. O tem ni nobenega dvoma. Jaz podpiram vlado, ko gre za številne projekte e-uprave, kot se grdo reče, poslovanja z občani in tako naprej. Razen tiste neumnosti, ki se ji reče elektronska prijava dohodnine, to se mi zdi res projekt, ampak to je moje osebno mnenje in seveda ni nujno, da ima kje podporo. Ampak neko drugo vprašanje se mi postavlja. Ko na eni strani govorite o elektronskem poslovanju, o uporabi informacijsko-komunikacijskih sredstev, kar je gotovo dobro, pa na drugi strani pozabljate, da je še danes v Sloveniji cela vrsta naselij brez elektrike. Ja, kako bodo pa ti ljudje na nanoški planoti in še kje, celo v naseljih blizu Ljubljane, priklopili računalnik na elektriko, če je pa nimajo? To vas pa ne skrbi. Govorite o tem elektronskem poslovanju, ki je gotovo pomembno, pri tem pa pozabljate, da vsaj 14% državljanov Republike Slovenije ne more kupiti računalnika, ne more imeti niti dostopa do računalnika, da nima denarja, ne za nakup ne za šolanje. Sploh ne ve, kaj je to. Te obrobne kategorije vas ne zanimajo. O njih ni bilo kaj dosti besede v vašem govoru, pa tudi sicer v ravnanju Liberalne demokracije in Združene liste ne. Stotisočim brezposelnim obljubljate računalniške tečaje. Gospod Rop, ampak ta je pa res močna. Vi dobro veste kot nekdanji minister za delo, kakšna je struktura teh stotisočev. Večina njih je starih 45, morda celo več let, ki imajo osnovno šolo ali manj kot osnovno šolo ali so kakorkoli drugače v poziciji, da sodijo v kategorijo težko zaposlivih oseb. Vi njim ponujate zdaj računalniške tečaje, ki jih bo plačala država. Gospod Rop, oni potrebujejo delo. Če pa tega niste bili sposobni zagotoviti v desetih letih, potem jim je pa treba jasno povedati: tako pač je, tranzicija ima svojo ceno, vi boste dobili od države neko miloščino, toliko časa jo boste dobivali, da bo izpolnjen pogoj za pokojnino in s tem se vas bomo znebili iz tega sklopa brezposelnosti. Ampak tega poguma pa nimate. Obljubljate jim računalniške tečaje, ker so brezposelni, se bodo lahko še igrali in bo njihov čas malo hitreje potekal. In poglejte. Ob sto tisoč brezposelnih ugotavljamo, da pa vendarle niste spodbudili gospodarskega razvoja tako, kot bi se spodobilo. Obljubljate marsikaj, ampak tega ni. Govorite o učinkovitostih sodišč, kako boste zdaj denacionalizacijo hitro končali, pa kako bodo sodišča bolj učinkovita. Jaz se temu čudim! Morajo biti bolj učinkovita, o tem ni dvoma. Ampak jaz bi rad najprej doživel, da bi vlada spoštovala odločitve sodišč, na primer, da bi vlada spoštovala odločitve računskega sodišča, ki ugotavlja, da so ministrstva in škandalozno, celo vlada sama, zapravila desetine milijard brez pravne podlage. Temu bi se lahko reklo tudi poneverba, ampak mi uporabljamo bolj mehki izraz. In vi že zdaj govorite o učinkovitosti sodišč. Naj bo vlada učinkovita in naj končno izpolni ustavne odločbe iz leta 1997. Pet let so te stvari stare, vlada pa nič. Ves čas obljubljate sistemske rešitve, ki jih pa ni. Ljudje pa čakajo, kdaj bodo svojo pravico, ki so jo dobili na sodišču, lahko uveljavili. Govorite tudi o tem, kako je težka finančna situacija, hkrati se pa dobro zavedate, da bi učinkovitost sodišč pripeljalo do tega, da bi vlada morala plačati velike odškodnine državljanom, ki nastopajo pred sodišči s tožbenimi zahtevki proti državi. Te tožbe stojijo v predalih. Te tožbe čakajo na neke čase. Zato jaz ne verjamem v objektivnost sodišč Slovenije, na žalost. Še naprej se bo nadaljevalo socialno razslojevanje, še naprej se bodo večale razlike. Zagotovo bodo bogati še bogatejši, revežev bo pa tudi več. Tisto, kar me najbolj žalosti, tudi kot profesorja na univerzi, ne samo kot državljana te države, pa je, da nameravate zapreti mladim generacijam pot do izobraževanja. Šolnine, ki se že dolgo časa obetajo, čeprav jih danes niste napovedali izrecno, bodo prej ali slej postale stvarnost. Tisti, ki pač poznamo delovanje medijev in vaših vlad, dobro vemo, kako se množica na to pripravi. In vsi ti članki v medijih sedaj, čeprav govorijo rektorji in ne vem kdo še vse o tem, to je zgolj priprava množice na to, da se bo nekega dne tu znašel zakon, ki bo pač rekel "dajmo postaviti neko šolnino, da bo resnost študija večja". Saj jaz ne rečem, da je resnost študija danes na primerni ravni. Gotovo se da tu mnogo narediti, ampak treba je tudi upoštevati, v kako težkih pogojih naše študentke in študenti živijo, da nimajo bivališč, da nimajo denarja za prevoz, za prehrano in tako naprej. O tem bi jaz rad kaj slišal. O tem, kakšno priložnost ima mlada generacija. V javnomnenjskih raziskavah se pokaže, da mladi pravijo "dobro, da gremo v Evropo, bomo šli lahko vsaj ven iz tega blatnega dola, iz te doline Šentflorjanske, kjer ne moreš dobiti dela, če je tvoj oče tak ali pa tak, ali pa če nisi v pravi stranki". To so ključni problemi. Ampak o tem seveda niste govorili. V današnjem govoru ste veliko obljubljali. Tudi Drnovšek je veliko obljubljal. Zato ne verjamem, da se bodo vaše obljube uresničile v naslednjih dveh in pol letih. Človek se vpraša, ko imate tak ambiciozen program, zakaj pa vsega tega že do zdaj niste storili, ali pa vsaj en delček tega. Kako to, da ravno zdaj v teh dveh letih in pol se bo pa vse to storilo? Seveda se ne bo. Je pa vaš govor, gospod Rop, tudi svojevrstno priznanje in kritika Drnovškovega obdobja, v katerem ste tudi sami odigrali pomembno vlogo. Za volivce je pa tole eden od ritualov, tipičnih za nedemokratične družbe. Hvala.
Hvala lepa, kolega Brejc. Zdaj dajem besedo kolegu Lojzetu Peterletu, za njim kolega Battelli. Prosim kolega Peterle.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kandidat za predsednika slovenske vlade, spoštovane poslanke in poslanci, gospe in gospodje! Običajno vlada ob takih priložnostih v takih hišah, kot je ta, neka napetost, neko pričakovanje, tudi navdušenje, celo, bi rekel, kakšen prazničen občutek. Sam vsega tega danes ne čutim in imam vtis, da nisem edini. Ko je govoril kandidat za mandatarja, ni niti eden zaploskal, kar je malce nenavadno. In ne čudim se, da je to tako, kajti tu ne gre za običajno menjavo vlade. Kadar se menja vlado, se menja smer, diši po spremembah. V tej zgodbi seveda ne gre za spremembo. Ampak gre samo za utrjevanje LDS-a. Gre za rahlo prerazporeditev ptic na istem drevesu slovenske oblasti, s tem da bodo te spremembe relativno majhne, ampak ker je z izvolitvijo predsednika republike LDS dobila skorajda vse, kar se v tej državi politično dobiti da, je pač treba vsaj tehnično opraviti to spremembo, ker mesto predsednika vlade ne more biti prazno. In imamo sedaj dva predsednika države in skorajda dva predsednika vlade. Torej vprašanja, ki jih je izpostavil Tone Rop, in program, ki ga je predstavil, govorijo o človeku, ki ima nedvomno nekatere velike sposobnosti, pa tudi številne izkušnje, kot ste povedali že govorniki pred menoj. Vendar tu ne gre za Toneta Ropa, ne gre za Janeza Drnovška, gre za to, kako oziroma kdo določa linijo slovenske politike in slovenskih sprememb v zadnjih desetih letih, torej gre v osnovi za LDS. V zaključnih besedah bom to dejstvo skušal še dodatno komentirati. Kandidat je govoril jasno, gladko, tehnokratsko, kot običajno govorijo mandatarji. Večkrat se je izrekel za "več", za "bolj", za "več pravičnosti", za "manj centralizacije" oziroma za "več decentralizacije". Strinjam se s temi, ki so že dejali, da na ravni besed ni problema, te besede so programske besede, so tudi na nek način lepe besede, mandatar si drugačnih ne sme privoščiti. Sam ne bi imel s temi besedami nobenih problemov, če bi jih govoril nekdo drug, ki ne bi bil iz LDS-a. Ker pa jih govori človek iz LDS-a, imam probleme z njihovo verodostojnostjo. Namreč, vsak "bolj", ki ga je izrekel kandidat za mandatarja, ali vsak "več" pomeni, da je bilo doslej nekaj manj ali nekaj premalo, ali nekaj narobe ali nekaj slabo, skratka, v teh letih, desetih letih Drnovškove. LDS-ove vladavine, je bilo očitno nekaj narobe, da je treba govoriti, da potrebujemo več socialne pravičnosti, da potrebujemo pospešeno gradnjo cest in podobne zadeve. Če bi bilo z našo socialno politiko vse v redu, potem ne bi govorili o potrebi po več; če bi bilo z odnosom do državljanov vse v redu, ne bi govorili o potrebi po večjem posluhu za državljane. Očitno je bila dosedanja pozornost šibka. Poglejmo v tem duhu na vprašanje decentralizacije, ki sem jo razumel kot eno od ključnih programskih točk kandidata za mandatarja. Kandidat se je izrecno, eksplicitno izrekel za decentralizacijo. In v čem je moj problem verodostojnosti? Kdo je deset let centraliziral to državo? Kdo je ustavil projekt lokalne samouprave, ki je poživil razvoj Slovenije? Kdo je glasoval proti novim občinam, tudi proti tistim, ki so imele vse zakonske podlage, da postanejo nove občine? Kdo je centraliziral že sorazmerno decentralizirano davčno upravo, da sedaj ljudje potujejo na dolge razdalje in kljub vsej računalniški tehniki urejajo zadeve v velikih centrih, namesto da bo uredili v parih minutah v bližnjem občinskem centru oziroma kraju, kjer deluje izpostava davčne uprave. Kdo je kriv za leta naraščajočih razlik med Ljubljano in drugimi slovenskimi pokrajinami? Ne bo treba vprašati Jonasa, odgovor je na vsa vprašanja isti. LDS, gospe in gospodje. In ko sem zadnjič pobral nekega štoparja, ki je štopal iz Bele krajine proti Ljubljane, sem ga vprašal: "Kaj pa boš, mladi gospod, ko boš končal študij?" Rekel je: "Preselil se bom v Ljubljano, vključil se bom v LDS in potrudil se bom za državno službo." To je nasvet obrobnih pokrajin za ljudi, ki bi želeli v tej državi kaj konstruktivnega narediti. Gospe in gospodje! Jaz temu nasvetu seveda nasprotujem in če se bo to betoniranje nadaljevalo tako naprej, bomo plačali kmalu težko ceno. LDS je nevarno centralizirala to državo. In kdo bo verjel zdaj isti liniji, da bo od danes naprej začela decentralizirati? Če pa bomo temu verjeli, potem pa mislim, da smo zelo rumeni, ne zeleni vsi skupaj. Seveda, kot je bilo že rečeno, vidim v isti liniji še kar nekaj strank z Združeno listo na čelo. In v dveh letih se tega ne da narediti, pa naj se piše minister Rop ali kako drugače, ali ima še večje menedžerske sposobnosti, deset let napačnega razvoja v regionalni politiki se ne da rešiti niti z naslednjo vlado, kdorkoli jo bo vodil, najmanj pa z vlado LDS, ki je šla očitno, kljub vsem formalnim strategijam regionalnega razvoja v izrazito politiko jačanja nekaterih mest, izrazito centra Slovenije, ki mu seveda pripadajo določene posebnosti, ne pa privilegiji nasproti drugim. Ta razlika med Ljubljano in ostalo Slovenijo, je nedopustna, je nepravična, je nesprejemljiva in se je treba proti njej boriti. Poglejmo tudi gradnjo avtocest. Gospod kandidat Tone Rop je dal poudarek tudi v tej smeri. Če reče nekdo iz LDS-a, da je treba pospešiti, ali da stvar pravzaprav pospešeno in uspešno teče. Ja, kdo pa je kriv, da je šlo doslej drugače, da moramo sedaj pospeševati? Kdo je kriv, da ni dolenjske avtoceste, ene od ključnih strateških linij avtocestnega razvoja v Sloveniji. Kdo je kriv, da nimamo strateške avtoceste že zdavnaj do Kopra? Kdo je kriv, da je izginil bencinski tolar? Kar izginil je oziroma izpuhtel je, ni ga več, tako imenovani integralni proračun je že zdavnaj končal v poljubnosti, prerazporejanju sredstev, vzame se, kjer je, in pri bencinu še zmeraj nekaj je, in se da tja, kjer ni. In čedalje večjo imamo tisto postavko, ki omogoča vladi, da brez nadzora parlamenta, brez vpliva parlamenta seli milijarde s tega namena na drug namen. Kandidat je omenil tudi denacionalizacijo. Sam sem bil zelo pozoren na to posebej zato, ker nas na to temo sprašujejo ne samo doma, ampak tudi na tujem. Napovedal je nov načrt izvajanja. Po desetih letih, odkar imamo zakon, bodo zaposlili te, ki jim je revolucija pokradla že davno, da marsikdo od teh oškodovanih ne živi več, torej bo prišla vlada z novim načrtom. Ne prvim, se bojim, da tudi ne zadnjim. Ampak namesto da bi bil ta zakon že zdavnaj izveden, kljub vsemtežavam, ki so jih zavestno vključili v ta zakon, z nekaterimi spremembami bi bilo nedvomno mogoče narediti veliko več. Govoriti danes o načrtu za izvajanje zakona, namesto da bi ga zgolj dosledno izvajali, je po mojem pesek v oči tistim, ki jim je bilo na revolucionaren način imetje in še kaj drugega odvzeto. Torej, ti ljudje ne pričakujejo, in teh je kar nekaj tisoč, če se ne motim, ne računajo na načrte, na koordinacije, na selitve teh koordinacij z enega ministrstva na drugega, kar je bila neka igra pred Evropsko zvezo nekaj časa, ampak računajo na hitro izvedbo zakona. Naslednja stvar, inflacija. Tudi tu imam probleme z verodostojnostjo. Leta in leta ista politična linija ne želi, ne zna ali noče dovoliti inflaciji, da sestopi na evropsko raven. O tem govorijo tudi jasno poročila o napredku, vključno z zadnjim, petim, ki pravi, da je spremenjen mehanizem indeksacije plač in pokojnin ter deindeksacije kratkoročnih obrestnih mer sicer pomemben, vendar zakasnel korak protiinflacijske politike. Za to zakasnitev, gospe in gospodje, ni kriva opozicija. Torej, tu ni volje, da se inflacijo spravi navzdol. Če pa se jo da, kako bi rekel, v mesecu vstopa v Evropsko zvezo ali nekaj mesecev kasneje spraviti z 8 na 4, se bomo pa res vprašali, kako se inflacija v tejdržavi ugotavlja oziroma določa. Sam mislim, da je bilo vrsto let zamujenih in kar naprej je plavala ta inflacija tam okrog 8 in tudi letos ne kaže drugače. Pa še tu smo prejšnjega predsednika vlade slišali razlagati, da je za to kriva nafta oziroma gibanje cen naftnih derivatov, kot da bi se vozili z naftnimi derivati samo v Sloveniji, drugod pa bi se vozili na, ne vem, na premog ali kaj. Skratka, drugod takih razlag ni pri inflaciji. Ko se dvigne cena bencina, to ne pomeni nujno takih odstotkov višanja, kakor pri nas. Omenim seveda še zadolževanje. Naši vladni predstavniki radi rečejo, da je vse v okvirih, da stvar ni problematična, da so še bolj zadolženi od nas. Danes se celo daje za primer, kaj se dogaja z nekaterimi ključnimi državami Evropske zveze. Zame to ni primerna razlaga, zame to ni argument, je lahko dejstvo, ni pa argument. Mene skrbi, s kakšnim tempom gre naše zadolževanje naprej in kaj se dogaja po letu 1996 s primanjkljajem v državni blagajni. To so težke številke, to so obremenitve, kar se zadolževanjatiče, za naše zanamce. To pomeni, da je zelo šibka volja, da se kaj prihrani, ampak je še naprej širokogrudna politika, ki nas seveda vodi v javnofinančni primanjkljaj. Zadolžujemo pa se, kot je večkrat povedal specialist za te zadeve, gospod Andrej Bajuk predsednik Nove Slovenije, da se zadolžujemo za dnevne potrebe, ne za dolgoročne razvojne potrebe, tudi za te, ampak že tudi za dnevne potrebe, mislim, da je enkrat rekel, za vsakdanji krompir. Mene zanima, ali se da v Evropski zvezi preživeti z drugačnim pojmovanjem koledarja. Ali bomo imeli koledar za prihodke, enega za odhodke. Mi smo že imeli enkrat finančno leto oziroma proračunsko, ki je imelo 13 mesecev na prihodkovni strani, če se prav spomnim. Jaz mislim, da se ne da delati finančnega izkaza države tako, da spreminjaš koledar, ampak da tudi tukaj upoštevaš evropska pravila igre. Jaz si seveda želim in sem vesel poudarka, ki ga je dal gospod Tone Rop na situacijo, v kateri zdaj smo, in se strinjam z njim, ne samo z njim, da je za nas zelo zahtevna situacija, ko se bomo iz vloge čakajočih v neki čakalnici za vstop premaknili naenkrat v vlogo sooblikovalca skupne evropske politike. Naše vprašanje za to vlado in za parlament pa je, ali smo na to dobro pripravljeni. Jaz sem zelo vesel, da smo dosegli to politično zrelost, da smo projekt vstopanja v Evropsko zvezo delali pozicija in opozicija skupaj, enkrat eden v tej vlogi, enkrat drugi. To je bilo na ta način vzeto na znanje tudi s strani naših partnerjev. Jaz bi si želel, da bi tisto bistveno tudi naprej delali skupaj. Imamo pa seveda o marsičem različne poglede. Že gospod Brejc je opozoril na neke zadeve. Če gospod kandidat za mandatarja pravi, da želi, da Slovenija prevzame najvišje standarde razvitih evropskih držav, potem bi si jaz želel, da bi se tudi o teh standardih nekako zedinili. Tudi glede strpnosti. Razlike, ki jih imamo sedaj med regijami, med mestom in podeželjem, ne govorijo za visoke standarde, ampak za odstopanje od evropske linije. Visoka inflacija nedvomno ni v skladu s temi standardi. Dejstvo, da nimamo enega konzervativnega ali opozicijskega dnevnika, ne govori za razvite evropske standarde, da nimamo parlamentarnega tv kanala, kjer bi lahko izvoljene predstavnike ljudstvo videlo in slišalo, nimamo. In smo pač ujetniki neke medijskesituacije, ki včasih koga najde, včasih ga pa spregleda oziroma ga ne najde in ga ne pokaže. In to v desetih letih LDS-a si nismo uspeli izboriti enega parlamentarnega kanala, ki ga imajo vsi okrog nas. Francija ima celo senatni in parlamentarni kanal. Zaobe liniji je posebna televizija. Pri nas smo uspeli v desetih letih zmontirati štiri kamere. Mene to stanje zaskrbljuje. Če govorimo z visokimi besedami o evropskih standardih, potem bi bilo dobro, da jih tudi realiziramo, kdorkoli je pač nek čas na oblasti. Jaz bi rad gospoda kandidata Toneta Ropa vprašal še dve vprašanji. Zelo konkretni. Eno zadeva odnos s Hrvaško. Z velikim pričakovanjem, skorajda s pompom je bilo ob zadnjih volitvah napovedano, da bodo sedaj urejena vsa odprta vprašanja, ker so na oblasti na Hrvaškem in v Sloveniji sorodne politične sile, skratka naj bi prišla nova doba. V tem zaletu si je vzel veliko kompetenco predsednik vlade, obšel malo zunanjega ministra in rekel, da bo uredil tudi vprašanje meje. Zadeva se je končala z nesrečo in imamo najslabše odnose s svojo sosedo, s katero tako slabih odnosov nikoli nismo imeli. Zanima me, gospod, predvidoma bodoči predsednik vlade, ali boš tukaj spremenil politiko in dal ministru za zunanje zadeve, ki je prvi dolžan skrbeti za odnose z drugimi, polna pooblastila, da to lahko opravi, ali misliš nadaljevati s politiko predsednika dosedanje vlade. Vsekakor si želimo, da bi pri urejanju odnosov s Hrvaško čimprej in čimbolj uspel. Druga konkretna zadeva pa se dotika vprašanja Evropske zveze. Mi bomo verjetno zelo v kratkem opravili zadnje korake. Treba bo urediti odnos med vlado in parlamentom v skladu z novimi dejstvi. V tem smislu bi rad konkretno vprašal, kakšne poglede ima vlada oziroma kdaj bo parlamentu predstavila svoj pogled bodočega odnosa med vlado in parlamentom. V parlamentu velja prepričanje, da bi šli po skandinavskem modelu, kar pomeni močan angažma parlamenta, močno nadzorno vlogo in pravzaprav mandatiranje vlade, ko opravlja zakonodajno vlogo v Evropskem svetu s svojimi glasovi, ki so na razpolago. To posebej polagam na srce, ker mislim, da je za vse nas pomembno, s kakšno kvaliteto organizacije bomo skupaj urejali evropske zadeve. Jaz bi končal. Kot sem že rekel, ne gre za to, ali rešujemo tega ali onega kandidata ali tega ali onega bivšega predsednika vlade. Naloga te hiše in državnega zbora Slovenije je skrbeti za Slovenijo. In če kaj rešujemo, potem rešujemo Slovenijo. Zato ni ključno vprašanje, kdo iz LDS-a bo mandatar, ampak je naše ključno vprašanje, vprašanje vse Slovenije kdaj bomo zamenjali oblast LDS. Znotraj LDS-a ni možna sprememba, ki bi lahko peljala Slovenijo v uspehe, ki so nujni Sloveniji kot članici Evropske zveze. Hvala.
Hvala, kolega Peterle. Preden povabim k besedi kolega Battellija, sprašujem gospoda kandidata, mag. Ropa, glede na to, da mu je bilo zastavljenih nekaj vprašanj, če želi zdaj odgovoriti, ali na koncu. Na koncu. Imate 10 minut časa za odgovor oziroma za komentar nastopov naših kolegic in kolegov. Roberto Battelli ima zdaj besedo, za njim kolega Kangler. Prosim, kolega Battelli.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani kandidat za mandatarja! Jaz vas bom podprl v tej kandidaturi. Sam osebno in italijanska narodna skupnost delimo pogled na dokončno umestitev Slovenije v evropski prostor, ki ste ga predstavili v vašem uvodnem nastopu. Italijanska narodna skupnost je vseskozi sodelovala po svojih močeh v projektu, skupaj z vsemi ostalimi dejavniki, političnimi in drugimi, v tem projektu, velikem projektu emancipacije Slovenije, ki se dogaja v zadnjih, najmanj v zadnjih dvanajstih letih, in to na odgovoren in povsem lojalen način. Seveda pa je ta skupnost obenem ponosna na svoj jezik in na svojo kulturo. V tem smislu bo še naprej delovala, kljub pritiskom ali pa širjenju protiitalijanskih čustev, ki smo jim vseskozi priče. Nihče, posebej še ti, ki delujejo, ki so nosilci javnih funkcij in ki delujejo javno, nihče nima pravice pozabiti ali zaničevati preteklosti, ki je pravzaprav dosti globlja, širša in kompleksnejša, kot se lahko komu zdi. Vsakdo, ki je nosilec javne funkcije in ki nastopa javno, je seveda odgovoren predvsem za prihodnost in za izgradnjo take prihodnosti novih generacij, ki ne bo po možnosti vsebovala ničesar od travm, ki so pretresale svet v preteklosti. Spoštovani kandidat za mandatarja! V svojem nastopu ste omenili nujnost notranjega dialoga in sodelovanja pri odločanju in doseganju prednostnih ciljev naše družbe. Vendar moram reči, da tega dialoga praviloma ni med vlado in narodnimi skupnostmi, kljub in mimo ureditve, ki sicer velja v tej državi. Zadnje čase je tega dialoga absolutno premalo. Prepričan sem, da boste tudi sami prispevali k izboljšanju stanja na tem področju, saj vlada razpolaga z institucionalnimi sredstvi in službami, ki so za to pristojne. To bi seveda moralo veljati za vse predloge zakonov in drugih aktov, ki jih vlada sprejema in ki zadevajo narodne skupnosti, posebej še pa bi moralo veljati pri izdelavi proračuna, od katerega je skorajda izključno odvisno življenje in delovanje narodnih skupnosti. V prepričanju, da se bo stanje na tem področju izboljšalo in uskladilo z našo ureditvijo, vam želim vse najboljše pri vašem nadaljnjem delu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Kangler. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani kandidat za predsednika vlade, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! V skladu z ustavo, v skladu s poslovnikom državnega zbora bom tudi sam spregovoril, glede na to, da sem temeljito poslušal nastop kandidata za predsednika vlade, ker mi je v ušesih predvsem ostalo kar nekaj njegovih besed. Dejal je "koalicija strpnosti in spoštovanja" - koalicija strpnosti in spoštovanja. Prav v tem, in glede na to, da so tudi nekateri drugi sogovorniki pred mano veliko govorili o položaju znotraj koalicije, se tudi sam želim dotakniti tega vprašanja. Spoštovani predsedniški kandidat, tudi sam, preden se odločim, ali bo moj glas namenjen za ali proti, bi želel, da mi tudi odgovorite na nekatera vprašanja. Ob vstopu Slovenske ljudske stranke v koalicijo je bil moj glas na strani predsednika vlade. Ob vseh dogodkih, ki smo jih v teh dveh letih skupaj s svojimi poslanskimi kolegi doživljali, lahko trdim, da predsednik vlade ni imel pravega odnosa do poslancev. Zelo pomembno je, kakšen bo vaš odnos do zakonodajne veje oblasti. Če poslanec predsedniku vlade štirikrat piše pismo zaradi problemov v okolju, iz katerega prihaja v državni zbor, in mu predsednik vlade na ta vprašanja ne odgovori, sem zelo zaskrbljen, predvsem kadar gre za za vprašanja, ki bi kakorkoli lahko vplivala na tisto gospodarstvo, ki je največja rak rana v naši državi: mariborski bazen. Seveda tu nosi veliko odgovornost tudi generalni sekretar vlade. V tem dveletnem mandatu smo tudi poslanci po svoje si dvakrat organizirali in tudi dvakrat zbrali podpise. Ta vlada oziroma del vlade ni spoštoval, kaj šele rešpektiral vsaj mnenje tistih poslancev, ki so se odločili, da dajo podpis za tisto mnenje, ki so ga izrazili. Dati podpis, pomeni, da s svojim javnimpodpisom izražaš svoje mnenje. In če več kot 46 poslancev izraža svoje mnenje in predsednik vlade reagira drugače in žuga poslancem, mislim, da to ni lik pravega predsednika vlade. Seveda mislim tu predvsem na holding, v katerega so bile vključene dravske elektrarne, kjer je eden izmed ministrov LDS-a, gospod Kopač, javno govoril, da severovzhodna Slovenija, Maribor, nima kadrov, ki bi bili sposobni voditi ta holding. In da holding mora imeti sedež v Ljubljani, ker bo on kot minister tedensko dvakrat, trikrat prisoten na tem holdingu. Danes se lahko vprašamo, ali to drži ali je res, mesečno enkrat ali na dva meseca na tem holdingu ali ni. Ne želim teh problemov osredotočiti na regionalne probleme. Vendar vaš poudarek, spoštovani kolega Rop, je bil na decentralizaciji. Zato govorim, ker menim, da je treba tudi poslancem, ki prihajajo v ta državni zbor iz različnih koncev Slovenije, prisluhniti in k temu tudi pristopiti. Kar se tiče podpisov v zvezi z Interbrew in nekaterih drugih dogodkov, ki so se zgodili smo več ali manj v parlamentu tudi že spregovorili. In tudi tam, odkrito povem, sem na nek način po svoje zadovoljen, da sva lahko tudi s kandidatom za predsednika vlade na to temo se osebno pogovorila, si izmenjala mnenje in se na nek način kot politik v politiki primerno po vseh teh dogodkih tudi obnašala. In to stvar, ki se je zgodila, tudi vzela profesionalno, ne pa na nivoju osebne ravni. Odnos do nacionalnih interesov. Spoštovani kandidat, zanima me, glede na to, da je predsednik vlade prvi, ki mora krepiti slovensko domačo gospodarstvo. Mora krepiti slovensko gospodarstvo, domačo gospodarstvo, če želimo, da znižamo na eni strani odstotek inflacije, na drugi strani povečamo gospodarsko rast. Na nek način je bilo soglasje, sprejeto, da se prvi finančni steber te države, Ljubljanska banka, proda. Danes me javno zanima, ali osebno podpirate združitev dveh bank, Nove kreditne banke in Poštne banke. In na ta način zagotovimo, ker vsaka država v Evropi in v svetu ima eno banko, ki ima vpliv na to bankoali solastniški delež tako močan in tako velik, da lahko odloča, vsaj posredno prek nadzornih svetov, o politiki delovanja te banke. Ali podpirate ali ne podpirate združevanje teh bank? Naslednje vprašanje se mi postavlja predvsem pri vašem mnenju o decentralizaciji. Dejstvo je, da se je v zadnjih letih centralizacija tako zgostila, da se je preveč ekonomskega, gospodarskega, finančnega in političnega kapitala skoncentriralo na samem enem mestu. Statistični podatki kažejo na to, da prihaja do preveč prevelikih razlik med enimi in drugimi regijami. Glede na to, da prihajam iz mariborske regije, so statistični podatki tako presenetljivi, vznemirljivi, da je brezposelnost na istem nivoju, kot je bila. Na prvem mestu občina Ruše, drugem Pesnica, na tretjem mestu občina Maribor. Da je naravno gibanje prebivalstva po občinah z Mariborom in okolici v negativnem stanju. Za leto 2000 je v Mariboru umrlo letno 381 ljudi več, kot pa se jih je v istem letu rodilo. V vseh teh občinah, ki obdajajo Maribor, je ta številka negativna. Tudi študentska populacija ne narašča po stalnem bivališču. Neto osebni dohodki za obdobje 2000/2001 so takšni, da prihaja do razlik med enimi in drugimi centri do 30 ali 40.000 neto tolarjev na družinskega člana oziroma na osebo zaposleno. Mogoče se komu ne zdi veliko, če pa pogledamo, koliko je to letno na zaposlenega, je to 400.000, na drugega družinskega člana je to 800.000 na družino in če nekdo dela in živi v enem centru ali na drugem koncu Slovenije, zasluži 800.000 tolarjev letno manj, kot pa bi deloval v drugem centru. Zato je moje vprašanje naslednje: na kakšen način boste speljali ta vaš program decentralizacije? Na kakšen način? Danes imamo sredi Ljubljane osemnajst agencij, ki so bile ustanovljene v skladu z navodili in smernicami Evropske unije. Vseh osemnajst agencij ima sedež v Ljubljani. Nihče me ne bo prepričal, da niti ena izmed teh agencij ne bi našla svojega sedeža v Mariboru, Murski soboti, na Ptuju, Slovenj Gradcu, Kopru, Novem mestu ali v Novi Gorici. Zelo pomembno je, kakšne imate vi osebno kot predsednik vlade stališče do tega pojava, ki se v zadnjih treh, štirih ali petih letih pojavlja in je zelo pereč. Ta pojav, centralizacija, ki se dogaja v tej naši državi, zelo vpliva na nekatere statistične podatke, ki predvsem govorijo o demografiji. Velikokrat sem se v tem državnem zboru oglasil v zvezi s kadri. Jaz mislim, da tudi tisti, ki prihajamo iz severovzhodne Štajerske, Prekmurja ali Koroške si moramo in smo tudi upravičeni do nekaterih funkcij, ki se delijo politično v Ljubljani. Nihče me ne bo prepričal, da niti ena vladna stranka nima svojih kadrov tudi drugod toliko sposobnih, da bi bili sposobni voditi kakšno funkcijo, ki je postavljena po hierarhiji vlade. Če vlada do leta 2002 januarja imenuje na različne funkcije 1100 ljudi in če primerjamo statistično in analitično te podatke po stalnem bivališču, lahko ugotovimo, da je zanemarljiv odstotek ljudi bil kadrovan iz okolice prvega centra. Pa ne želim več o tem govoriti. Upam, da mi boste na to vprašanje tudi odgovorili. Prihajam iz mesta, kjer je svoj čas mesto Maribor bilo cvet gospodarstva celotne Jugoslavije. Velikokrat sem presenečen nad nekaterimi poslanci, ki se posmehujejo, ko prihajajo iz drugih koncev Slovenije, ko spregovorim o mestu Mariboru in ko spregovorimo o gospodarski krizi, ki nas je doletela. Vendar vsi pozabljate, in tudi vlada in nekateri posamezniki v vladi, da je Maribor in gospodarstvo v mestu Maribor z največjimi giganti: Metalna, Livarna, Tam, tekstilna industrija bil cvet jugoslovanskega gospodarstva. Maribor je gradil Beograd, Maribor je gradil Ljubljano in še bi lahko našteval. Iz tega industrijskega bazena se je napajala vsa industrija v celotni Jugoslaviji in tudi kasneje ali vmes Sloveniji. Mislim, da Maribor mora najti svojo priložnost in svoje mesto pri tem pojavu. Maribor je univerzitetno mesto. Brezposelnost je na najvišjem nivoju. Skozi skladnejši regionalni razvoj, ki ga vlada pripravlja, mora vlada najti primerne institucije, primerne programe, da bo te razlike zmanjšala med enimi in drugimi regijami. Predvsem želim slišati, spoštovani kandidat iz vaših ust. Naslednje vprašanje, ki se mi postavlja in ga tudi osebno želim postaviti je, ali vi osebno kot kandidat podpirate ustanovitev medicinske fakultete v Mariboru pod okriljem univerze v Mariboru ali ne? Velikokrat smo o tem govorili. Vendar tisti, ki se kakorkoli vključujemo v ta proces ustanavljanja, ugotavljamo, da je samo ena prepreka, da se te univerze ne ustanovi - pri samem vrhu vlade Republike Slovenije. Tudi tisti člani iz Liberalne demokracije, ki prihajajo iz Maribora ali okolice, vedo povedati, da je mariborska univerza pripravila program na takšnem nivoju, da ima vse pogoje, da se medicinska fakulteta ustanovi. Zelo pomembno vprašanje, ki se mi postavlja, spoštovani kandidat, je tudi vprašanje generalnega sekretarja vlade. Glede na to, da ste v svojem nastopu govorili, da bo morala biti koalicija glede na podpisano koalicijsko pogodbo koalicija strpnosti in spoštovanja, je moje mnenje, da do sedaj nismo bili partnerji znotraj koalicije enako spoštovani. Čeprav bo komu smešno, vendar pri kadrovskih in drugih zadevah bi morali biti enakovredni partnerji. Ko se je Slovenska ljudska stranka odločila, da bo vstopila v vlado, leta 2000, je bilo zagotovilo dotedanjega predsednikavlade, da bo generalni sekretar vlade nekdo drug, kot pa spoštovani Mirko Bandelj, glede na to, da je bil v prejšnjem mandatu s politično interpelacijo odstavljen. Tega dogovora, ki je bil dan našemu takratnemu predsedniku stranke, spoštovanemu Francu Zagožnu, se nekdo znotraj Liberalne demokracije ni držal. Glede na to, da bom počasi, spoštovani kandidat za predsednika vlade, svoj nastop zaključil - pred dnevi ste tudi obiskali zelo močan steber, ustanovo vlade Republike Slovenije, Pošto Republike Slovenije, ki ima sedež v Mariboru. Sprašujem vas, kako boste reagirali, glede na to, da sem dobil informacijo, da je bilo s strani računskega sodišča izdano negativno mnenje. Kako boste reagirali, ali boste sploh kaj storili, da se v vrhu Pošte Slovenije nekatere stvari spremenijo, predvsem v vodenju Pošte, glede na to, da ste na izrecno zahtevo Liberalne demokracije postavili nazaj upokojenega direktorja Pošte, ki pa je sedaj od računskega sodišča zaslužil negativno mnenje. V zadnjem času se na Pošti dogajajo zelo čudne stvari. Odnos znotraj vodstva Pošte in nekaterih drugih kadrov, ki delujejo, ki imajo močan vpliv na to javno ustanovo, ki zaenkrat ima ugled med državljani Republike Slovenije, kaže na to, da je obstoječi direktor zamenjal skoraj vse direktorjeposlovnih enot - direktorja v Mariboru, gospoda Pernaka [[izgubil tožbo z njim]] , direktorja poslovne enote v Novem mestu, gospoda Kapša, v Ljubljani gospoda Beca, spet v Ljubljani gospoda Renka, gospo Kolmanič Jelko v Mariboru, ki je bila direktorica poslovne enote. Upam, da se ne bo zgodilo to, da bo njena hčerka, ki ima visoko izobrazbo, prišla zaradi takšnih in drugačnih dogodkov delati na "šalter", da je zamenjal kar nekaj poslovnih sekretarjev, od Rosande Štamberger, do Bojane Razdevšek, kar so znana mariborska imena, tudi politična, da želi zamenjati s 1.1.2003 pred upokojitvijo direktorja poslovne enote Nova Gorica, da je zamenjal direktorja poslovne enote v Murski Soboti, da je zamenjal pred kratkim direktorja sektorja za finance gospoda Strelca, ki jima je vedno zvesto stal ob strani. Spoštovani predsednik vlade, resorni minister, ki pokriva Pošto Slovenije, bo moral na podlagi teh navedb, ki sem jih sedaj podal, tudi nekaj storiti in te dogodke in to rivalstvo znotraj pošte tudi spremeniti. Mislim pa, da je problem v vodenju pošte. Da zaključim svoje misli. Če boste izvoljeni za predsednika vlade, vam želim, da krepite slovensko gospodarstvo, da sprejemate takšne odločitve, ki bodo v dobrobit vseh nas, ki živimo v Republiki Sloveniji [[...]]In na koncu, kakor vladna koalicija nosi odgovornost za delovanje državnih organov. Slovenija potrebuje konstruktivno vlado, ob konstruktivni opoziciji, ki pa žal, lahko trdim, da je ni. Če bi imeli konstruktivno opozicijo, bi tudi vlada nekoliko drugače delovala in bi tudi bila bolj konstruktivna. Zelo bom vesel vašega odgovora. Na podlagi vašega odgovora bo tudi moja odločitev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Čebulj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kandidat za predsednika vlade, spoštovane kolegice poslanke in spoštovani kolegi poslanci! Naj povem, da osebno sam nimam teh vprašanj oziroma težav, ki jih ima gospod Kangler, kot koalicijski partner, in seveda tudi nimam takih težav in vprašanj, kot jih imajo moji opozicijski kolegi poslanci in kolegice poslanke, glede na to, da nastopam kot samostojni poslanec. Glede na to, da se je v zadnjem času večkrat tudi izrabilo moje ime, ki so ga uporabljale nekatere poslanske skupine ali posamezni poslanci, ali tudi politika na terenu, naj povem, da odločam o današnjem kandidatu in se bom odločil sam, seveda tudi na osnovi odgovorov. Gre za to, da mi ni težka naloga. Osebno sam kot poslanec cenim delo gospoda Ropa kot ministra za finance, predvsem sem ga pa spoznal pri delu v prejšnjem mandatu kot ministru za delo in socialo. Naj povem, seveda pred vso slovensko javnostjo in tudi vam kolegi poslanci ter tukaj zbrani v naši parlamentarni dvorani, da mi je na nek način moralna dolžnost, ocena mene osebno do gospoda Ropa, lahko rečem, da je človek, ki je znal prisluhniti, tako posameznim občinam, posameznim poslancem, ki ima jasno besedo odgovora in tudi jasen odgovor na razreševanje določenih problemov. To bo tudi eden od mojih razlogov, zakaj bom podprl gospoda Ropa. Njega podpiram kot Toneta Ropa, ne podpiram pa predlagateljev njegove kandidature. Prepričan sem, da bo novi predsednik vlade s svojo vedrino, ki jo je tudi vnesel v delo ministra za finance, ki pa osebno ocenjujem, da nekonstruktivne kritike, ki vseskozi padajo, lahko osebno sam ocenim, da so se določene transparentne preglednosti porabe finančnih sredstev izboljšale, predvsem pa to občutimo občine, ker je kot minister resornega ministrstva zahteval bolj obsežne zahteve, ki jih morajo predložiti občine, da lahko določena sredstva seveda tudi črpajo. Vsekakor pa kot poslanec ocenjujem, da določena ministrstva, katerega bo seveda deležen gospod, novi predsednik vlade, za uspeh, potrebno zamenjati tudi določene resorje, predvsem ministre, ker gre za določena ministrstva, pa še vseeno, da ni jasnega, transparentnega pregleda, pri odtoku določenih sredstev, predvsem pri regionalnem razvoju naše države. In tukaj gre že za eno od teh vprašanj. Gospod kandidat, gospod mag. Rop, ali boste izboljšali oziroma kakšni ukrepi naj bi prišli zaradi izboljšave regionalnega razvoja, predvsem pa tistih področij, regij, ki so tako rekoč po vaših ocenah, predvsem pa ministrstva za gospodarstvo, ocenjene, da s svojo gospodarsko rastjo jim ne pripadajo tista sredstva, ki jih dobivajo tiste regije, ki so jih po oceni vas, predvsem pa vlade in ministrstev, potrebne. Gre za regijo, ki jo je potrebno pri manjših pomočeh, predvsem gospodarstva, kmetijstva, kar bi pomenilo, da bi te regije, se zelo hitro približale tudi regijam evropskih naprednih držav, kar bi pomenilo tudi za samo državo rast prihodka, samega bruto dohodka v gospodarstvu. Naslednje vprašanje. Rast in razcvet razvoja občin je jasen zadnji pokazatelj v teh sedmih letih, ki je tudi pospešil določen razvoj. Ali boste stali za tem, da se sredstva zvišajo ali se znižajo? Gre za to, da [[...]]
Hvala lepa, gospod Čebulj, mislim, da vprašanje
Samo še ta dodatek. Gre za to, da se občinam z določenimi zakoni, ki smo jih sprejeli v državnem zboru, nalagajo samo še dodatne finančne obremenitve. Tukaj bo potrebno, če želimo, da občine napredujejo v tem razvoju, da se tudi določijo določena sredstva. Še zaključim.
Gospod Čebulj, se opravičujem. Mislim, da [[...]]
Uspeh predsednika vlade bo, ne samo na koaliciji spoštovanja in strpnosti, ampak tudi poštenega dela. Naj pa še toliko dodam [[...]]
Gospod Čebulj, se opravičujem, moram, že čez minuto ste čez.
Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jožef Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Lep pozdrav kandidatu za mandatarja, gospodu mag. Tonetu Ropu. Spoštovane poslanke in poslanci Pričakoval bi, da bo potem, ko je bil državnemu zboru vsiljen oktroiran poslovnik, ki je predvidel tudi omejitev nadzora opozicije nad delom oblasti in je recimo predvidel tudi napovedovanje poslanskih vprašanj, bi pričakoval recipročnost s strani kandidata za predsednika vlade, ki je med drugim tudi podpredsednik Liberalne demokracije, ki je ta poslovnik vsilila, namreč da bi programske smernice kandidat za predsednika vlade predložil vsaj dve uri pred pričetkom zasedanja ustoličevanja mandatarja. Sedaj po tem, kar sem slišal, vem za razloge, zakaj to ni bilo dano na mize. Namreč, ni bil predložen program. Program, ki smo ga poslanci pričakovali, ki bi pomenil bistveno diskontinuiteto s tem, kar se je zadnja leta z državo, z javnimi financami, pomembnimi gospodarskimi področji dogajalo. Pa vendar menim, da bi kandidat za mandatarja takšen program, programske smernice tukaj poslanski zbornici moral predložiti. Namreč, v petek je izšel uvodnik v Delu, z naslovom Kronski princ. Dejansko smo se vsi zavedali, da je gospod kandidat že nekaj časa kotiral kot dejansko kronski princ. Jaz sem gospoda Ropa že dve leti od bolezni gospoda Drnovška v prijateljskem pogovoru malo za hec imenoval prestolonaslednik. Prijateljsko sva se vedno pogovarjala. Upam, da se bova tako tudi naprej, na ti. Zdaj pa ga ogovarjam kot gospoda kandidata in ga bom seveda dosledno vikal. Vendar v tem, da so tudi novinarji začutili preko izraza kronski princ nekaj dinastičnosti, nekaj monarhizma, da je bil kandidat za naslednika določen po ne povsem običajnih principih, kaže na to, da se je tu v ozadju marsikaj dogajalo. Če govorimo o kronskem princu, ki se je tega zavedal, bi pričakovali, da bodo nekateri mladi vladarji, ko prevzamejo oblast za svojimi predhodniki, nastopili z dimenzijo in vizijo prosvetljenega vladarja. To se danes ni zgodilo. Dobili smo v teh smernicah neko zadevo, ki je zavita v več celofana, okrašena z bolj barvito pentljo, vendar je znotraj, ko odvijemo to, manj vsebine. Gre le za konzerviranje monopola oblasti in vseh pozicij v rokah zgolj ene opcije, ene stranke, kar je pripeljalo v zadnjem času do absurda pri kadrovanju. Pričakoval bi, da bodo v teh smernicah zajeti odgovori na prihodnost, kar je njegova stranka tudi skupaj s kandidatom obljubljala s plakatov za volitve. Tu je pravo mesto za odgovore na prihodnost. Soočeni smo z drugačno prakso. Celo retrogradnost, da predvidevajo, da naj bi proračun sprejemali za vlado v odstopu, kar se v Evropi še ni zgodilo. Ko zremo v prihodnost, se skušamo spomniti, kako se je kandidat, predvsem pa monopolni gospodar v tej državi, LDS, odzival na sedanjost, kaj je kandidat počel v preteklosti. Nedvomno gre za visoko usposobljenega kandidata, ki je v vseh desetih letih zasedal najbolj odločilne pozicije. Bil je državni sekretar za privatizacijo, bil je minister za socialo in delo, ki je vodil pokojninsko reformo, bil je finančni minister v zadnji vladi gospoda Drnovška. Gospoda kandidata bi rad vprašal, ali je to, da se je na vsakem resorju, kjer je bil, pojavila tako imenovana luknja, na področju privatizacije certifikatska luknja, na področju pokojninske reforme pokojninska luknja in na finančnem ministrstvu proračunska luknja, proračunski primanjkljaj. Soočeni smo s tremi primanjkljaji, tremi luknjami. Ali je tu bil oviran s strani svoje okolice, te stranke? Sam domnevam, da je bil, ker so njegove sposobnosti takšne, po mojem, da bi "lahko zvozil" brez tega, če se ne bi planiralo na točno določene interese. Naj nam to jasno pove; namreč, od tega je odvisno, ali se lahko dogodi, alije upravičen celo strah, da bi po inerciji šlo tako sedaj, ko bo odgovarjal za resor celotne Slovenije, za celotno Slovenijo, da bi se zgodilo, da bi Slovenija postala luknja v evropskem prostoru - prostor vsesplošnih primanjkljajev. Kako zagotoviti, da se to ne bo zgodilo? In sedaj, ko se odzivamo tudi na to zadnje ravnanje, bi radi vedeli več o vlogi kandidata pri razprodaji družinskega porcelana, bank. Vemo, da je vlada dokaj nekritično hotela v trenutku prodati najpomembnejše banke. Danes je gospod Rop ponudil malo drugačen, nov steber - kreditna banka, poštna hranilnica. Vendar je bil predlog ponujen v času volilne kampanje v Mariboru in je imel politične dimenzije. In zaenkrat ne verjamemo v ta predlog; morajo biti trdne garancije, da se na tem dela, da se ne dela zakulisno nekaj drugega. Nadalje, ni bila pojasnjena vloga kandidata pri debatah o tako imenovanem nacionalnem interesu in dejanskem nacionalnem interesu. Gospod kandidat ga je danes omenil v drugem kontekstu, v kontekstu evropske politike. In simptomatično je, da se je v svojem nastopu, v svojih smernicah bistveno več zadržal pri zunanji politiki, ki je veljala za tako imenovano Ahilovo peto kandidata, kot pa pri tistem, kjer je sodeloval aktivno v zadnjem obdobju, kjer so rešitve pa sedanja praksa direktna posledica delovanja kandidata. Pri tem nacionalnem interesu je celo prišlo do prepirov znotraj koalicije med poslanci, vemo, da smo preko računalnikov poslušali medsebojne grožnje, kako se bo tožil, s poslancem Kanglerjem. Ne vem, če je tu bila držana beseda. Tega ne vemo. To so vprašanja, ki bi se jih kandidat vsekakor moral zavedati. Zavedati bi se moral, da je predlagan s strani svoje stranke za kapetana nacionalnega moštva. Vendar današnje obnašanje pomeni bolj, kot da je predlaganza kapetana oziroma srednjega napadalca klubskega moštva, ki bo ščitilo klubske interese, interese stranke in koalicije, ne pa predvsem državne interese. Nič ni bilo rečeno, kako se bo v tej državi borilo proti klientelizmu, ki ga je omenjal v svojih vrstah, v svoji stranki še celo prejšnji predsednik vlade gospod Drnovšek. Vendar danes smo slišali in prebrali nekaj, da so pri kadrovanju za ministra prevladala politična merila. Gospa Čokova, sedanja ministrica za šolstvo, je v izjavi za Delo tukaj izjavila, da je ministre mogoče presojati po strokovnih in političnih kriterijih in da je sedaj prevladala politična odločitev, politična merila. To je zelo resna zadeva. Namreč znotraj same stranke, lastne stranke, diferencirati ljudi, ne po sposobnostih, ampak po političnih in ideoloških kriterijih. Kam nas to pelje? Iz prakse bi lahko omenil dve pozitivni stvari. Dober začetek gospoda kandidata pri privatizaciji oziroma pri teh bojih v zvezi z Zavarovalnico Triglav in pa tudi, ko je postal finančni minister, da je tistega mrtveca iz omare, tisto trinajstmesečno zbiranje prihodkov, odprl. Priznal primanjkljaj, priznal. Vendar se je ustavilo na sredi poti. Zavarovalnica Triglav očitno kaže, da ne bo rešena v prid države, da bodo tam številni falconi, vrednost v falconih, ki so jih skušali privesti na neke zasebne račune, ostali v tisti vlogi in da država ne bo imela te možnosti in da ne bo delila tega premoženja, tega denarja. Jaz se zavedam, da je gospod minister takrat, sedanji kandidat, bil prisiljen ostro ukrepati. Brez tega premoženja bi bil politično mrtev. To bi kazalo na katastrofalne posledice v državni blagajni. Vendar sedaj pa ne vidim več prizadevanja. Sedaj se zdi, da je dovolj, da se je takratna direktorica samo presedla na drug stol in s tistega stola dirigira in komandira. Pričakoval bi v današnjem nastopu jasne opredelitve. Glejte, zastalo je. Pri tej zavarovalnici Triglav smo mi reševali ministra Ropa na pododboru za lastninjenje, na finančnem odboru. Bil sem priča škripanju z zobmi vladnih poslancev, ko jih je na koncu opozicija prisilila, da so se opredelili v prid nacionalnega državnega interesa. Gospod kandidat, ali nam lahko daste garancije, da ste prisilili svojo poslansko skupino, da se bo odpovedala pritiskom na ustavno sodišče, kar se dogaja. To bi bilo pametno in koristno, da bi slišali. Ker ni bilo tako jasnih odgovorov, ne čudi, da se je celotna opozicija poenotila, da takšnega programa ne more podpreti. To ne pomeni, da nima pozitivnega mnenja o kandidatu, vendar to, kar je danes predstavil, ni to. Jaz čestitam tudi gospodu Pečetu, da je v stranki postal najmočnejši, da je prevladalo njegovo stališče, da kandidata in takega programa ne moremo podpreti. To je pozitivni premik na politični sceni. In da je ovrgel igrice Jelinčič - Rop. Dejansko danes se pričakujejo odgovori. Odgovori v zvezi z regionalnim razvojem. Zakaj ta zakon ni deloval? Zakaj smo soočeni s tako katastrofalnimi razmerami na obrobju Slovenije, Prekmurju, Štajerski, Soški dolini, Brkinih? Ali imajo ti ljudje v teh regijah sploh kakšno prihodnost? Nič se niste, gospod kandidat, opredelili glede zakona oziroma referenduma o vračanju vložkov v telekomunikacije, kljub temu da so ljudje plebiscitarno podpisali in da se zavedajo, da se na vseh drugih področjih ropa državno premoženje in da imajo pravico, da jim je vrnjeno tisto, kar so vložili. Niste se opredelili, kakšen bo položaj sedanjega ministra Gantarja, ki je nasprotoval temu pravičnemu vračanju. Omenili ste sicer skrb za slovensko manjšino, vendar neeksplicitno. Jasno pa je, da vlada in tudi finančno ministrstvo ni izvrševalo zakona o slišnosti slovenskih programov v zamejstvu. Naši zamejci še vedno ne slišijo in nimajo signala slovenske televizije in ne slišijo slovenskega radia. To je nezaslišano. To mi potujčujemo Slovence v zamejstvu in tega bi se neka vlada in tudi kandidat za predsednika vlade moral primarno zavedati. Niste se opredelili do medicinske fakultete v Mariboru. To je absolutna nujnost. Ampak hočem pozitivno legitimacijo. Še najhujše pa je, da se niste opredelili do danske ponudbe o desetletnem moratoriju na prodajo zemljišč nepremičnin v Sloveniji. Jaz se zavedam, da je to silna nezaupnica prejšnji vladi oziroma gospodu Drnovšku, vendar do tega primarnega nacionalnega interesa se je pa treba opredeliti. Od kandidata pričakujem, da se do tega opredeli. Za božjo voljo, to je ja primarna stvar! Ali bomo sedaj zaradi lastnih napak, napak v lastni vladi, zavrgli dobro možnost, ki jo imamo za prihodnost? In se ne bomo zavedali silne občutljivosti našega ozemlja, ko stegujejo na naše ozemlje z rokami z vseh strani. Kandidat za mandatarja, kandidat za predsednika vlade se je dolžan opredeliti do tega, to je pa primarnega nacionalnega interesa. Pričakoval sem tudi, da se bo gospod kandidat opredelil do Kopačevih izjav in pa vem, da je takrat nasrotoval, imeli smo v rokah, proti podpisu pogodbe, Kopač, ministrstvo za okolje, Koto, kjer je gospod kandidat napisal, da gre za škodljivo, nezakonito pogodbo. Vendar, ali bodo sledile konsekvence? Sedaj imate vi taktirko in vi ste sposobni in imate možnost izvesti konsekvence. Omenjali ste v svojem nastopu, da moramo spodbuditi in sprostiti vse razvojne potenciale. Hkrati pa sem z vašo izjavo, da se zavzemate za veliko akademija znanosti, na nek način zaznal, da bo manj denarja za raziskovalno dejavnost in manj denarja za znanost, da bosta avtonomna brez denarja. To niso dobre perspektive. Naši strokovnjaki, naši raziskovalci že danes ugotavljajo, da Slovenija postaja tehnološka kolonija. Tisti, ki ste se sprijaznili s statusom tehnološke kolonije, vam povem, da je to najbolj slab obet za Slovenijo. In tu, gospod kandidat, pričakujem vašo pozitivno legitimacijo, pozitivni preobrat, ne pa z lakiranjem dosedanje prakse, prekrivanjem s celofanom, zavitki tega, kar se delalo do sedaj. Želim vam gospod kandidat kot Tonetu Ropu, mag. Tonetu Ropu iz Vodic, mnogo uspeha v naprej. Hkrati vam pa ne morem zagotavljati svoje podpore glede programa, ki ste ga kot kapetan nekega moštva LDS tukaj predstavili, kajti to moštvo ne bo dajalo golov. To moštvo bo zabijalo avtogole. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Jožef Bernik. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsednica. Kolegice in kolegi, gospod minister! Najprej vam čestitam za to izbiro, čeprav vem, da boste včasih morda obžalovali, ker greste v neke vrste zverinjak. Vendar o vas sem slišal že takrat, ko sem še živel v Združenih državah. In so mi mlajši kolegi iz neke odvetniške firme iz Chicaga pripovedovali, da so vas srečali v Washingtonu in kako simpatičen ste bili in kako briljantni. In jaz sem vse to verjel in še danes verjamem. Vendar to je bilo pred tem, ko sem slišal za naslednji rek, ki še vedno drži, nikdar nisem bil še razočaran: V tej državi se ne zgodi nič slučajno. In dejansko je tako. Nič se ne zgodi slučajno, vse je lepo planirano, urejeno in tako dalje. In če človek iz svoje izkušnje pogleda nazaj, vidi, da se to ni spremenilo. Na vsak način ste nam danes ponudili zelo zanimiv jedilni list. Popoln in tako dalje. Ampak če človek pogleda nekatere od teh stvari, vidi, da je ta hrana že precej stara, hladna in tako naprej in ni posebnih novosti. To se pravi, da bomo na to restavracijo morali kar precej kritično gledati in pa videti, kaj boste novega vpeljali. Ne bom našteval stvari, ki so bile že rečene. Zanima pa me naslednje. Vi ste bili odgovorni, da ste se pogovarjali z mednarodnim denarnim skladom, imeli ste tudi finančne odnose z Evropsko zvezo. In, recimo, če človek pogleda poročilo mednarodnega denarnega sklada od 4. marca letos, boste videli, da je na lep način povedano kar precej o tem, kaj Slovenija na finančnem področju ni naredila. Spominjam se, ko je ta delegacija prišla v državo - ne spomnim se točno kdaj, ampak verjetno je bilo to letos ali pa lani - in sta mi med drugim dve stvari ostali v spominu in sta še danes zelo aktualni. Ena je ta, da je vprašal šef te misije in rekel, "vi boste morali povedati vašim ljudem, da bo treba zategniti pas", in je rekel, "kdo bo pa to povedal". In tega odgovora ni dobil na nobenem nivoju vlade z leve. Druga stvar je bila to, da je rekel, da ne more izvedeti, kaj pravzaprav skladi, ki so bili ustanovljeni in so se množili tako kot kakšna, no, ne morem druge besede dobiti - kot podgana, in jih je bilo toliko, nivedel, koliko jih je, in verjetno je to ena tistih stvari, ki jih niti bog ne ve. Vendar niso mogli ugotoviti, kaj se pravzaprav godi. Seveda, ti ljudje so zelo vljudni, tudi poročilo napišejo izredno vljudno in ne pokažejo nobenih zob, seveda, Slovenija je tudi članica mednarodnega denarnega sklada, se pravi, delničar tam, tako da ne morejo po svojem delničarju preveč tolči. Ampak so kljub temu nekaj povedali. In sedaj, ko vidimo, kaj se je z Elanom zgodilo, pa vemo, zakaj ni bilo nobenega odgovora. Namreč ti skladi - in morebiti se boste strinjali z menoj - niso bili drugega kot to, da je denar nekako krožil in marsikakšno stvar pokril, kar ne bi bilo dobro, da bi publika videla. Na vsak način bi rad vedel, ali bo vaš naslednik temu sledil, pa te stvari uredil, ker izgleda, da jih vi v času svojega mandata niste mogli. Vas sem že večkrat označil kot optimista, ker zmeraj gledate v prihodnost in vidite samo svetle točke. Tudi vaši proračuni so večinoma taki, da bo "rast velika, inflacija majhna" in tako dalje. Celo vaš UMAR, ki bo sedaj v vašem uradu, se ne strinja z vami nujno. Sicer pa, kar se tiče tega, lahko takoj rečem, da nekateri od teh uradov sploh ne spadajo v urad predsednika vlade, ampak bi morali biti neodvisni. Recimo UMAR, to je statistična služba in seveda ta statistična služba je zelo delikatna zadeva, kajti na tej se potem obvešča javnost. Pritiski nanjo, kakšni so, ne vem, ampak možnost je. Druga stvar, ki ne spada v vaš urad, je pa urad za preprečevanje korupcije. To je absolutno nesprejemljivo, da ima predsednik vlade pri sebi urad, kjer naj bi ta urad sledil korupciji raznih državnih uradnikov in potem lahko odloči, karkoli hoče. To ni demokratično. Poleg tega boste morali razbiti urad generalnega tajnika, saj gospod Bandelj izgleda precej utrujen in se mi zdi, da bi mu bilo treba pomagati pri tem, da ti uradi gredo ven iz tega. To absolutno ni [[...]]To je država v državi. In pa poglejte proračun, koliko sredstev dobi ta urad. Nobene javne odgovornosti in za to stvar. Naj rečem še tole, da bi želel in zdaj imate edinstveno priliko, da postanete predsednik vlade za vse Slovence, da to ni bilo doslej ne na državni ravni, ne na vladni ravni. Mi imamo dve vrsti državljanov. Tukaj imate na eni strani pravzaprav vse, recimo imate svojo resnico, vse službe so dejansko na razpolago tistim, ki verujejo v to resnico, so rezervirane zanje. Tisti, ki pa ne, ali pa dvomijo ali pa si upajo to povedati, so pa absolutno odrezani od vsega tega. Če mi ne verjamete, poglejte vaše podatke, pa boste to točno ugotovili. Še več, verjetno se boste sami čudili, bolj kot jaz o tej stvari. Še eno stvar bom omenil, ki je nihče drug verjetno ne bo. To je pa vprašanje človekovih pravic. Nihče tako ne gleda, ne varuh človekovih pravic. Zadnjič sem sedel tukaj, ko so evropski varuhi imeli svoje zborovanje. Ko sem poslušal tisto, sem rekel "ja, kje pa sem, to je napačna država zame, če je resnično tako, kot ti gospodje pripovedujejo, to je nekaj neverjetnega". Dobro, vi prihajate in vaši kolegi prihajajo iz družbe, ki je bila zaščitena in danes ste tudi v tem klubu, do katerega ni dostopa. Imate pa edinstveno priliko, da se pokažete drugačnega. To bo sicer težko, z ozirom na vaše kolege, na stranko in tako dalje, ampak imate edinstveno priliko, da pridete v zgodovino Slovenije. Namreč, potrebno bo premisliti, to, kako narediti vse državljane enakopravne: enakopravne pred zakonom, enakopravne pred vlado in tako dalje. Mi enostavno nekateri nismo enakopravni. Zato bi želeli, da pride do drugega vetra, vi ste sposobni, energičenin tako dalje in upam, da ste tudi pravični, pravični v tem najbolj osnovnem človeškem pomenu. Želim, da o tem razmislite. Sedaj, ko naša vlada oziroma naša država prihaja v Evropsko zvezo, bo treba veliko stvari spremeniti. In če jih boste vi začeli spreminjati zdaj, tudi v tem humanitarnem smislu, bo toliko lažje za nas ostale. Drugače bomo imeli probleme. Kaj naj rečem? Še tole, kar se tiče enega primera, ki vam ga hočem omeniti, to pa zato, ker je vaše ministrstvo tudi vpleteno. Jaz sem vložil že petkrat za povrstjo en amandma k proračunu. Šlo je za to, da se med trinajstimi ali štirinajstimi neprofitnimi organizacijami doda še eno. In veste kaj? Nisem dobil ne odgovora na odboru, ga nisem dobil ne tukaj. Zakaj? Rečeno je bilo, da ni denarja za to alikarkoli. Jaz pa vem, da ni to razlog. Ampak enostavno je ideološki blok tam, s katerega se nihče ne premakne. Ampak mislim pa, da kot poslanec bi imel pravico, da to izvem direktno in da potem to lahko svetu pokažem. Zato bi želel, da te stvari tudi premislite. Jasno, to sedaj ni bilo v vašem dosegu, to se pravi v vaši odgovornosti, vendar se mi zdi, da bo potrebno, da bolj široko mislite, kot je vaš predhodnik in nekoliko manj makiovelistično. Želim vam veliko uspeha pri vašem delu, ampak na drugi strani boste imeli precej krokodilov, ki bodo šli za vami, mi bomo pa tudi pazili, kako boste izvrševali svojo dolžnost. Računam na vašo poštenost, na vašo človečnost in na vaš uspeh, da bo politika drugačna, kot je bila doslej. Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo gospodu Aureliju Juriu, prekinjam zasedanje za deset minut. Ob 14.05 nadaljujemo. Kratek odmor. Štiri ure neprekinjeno že zaseda državni zbor, tako odrejam pet minut odmora. Prekinitev je v poslovniku in je v odločitvi predsedujočega, da jo določi. Ob 14.05 nadaljujemo s splošno razpravo. Besedo ima gospod Aurelio Juri. Hvala lepa. Gospod Aurelio Juri, potem gospod Stanislav Brenčič in po vrstnem redu dalje. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, predstavnice in predstavniki, gospod kandidat za mandatarja! Nadaljevali bomo po kratkem odmoru, in sicer z razpravo poslank in poslancev. Besedo ima gospod Aurelio Juri. Izvolite.
Hvala. Ne bo razprava, bo vprašanje, zelo kratko. Gospod kandidat, predhodnik je zaželel, da bi bili predsednik vlade vseh Slovenk in Slovencev. Jaz v to ne dvomim, trdim, da boste dober predsednik vlade vseh državljank in državljanov, pa če hočete ali ne. Imam pa eno konkretno vprašanje. Projekt primorske univerze ima svojo pot, vlada je sprejela odlok, odlok je prišel v parlament. Kako se do nadaljevanja tega projekta postavljate? Osebno seveda pričakujem, da bo ta odlok šel svojo pot in da boste vi to tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani!Po svoji naravi sem človek, ki realno gleda na svet okoli sebe in skozi to tudi realistično ocenjujem, ne toliko besede, temveč dejanja in predvsem rezultate. Spoštovani kandidat mag. Rop! Skozi najino šestletno sodelovanje ugotavljam oziroma lahko rečem, da je bilo to sodelovanje korektno, tudi prijetno, da ste zelo delaven človek, z občutkom za mikroanalizo, žal pa moram tudi reči, da ste številne projekte, ki ste jih bili dolžni kot minister sprovesti z vsebino, ki jo narekuje čas, ki jo narekuje stanje v naši družbi,pa to ne zaradi preteklosti ampak zgolj zaradi prihodnosti, tako v ministrstvu za delo kot v ministrstvu za finance, zastavili smelo, ampak končali ste pa veliko teh projektov z nekim kompromisom, ki je bil precej daleč od pričakovanj, predvsem pa precej daleč od zastavljenega cilja, ki ste ga na projektu kot začetek zastavili. Tudi se nimam namena poglabljati v naštevanje ali analiziranje teh zadev, ker jih oba poznava. Zato pa me nekoliko preseneča in res me preseneča, da nisem v vašem nastopu, ki je bil neke vrste podaja programa vlade za dve leti, zasledil vsaj kančka samokritike. Ugotavljam tudi, da nisem zasledil nekaj spodbudnega ali povabila državljank in državljanov in predvsem tudi uradnikov k varčevanju. Kot da živimo nekje drugje. Kot da nismo sestavni del tega osrčja Evrope, v katerem je varčevanje dominantno. Ne gre drugače z napredkom. Vse preveč, ste nekako leporečno prepletali besedo v zgodbo, to vam je treba priznati, ste zelo rituirani, ki se sliši tako, kot smo neke zgodbe poslušali v rosni mladosti. Vse lepo in prav. Ampak takšen odnos do realnosti me navdaja z veliko skepso do tega, kakšen bo konec te zgodbe. In še posebno takrat, ko ne bo več za potrebe javnega sektorja oziroma financ, javnih financ, ko ne bo več za potrebe obsežnih transferjev v pokojninsko blagajno, ko ne bo mogoče več zadostiti apetitom javnega sektorja, ko lahko pričakujemo občutne transferje tudi na področju zdravstvenega varstva, če se bo reforma začela in nadaljevala tako, kot je zastavljena v obrisih. Kako se bo ta zgodba končala takrat, ko ne bo več kaj prodati? Kakšno doto bo ta zgodba pustila tistim, ki so zdajle v tem času začeli iskati svoj prostor pod soncem? Jaz vam seveda, spoštovani gospod kandidat, iskreno želim, da uspete, da s svojim programom, da s svojo zgodbo uspete. In bom ponosen, ker smo se v stranki, v Slovenski ljudski stranki, tako odločili, da bom del te zgodbe ali te vladne koalicije tudi sam, če bo ta projekt uspel. Bojim pa se, če ne boste kaj hitro nekoliko preusmerili svojega kompasa, po katerem že neko obdobje hodite, in ne boste trdneje stali na odločitvah oziroma na projektih, ki jih boste zastavili, in če ne boste uspeli odločno brzdati prevelikih apetitov posameznih skupin, da bom iz te zgodbe navsezadnje po dveh letih odšel kot neke vrste razočaran vojščak, ki so mu ostala pričakovanja, zastrta daleč na obzorju. Vsekakor pa pričakujem, zato ker vas poznam gospod Rop, za dobro te naše Slovenije, da boste pustili ljudi, da se zaposlujejo in da delajo na odgovornih delovnih mestih, da zgorevajo, da izražajo svoj intelektualen potencial, ne da bi jih kovali v okovje političnega strankarstva. To mora ostati predvsem dominanta ključnih funkcij v državi, pustimo pa ljudi, da izrazijo to, kar je v njih. Slabo je, če se ob vsaki menjavi koalicije začne zgodba ponavljati, zato pričakujem, da boste vi to nekako presekal. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je priglašen k razpravi je gospod Branko Kelemina. Ga ni med nami. Besedo ima mag. Janez Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kandidat za predsednika vlade. Mislim, da boste izvoljeni, ne glede na to, kaj bomo mi v državnem zboru povedali, dobrega ali slabega o tem, kar ste do zdaj počeli, in dobrega ali slabega, kar se obeta v Sloveniji z vašo izvolitvijo. Vendar pa mislim, da je vseeno, da so državljanom nekatere stvari jasne, zato da se bodo tudi v bodoče odločali o tem, komu zaupati glasove in kaj imajo pred seboj. Nekaj časa sem delal tudi v vašem kabinetu oziroma v ministrstvu. Tako sem imel priliko se seznaniti z vami kot s človekom, ki se pokaže kot dober pogajalec, kot človek, ki veliko obeta, ki napove dobre projekte, ki obljubi, vendar iz projektov, ki ste jih napovedali, so žal rezultati nekateri slabi. S tem se je treba soočiti, ko se odločamo o vašem prevzemu vladanja v tej državi. Pa poglejmo, napovedana je povečana gospodarska rast, zmanjšanje proračunskega primanjkljaja, zmanjšanje zadolževanja, manjša brezposelnost, pregledne javne finance, da ne omenim privatizacije, kjer ste bil tudi državni sekretar, pa morda tudi pokojninske bone, ki so jih državljani imeli možnost kupiti in vi ste na zelo vehementen način pokazali, da je to zgodba o uspehu. Kako je s certifikati, se je pokazalo s certifikatno luknjo in z vrednostjo premoženja, ki ga sedaj tisoče državljanov drži v rokah in so pravzaprav to prazni papirji. Glede proračunskega primanjkljaja in zadolževanja tudi vemo, kaj se je zgodilo. Omeniti je treba tudi obetajočo pokojninsko reformo in reformo socialnih transferjev. Pokojninska reforma je ostala na sredi poti. Pa ne samo to, v tem pokojninskem sistemu je prišlo do spremembe, tako da ni več pravi zavarovalni sistem, ker je ta sistem odvisen od dotacij proračuna. Zaradi posega, torej zmanjšanja prispevkov, je to postal še en kamen, še en okostnjak, ki pomeni dodaten kamen v tem napačnem korporativnem sistemu naše države. Kaj hočem povedati? O korporativnosti množice sistemov, ki so državni ali paradržavni in so odvisni od vladajoče politike in državnega proračuna. Na tem se pasejo politiki, vladajoče stranke, nastajajo monopoli, in vse to je ključni generator inflacije. Obetavno ste se lotili tudi pogajanja o plačah v javnem sektorju. Na koncu se je vendarle po nekem daljšem obdobju izcimilo,ker je bil pač ta dogovor sklenjen tako, da začne veljati dogovor šele čez leto ali dve, da pade na nekoga drugega. To je povzročilo spiralen dvig plač v javnem sektorju in torej tudi generatorja inflacije. Nastajajo monopoli, privatizacija je na sredi poti. Privatizacija Ljubljanske banke. Tu imam eno vprašanje glede prodaje Ljubljanske banke: kje leži ta denar in za kakšne obresti? Rečeno je bilo, da bo to za poplačilo terjatev, ki jih ima tujina do Slovenije. Rad bi torej slišal, kje je ta denar in če se res namenja za tisto, kar je bilo obljubljeno. Nastala je vrsta uradov, obetajočih vladnih uradov, ki so zgolj, kot vidimo iz delovanja prakse, navadni slamnati možje, ki dajejo mnenje. Urad za preprečevanje korupcije daje neka mnenja, "bi to bilo ali to ne bi bilo". To je sestavni del te zgodbe. Verjetno bi mnogo teh zgodb vi ne slišali, vendar ker ste bili zadolženi ali pa ste se lotili zaradi svoje aktivne drže takih projektov, seveda pade na vas. Torej, nastalo je precej okostnjakov, tudi zdravstveni sistem, ki naj bi padali iz omare. V zadnjem času ne padajo več iz omare, kot je povedal moj kolega, gospod Bajuk, ker ste jih preprosto zaprli, ali pa so jih zaprli mediji in javnost, vendar nastajajo. Ti okostnjaki niso produkt grdih namer tujine ali pa slabega delovanja ali pa, ne vem, državljanov, temveč vladanja, razlog je v vladi. Tudi inflacija je posledica vlade, vladanja, kar sem omenil. Ni to posledica dviga cen nafte na svetovnem trgu, ampak neizpeljana privatizacija, monopolizacija cen in postavljanje monopolov, ki dvigujejo cene. In seveda tudi dvig zaposlovanja uradnikov. Jaz vam seveda želim, da uspete tu v zgodbi, da se ne končajo tako, kot so se marsikateri projekti, da se ne bodo tako torej končali kot dosedanji projekti, ki sem jih omenil, ker to bo potem za Slovenijo hudo, kajti delovanje vlade bo v celoti hudo. Če so te obetajoče zgodbe, ki ste jih napovedali, bile zgolj navidezne, realnost ni navidezna. In državljani, življenje državljanov bo hudo kruto. Jaz vam torej želim uspešno delo, vendar pa vas hkrati opozarjam, da postane tisto, kar obljubite, kar se zavežete, kar napišete v dokumentih, tudi uresničeno. Če se bo ta zgodba zaobrnila in bo dobra, vam bomo lahko čestitali, sicer pa bo za Slovenijo hudo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji priglašeni je gospod Rupar, ki se je odpovedal razpravi. Besedo ima gospa Marija Ana Tisovic. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana podpredsednica, spoštovani kandidat za predsednika vlade, spoštovane kolegice in kolegi! V zadnjih dveh letih sem pogosto slišala od predsednika vlade, kako potrebno je izobraževanje, da bomo lahko tudi z znanjem konkurirali v Evropski uniji. Seveda stranka Nove Slovenije to zelo podpira in je tega bila vesela. Vendar, ko gledam, koliko je v proračunu namenjenega finančnih sredstev za že obstoječi univerzi Maribor in Ljubljano ter za univerzo v nastajanju na Primorskem, me malo zaskrbi. Vidim velik razkorak med besedami in dejanjem. Zato vas, gospod kandidat, sprašujem: kako naj razumem vaše besede, ki ste jih sami izrekli, da je treba čimveč posvetiti pozornosti učeči se družbi - glede na to, ker je tako malo pravzaprav denarja namenjenega za šolstvo. Upam, da boste našli denar za visoko šolstvo, da bodo naši ljudje izobraženi v čim večji meri in si to res želim, da pri tem uspete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa. V tem nastopu bi rad kot poslanec državnega zbora, ki prihajam iz regije, ki je zelo zapostavljena v razvoju. Nenazadnje je tudi študija o kakovosti življenja in kvaliteti življenja pokazala, da v Posavju živimo nekako najslabše oziroma da so sami prebivalci ocenili, da gre v tem delu za zelo slabo raven kakovosti življenja. Zato kandidata za predsednika vlade sprašujem, v povezavi s projektom, ki se bo in ki se je že nekako začel odvijati v Posavju, to je s projektom izgradnje verige Savskih elektrarn. To je projekt, ki je nacionalni projekt, to ni lokalni projekt, kajti s tem tudi država nekako izboljšuje sliko pridobivanja energije v Sloveniji v luči trendov, ki so izraziti v Evropski zvezi in sodobnem svetu, to je v luči povečevanja deleža pridobljene energije iz obnovljivih virov. To je projekt, ki ga je nekako ta državni zbor potrdil, na predlog vlade, vlada ga je doslej podpirala, in tako je bil tudi sprejet zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save, 8. julija letos podpisana koncesijska pogodba. Zato smo ne nazadnje v Sloveniji tudi - oziroma so ustanovili - holding Slovenskih elektrarn, ki naj bi poleg povezovanja na področju trženja električne energije sodeloval tudi pri izgradnji te verige, ki je ovrednotena na več kot 100 milijard slovenskih tolarjev. Gre za velik projekt, skratka. Sedaj, ko smo v državnem zboru mislili, da je tej zgodbi konec in da gre v izvedbo ter da tu ne vidimo več nobenih težav, krožijo med vodstvom holdinga Slovenskih elektrarn in tudi med občinami, ki so v Posavju, dopisi, češ da finančna sredstva za delovanje družbe in izgradnjo infrastrukture mora zagotoviti Republika Slovenija iz proračunskih sredstev in da te zadeve še nekako niso urejene in tako naprej. Zato premiera oziroma kandidata za predsednika vlade sprašujem, ali bo in ali podpira ta projekt oziroma ali bo tudi storil vse, da bo prišlo do izvajanja projekta in izvajanja zlasti tistega dela projekta, kot je izgradnja vodne in druge infrastrukture, kar je prevzela država. Ali bo financiranje tega dela potekalo nemoteno v bodoče in kako komentira oziroma stališča družbe - tu imam dopis - da se tu s sofinanciranjem nekaj zatika in da ne vidi trenutno nekih virov financiranja te infrastrukture. Skratka, rad bi zelo jasen odgovor o prihodnosti tega zelo pomembnega projekta. V nadaljevanju bi pa samo še eno drugo stvar omenil, to je izgradnja schengenske meje. Tudi to zelo tangira naše Posavje. Predvsem me tu zanima predlog, ki je sedaj na mizi, o katerem še potekajo pogovori in so nekako nezadovoljivi rezultati pogajanj z Evropsko zvezo, in sicer, da bomo praktično morali schengensko mejo in mejne kontrolne točke na tej meji plačati iz horizontalnih ukrepov. To pomeni, da zaradi tega seveda ne bomo dobili denarja za druge prepotrebne namene, ker bomo praktično sami postavljali to mejo, ki ni samo naša meja, ampak predvsem tudi meja Evropske zveze, vseh članic Evrope. Zato ne vidim argumenta, da bi tu popustili in nekako na račun vzpostavitve schengenske meje okrnili druge vsebine, ki so tudi potrebne in prepotrebne financiranja iz teh evropskih skladov. Skratka, sprašujem, kako to, da se je v Sloveniji zgodilo, prvič, da smo izgubili del sredstev za vzpostavitev schengenske meje, in še to, da ta nova vrednost je vključena na to horizontalno raven in se odbija od ostalih. Tu bi rad, prosim, stališče predsednika vlade, kako bo ravnal v tej luči predlogov dalje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Majda Zupan, izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da je prijavljenih še kar cela vrsta poslancev za razpravo, v naši poslanski skupini predlagamo, da podaljšamo še za eno uro.
Hvala lepa. Gospa Zupan, verjetno ste seznanjeni, da so vse poslanske skupine podale čas, koliko bi ga potrebovale v okviru splošne razprave poslank in poslancev. Poslanska skupina Nove Slovenije je želela za razpravo 50 minut in toliko tudi je bilo na razpolago vaši poslanski skupini. Vem, da vaša zadrega seveda izhaja iz tega, ker ste še trije, ki bi želeli razpravljati, pa vam je v okviru priglašenega časa časa zmanjkalo. Dovolite, da opravimo razpravo do konca. In na koncu državnemu zboru, tako kot je v skladu s poslovnikom, dam vaš predlog, da bi podaljšali razpravo ob tem vprašanju, največ do ene ure, kakor pač poslovnik zahteva. Tako bom priglašene poslanke in poslance v okviru časa, ki so ga poslanske skupine priglasile, zdaj poprosila, da razpravo opravimo. V nadaljevanju pa bom vaš predlog dala državnemu zboru, ki je edini poklican, da se odloči, ali je treba podaljšati razpravo.
Hvala lepa. Zahvaljujem se vam za takšno odločitev. Glede na to, da imam zelo kratek čas, bi se, bi umaknila, zaenkrat, mojo razpravo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Francu Sušniku. Izvolite.
Hvala lepa. Hvala za besedo. Spoštovani gospod Rop, dotaknil bi se dveh tem. Dejstvo je, da kot predsednik vlade ste povedali in ste napovedali, da boste dober gospodar, da boste gospodarili v smislu dobrega gospodarja z vsemi naravnimi dobrinami, s katerimi Slovenija razpolaga. Nisem pa tukaj zasledil, da bi kaj podrobneje rekli o tem, kako nameravate gospodariti s slovenskimi gozdovi. Dejstvo je, da je z lanskoletno sklenitvijo koncesijskih pogodb s 14, po svoje privilegiranimi, gospodarskimi subjekti vlada podala oziroma dala v upravljanje najboljše slovenske gozdove pod zelo čudnimi pogoji oziroma v nasprotju s temu, čemur lahko rečemo dobro gospodarjenje. Dejstvo je, da se ocenjuje, da je prek 2 milijona kubikov lesne mase iz najboljših, iz najbolj gospodarnih gozdov, ki jih ta gozdna gospodarstva dobijo, da za to plačajo zgolj simbolično odškodnino državi, z zgolj simbolično koncesnino. In mi ocenjujemo, da tukaj država izgublja letno 3 pa pol do 4 milijarde tolarjev. To je zelo velik denar. Verjamem, da se ga nobena blagajna ne more odpovedati. Vem, da oziroma slišal sem že v tej dvorani odgovor, da so to koncesijske pogodbe, da se tu ne da nič narediti, da je pač zatečeno stanje. Vendar mislim in pričakujem od vas, da mi boste podali v odgovoru, kakšen je vaš pogled na to čudno zadevo oziroma kaj lahko pričakujemo od vlade, ki jo boste vodil, da boste na tem področju naredili. Naslednje. Mislim, da ste kar nekaj poudarka dali tudi skladnemu regionalnemu razvoju. Mislim, da je to še kako potrebno, bojim pa se, da je dinamika razvoja skladnega regionalnega razvoja vse preveč počasna. Vse preveč počasna! Gre za to, da je bil zakon sprejet že v letu 1999 na osnovi ugotovitev oziroma enega programa iz leta 1998, da pa lahko ta trenutek ugotavljamo, da se zakon o skladnem regionalnem razvoju ne izvaja oziroma se izvaja v zelo omejenem obsegu. Bežna analiza razpisov ministrstva za gospodarstvo v letu 2002 kaže, bom rekel, eno stihijo, eno neurejeno stanje na tem področju. Ministrstvo je izvedlo vsega skupaj 23 razpisov in na teh razpisih razdelilo preko 4 milijarde 392 milijonov tolarjev. Na teh 23 razpisov je bilo prijavljeni 1171 projektov, odobreno financiranje je bilo pa za 618 projektov. To so podatki ministrstva za gospodarstvo. Povprečna vrednost na projekt je bila 7 milijonov 106 tisoč tolarjev. Sprašujem vas za vaše mnenje. Ali je lahko nek projekt, resen regionalni projekt, če je deležen takšne strani sofinanciranja po nekem zakonu o skladnem regionalnem razvoju, ki bi naj imel resne namane. Glejte, skupaj je bilo v letu 2002 prijavljenih projektov za 112 milijard tolarjev, sofinanciralo pa je teh projektov v višini 4,3 milijarde, kar predstavlja 4% prijavljene vrednosti teh projektov. Pozdravljam vse vaše namere o tem, da se zadeva uredi, vendar ti podatki kažejo, kako daleč smo še od zastavljenega cilja. Mislim, da vas tukaj čaka izredno težka naloga oziroma sem prepričan, da se bo treba zelo potruditi, da se nekaj prestavi naprej. Neučinkovito je imeti 23 razpisov v enem ministrstvu, neučinkovito. Razdeljevati denar v tako malih vsotah na tako razdrobljene projekte je naslednjo vprašanje učinkovitosti. Največji problem pa mislim, da je, da razdeljevanje teh sredstev ni usklajen s prav nobenimregionalnim razvojnim programom, ki so bili sprejeti po statističnih regijah. To mislim, da je ključni problem. Ko smo malo pogledali to in izračunali, koliko pa stane pri vsem, bom rekel pri tej slabi finančni podpori regionalnih projektov s strani države, koliko stane administriranje, pridemo do zaključka, da 18% celotne vrednosti razpisanih sredstev oziroma dodeljenih sredstev gre za pisanje 1171 prijav in pa za ocenjevanje vseh teh zadev. No in končno, največji absurd vsega, kar se je v letu 2002 dogajalo na področju razdeljevanja sredstev po regijah, je pa to, da je bilo največ sredstev dodeljenih osrednji slovenski regiji - 23%, na primer pomurska 5,24, koroška 3,56, podravska 14,9 - jaz verjamem, da te podatke poznate. To kaže, da je bilo pri razdeljevanju sredstev popolnoma zanemarjen ta regionalni kriterij, ki bi moral vsebovati tisto ekonomsko šibkost, demografsko ogroženost in vse tisto, kar v zakonu piše. 23% sredstev, namenjenih za skladni regionalni razvoj, je to ministrstvo namenilo in pustiloporabiti, pustilo porabiti v osrednji slovenski regiji, ki izrazito odstopa po vseh kazalcih. Če je to regionalni razvoj, gospod Rop, se bojim, da boste imeli zelo veliko dela, da boste te anomalije, ki sem jih navedel, popravili. Na tak način in v taki obliki mislim, da o skladnem regionalnem razvoju ne moremo govoriti in da je več kot očitno tukaj nekaj narobe. Poglejte, zdajle smo slišali tudi, da se predvideva ustanovitev ali pa bom rekel podeliti ministrstvo brez listnice človeku, ki bi koordiniral vse te dejavnosti. Ampak jaz mislim, da imamo na tem področju že preveč institucij. Kaj konkretno je naredil svet za strukturno politiko, da je prišlo do takih anomalij pri regionalnem razvoju? Govorim samo o letu 2002. Kakšno vlogo oziroma česa ni očitno nekaj ni naredila Agencija Republike Slovenije za regionalni razvoj? Kakšno vlogo ima potem tukaj še naš javni sklad za regionalni razvoj Republike Slovenije v Ribnici? Veste, tukaj imamo občutek, da nihče ne ve, kdo pije, kdo plača in na kakšen način, kako usklajeno bi se šli regionalno politiko. Rezultat v končni fazi je pa tak, da iz pregleda dodeljenih sredstev ugotovimo, da regionalno spodbujamo najbolj razvito osrednjo slovensko regijo. Prosim lepo, dajte mi to pojasniti, po kakšnih regionalnih kriterijih je osrednja slovenska regija po razpisih za leto 2002 dobila največji delež dodeljenih sredstev. Hvala lepa. [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]
Hvala lepa. Tudi poslanski skupini Socialdemokratske stranke je čas za razpravo potekel. Priglašeni vnaprej so pravzaprav samo še poslanke in poslanci, katerih predhodniki iz istih poslanskih skupin so čas za razpravo že porabili, in sicer gospod Sok, gospod Cukjati, gospod Malovrh, gospod Mamić in gospod Podobnik. Poslanska skupina Socialdemokratske stranke je svoj čas, priglašen za razpravo, porabila. Gospod Kelemina, vas sem poklicala k razpravi, ko ste bili na vrsti in vas ni bilo v dvorani. V tem času, ki je bil predviden v okviru priglašenih razprav časa za poslanske skupine, je seveda dana možnost tudi kandidatu za mandatarja, da poda odgovore, ki ste jih na njega naslovili v teh urah, in prosim gospoda kandidata, mag. Antona Ropa, da poskuša odgovoriti na vsa vprašanja, ki ste jih podali. Izvolite, gospod Rop.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Seveda je težko v tako kratkem času odgovoriti na vsa vprašanja pa tudi kritike, ki ste jih danes postavili. Vsekakor pa nameravam kritike, ki so bile izrečene, proučiti, zlasti vse tiste, ki so imele tudi kaj soli in seveda so tudi upravičene. Nikakor pa ne pristajam na črno - belo slikanje naše realnosti in naše stvarnosti. Nikakor ne pristajam na katastrofičnost. Nikakor ne pristajam na kritizerstvo in zanikanje vsega tistega, kar je bilo v preteklih letih storjeno in narejeno; vsega tistega, kar Slovenijo danes uvršča med relativno razvite evropske države, med najboljše kandidatke za vstop v Evropsko unijo, med tiste države, ki jih lahko, če jih primerjamo po kateremkoli kazalcu - izobraževanja, gospodarstva, javnih financ, pa tudi če hočete revščine - odstopa od drugih držav in običajno prednjači pred vsemi drugimi. Čestokrat je bil problem pri pogajanjih z Evropsko unijo ravno to, da so običajno začeli pogajalci na drugi strani, da je slika pri nas relativno dobra, bistveno boljša kot v drugih državah kandidatkah in če primerjamo, na primer, javnofinančno sliko, bistveno boljša kot v Nemčiji, boljša kot v Franciji, boljša kot v Italiji. Seveda, s takšne pogajalske pozicije smo se borili in mislim, da zadnje informacije kažejo, tudi izborili za relativno boljšo finančno pozicijo od Evropske unije, kot je bila prvotno dana. Vsekakor ne pristajam na tovrstne kritike, ki so bile tu dane, na primer, samo za primer vzamem, na področju brezposelnosti, kako lahko sploh govorimo o računalniškem opismenjevanju v projektu zmanjševanja brezposelnosti. Tega in takšne kritike ne morem sprejeti preprosto zato ne, ker če bi tisti, ki je o tem govoril, vedel, da je 25% brezposelnih v Sloveniji mladih ljudi, ljudi, ki se morajo izobraževati, ljudi, ki morajo napredovati, ljudi, ki jih je treba usposobiti za jutrišnji čas, se mu ne bi zdelo to tako brezsmiselno, tako nesmiselno. In če bi tisti, ki je to govoril, poslušal tisto, kar sem povedal, in poznal tisto, kar delamo, bi vedel, kakšne napore smo storili in še nameravamo storiti za to, da bi zmanjšali brezposelnost tistih skupin, ki so najtežje zaposljive. Poslušali smo številne očitke, da nimamo strategije gospodarskega razvoja, da nimamo državnega razvojnega programa, da nimamo predpristopnega ekonomskega programa. Na moji mizi je tamle strategija gospodarskega razvoja. In tokrat smo že ponovili, da imamo strategijo gospodarskega razvoja, da bi bilo morda dobro, da bi si jo tisti, ki trdijo, da je nimamo, pogledali Predpristopni ekonomski program Slovenije - v zadnjem poročilu evropske komisije je ocenjen kot realen, dober dokument. V njem smo tudi zelo jasno povedali, kaj je problem v Sloveniji, in to sem tudi povedal v svojem uvodu. Temeljni ekonomski problem v tem momentu je inflacija, na tem področju moramo storiti več, in tukaj nikakor ne želim dajati nestvarne slike niti nestvarnih obljub, pač pa trdim, da je to velik problem, ki ga moramo reševati. In reševanje bo trdo. Reševanje bo trdo, ker bo treba poseči na mnoga področja in, seveda, takrat reakcije ne bodo tako zelo enostavne. Danes so bili odprti nekateri projekti, ki sem jih sam opravljal, soupravljal, pa jih morda tudi v nekaterih primerih vodil, o katerih tudi ni možna črno bela slika. Ni možno črno belo slikati projekta privatizacije v Sloveniji; ni možno črno belo slikati projekta pokojninske reforme, pa tudi ne privatizacije bank in zavarovalnic. Če danes vprašate tuje strokovnjake, kakšno privatizacijo smo izvedli v Sloveniji, boste videli, da je Slovenija ena redkih držav, ki je uspela z modelom, ki smo ga imeli, z vsemi slabostmi, narediti verjetno najmanj slabo privatizacijo, najmanj slabo, kljub vsem težavam. Imamo države, ki so izvedle privatizacijo tako, da so praktično razprodale vsa podjetja v dveh letih. Praktično nimate nobenega podjetja v domači lasti, imamo države, ki so izvedle tako imenovano komercialno privatizacijo, tako da je menedžment dobival kredite in seveda teh kreditov nikoli nikdar odplačal. In tudi vemo, kakšne so bile posledice. Pri nas smo poskušali z uravnoteženim modelom, z vsemi slabostmi, in verjamem, da smo na koncu dobili relativno dober rezultat, ki se nenazadnje kaže tudi v gospodarskih rezultatih. Gospodarski rezultati, spoštovane poslanke in poslanci, so pa relativno dobri. So boljši kot v Evropski uniji, kar se tiče dinamike, in boljših, kot v mnogih drugih državah okoli nas. Če govorimo o pokojninski reformi, pokojninska reforma je eden najbolj zahtevnih projektov, ki jih delajo sodobne države. Popolnoma se strinjam s tistimi, ki ste dejali, da je pokojninska reforma storjena do polovice. To smo tudi povedali, ko smo naredili pokojninsko reformo. Mi pokojninske reforme preprosto do konca v tistem momentu, v tistem okolju, na osnovi socialnega dialoga, dialoga med socialnimi partnerji nismo mogli napraviti do konca, vendar moja ocena je, da je dobro, da tega nismo storili do konca, da smo storili do tja, do kamor smo se lahko dogovorili, da nismo povzročali nepotrebne dodatne konfliktnosti ali pa morda celo padec pokojninske reforme. Ob tem ko smo izvedli pokojninsko reformo, smo seveda tudi privarčevali marsikaj. Danes pa lahko gledamo, kako nam raste drugi pokojninski steber, koliko ljudi je vključenih. Mi v bližnji prihodnosti praktično pričakujemo 200.000 zaposlenih, ki bodo vključeni v dodatno pokojninsko reformo. Govorim preprosto zato, ker želim ponovno poudariti, da ni črno bele slike, ampak so dobre in slabe plati tega, kar smo počeli. Moja ocena je bila, da v glavnem rezultati niso slabi. Je pa veliko stvari, veliko izzivov, veliko nalog, ki jih moramo še storiti. Tri področja so bila tukaj posebej omenjena: inflacija, regionalni razvoj in javne finance. To so, verjamem, tista ključna področja, ki jim je treba posvetiti posebno pozornost. Nekatera vprašanja so mi bila dana, ker mi zmanjkuje časa, bom poskušal biti relativno hiter. Prvo se nanaša na naše zunanjepolitične odnose, na odnose z Evropsko unijo. Vprašan sem bil, če podpiram tako imenovani švedski model. Podpiram finski model. O tem ste diskutirali v parlamentu in podprt je bil finski model, to pomeni sodelovanja med vlado, med parlamentom, medsebojno obveščanje in seveda tudi soodločanje o vseh ključnih vprašanjih zunanje politike, ko se pogovarjamo o Evropski uniji. Ko govorimo o odnosih s Hrvaško, je popolnoma jasna naša usmeritev, da si želimo dobrososedskih odnosov s Hrvaško. Vsi vemo, da imamo relativno komplicirane in zapletene probleme, ki jih moramo medsebojno reševati in za katerih razrešitev potrebujemo veliko racionalnosti, veliko razumnosti in veliko dogovorov in pogovorov. Moja ocena je, da smo dosegli relativno dober sporazum o meji, ki je bil tudi parafiran, in to je bil, nedvomno, pogajalski dosežek, če hočete tudi dr. Janeza Drnovška. Nedvomno je bil. Imamo precejšnje število problemov na drugih področjih, med drugimi problem v zvezi z varčevalci. Naša odločenost na tem področju je jasna. Probleme lahko rešujemo multilateralno, v okviru pogajanj, v Baslu, v okviru iskanja skupnih rešitev za vse probleme, ki so na tem področju in v povezavi s tem. Kar se tiče združitve Nove kreditne banke Maribor in Poštne banke. Javno sem povedal, da ta projekt podpiram. Javno povem tudi tukaj in naprej, da menim - in to sem povedal tudi v govoru -, da velja graditi drugi finančni slovenski steber, ne samo prek združitve teh dveh bank, verjetno tudi prek združevanja in to bomo proučili v nadaljevanju - Zavarovalnice Maribor, morda Pozavarovalnice Sava in seveda kasneje tudi v dogovoru z ostalimi bankami na osnovi realnega poslovnega interesa, ali je možno seveda storiti korake naprej. Zelo veliko vprašanj je bilo namenjeno regionalnemu razvoju, zelo dolga tema - imam pa 45 sekund. Rad bi povedal, da je to ena najpomembnejših prioritet. In zaradi te prioritete smo se odločili, da bomo reorganizirali način koordinacije regionalnih politik. Reorganizirali tako, da bomo pristojnosti za koordinacijo teh politik, vključno s sredstvi, ki so na ministrstvu za gospodarstvo, prenesli na nivo in raven predsednika vlade, ki bo neposredno odgovoren za regionalno politiko in bo nosil odgovornost za njo in v tem smislu se jaz danes tudi zavezujem. Preprosto zato, ker je to tako pomembna tema, ne samo znotraj Slovenije, ampak tudi napram strukturnim skladom Evropske unije, napram evropskemu regionalnemu skladu, da potrebujemo nov pristop in pravzaprav podoben pristop so naredili tudi v mnogih drugih državah po Evropi. Jaz pravzaprav imam še nekaj teh odgovorov.
Gospod kandidat, seveda državni zbor, zaradi tega, da ima rad, planira svoj čas. Gre za tako pomembno točko dnevnega reda. Gospod kandidat, izvolite, počakajte. Predlog je bil in kot predsedujoča predlagam državnemu zboru, da razpravo, v katere delu seveda lahko participirate tudi vi s svojimi odgovori, podaljšamo za eno uro - je bil predlog gospe poslanke. In v tem času mislim, da bo gospod kandidat verjetno uporabil. Koliko časa, gospod? 30 minut je zadosti. Dr. Bajuk, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Jaz bi vas prosil, da v tem sklopu nadaljnje ene ure, da se zmenimo, da gospod kandidat za mandatarja takoj konča svojo predstavitev. Mislim, da to je najbolj umestno in v spoštovanju do njega in da, kar ima nam povedati, je prav, da tudi se sedaj konča. Ne glede na to, da če potem pa še potrebuje kaj odgovoriti, pa seveda z veseljem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da je moj predlog bil tudi tako oblikovan, zato sem gospoda Ropa povabila, da kar počaka na govornici, da vam lahko postreže z odgovori, ki jih je imel pripravljene na vašo razpravo. Bili so predlogi za 30 in za 60 minut. Dovolite, da predlagam 45 minut. In v okviru tega [[...]]30 minut je zadosti. V redu. Državnemu zboru predlagam, da odloči, da podaljša razpravo za 45 minut. Ta predlog dajem na glasovanje. Gre za kompromis in zato sem odločila 45 minut, kar je med 60 in 30 minutami. O tem predlogu glasujemo. Glasujemo. Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 23, proti 35. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da želje za podaljšano razpravo v državnem ni. Pet minut je še do konca te točke dnevnega reda. Vabim gospoda Ropa, da dokonča v tem delu svoje odgovore, ki jih je želel še podati. Ob 15.00 uri bomo prešli na glasovanje. Izvolite, gospod Rop. Gospod Anderlič, izvolite.
Obžalujem, da se tu neke vmesne variante predlagajo, ker sta bila dva kristalno jasna predloga in enega ali drugega ali pa oba se dasta na glasovanje, po mojem prepričanju. In mi bi glasovali za 30 minut. In če boste ta predlog dali na glasovanje, bomo tudi za njega glasovali. Seveda, v okviru tega bo verjetno odgovarjal kandidat za mandatarja in še tisti, ki niso prišli na vrsto. Mi pa tudi v tistem delu ne bomo razpravljali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Seveda, tu gre za bitko za oslovo senco, če smem povedati. Kot predsedujoča smem oceniti in tudi predlagati čas. Rekla sem 45 minut, vendar če želite, da se gremo borbo med opozicijo in pozicijo, dajem oba časa na glasovanje. Seveda se lahko tudi najprej odločamo o 60 minutah, potem pa o 30 minutah. V redu. Državnemu zboru predlagam, da se najprej odloči, ali želi podaljšati razpravo [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Najprej moramo odločiti o teh proceduralnih predlogih, potem pa bodo sledili naslednji. Najprej odločamo, ali bomo razpravo o tej točki dnevnega reda podaljšali za 60 minut. O tem proceduralnem predlogu glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 40. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da 60 minut dlje ne bomo razpravljali. Zato dajem na glasovanje proceduralni predlog, da podaljšamo razpravo za 30 minut. O tem proceduralnem predlogu bomo glasovali. Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 5. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je ta predlog sprejet. S to točko bomo torej nadaljevali do 15.30 ure, in sicer z razpravo poslank in poslancev, in v okviru tega časa ima možnost tudi kandidat za odgovore na vprašanja. Prosim za mir v dvorani! Škoda je vsake sekunde in minute, ki jo bomo porabili, ker bomo s tem skrajšali razpravo - delamo do 15.30 ure. Sprašujem poslanke in poslance, kdo želi razpravljati, da teh 20 minut pravzaprav tisti, ki niso mogli v tem delu razpravljati, to storijo sedaj. Dovolite, da vas zapišem. Hvala lepa, da ste se priglasili k razpravi. Vsak ima tri minute na voljo za svojo razpravo in deset minut kandidat za predsednika vlade na koncu. Najprej pozivam k besedi poslanke in poslance. Najprej ima besedo gospa Zupan. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani kandidat, poslanke in poslanci! Ob pozornem poslušanju vašega predstavitvenega govora pred izvolitvijo za predsednika vlade bi se v svojem prispevku omejila le na en segment naše družbe, ki pa ni zanemarljiv. Po uradnih državnih podatkih je v Sloveniji dobrih 12% revežev to je ljudi z dohodki pod pragom revščine, ki je določen v višini polovice povprečnih dohodkov na državljana. To je gola statistika. Življenje kaže še bolj črno sliko. Na drugi strani pa prevečkrat v svoji okolici zaznavamo vznikanje novih bogatašev, mladih bogatašev, ki bogatijo tudi z izkoriščanjem notranjih informacij. Gospodarski kriminal v povezavi s tržnim gospodarstvom se širi in čedalje bolj kaže svoje zobe in je eden izmed virov socialnega razslojevanja. V svojem nastopnem govoru ste omenili tudi to področje in napovedali za naslednje leto sprejetje programa zoper takšna dogajanja. Vendar zakaj že do sedaj se ni na tem področju nič storilo. Sprašujem, ali se je sploh v zadnjih letih, mogoče v zadnjih štirih letih, sploh začel kakšen kazenski postopek proti komerkoli, ki je izkoriščal oziroma izkoristil notranje informacije.Menim, da programi niso dovolj. Potrebni so resni ukrepi in učinkovita kontrola, zlasti pa takšno delovanje in obnašanje vlade, da bi se takšne negativnosti v družbi čimbolj zmanjševale. To pa že ves čas pogrešamo. Spoštovani gospod kandidat, bojim se, da program ne bo dovolj. Želela bi, da bi vlada, ki jo boste vodili, tem problemom v družbi posvetila veliko več pozornosti in usmerila svoja prizadevanja na celotno paleto svojega delovanja, ker bo sicer proces socialnega razslojevanja v naši družbi, kjer je čedalje več revnih in na drugi strani čedalje bolj bogatih, težko zaustaviti. Hvala lepa.
Hvala vam. Naslednji ima besedo gospod Sok. Izvolite. Po vrstnem redu bo šlo tako: gospa Zupan, gospod Sok, gospod Mamić, gospod Pukšič, gospod Kelemina in gospod Čebulj. Izvolite, gospod Sok.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani kandidat za mandatarja! Pravzaprav je izredno tragikomično, da ob tako pomembnem dejstvu, kot je danes, se poslanci ne moremo pogovoriti z novim mandatarjem. Torej to je vsa tragika tega poslovnika, ki ste ga razglasili za nekaj najboljšega, kar obstaja med poslovniškimi določili v Evropski uniji. Ne verjamem in ne predstavljam si, da še v kateri državi v EU imajo poslovnik, ki ne dopušča poslancem, da bi lahko razpravljali o proračunu, o menjavi vlade in tako naprej. Seveda v teh treh minutah ne morem razviti razprave, ki sem si jo pripravil, hotel pa sem pravzaprav mandatarja širše seznaniti s tem, kako težko živijo v naši državi ljudje, ki delajo in mesečno zaslužijo 60.000 tolarjev. Namreč, on je govoril v svojem ekspozeju o blagostanju in pa, ne vem, o velikih socialnih programih in tako naprej. Seveda, tega v treh minutah, jasno, ne morem narediti. Spoštovani kolegi, vi ste to preprečili. Vseeno bi pa izkoristil ti dve minuti in bi predstavil eno zadevo, ki se mi je zdela zelo zanimiva. Pred nekaj dnevi ste se tukaj v državnem zboru določeni poslanci, tukaj piše Feri Horvat - Združena lista, Blaž Kavčič - LDS, srečali s predstavniki mednarodnega denarnega sklada. In ko je predstavnika tega mednarodnega denarnega sklada Badenterija zanimalo, kako to, da pri nas naraščajo cene na področju telekomunakacije, energetike in pa komunale hitreje kot na drugih področjih, stemu pojasnili, da se na tak način želimo izenačiti s cenami v Evropski uniji. On pa vas je vprašal, zakaj bi vendar to bil cilj Slovenije, ko pa vemo, da so v Evropski uniji v določenih državah cene nižje, v določenih pa višje. Torej, to dejstvo in takšni odgovori seveda povedo vse, se pravi: cilje - izenačevanje z EU, predstavniki tega organa oziroma mednarodnega denarnega sklada pa so vas podučili, da pravzaprav tam ni cilj [[...]] [[Nerazumljivo.]] v Evropski uniji, ampak da mora biti cena odražena skozi stroške surovin, stroške kapitala, dela in pa drugega. Ker so pri nas seveda stroški dela mizerni, že prej sem povedal, da veliko delavcev zasluži mesečno 60.000 tolarjev, bi pravzaprav želel, da mi gospod mandatar pove, kako si on predstavlja, kako lahko ti ljudje preživijo. On namreč ni neka noviteta danes tu, on je ves čas v vseh Drnovškovih vladah in tudi ne verjamem vsemu tistemu, kar je v svojem, bi rekel, zelo elegantnem govoru na začetku tudi povedal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Mamić, izvolite.
Hvala lepa. Pozdravljam vse prisotne. Pozorno sem poslušal razlaganje gospoda kandidata in na začetku je rekel, da bo nasledil gospoda Drnovška, ki je vodil vlado zelo uspešno. Kaj to pomeni? Če bo gospod Rop enako vodil vlado, tako uspešno, potem ga ne podpiram, ker zame ta vlada ni bila uspešna. Če bo pa boljše, potem upam, da bom rekel čez dve leti, da sem se zmotil, ker ga nisem podprl. Mene je ves čas, kar sem v državnem zboru zanimalo in me še zmeraj zanima eno vprašanje. Ko je bil z zakonom določen tako imenovani bencinski tolar, da se iz tega podraženega bencina delajo avtoceste in tega denarja niti polovica ni porabljena za izgradnjo avtocest, to se pravi, ni bil porabljen za svoj namen. Zanima me, zakaj ne. In če bo - gospod Rop, seveda, bo danes izvoljen, to je enkrat ena -, me zanima, ali bo kot bivši finančni minister, ker te stvari zelo dobro pozna in lahko ima tudi sam slabo vest glede tega, da ni šlo toliko denarja za svoj namen, ali se bo ta rubrika popravila vsaj nekoliko, da bi bil avtocestni program vsaj malo ublažen po tistem zakonu, ko je bilo napisano, da bo do 2002 leta končan avtocestni križ. Danes smo nekje na polovici. Govorim malo na pamet, samo vem, da se ne motim dosti. Če povem še nekaj o regijah. Zanima me to, ali bo šlo od regij navzdol, da se bo razvijalo slovensko podeželje. O tem ni bilo kaj dosti govora, kot pa samo to, da se bo tudi nekaj delalo na podeželju. Zato, ker sem proti centralizmu, vsi vemo, da raste kar naprej in dabi na temu področju bilo treba nekaj narediti. Možnosti so, potenciali so veliki. Zanima me, kako gospod kandidat gleda na take stvari. Bi ga še rad opozoril na to, ko je rekel, da se delo ne more skrivati, da je transparentno. Sam mislim, da je ta transparentnost zelo zatemnjena, tako da se ne vidi nič skozi in zato so tudi vprašanja opozicije vedno taka - jasna in čista -, samo odgovora ni čistega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Leta 1996, ko sem prvič prišel v to hišo, kjer sem seveda pričakoval čisto nekaj drugega, kot se pravzaprav tu dogaja, sem bil eden izmed redkih, ki je govoril o geografsko ogroženih področjih, ki je govoril o Slovenskih goricah in Halozah in ki je govoril o preživetju na tem območju. Danes po 6 letih me je sram, da sem že drugi mandat poslanec državnega zbora Republike Slovenije, in me je sram, da je ta državni zbor vseskozi izvolil takšno vlado, kateri je področje regionalnega razvoja pravzaprav postala ena od osrednjih problemov. Lansko leto je vlada Republike Slovenije na svoji seji 20. decembra 2001 sprejela oceno stanja in teženj v prostoru Republike Slovenije. Tu v tej svoji oceni je opredelila in zapisala določena dejstva. Med drugim piše takole: "Največji pritiski prisiljevanja lahko pričakujemo na širše ljubljansko in obalno območje." Med drugim piše: "Na podeželju se bo upadanje prebivalstva še nadaljevalo po letni stopnji do minus 2, saj se je od leta 1960, ko je na podeželju živelo 36 procentov prebivalstva, zmanjšalo na 7 procentov." Število prebivalcev že sedaj upada, s 40, v 20 procentov naselij pa seveda stagnira. Staranje in stagnacija števila prebivalcev Slovenije je strukturna slabost in na dveh tretjinah slovenskega ozemlja. Seveda med temi slovenskimi ozemlji so omenjene Slovenske gorice in Haloze. Dve tretjini slovenskega ozemlja, na katerem živi 50 procentov slovenskega prebivalstva. To prebivalstvo, spoštovani gospod kandidat za predsednika vlade, v glavnem zasluži v 8 letih toliko, posamezniki toliko, kot je bila štartnina menedžerjev v državnem podjetju Elan. Štartnina, ne govorim o visokih predvidenih nagradah, ki se jim reče tajni del pogodbe. V 8 letih ti ljudje komaj zaslužijo toliko, kot so imeli ti štartnino. Govoriti pa seveda o tako imenovanih nagradah na dobičku, o tako imenovanih Nobelovih nagradah, ki je bila podeljena včeraj, si jih nekateri želijo zaslužiti na državni račun. Žal seveda nimam časa, da bi lahko o tem kaj več spregovoril, ampak to so resni problemi, ki so v zadnjih šestih letih se stopnjevali s potenco, ne po linearni funkciji. Zato vas prosim, da čimprej, ko boste postali predsednik slovenske vlade, da ne boste ignorirali Slovenskih goric. Vabim vas, kot poslanca, v Slovenske gorice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kelemina, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Seveda bi rad povedal v tem času, če bi ga imel na razpolago, kakšno dobro zgodbo, ki bi jo razdrl na račun gospoda kandidata, ki se sicer zdaj že opravičuje, češ da se gremo kritizerstvo in da prikazujemo stvari črno bele in tako naprej. Ampak, to je vse res. Marsikatero kritiko bi si zaslužil in si jo je zaslužil v tem desetletnem obdobju in stvari je treba prikazati tudi črno belo, če hočemo ugotoviti dejansko resnico. Zdaj nas pa prikazujete tukaj, kot da smo najboljša država v Evropi, najbolj razvita, najboljša, če ne celo boljša od Švice in Nemčije in tako naprej, tako ste prej govorili. Zdaj me zanima, na katerem področju smo res mi tako dobri. Tisti kazalci, ki jih vi prikazujete Evropi, so dejansko velikokrat potvorjeni, zlagani in tudi ni čudno, da nas potem Evropa hoče zaradi tega obremeniti bistveno bolj kot druge države, ki so seveda znale dosti strateško in politično zagovarjati svoje interese. Ampak, če že govorite, kako nam je dobro in da smo najboljši v tej Evropi, potem vas pa vprašam, na katerem področju. Na področju trošarin prav gotovo. Pri nas bencin stane skoraj enako kot v Evropski skupnosti.Kakšne so pa naše plače, predvsem pa plače zaposlenih delavcev? Glede na to razmerje bi moral biti bencin pri nas vreden kvečjemu 100 tolarjev in nič več, da bi si ga lahko kupili toliko, kolikor si ga lahko kupi povprečen zaposlen v gospodarstvu v razviti Evropi. Samo 100 tolarjev ali pa še nižja cena. Naj vam v tem obdobju mogoče očitam samo to, če ne veste, da se na neko delovno mesto, ko govorite o tako veliki možnosti zaposlitve, pri nas - navadnega skladiščnika ali pa kakršnegakoli poklica - prijavi po 50, 100 kandidatov, ki imajo tudi visoko izobrazbo. Včasih je bila za to dovolj osnovna šola. Danes z visoko izobrazbo, pa seveda tega dela ni možno dobiti, ker ni možnosti. Brez zvez, vašega blagoslova se te službe ne da dobiti. Naj vam povem še samo to in vprašam, ali mislite kaj narediti na področju korupcije in podkupovanja tudi na najvišjem nivoju, na nivoju ministrstev. Tudi ministri so bili podkupljeni s strani posameznih podjetij in so uživali določene bonitete in seveda na podlagi tega, da bi jim zagotavljali potem ne vem kakšne možnosti pri njihovem poslovanju. Vprašam vas, ali boste tudi to še naprej omogočali, da bodo tudi najvišji funkcionarji te države živeli na račun podkupovanja in korupcije. Ko boste to okrnili in to izničili, potem upam da boste kaj več naredili. Dokler pa tega ne bo, pa prav gotovo v tej državi ne bo reda in ne pravice. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kar nekaj izjav je bilo, ki niso korektne. Vse poslanske skupine so dobile za razpravo ob tej točki dnevnega reda na razpolago ravno toliko časa, kolikor so ga same želele. In zdaj govoriti, da je kdorkoli omejeval poslance in poslanske skupine pri priglašenju tega časa, je nekorektno. Če bi priglasila vaša skupina več časa, bi ga bilo več. Gospod Čebulj, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Se opravičujem, toda prej sem imel proceduralni predlog, ampak pustimo; ob zaključku bom pač predlagal tisto, kar sem mislil - boljšo rešitev, kot ste se v bistvu sama odločila. Samo to bi rekel, da glede na odgovore, na katere je pač deloma že odgovoril kandidat za predsednika vlade, da bi bilo prav in pravilna odločitev, da bi ne nazadnje to odločitev spoštovala tudi predsedujoča današnjega zbora oziroma podpredsednica našega zborain tudi na osnovi te koordinacije oziroma dogovora se tudi domenili v poslanskih skupinah, koliko časa še potrebujemo poslanci za eventualna vprašanja ali razpravo. Tako smo pa na nek način omejeni, predvsem pri eventualnih odgovorih, če jih poslanci, ki smo jih zastavili kandidatu, ne bomo dobili. In to je eden od razlogov, ki me je prej uvodoma zmotil, da sem pač imel boljšo rešitev. Zaradi odgovorov, ki jih je kandidat za predsednika vlade že podal, bi vprašal naslednje. Ko je bil omenjen tako imenovani regionalni razvoj, da bo pač celotno odgovornost prenesel prav v pristojnost predsednika vlade, se mi je pojavilo vprašanje, zakaj potem potrebuje vlada ministra brez listnice. Upam, da bom na to vprašanje dobil tudi odgovor. Gre za to, da če bo eventualno regionalni razvoj res potekal v tej pristojnosti, ne dvomim, da ne bo več uspehov. Če pa bo eventualno prenesen del pristojnosti ali odgovornosti samega razvoja na resor ministra brez listnice, pa še vedno na nek način razmišljam, da tega uspeha vsekakor v teh dveh letih ta vlada ne bo dosegla. Vsekakor pa želim, da dobim tudi odgovore na ostala vprašanja, ker bi mi s tem potrdili tisto, kar sem že prej uvodoma rekel. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še zadnji, gospod Cukjati. Prosim, da ste kratki, da potem gospod Rop še pojasni.
Hvala za besedo. No, v današnjem dnevu smo slišali kar precej kritike, ki je bila predvsem namenjena liberalni politiki, ki jo zastopa kandidat. In sicer vse kaže, da je res ta politika premalo socialna, premalo pravična, premalo pregledna, mislim na delo vlade, in verjetno res tudi preveč koruptivna. Vendar bi tu omenil samo nekaj, kar mene zelo moti pri kandidatu. Ne bom našteval dobrih strani, pač pa to slabo stran. Glejte, ko smo sprejemali proračun za leto 2001, je opozicija odkrila, dokazovala, prepričevala, da je izhodišče napačno, da se vleče tisti greh Drnovškove vlade iz prejšnjih let, kjer je prihodek 13 mesecev pokrival izdatke 12 mesecev. No, in bili smo priče zelo mirnih, lepih besed takratnega ministra, vas osebno, in nazadnje ste morali tudi priznati in to grenko zadevo popiti. Drugo kar je, je bilo pri sprejemanju proračuna za 2002, kjer ste svojo proračunsko vizijo temeljili na višjem bruto družbenem proizvodu, na višji gospodarski rasti, kjer smo zopet opozarjali, da so ta izhodišča fiktivna in se opirali tudi na spoznanja, odkritja, dokazila Banke Slovenije in drugih neodvisnih strokovnih institucij. In zopet je bilo mnogo leporečja in šele potem se je izkazalo, da ste se zopet krepko motili. Da ne govorim o primanjkljaju v državni blagajni, kjer seveda priznavate javni dolg ožje države, morda tudi nekaj širše države, kjer ne najdemo nekaterih velikih izgubarjev notri, da pa seveda o izgubah javnega sektorja kratkomalo ni; to se pravi, izguba Darsa, skladov, izvozne družbe in podobno. In pa tudi, da omenjam - malo bolj poznam - primanjkljaj Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ki po maastrichtskih kriterijih predstavlja čisto izgubo, pa ga ni nikjer v teh bilancah. Gospod minister, kaj hočem s tem povedati? To, da ne potrebujemo mi mandatarja, ki bo leporečil, ki nas bo miril, ki nas bo tolažil z lažnimi besedami, ampak ki bo sposoben povedati resnico, nam pogledati v oči, nam in vsem volivcem, ter na osnovi tega se iti čiste račune, če hočemo biti dobri prijatelji. Hvala.
Hvala lepa. Spoštovani gospod kandidat za predsednika vlade, mag. Anton Rop, izvolite besedo in prosim, ne čutite se omejenega s časom in odgovorite poslankam in poslancem na zastavljena vprašanja. Izvolite.
Hvala. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, dovolite, da odgovorim še na nekatera vprašanja, ki so bila tukaj postavljena. Vsekakor ta, ki se nanašajo na regionalni razvoj, se mi zdijo posebno pomembna in zato velja na njih odgovoriti. Regionalni razvoj kot prioriteta ne pomeni samo koordinacije različnih politik, ampak tudi izvajanje nekaterih politik znotraj Slovenije. Konkretno to pomeni tistih politik, o katerih je tudi gospod Sušnik govoril in se nanašajo trenutno na subvencije ministrstva za gospodarstvo, ki so relativno majhna in včasih tako razpršena, da je vprašanje, če so sploh smiselna še v takšni obliki. Regionalni razvoj pomeni seveda tudi - politika spodbujanja regionalnega razvoja pomeni, seveda, koordinacijo vseh ostalih politik: politika spodbujanja podjetništva, inovativnosti, prometne politike, politika izobraževanja in tako naprej. Vse to posega na prostor, vse to posega na področje regij. In tista dimenzija, ki je bila do sedaj vse premalokrat opozorjena, je ta, ki se nanaša na Evropsko unijo. V tistem momentu, ko bomo vstopili v Evropsko unijo, bo pomemben del proračuna, ki se preliva za regionalni razvoj, za razvoj regij, šel preko Evropske unije. V delu bodo to sredstva, ki bodo preko sklada za regionalni razvoj, v delu bodo na primer to sredstva, ki bodo izjemno porasla, pa se nanašajo na razvoj podeželja. Na primer za razvoj podeželja je po projekcijah, ki so predvideno 10, 15 in 20 milijard. To so konkretne projekcije, to so številke, ki so dogovorjene z Evropsko unijo. In nekdo mora seveda koordinirati to politiko, nekdo mora usklajevati to politiko z Evropsko unijo, z Evropsko komisijo in strinjali se boste, da to ne more početi sam predsednik vlade vseskozi, ki mora seveda odgovornost prevzeti. Jaz vidim predvsem vlogo predsednika vlade v tistem delu, kjer je zdaj projektni svet. Projektni svet zdaj vodi ministrica za gospodarstvo. Jaz mislim, da ga mora voditi predsednik vlade. In jaz seveda tudi mislim, na osnovi razgovorov, ki smo jih opravljali, ko smo razmišljali o tem, kaj narediti na področju regionalnega razvoja, da bi veljalo spremeniti oziroma pripraviti nov zakon o regionalnem razvoju. Tako, da jaz resnično srčno upam, da bomo prišli do kvalitetnega, strokovnega predloga za ministra brez listnice zato področje, ki bo morda tudi že predstavil neke obrise bolj v detajle, kako naj bi vodili na nov način, na moderni način regionalno politiko v Sloveniji. Sedaj pa hitro po nekaterih vprašanjih, kar jih imam. Kar se tiče medicinske fakultete v Mariboru, ni nobenega razloga, da ne bi seveda rekel, da podpiram ustanovitev medicinske fakultete. Kar se tiče mnenja računskega sodišča, gospoda Kanglerja ni, vmes sem jaz pridobil informacijo, da ni negativno, ampak je s pridržkom, tako da to je potrebno pač pogledati in pristojni minister bo to dolžnost imel. Kar se tiče uporabne kupnine od Nove Ljubljanske banke, naj povem, da smo naredili skupni program in ga lahko posebej predstavimo kadarkoli, na primer v komisiji za nadzor proračuna ali pa v matičnem odboru in predstavimo natančno ta projekt, ki je pripravljen koordinirano, v detajle in vam zagotavljam, da seveda realiziramo tudi relativno visoke obresti na to kupnino in jo v celoti uporabljamo izključno za zmanjševanje javnega dolga in tudi kot instrumentza zamenjave dobrih obveznic, naših, dobrih za nas in slabih na strani bank. S tega naslova smo naredili kar precejšnje prihranke. Mislim, da gre za zelo dober projekt, ki ga bomo z veseljem predstavili tudi širše državnemu zboru. Kar se tiče projekta primorske univerze, lahko povem, da sem sam vodil tisto sejo vlade, ko smo sprejeli ta odlok in seveda smo ga z veseljem sprejeli in podpiramo ustanovitev primorske univerze. Kar se tiče še tega, kar je bilo na koncu rečeno, da so kazalci o uspešnosti Slovenije potvorjeni, jaz mislim, da sem zelo jasno povedal, da obstaja cel sklop naborov tujih neodvisnih rating agencij, ki same delajo oceno o Sloveniji in videli boste, če pogledate ta tuja poročila, pa tudi denarni sklad na koncu, da so ta poročila večinoma pozitivna. Opozarjajo pa tudi na nekatere probleme, ki nedvomno so. In jaz sem o njih danes govoril. Govoril sem o inflaciji, govoril sem o brezposelnosti, govoril sem tudi o problemih, ki se tičejo sociale in tako naprej. Naj na koncu samo še rečem, ni moj namen, da bi leporečil. Moj namen je, da bi poskušal govoriti čimbolj realno, o realnih problemih. Sam mislim seveda braniti projekte, ki jih bo vlada delala. Jaz upam, da bo vlada, in za to si bom prizadeval, delovala enotno, kot tim, s polno energije in s trdno voljo, da naredimo čimveč, čimboljše, kot ste sami rekli, za vse slovenske državljanke in za vse slovenske državljane. Hvala.
Hvala lepa vam, gospod kandidat, mag. Tone Rop. S tem smo, kolegice in kolegi, zaključili razpravo o predlogu predsednika republike za izvolitev kandidata za predsednika vlade Republike Slovenije. Vse kolegice in kolege vabim, da pridejo v veliko dvorano. Glasovali bomo o tem predlogu. Najprej vas želim opozoriti, da v skladu z drugim odstavkom 111. člena ustave Republike Slovenije državni zbor o izvolitvi predsednika vlade Republike Slovenije glasuje tajno. V skladu s prvim odstavkom 92. člena poslovnika vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljamo predsednik ter štirje poslanci, ki jih izvoli državni zbor na moj predlog. Dobil sem naslednje predloge iz poslanskih skupin: kolega Moge, kolega Kelemina, kolega Juri in kolega Levič ter jaz kot predsedujoči. Ali kdo takemu predlogu nasprotuje? Ga lahko dam na glasovanje? Prosim, da državni zbor glasuje o sestavi komisije. V dvorani je navzočih 64 kolegic in kolegov. 61 vas je bilo za, 1 proti. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena poslovnika bo poslancem in poslankam vročena glasovnica tako, da pride vsakdo izmed vas k mizi in pove svoje ime in priimek ter prejme glasovnico. Prosim za pozornost v dvorani. Prebral bom pravila, po katerih bomo glasovali. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži beseda ZA ali PROTI. V skladu s petim odstavkom 91. člena poslovnika je neizpolnjena glasovnica neveljavna in neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanca ni jasno razvidna. Na podlagi drugega odstavka 111. člena ustave Republike Slovenije bo kandidat za predsednika vlade izvoljen, če bo zanj glasovala večina poslank in poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dveh glasovalnih kabinah tu v veliki dvorani državnega zbora. Poslanke in poslanci boste izpolnjeno glasovnico dali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani ob mizi za glasovanje. Gospe in gospodje, kolegice in kolegi, prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim člane komisije, ki mi bodo pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasimo v sobi 217, kjer bomo prevzeli volilni material in se vrnili v dvorano državnega zbora. Ura je 15 in 31 minut. V dvorani bomo ob 15. uri in 45, ko bomo začeli glasovanje. Glasovanje bo potekalo 20 minut. To je do 16. ure in 5 minut. Volilna komisija se bo, potem ko bo 20 minut za nami, ponovno sestala v sobi 217, ugotovila voljo državnega zbora in 10 minut kasneje državni zbor seznanila z njegovo odločitvijo. Do takrat prekinjam sejo.
Spoštovane kolegice in kolegi! Dovolite mi, da vas seznanim z izidom glasovanja ob volitvah predsednika vlade Republike Slovenije. Glasovanje je bilo v naših prostorih, v prostorih državnega zbora Republike Slovenije dne 11. decembra letos. Razdeljenih je bilo 87 glasovnic. Oddanih je bilo 87 glasovnic. Neveljavna ni bila nobena. Veljavne so bile vse, vseh 87 glasovnic. Za je glasovalo 63 poslank in poslancev, proti je glasovalo 24 poslank in poslancev. [[Aplavz.]] Na podlagi izida glasovanja je bil izvoljen z večino glasov vseh poslank in poslancev za predsednika vlade Republike Slovenije mag. Anton Rop. Prosim, da prisežete.
Prisegam, da bom spoštoval ustavni red, da bom ravnal po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije. [[Aplavz.]]
Prosim, gospod predsednik vlade, ali želite kratko spregovoriti po prisegi? Želite kratko nagovoriti državni zbor? Prosim, imate to možnost.
Če dovolite, spoštovane poslanke in poslanci, bi se vam posebej zahvalil za to veliko podporo, ki sem jo danes dobil v državnem zboru. Seveda je tako velika podpora zelo velika obveznost in zaveza zame, da bom po vseh svojih močeh, z vsemi svojimi sposobnostmi ravnal v dobro vseh slovenskih državljank in državljanov Program, naloge, izzivi, pa tudi problemi, ki so pred nami, bodo dejansko zahtevali od vseh nas - mislim, da je zdaj čas za to, da jasno povemo - smotrno odločanje, da izpolnimo tiste programske naloge, ki smo jih danes predstavili, ki sem jih danes predstavil. Sam bom v najkrajšem možnem času predlagal novo vlado. Trdno sem prepričan, da bo to dobra vlada, predvsem pa sem trdno prepričan, da bo to vlada, ki bo delovala kot tim, ki bo delovala enotno, ki bo delovala skupaj in se bo skupaj trudila za vse tiste projekte, za katere se skupaj trudimo, to pa je, za boljšo jutrišnjo Slovenijo. Hvala. [[Aplavz.]]
Hvala vam, gospod predsednik vlade. V imenu državnega zbora vam še enkrat čestitam in vam želim pri opravljanju vaše pomembne dolžnosti veliko uspeha. S tem je ta točka dnevnega reda zaključena. Prehajamo na A2 TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O RAZPISU PREDHODNEGA ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O PREDLOGU ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VRAČANJU VLAGANJ V JAVNO TELEKOMUNIKACIJSKO OMREŽJE. Prosim kolegice in kolege, če lahko čestitanje novemu predsedniku vlade opravijo izven velike dvorane. Podpredsednik kolega Pohorec bo vodil sejo.
Izvolite, proceduralno.
Spoštovani gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Predlagal bi, da bi točko, ki ste jo napovedali, nadaljevali čez 20 minut. Hvala lepa.
Hvala za predlog. Mislim, da ni razloga za 20 minut, predlagam pa, da v desetih minutah lahko opravimo to, kar želimo. Zato odrejam deset minut odmora, nato pa nadaljujemo delo. Ob 16.33 uri nadaljujemo z razpravo o naslednji točki dnevnega reda.
Kolegice in kolegi! Nadaljujemo delo državnega zbora z 2. točko dnevnega reda, to je predlogom odloka o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v telekomunikacijsko omrežje. Še prej informacija. Dogovor je, da bi to točko dnevnega reda končali, ker imamo za to dovolj časa, to je do 18.00 ure. Nato bi nadaljevali sejo državnega zbora jutri ob 10.00 uri z naslednjimi točkami, se pravi, s 1. točko dnevnega reda. Na podlagi zahteve 40.000 volivcev, ki jo je državni zbor prejel 6. decembra 2002, je pripravljen predlog odloka o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Za to točko dnevnega reda imamo najavljeno razpravo poslanskih skupin ter poslank in poslancev, in sicer: SDS 30 minut, SLS 25 minut, DeSUS 5 minut, Nova Slovenija 10 minut, Slovenska nacionalna stranka 10 minut, Stranka mladih Slovenije 5 minut in samostojni poslanec 3 minute. O predlogu odloka dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin. Besedo dajem poslanski skupini DeSUS, Ivanu Kebriču, ki ga ni tukaj. Zato dajem besedo naslednjemu, poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke, Sašu Pečetu, ki ga ravno tako ni tukaj. Naslednji ima besedo mag. Andrej Vizjak, vodja poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije; namesto njega dajem besedo kolegu Pukšiču in prosim, da prevzame besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Odlok o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma v zvezi s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, katerega prvopodpisani poslanec sem bil sam, bo poslanska skupina Socialdemokratske stranke podprla. Pravzaprav sem razmišljal, kako daleč bi se ob tej razpravi podal nazaj. Pa če se spomnim davnega leta - nisem bil sam, tudi eden od poslanskih kolegov, ki je danes med nami, sva bila slučajno skupaj na nekem razgovoru v takratnem PTT-ju in smo se pogovarjali oziroma takratni direktor Gril je imel nek predlog, na kakšen način bi se povrnilo tistim, ki so več vlagali v javno telekomunikacijsko omrežje. Vsi tisti, ki so razmišljali pozitivno v tej smeri, vsi tisti, ki so se zavedali, da je neko materialno dobro nastalo s sredstvi, z večjim angažiranjem nekaterih posameznikov, predvsem pa so to bili ljudje s podeželja, demografsko ogroženega področja, manj razvitih področij in seveda iz manjših urbanih naselij, vsi tisti so, bom rekel, pozitivno razmišljali v tej smeri, da je pač potrebno ob najavi privatizacije Telekoma tudi tistim, ki so to podjetje zgradili, na neki način povrniti. Variante so bile različne. Takšen predlog, kot je danes, takšen način vračanja je predlagala vlada, ga je predlagal minister Gantar. Sam sem seveda ob razpravi o takšnem zakonu imel pomisleke in sem predlagal nek drug način, ampak seveda ni imel večinske podpore in pač takšnega, kot je, sprejemamo. Mi smo pa sprejeli, tisti, ki se zavedamo, da je to podjetje nastalo na račun žuljev velikega števila Slovenk in Slovencev, velikega števila tistih, ki danes niso v menedžerski ekipi Elana, veliko število tistih ljudi, ki danes dobivajo 50 ali 60.000 neto osebne dohodke ali velik delež tistih ljudi od 120.000 registriranih, celo več jih je, ker veliko jih je neregistriranih, brezposelnih ljudi. Veliko teh je gradilo to telefonsko omrežje, ta Telekom, zato seveda ni preostalo drugega, kot ko je bil takšen slab predlog zakona z Liberalnodemokracijo, z večino Liberalne demokracije, Združene liste in DeSUS-a sprejet, da smo socialdemokrati predlagali spremembo takšnega zakona, in ko je ta predlog spremembe tega zakona šel čez matično delovno telo, odbor za finance, in tam doživel negativnousodo, to pomeni matični odbor je predlagal, da državni zbor zavrne, seveda ni preostalo drugega, kot da se je združenje aktiviralo, zbralo tistih potrebnih tisoč podpisov pred tretjo obravnavo in kasneje seveda zbralo preko 70.000 podpisov državljank in državljanov za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma. In pred koncem bi rad povedal še to, da se mi zdi mnenje sekretariata za zakonodajo v zadnjem odstavku politično, ne pa strokovno. Tisto bi kvečjemu lahko, zadnji odstavek, bil mnenje odbora. No, in preden zaključim, spoštovane kolegice in kolegi, samo dve minuti, nekaj stavkov iz pisma, ki je eno izmed mnogih. Veliko takšnih pisem sem dobival zadnjih par mesecev. Torej sem predstavnik uličnega odbora, bil sem član gradbenega odbora za izgradnjotelefonskega omrežja v našem uličnem odboru. Leta 81 smo začeli akcijo za izgradnjo glavnega telefonskega omrežja v našem naselju, in sicer 120 telefonskih priključkov. Telefonske kable smo takrat nabavili sami. Saj jih takratni PTT ni imel. Nabavili smo jih tako, da smo za kabel zbirali baker in ga dali v predelavo, da so nam izdelali telefonski kabel. Dimenzije kabla je predpisal PTT in je pri tem upošteval, da bo na naš kabel priključil še dodatne naročnike iz okolice, ki pa pri nabavi in plačilu kabla niso sodelovali. Seveda takšnih zgodb, to so življenjske zgodbe, to ni velika filozofija, to je dejstvo, ki se je dogajalo. Žal se v tem državnem zboru od leta 97 ni našlo dovolj politične volje, da bi se seveda to poravnalo. Že leta 1997 je bil sklep na odboru za infrastrukturo, katerega član sem bil, da se sprejme, pripravi poseben zakon. Danes smo prišli do zadnje stopnje. Kolegice in kolegi! Nobene druge možnosti nimamo, kot da opravimo samo proceduralno nalogo. Naša proceduralna naloga je, da sprejmemo odlok, v katerem bo določen tudi termin za referendum. Prepričan sem, da bo ta odlok izglasovan tudi na referendumu in potem, kolegice in kolegi, druga naša proceduralna naloga bo, da takrat sprejmemo predlog spremembe zakona, ki je vložen. Jaz bi pa predlagal, da se za današnji dan in tisti dan, ko bomo sprejemali ta zakon, odpovemo vsi osebnemu dohodku in ga namenimo v sklad za vračanje. To pa zato tudi, žal tudi tisti bomo solidarni z vami, ki nismo pripeljali do tega cirkusa, da je potrebno razpisati referendum. Hvala lepa.
Hvala. Naslednja ima besedo poslanska skupina Nove Slovenije in Alojz Sok.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Nova Slovenija bo vsekakor ta odlok o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma podprla. Smatramo, da je samo na takšen način pač bilo možno v Republiki Sloveniji oziroma da bo možno samo na takšen način uzakoniti resnično pošteno ureditev tega področja. Kajti to, kar je sprejel ta parlament, je z vidika tistih, ki so vlagali veliko svojih sredstev za razvoj telefonije, nepošteno in nepravično. Seveda pa je škoda, da se nam v tej državi dogaja to, da se dejansko morajo ljudje mimo parlamenta, mimo državnega zbora za svojo pravico in pa za poštene rešitve zavzemati na takšen način, kot je to že drugič v tem letu in, kot izgleda, bomo v letu 2003 imeli leto referendumov. To bo seveda to državo veliko stalo in krivdo za to je pripisati slovenski vladi in pa veliki koaliciji, ki mimo volje državljanov v tem parlamentu sprejema takšne in pa podobne zakone. Sedaj se seveda zahteva 100% povračilo, čeprav je združenje bilo pripravljeno pristati na 80% vračila, vendar minister Gantar takrat na to ni pristal. Prav zanimivo bo danes slišati oziroma ga sprašujem, kako sedaj ocenjuje to situacijo, v kateri sta se znašla vlada in pa ta parlament, ko bodo, sem prepričan, 19. januarja naslednje leto volivke in volivci zagotovo to na referendumu potrdili. Ni namreč pošteno, da bi tisti, ki so ta sistem zgradili, ki so v ta sistem vlagali, ob privatizaciji Telekoma tega ne dobili vrnjenega. Še manj je poštena tista obrazložitev, ki jo je takrat minister Gantar podal v tem parlamentu, češ da so se ta sredstva že amortizirala in da zaradi tega ne morejo dobiti vrnjenih več kot 20 do 40%. Jasno je namreč, da so ljudje vseskozi v ceni impulza plačevali tudi amortizacijo in da Telekom nikoli ne bi bil toliko vreden, če državljanke in državljani ne bi v ta sistem vlagali. Tudi nam v poslanski skupini pa se zdi sporna ugotovitev zakonodajno-pravne službe, ki napotuje na to, češ da bo s tem obremenjen državni proračun. Torej, zdelo bi se nam logično, če bi na to v skladu s poslovnikom mogoče opozoril odbor za finance, ne pa da na to dejstvo opozarja zakonodajno-pravna služba. Tudi ne drži, da bo s tem obremenjen proračun, kajti tu govorimo o privatizaciji Telekoma in ta sredstva se bodo pravzaprav vrnila od prodaje Telekoma, ne pa direktno iz proračuna Republike Slovenije. Še enkrat, če bi vlada in velika koalicija takrat prisluhnila združenju in opoziciji v tem parlamentu, seveda referendum ne bi bil potreben, enako kot potem referendum o privatizaciji železnic, torej se po nepotrebnem povzročajo tej državi veliki in nepotrebni stroški. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem za stališče poslanske skupine SLS mag. Janezu Krambergerju. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Čisto na kratko v imenu poslanske skupine Slovenske ljudske stranke želim povedati, da bo naša poslanska skupina podprla odlok o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma. Namreč, že ob samem sprejemu zakona, zdaj veljavnega zakona smo imeli določene pripombe, predvsem glede višine vračanj. Pomembno se nam zdi samo dejstvo, da s tem zakonom, ko bomo povečali sredstva za vračanja, v ta namen ne bodo šla iz državnega proračuna, ampak bodo pravzaprav namenjena oziroma bodo od kupnine, ki jo bo država iztržila, ko bo prodala Telekom. Torej podpiramo voljo ljudi in zato bomo tudi podprli ta predlog odloka. Hvala lepa.
Hvala. Še stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije, Igor Štemberger. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. V Stranki mladih Slovenije smo že pri sprejemanju zakona o vrnitvi vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje opozarjali vlado, naj bo pri pripravi zakona pravičnejša, naj upošteva stališča združenja upravičencev do vračila vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje in v končnifazi stališča opozicijskih strank, ki smo nasprotovale sprejetju takšnega zakona. Pri sprejemanju zakona ste poslanci vladne koalicije vse pripombe in stališča, ki smo jih podajali, gladko zavrnili. Sprejeli ste zakon, ki daje pravico vlagateljem, da dobijo povrnjenih le 20 do 40 procentov njihovih prekomernih vlaganj, glede na čas sklepanja pogodb. Na ta način ste se želeli izogniti pravični povrnitvi vseh prekomernih vlaganj in te vlagatelje postaviti v neenakopraven položaj z ostalimi lastniki telefonskih priključkov, ki so plačali le ceno priključnine in niso bili prisiljeni prekomerno vlagati. V Stranki mladih Slovenije se ne strinjamo s tem, da bi breme amortizacije javnega omrežja nosili samo tisti lastniki, ki so prekomerno vlagali v izgradnjo javnega omrežja. Zaradi navedenih vzrokov smo poslanci SMS tudi sopodpisniki zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vrniti vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, s katerim smo želeli omenjene pomanjkljivosti zakona tudi odpraviti i+n zakon žal zavrnili. S tem ste zopet pokazali, da pri vladanju niste pripravljeni upoštevati argumentov civilne družbe, opozicije in vseh tistih, ki se jih zakon, ki ga sprejemete, tiče. Državljanom in državljankam tako zopet ni preostalo drugega, kot da se poslužijo edinega preostalega instituta, ki jim ga ustava omogoča, to je zakonodajnega referenduma, s katerim morajo navkljub temu, da so na volitvah zaupali glasove in s tem pričakovali, da boste državo vodili v dobrobit vseh, vaše odločitve zavrniti in se z referendumom obraniti posledic zakona, ki ste ga sprejeli. Očitno vam je tako številčna koalicija prej v breme kot v pomoč, da bi državo vodili stabilno. Vaše ignorantno in vsemogočno vladanje kaže na to, da ste popolnoma izgubili stik z realnostjo in s temelji vsake demokratične družbe. To je volja ljudstva, v katerega interesu bi morali vladati. Slovenijo ste tako spremenili v državo referendumov, kar v osnovi niti ne bi bilo slabo, če bi državljani na referendumih izražali svoja stališča do določenih najpomembnejših vprašanj in bi vam bilo njihovo mnenje v pomoč pri sprejemanju odločitev. Ampak ne. Slovenija postaja država referendumov, na katerih se državljani branijo pred odločitvami vlade.
Prosim za mir v dvorani.
V Stranki mladih Slovenije verjamemo, da bodo državljani kmalu spoznali, da poleg te poti obstaja tudi druga, ki je racionalnejša in učinkovitejša. In sicer, da vas na volitvah več ne bodo izvolili. V Stranki mladih Slovenije bomo zahtevo za razpis predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje seveda podprli. Hvala.
Hvala. Stališče SNS bo podal Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci! Začel bom s predzadnjim odstavkom zakonodajno-pravne službe, ki pravi takole: Že v fazi vložitve pobude za zbiranje podpisov v podporo tej zahtevi je zakonodajno-pravna služba podala opozorilo splošne narave, ki ga na tem mestu ponavljajo. In sicer, se pri razpisovanju referendumov, katerih vsebina se nanaša na znatna finančna sredstva, ki naj bi se odlila iz javnih financ, utegne zastaviti vprašanje dopustne stopnje posega v delovanje proračuna in v splošnem v upravljanje javnih financ ter v povezavi s tem vpliva oziroma posledic na izvrševanje ustavnih pravic tretjih oseb. Spoštovane kolegice in kolegi! Dobesedno tule napisano drži. In če bi to spremenili v politični ton, bi lahko bili toliko bolj ostri. In ob tem vsi skupaj, vseh nas 90, ne glede na odločitev o poskusu, da bi se sprejel zakon brez referenduma, smo krivi tu notri vsi. Največ tisti in vlada, ki se s tem zakonom ni strinjala. Kajti navadna kmečka logika, spoštovane kolegice in kolegi, pove, da če mi vsi vlagamo 5, 10, 15, 20 let lastno delo, lastna sredstva, da ne naštevam vsega, kar tu piše, v telefonske centrale, medkrajevne vode in krajevna telefonska omrežja, potem pa pride nekgospod iz Zvezne republike Nemčije, o čemer se govori ta trenutek, vse skupaj vzame in postane njegova last. Tistim pa, ki smo dajali, vlagali, pa nazaj figo. Tudi vi, sam, osebno, če bi bili doma in bi poslušali takšno zgodbo, bi bili za zakon, po katerem bi zahtevali, da se sredstva v trenutku, ko bi se Telekom predal v last tuji osebi, vrnila iz kupnine. Ta zakon je bil tozadevno popolnoma jasen. Tu ne vidim razloga tistih in pa vlade predvsem, ki so bili proti takemu zakonu, kar bi prihranili že prvih, ne vem koliko, bom rekel na pamet, 500 milijonov tolarjev, kolikor bo ta referendum stal. In sedaj imamo odlok. Imeli smo, mislim da 60.000 podpisov, 70.000 podpisov in zdaj bomo imeli referendum, ki bo stal spet toliko in toliko denarja. Povem pa vam, da naj bi v najkrajšem času, v petih mesecih, govorim o informacijah iz neuradnih virov, Telekom postal last tujca. Povem vam, da naj bi se tam, kjer jaz stanujem, pet ljudi že moralo prezaposliti v Ljubljano. Povem vam, da tam, kjer sem jaz doma, si je nekaj ljudi že poiskalo službo drugod, ker vedo, da bodo šli. Povem vam, da so, da naj bi iz 300 indvidualnih pogodb, ki obstajajo ta trenutek v Telekomu, d.d., v Sloveniji ostalo 30 individualnih pogodb. Ta podatek pove veliko. In jaz mislim, spoštovane kolegice in kolegi, da vsi tule moramo reči, naredili smo veliko napako za stroške, ki bodo šli za referendum in še posebej za tisto napako, ko bo tujec prevzel podjetje, v katerega smo vlagali vsi. Takrat je bil pač termin družbena ali pa državna lastnina, pa družbena ni nič napačen. In prepričan sem tudi, da kljub temu ljudje ne bodo, glede na referendumska vprašanja, dobili tisto, kar so vložili. Kajti, ne pozabite, banka vedno posodi denar, ampak zanj zahteva visoke obresti. Čim kasneje ga vrnemo, toliko več ga moramo vrniti. Zanima me, kakšna bo vrnitev ljudem, ki so s svojim delom in svojim denarjem zgradili Telekomovo omrežje, ki je danes zelo zgrajeno. Absolutno podpiramo odlok o referendumu in obsojamo, da smo morali priti do referenduma, za vse stroške pa, kolegice in kolegi, tokrat je res, državni zbor je kriv. Mi ali pa predvsem tisti, ki ste bili proti predlaganemu zakonu. To je bilo mnenje Slovenske nacionalne stranke. Hvala lepa.
Hvala. In še mnenje DeSUS-a Ivan Kebrič, prosim.
Spoštovani kolegice, kolegi! Slovenija je demokratična država in v demokraciji ima oblast ljudstvo. Mi smo od ljudstva, od državljanov izvoljeni in zato moramo spoštovati njihovo voljo in zato bo naša poslanska skupina glasovala tako, kot nam narekuje zakon, to se pravi, da bomo predlog za referendum podprli. Hvala.
Hvala. To so bila stališča poslanskih skupin in prehajam na razpravo poslank in poslancev. Prvi prijavljeni Franc Pukšič, prosim. Ali bo zdaj zamenjava, ker je bila prej? Imate besedo.
Ker prej pri predstavitvi nisem posebej govoril o tem delu sprememb zakona, ki je vložen, bi rad poudaril torej samo tole, da se v 1. členu spreminja tako, da se spremeni datum, v 2. členu se spreminja drugi odstavek, ki pa od prvotnega, torej 4. člena povzema prvi odstavek v celoti, kot je, drugi odstavek se pa seveda spremeni in tretji odstavek postane četrti. Gre za to, da je osnova za vračilo vlaganj pogodbena vrednost iz prejšnjega odstavka, in sicer vlaganje v telekomunikacijske centrale, medkrajevne telefonske vode ter krajevna telefonska omrežja, in sicer v celoti v vse te tri navedene. In pri 3. členu, to je vezano na 12. člen prvotnega zakona, se pa spremeni tako, da se točno določi, da že gre vračanje od prvega vračila kupnine. No in tudi bi rad povedal, da je vlada, ki je dala k predlogu spremembe zakona svoje mnenje v odboru, nasprotovala pri prvem členu, kjer pravi, da je oškodovanje državnega premoženja, saj se RepublikaSlovenija zavezuje za vračilo vlaganj, za katere ne odgovarja. Mislim, da je v 77% lastnica Republika Slovenija oziroma država tega Telekoma in nič ne bo dajala iz proračuna ampak samo od privatizacije, in sicer od prvega dela vplačila kupnine, kar govori12. člen. K 2. členu imajo obrazložitev, od katere se pričakuje donos, torej osnovni princip vračanja izhaja iz narave pogodb, ki po svoji vsebini niso bile bančni posel ali kapitalska naložba - pa še kakšna kapitalska naložba je to bila! - od katere se pričakuje donos, ampak so bili izraz volje obeh pogodbenih strank za gradnjo, in tako dalje. In to je dobesedno norčevanje iz ljudi, ki so vlagali v to omrežje, ali cinizem prve vrste, ki pa si ga lahko privošči samo kruti liberalizem. K 3. členu pa daje vlada obrazložitev, da torej "prvi znesek kupnine od privatizacije državnega deleža Telekom, d.d., morebiti ne bo zadosti visok, da bi se lahko povrnila vračanja". Nič ne govori o prvem znesku kupnine, ampak govori o prvem vplačilu kupnine, torej takoj poprvem vplačilu se začne to vračati. No, in ker sem prej pozval, da bi poslanci, ki po mojem globokem prepričanju, seveda tisti, ki ste pač bili za sprejem tako slabega zakona, da bi se odpovedali enodnevnemu osebnemu dohodku, pričakujem, da bo minister v odstopu, dr. Gantar, zagotovil iz svojega dela proračuna sredstva za referendum, ker je najbolj odgovoren za to, da je do tega prišlo. Pričakujem pa, da ga novi mandatar mag. Anton Rop niti slučajno ne bo več povabil v vladno ekipo, ker si tega preprostone zasluži, saj je od leta 1997 vseskozi nasprotoval pravičnemu vračilu. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem Franciju Rokavcu, SLS. Prosim.
Hvala za besedo. Mogoče na kratko. Lep pozdrav, seveda gospodu ministru in vsem poslankam in poslancem! Seveda bom odlok o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma v zvezi z vračanjem vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje podprl. Kljub temu, da dejansko obžalujem, kar je bilo že tudi danes rečeno, da je Slovenija postala dežela referendumov. Vendar ocenjujem, da je to posledica premajhnega posluha tako vlade kot večine v tem parlamentu za pobude, in to argumentirane pobude civilne družbe in zainteresirane javnosti, in to pobude v pravem času, in da se prevečkrat odloča z "ad hoc" rešitvami oziroma danes je treba določeno rešitev sprejeti, ne pa da bi se temu vprašanju posvetilo bistveno več pozornosti, vprašanjem, ki so argumentirano postavljena v državnem zboru, in na ta način tudi mnogokrat preprečilo dodatno trošenje davkoplačevalskega denarja, in ustrezna ureditev, ki ne bi imela za posledico sprožitve referendumske pobude. Mislim, da ni samo vprašanje, da je treba popraviti zakon o referendumu in ljudski iniciativi, treba se je tudi vprašati, ali so instrumenti odločanja in sprejemanja odločitev v vladi in v tem državnem zboru pravilni. Sam mislim, da so mnogokrat premalo občutljivi za argumente, ki prihajajo iz teh delov. [[Nemir v dvorani.]] Gospod predsedujoči [[...]]
Prosim za mir v dvorani. Hvala.
Kljub vsemu pa se mi zdi umestno, da bo le združitev omenjenih referendumov na isti dan in da bomo na ta način imeli državljanke in državljani možnost odločanja o obeh predlogih, o predlogu za reorganizacijo Slovenskih železnic kakor tudi o predlogu za večje vračanje vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje, na isti dan, s tem pa bo tudi omogočena večja racionalizacija pri porabi davkoplačevalskega denarja. Jaz samo idejo podpiram referenduma in tudi referendumskega vprašanja. Zato, če se spomnite, ko smo se že pogovarjali tu, pri zakonu o telekomunikacijah, že takrat je bilo jasno rečeno in že takrat je bilo mnogo besed rečenih v tem prostoru, da gre za prvi primer lastninjenja javne infrastrukture v tej deželi. In to tiste infrastrukture, ki prinaša visok dobiček. In da mora biti država na tem segmentu še kako občutljiva. Zato sem prepričan, da je potrebno celovito reševati. Mogoče pa je malo kritika predlagateljem tega referendumskega vprašanja, da mogoče prevečprecizira določene rešitve, ker bi mogoče z večjo fleksibilnostjo se našle boljše in tudi kvalitetnejše rešitve v končni fazi. Skratka, da zaključim. Jaz bom sam odlok podprl, iz samega ustavnega razloga kakor tudi iz vsebinskih namenov. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem Francu Čebulju.
Hvala lepa. Tudi sam bom podprl odlok o referendumu za vračanje sredstev v telekomunikacijo. Skratka, ne bi izgubljal preveč besed okoli besed, katere so že moji kolegi poslanci izrekli. Moram pa samo to dodati oziroma reči, da naj bo tudi to na neki način poduk nam poslancem, predvsem pa vladi, da kljub temu, da imamo ustavno pravico oziroma imajo državljani ustavno pravico in zakonsko pravico tudi odločati na referendumih, gre za to, da bi marsikateri tolar ali sredstva, ki jih bomo na ta način, ki ni vlada ali tudi državni zbor, v večini primerov podprl, razne razprave pri zakonu o telekomunikacijah in tudi drugih razpravah. Pač, jasno. Referendum je in referendum bo in referendum bo tudi uspel. Vsekakor pa gre tukaj zahvala predvsem civilni iniciativi oziroma ljudem, ki so podpise, skratka podporo za referendum uspeli dobiti, preko 40.000 podpisov, in seveda, v tem naj bo tudi jasno izhodišče tudi v nadaljevanju nam vsem, da se na tak način tudi lahko rešujejo zadeve, ki jih v bistvu predvsem določa kapital, česar pa si seveda na tem mestu verjetno minister ne bo upal priznati. In skratka, naj rečem to, da predvsem ministru, da način izsiljevanja, ko smo zakon samo sprejemali, naj bo to tudi osebno njemu kot ministru, predvsem pa, tako kot je omenil gospod Pukšič, vprašanje njegove, mogoče potrditve v novi sestavi vlade. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem Francu Sušniku.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Dolga in težka pot je do rešitve tega vprašanja vlaganj. Poglejte, treba je uporabiti pritožbo na ustavnem sodišču, da se je sploh zadeva premaknila, da smo potem zakon o telekomunikacijah uspeli nekako vpisati, da se bo s posebnim zakonom problem vračanja rešil. Mi smo vseskozi opozarjali, tudi vas gospod minister, da je treba problem vračanja prekomernih vložkov v izgradnjo javnega telekomunikacijskega omrežja rešiti tako, da bo zadovoljil pretežno večino tistih, ki so za pridobitev telefonskega priključka prispevali nesorazmerno več kot ostali državljani v Republiki Sloveniji. Osnova za ta vlaganja je bil ta znani zakon iz leta 1974 o temeljih telekomunikacijskih zvez in na osnovi tega se je takrat začela uveljavljati praksa, splošna praksa, da ljudje s podeželja, ljudje z redko naseljih, redkeje naseljenih odročnih predelov Slovenije, naše države, več prispevajo k izgradnji javne infrastrukture kot ljudje v urbanih in mestnih naseljih. Tako kot smo gradili ceste s samoprispevki, z vloženim delom, smo bili prisiljeni graditi tudi telekomunikacijsko omrežje z nenormalno visokimi vložki. 9, 10 tisoč, 12 tisoč mark je bilo treba dati za pridobitev telefonskega priključka, 50 kilometrov iz Ljubljane ven in še to ne v nekem zakotju, ampak neposredno ob prometnem križu. Te razmere so bile nevzdržne in terjajo popravo. Do poprave pride s tem, ko se je država odločila odprodati ta del javne infrastrukture. Vaša ignoranca, gospod minister, in ignoranca večine v tem državnem zboru do tega vprašanja, ki se je pokazala skozi kar dve glasovanji, spomniti je namreč tudi treba, da je državni svet uvidel, v čem je problem, in izglasoval odložilni veto na ta zakon, večina v tem državnem zboru ga je še enkrat potrdila, prav zaradi teh razlogov, ki so zdaj predmet referendumskega vprašanja. Ignoranca se kaže v tem, da nismo znali oziroma nismo hoteli prisluhniti civilni družbi. Čisto normalno je, da se je 150 tisoč in več upravičencev organiziralo po krajevnih skupnostih, po občinah in ne nazadnje v vseslovenskem združenju. Gospod minister, zavrnili smo pobudo oziroma kompromis, ki ga je predstavilo združenje, ki je zahtevalo 70% realno preveč plačanega, da se vrne. Zdaj imamo tu odlok o razpisu referenduma, ki bo nesporno, referendum bo, v to sem prepričan, prinesel pred nas zahtevo, da se vrne realno preveč plačano. Seveda tudi odnos pri sprejemanju tega zakona je nekaj podobnega, kot je odnos do podeželja, kjer je pač treba upoštevati dana dejstva in kjer smo prisiljeni, da zadeve rešujemo na nek drugačen, na nek svojski način. Pač ta centralizacija se kaže tudi pri sprejemanju tega zakona. To se njih tiče, ljudi, ljudi v Ljubljani se ne tiče, ljudi v večjih mestih, ampak tistih, bom rekel, neke v Zgornjem Bitnjuali ne vem, kje še vse in temu se ne splača posvetiti zadostne mere pozornosti. Ampak v končni fazi se bo tudi temu vprašanju treba posvetiti oziroma odreagirati tako, kot sem prepričan, da bodo ljudje izglasovali na referendumu. Seveda, lansko leto smo imeli en referendum, letos smo razpisali dva, ali bomo po logiki, po inerciji naslednje leto razpisali štiri, je dejansko upravičeno vprašanje. Nakazuje se zbiranje podpisov za ta zakon, 17. člen zakona o trgovini. Mislim, da bi morali krepko razmisliti. Najslabša rešitev, ki se nakazuje oziroma ki se "čuje", bi pa bila ta, da bi razmišljali v tem primeru in spreminjali zakon o referendumu in ljudski iniciativi. To bi bil najslabši možni odgovor tega državnega zbora na te referendume. Vprašati bi se morali,in jaz mislim, da to ne bi smel biti problem, ali smo zmožni testirati širšo javnost. Mislim, da so danes instrumenti, ki to omogočajo, in sprejemati zakonodajo, ki bi bila za večino naših državljanov sprejemljiva in se ne bi dogajali referendumi kot se nam zdaj dogajajo. Jaz bi zdaj na koncu - normalno bom ta odlok podprl. Prepričan sem tudi v uspeh referenduma. Vesel sem, gospod minister, da nismo oziroma niste uspeli z blokado javnih medijev, ki so, bom rekel, skoraj v celoti blokirali informacijo v zvezi z zbiranjem podpisov in je združenje kljub temu zbralo preko 70.000 podpisov. Vsi niti niso bili vloženi. V zvezi s številom, s številko pa zdaj sprašujem, zakaj mora oziroma če je to običajno, da v 1. členu odloka piše "na podlagi zahteve 40.000 volivcev". Jaz mislim, da bi bilo korektno, da napišemo "na podlagi zahteve 69.000 in še nekaj vloženih podpisov," kar je bilo noter. Tu bi rad, da mi zakonodajna služba odgovori. Tudi v obrazložitvi se ta številka ponavlja. Vendar, kolikor imam jaz informacije je bilo 6. decembra 2002 uradno vloženih v ta državni zbor preko 69.000 podpisov. Če je možno, predlagam, da se to določilo spremeni in da se tu napiše: na podlagi zahteve 69.000 volivcev", kar je v skladu z zakonom o referendumu in ljudski iniciativi, ki ga je državni zbor sprejel takrat in takrat, kot je pač dikcija naprej. Mislim, da bi bilo korektno, da napišemo tudi v odlok, koliko podpisov je bilo vloženih, ker to je v neskladju s tistim, kar je bilo narejeno. Gospod minister, jaz vam želim, da bi pri predlaganju drugega ali podobnega zakona imeli več sreče, da bi znali prisluhniti tudi tistim, ki malo drugače razmišljamo in drugače gledamo na problematiko. Na žalost se vam je tokrat zgodil ta referendum. Jaz sem prepričan in še enkrat poudarjam, da bo referendum pozitivno izglasovan. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem Ivanu Božiču. Se odpoveduje. Zato dajem besedo Jožefu Jerovšku.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Pravica do referendumskega odločanja državljanov je šiba božja za oblast za vrhuško in tiste, ki so po volji oblasti že videli absolutne lastnike Telekoma, tega profitabilnega podjetja. Razlastitev vlagateljev, tistih, ki so se s svojimi žulji odpovedovali nekim dobrinam in so vlagali prekomerne stroške, tiste je oblast, vlada in tudi ta del parlamenta, vladna stranka, hotela razlastiti. Upam, da se to ne bo posrečilo. Ne sprejemam pa očitkov o dragem referendumu. Dokler bo vlada in je podpisovala takšne pogodbe o nagradah v Elanu in drugim menedžerjem iz svoje sfere oblasti, ki so blizu LDS-u, ko zadostuje enkratna nagrada za izvedbo treh referendumov, je tak občutek manipulativen, neokusen, neetičen in nesramen. Očitno je referendum edino sredstvo v Sloveniji, kjer ponižani in razžaljeni lahko pridejo do kančka pravice. Vidim, da se napoveduje, da bodo tudi trgovke, ki so brez pravic, ki jim je vlada prav tako odvzela sleherno pravico pri nedeljskem delu, pri pravici do spoštovanja družine, se je morala zateči k istemu sredstvu. Jaz se sprašujem, kdaj bo vlada spoznala, da je postavljena in izvoljena v imenu ljudstva in da bo pripravljena tudi vladati za ljudi. Doslej, oprostite, kolegi, tukaj v Liberalni demokraciji in Združeni listi, ste potrdili toliko zakonov, ki razlaščajo tistega najmanjšega slovenskega državljana. Kje je tu neka odgovornost do državljanov Slovenije? Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem Francu Kanglerju, ki pa ga ni. Zato dajem besedo Branku Kelemini.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Ob tem odloku, ki ga imamo danes na mizi, in tudi referendumski pobudi, ki so jo podprle naše državljanke in državljani v tako velikem številu, se kaže nek zanimiv trend oziroma izražanje volje ljudstva na način, ki v bistvu v preteklosti v tej državi ni bil običajen; nekako so se le stvari urejale prek interesnih skupin, takšnih ali drugačnih, ki so bolj ali manj bile pri kreiranju oblasti, pri oblikovanju zakonov nekoliko več očitno upoštevane,kot je to danes oziroma v zadnjem času. Izgleda, da je resnično moč neke politične skupine v tej državi tako velika, da je postala do konca neuvidevna do vseh drobnih problemov, ki pa težijo veliko število ljudi, veliko število, tudi čez sto tisoč posameznih upravičencev. In ta velika večina to seveda gladko ignorira, kajti v parlamentu ima zagotovljeno veliko večino in lahko počne, kar se ji zljubi. Res je, da je mogoče odraz tega stanja, da ljudstvo mora na tak način izražati svojo voljo, tudi oslabljenaopozicija, ki je tako rekoč skoraj ni, čeprav se je zdaj ravno v tem času jasno opredelila kot opozicija tudi Stranka mladih Slovenije, tako da se nekoliko te vrste krepijo. Pa vendar je dejstvo, da opozicija s svojim opozarjanjem na vse te nepravilnosti in anomalije, ki se dogajajo in ki jih ta oblast izsiljuje s tako rekoč vsiljenimi rešitvami, opozicija jih dejansko ne more nikakor spremeniti. Pri sprejemanju tega predloga, mislim, pravzaprav prejšnjega zakona oziroma že sprejetega zakona smo opozarjali na vsa ta dejstva. Opozarjali smo tudi, da gre za veliko število upravičencev in da bi bilo pošteno in pravično, da se upošteva vsaj v nekem boljšem razmerju tisto, kar so predlagali, vendar, gospod minister, vi ste to strogo zavračali, seveda z nekimi čudnimi argumenti, in niste pristali na neko boljšo rešitev, ampak ste govorili, da tu nismo na trgu in se nimamo kaj pogajati. No, danes ste pa dobili oziroma že nekaj časa je jasno, da ste dobili hudo lekcijo. In mislim, da je to glede na število upravičencev in število zbranih podpisov velika nezaupnica vaši vladavini ali vašemu delu, in bi bilo zelo resno razmisliti o tem, ali ne bi bilo potrebno zaradi takšnega vašega ravnanja, samodržnega, mogoče celo ponuditi odstop. 500 milijonov stroškov, ki bodo nastali zaradi tega, ker ljudstvo mora uveljaviti svoj interes oziroma ima pravico uveljaviti svoj ustavni interes, bo dejansko strošek nas vseh, vseh davkoplačevalcev. In to nepotreben strošek. Če bi vi dali samo naši občini 500 milijonov tolarjev, občiniSevnica, ki je ena najbolj revnih občin v državi, veste koliko delovnih mest bi mi odprli za teh 500 milijonov? In kaj vse bi mi postorili za teh 500 milijonov? Zdajle bojo pa šli v nič oziroma celo zgodilo se bo nekaj, da bo morala oblast, država, ki bilahko kljub temu, če bi bolj tenkočutno pripravila zakon, še vedno nekaj iztržila, zdajle se pa lahko zgodi, seveda boste vi poskušali z raznimi proceduralnimi zapleti in ustavnimi spori in verjetno s sodiščem in tako naprej, uveljavljati svojo voljo. To pričakujemo. Zaplete pričakujemo, ampak ne glede na to, če bo potrebno vrniti bistveno višji delež, kot ste ga, kot so ga bili celo pripravljeni upravičenci sprejeti, boste dejansko krivi vi, gospod minister. Dejansko boste krivi, razen, če ne boste seveda stvari izigrali. In tukaj bo šlo za več 10 milijard, mogoče, škode. Če bi dali 15 milijard, bi mogoče bilo rešeno. Zdajle boste morali dati pa 20 ali pa 25 ali 30, ne vem, kako se bo izglasovalo. In tu ste pa dejansko krivi vi. In vi ste tisti, ki ste povzročili in boste povzročili tej državi ogromno gospodarsko škodo. In za te milijarde, ki bojo povzročene, bi vi gospod minister dejansko morali odstopiti. Ali pa ponuditi vsaj odstop. Če ne čutite te odgovornosti, to je vaša stvar. V naši državi je seveda vse možno. Ampak ta finančni efekt, negativni, ki se bo zgodil za našo državo, je dejansko na tem, na odločitvah, ki ste jih vi sprejemali in pa tudi koalicija, predvsem pa koalicija LDS. Seveda zdajle ta stranka, ki je tudi, ki je vladna stranka, ljudska stranka, s pridom izkorišča, ker ima tudi največ županov na področju Slovenije, s pridom izkorišča to možnost in si seveda na ta način krepi svojo vlogo in skače vladi tako rekoč v hrbet, če tako rečem. In si pridobiva točke, nabira točke na ta račun. In to ceno boste pa v končni fazi pa le plačali minister, vi in pa vaša vladajoča elita, kateri seveda vi predsedujete oziroma ste skupaj z njo v tej veliki igri. Toliko. Upam, da boste to odgovornost prevzeli nase in tudi ustrezno ukrepali. Hvala lepa.
Hvala. Besedo bi imel mag. Kramberger, pa ga ni. Zato dajem besedo Janezu Cimpermanu. Imate še 19 sekund, gospod Cimperman. Tudi ni navzoč. Andrej Fabjan. Ga ni. Vili Trofenik, je navzoč, se odpoveduje. Jurij Malovrh, se odpoveduje. In Janez Podobnik. In smo zaključili razpravo. Zaključujem to splošno razpravo o predlogu odloka. Amandmaja k predlogu odloka ni vloženega, zato ni možna razprava o posameznih točkah odloka. In lahko preidemo na glasovanje. Pozivam poslance, da pridejo v dvorano, ker bomo odločali o predlogu odloka o razpisu predhodnega zakonodajnega referenduma o predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vračanju vlaganj v javno telekomunikacijsko omrežje. Ta predlog odloka dajem na glasovanje.Bodimo pozorni, prosim. Glasujemo. Prosim za pozornost in glasujemo. Navzočih nas je 57, za predlog odloka je glasovalo 52, nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Predlog odloka je sprejet. S tem zaključujem točko 2 dnevnega reda in tudi današnjo sejo državnega zbora. Nadaljujemo jutri ob 10. uri s prvo točko. Hvala za pozornost in lahko noč.