Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 42. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 58. člena ter drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Lidija Divjak Mirnik od 10. do 13. ure, Jani Prednik, Ferenc Horváth od 17. ure dalje, Felice Žiža do 14.30 ure in Nataša Sukič od 10. do 11. ure. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 42. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 13. julija 2020, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predloga za umik točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 42. izredne seje zbora določen. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O SODIŠČIH V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za pravosodje Zlatku Rateju.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Vlada je pripravila Predlog zakona o spremembah zakona o sodiščih s katerim se spreminja ureditev delovanja sodišč v primeru izrednega dogodka in v času poletnega poslovanja. Spremembo zakona je Vlada predlagala v obravnavo po nujnem postopku. Kot gotovo tudi sami spremljate se epidemiološka slika v Sloveniji zaradi porast okužb z virusom hitro spreminja. Veljavni zakon o sodiščih sicer že vsebuje določbe glede poslovanja sodišč v primeru izrednega dogodka. Veljavna ureditev namreč določa delovanje sodišč samo v nujnih zadevah. Gre zlasti za kazenske in družinske zadeve. Ne določa pa možnosti, da bi sodišča lahko reševala tudi zadeve, ki niso nujne. Torej, ni omogočeno reševanje rednih zadev po zmožnostih sodišča glede na zunanje okoliščine in prizadetost samega sodišča. Ob zadnjem izrednem dogodku, ko je bila razglašena epidemije virusne bolezni se je izkazalo, da je ureditev premalo prožna, če pride do dogodkov, ki se hitro spreminjajo. Spomnimo, da je bilo potrebno sprejeti interventni zakon v času epidemije z namenom, da bi v večji meri ohranili izvajanje sodne oblasti ob hkratnem varovanju zdravja in življenja ljudi. V prvi vrsti je bila torej skrb za posameznika, ki je v tem obdobju okrnjen, v zmožnosti doseganja oziroma uveljavljanja svojih pravic. Z interventnim zakonom ste omogočili širši obseg delovanja sodišč in povečali pooblastila predsednika Vrhovnega sodišča. Ta je lahko, seveda, na podlagi zakonskih omejitev odločal o obsegu delovanja sodišč ob predpostavki varovanja zdravja in življenja tako zaposlenih na sodiščih, kot strank in drugih udeležencev v postopkih. Interventni zakon je bil potem tudi noveliran, ko smo sproščali ukrepe in omogočili postopno in hkrati čim bolj široko delovanje sodstva, zakon pa je s koncem uradne epidemije tudi prenehal. S predlagano spremembo, ki je danes v obravnavi in je bila pripravljena na opisanih izkušnjah se zagotavlja pravno podlago za hiter odziv in prilagoditev delovanja sodišč v primeru izrednega dogodka. Torej urejamo delovanje sodstva ob dogodkih kot so epidemije, naravne nesreče, požari, poplave ali druge hujše nesreče, ki ob večjem obsegu omejujejo in redno izvajanje sodne oblasti. Ob nastanku izrednega dogodka bo predsednik Vrhovnega sodišča z odredbo določil obseg poslovanja vseh oziroma posameznega sodišča. Praviloma bodo sodišča poslovala na način poletnega poslovanja, lahko pa bo določeno širše ali ožje poslovanje ter drugi posebni ukrepi, vse da bo v čim večji meri zagotovljeno redno izvajanje sodne oblasti. predlog prinaša tudi spremembe 83. člena Zakona o sodiščih, ki ureja poslovanje sodišča v čadu od 15. julija do 15. avgusta. Na predlog Vrhovnega sodišča se tako širi poslovanje sodišč v tem času. Poslovanje o nujnih zadevah, ki so taksativno naštete v zakonu, ne predstavlja večjega odstopanja od sedanje ureditve, širi pa se obseg poslovanja v nenujnih zadevah. Sodišča bodo v tem času lahko odločala in upravljala naroke pod pogojem soglasja strank, potekalo pa bo tudi vročanje, seveda z zavarovalko za stranke v postopkih. Ta je, da procesni roki začnejo teči naslednji dan po izteku poletnega poslovanja. Naj poudarim, da predlagana novela, ki jo danes obravnavamo, čas trajanja poletnega poslovanja ohranja nespremenjen, ta se bo izvajal od 15. julija do 15. avgusta, seveda pa je izjema določena le za letošnje leto na podlagi veljavnega interventnega zakona, v kar pa mi tudi ne želimo s predlagano spremembo posegati. Ker bodo sodišča v tem času delovala v večjem obsegu kot do sedaj, spreminjamo tudi terminologijo. Sodne počitnice nadomeščamo z ustreznejšim izrazom, ta je poletno poslovanje. S tem želimo poudariti, da sodišča tudi v času poletnega poslovanja delajo. Še enkrat poudarjamo, da so tako kot že do sedaj, s spremembo ureditve poslovanja sodišč v času poletnega poslovanja varovane vse pravice strank v sodnih postopkih. Toliko uvodoma. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval odbor za pravosodje. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Blažu Pavlinu.
Predsednik, hvala za besedo. Lep pozdrav predstavnikom Vlade in vsem poslankam in poslancem! Odbor za pravosodje je na 21. nujni seji, kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o sodiščih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada in je bil 9. 7. 2020, objavljen na spletnih straneh Državnega zbora. Odbor je bil predhodno seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev ter pripombami Odvetniške zbornice Slovenije. Predstavnik predlagatelja, državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje, Zlatko Ratej, je v dopolnilni obrazložitvi predloga zakona med drugimi izpostavil, da se s predlaganimi spremembami ureja drugačen način poslovanja sodišč v poletnem času v primeru nastopa izrednega dogodka kot so na primer naravne ali druge hujše nesreče ter epidemije. Sodišča morajo tudi v takšnih okoliščinah v čim večjem obsegu zagotoviti redno izvajanje sodne oblasti na način, da zagotavljajo varnost in zdravje tako zaposlenih na sodiščih kot strank v postopkih, hkrati pa morajo biti varovane pravice strank v teh postopkih. Sodišče bo lahko razpisalo narok v nenujnih zadevah le, če se bosta o tem strinjali obe stranki. Zakonsko ureditev delovanja sodišč v času izrednega dogodka je ob epidemiji COVID-19 namreč pokazala kot nujna, vendar premalo fleksibilna glede na različne okoliščine in intenzivnost izrednega dogodka. Predlagane rešitve tako dajejo predsedniku Vrhovnega sodišča Republike Slovenije zakonsko podlago za uporabo različnih vzvodov glede obsega omejevanja delovanja sodišč, ki so v tem tistem trenutku najbolj primerni, da se zagotovi čim bolj nemoteno in redno izvajanje sodne oblasti. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je glede 2. člena predloga zakona izpostavila, da v primerjavi z veljavno določbo drugega odstavka 83.a člena predlagana rešitev več ne predvideva okvirne časovne opredelitve trajanja posebnih ukrepov na zakonski ravni in je vezana le na upoštevanje okoliščin izrednega dogodka, kar bi lahko pomenilo tudi, da bi bili ti ukrepi trajnejše narave. Glede na posledice, ki jih lahko imajo ukrepi po tem času zlasti na uveljavljanje pravic do sodnega varstva, bi bilo nujno opredeliti skrajni rok trajanja posebnih ukrepov na zakonski ravni, z možnostjo njihovega oziroma določitve drugačnih ukrepov glede na morebitne spremembe okoliščin izrednega dogodka upoštevaje načelo sorazmernosti. Glede 4. člena pa je poudarila, da bi bilo treba za določbo 67. člena Zakona o interventnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic epidemije COVID-19, ki določa izjemo od sedaj veljavnega 83. člena Zakona o sodiščih, določiti prenehanje veljavnosti. Rešitev, kot je predlagana pomeni določitev izjeme od izjeme za določbo, ki ne bo več veljala, kar je pravno neustrezno. Državni svetnik Bojan Kekec je predstavil pisno mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, ki je predlog zakona večinsko podprl. Ob tem je poudaril, da je bilo v razpravi na komisiji opozorjeno, da Odvetniška zbornica Slovenije ni imela možnosti za pripravo ali podajo pripomb k predlogu zakona, saj ga je dobila samo v seznanitev. Predlog zakona trajno posega na področje sodnih počitnic in ne gre več le za začasen ukrep, zato bi bilo usklajevanje z vsemi deležniki, ki delujejo v sodnih postopkih še toliko bolj pomembno. V razpravi so bila izpostavljena stališča in pripombe, ki jih je k predlogu posredovala Odvetniška zbornica Slovenije. Mnenje članov odbora je bilo, da bi pri tako pomembnih posegih v sodni sistem predlagatelj moral upoštevati tudi strokovno javnost in opraviti širšo razpravo. Odbor je v nadaljevanju sprejel amandma Poslanskih skupin SDS, SMC, NSi in DeSUS k 2. členu ter v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih [[opozorilni znak za konec razprave]] zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejet amandma je na podlagi pravega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega je sprejeti amandma vključen.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenija-Krščanski demokrati, kolega Blaž Pavlin.
Hvala še enkrat za besedo. Predlog Zakona o spremembah Zakona o sodiščih spreminja ureditev poslovanja sodišč v primeru izrednih dogodkov in spreminja način poslovanja sodišč v času poletnega poslovanja. Tako zakon prinaša preoblikovanje sodnih počitnic v poletno poslovanje sodišč. Sodne počitnice v danes uveljavljeni ureditvi pomenijo, da sodišča v tem času opravljajo zgolj poglavitna procesna dejanja in zgolj v nujnih zadevah, ki so določene v zakonu. Gre za zadeve pri katerih bi preložitev ali zastoj postopkov lahko pomenila nastanek hujših posledic za življenje, zdravje ali premoženje. Samo v teh nujnih zadevah tečejo procesni roki ter poteka vročanje, v vseh ostalih zadevah pa ne. Po predlogu sprememb zakona bodo sodišča v tem času poslovala v omejenem obsegu, ki pa se ne omejuje samo na nujne zadeve, ampak bodo sodišča lahko odločala tudi o zadevah, ki niso nujne. O teh zadevah bodo sodišča lahko odločala, vendar pa bodo veljale omejitve glede razpisovanja narokov. Sodišče bo narok razpisalo le, če bodo s tem soglašale vse stranke. S tem se varuje pravice strank, če v tem obdobju načrtujejo daljšo odsotnost. Prav tako bo strankam v času poletnega poslovanja lahko vročeno sodno pisanje tudi v nenujnih zadevah, vendar pa bodo roki začeli teči prvi naslednji da po izteku poletnega poslovanja, s čimer je zagotovljeno varstvo pravic strank v teh postopkih. Novelam nabor nujnih zadev na novo dodaja postopke v zvezi z izvrševanjem kazni zapora ter nepravne zadeve po zakonu, ki urejajo preprečevanja nasilja v družini. Po sedaj veljavnem zakonu v času izrednega dogodka, to so naravna nesreča, druga hujša nesreča ali pa epidemija, sodišča poslujejo kot v času sodnih počitnic, se pravi, da opravljajo samo nujne zadeve. Ko posamezna sodišča ne moremo več sodelovati nemoteno o ukrepih odloča predsednik Vrhovnega sodišča na predlog ministra za pravosodje, gre za ukrepe kot so na primer dodelitve sodnikov, premestitve sodnikov v sodelovanju s sodnim svetom ter podobno. Predsednik Vrhovnega sodišča na predlog ministra z odredbo določi da je nastalo stanje izrednih dogodkov. Predlagatelj ugotavlja, da se je ureditev ob epidemiji pokazal kot premalo fleksibilna glede na hitro spreminjanje okoliščin. Zakon namreč ne določa možnosti, da bi sodišča reševala tudi ne nujne zadeve po zmožnosti glede na raven prizadetosti. Zato je bil potreben sprejem interventn3ega zakona, ki je omogočal večji obseg delovanja sodišč in pooblastil predsednika Vrhovnega sodišča. Po noveli bodo sodišča v času izrednih dogodkov praviloma poslovala na način kot je predviden za poletno poslovanje, o tem bo odločil predsednik Vrhovnega sodišča z odredbo, z odredbo bo predsednik Vrhovnega sodišča odločili tudi katera sodišča poslujejo po pravilih poletnega poslovanja ter drugih posebnih okoliščin, ki določajo način poslovanja sodišč. Predsednik Vrhovnega sodišča lahko določi tudi da se nekatere zadeve, ki jih zakon opredeljuje kot nujne in ne štejejo za nujne ali zanje določi obseg poslovanja ter da sodišča o vseh ali nekaterih ne nujnih zadevah poslujejo v neomejenem obsegu. Predlog zakona, poslovanje sodišč v času poletnih počitnic in v času izrednih okoliščin v primerjavi s sedanjo ureditvijo ureja bolj fleksibilno. V primeru ponovitve epidemije tako ne bo potrebe po spreminjajo oziroma o sprejemanju interventnega zakona, da bi delo sodišč prilagajal s spreminjajočimi situacijami. Tudi nov poletni režim omogoča, da se nekatere zadeve tudi v tem času premaknejo naprej in ni nobene potrebe, da bi čisto vse ne nujne zadeve stale za mesec dni. Poslanci Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Alenke Bratušek. Mag. Andrej Rajh.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah Zakona o sodiščih ureja določitev obsega poletnega poslovanja sodišč ter delovanje sodišč v primeru izrednega dogodka. V veljavni ureditve so sodne počitnice določene v času med 15. julijem in 15. avgustom. V tem času sodišča opravljajo procesna dejanja samo v nujnih zadevah, ki so taksativno določene v 83. členu zakona. Izključno v teh zadevah tečejo procesni roki v ostalih zadevah pa ne, prav tako se v ne nujnih zadevah ne vročajo sodna pisanja. Vlada je predlog zakona pripravila zaradi pomanjkljivosti vladne ureditve, ki so se pokazale ob izbruhu epidemije COVID-19. Trenutno namreč ni predvideno delovanje sodišče tudi v ne nujnih zadevah tudi če bi razmere na sodiščih to dopuščale. S predlaganimi spremembami se bo zagotovila pravna podlaga za hitro prilagoditev poslovanja sodišč v primeru izrednega dogodka, ki trenutno ni vzpostavljena. Novela predvideva, da bodo sodišča lahko poslovala tudi v zadevah, ki niso opredeljene kot nujne. Iz tega razloga se tudi v termin sodne počitnice nadomešča s terminom poletno poslovanje sodišč. Med drugim se posodablja tudi nabor zadev, ki so opredeljene kot nujne. Dodajajo se postopki v zvezi z izvrševanjem kazenskih sankcij ter nepravdne zadeve po zakonu, ki ureja preprečevanje nasilja v družini. Zakon se nam v poslanski skupini SAB sam po sebi ne zdi problematičen. Večjo težavo vidimo v postopku po katerem se sprejema. V Državnemu zboru smo po nujnem postopku sprejemali interventne zakone za ublažitev posledic izbruha virusa, kar je razumljivo, saj je bilo potrebno ukrepati hitro. S tem predlogom pa ne gre več za začasen ukrep kakršni so bili sprejeti z interventnimi zakoni, temveč se trajno posega na področje sodnih počitnic. Zato menimo, da je sprejem zakona po nujnem postopku na tem mestu neprimeren in nepotreben. Tudi Odvetniška zbornica Slovenije je opozorila na dejstvo, da so predlog zakona dobili zgolj v seznanitev in nanj niso imeli možnosti podati svojih pripomb. V Poslanski skupini SAB zagovarjamo prakso usklajevanja predlogov zakonov z vsemi deležniki in strokovnjaki, predvsem pri pomembnejših zakonih. Samo tako bomo lahko v tej hiši sprejemali dobre in konstruktivne predloge. V Poslanski skupini SAB predlogu Vlade ne bomo nasprotovali, vendar apeliramo na Vlado Republike Slovenije, da se v prihodnje poslužuje nujnih postopkov za sprejem zakonov zgolj izjemoma in kadar je resnično potrebno. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Kolega Jurij Lep.
Najlepša hvala za besedo. Gospod predsednik, državni sekretar, kolegice in kolegi! V času izrednih dogodkov se splošno javno življenje ponavadi nekoliko ustavi in praviloma se zelo hitro prilagodi novim razmeram. To je značilno seveda tudi za poslovanje subjektov, pa naj gre za podjetja ali pa za subjekte, ki izvajajo javne storitve. Za pravno državo je nujno nemoteno in učinkovito delovanje sodne vaje oblasti, torej sodišč. Da je temu tako in da so seveda hkrati varovane pravice strank v postopkih se je potrebno na daljne okoliščine hitro odzivati. Slednje pa omogoča samo primerna organizacija dela sodišč, ki mora biti dovolj prilagodljiva in hkrati zadosti transparentna, da se v vsakem primeru uresničuje načelo pravne države. S sodnimi zaostanki se soočamo tudi v povsem normalnih življenjskih razmerah, zato je povsem razumljivo, da je v letošnjem letu glede na lansko enako obdobje zaznati nekolikšen porast števila nerešenih zadev. Pa niti ni toliko pomemben dvig te številke kot ugotovitev, da je veljavna sodna zakonodaja, ki ureja poslovanje sodišč, ki sicer že določa način delovanja sodišč ob izjemnih in nepredvidljivih dogodkih, premalo prožna, kar posledično lahko pomeni težave v izvajanju sodno-pravnih zadev. Pristojno ministrstvo je na podlagi zbranih številnih izkušenj iz časov epidemije pripravilo spremembe Zakona o sodiščih, ki dajejo pravno podlago za hiter odziv in prilagoditev delovanja sodišč na različne okoliščine in tudi glede na intenzivnost nekega izrednega dogodka. Predsednik Vrhovnega sodišča bo delo sodišč danim razmeram lahko podobno kot doslej prilagajal tako, da bo z odredbo določil obseg poslovanja vseh oziroma posameznih sodišč. Praviloma bodo sodišča poslovala na način polletnega poslovanja, kar pa bo določeno tudi širše ali ožje poslovanje posameznega sodišča in določeni bodo lahko še drugi posebni ukrepi vsi s ciljem, da bo v čimvečji meri zagotovljeno redno izvajanje sodne veje oblasti. Možnost prehajanja zadev na druga sodišča po stvarni in krajevni pristojnosti je razumljen kot ukrep, ki je potenciran zaradi večje intenzitete izrednih okoliščin, ko je poslovanje sicer pristojna sodišča onemogočeno. Če bi bilo onemogočeno delovanje vseh sodišč in oteženo uveljavljanje pravic strank, pride v poštev še bolj skrajni ukrep, in sicer zadržanje teka rokov. Vsi ukrepi, ki bi jih bilo potrebno odrediti, bodo seveda časovno omejeni, in sicer na način, da se preverja upravičenost odrejenih ukrepov na mesečni ravni. Seznanitev javnosti in s tem transparentnost drugače odrejenega dela se zagotavlja z objavo v Uradnem listu. Še pred tem pa je ključna predhodna seznanitev ministra za pravosodje. Skrajni primer popolne nezmožnosti poslovanja sodišč ugotovi Vlada Republike Slovenije, ne samovoljno, ampak na predlog predsednika Vrhovnega sodišča. Glede poletnega poslovanja, kakor se bodo od slej imenovale zdajšnje sodne počitnice, in trajajo od 15. julija do 15. avgusta, se širijo možnosti delovanja sodišč. Samo poslovanje v nujnih zadevah, ki so naštete v zakonu, se bistveno ne spreminja. Se pa širi obseg poslovanja v nenujnih zadevah. Sodišča bodo lahko določala in opravljala naroke, pri čemer pa mora biti pridobljeno soglasje obeh strank. Pri predlogu nove ureditve je pridana še izjema trajanja sodnih počitnic oziroma po novem poletnega poslovanja za letošnje leto, in sicer slednje letošnje meji na dva tedna, in sicer od 1. do 15. avgusta. V Poslanski skupini Desus predlagane spremembe ocenjujemo kot smotrne in seveda nujne, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, mag. Dejan Kaloh.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani predstavniki ministrstva! Pozdravljeni prav tako tudi kolegi poslanci! Vlada Republike Slovenije je na 25. redni seji, dne 8. julija 2020, določila besedilo Predloga zakona o spremembah zakona o sodiščih, ki ga obravnavamo po nujnem postopku. Zakonska ureditev delovanja sodišč v času izrednega dogodka se je ob epidemiji SARS COV-2, se pravi COVID-19, pokazala kot nujna, vendar premalo fleksibilna glede na različne okoliščine in intenzivnost izrednega dogodka. Namen spremembe je zagotoviti ustrezno pravno podlago za prilagoditev delovanja sodišč v primeru izrednega dogodka in postopno za sprejemanje ukrepov, ki se nanašajo na vsa ali samo na posamična sodišča. S spremembo zakona se tako predlaga bolj fleksibilno ureditev, ki bo predsedniku Vrhovnega sodišča Republike Slovenije omogočila uporabo različnih vzvodov glede obsega omejevanja delovanja sodišč, ki so v tistem trenutku najbolj primerni, da se zagotovi čim bolj nemoteno in redno izvajanje sodne oblasti, glede na okoliščine izrednega dogodka, ki ga predstavlja epidemija koronavirusa, ki povzroča bolezen COVID-19. Cilj spremembe glede delovanja sodišč v poletnem času je omogočiti čim bolj redno izvajanje sodne oblasti tudi v poletnem času. Po predlagani spremembi bodo sodišča v času od 15. julija do 15. avgusta odločala v nujnih zadevah, v katerih procesni roki tečejo, prav tako bo potekalo vročanje. Drugi poglavitni cilj pa je določitev obsega delovanja sodišč v primeru izrednega dogodka. Glede ostalih zadev, ki niso nujne, bodo sodišča lahko odločala v teh zadevah procesnih roki ne bodo tekli. Sodišča bo lahko razpisalo narok v nenujnih zadevah le, če se bosta s tem strinjali obe stranki. Vročanje bo možno na začetek teka procesnega roka bo stranka obveščena na sodnem pisanju. Izraz »sodne počitnice« se nadomešča s primernejšim terminom »poletno poslovanje sodišč«, saj sodišče na bo več delovalo v tako omejenem obsegu kot po veljavni zakonodaji. Rešitve, ki jih prinaša ta predlog zakona o spremembah zakona o sodiščih naslavlja še sledeče. Kot nujne opredeljujejo tudi nepravdne zadeve po zakonu, ki ureja preprečevanje nasilja v družini, črtanje meničnih protestov in meničnih tožb iz nujnih zadev, preimenovanje zadev prisilne poravnave in stečajev v zadeve zaradi insolventnosti in prisilnega prenehanja. Na Odboru za pravosodje je bil izglasovan koalicijski amandma, ki je bil pripravljen na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila, da je treba predvideti časovno opredelitev trajanja posebnih ukrepov na zakonski ravni. Predsednik Vrhovnega sodišča Republike Slovenije bo moral mesečno preverjati upravičenost ukrepov določenih z odredbo. S predlaganim amandmajem se spoštuje načelo sorazmernosti sprejetih ukrepov v omejitvi poslovanja sodišč in hkrati zagotavlja uveljavljanje pravice do sodnega varstva, ki jo določa 23. člen Ustave Republike Slovenije. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predmetni predlog zakona o spremembah Zakona o sodiščih, ki ga obravnavamo po nujnem postopku seveda podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Lista Marjana Šarca, kolegica Tina Heferle.
Hvala, predsednik, za besedo. Še ena izredna seja in še ena novela zakona, ki se sprejema po nujnem postopku. V Poslanski skupini LMŠ bi radi opozorili predvsem na prakso, ki se pri tej vladi očitno kar redno vzpostavlja, to je, da se zakoni sprejemajo po nujnem zakonodajnem postopku, brez da bi za to v resnici obstajali poslovniški razlogi. Na ta način se seveda ne zagotovijo tisti normalni zakonodajni standardi, ki po Poslovniku Državnega zbora pritičejo sprejemanju ali spreminjanju zakonov. Da bi novela zakona o sodiščih opravičevala nujni zakonodajni postopek bi morala v skladu s 143. členom Poslovnika urejati zakonsko materijo, ki zadeva interes varnosti ali obrambe države, odprave posledic naravnih nesreč ali vsebino, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države. Zakon o sodiščih ne ureja nič od tega, Vlada pa kljub temu govori o tem, da se s tem zakonom preprečujejo neželene nepopravljive posledice. Ne želim biti preostra, ampak za nas je to vse skupaj morda že malce smešno. Spremembe zakona kot rečeno se nanašajo na delovanje sodišč v času sodnih počitnic in v resnici ne rešujejo nikakršnih nepopravljivih posledic. Kaj želimo s tem povedati? Samo to, da je po našem mnenju še enkrat več institut nujnega zakonodajnega postopka zlorabljen oziroma preširoko uporabljen. Vsebina novele je ob tem skorajda drugotnega pomena, čeprav temu ne bi smelo biti tako. Pa vendarle, če povem še nekaj o vsebini, v luči nujnega postopka, celo ta vsebina kot že rečeno postane nekoliko absurdna, ker bi lahko sodišča v času letošnjih sodnih počitnic normalno poslovala že na podlagi Zakona o interventnih ukrepih za omilitev in odpravo posledic epidemije. Torej poleg tega, da novela ne izpolnjuje pogojev za nujni postopek, se s tem zakonom v resnici niti ne mudi tako zelo. Zaradi teh dodatnih 15-ih dni sodišča ne bodo bistveno skrajšala sodnih zaostankov, ki so nastali v času epidemije. Poleg vsega tega pa je to danes še eden izmed tistih zakonov, ki pri sprejemanju katerih ta Vlada izključuje in ignorira strokovno javnost oziroma vse ostale deležnike. Naj tukaj poudarim, Odvetniška zbornica Slovenije je poslala jasno stališče, da nasprotuje kakršnemukoli spreminjanju ureditve sodnih počitnic. Vlada tovrstna opozorila in mnenja očitno ne upošteva oziroma ji ne pomenijo nič ali pa morebiti pisno mnenje Odvetniške zbornice na Vladi še vedno čaka v zaprti kuverti, kdo ve. V Poslanski skupini LMŠ obsojamo takšen odnos Vlade in še enkrat več izražamo svoje začudenje nad našim bivšimi koalicijskimi partnerji SMC in DeSUS, ki takšen odnos Vlade tiho, včasih pa tudi malce bolj glasno tolerirajo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, kolega Predrag Baković.
Predsednik hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in spoštovani kolegi. Ne morem mimo tega, da že na začetku ne opozorim, da se j v zadnjem času izoblikovala že nekakšna običajna praksa, da Vlada vlaga zakone po nujnem postopku pripravljene na hitro in ad hoc. Videti je, da je v tej Vladi čas izrednih razmer prikladna priložnost za to, da pri pripravi zakonodaje, kolikor se le da izključi strokovno ali drugo javnost. Tako je tudi pri tej noveli Odvetniška zbornica opozorila, da v postopek sprejemanja te novele ni bila vključena in da je pri tako pomembni zakonodaji najmanj, kar se od Vlade pričakuje odprta razprava med vsemi predstavniki pravosodja. Žal mi je, da je to že postal običajen in kontinuiran način delovanja te Vlade. Predlagana novela tako prinaša spremenjeno poslovanje sodišč v času od 15. julija do 15. avgusta in tako pomembno spreminja institut sodnih počitnic kot ga poznamo sedaj. Socialni demokrati sicer ne nasprotujemo spremembi izraza sodne počitnice v izraz poletno delovanje sodišč, kot ga predvideva novela, saj tudi v tem času sodišča delajo in niso na počitnicah. Vendar pa predlog novele širi tudi delovanje sodišč v tem času, saj bodo sodišča po novem poleg nujnih zadev pod določenimi pogoji lahko odločala in razpisovala naroke tudi v zadevah, ki se ne štejejo kot nujno. V nenujnih zadevah bodo sodišča lahko narok razpisala, če bo za to podano soglasje obeh oziroma vseh strank. Iz odvetniške zbornice so sporočili, da bi to lahko na stranko ustvarjalo pritisk, da tako soglasje morajo podati, saj bodo v nasprotnem primeru o predlogu čakale na obravnavo. Menijo, da bi bilo mogoče učinkovitost sodstva povečati z drugimi ukrepi, kot je recimo uvedba videokonferenčnih obravnav in elektronskih vpisov. Tudi Socialni demokrati menimo, da bo potrebno v sodstvu kot neki tradicionalno in na nek način togi panogi povečati uporabo digitalnih storitev, ki bodo lajšale poslovanje sodišč, in da bo hitrejše in bolj fleksibilno. Sprememba pa predvideva tudi prilagoditev delovanja sodišč v primeru izrednih dogodkov kot je recimo epidemija ali naravna nesreča. Ob nastanku izrednega dogodka bo tako predsednik Vrhovnega sodišča z odredbo določil obseg poslovanja sodišč in potrebne ukrepe za čim bolj redna izvajanja sodne veje oblasti. In če zaključim, sodna veja oblasti je samostojna, ločena in neodvisna veja oblasti. Zdi se mi, da moramo zadnje čase to še posebej velikokrat ponoviti in poudariti, predvsem zaradi [[nerazumljivo]]in izjav nekaterih politikov, ministrov in tudi predsednika Vlade. Problematično in neprimerno je, ko predsednik Vlade preko tvita javno obračunava in se vmešava s stroko in strokovno delo samostojnih in neodvisnih pravosodnih organov, ne samo, da se s tem blati ugled Republike Slovenije v mednarodnem prostoru, temveč se med državljani znižuje zaupanje v sodni sistem in ustvarjati vtis, da v naši državni neodvisni organi v resnici niso neodvisni, ampak da delujejo nestrokovno in pristransko in to nas lahko upravičeno skrbi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina SMC, kolegica Mateja Udovč.
Spoštovani! V času epidemije nalezljive bolezni COVID-19 je bilo ovirano delovanje in redno izvajanje sodne veje oblasti, zato je Državni zbor marca letos sprejel Zakon o začasnih ukrepih v zvezi s sodnim, upravnim in drugim javnim pravni zadevam za obvladovanje širjenja nalezljive bolezni COVID-19. Aprila letos pa je bila sprejeta novela navedenega zakona, ki je določa, da se v luči rahljanja ukrepov zagotovi delo sodiščem tam kjer je glede na omejitvene ukrepe bilo to možno. Dejansko pa so sodišča z normalnim poslovanjem pričela s 1. 6. 2020, potem ko je Vlada z 21. 5. 2020, sprejela sklep o ugotovitvi prenehanja razlogov za začasne ukrepe v zvezi s sodnim, upravnim in drugim javnopravnim zadevam za obvladovanje širjenja nalezljive bolezni COVID-19. Tako so prenehale veljati tudi določbe omenjenega zakona o začasnih ukrepih. Poslabšanje epidemiološke slike tako doma kot v svetu, pa od nas terja, da se začasni ukrepi iz omenjenega interventnega zakona vnesejo v določbe 83.a člena Zakona o sodiščih. To bo predsedniku Vrhovnega sodišča Republike Slovenije omogočalo, da bo lahko sam zaradi izrednih dogodkov v zvezi ukrepov za varovanje zdravja in življenja strank ter drugih udeležencev sodnih postopkov omejil poslovanje sodišč. Ker so razmere na tem področju izjemno nepredvidljive, je najbolj smiselno, da zadeve sistemsko uredimo tako, da predsedniku Vrhovnega sodišča v naprej omogočimo izdajanje odredb o posebnih ukrepih iz 83. a člena Zakona o sodiščih. Pri tem ne moremo pristajati na očitke nekaterih, da se nujni postopki prepogosto uporabljajo kot tudi, da ti niso upravičeni. V tem primeru je zakon več kot upravičen. Sprememba 83. člena ne predstavlja nobene novosti za pravni red, ampak gre za ukrepe o katerih je Državni zbor razpravljal in odločal že letos marca in aprila. Samo zakonsko rešitev pa je v bistvu predlagalo Vrhovno sodišče Republike Slovenije. Res pa je, da zakon posega tudi v določbe o sodinih počitnicah. Kot veste, smo za letošnje leto skrajšali čas sodnih počitnic na čas od 1. do 15. avgusta. Izraz »sodne počitnice« se s to novelo nadomešča s terminom »poletno poslovanje«, saj sodišče ne bo več delovalo v tako omejenem obsegu kot po veljavni zakonodaji. V Poslanski skupini SMC se zavedamo, da tej spremembi nasprotuje Odvetniška zbornica Slovenije, kar je bilo izpostavljeno v razpravi na matičnem odboru, zato moramo opozoriti, da pri tem ne gre za vprašanje strokovne narave, ampak za vprašanje organizacijske narave. Gre za vprašanje ali bodo lahko odvetniki imeli tako imenovani kolektivni dopust, kot so ga imeli do sedaj. Naj poudarimo, da s tem, ko bomo sodiščem dopustili večji obseg letnega poslovanja kot do sedaj, ne bomo posegli ne v pravice odvetnikov do izrabe letnega dopusta kot tudi ne v pravice strank do poštenega sojenja, predvsem pa ne v interese strank, ki si želijo, da sodišča o njihovih zadevah čim prej razsodijo. Poleg tega predlagane rešitve določajo, da bodo sodišča lahko razpisala narok v ne nujnih zadevah le, če se bosta s tem strinjali obe stranki. Kot veste, smo letos sodne počitnice skrajšali ravno zaradi sodnih zaostankov, ki jim je botrovala epidemija COVID-19. Iz podatkov Vrhovnega sodišča izhaja, da so imela sodišča konec maja 140.015 nerešenih zadev, kar predstavlja 5,2 % več nerešenih zadev kot v primerljivem obdobju v letu 2019. S spremembo sodnih počitnic v poletni obseg poslovanja bomo sodiščem omogočili, da se s sodnimi zaostanki lažje spopadejo tudi v prihodnosti. To je tudi v velikem interesu strank na sodiščih. In za to gre, za zmanjšanje sodnih zaostankov in za krajše sodne postopke, ki so v interesu strank, ne pa v interesu odvetnikov. Zato dilema komu prisluhniti oziroma kateri cilj in nameni so bolj upravičeni v bistvu sploh ni dilema. Na podlagi navedenih argumentov bomo v Poslanski skupini Stranke Modernega centra predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin, ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi. Zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj 10 minut po prekinjeni 1. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TRGOVINI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 8-ih poslank in poslancev s prvopodpisanim Lukom Mescem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja kolegi Luku Mescu.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Smo pred drugo obravnavo zakona o zaprtju trgovin ob nedeljah. S tem, kot smo že večkrat poudarili, po 17-ih letih udejanjamo voljo ljudstva izraženo na referendumu leta 2003. Vsi tisti, ki delite skepso, če je volja ljudstva po 17-ih letih še enaka, si lahko pogledate ankete v zadnjih letih, ki kažejo, da se je skozi leta podpora zaprtju trgovin ob nedeljah še povečevala. Leta 2018 je bila zadnja izmerjena podpora kar 87 %. Zakon torej in zaprtje trgovin na sploh uživa praktično plebiscitarno podporo javnosti, hkrati uživa skoraj plebiscitarno podporo delavcev ne glede na to ali so raziskave javnega mnenja oziroma mnenj delavcev merili sindikati ali pa njihovi delodajalci v zadnjem času v mesecih pred sprejemom zakona se je izkazalo podobno, da velika večina delavcev po ocenah sindikatov kar 95 %, kljub možnosti izgubitve dodatkov za nedeljsko delo ta zakon in to rešitev podpira in nenazadnje tudi tisti poklici, ki morajo delati ob nedeljah, govorim predvsem o gasilcih, policistih, zdravstvenih delavcev in tak naprej, so s svojimi sindikalnim centralami zakon in rešitev, ki je danes pred vami, včeraj enoznačno podprli, njihova stališča ste tudi dobili predložena. Odprtje trgovin ob nedeljah je v nasprotju z voljo ljudstva, v nasprotju z voljo zaposlenih in v resnici v interesu le malokomu. Zaposlenim ni v interesu, kot ste lahko slišali včeraj v njihovih zgodbah, to pomeni, da nekateri delajo tudi po 12 dni zlagoma, da so pogost zaradi svojega napornega dela izgoreli, da prihaja do poškodb, bolniških odsotnosti in nenazadnje do invalidnosti in zgodnjega invalidskega upokojevanja. Ob vsem tem jim primanjkuje zase, za družino, za prijatelje. In to je strošek, ki ga nosijo kljub temu, da so njihove plače pogosto minimalne oziroma se do minimalne plače trgovkam in trgovcem izplačuje celo doplačilo, ker je njihova osnovna plača pod minimalno. Ob tem zakon niti ni v interesu večini trgovcev. Poslovodje Špara, Mercatorja in drugih so pogosto povedali, da so imeli trgovine v nekem kraju odprte samo zato, ker jih je imela odprte tudi konkurenca. Skratka prodaja ob nedeljah je bila najslabša. Obiski je bil najslabši. Trgovci pa so imeli trgovine odprte samo zato, da ne bi njihove stranke zahajale h konkurenci, ki je imela trgovine odprte. In ta konkurenčni pritisk je vse skupaj prisilil v to, da imamo praktično danes vse trgovine po Sloveniji ob nedeljah odprte. Komu pa zakon je v interesu? Na eni strani so sigurno šoping centri, ki so iz številnih slovenskih krajev izpili življenje iz mestnih središč in se ljudje zbirajo raje tam kot v mestu ali pa kje drugje. Tukaj se moramo vprašati ali ni tudi to družbeni strošek, ali niso veliki trgovci na ta način v mestnih središčih uničili posel marsikaterega malega podjetnika, obrtnika, trgovca in ali ne bi bilo smiselno, da jim vsaj z zaprtjem ob nedeljah pomagamo, da se mestna središča revitalizirajo, k čemur si prizadeva marsikatera slovenska občina in da s tem pridobimo te priložnosti nazaj. Na drugi strani imamo male trgovce, kjer v Levici kot predlagatelji in tudi drugi sopodpisani razumemo, da v turističnih središčih, v mestih, na podeželju, marsikateri podjetnik, ki ima malo trgovino, živi od tega dela in da je pogosto njegov dohodek, če prodaja spominke ali pa kaj podobnega vezan na prodajo ob nedeljah. Zato smo tukaj določili izjemo, da bodo trgovine do 200 m2 lahko odprte, pod pogojem, da tam ne delajo delavci ob nedeljah, ampak da dela zakoniti zastopnik oziroma podjetnik sam. Skratka da ne izkoriščajo dela drugih, ampak da uporabljajo svoje delo. S tem, kot rečeno, po 17 letih rešujemo gordijski vozel interesov nejasnega določanja izjem in potencialnih ustavnih spornosti. Našli smo rešitev, ki je ustavno skladna, ki rešuje problem, na eni strani delavcev, ki bodo dobili dela prost dan ob nedeljah in na drugi strani podjetnikov, ki bodo lahko ob nedeljah delali, če bodo to želeli.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za gospodarstvo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branislavu Rajiću.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dobro jutro vsem. Odbor za gospodarstvo je na 23. nujni seji včeraj kot matično delovno telo obravnaval predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgovini, druga obravnava, ki jo je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Lukom Mescem. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile Poslanske skupine SAB, ki je amandma naknadno umaknila, Poslanska skupina SNS k 1. in 3. členu, Poslanska skupina SNS k naslovu poglavju Končna določba, Poslanska skupina Levica, LMŠ, SD, SAB in poslanec Polnar k 1. členu, Poslanska skupina SMC in SDS k 1. členu, k naslovu poglavju Končna določba in k 3. členu. Po uvodni dopolnilni obrazložitvi predlagatelja zakona je predstavnica Zakonodajno-pravne službe predstavila pisno mnenje, v katerem je podala nekatere pripombe k amandmaju poslanskih skupin SMC in SDS ter k amandmaju Poslanske skupine SNS. Državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo je predstavil pisno mnenje Vlade in poudaril, da Vlada predlaganega zakona ne podpira, saj meni, da trenutne razmere v gospodarstvu tudi zaradi posledice epidemije niso primerne za sprejem predlaganih rešitev. Vlada jih ne podpira zlasti zaradi morebitnega negativnega vpliva na gospodarsko dejavnost in zaposlenost ter poudarja potrebo po ohranjanju delovnih mest in ponovnemu zagonu slovenskega gospodarstva. V nadaljevanju je vabljena udeleženka v vlogi predsednice komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance in v vlogi predstavnice Trgovinske zbornice Slovenije predstavila razloge zaradi katerih komisija Državnega sveta ter Trgovinska zbornica Slovenije predlaganega zakona ne podpirata. Pri tem je izpostavila, da bi predlagane rešitve vodile v vpad prihodka in zmanjšanje gospodarske aktivnosti ter znižanje plač in zaposlenosti v trgovinski dejavnosti. Predstavnice in predstavniki sindikatov so izrazili podporo predlogu zakona. Pri tem so opozorili na problematiko neprimernih pogojev dela, nizkega plačila za opravljeno delo ter na problematiko odrekanja časa za počitek, zasebno življenje in družino zaradi obratovalnega časa ob nedeljah in dela prostih dnevih. V razpravi so predlagatelj in nekateri razpravljavci predstavili razloge zaradi katerih predlog zakona in prizadevanje sindikatov za izboljšanje položaja delavcev podpirajo. Izrazili so zaskrbljenost zaradi delovnih pogojev v trgovinski dejavnosti, razvrednotenja dela trgovk in trgovcev ter omejevanja in odrekanja pravice delavcev do počitka. Opozorili so na zdravstveno ogroženost delavcev ter poudarili pomen prostega časa za izboljšanje zdravja, družinskega in socialnega življenja ter splošnega zadovoljstva ljudi. Razpravljavci so tudi poudarili, da se s predlogom zakona uresničuje volja volivcev, ki so se na referendumu o odpiralnem času trgovin enkrat že večinsko izrekli. Nekateri razpravljavci so menili, da so predlagane spremembe obratovalnega časa prodajaln upoštevaje trenutno gospodarsko situacijo zaradi epidemije premalo domišljene in preostre, kakor tudi, da je sklicevanje na referendumsko odločitev zmotno, saj je referendum vključeval odprtje trgovin z živili 10 nedelj letno. Izražena je bila bojazen, da bi predlagane rešitve negativno vplivale v vpad prihodkov trgovinski dejavnosti ter na poslabšanje razmer na trgu dela, kar bi lahko imelo za posledico znižanje plač in odpuščanje zaposlenih. Izraženo je bilo tudi mnenje, da bi bilo potrebno pred odločanjem o spremembi odpiralnega časa prodajaln opraviti socialni dialog, mnenje o predlogu zakona pa bi morali podati tudi s strani Ekonomsko-socialnega sveta. V razpravi je bila po udarjena tudi potreba po sprejemu kompromisne rešitve med delodajalci in delojemalci ter nasprotovanje skrajnim rešitvam. Posamezne poslanske skupine so v razpravi predstavile vložene amandmaje s sprejetjem katerih bi se posamezne določbe predloga zakona na različne načine in v različnem obsegu omilile ter ob tem uvedle posamezne izjeme. Odbor je obravnaval vse amandmaje in je glasoval o členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Ko gre za amandmaje, amandma poslanskih skupin Levica, LMŠ, SD, SAB in poslanca Polnarja k 1. členu je sprejet, amandma Poslanske skupine SNS k 1. in 3. členu ni sprejet, prav tako amandma poslanskih skupin SMC, SDS k 1., 3. členu in naslov poglavja ni bil sprejet. Odbor je glasoval o predlogu zakona skupaj, vse člene skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete je pripravljeno besedilo dopolnilnega predloga zakona, ki je s sestavni del poročila odbora. Hvala.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, gospodu Simonu Zajcu, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije je v zvezi s predlogom novele zakona o trgovini, ki ga je skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Lukom Mescem predložila v obravnavo Državnemu zboru 12. maja 2020, sprejela mnenje, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, predvsem zaradi posledic predlaganega zaprtja za gospodarske subjekte na področju trgovinske in drugih z njo povezanih dejavnosti ter posledično tudi na njihove zaposlene. Gospodarske razmere, ki se napovedujejo za prihodnje mesece terjajo predvsem tehten razmislek o tem, kako ohranjati delovna mesta in kako spodbujati nova. V tem trenutku je torej po naši oceni ključno zagotoviti ponovni zagon gospodarstva. Zavedamo se, da predlog zakona odgovarja na razumljive in upravičene pozive zaposlenih v trgovini, ki sodijo med tiste skupine, ki so bile v času epidemije najbolj izpostavljene, vendar je pri tem pomembno vprašanje ali je Zakon o trgovini, ki ureja obratovalni čas trgovin in tudi glede na dosedanje izkušnje s podobnimi zakonskimi predlogi za zaprtje prodajaln ob nedeljah, ustrezno mesto za reševanje problematike delovnega časa zaposlenih v trgovinski dejavnosti. Prvi poizkus zaprtja prodajalen ob nedeljah iz leta 2004, kjer je zakonodajalec obratovalni čas uredil skladno z izraženo voljo ljudstva na referendumu, se je zaključil s presojo Zakona na Ustavnem sodišču, zadržanem izvajanju zakona in odločitvijo sodišča, da je zakonodajalec površino prodajaln na posebnih lokacijah, ki je znašala 80 kvadratnih metrov določil arbitrarno, kar je v neskladju z načeli pravne države. Nato je bila sprejeta novela Zakona o trgovini, istega leta so sindikati in delodajalci dosegli dogovor, ki se je nanašal na ureditev delovnega časa. Prodajni prostor prodajaln, ki bi kot izjeme lahko obratovale tudi ob nedeljah in z zakonom določenih dela prostih dnevih je v trenutnem predlogu novele omejen na 200 kvadratnih metrov, pri čemer se predlagatelj sklicuje na analizo Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. V tej analizi je ministrstvo leta 2005 ugotovilo, da je v povprečju 83,8 % prodajaln v Sloveniji manjših od 200 kvadratov. Včeraj je bilo v razpravi na odboru omenjeno, da se je prodajna površina v Sloveniji od leta 2008 povečala za 35 %, zato bi bilo po naši oceni potrebno opraviti novo analizo in ugotovite upoštevati pri določeni prodajni površini v predlogu novele. Naslednji poizkus zakonskega zaprtja prodajaln ob nedeljah in dela prostih dnevih je bil leta 2017, ki mu je sledil nov dogovor socialnih partnerjev v obliki trenutno veljavne kolektivne pogodbe dejavnosti trgovine, ki še velja in sicer do konca leta 2022. To nedeljsko delo v trgovini omejuje na največ 20 nedelj v letu, ob praznikih pa so delavci razen izjem, prosti. Kolektivna pogodba določa tudi kategorije delavcev katerim trgovci dela ob nedeljah in praznikih ne smejo naložiti. Z amandmaji, ki so bili včeraj sprejeti na Odboru za gospodarstvo, je bil precej ozek nabor izjem, ki je vključeval prodajalne na bencinskih servisih, letališčih, železniških in avtobusnih postajah ter bolnišnicah razširjen na prodajalne na mejnih prehodih, prodajalne v pristaniščnih namenjenih za javni promet in prodajalne o katerih delo ob nedeljah in z zakonom določenih dela prostih dnevih v svojih prodajalnah opravlja izključno oseba, ki je kot samostojni podjetnik posameznik nosilec trgovske dejavnosti oziroma njegov prokorist ali zakoniti zastopnik oziroma prokorist pravne osebe, ki opravlja trgovinsko dejavnost. Menimo, da kljub dopolnitvi ostaja problem mikro in majhnih gospodarskih družb in tudi samostojnih podjetnikov posameznikov, saj prelagana rešitev le deloma rešuje zgolj problem družinskih podjetij, ne pa omenjenih subjektov v celoti. Predlog rešitve sicer daje možnost samostojnim podjetnikom posameznikom ter gospodarskim družbam imenovanje prokoristov, da bodo s tem zagotovili dovolj kadra in lahko imeli vse prodajne v svoji lasti. Pri tem je treba opozoriti, da je namen prokure predstavljanje in zastopanje družbe navzven. Prokura opravičuje za vsa pravna dejanja, ki spadajo v pravno sposobnost družbe, razen za odsvojitev in obremenitev nepremičnin, vendar si bodo podjetja le tako lahko zagotovila dovolj kadra, da bodo imela odprta vse prodajne v svoji lasti. Glede na vse navedeno Vlada meni, da je socialni dialog še vedno najprimernejši način za iskanje novih rešitev, ki bodo dobra tako za delavce kot za slovensko gospodarstvo. Hvala.
Hvala lepa. Ker je zbor na 17. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih, naslovu poglavja in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 16. 7. 2020. V razpravo dajem 1. člen ter dva amandmaja poslanske skupine SMC. Želi kdo razpravljati? Da. Prožim listo. Lista, prijava poteka. Prvi ima besedo kolega Robert Polnar.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Gospe poslanke, gospodje poslanci. Spremembe Zakona o trgovini, ki jih danes obravnavamo in sprejemamo so oblika civilizacijske intervencije v del gospodarskega sveta, ki je temeljito kontaminiran z brezsramno grabežljivostjo in nesmiselnim maltretiranjem ljudi. Delo ob nedeljah mora biti dovoljeno. Trgovski centri so postali del družbene infrastrukture in ljudje v njih preživljajo dobršen del svojega življenjskega časa. Toda delavci v trgovinah morajo biti ustrezno plačani za delo ob nedeljah in omogočeno jim mora biti, da ne delajo vsako nedeljo. Zadovoljen prodajalec privablja zadovoljnega kupca, ki ustvarja promet v trgovini. To je izmišljija in tako je tudi z delom in z njim povezano prevaro. Problem je, da je delo za različne ljudi radikalno raznolika izkušnja, za mnoge in to je splošno stanje je podrejeno najosnovnejši življenjski zahtevi, ljudje moramo delati, celo trpeti, da si omogočamo preživetje in različne dobrine. Delo nam zagotavlja življenjsko zadovoljstvo, v nasprotju s temačnim neugodjem ali še s čim slabšim. Čeprav pogosto ponavljajoče utrujajoče brezmiselnih izzivov je vendarle neizogibno za pridobitev nujnih stvari in posameznih življenjskih užitkov. Pomeni tudi določen ugled v družbi. Življenjski užitki pa nastopijo po koncu delovnika in delovnega tedna. Takrat in le takrat je možen izhod iz stanj utrujenosti, dolgočasja, discipline na delovnem mestu ali avtoritete menedžerjev. Pogosto rečemo, da nam je delo v veselje, to trditev večinoma pripisujemo občutkom drugih. Dober delavec je deležen čaščenja, čaščenje v veliki meri prihaja od tistih, ki so ušli podobnemu trudu in so na varnem pred fizičnim delom. To je protislovje. Beseda delo enakovredno vključuje tiste, za katere je delo utrujajoče, dolgočasno in neprijetno in tiste za katere je čisto zadovoljstvo. Superiornost in ukazovanje drugim lahko v posamezniku vzbudita zadovoljiv občutek samopomembnosti. Delo istočasno opisuje tisto, kar je podrejeno in ono kar je vzrok prestiža, plačila in zadovoljstva. Prevara je očitno že v tem, da imamo za obe okoliščini isto besedo. Toda to ni vse. Tisti, ki najbolj uživajo v delu in to je treba poudariti, so praviloma najbolje plačani. To je sprejeto. Slabe plače so za tiste s ponavljajočo dolgočasno bolečo tlako. Tisti, ki nadomestilo za svoj trud najmanj potrebujejo, ki lahko najbolje preživijo brez njega, imajo najvišje plače. Plače ali podrobneje plače, bonuse in delnice so najradodarnejši na vrhu. To dejansko ne vzbuja neželenih pripomb. Tako mnenje je povsem sprejeto. Potrošniška družba je v preteklih 20-ih letih metastazirala v vsakdanja življenja državljanov na pogostokrat komaj zaznaven način, kot nekaj kar je samorazumljivo in česar nima smisla prej spraševati. Danes ni več dovolj, da potrošnik staromodno povedano, človek pride v trgovino in kupi tisto, kar potrebuje, marveč se ljudi sistematično in iritantno spodbuja k tesnim povezavam s posameznimi trgovskimi verigami, da čim več časa namenijo razmišljanju o nakupovanju, da si želijo izdelkov, ki si jih ne morejo privoščiti, za voljo česar se slabo počutijo. Slabega počutja pa se lahko znebijo samo na način, da si nekaj kupijo. Začarani krog je na ta način učinkovito vzpostavljen in človeško bitje se je transformiralo v potrošnika. Kritične analize o tem kaj pomeni življenje v sodobni potrošniški družbi, so na Slovenskem bile opravljene. Toda brez omembe vrednega vpliva, zato se v Sloveniji otvoritve raznolikih nakupovalnih centrov še vedno doživljajo kot prvovrsten družbeni dogodek, kot znamenje napredka in kot znamenje približevanja zahodu. Gospe in gospodje, po prepričanju številnih ljudi, imamo v Sloveniji kapitalizem. Oni previdnejši pravijo, da imamo tržni sistem in svobodno podjetništvo. V 74. členu ustave piše »gospodarska pobuda je svobodna«. Zakon določa pogoje za ustanavljanje gospodarskih organizacij. Gospodarska dejavnost se ne sme izvajati v nasprotju z javno koristjo. Prepovedana so dejanja nelojalne konkurence in dejanja, ki v nasprotju z zakonom omejujejo konkurenco. Nesmisel! Mislim, da ni tako. V Sloveniji je sistem samo podoben kapitalizmu. Ljudje so zaposleni in delodajalci, delovna sila in lastniki kapitala eksploatirani in eksploatatorji, toda zunanja podoba ni dovolj za prikaz polne realnosti. Nikjer, razen v učbenikih kapitalizem ne funkcionira tako kot ga opisujejo njegove modelne poenostavitve. Kapitalizem, ki je nastal brez predpostavk urejene družbe v smislu elementarnega poštenja, pravne države in družbene solidarnosti, si mora take vrednote šele pridobiti, če naj ostane primerljiv v svetovnem merilu. Pri nas ni tako. Kapitalizem ne more temeljiti na neomejenem pohlepu. Razbojniški pohlep ustvarja razbojnike, ne pa podjetnikov. Pri nas se posameznikom prilagajajo pravila tržne in katerekoli druge konkurence. Posamezniki so nad zakonom. Ne gre za to, da tega ne bi vedeli, le da ni zaznati nobenega napredka. Edino jasneje iz leta v leto je videti prepad, ki zija med besedami in dejanji, med zakoni in stvarnostjo. Tržne konkurence in podjetniške svobode pri nas ni. Sanacija bank je denimo najbolj drastično pokazala obstoj vzporednega gospodarskega sistema, vzporedne administracije in zakulisne politike. Sistema, v katerem se ne spoštujejo pogodbe, norme in omejitve pri zadolževanju pa se ignorirajo. Profit je zasebna stvar, dolgovi so skupna stvar. V slovenski trgovini so v preteklosti zelo veliko in učeno diskutirali o stalnem povečevanju trgovskih središč in o tem koliko prodajnih površin na prebivalca je še smiselno imeti. Kljub temu so se odpirale nove trgovine, ki so si med seboj porazdeljevale kupce. Dva velika sistemska trgovca v državi sta tudi zaradi hitre širitve svoje prodajne mreže ob visoki stopnji zadolževanja končala v resnih težavah. Oba primera dokazujeta, da je bil njun poslovni model širjenja prodajne mreže popolnoma napačen in popolnoma zgrešen. Toda zaradi njune velikosti to ni postal samo problem posameznega trgovca, marveč države in vseh vključenih deležnikov. Potem pa se je zgodilo; raje kot tveganju zapiranja nedobičkonosnih trgovin, so se ključni odločevalci posvetili finančno poslovnemu prestrukturiranju podjetij. Z drugimi besedami povedano; z nepredstavljivim izživljanjem nad zaposlenimi. Sistem ni kapitalizem, četudi ga imenujemo svobodno tržno tekmovanje in čeprav se ponašamo s članstvom v Evropski uniji. Molčeče strinjanje s ceremonijami in zunanjim bliščem samo prikriva stvarno legalizacijo razbojništva. To je bedno in to je mizerno. Manjši, toda nikakor nepomemben del te mizerije bo s predlogom, ki ga danes obravnavamo odpravljen. S predlogom v originalni obliki brez predloženih amandmajev. In prav zato mislim, da je originalni predlog potrebno sprejeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo kolega Edvard Paulič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Morda samo na začetku naj pojasnim kaj je temelj predlaganega zakona. V skladu z načeli evropske socialne listine so zaposleni v trgovini upravičeni do tedenskega počitka na dan, ki je po tradiciji in običajih priznan kot dan počitka. In v naši družbi ta dan predstavlja nedelja in to današnji zakon določa. Zaprtje trgovin podpira tako javnost kot sindikati in pa zaposleni. Včeraj smo lahko na Odboru za gospodarstvo slišali podporo praktično vseh sindikatov, slišali smo tudi pretresljive izpovedi zaposlenih oziroma predstavnikov zaposlenih v trgovini. Če omenim, da so leta 2019 delovni inšpektorji v trgovinski dejavnosti odkrili številne kršitve glede delovnega časa in pa zagotavljanja odmorov in počitkov med delom. Najbolj zaskrbljujoč je podatek, da delodajalci od delavcev zahtevajo, da si beležijo prihod na delo šele ob dejanskem začetku dela oziroma odhod z dela, ko končajo z efektivnim delom, nikjer pa ni upoštevan čas priprav na delo kot so čiščenje delovnih površin priprava na delo, polnjenje polic in tako naprej. Zdaj nekaj na temo odpuščanja, o tem je bilo veliko govora v preteklosti tudi na odboru. Če upoštevamo kršitve delovne inšpekcije v trgovinski dejavnosti, če vemo, da se opravi ogromno število nadur, če vemo, da je zaposleno veliko število agencijskih delavcev in pa študentov, če vemo, da je trgovinska dejavnost visoko profitabilna in je ustvarila milijardo evrov ebidaja, sem prepričan, da se je odpuščanjem moč izogniti. Ustavno sodišče, se pravi njegovo mnenje govori o tem, da zakonsko urejanje nedeljskega časa trgovin ni v nasprotju z 74. členom Ustave. Zakonodajalec lahko obratovalni čas trgovin omeji zaradi javne koristi, kot je na primer varstva življenja, zdravja ljudi, varstva potrošnikov in zaposlenih in podobno. Odločitev Ustavnega sodišča tudi opozarja, da je potrebno upoštevati izjeme pri oskrbi z nujnimi življenjskimi artikli in oskrbi na posebnih lokacijah. To je v zakonu urejeno. Prodajalne na bencinskih servisih, letališčih, železniških in avtobusnih postajah, bolnišnicah, mejnih prehodih, ladijskih potniških terminalih bodo odprte, določena je tudi izjema za ostale prodajne površine do velikosti 200 kvadratnih metrov, v kolikor dela opravlja nosilec trgovinske dejavnosti, prokurist ali pa poslovodni organ. Ključno pa je to, kar je tudi namen zakona, da nedeljsko obratovanje ne posega v interes in pravice delavcev, torej, da je delavcem omogočen dela prost dan. Od pričetka razprava o predlogu novele pa do danes je minilo dovolj časa, da bi lahko Trgovinska zbornica kot močnejši partnerji v teh pogajanjih dosegla dogovor, pa tega dogovora še ni. Zdaj, danes vloženi amandma Stranke Modernega centra, kot ga jaz berem, dela izjemo za dijake in upokojence, kar ustvarja neenotnost pred zakonom. Če dam primer, 22-letni študent bo lahko delal 22-letni brezposelni ne bo smel. Študentje so kot vemo cenejša delovna sila, s tem bi še povečali prekarnost, kar pa ocenjujem, da bi bilo v naši družbi velik problem, ker ustvarja negotovost in pa ekonomsko neodvisnost med mladimi. In mi smo prav zato, da ne ločimo možnosti dela ob nedeljah na osnovi obstoječih pravnih podlag, se pravi kot začasno, občasno, redno delo, osebno dopolnilno delo se izločili, da ne ustvarjamo diskriminacije oziroma da ne preferjamo nobene družbene skupine ljudi. Včeraj je bilo na odboru omenjeno, da lastnik trgovine, ki nima družinskih članov ne bo mogel delati sam. Ampak vedno lahko podeli prokuro osebi, ki ji zaupa in ki mu potem lahko pomaga v skladu z zakonodajo. Amandma ruši celoten koncept zakona in odpira morebitno neustavnost zakona, zato amandmaja ne bom podprl. Bom pa podprl osnovno predlagani zakon že z včeraj sprejetim amandmajem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Take nakladavščine kot tukaj pri utemeljevanju tega zakona poslušamo, ni bilo slišati tudi v Narodni skupščini Socialistične republike Slovenije. Tukaj je evidentno, da so tisti, ki so to vložili, imeli za seboj namen zrušiti gospodarski sistem Slovenije po kapljicah. Ena od teh kapljic je tudi prepoved dela ob nedeljah in zapiranje trgovin ob nedeljah. To bo prineslo grozljivo škodo državi Sloveniji, kajti ne samo, da ne bo pritekal denar v državno blagajno, ljudje bodo nezaposleni, veliko jih bo izgubilo svoje delo. Poleg tega pa je treba vedeti, da trgovke z veseljem delajo ob nedeljah, ker zaslužijo več. Neumno se mi zdi, ko sindikati govorijo, da je potrebno prepovedati delo ob nedeljah. Zakaj pa sindikati ne uredijo tega kadar gre za kršitve delovnega razmerja? Zakaj so sindikati takrat tiho in jim je vseeno? Sprašujem se zakaj sindikati ne uredijo boljšega plačila za delavke v trgovini? Zakaj? Ker jim je vseeno. Oni imajo polne riti, dobivajo veliko plačo, fučka pa se jim za ljudi in za državo. To so naši sindikati. V državi smo se odločili za svobodno odločitev o delu in po Ustavi je gospodarska pobuda svobodna. Mislim, da je najbolj prav, da se pusti trgovcem in naj se sami odločijo kdo bo imel odprto, kdo bo imel zaprto. Ideja je bila tudi, da bi imeli izjemo, da če ne drugače naj pa lastnik trgovine dela v nedeljo v trgovini. Ja kaj pa je tukaj razlika? Trgovina bo odprta. In sedaj ne bo smel delavec zaslužiti, ampak bo moral lastnik delati. Pa kateri kreten se je to spomnil? Govori se, da je že referendum leta 2004 določil, da morajo biti trgovine zaprte. Na tem referendumu je sodelovalo manj kot 28 % volivcev, tako da po naših razmerah referendum sploh ne bi bil veljaven. Od tega jih je bilo približno 14 %, torej malo več kot polovica je bilo za, kar pomeni 14 % volivcev v Republiki Sloveniji je bilo za zaprtje trgovin. In sedaj hočete pa vsiliti to celemu narodu. Vedeti je treba, da ogromno ljudi nima v nedeljo kam iti in gredo z veseljem na izlet v trgovski center, se usedejo, pijejo kavo, klepetajo, gledajo. A tudi to jim boste vzeli? Potem pa naj Levica naredi v nedeljo delovne akcije, pa naj razdeli krampe in lopati razdeli, pa naj gredo okrog delati, da ne bodo trpeli v trgovinah. Ali pa če hoče Nova Slovenija, da bodo ljudje v nedeljo šli samo v cerkev. Naj gre v cerkev, potem pa naj gre še trgovski center. Kaj pa je to slabega? Zakaj je treba to uničiti in zakaj je treba ljudem dopovedovati, da ne smejo delati? Ne, ne boš delal, ker smo mi rekli, da ne boš delal. Pa to je Severna Koreja. To je Severna Koreja. Pa tako trobite o neki svobodi, svobodni izbiri, pa o tem, da smemo kaj narediti po svoje. Ne, to bomo prepovedali. Mislim, da vsakdo, ki bo pač glasoval za ta zakon, glasuje za uničevanje svoje države. Nekaterim je vseeno, ker mislijo, da bodo boljševiki prevzeli vse skupaj in da bo svetovni komunistični razred prevladal, kot smo enkrat slišali tam iz one strani tam čez. In kaj se bo zgodilo potem? Sedaj bodo prepovedali, da bodo odprte trgovine. Naslednja runda bodo prepovedali, da bodo gostinski obrati odprti. Fino. In kaj se bo zgodilo? Naš narod ni bedast tako kot nekateri tu notri v parlamentu. Ampak si bo našel luknje. Vedno več bo dela na črno, vedno več bo šverca in vedno več bo izogibanja vsemu tistemu, kar je z normalni zakoni določeno. Pa še ena stvar. Vsi tisti, recimo, iz Hrvaške, ogromno ljudi hodi v nakupovalne centre v Slovenijo v nedeljo, ker druge dneve imajo službe, zato v nedeljo pridejo v nakupovalni center, pa še malo izleta po Sloveniji. Od tega ima država korist. Ampak tudi to ne boste več dovolili. Ja, kaj se bo zgodilo? Slovenci bodo hodili na nakupovanja na Madžarsko, v Avstrijo, na Hrvaško, v Italijo. Fino! Potem pa trobite tukaj, da je hudo, ker nimamo denarja v državni blagajni. Jaz to jemljem kot diverzijo, kot diverzijo, ki jo izvajajo tisti, ki predlagajo ta zakon in to diverzijo boste potrdili tisti, ki boste glasovali za ta zakon. Potem pa sebi pripišite v jeseni kaj se bo zgodilo in kaj se bo dogajalo, tam okoli novega leta. Pa glede na to, da je prepovedano za državne praznike, da bodo trgovine odprte, vsi božični nakupi bodo skrajšani za eno tretjino. Ja, fino! Italija bo odprta na široko, Avstrija, Madžarska, vsi, mi bomo zaprti. Ne bomo smeli v trgovino. Pa tukajle, madona, ali ne razumete? Mislim, saj je težko razumeti, pametnemu človeku je težko razumeti takšen zakon, razen da je evidentno, da hočete rušiti državo, da hočete rušiti gospodarski sistem v državi in da nočete dovoliti, da bi tiste delavke, ki delajo ob nedeljah dobile več denarja, že sedaj so bolje plačane, in z veseljem delajo in se prerivajo katera bo delal v nedeljo, o tem seveda sindikati ali ne vedo, mislim pa da lažejo, ne, vi boste prepovedali in potem seveda – Kaj? – te ženske bodo doma, še manj denarja bodo imele. In kaj bo delala v nedeljo? Verjetno bo šla nekam v gozd, pa bo na neki jasi začela kopati pa saditi solato, pa peteršilj zato, da bo lahko imela svojo solato, ker je ne bo mogla kupiti, ker ne bo mogla zaslužiti. To je vam cilj. To seveda ne gre v škodo tistih biciklistov, ki krožijo ob petkih tukaj okoli parlamenta. Tisti imajo polne riti, ki so si jih nagrabili in nakradli, ne vsi, nekaj je tudi zavedenih, nekaj je butastih, nekaj je pa tudi takih, ki sami ne vedo kaj delajo tam [[…]]
Kolega Jelinčič, no, no, prosim.
Ampak mnogi so pa tisti, ki hočejo rušiti to državo. In eden od korakov rušenja te države je tudi ta zakon. In v tem zakonu poskušate potihem korak za korakom pripeljati do razpada vsega skupaj. In to tisti, ki niti ne vedo kaj je bilo leta 1991 ali pa se jim fučka kaj je bilo leta 1991 ali pa ki so bili mogoče celo proti temu, kar je bilo leta 1991. Prekleto žalostno je. In ko se govori o izjemah, kje so pa tukaj enaki vatli za vse? Ja, tega ni. Ampak to ni važno izgleda. Za nekatere to ni važno. Skratka, jaz ne vem, no [[…]]Nekateri ne razumejo, nekateri nočejo razumeti, nekaterim se fučka, nekaterim pa to paše, da uničujejo tole državo. To je tudi moja država. To je edina moja država in edina moja domovina. In pri nas bomo glasovali proti temu. Vi, ki boste pa za, si pa zapišite kaj bodo ljudje o vas mislili čez pol leta ali pa čez eno leto. Upam, da ne bodo pozabili tega. Še enkrat, mi smo absolutno proti temu zakonu.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Vsem skupaj prav lep pozdrav!¨ Nekako ne v istem pristopu ali kontekstu kot je moj spoštovani predhodnik imel razpravo se bom tudi sam dotaknil, vendar nekoliko z drugim zornim kotim. Za uvod, čeprav smo že s strani prvega razpravljavca slišali, si dovolim še enkrat tudi sam prebrat 74. člen ustave, kajti dejstvo je, da poslanci si nekoliko vsak po svoje razlaga to ustavno določbo. In prvi odstavek pravi »gospodarska pobuda je svobodna«. In tretji odstavek pravi »prepovedana so dejanja nelojalne konkurence in dejanja, ki v nasprotju z zakonom omejujejo konkurenco«. Kar pomeni, če izhajam iz tega 74. člena ustave, da svobodna gospodarska pobuda je ustavna vrednota, ki ima zelo veliko težo in kot takšna zahteva ustrezno ustavno pravno varstvo. Pomeni pa enega izmed temeljev ustavne opredelitve gospodarskega sistema, ki temelji na svobodni gospodarski pobudi oziroma svobodnemu podjetništvu in svobodna gospodarska pobuda ter svobodna in poštena konkurenca, sta temelja vsakega naravnega gospodarskega sistema. Menim, da se tega moramo zavedati vsi poslanci in poslanke tega državnega zbora, še posebno pa predlagatelji tega zakona ob današnji razpravi Zakona o trgovini. In v tem kontekstu je še naslednje zelo pomembno; svobodna gospodarska pobuda pomeni tudi pravico vodenja gospodarskega subjekta, v tem primeru trgovinske dejavnosti v skladu z ekonomskimi načeli – in kaj to pomeni, prav gotovo menim in sklepam, da vsi tukaj prisotni se tega močno zavedajo. Zdaj morebitna prepoved opravljanja gospodarskih dejavnosti, velikih ali srednjih trgovcev pomeni poseg v svobodno gospodarsko pobudo, spoštovani predlagatelji. Zelo vprašljiv je predlog predlagateljev, da bi zakonodajalec opravljanje določene gospodarske dejavnosti organizacijskim ali gospodarskim subjektom, v tem primeru trgovinam omogočil le določenim pravno organizacijskim subjektom, da bi v tem primeru mali trgovci ali družinske trgovine z življenjskimi potrebščinami ali pa kot trgovine s spominki lahko zgolj oni delovali, recimo temu v turističnih krajih. Osebno sem trdno na stališču, da je popolno odprtje vseh trgovin ali storitvene dejavnosti tisto, kar je izključno njihova pravica in tudi prav, da je po njihovi lastni poslovni presoji njim prepuščeno. In v vseh tistih, predvsem pa ki vidijo, da je to priložnost za zaslužek njihovih dejavnosti, zato zakaj z Zakonom o trgovini onemogočiti delo in zaslužek vsem, ki to želijo in ko je to njihova eksistenčna oziroma sploh gospodarska dejavnost. In tukaj žal se moramo soočiti tudi premalokrat povedanega naslednje; večina trgovcev priznavajo, da imajo ob nedeljah večji promet in prihodek kot običajno v kateremkoli dnevu v tednu. Ko je beseda o trgovinah in trgovski dejavnosti ter predlogi Poslanske skupine Levice, da se trgovine ob nedeljah zaprejo, razen nekaterih izjem, se je potrebno vprašati naslednje; zakaj se v trgovinski dejavnosti dopušča različna obravnava odprtja trgovin in drugo, ki je zelo pomembno, razlikovanje med velikimi, srednjimi in malimi trgovci. S tem v zvezi se takoj navezujem tudi na 14. člen Ustave Republike Slovenije, ki opredeljuje zelo jasno – enakost pred zakonom in tega povezujem tudi uvodoma navedenim 74. členom Ustave, ki bom še enkrat ponovil tretji odstavek: prepovedana so dejanja nelojalne konkurence in dejanja, ki v nasprotju z zakonom omejujejo konkurenco. In, če nadaljujem, trgovina je uvrščena in spada pod storitveno dejavnost. Menim, da tukaj ne razhajamo ali nimamo različnega pogleda na to razvrstitev. In zakaj so hotelske, gostinske in podobne storitve glede zaposlenih s strani predlagatelja Zakona o trgovini v tem pogledu nima enakega pristopa, kar se tiče delavskih pravic do urejanja delovnega časa in dneva nedela v nedeljo. Vsi so storitvena dejavnost in zaposleni so nosilci ne samo ustvarjanja dobička, temveč tudi njihovega preživetja kot tudi razvoja, seveda z nudenjem njihovih delavskih individualnih storitev. In je moje vprašanje, zakaj predlagatelji delate razliko med zaposlenimi znotraj storitvene dejavnosti? Sem na stališču, da v storitveni dejavnosti zadeve vezane na odpiralni čas v prvi vrsti bi morale v celoti biti prepuščeno na eni strani lastnikom kot delodajalcem in na drugi strani v imenu zaposlenih preko pristojnih sindikalnih združenj in ti skupno v okviru Ekonomskega-socialnega sveta in dogovora na nivoju splošne kolektivne pogodbe kot tudi še posebno panožne kolektivne pogodbe medsebojno dorečejo in dogovorijo tako obratovalni čas kot tudi vse pravice in dolžnosti zaposlenih. Ne pa, da se v storitveno dejavnost skozi politični interes političnih strank z zakonom omejuje v tem primeru različne trgovce, s pretvezo pravice zaposlenih. Ali se s sprejetjem tega zakona posledično ne bo zmanjšala potreba po zaposlovanju v trgovski ali trgovinski dejavnosti, da ne bom govoril zmanjšanju njihovega prihodka? Če se bi v nadaljevanju to izkazalo, pa predlagatelji tega zakona, sem trdno na stališču, da morate sprejeti dejstvo, kar se tiče morebitnega zmanjšanja in v tem kontekstu, ko sem že nekajkrat omenil Ustavo je potrebno pogledati tudi 66. člen Ustave Republike Slovenije, ki govori o varstvu dela. Konkretno, država ustvarja možnost za zaposlovanje in za delo. Predlagatelji sprememb Zakona o trgovini in vsi tisti, ki podpirate to spremembo se morate zavedati in sprejeti nase odgovornost, če se bi ob uveljavitvi tega zakona zgodilo, da bodo veliki, srednji trgovci, ki so raznovrstni glede na dejavnost začeli postopoma odpuščati svoje zaposlene in to ne zaradi zaprtja dela v nedeljo, temveč zaradi upada ali bolje povedano, zmanjšanje prodaje blaga in storitev v svojih trgovinah ali trgovskih centrih kot posledica zakonske omejitve že nekajkrat citiranega 74. člena Ustave svobodna gospodarska pobuda. Predlagatelji Poslanska skupina Levica vseskozi zagovarja stališče glede socialne varnosti delavcev in to vseh. Še posebno tudi socialnih transferjev. Ampak istočasno s takim predlogom Zakona o trgovini ravno socialno varnost, pravice delavcev negirate. Kajti to potencialno s tem zakonom pomeni zmanjšanje delovnih mest in večja brezposelnost. Osebno menim ravno obratno, bi preprosto to morali. In, če počasi zaključim. Pomeni, da politika naj ne posega z zakonom, ki mora kar realno zmanjšuje možnost zaposlitve v trgovski dejavnosti. In še enkrat poudarjam, istočasno pa se s tem zakonom omogoča na trgu blaga in storitev tudi nelojalna konkurenca. Samo še beseda kar se tiče podlaga temu zakonu je referendum iz leta 2003. Veste danes smo 2020 v 17-ih letih sem trdno na stališču, da se je na prostem trgu blaga in storitev kot tudi na trgu dela bistveno spremenilo. Omenim samo še mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki podobno je zapisana v svojem stališču in samo preberem en delček, ki so zapisali. Zakonodajno-pravna služba ugotavlja, da ureditev, ki jo predlaga Poslanska skupina Levica, je strožja od zastavljenega vprašanja iz leta 2003. Na podlagi navedenega ne morem podpreti tega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima predlagatelj.
Hvala za besedo in lepo pozdrav! Zdaj, kot pričakovano, imajo nasprotniki tega zakona polna usta svobode Svoboda pravijo, svobodna gospodarska pobuda, ustavna določba. Glejte, delo ob nedeljah v trgovinah ni svobodno. Delavci se ne odločajo, da bodo delali ob nedeljah, ampak so v to prisiljeni. In tudi ko delo odklonijo, pa se zgodi kakšna bolnišniška zaradi izgorelosti, izčrpanosti, poškodbe in tako naprej, jih kličejo in morajo na delo priti. In tukaj jaz sprašujem enako kot delavke in delavci, ki so včeraj množično pošiljali svoja pisma, svoja sporočila na Odbor za gospodarstvo, ki je ta zakon obravnaval, ali ste tisti, ki danes govorite o svobodi dela ob nedeljah kdaj sami delali ob nedeljah pa ne po lastni volji, ali ste bili kdaj primorani delati ob nedeljah? To je vprašanje. Pa vam bom zdaj prebral kakšno svobodo ta vaša svoboda, ki jo zagovarjate, prinaša delavkam in delavcem. Prva delavka je napisala tako. »Ko delaš v nedeljo nimaš od tega dne čisto nič, zgodaj zjutraj greš, potem delaš kot norec celo službo, končaš ob 15.45. Do doma imam eno uro, domov pridem ob 17., seveda noro utrujena in se lahko samo uležem, ker za nič drugega nisem. In v ponedeljek jovo na novo, niti spočiti se ne morem od napornega tedna, kaj šele od vikenda.« Svoboda prvič. Druga delavka. »Vsakih 14 dni me je doletelo tudi delo ob nedeljah. Kaj to pomeni zame in za mojo družino? Po navadi delam že v soboto zjutraj, niti se ne spočijem, tudi če sem dela prosta, nisem sproščena, saj ne morem iti nikamor. Najhuje pa mi je to, da moj najstarejši sin prihaja s faksa ob petkih zvečer, niti ne morem v miru oprati in posušiti cunj, kaj šele se usesti ali se z njim pogovoriti. OB nedeljah mi je pa itak pokalo srce, ker je odšel na univerzo še preden sem jaz sploh prišla nazaj.« Treja. »Me zanima kdo od teh, ki zagovarjajo, je delal tudi vikende, nihče. Jaz vam lahko povem, da sem pri nas delala 13 dni skupaj in potem bila 2 dela prosta. Jaz osebno sem po 13-ih dnevih že tako utrujena, da si komaj kaj naredim po stanovanju in potem ležem, niti na kakšen izlet nisem sposobna, da ne govorim o praznikih, ko tako ne dobiš niti dneva prostega.« Četrta. »Nedeljsko delo ne prinaša za trgovca nič dobrega, prinaša stres in nejevoljo, ker te psihično ljudje in delodajalec uničijo. Ponujaj, svetuj, prodajaj, a stranke se sprehajamo in govorijo »hvala, samo gledam«. Glede družin od vedno je bila nedelja dela prost dan in dan za druženje. Prav pa je tudi da bi se prenašalo naprej, da bi naši potomci se zavedali, da je družina in da se na družino lahko zanesejo, nedelja pa je samo nepotreben blišč v trgovini.« Peta. »Ob nedeljah je stresno in psihično utrujajoče tako s strani kupcev kot s strani delodajalca. Delodajalec zahteva, da čim več prodaš, če stranka samo gleda in nič ne kupi tudi če ne prodaš nič. Seveda delavec je strošek in potrebno je plačati. Družina ali denar. Družina in prosti čas sta vredna več kot denar in zdravje, katero se začne začenjati trgovce psihično načenjati na delovnem mestu. Žalostno je res, da je urna postavka plačana 6,05 evra bruto.« In še zadnja. »Ko sem pred več kot 30-mi leti začela delati v trgovini, nedelje niso bile delovne. Delovni teden je hitreje minili v pričakovanju proste nedelje, ko smo lahko uživali z družino. Imeli smo piknike, se odpeljali na morje ali nekam v naravo ali pa se družili doma. Vsako nedeljo smo bili skupaj. Tudi v službi smo se imeli krasno in vse je bilo v dobrem razpoloženju. Potem so uvedli nedelje; delali smo dan za dnem, brez zaključka. Ja, dobili smo en dan frej v tednu, ampak kaj, takrat so otroci v šoli ali v vrtcu, mož pa v službi. Jaz pa sem sama doma tisti dan pospravljala, kuhala, delala več kot ponavadi in seveda je tudi ta dan minil brez počitka. To je svoboda, ki ste jo vi in kapital prinesli s to deregulacijo delavkam in delavcem. Ne morejo si več privoščiti dela prostega, ne morejo več preživljati časa s svojimi družinami, nimajo časa za prijatelje, pogosto nimajo časa niti zase. Delajo po 13 dni zlagoma in tisti dan v tednu, ko so frej, pa so vsi ostali v šoli ali pa službi, delajo doma. To je svoboda, ki jo vi tukaj propagirate. To je svoboda, katere imate polna usta. Toliko omogoča, da razjasnimo o tej svobodi. Drugo; prej smo poslušali celo, da tisti, ki predlagamo zaprtje trgovin ob nedeljah, uničujemo Slovenijo. Glejte, Slovenija smo ljudje in ljudje, ki delajo ob nedeljah v trgovinah, včeraj ste jih lahko poslušali, izgorevajo, nimajo časa zase, trpijo poškodbe pri delu, se upokojujejo invalidsko pri 45ih letih in tako naprej zaradi izčrpanosti in poškodb. Ta država so ljudje in to državo uničujete tisti, ki uničujete ljudi v tej državi in nedeljsko delo je definitivno med prvimi uničevalci ljudi na spisku, zato je skrajni čas, da s tem prekinemo. Kot vam je prej povedal poslanec Polnar, to nedeljsko delo ni nobena normalnost. Včeraj je sam sekretar z ministrstva rekel, da enajst držav v Evropi regulira nedeljsko delo z zelo jasnim razlogom. Kapitalizem, če je nebrzdan in nereguliran je družbi in ljudem škodljiv, zato mora biti brzdan in reguliran. Kako smo mi prišli do tega, vam je povedal Polnar. Pred krizo so se veliki trgovci na veliko zadolževali, gradili velecentre, tekmovali kdo bo imel več bleščečih velecentrov po Sloveniji. Ko je udarila kriza in je usahnil dotok poceni kreditov, pa so se znašli v dolgovih in imeli so dve možnosti – možnost A – zapreti nedonosne trgovine, se umaknit iz tistih investicij, ki so nasedle ali B – notranje prestrukturiranje, kar pomeni zniževanje plač, raztegovanje delovnikov, uvajanje prekarnega dela, izžemanje ljudi kot limon, kot bi rekel Franc Trček. Seveda se niso odločili za tisto prvo, umik iz nedonosnih investicij, ampak so se odločili za drugo, za izžemanje ljudi. In zdaj smo že več kot desetletje v tem ciklu, ko velik kapital zaradi dolgov, ki si jih je sam nakopal s svojim pohlepom uničuje in tepta ljudi. Mi pa smo danes pred izbiro na katero stran se bomo postavili, ali se bomo postavili na stran velekapitala, ali se bomo postavili na stran tistih, ki so jim celo nedelje kot dela prosti dnevi v požrešnosti njihovih lastnikov bili odvzeti in prosim lepo, da ne slišim več danes v tej sobi, da kdo od delavk in delavcev dela ob nedeljah prostovoljno. Lepo vas prosim. P
Hvala. Vidim, da je še interes po razpravi. Prožim listo. Prijave potekajo. Prvi ima besedo mag. Dejan Židan.
Hvala gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod državni sekretar, lepo pozdravljeni! Jaz vam želim povedati samo nekaj razlogov zakaj bi danes morali ta zakon, ki je pred nami soglasno podpreti. Prvič, tudi sama kriza, zdravstvena kriza, covid kriza je pokazala to, kar smo vsi čutili. Živimo v preveč potrošniškem svetu. Potrošništvo kakor, da je bog, posledično izkoriščevanja človeka kakor da je dovoljeno. Sama kriza je prinesla vsaj spoznanje, da več časa za dom, več časa za družino, za prijatelje pa tudi za naravo, lahko v resnici pomembno izboljša kvaliteto življenja. Kot drugo, še vedno ugotavljamo podobno, kakor so ugotavljali leta 2008 ob tej veliki svetovni, finančni, gospodarski in kasneje družbeni krizi. In to je, da več kapital in ljudje nismo enakovredni. Jaz bi si res želel, ampak stanje ni takšno, da bi vse delavke in delavci bili člani sindikalnih gibanj. Takrat bi bila moč nekoliko bolj uravnotežena, vendar v realnem življenju je drugače in takrat je naloga politike, da zaščiti ljudi. Ta zakon, ki je danes pred nami, spoštovane kolegice in kolegi, je eden redkih zakonov. Sam bi si želel, da bi bilo tovrstnih zakonov več, ki na prvo mesto daje človeka. In tudi to je razlog, da apeliram na vas, da ta zakon podprete. Zavedam pa se, to mislim, da je tudi državni sekretar danes že omenjal, da ta zakon ne rešuje vseh področij. Vendar, če bomo sprejeli argument, počakajmo na sistemske rešitve, je to v politiki končni argument, da se nič ne naredi, zato je danes potrebno ta zakon sprejeti. Vendar ne samo tole. Potrebno je prisluhniti tistim, ki govorijo, da je sedaj, če kdaj, sedaj čas, da se razmisli o šesturnem delovniku, da je sedaj čas, da se razmisli o štiridnevnem tedenskem delavniku, kar na nek način prosi avtomobilska industrija, ki je v krizi. Pa še marsikaj drugega spoštovane in spoštovani bi lahko naredili za ljudi, pa moramo narediti. Hkrati pa bi vam rad zelo odločno povedal, obsojam, ampak res obsojam vse tiste pritiske na zaposlene, če ne boste ravnali tako kakor želijo velike trgovine, bomo pa odpuščali. To je zame nedovoljeni pritisk na ljudi. Ob tem, da se zavedamo, da trgovk in trgovcev primanjkuje. In sedaj, spoštovane in spoštovani preko nekaterih predstavnikov v tem parlamentu grozijo, če ne boste pridni, če ne bo vedno v prednosti interes velekapitala, se bomo pa maščevali. To je dodaten argument spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, da danes vsi pritisnete na gumb, da se ta zakon podpre. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo kolega Aljaž Kovačič.
Hvala za besedo predsednik. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi. Veliko je bilo že povedano na samem odboru. Načeloma se niti nisem mislil oglasiti, ker sem mislil, da bo vse zakon šel skozi brez nekih amandmajev in brez nekih širokih razprav. Omenjeno je bilo, da je bil ta referendum že leta 2003 in da zdaj živimo v nekih drugih časih. Jaz bi zgodbo nekoliko obrnil, kako žalostno je, da je nekaj, kar je bilo na referendumu pred 17-imi leti izglasovano, 17 let kasneje šele o tem odločamo. To se lahko vprašamo, kaj so vse tiste stranke, ki so bile od leta 2003 v parlamentu in ki so vodile različne vlade, zakaj dejansko te volje nekega ljudstva niso uresničile. Kar je mene nekako zabolelo je najbolj to, da nekdo lahko reče, da delavec rad dela v nedeljo. Če bi si želel, da ta pripelje, potem tega človeka, ne vem, mogoče v parlament ali kam drugam in da pač res ti delavci povedo, da radi delajo. Dejstvo je, ko ti podpišeš pogodbo, sprejmeš to, da boš tudi v nedeljo delal in potem delaš. Ne vem, če je kateri delodajalec ponudil kdaj v življenju delavcu v svoji pogodbi možnost aneksa, da v nedeljo ne rabi delati, potem če bi mu to na začetku ponudil, bi le nekdo lahko rekel, aha, ta pa hoče delati v nedeljo, ker je rekel, v pogodbo mi zapišite, da hočem delati v nedeljo. Govoriti o samih nekih tudi odpuščanjih, kaj bo, ne vemo. Dejstvo je, da ta zakon, če bo danes sprejet, kar upam, da bo, da bodo potem ti veletrgovci to izkoriščali in zaradi drugih razlogov, ko bodo delavcev odpuščali bodo imeli neki dober argument, da bodo rekli, zaradi tega, ker so v nedeljo trgovine zaprte, mi danes delavce odpuščamo. Zdaj pa lahko obrnemo zgodbo. Če danes ta zakon zavrnemo ali tisti, ki nasprotujete temu zakonu lahko danes trdite, če bomo ta zakon zavrnili, da od danes naprej veletrgovci ne bodo odpustili niti enega delavca. Če to lahko zatrdite, potem res, mogoče probno zrušimo ta zakon za pol leta in bomo videli, če bodo veletrgovci naslednjega pol leta odpustili katerega delavca. Tako da, zdaj govoriti koliko, zakaj, je nekoliko prehitro. Zanimivo je, da ko zaključimo nek vikend, vsi radi rečemo lep vikend, tudi tukaj v Državnem zboru. Zdaj, ne vem, ta lep vikend si najverjetneje nihče ne zamišlja, če tukaj nekemu kolegu rečeš lep vikend, potem pa on v nedeljo dela. Se pravi, je že neka navada iz naših ljudi, z našega govora je, ko nekomu zaželiš lep vikend, mu najverjetneje ne zaželiš lep vikend v službi. Tako, da tudi tukaj vidimo kam smo nekako prišli. Dejstvo je, da smo ljudje navajeni, čeprav sam osebno sovražim v trgovine, niti v njih ne hodim, ne v ponedeljek ne v torek ne v sredo ne v četrtek ne v petek, zato imam hvala bogu doma partnerko oziroma nakupujeva preko spleta, ampak vsi pa ne kupujejo preko spleta in morajo iti v trgovino. Je pa dejstvo, da tudi v nedeljo, sicer redko, ampak tudi gremo v trgovski center, ampak ne zato, da bi šli v trgovino, ampak da si naredimo izlet. Zdaj si bodo ljudje te izlete naredili v neke bolj pametne lokacije, če lahko tako rečem. Dejstvo je, da trenutno zaradi krize sicer trgovine v nedeljo niso zaprte in nikjer še nisem videl nobenega človeka, da bi se izpostavljal kako ne more preživeti, ker so zdaj v nedeljo trgovine zaprte, da je lačen, da nima krompirja oziroma česarkoli, da bi si lahko skuhal kosilo. Tako da, vidimo da dejansko zadeve v praksi lahko funkcionirajo. Na koncu bom mogoče nekoliko izzivaje, ampak to zadevo ne jemljite kot žaljiva. Govorite o svobodi ekonomije, kako mora biti ekonomija, kako morajo vedno delati. Ko imamo mi v Sloveniji praznike in dela proste dneve, smo doma na primer tudi za velikonočni ponedeljek, za Marijini vnebovzetje, za dan spomina na mrtve, za božič, potemtakem bi tudi te trgovine morale tedaj biti zaprte, kajti sam recimo nimam nič z velikonočnim ponedeljkom, pa sem recimo doma. Pa bi mogoče tisti ponedeljek šel v trgovino, pa pač ne morem. Se pravi, te borce za to prosto ekonomijo se bo potem tudi za tiste dneve, ki nimajo načeloma z državo nič, morali boriti, da so tudi tiste dneve trgovine odprte, ampak da ne boste narobe razumeli, razumljivo je, da so tudi te dni zaprte in seveda bom ta zakon podprl, da bodo tudi v nedeljo trgovine zaprte. Me pa žalosti, da bom 17 let po tem sploh glasovali o tem.
Hvala. Besedo ima kolegica Tina Heferle.
Hvala predsednik za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Mene veseli, da danes poteka ta razprava. Pozorno poslušam vse razpravljavce, tudi gospoda Verbiča, ki se je v svoji razpravi zelo velikokrat skliceval na Ustavo, pa bi morda samo za intermezzo bi bilo fino, če bi se kolegi iz SMC sklicevali na Ustavo tudi, ko smo sprejemali prvi korona paket ali pa četrtega pa tako naprej, ampak pustimo podrobnosti. Kolega je govoril o nelojalni konkurenci in o svobodni gospodarski pobudi. Po mojem mnenju ta njihov amandma, ki so ga danes vložili, ne naslavlja oziroma ne govori o tem, to kar je on ves čas v svoji razpravi izpostavljal, pač pa po mojem mnenju amandma SMC ustvarja neko možnost za diskriminatorno obravnavo naših državljanov oziroma delavk in delavcev. Kot rečeno, ureja nek poseben status dijakov, študentov in pa upokojencev. Poseben status naproti zaposlenim in jih postavlja v nek privilegiran položaj. Prej je kolega Pavlič že lepo povedal na plastičnem primeru, ko nekdo ki ima status študenta bo lahko delal po njihovem mnenju, nekdo istih let, istega socialnega standarda pa ni študent, ampak je brezposeln, pa ne bo smel delati ob nedeljah, tako da tukaj njihov amandma izpostavlja neko pravno podlago, ki sicer obstoji v pravnem redu, ki ureja trg delovnih razmerij, ampak ta pravna podlaga ustvarja neko neenakost pred zakonom in to vsekakor ni dobro in zato jaz ta amandma ne podpiram, ker je pač neke vrste arbitraren predlog, niti v obrazložitvi tega amandmaja ne najdemo oziroma jaz ne zasledim nekih utemeljenih razlogov, da bi prav ti dve družbeni skupini, torej študente, dijake in pa na drugi strani upokojence obravnavali drugače. Zdaj ta arbitrarnost seveda je problem, na njo je opozorilo že Ustavno sodišče v tisti odločbi iz leta 2005, ko je odločalo o podobnem vprašanju kot ga danes obravnavamo. Se pravi arbitrarnost vsekakor ni na mestu, da se sploh kakorkoli glede nje pogovarjamo, oziroma, da tak amandma kot je danes morebiti sploh podpremo, ker ne pije vode. Zdaj tudi po prvotnem predlogu, kot je bil včeraj potrjen na Odboru za gospodarstvo, bi lahko ti dve družbeni skupini, ki jih sicer SMC zdaj posebej izpostavlja, prav tako lahko delali ob nedeljah, slišali smo primer, ko bi lastnik trgovine pač podelil prokuro ali upokojencu ali pa študentu oziroma dijaku pa bi prav tako lahko normalno delali v skladu s to zakonsko dikcijo kot jo imamo prvotno na mizi, tako da in v tem primeru se ne bi preferiralo nobene družbene skupine in se ne bi ustvarjala neka neenakost med prebivalci oziroma zaposlenimi ali pa nezaposlenimi, torej pač neka splošna pravna podlaga iz prvotnega predloga zakona je tista, ki v bistvu zasleduje namen, ki ga je Ustavno sodišče v svoji odločbi leta 2005 izpostavilo. Zdaj slišali smo tudi zelo veliko besed na temo socialnega dialoga, češ da bi se mogla ta tema obravnavati v socialnem dialogu in da pač ni primeren zakonski način, da se posega v svobodno gospodarsko pobudo na tak način kot se. Zdaj časa za socialen dialog je bilo dovolj, delodajalci in trgovci, trgovinski delavci ga pač niso uspeli zaključit in po mojem mnenju zdaj svobodna gospodarska pobuda v luči kot je zdaj ta zakon zastavljen, ni pretirano omejena, ker moramo vedeti, da tudi v skladu z ustavo, tako kot v skladu potem z zakoni lahko svobodno gospodarsko pobudo omejujemo, če je seveda za to upravičena javna korist. In zaščita pravic delavcev do počitka, po mojem mnenju je takšna javna korist, ker pač dan, ki je določen po tradiciji za počitek, to je pri nas nedelja, upravičuje to, da zakonodajalec na to družbeno področje pač poseže z zakonom in po mojem mnenju je pač tak način popolnoma primeren, da se uredi. Zdaj ta javna korist je pomembna in še toliko bolj pomembna, če se spomnimo izida referenduma, ko je javnost izrazila pač svojo voljo, da so trgovine ob nedeljah zaprte. Javna korist se izraža tudi s tem, če smo včeraj pozorno spremljali Odbor za gospodarstvo, kjer so nastopili tako predstavniki delavcev, kot tudi posamezne delavke v trgovini in so zelo jasno, čustveno povedale svoje mnenje, predstavile svoja stališča in če to ni dovoljšna javna korist, potem ne vem kaj je. Glede na to, da moramo vedeti, da potrošnik zato, ker bodo trgovine ob nedeljah zaprte ne bo v ničemer prikrajšan. Veliko študij, ekonomskih študij je na temo razpoložljivega dohodka, ki ga ima posamezen človek in ki ga uporabi za to, da si nakupi življenjske potrebščine. Dejstvo, da bi bile trgovine ob nedeljah, se pravi en dan v tednu, zaprte ne spremeni tega razpoložljivega dohodka oziroma potrošnik zato ne bo nič manj trošil, ampak bo pač svoje ravnanje prilagodil in potrošil tisti denar, ki ga je že tako ali tako nameraval potrošiti za življenjske potrebščine pač v tistih šestih razpoložljivih dneh. Tako da tu je skrb odveč, da bi prišlo na ta račun do zaprtja trgovin ob nedeljah do zmanjšane prodaje in posledično do odpuščanj. Tudi včeraj smo lahko na odboru že slišali, da trgovke in trgovci že sedaj, ko imamo trgovine praktično skoraj štiri mesece že zaprte zaradi spremenjenih okoliščin zaradi novega koronavirusa, kljub temu delajo nadure. Tako da, jaz iskreno mislim, da bojazen odpuščanja bi morala biti tu odveč. Je pa res, da bi se to dejstvo lahko izkoristilo, pa upam, da se ne bo. Amandma seveda ne sledi duhu zakona, tudi to smo že lahko slišali. Po tem amandmaju, ki je zelo široko zastavljen, bi večina tistih trgovin, ki bi uresničevala pogoj 200 kvadratov, bila odprta, ker bi seveda posamezen trgovec oziroma lastnik trgovine pač našel tiste študente ali pa upokojence, ki pa bi bili pripravljeni delati ob nedeljah oziroma ki bi imeli možnost delati ob nedeljah. Samo še na kratko komentar glede kršitve delovnih pogojev v trgovinski panogi. Teh kršitev je kar nekaj. Ampak naj tu izpostavim, tukaj ni pristojen sindikat, kot smo lahko slišali v eni izmed razprav, zakaj se pa sindikat ne ukvarja s temi kršitvami. Za to imamo v naši državi delovne inšpektorje, ki morajo skrbeti zato, da se delovnopravna zakonodaja ne krši. In tukaj bi morala nastopiti država v svoji funkciji in odigrati svojo vlogo. In tudi argument, da se delavke kar prerivajo katera bo delala ob nedeljah, ja, lepo vas prosim, to lahko reče nekdo, ki ni spremljal včerajšnjega Odbora za gospodarstvo, kjer so delavke, trgovke res čustveno izpovedale svoje stiske, ki jih doživljajo ob tem, ko morajo pač na nedeljo delati. Pa nenazadnje se moram dotakniti tudi diskusije ali razprave gospoda Jelinčiča. Me je zelo presenetila, da prvak Slovenske nacionalne stranke skrbi za, kako bi rekla, skrbi za sosednje Hrvate in za njihovo šopingiranje ob nedeljah, tako kot je on rekel. Jaz mislim, da za to pa res, to pa res ni nek argument s katerim bi upravičevali, da naše trgovine in trgovski centri ostanejo odprti samo zato, ker pač Hrvatje hodijo k nam ob nedeljah v šoping. Skratka, jaz mislim, da smo kot družba vendarle po vseh teh letih zreli za to, da spremenimo svoje navade. Nenazadnje smo to dokazali tekom tega časa, ko imamo pač ta koronavirus in so trgovine zaprte. Potrošniki smo se prilagodili na to in mislim, da če sedaj to zakonsko reguliramo ne bo s tem nič narobe. Še več, javnost, celotna javnost, praktično velik del javnosti to podpira, zato bom tudi jaz to podprla.
Hvala. Besedo ima kolega Jože Lenart.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. Kolegice in kolegi, pa prosim vas, ne na tak način kot se danes posamezni populistično poskušate v tej razpravi doseči neke cilje. Ker očitno je, da posamezniki ste pod nekim vplivom – ali kapitala, trgovin ali tudi na drugi strani, bom rekel zaposlenih. Glejte, ves čas, ko poslušam, pa tudi prej, saj ni prvič na dnevnem redu ta problematika zapiranja trgovin ob nedeljah, si delam SWOT analizo. To bi morali poslanci praktično pri vsaki zadevi uporabljati, da glasujemo pošteno, nevtralno. Za kaj gre? V SWOT analizi je potrebno vse dejavnike, ki so v to vključeni, in v našem primeru so ti dejavniki seveda zaposleni v trgovski dejavnosti, na drugi strani je to kapital, lastniki trgovin in pa tretja skupina smo pa mi potrošniki, tudi tega ne smemo pozabiti, in vse te tri dejavnike moramo imeti v vidu, ko se bomo danes odločali o tem. In kaj govori SWOT analiza? Prednosti na eni strani, to so dejavniki, ki pripomorejo k izboljšanju za vse te tri dejavnike in seveda to navzkrižni interesi potem. Na drugi strani imamo slabosti, dejavnike, ki omejujejo to rast, to dejavnost. Potem imamo naprej priložnosti, ki jih ni malo za vsakega. Omogočajo in ugodno vplivajo na rast in na razvoj. In pa kot četrti dejavnik potem nasprotni temu seveda so pa nevarnosti, ki pa tudi smo jih dolžni upoštevati. In vsak od teh treh dejavnikov, ki sem jih naštel, to se pravi zaposleni, lastniki kapitala ali kapital in pa mi potrošniki lahko naredimo svojo analizo. Seveda na koncu koncev je pa treba postaviti v eno skupno sliko. Pa poskušajmo, glejte, za vsakega od dejavnikov bi lahko zdajle govoril eno uro, ampak seveda ne bom, da vas ne prestrašim. Poskušajmo strniti v nekaj ključnega. Sam predlog temelji na sprejetju referenduma iz leta 2003 in žal ta volja ljudstva še vedno ni uresničena. To je eno od dejstev, preko katerega ne moremo. Sam predlog izhaja seveda iz uveljavljene prakse, ki jo poznajo v drugih državah, kot je Avstrija, Švica, Nemčija. Seveda s strani ministrstva je bilo tudi lepo podano tudi Madžarska, Poljska, kajti tudi te države oziroma ta praksa je pomembna, da vidimo, kakšne napake so se delale in da jih mi nebi v tem ponavljali. Vsekakor pa ne moremo pa primerjave z neko Ameriko, ker je čisto v nasprotni smeri, ampak tudi to je prav, da vidimo, kaj so tisti negativni vplivi predvsem na ljudi, na zaposlene, na potrošnike. Gre za osnovne pravice zaposlenih, kar smo slišali včeraj v predstavitvi vseh zaposlenih sindikatov. Predvsem sem prisluhnil konkretno zaposlenim. Gre za njihovo kvaliteto življenja in življenje njihovih družin v širšem smislu na eni strani in gre za kulturo življenja, moč, predvsem pa psihologijo na potrošnika, ki se s takim močnim pritiskom izvaja s strani kapitala. In pa seveda vpliva to na naše navade. Torej pri tem zakonu ne gre samo za zaposlene, še enkrat ponavljam, in pa lastnike kapitala, gre tudi za nas državljanke in državljane, kakšne bodo naše navade, kako bomo živeli. Ja, ali si res želimo, da na dela prost dan preživimo v trgovinah, centrih in da trošimo? Ali si želimo mogoče preživeti pa z družino kako drugače preživeti dan na podeželju, v naravi, ob športu, ob ogledu znamenitosti, ob dobri domači lokalni hrani? Vprašajmo se, kaj je za našo kvaliteto življenja boljše? Pa, kot so že kolegi pred mano rekli, če si bomo sedmi dan - pa tudi veste, kaj želim s tem povedati - vzeli za drugačne zadeve, za drugačen način življenja, mislim, da je to tudi potrebno in to tista, ko sem rekel psihologija, ki jo izvajajo na nas, da trošimo, trošimo, trošimo. In vemo, kam s tem rinemo. Glejte, dajmo par besed reči, kaj se je dogajalo v 90-ih letih po osamosvojitvi in pa še tudi v začetku tega tisočletja s prihodom teh velikih, predvsem teh tujih trgovskih verig, tudi to ne smemo zanemariti, da je že dve tretjini trgovske mreže trgovinske dejavnosti v rokah tujcev. Pa ne mislim s tem ravno nekaj slabega, ko rečem tujcev, ampak za tem so velike zgodbe. Prišlo je do take koncentracije trgovinske dejavnosti v teh velikih trgovinah v tem obdobju 90-ih let in v začetku tega tisočletja in tukaj so potem propadale vse male trgovine, družinske trgovine, ki so jih po osamosvojitvi Slovenije podpirale lokalne skupnosti. Jaz se tako dobro spomnim, kakšni dobri viri so se trudili župani na lokalnem nivoju, da so potem lahko posamezniki s tem se tudi preživeli, družinska podjetja. In potem s temi velikimi je to vse skupaj propadlo. Samo en primer bom dal, ki sem ga tudi reševal. Podjetnik, ki je zelo uspešno prodajal Jatine proizvode, ko je prišel v Slovenj Gradec Spar, Mercator je bilo prepovedano Jati, da je prodajala potem naprej preko te privatne dejavnosti tega bom rekel podjetnika, v kolikor hoče Jata prodajati pri njih. To je potem tisto, ko se vprašaš, kam vse skupaj to vodi. Seveda je tudi dobro, vse na enem mestu, te centri nam to ponujajo, vse naj bi bilo potem nižje cene, če je koncentrirano za potrošnika, to so pa tiste prednosti, če že govorimo o SWOT analizi, tega se moramo tudi zavedati, ampak do kje in kako je pa drugo področje. Če pogledamo analizo kot tako, ki je bila danes tukaj predstavljena in seveda kot sem rekel, ko sem vas poslušal, sem si lahko kar SWOT analizo sestavljal iz tega, ker ste iz različnih vidikov razpravljali in poudarjali kaj je dobro in kaj ni dobro. Sem bil pozoren predvsem na to, da so trgovski centri v Sloveniji napram sosednjim državam Italije, predvsem Avstrije in Nemčije, da ne dosegajo teh primerljivih kriterijev. In tukaj se sprašujem, zakaj pri nas, a smo mi Slovenci manj vredni, da je manj zaposlenih na površino prodajno? Zakaj so pri nas pa cene prodajnih artiklov višje kot pa recimo v Avstriji, Italiji in pa Nemčiji? Zakaj, če je pa kupna moč pri nas manjša? Jaz imam informacijo, zakaj, tako pod roko, ko se pogovarja. Zato, ker je baje Slovenija bolj rizična kot ostale države. A res? A to je potem vzrok, da morajo biti cene višje, da mi pri manjših plačah potem moramo celo dražje plačevati? Torej, morajo trgovski centri, trgovske verige pri nas dosegati potem seveda večje dobičke, tudi zato, ker delavcev, vemo, delovna sila je pa pri nas dosti dosti cenejša, kot pa v teh razvitih evropskih državah, od koder ti lastniki prihajajo in potem je seveda beg kapitala dobička v te države. Vemo, kako se to dela. Ene so uradno s transfernimi cenami in s temi postopki pa lahko marsikaj se potem tudi prekrije, če rečem neuradno. Kakšne bodo posledice sprejetega zakona, če poskušamo na grobo. Vsekakor bo več obiska v ostalih dneh, predvsem ob petkih in sobotah. To je dejstvo in to je tudi praksa drugje pokazala. In ne vem zakaj potem takšna, na veliko govorite, da bo ne vem kaj propadalo in kaj se bo s tem dogajalo. Ne gre za nič drugega kot pa ti veliki, ki so si zdaj že ta veliki delež prodajnega trga pridobili, ga nikakor nočejo izgubljati in ga hočejo še krepiti, čeprav ga imajo že preko 90 % v svojih rokah. V teh dneh bo potrebno okrepiti število zaposlenih. To se pravi petki in sobotah, ker bo več prometa, ob večjem obisku. Torej prerazporediti zaposlene s sprostitvijo ob nedeljah. Seveda bodo imeli trgovski centri pod črto kakšen procent manj, nekaj moramo priznati, da pa tudi bo manj, zaradi tega, ker malo bomo pa mogoče manj trošili, ampak v trgovinah bomo pa ta del, ki si ga bomo tukaj prihranili mogoče bolj kvalitetno kje drugje porabili, na podeželju, na kmetijah, na kmečkih turizmih, z domačo hrano, z ekološko pridelano hrano, v domačem okolju in kulturo in tako naprej in tako naprej. In seveda imeli bodo pa tudi trgovski centri za to manj stroškov, kajti dela ob nedeljah so najvišji stroški in to meni kot finančnemu analitiku v štiridesetih letih ni jasno zakaj govorijo drugače. Pod črto kakorkoli potegnem, bi imeli manj stroškov in zato poudarjam, da trgovcem gre samo za tržni delež, ki ga nočejo izgubit, ampak ga hočejo še dodatno pridobit. Odpuščanja ja, vendar zakaj in kako. Poglejmo kakšna je struktura zaposlenih, ki se ustvarja v teh letih in koliko je redno zaposlenih, domačih, preko agencij, tujcev, samozaposlenih, študentov in pa drugih oblik prekarcev, ki delajo danes po trgovinah. Koliko je nadur in prav slednje bo v prvi vrsti vplivalo na zaslužek zaposlenim in tega ko smo včeraj poslušali, se zaposleni zavedajo. Seveda, če so govorili v imenu večine svojih sodelavk in sodelavcev. Bodo vzeli seveda to v zakup za več prostega časa, za družino, za bolj kvalitetno življenje in za več zdravja. To je bilo ničkolikokrat poudarjeno in jaz temu verjamem in tudi včeraj sem rekel v začetku, da imam občutek, da smo nekje v 18. stoletju, ko se zaposleni v trgovinah borijo za svoje pravice, neke osnovne pravice. Seveda ni tako hudo, ampak iz vsega tega je pa le neko nadaljevanje tega boja za neko normalno življenje, ki ga pa nekateri imajo, drugi ga pa nimajo. Seveda glejte, če pa bo promet padel zaradi epidemije tega Covida-19 padca BDP-ja, padca kupne moči, potem pa se tako mora trgovinska dejavnost racionalizirat in pa znižati stroške in ravno ta ukrep, ne rečemo sedmi dan pa potem zmanjšamo in ga prerazporedimo na druge dneve, ker so tako ali tako stroški dela najdražji in to je pravzaprav tista možnost potem, ki se lahko racionalizira in kakorkoli se danes straši oziroma realno lahko pa pričakujemo, da bo ta covid kar trajal še verjetno kakšno leto, žal. Na to moramo računati. Boljše, da smo pripravljeni na ta scenarij kot pa da govorimo vse optimistično, da bo že drugo leto ne vem kakšna rast. Gre, glejte na koncu koncev da zaključim, za postopne prerazporeditve dejavnosti, ki se bo postopoma približevala organiziranosti držav, kot jih poznajo že zdaj v Avstriji, Švici, Nemčiji in teh enajstih držav, ki so to omejitev dela ob nedeljah že uvedle. In tam zaradi tega, ker trgovski centri ob nedeljah ne obratujejo ne propadajo trgovske verige in tudi s tega razloga ni povečana brezposelnost. Če pa bo kje prišlo, da je nekdo že na meji obratuje, pa da bo to vplivalo, se bo potem to prerazporedilo, tako kot je povsod na trgu, kjer konkurenca obstaja in nastajajo potem druga delovna mesta, druge dejavnosti in tako naprej. In nenazadnje, dajmo ob nedeljah končno večjo priložnost domačim pridelovalcem ekološke hrane, domači obrti in pa drugih storitev, ki lahko preko tržnic, stojnic in malih prodajaln povečujejo svojo dejavnost in tudi vplivajo na dobrobit turizma. Na koncu koncev ali bomo res samo neke umetne zadeve prodajali pa poskušali mislim samo na tak način masovno delali, ali bomo tudi predstavljali Slovenijo kaj pa tu je pri nas za dobit, kaj so tu značilnosti, avtohtona hrana in ostali izdelki in storitve, ki jih lahko v Sloveniji ljudje vidijo. Ali nam bodo res samo tujci preko svojih veletrgovin diktirali naše življenje, to se vprašajmo. Glejte, že desetletja govorim o praksi, pa zelo malo govorimo. Še največ preko razvoja in širjenja domačega turizma, turizma na kmetijah, ki zaradi malih kmetij nujno potrebuje dodatno dejavnost. Koliko govorimo o zadnjih desetih, dvajsetih letih od tega, kaj pa v praksi naredimo in to je mogoče pa tista priložnost tudi, da te nadalje pa bolj izkoristimo in odpremo prostor tem dejavnostim pa domači dejavnosti. To se pravi domač človek z domačo predelavo, z doma – dobički – vse bodo doma ostajalo. In zaradi tega, verjemite mi, veletrgovci ne bodo propadli. Zamislimo se o tem. Poskušal sem nekako na kratko nanizat in poskušamo danes realno potem pritisnit na gumb kaj na koncu koncev si želimo. Jaz ta zakon podpiram vsekakor, ker več prednosti in priložnosti vidim kot pa slabosti in pa nevarnosti za celotno družbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Jerca Korče, pripravi se mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Podpredsednica, najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Sem zagovornica socialnega dialoga in tudi v tem primeru, torej v primeru zaprtja ali nezaprtja trgovin, bi bil idealen scenarij, da pride v socialnem dialogu med partnerji do primernega dogovora. Je pa dejstvo, da ko do tega dogovora ne pride, je pa politika tukaj tista, da na žalost mora presekati enkrat ta gordijski vozel, ki nastaja v pingpongiranju med dvema stranema. Upam, da so taki signali tudi s socialnim partnerjem v to smer, da vendarle je primerno, da se v kakšni taki tematiki usedejo za mizo in najdejo dogovor, ki bo ustrezal obem stranem, ker sigurno zakonodajna pot ni najbolj idealna pot. Najbolj idealna pot bi bil dogovor med socialnimi partnerji, ampak imamo tudi iz preteklosti primer minimalne plače kot tudi ni prišlo do dogovora, pa je potem politika presekala. Imamo tudi, če je zgodovina učiteljica, pri minimalni plači grožnje z ne vem kakšnim sesutjem gospodarstva, s hudimi odpuščanji, pa se nič od tega ni zgodilo, pa vemo, da so ta argument predvsem izrabljali delodajalci in tukaj pri trgovinah je praktično isto. Argument, ki ga imajo, argument odpuščanj ali pa grožnja z odpuščanji ne stoji na številkah, zato ker je sektor, trgovinski sektor podhranjen kar se tiče števila zaposlenih in ker na drugi strani iz leta v leto beleži večje dobičke, tako da ta argument v osnovi pade na številkah ne na politični ideologiji ne na mojem razmišljanju ne na razmišljanju levice ali kogarkoli drugega pade na številkah. Drugi argument manjše potrošnje. S tem argumentom sem se pa sama ukvarjala, ja, kaj se zgodi. Pa sem včeraj govorila z enim človekom z zdravo kmečko pametjo. Namreč jaz sem za razliko verjetno od večine tukaj pritrdila Luki, ki je vprašal ali je kdo od vas v tej dvorani ob nedeljah delal. Sama sem delala v gostinstvu in sem delala lepo od petka do nedelje brez kakšnih posebnih prostih dni in najraje se ustavim ravno v tistem lokalu kjer sem sama nekoč delala in povprašam ljudi, da vidim zdravo kmečko pamet in eden od njih mi je zelo lepo rekel, je rekel: »Pa kaj komplicirajo z manjšo potrošnjo, pa ali ne vidimo, da ko je en dan trgovina zaprta, ker je praznik, kako ljudje še več nabavijo in sam sem eden izmed takih. Če je en dan trgovina, če vem, da bo jutri trgovina zaprta, namesto šestorčka kupim cel plato.«, točno to je bil njegov odgovor in to drži. Tako, da o manjši potrošnji govoriti ne vem, če je čisto ta argument najbolje zdrži. Ljudje bodo pač v soboto nakupili več. Zmago Jelinčič je rekel, trgovke z veseljem delajo ob nedeljah, ker dobijo več. Ja. Drži. Tudi to je meni ena trgovska rekla, da včasih se celo sama izpostavi, da bi delala v nedeljo, zato da dobi malo več. Ampak to ni problem odprtja trgovin ob nedeljah, to je problem nizkih plač in o tem bi se morali pogovarjati, zakaj so plače v sektorju, ki dela dobičke, res velike dobičke, tako nizke. To je ključno vprašanje, ne pustimo trgovine ob nedeljah odprte, da bodo ob plačah ljudje dobili kakšen evro več na račun. Kar nekaj kolegov, predvsem pa kolegi iz SMC, so se sklicevali na Ustavo. Lepo. Me veseli, da ste začeli brati Ustavo, ker v zadnje pol leta vam je to predstavljalo kar velik problem pri omejevanju gibanja, ko so se sprejemali zakoni, pri aplikaciji pri 103., 104. členu, nenazadnje vam je Ustavno sodišče tudi povedalo kako ste ravnali glede gradbeništva, itn. Tako da, pohvalno, da ste začeli brati Ustavo. Ampak Ustava se ne more brati selektivno takrat, ko nam to samo paše in brati samo v tistem delu, ko zagovarjamo svobodno gospodarsko pobudo in jo potem interpretiramo tako kot to nam paše. Ustavo je treba v prvi vrsti po mojem mnenju brati glede varstva človekovih pravic. Tukaj ste pa padli na osnovnem izpitu in to vam bo, jaz verjamem, v prihodnje večkrat povedalo Ustavno sodišče, pri tem konkretnem zakonodajnem predlogu pa jaz nisem videla kakšnega ustavnega pravnika ali pa Zakonodajno-pravno službo, ki bi raztrgala to zadevo na ustavnem vidiku, tako da, tudi ta argument ne drži najbolje vode. Zdaj, pri trgovinah imamo Slovenci en zanimiv fenomen, kako nam trgovine v zadnjem času res rastejo kot gobe po dežju. Tukaj se po mojem mnenju ukvarjamo tudi z vprašanjem prostorske, se pravi ravnanja s svojim prostorom, s tem, kako naš prostor postaja pozidan z ogromnimi trgovskimi centri. V nekih manjših krajih ali pa srednjih krajih zrastejo kar naenkrat tri, štiri trgovine, po mojem osebnem prepričanju povsem na zgrešenih prostorskih pozicijah. Seveda, ker te isti veletrgovci iz tujine ne bodo postavili trgovine tam, kjer ni najbolj idealno zemljišče, pa je po navadi to zemljišče tisto, ki je zeleno ali pa celo delno kmetijsko. Tako, da se moramo tudi tukaj vprašati, kaj počnemo z našim prostorom, da dopuščamo tako močne gradnje in tako ogromno trgovskih centrov, ki jih po vsej verjetnosti ne potrebujemo, ampak je to pač stvar politike, lokalne oblasti in občin, ki to določajo v svojih prostorskih aktih in, ja, najbrž tudi tega državnega zbora. In v to smer gremo. Enormne površine trgovin in pa vedno bolj se pritiska na delavke in delavce, da morajo pač vedno več prodajati, vedno več delati. Ja, so kršitve in se ne spoštuje delovnopravne zakonodaje, to so izpovedi trgovk, ki so resnične, niso iz trte izvite. Tako, da jaz upam in verjamem absolutno bom ta predlog danes podprla zato, ker me v celotni debati o zaprtju trgovin argumenti nasprotnikov niso prepričali, pa sem se dopustila prepričati oziroma jih poslušati, ampak kot rečeno so padli na številkah in na dejstvih. Upam pa predvsem, da to danes je tisti nek prvi korak, da se trgovkam in trgovcem omogoči en prosti delovni dan, ki bo zacementiran v zakonu. Na žalost to številnim poklicem ne moremo omogočiti, ker bodo vedno morali delati ob nedeljah zdravstveni delavci, policisti in še marsikdo, ampak tudi te, ki morajo delati ob nedeljah, podpirajo, da se solidarnostno tistim, ki pa to lahko omogočimo, to tudi omogoči. Tako, da jaz upam, da to ni zadnji korak in da bomo razmišljali o tem, kako še bolje urejati pravice delavcev na eni strani, kako inšpekcijske službe opravijo svoje delo oziroma ga ne opravijo in tako naprej zato, ker tukaj vendarle smo odgovorni za ljudi. Seveda smo odgovorni za to, da kapitalu oziroma lastnikom in gospodarstvu omogočamo pogoje, da se lahko razvijajo, ampak smo tudi za to, da reguliramo kako in pod kakšnimi pogoji se te dejavnosti lahko razvijajo. Tako, da jaz upam in verjamem celo v zelo široko podporo politike in da nedelja za trgovke in trgovce postane pač tisti prosti dan, ki ga bodo izkoristili tako kot oni mislijo, da je prav in ne tako kot jih sili neka pogodba ali pa nek delodajalec. Hvala.
Hvala lepa. Predno nadaljujemo z razpravo samo eno opozorili. Gospod Ivanuša, jaz sem vas do sem slišala vaše komentarje med razpravo kolegice. Pa ni fer, da jo motite na tak način. Predlagam, da se v naslednjem krogu prijavite k razpravi in poveste, kar imate za povedati. Naslednji ima besedo mag. Branislav Rajić, pripravi se gospod Marko Bandelli. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsednica. Ravno preden ste intervenirali v primeru kolega Ivanuše sem vam hotel povedati, da vem, da radi intervenirate in me preseneča, da med nekajminutnim esejem vaše poslanske kolegice o tem, kako poslanci SMC beremo ustavo, se niste odločili intervenirati. Jaz sicer menim, da je ta del njenega izvajanja eno maščevalno nakladanje. Ampak je ena reč, v kateri se strinjam z njo, to je pa, da bi morali imeti dosežen ekonomsko-socialni dogovor in da nam nebi bilo treba obravnavati na tak način te teme in tega zakona. Ker, vidite, mi vsi skušamo dokazati svoj prav in tu je seveda vse v redu s tem, ampak nam danes podtikajo, da mi zastopamo v SMC izključno interese kapitala in jaz to odločno zavračam, ker pri sebi, pri nekaterih kolegicah in kolegic popolnoma jasno vem, da ne gre za to. Mi ščitimo pravice ljudi, ki želijo delati in želimo ščititi tudi pravice ljudi, ki želijo nakupovati in merimo med tema dvema populacijama in tretjo, ki jo vi izpostavljate in ugotavljamo, da imajo pravico, da se tudi za njih nekdo zavzame in da pove, kakšne posledice bodo imeli ti ukrepi za vse ostale in za družbo v celoti. In kolega Mesca izjemno cenim, zato me je presenetilo to uporabljanje tudi laži, ko pravi, da 11 držav Evropske unije ima regulirano prodajo ob nedeljah. Ni res. V Evropski uniji smo štiri države imajo regulirano prodajo ob nedeljah, to so Avstrija, Nemčija, Belgija in Grčija. In, če pogledate ne vem, verjetno se ne bo videlo, ampak če pogledate zemljevid Evrope on je v celoti zelen, ko označuje države, ki nimajo zaprtja ob nedeljah in samo te štiri države rdeče, te pa so z zaprtjem ob nedeljah, tako da moram se odzvati, ko so laži izrečene v smislu argumenta, tega pa pač moramo povoziti. Gospodarstvo je to poskušalo na Madžarskem, poskus je trajal eno leto in je povozilo gospodarstvo, ker se ni obneslo. Naslednje vprašanje je to referendumsko vprašanje, ki ga vedno navajajo, da je to bila referendumska volja ljudstva, da so trgovine zaprte. In to je neresnica. Referendumska volja ljudstva je bila, da so trgovine z živili odprte do 10 nedelj na leto in to je torej referendumska volja ljudstva, ne da je vse zaprto in vedno zaprto. In to tudi moramo jasno povedati, kar pač ne drži. Mi imamo situacijo, ko pri nas, če se zaprejo te trgovine, da bodo naši ljudje hodili na Hrvaško, v Italijo, na Madžarsko, avstrijska dežela Štajerska se tudi pripravlja, da odpre trgovine v tem pasu, ker seveda jim je odlično. Časi debele Berte se bodo ponovno vrnili v Mariboru, Šentilju in ostalih koncih in če bi ta socialnih dialog bil zaključen, mi bi nekoliko bolj imeli opravljeno vprašanje s tem, kako je s pravicami enih, drugih in tretjih. Naša trgovina med ostalimi panogami ima najvišjo stopnjo brezposelnih. Samo v marcu in aprilu 2020 je 3 tisoč ljudi izgubilo službo v trgovini. Če to nekomu ni jasno, kakšne posledice bo imel ukrep skozi zakon, ki ga zdaj predlagate, potem je pa res to eno samo golo sprenevedanje. Naslednji element, ki je spregledan je to, da veliko študentov dela v trgovini in da ti ljudje so seveda primarno študirajo, ampak želijo tudi služiti in pomagati si na ta način in on bodo prvi na udaru odpuščanja. Me preseneča, da Levici ni mar za to. V trgovini ljudje, ki delajo imajo podpisane kolektivne pogodbe in po določilih te kolektivne pogodbe oni so obvezni, če sklenejo delovno razmerje za delo dveh nedelj mesec oziroma največ 20 nedelj na leto oziroma praznikov, mlade mame z otroci do treh let starosti ne rabijo delati in imajo dodatke, ki so procentualno višji na nedeljsko in praznično delo, kot v ostalem delu gospodarstva in veliko več kot je v javnem sektorju, celo duplo, dvojno. Tako po nekih izračunih bo prodajalec, ki bi hotel delati ob nedeljah in zdaj ne bo mogel bo prikrajšan za 1500 evrov dohodka. In tudi v drugih državah Evropske unije so poskušali na podoben način vpeljati zakone in seveda to ni šlo, so šli do Ustavnega sodišča in vsa Ustavna sodišča so te poskuse zakonodaje razveljavile. Jaz tudi ne verjamem anketam, ki jih sindikati navajajo iz preprostega razloga, ker je njihov interes druge vrste, to mora biti vse jasno, verodostojnost teh anket se vseeno zdi metodološko vprašljiva, tako da ne padajmo vsi vsaj na finte, če eni si pač to privoščijo v duhu svoje politične agende. Sindikati in delodajalci so primarni deležniki in seveda oni bi se mogli dogovoriti. Imamo tu delček tudi ideološkega vprašanja, ker seveda en dan, ki je imenovan gospodov dan je po eni idealistični varianti zagotovo iz nekih starih časov idealen, da ga prebiješ pač hišica, štalca in kravica, ampak pač ne živijo vsi tako in tudi ljudje, ki hodijo k maši zavijejo v bife, zavijejo tudi v trgovino in jaz ne vem, če imajo nekaj za dušo v tem nekem spiritualnem smislu, zakaj ne bi nekaj tudi za telo istočasno imeli, če se čisto banalno stvar postavi na tak način. Mote me tudi to omejevanje na 200m2, zlasti za s.p.-je, ker ljudje, ki so ustvarili pogoje sami, da delajo za svojo družino, ali je res pomembno, da imajo 200m2, ali 205 ali 220. To je krivično, zato ker nihče od nas nobenemu od njih nič ni dal. Vse so sami ustvarili in to, da mi zdaj določamo, da zato, ker ima 250 kvadratov, ne more delati ob nedeljah, ko recimo v turističnem kraju ima edino najvišji prihodek, sploh pa delo je po mojem totalno zgrešeno in ti ljudje verjetno ne bodo ostali tiho, ker oni prav tako plačujejo davke in borijo se za vsak evro tako kot vsi ostali. Preseneča me, da predlagatelj ne verjame odpovedim odpuščanja. Smo videli že statistiko marca in aprila in ne vem kako zdaj na podlagi česa ne moreš verjeti, da je nadaljevanje tega samo lahko gre eksponencialno, ne pa manj. Zato pa bi ga povabil, da ko predstavlja kako je ta zakon dober in pozitiven, naj se tudi zaveže, da bo pač sprejel te ljudi, ki bodo izgubili službe in naj se to mogoče javno predvaja, da vidimo kako potekajo taka srečanja. Mi smo predlagali amandma SMC in smo ga glede na izhod, včerajšnji izid včerajšnjega Odbora za gospodarstvo obogatili tudi s tem, da vendarle vztrajamo, da bi še vedno bila možnost, da se deset nedelj na leto trgovine pustijo odprte in da delajo. Mislimo, da ta ki prispeva k pravičnosti in zaposlovanju, tudi za družinske trgovine menimo, da je dobro in zato smo tudi predlagali, da bi bili zaposleni tudi dijaki, študenti, tudi upokojenci, ki si želijo delati. Jaz mislim, da je to svoboda, ki je nihče ne sme omejevati, ne glede na samo prepričanje. Imamo tudi odgovore, recimo en kamp, kamp Šobec – oni pravijo, da imajo trgovino, majhno trgovinico enega od velikih ponudnikov, ki dela pač v tem kampu, ki ima 150 nočitev na leto, zdaj bo mogla biti zaprta, ravno ob nedeljah, ko imajo največ recimo in ko je ta kamp tudi kot nekaj, ki ponuja vse storitve, praktično zdaj tu dekapitiram, če hočete. Torej jaz sem prepričan, da je ta odločitev o popolnem zapiranju ob nedeljskem krivično, da ni v duhu našega časa, naših civilizacijskih dosežkov in da se bo ta kriza, ki jo pač seveda čutimo, da bo se samo skozi to poglabljala. Ta zakon izhaja iz opozicijske neodgovornosti za posledice, ker ko bo brezposelnost, ne bo niti denarja za »shopping« v Italijo, Avstrijo, Madžarsko in Hrvaško in takrat se bo, boste videli, roka opozicije obrnila ravno na koalicijo in kazala na krivca. Danes pa nam Luka in družba kuhajo en taki strupeni zvarek, ki bo zagrenil marsikatero kosilo in danes poročajo »zrihtali smo vam proste nedelje«, ampak vsak deseti od tistih, ki jim sporoča, da jim je zrihtal proste nedelje, bo petnajst dni od danes imel proste ponedeljke, torke, srede, četrtke, petke, sobote in nedelje, tako da potem je treba videti kaj bo z njim ali z njo, ko bo v depresiji in obupal in bo v pomanjkanju, kaj mu bo pomagalo – dodatek za brezposelne? Ker ne bo mu po pomagal ne piknik, ne župnik, ne sindikalist in ne poslanec, ki mu je zelo sladkobesedno zrihtal to, kar mu je zrihtal. Stal bo pred zaprto trgovino v kateri je nekoč rezal salamo in se spominjal kako je bilo fajn, ko je imel plačo. In naj se spomni še politikov, ki so ga v to pahnili, zakon ni za podpreti, ampak danes je to glas razuma, ki bo – bojim se – ostal v manjšini. Hvala.
Hvala lepa gospod Rajić. Naj vam samo na kratko odgovorim na vašo uvodno ugotovitev, ki je bila napačna. Ne interveniram rada, sploh ne posegam v vsebinske razprave razpravljavcev, sem pa dolžna v skladu s poslovnikom opozoriti in intervenirat takrat, ko v dvorani ni vzpostavljen red in mislim, da bom to tudi naprej dosledno počela. Zdaj najprej imamo repliko. Gospa Jerca Korče, izvolite.
Samo v pojasnilo kolegu Rajiću, nobene maščevalnosti. Samo povedala sem, da ste danes vzeli ustavo v roke, se začeli sklicevati na 74. člen ustave, medtem ko v zadnjem času se je ta ustava praktično raztrgala in zavrgla v številnih interventnih zakonih vlade Janeza Janše, pa ste bili kot koalicijski partner nemo tiho in ste opazovali trganje te naše ustave, in to se še vedno nadaljuje. In jaz upam, da se bodo začeli tako intenzivno brati tudi ostali členi, samo to sem si želela.
Hvala lepa. Dajmo se v razpravi vendarle omejiti na trgovinski zakon, čeprav je dovoljena širša razprava pri amandmaju. Zdaj pa je želel besedo predlagatelj? Izvolite.
Hvala. Tudi sam bi imel dve pojasnili oziroma repliki. Prva je glede moje navedbe, ki jo je Branislav Rajić označil za lažno, to je, da je v 11 evropskih državah delovni čas trgovin ob nedeljah reguliran. Zdaj jaz sem se ob tem skliceval na sekretarja z ministrstva za gospodarstvo Simona Zajca, ki prihaja iz vaše stranke, ki je včeraj to dejal. Sicer pa, če prav vem, je to pokazala analiza trgovinske zbornice, ki je tudi nek zemljevid izdala, ki kaže, da je čas trgovin ob nedeljah v 11 državah reguliran. In tudi, če pogledate, zdaj sem sam šel malo brskati, na internetu so dostopni podatki, da so takšni in drugačne regulacije ne samo v Belgiji, Nemčiji, Avstriji, ampak tudi drugod, v Franciji, na Malti in v drugih državah. Tako, da to za prvo stvar. Drugo pa, ko govorite o tem množičnem odpuščanju in tako naprej. Glejte, prostor, ki ga zasedajo trgovine, je za 35 % večji kot je bil leta 2008, vmes pa se je število zaposlenih zmanjšalo. Včeraj, če držijo podatki, ki jih je ena od predstavnic v sindikatu navedla, celo za 10 tisoč manj ljudi dela v trgovini. Posledica oziroma vzrok tega je seveda avtomatizacija, elektronske blagajne, po drugi strani pa prekarizacija, najemanje študentov, najemanje tujih delavcev in pa zniževanje stroškov dela nasploh. Po ocenah sindikatov danes v trgovinah manjka 7 tisoč ljudi in ljudje morajo delati nadure. Skratka delovne sile je premalo. In če se spet oprem na analizo, ki nam jo strežeta ministrstvo za gospodarstvo in trgovinska zbornica, mi imamo nadpovprečno velik promet v Evropi v trgovinah, imamo pa podpovprečno število zaposlenih. Tako ,da trgovine pri nas so kadrovsko podhranjene in ljudje delajo prekomerno, ljudje delajo preveč. Hkrati so pa siljeni še v nedeljsko delo, kjer bi se pa malo obregnil ob to vašo salamo, ki jo bodo pogrešali. Mislim, da predvsem ne bodo pogrešali, da jih je nekdo tudi ob nedeljah rezal kot salamo.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Marko Bandelli, pripravi pa se gospod Gregor Perič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Zdaj jaz tukaj bom govoril iz osebnih izkušenj. Jaz sem 30 let trgovec. V 30 letih mislim, da sem videl, kaj je dobro za trgovino, kaj ni, kaj je uspešno za zaposlenega, kaj je dobro za zaposlenega, kaj enemu paše. Tako, da tukaj pri vsem tem zakonu sicer, ki ga razumem, imam malo v nekaterih pogledih drugačno mnenje, če bi tako rekel. Zdaj, veste, morate razumeti, da je zelo težko diktirati z zakonom, da se zapre ali pa da se prepove dejavnost marsikomu, ki je to njemu tudi edini vir prihodka. Marsikdo je investiral, marsikdo ni spal noči in noči, ker je bil v skrbeh, če bo lahko plačeval kredit za določene dejavnosti, ki je odprl, tudi trgovine, mesnice, [[nerazumljivo]], take in drugačne, če bi lahko rekli trgovine. Zdaj mi bomo z zakonom prepovedali določene dejavnosti, ne? Tukaj se moramo malo vprašati, če je to prav. Jaz se bom nanašal na naš amandma in se vam zahvaljujem vsem, ki ste ga potrdili in mislim, da je zelo dobro bil napisan tudi argumentiran glede na trgovine do 200 kvadratnih metrov, mi ni jasno zakaj moramo tu omejiti le na, če je speče lastnik, da lahko samo on notri dela notri, če itak espe je tudi nosilec dejavnosti kot tak, nima prokuristov po navadi espeji nimajo, tako da tukaj malo vidim en problem. Veste, jaz imam eno moje mnenje glede trgovin, kot sem vam povedal, jaz se ukvarjam že 30 let s tem. Največji problem ni to, da bi bil človek doma ob nedeljah, tudi če to je res ena tradicija taka, jaz vidim največji problem, moje mnenje, osebno mnenje v plačilu za storitev, ki jo nudi zaposleni delodajalcu. Kaj sem hotel povedati? Veste, tistih 6 evrov na uro to ni nič, za enega, ki dela ob praznikih in nedeljah je to en znesek, ki je zel nizek, ki v končni fazi ob nedeljah, kot veste, trgovine delajo po navadi do 6 ur, to se pravi, če dobi tam 36 evrov bruto, ostane 18 evrov neto in zapravi nedeljo in zapravi praznik. Dajmo se mi rajši vprašati, če bi spremenili mi to zadevo tukaj in s Trgovinsko zbornico dosegli en dogovor, da bi bil ta znesek za tistega, ki v nedeljo dela vsaj 40 evrov neto. Verjemite, da bi se marsikdo grebel, da bi ob nedeljah dela, ker bi mu prišlo to v pomoč. Tako, da jaz ne vidim problem, mislim, če mi izpostavljamo nedeljo kot prost dan, prost dan smo si ga mi izmislili, da je nedelja, tradicija si je izmislila, da je nedelja prosti dan, lahko je prost dan torek, pa lahko bi celo imeli soboto na primer. Kdo je rekel, da mora biti nedelja prav prosti dan? Vprašam, se vprašam sam s sabo, vprašam, saj lahko bi rekli, saj tisti, ki dela v nedeljo ima po navadi tudi prosto potem drugi dan, na ponedeljek. Tisti, ki dela več ur, delajo določene urnike take, da potem imajo frej cel dan in pol naslednji. Ampak mene bistvo vsega moti to, mene ne moti toliko, da bi človek delal v nedeljo, ker tudi k meni so prišli ljudje in me spraševali, ma jaz rad delam ob nedeljah, zelo rad, ker dobim en vir dohodka. Veste kaj je sprejela naša država? To je največja neumnost kar smo mi sprejeli, da smo omejili na 20 ur, na 20 ur dodatnega dela, nadur. Zakaj smo mi to omejili, čemu, ma čemu smo mi to omejili? Ne dovolimo človeku, da dela dva dela, v naši državi ne dovolimo tega. Človek bi delal. Zakaj moramo prepovedati kakšen vir prihodka nekomu, ki ima potrebo, zakaj? Zakaj tisti, ki odpre popoldanski espe, se sprašujem, plačuje še enkrat prispevke, zakaj, če v rednem delu plačuje za 8 ur prispevkov? Dela s popoldanskim espejem in plača davke, kar je pravilno, ampak zakaj še enkrat prispevke, zakaj? Tu so vprašanja, ki jih moramo mi spraviti na mizo in reševati. Zapiranje trgovin, zdaj, če bi bilo to fakultativno verjetno majhni trgovci bi se res odločali ja ali pa ne, odvisno od dejavnosti, od lokacije, od primera do primera. Veliki trgovci bi itak pustili odprto, to vemo, to pomeni, da veliki trgovci drugo. Samo problem zakonov, ki jih mi sprejmemo, dostikrat ne ločujemo velike koncerne, se pravi velike trgovce od tistih, ki garajo, od tistih, ki so se zakreditrali 30 let, da so lahko prišli do ene dejavnosti. Tukaj moramo začeti in imeli eno ločnico med temi zadevami. In zato sem zelo zadovoljen, da je bil potrjen naš predlog za 200 kvadratnih metrov, četudi ni prav tisto kar sem jaz želel, ampak smo na dobri poti, zakoni so narejeni, da se jih spreminja tudi, upam v dobro delavcev in delodajalcev z roko v roki. Kaj je bi bilo tudi dobro na primer? Če bi bile trgovine odprte v nedeljah, da bi bila tudi možnost delavca, da bi rekel, da ne. Evo, potem pa pridemo na tisto, ki bi imeli potrebo študentov in upokojencev. Zakaj omejiti študentu, če ima možnost delati v nedeljo in če sam želi delati v nedeljo, da zasluži? Zakaj ne dati možnost? Spet krajšamo določene pravice ljudem. En upokojence, zakaj ne more iti delati, če ima potrebo in da ima željo, da bi delal v nedeljo? Zakaj ne? Kje je problem? Ali lahko gre v restavracijo kelnariti ali pa delati zadaj v kuhinjo? A v trgovine ne more iti? Regularno [[nerazumljivo]]Lahko bi bil. Zakaj ne? Mislim, kam pademo mi kakšenkrat v take banalne zadeve. Kajti, saj imamo itak dežurne. Se ne sprašujemo za vse tiste, ki delajo v bolnicah, gasilci, policija, ne vem, vsi tisti, ki delajo, ki so itak dežurni. Ne, največji problem je tisti, ki delajo v trgovinah v nedeljah. Dajte malo na vago koliko je tistih, ki delajo resnično v trgovinah in koliko je dežurnih, ki v nedeljah delajo. Govorim o vsem, poglejte, ene Elektro Primorska, so dežurni ljudje, so vsi dežurni. Dam primere, ti delajo v nedeljah. In zato jaz govorim, da taki ljudje, problem je v plačilu. Jaz sem pristaš, da tem ljudem bi povišali ne 100 procentno, ampak 200 procentno za delo v nedeljah. Delaš v nedeljo bodi plačan in je tudi prav. To je edina pravilna reč. Veste, mi smo potem naredili te urnike, zaradi teh velikih centrov smo prišli na ene določene urnike tudi za majhne trgovine, ki so te primorali, da si zaposlil več ljudi. In ne mi govoriti o dobičkih tukaj, o trgovinah in dobičkih ne vem kakšnih. Ma, kakšni dobički!? Kakšni dobički?! Ko je sezona so dobički večji, drugače si mora štiri, pet mesecev plačevati vse zadeve sam, davke in prispevke. Italija ima urnik, ki je fantastičen, vi niti ne veste kako je, ker ne veste, vi greste samo v Avstrijo in ne vem kajOsma po dan in pol, tretja in pol, sedma in pol. Eden dela 8 ur in je rešeno. Ločen urnik in tako je po zakonu. Mi nimamo osem urni delavnik. Mi imamo 7 ur in pol delavnik. To mislim, dajmo se zavedati tudi tega. Mi smo ena od edinih držav v Evropi, ki imamo 7 in pol delovni urnik. Ker pol ure imamo malce plačane. Pravilno, jaz sem zadovoljen s tem, mi smo tukaj Američani, resnično, samo se ne zavedamo kakšne ugodnosti vse imamo. V Italiji ne. Je osemurni, je deljen in nimajo malice plačane, veste. Je vse v plači, kar govorijo kako so višje plače v tujini, v Italiji, 30 %. Nimaš plačano pot na delo v Italiji in nimaš plačane malice. To se pravi, morate dati vse na vago, pa delamo sedem ur in pol. V Italiji ni eno leto porodniškega. Ga ni! In po enem letu porodniškega imaš še pravico izkoristiti cel dopust. Saj nisi delal, saj si bil na porodniškem. In to je vse v redu. Jaz se strinjam, poglejte, jaz sem zadovoljen s tem, dokler to pelje naprej, dokler pije vodo, dokler so finance. Ampak vidimo, da tudi blagajna sedaj počasi zmeraj bolj suha. Jaz sem zadovoljen z določenimi rečmi. Tako da dostikrat tukaj, ko govorimo mi v kakšni državi živimo, kakšna revščina. Tveganje praga revščine, sem imel enkrat eno razpravo tukaj več kot pol ure, kaj je tisti prag tveganja revščine? Ne bom sedaj govoril spet o tem, ker takrat mi je pravVišji kot ga ima tujina, ki so bolj bogati kot mi, ampak vse v redu. Jaz, kar se tega tiče, se strinjam. Jaz bom ta zakon itak podprl, ker se mi zdi tudi prav, da je. Ampak upam, da počasi bomo prišli do določenih sprememb pri tem. Jaz se strinjam, da se ne dela določena dela v nedeljah, ampak se bi pa strinjal, da bi se dalo možnost tistemu, ki hoče delati, da naj dela. Zakaj zakonsko omejiti pravico do dela, ki je v Ustavi pisana? Tega ne bom nikoli razumel Ker potem veste tudi tukaj, smo prej omenili ustavo gor, ustavo dol, ampak glejte, kaj je bilo ustavno sporno takrat? Omejitev obratovalnega časa pomeni poseg v pravico do svobodne gospodarske pobude, 74. člen, ne? Svobodne gospodarske pobude, 74. člen ustave. Zdaj jaz pa res moram pa tudi povedati, saj, kot ste videli, jaz nisem ne na eni strani ne na drugi, zato smo mi tukaj zlata sredina, ki lahko se odločamo malo eno malo drugo, tako, da ne bom jaz govoril o tem. Ampak glejte, odpuščanje, kar meni tudi trgovinska zbornica, da bodo odpustili 12 tisoč delavcev. Jaz temu ne verjamem. Jaz v to ne verjamem. V to ne verjamem. Bi bil pa zadovoljen, da bi se lahko res dobesedno lahko uporabljalo študente in upokojence, da bi se lahko nedelje delalo. Saj ni to nuja, to je izbira, ampak se da možnost ljudem. Jaz garantiram, da marsikateri študenti in marsikateri upokojenec bi šel z veseljem delati, seveda ne za 3 evre na uro, tudi to je tisti problem, ki ga imamo tukaj. Zdaj, kot veste, tisti zakonodaji referendum, ki je bil takrat. Takrat tisti referendum se ga je udeležilo 27,54 % ljudi. Od tega komaj, komaj je šel skozi. Dobro, komaj, komaj, 57 % proti 41. Potem je bil nekaj sprejet, potem je bilo nekaj zakonov, ki je to upoštevalo, potem je bil en nov zakon, ki je zradiral kompletno vse. Če se malo obregnem, ker imam še par minut časa, o argumentu Levice, ki so napisali tukaj zakaj. Na hitro bom šel skozi, da bom povedal moj vidik, oseben vidik, glejte. Na primer finančni dodatek, argumenti Levice piše tukaj, ne? Finančni dodatek ne odtehta dela na nedeljo, čas za družine. Seveda, to se strinjam. Ker kot sem prej povedal, ta finančni dodatek je prenizek, samo tukaj je problem. In o tem se moramo strinjati vsi. Če nekdo dela v nedeljo, mora biti plačan, mora biti plačan, pošteno plačan, če dela v nedeljo. Potem vsi ne dobijo dodatka, na primer študenti, prekarni delavci. Dajmo enkrat zaključiti s tem. S tem, da imam jaz izredno rad študente in bi dal vso možnost, kar je treba in bom prvi, ki bom podpisal [[nerazumljivo]], ampak študentsko delo je vedno alternativno delo do enega fiksnega dela. In moramo nuditi študentom čim več dela, absolutno čim več dela, ampak jih ne moremo v vsakem primeru ne tretirati kot navaden delavec, ki je zaposlen. Ne moremo. Moramo ločiti tu dve zadevi. Zato sem tudi jaz takrat glasoval za povišek študentske ure in te reči, saj se strinjam, pravilno. Potem pišete »nedelje naj preživijo z družino in prijatelji«, ja, seveda, to bi bilo idealno, to je lepo in tudi bi bilo prav, ampak saj pravim prej, a je res nedelja tisti dan, ki smo ga mi izbrali. Potem na koncu »ali bomo vztrajali pri prostih nedeljah«, zdaj tu se opravičujem Luka, če mi raztolmačiš potem malo, ali bomo vztrajali pri prostih nedeljah ali bomo svoja življenja podredili dobičkom veletrgovcev in neskončnemu kopičenju kapitala. Mislim, vi padete, potem z zadnjim stavkom pokvarite vse tisto dobro, kar ste naredili prej, ne? Se pravi vse dobro naredite za delavce in kar je treba, vse v redu, in na koncu padete z enim stavkom, ki spet tolčete po hudobnem kapitalu, po hudobnem dobičku, vse kar je. Ma, brez dobička in brez kapitala tudi socialne države nebi imeli in to dajte enkrat razumeti. In jaz, tu jaz govorim vedno, roka v roki mora biti. Roka v roki. Delodajalec mora biti zadovoljen in delavec, ki dela pri njemu, še bolj. To je pomembno, eden z drugim. Jaz se pogovarjam na delovnih mestih vedno kje je težava. In, veste, ni vedno težava samo v denarju, da ne boste mislili, da slaba volja na delovnem mestu, da je samo denar. Daleč od tega. Pogoji so dostikrat bolj pomembni kot vse ostalo, ne? Edino ta stavek me je malo motil, če ne drugače. Zdaj potem še nekaj pravite tukaj, »predlog upoštevaj referendumsko voljo volivcev iz leta 2003«. To ni res, to ni res. Ni ne. Ker ne določa izjeme za deset nedelj na leto, ali je bilo to takrat pisano. Ne, je tako, ki je predvideval referendum. Ja, to je bilo takrat, ampak dobro. Jaz v glavnem bom zaključil in bom povedal, jaz bom to potrdil, seveda bom potrdil, se strinjam s tem. Upam, da bo en dan tudi nadgradnja tega. In moram še povedati, da bom tudi potrdil amandma, ki ga pripravlja SMC, ker se mi zdi dobro, da se da možnost, ne da se prepove, se ne sme prepovedati nekomu, ki ima voljo do dela in se pravi, tudi upokojenci, študent, če hoče, če želi, da imam možnost ob nedeljah delati. Tukaj vidim čisto pravico, ustavno pravico vsakega, ki je pravica do dela. Toliko z moje strani, predsednica. Hvala.
Hvala lepa. Najprej imamo postopkovni predlog gospod Ivanuša. Izvolite.
Hvala predsedujoča. Vseeno, prej ste se oglasili na moj račun, pa vseeno sprašujem, glede da želite disciplino in red. Kako je s temi maskami zdaj v parlamentu? Predhodnik, pa z vsem spoštovanjem do predhodnika, ne uporablja maske. Ali kako je s tem? Ali je to zdaj obvezno tukaj notri ali ne? Verjamem, da pač so, koliko razumem, ampak vseeno me pa moti to, da nekdo ne uporablja tega, verjamem pa, da bi predsedujoča brez maske bila še lepša. Hvala.
Hvala gospod poslanec za vaše vprašanje. Poslovniškega določa ali pa pristojnosti nimam, da bi gospoda Bandellija opozorila, da ne nosi maske, pa zdajle si jo ravno nadel. Hvala. Očitno je vaše opozorilo zaleglo. Tako, da predlagam, da kar nadaljujemo. K besedi se je javil predlagatelj, gospod Luka Mesec, izvolite.
Hvala. Par pojasnil gospodu Bandelliju. Sicer tako, vse te stvari sem večkrat že razložil v zadnjih dveh dneh, ampak bom še enkrat poskušal, da ne bo nejasnosti pa nesporazumov. Prvič, zakaj nedelja. Nedelja je pri nas tisti dan v tednu, ki je za večino ljudi rezerviran kot dela prost dan. Taka je tradicij, pač nedelja je dela prost dan, takrat je večina ljudi prostih. Če pogledamo skozi oči prodajalcev in prodajalk, na nedeljo je stvar taka. Prej sem bral pisma, ki so nam jih pošiljali včeraj na odbor, pa bom eno od teh sporočil še enkrat povzel. V glavnem, ena prodajalka je takole napisala. Ko je začela pred več kot 30. leti delati v trgovini, so bile nedelje proste in to je zanjo pomenilo, da je delovni teden hitreje minil v pričakovanju proste nedelje, ker je takrat vedela, da se bo en dan sprostila in bo lahko uživala z družino. In pravi, imeli smo piknike, se odpeljali na morje ali nekam v naravo ali pa se družili doma. Potem pa so uvedli nedelje in prvi, od takrat naprej delamo dan za dnem brez zaključka. Ja, dobili smo en dan v tednu rej, ampak kaj, takrat so otroci v vrtcu ali v šoli, mož v službi, jaz sem bila sama, pospravljala, kuhala, delala več kot ponavadi in seveda je tudi ta dan minil brez počitka, zato je bistveno, da je nedelja prost dan in ne sreda ali torej ali pa kateri drug, ampak nedelja. Drugič. Ko govorite o drugih poklicih kot so gasilci, medicinske sestre, policaji in sprašujete kaj je pa z njimi. Ti poklici, ti ljudje so solidarni s trgovkam in trgovci. Včeraj smo dobili tudi družno podporo konfederacije Sindikatov javnega sektorja, kjer so tudi vsi ti sindikati njihovih dejavnosti, ki eksplicitno povedo, da se gasilci, gasilke, medicinske sestre in bratje, policajke in policaji, pridružujejo ponudi za zaprtje trgovin ob nedeljah, ker sami vedo, da delati ob nedeljah ni fino, je pa res, da so oni za razliko od trgovcev v poklicu, ki je v nedeljo nepogrešljiv. Tretjič. Ko pravite, ko mi na koncu pač rečemo, da moramo izbrati med tem ali bomo vztrajali na prostih nedeljah kot na pravici delavcev ali pa bomo podlegli gonji trgovcev za dobiček in to izjavo označite v bistvu za ideološko, ki uniči vse argumente, ki smo jih prej podali. Bi pa rekel tole; vi ste potem rekli, da brez dobička ne bi bilo socialne države. Zdaj dobički v trgovini ne prispevajo glih najbolj k socialni državi. Lani jih je bilo pred davki eno milijardo. Vsi veliki trgovci so trenutno z izjemo Tuša v tuji lasti, kar pomeni, mislim, da je tudi Tuš že – ne me držat za besedo. Mislim, da so celo vsi v tuji lasti in kar pomeni, da se ta milijarda dobičkov, ki jo ustvarimo mi s prometom, ko kupujemo pri njih in nosimo denar tja, odlije v tujino. Se pravi od tega dobička trgovin naša socialna država nima prav veliko oziroma nima nič. In ko pravite, da delavci morajo biti zadovoljni, jaz se s tem popolnoma strinjam. Včeraj smo jih imeli celo zadnjo vrsto, ki so povedali, da je zanje bistvo nezadovoljstva pri tem poklicu ravno to, da so jim vsilili, da delajo ob nedeljah. Da delajo po dvanajst, trinajst dni zaporedoma, da so psihično in fizično izčrpani, da so pogostejše poškodbe, da so pogostejše bolniške odsotnosti, da nimajo časa za družino, prijatelje, zase in da se konec koncev marsikomu pripeti tudi to, da se mora predčasno invalidsko upokojiti. In še zadnja stvar glede referenduma; na referendumu je bilo vprašanje, če se ljudje strinjajo, da se trgovine zapre, z izjemo od nič do deset nedelj na leto. Se pravi vprašanje je bilo ali se strinjate z zaprtjem trgovin, s tem da so odprte do deset nedelj na leto. Ne deset, ampak do deset, kar pomeni od nič do deset. S tem, ko jih zapiramo, smo mi znotraj te referendumske volje, hkrati pa to, kar ste tudi sami že povedali, mislim, da smo določali dovolj izjem, ki so normalne tudi v drugih državah, ki regulirajo obratovalni čas trgovin ob nedeljah, da bodo lahko vsi potrošniki takrat svoje potrebe zadovoljili. Odprte bodo manjše trgovine, odprti bodo bencinski servisi, odprte bodo trgovine na prometnih vozliščih kot so avtobusne pa železniške postaje, odprte bodo trgovine v bolnicah, odprte bodo trgovine na mejnih prehodih in tako naprej. Skratka, če boste rabili trgovino v nedeljo, jo boste lahko dobili.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Marko Bandelli ima repliko. Izvolite.
Hvala predsedujoča. Ne, saj razumem vaše stališče, razumem vaše ljudi, saj tudi logično drugače ne morete ven iz tega, ampak ne mi govoriti o koncernu in o velikih podjetjih, ki kakšne dobičke delajo v nedeljo. V Sloveniji 70 % zaposlenih je v mikro in malih podjetjih. To pa niso tujci, to so naši ljudje, naši. 70 % zaposlenih. To so podatki Obrtne zbornice Slovenije in ne mi govorit, da ne, ker mislim prijatelj, vem kaj govorim. V redu in tu, se pravi take ljudi je treba ščititi. Te obrtnike moramo zaščititi in dati možnost, da če želijo, da naj jim je odprto. Saj to bo tudi narejeno, ampak zdaj smo nekaj spreminjali tukaj te zadeve glede referenduma in to. V drugem bom pustil stati. Hvala.
Hvala lepa. Zdaj sem dolžna še en popravek. Gospod Horvat je bil tako prijazen, da me je obvestil, da imamo že od 29. 6. na spletni strani objavljeno navodilo, da so maske, zaščitne maske obvezne. Hvala lepa gospod poslanec, tako da predlagam, da jih vsi uporabljamo. Zdaj pa nadaljujemo z razpravo. Gospod Gregor Perič ima besedo, pripravi pa se mag. Meira Hot. Izvolite.
Ja, hvala, lep pozdrav. Jaz sem vedno misli, da so problem plače, torej višina plač. Danes pa ugotavljamo, da je problem, ker se dela v nedeljo. Torej ker so problem te nedelje, bomo pač te trgovine zaprli očitno in tukaj bomo rešili vse te težave. Torej jaz sem zelo skeptičen do tega, da bodo trgovci zadovoljni, da bo to rešilo vse njihove težave. Prej nasprotno, mislim, da se bomo hitro spet pogovarjali o problematikah in bomo imeli hitro iste probleme spet na mizi. Kar me najbolj moti pri vsej tej razpravi, da zaradi tega, ker nekdo ideološko ali iz kakšnih drugih vzgibov ne mara nekih velikih sistemov in jih vidi kot neke kapitalistične kolose, kjer se ustvarjajo neki enormni dobički, je pripravljen za to svojo ideološko krilatico poteptati vse tiste male socialne podjetnike oziroma samostojne podjetnike, ki delujejo že dolga leta, ki odgovarjajo z vsem svojim premoženjem, ki so vložili ogromno svoje energije in časa za to, da lahko neka podjetna delujejo, poslujejo, ki imajo zaposlene in ki razumejo, da če deluješ znotraj nekega takega malega tima, ki mu lahko rečeš tudi družinsko podjetje, moraš te ljudi zelo dobro plačati, da bi jih ohranil, da bi ohranjal motivirane in v takih podjetjih, tudi mi smo se pogovarjali s številnimi, delavci nimajo težav, ker so tudi temu primerno bolje in nadpovprečno plačani in z veseljem delajo tudi v nedeljah. Ne boste verjeli, ampak so tudi taki. Zakaj jih včeraj ni bilo tam, sicer ne vem, kako ste izbirali predstavnike sindikatov, ampak, kot rečeno, še enkrat, obstajajo tudi taka podjetja in tudi taki zaposleni, ki z veseljem delajo v nedeljo, ker vedo zakaj delajo in so tudi temu primerno bolje plačani. Torej, problem, kot rečeno, za moje pojme ni nedelja, ampak višina plačila. In če se ne bomo o tem pogovarjali smo naredili veliko napako in danes delamo eno zelo veliko napako. Na eni strani imamo Italijo, na drugi strani imamo Hrvaško. Jaz sem prepričan, da na obali, na Primorskem bomo te priložnosti izkoristili. Izkoristili jih bodo tudi Avstrijci. In ko danes omenjamo Nemčijo, tudi Nemčija je v težavah, kljub temu, da ima veliko denarja, da ima veliko gospodarsko moč. Nemci so znižali DDV, zato da spodbudijo potrošnjo, da spodbudijo gospodarstvo. In ne boste verjeli, pogovarjajo se tudi o tem, da bi v nedeljah imeli trgovine odprte. Torej, mi smo bolj pametni od vseh ostalih. Kakšne bodo posledice teh ukrepov pa, jaz mislim, da bomo videli zelo v kratkem. Pod njih pa se jaz ne bom podpisal. Odgovornost pa boste sprejeli vi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagatelj, izvolite. Repliko imate, izvolite.
Repliciral bi na navedbo, da v nasprotovanju velikim podjetjem hočemo poteptati tamale. To je daleč od resnice. Mala podjetja, sploh kar se jih tiče v trgovinski branži, so podlegla velikim trgovcem. Veliki trgovci so tisti, ki so požrli tamale in nihče drug. Verjetno se vsi spomnite iz, ne vem, pred 20, 25 let smo imeli po slovenskih krajih številne majhne trgovine, ki jih danes več ni, ker se je ves promet, vsa potrošnja, vsi kupci preselili v velike centre. Oni so požrli mala podjetja. In drugič, ta zakon gre ravno v obratno smer. Med tem ko velika podjetja in šoping centri ne bodo smeli biti odprti, bodo mali trgovci lahko ob nedeljah.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo mag. Meira Hot, pripravi se gospa Monika Gregorčič. Izvolite.
Hvala, spoštovana gospa podpredsednica! Spoštovani kolegice in kolegi! Torej, na videz zelo preprosto vprašanje, ali ste za to, da se trgovine zaprejo ob nedeljah? Velika večina reče da, mi pa od 2003 leta čakamo za uresničitev referendumske volje. Če preberemo zakaj se je vse skupaj sploh začelo, lahko samo pritrdim kolegu Periču, vprašanje je bilo, višina dodatka za delo ob nedeljah in praznikih. In ker socialni dialog takratni ni deloval, se sindikat ob močni politični podpori odločil in smo izvedli predhodni zakonodajni referendum in tam se je velika večina državljank in državljanov, kar 58 %, odločila, da podpre zaprtje trgovin. In še dan danes, ko se izvajajo ankete javnega mnenja, predvsem pa ko se izvajajo ankete med trgovkami in trgovci je zelo jasno izražena volja, da se te trgovine ob nedeljah zaprejo. Seveda je vselej vprašanje poštenega plačila. In jaz res upam, da se bodo kolegi tudi naprej zelo borili za to. Ampak ko poslušaš trgovke, ki ti povedo, da so tako zelo izčrpane, tako zelo pod stresom, 12 neprenehno delajo brez počitka in da v tem kontekstu več denar ni pomemben, potem vidiš, da smo res prišli do roba. In da gre tukaj za eno drugo ključno vprašanje, in sicer vprašanje, in sicer vprašanje solidarnosti družbe. veliko je bilo govora o tem »ja, bomo pa gostilne tudi zaprli« in kot je kolega že omenil, Sindikat delavcev gostinstva in turizma Slovenije podpira zaprtje trgovin ob nedeljah. Pravijo in citiram: »tudi v gostinstvu in turizmu je delovni čas vse dni v tednu, zato te občutke še kako dobro poznamo, vendar pa se ob tem tudi zavedamo, da je turizem specifična panoga. Ne zdi se nam prav, da tam pa, kjer je mogoče urediti delo drugače, tega nebi uredili«, in to je ključno. Ne gre torej za nujno življenjsko potrebno obratovanje trgovin v nedeljo, tam se lahko drugače uredi in mi to danes tudi predlagamo. Korigirali smo v določenem delu glede malih trgovcev, ker smo jih slišali v tem kontekstu in ker menimo, da absolutno obstaja razlika med velikimi in malimi trgovci. Velike trgovska središča so imela izjemno škodljive učinke na posamične lokalne skupnosti. Dejstvo je, da so se mestna jedra izpraznila, da so se trgovine izselile, da enostavno ni bilo več povpraševanja in da so na ta način mestna jedra umirala in da lokalne skupnosti, da so morale izjemno veliko energije vložiti v to, da se ponovno ta jedra revitalizirajo. Ogromno, ogromno dela je bilo v to vloženo. Na obali smo v Piranu morali dajati, ne vem, znižanje najemnine za društva zato, da bi ponovno se na primer kakšno mestno jedro odprlo, revitaliziralo in da ja obogatiš turistično ponudbo. In v tem kontekstu tudi turizma bi opozorila na navedbe Trgovinske zbornice Slovenije, ko pravi, citiram: »poleg tega so odprte trgovine ob nedeljah ključnega pomena za podpiranje razvoja turizma«. Res so, ampak majhnih trgovin, trgovin, kjer lahko na primer dobiš kakšne lokalne izdelke, suvenirje, ne vem, lokalne zadeve, ampak ne pa megatrgovine oziroma lahko vam povem konkreten primer – v centru Portoroža so se pred nekaj leti, ko je Mercator zamenjal lastnika, odločili, da bo Mercator odprt do 23. ure zvečer oziroma celo do polnoči. To je pomenilo izjemen udarec na turizem in na gostinstvo, zakaj? Zato, ker je bilo bolj poceni iti pet korakov naprej in tam nakupiti celo toplo hrano, kakor pa iti na primer v restavracije in gostilne, ki pa imajo visoke stroške, najemnine in tako dalje in tako dalje. Torej neposreden učinek tega je bil, da je lokalna skupnost, da so prebivalke in prebivalci pisali peticije in prosili »dajte skrajšati urnik«, pri čemer seveda občina tega sploh ni mogla storiti, ker nima te pravice. Hočem reči, da lahko trgovina v tem kontekstu ima izjemno negativen učinek na turizem, je ravno obratno. Medtem ko majhne trgovinice, katere smo s tem amandmajem dejansko zajeli, pa absolutno generirajo pozitiven učinek, bogatijo turistično ponudbo in so seveda dobrodošli. In običajno gre za nosilce, za samostojne podjetnike, za mikro, majhna podjetja, kjer velika večina ljudi, ki so nosilci dejavnosti, dejansko tudi tam sami delajo. In mi smo tukaj res zagotovili, da tisti, ki si želi delati, dela. Medtem ko v velikih trgovinah ne vem, da bi kakršenkoli delodajalec tudi sedel in, ne vem, nadomeščal kakšno trgovko. Torej tu smo zavarovali pravico trgovskih delavk in delavcev do nedeljskega počitka, na drugi strani pa omogočili tistim, ki si želijo delati, da to pravico tudi udejanjijo. Na ta način jaz mislim, da smo res dosegli neko ravnovesje in kar je v bistvu tem kontekstu precej redko, res na ta način sledimo več ciljem. Torej svobodno gospodarsko pobudo nismo toliko omejili, da bi ustavno sodišče presodilo, da to ni bilo sorazmerno in upravičeno, na drugi strani pa omogočili dosledno uveljavitev pravice do nedeljskega počitka za trgovke in trgovce. Zato se mi ne zdi niti korektno govoriti o tem, kako smo danes brez pameti pri tem, ko to sprejemamo, kako bomo uničili gospodarske sisteme, državne sisteme in ne vem še kaj vse. Ker če se ne motim v tem trenutku je pa še vedno veljaven odlok, torej en podzakonski akt, ki je prepovedal prodajo blaga in storitev in kjer še danes te trgovine ob nedeljah ne delajo. Pa se mi zdi, da gospodarski sistem še kar stoji in še kar deluje. Pa glede na sprejete protikoronske pakete, da najbrž ni bil tako hud udarec, kakor mi sedaj poslušamo oziroma ne razumem, zakaj potem predstavniki stranke SMC ne poskrbijo, da se ta odlok odpravi v tem kontekstu in se vsaj te majhne trgovine odprejo katerim je pa res bi bilo pomembno, da danes v vrhuncu turistične sezone tudi delajo. Ponudili ste turistične bone, a hkrati onemogočili, da posamezni turisti tudi drugi dan nekje porabijo denar. Torej, zaprli ste jim majhne trgovine, tam kjer pa bi morali to narediti, pa ne želite tega narediti in je zato s tega vidika to zame res nerazumno. Tudi amandma, ki ste ga predlagali, je po mojem mnenju izvotli celoten namen zakona. Govorite spet, mislim da do deset nedelj na leto bi se delalo pa, skratka ta amandma je narejen samo zato, da vse kar smo v vsem tem času naredili, da se na ta način obide in ga seveda ne bom v nobenem pogledu podprla. Pa bi še dodala glede študentskega dela in dela upokojencev. Absolutno ga podpiramo, seveda ga podpiramo, ampak zdaj pa ene stvari res ne razumem. Torej na eni strani imajo ti trgovci študente, ki jih, kakor smo včeraj slišali, plačujejo bolje od povprečne trgovke, ki ima, zdaj navajam kar smo včeraj slišali, 5 evrov bruto na uro, med tem, ko povprečni študent v tej trgovski branži ima 8 evrov na uro. Govorite, da boste imeli množična odpuščanja, a hkrati želite ohraniti študentsko delo. Ne razumem, eno mi ne gre z drugim, enostavno mi ne gre. Razen, če je spet namen tega, da se obidejo določbe, ki jih želimo uveljaviti s tem zakonom, in da se v bistvu na ta način tudi prisili trgovke in trgovce, da se iz strahu pred izgubo službe odrečejo svojim temeljnim pravica. Tako da, tudi tega amandmaja nikakor ne podpiram. Hvala lepa. Seveda pa, se opravičujem, seveda pa podpiram predlog zakona in ga bom danes z velikim veseljem podprla.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Monika Gregorčič, pripravi se gospod Franc Kramar.
Hvala lepa. Prepričana sem, da zaprtje oziroma ureditev nedeljskega dela nikakor ne bi smela biti predmet zakonske materije, pač pa je to potrebno prepustiti dialogu socialnih partnerjev kot je bila to praksa do sedaj. Vsi pred menoj v imenu predlagatelja oziroma zagovornikov tega zakona se sklicujete na referendum izpred 17. let, pa vendar ta rešitev, ki je danes v zakonu pred nami, ta predlog ne odgovarja na referendumsko vprašanje, saj je tisto dovoljevalo odprtje trgovin 10 nedelj v letu. Ta zakonski predlog pa ne dovoljuje niti ene nedelje. Dogovoriti o nedeljskem delu bi se morala po moji oceni, to se pravi, socialni partnerji, sindikati na eni strani, ki bi morali, jaz upam, da zasledujejo interes pravičnega plačila za opravljeno delo in na drugi strani med trgovci, ki pa seveda zasledujejo svoj poslovni interes, upoštevati morajo dinamiko trga in seveda preference potrošnikov. Zdaj pa bodimo pošteni do sebe, prav gotovo je vsakdo izmed nas že nakupoval v nedeljo, če ne, prosim povejte to in se javite in priznajte, da ste res izjema od izjeme. Zakon, ki je danes pred nami, če bo sprejet, bo to velika napaka. Zaradi epidemije je trgovska dejavnost, predvsem njen neživilski del v prvih mesecih že utrpel okrog četrtino upada svojega prometa in mislim, da je jasno, da tudi če se delo v nedeljah še dopusti, tega izpada do konca leta ne bo moč nadoknaditi. Povedali so že veliko poslancev pred mano, da omejuje ta zakon ustavno zagotovljeno svobodno gospodarsko pobudo. Je tudi izrazito krivičen, saj povzroča anomalije na trgu, nelojalno konkurenco in neenakomeren tržni položaj ter neenakost pred zakonom zaradi tega, ker so izjeme v tem zakonu določene izjemno selektivne in omogočajo ekstra dobičke za vse tiste, ki so se pač uspeli med te izjeme uvrstiti. Kaj je še negativna posledica, odliv kupne moči v tujino, ki bo veliko večji kot samo preliv potrošnje na druge dni v tednu. O tem kažejo izračuni, projekcije, podatki, trgovinske zbornice Slovenije in jaz mislim, da so to veliko bolj verodostojni podatki kot pa neko mnenje pivskih kolegov v lokalnem bifeju. Samo še za zaključek primerjava z določenimi evropskimi državami. S tem, če bo ta zakon danes sprejet, se bomo uvrstili v tisto manjšino bolj konservativnih evropskih držav, ki imajo omejitev dela, nedeljskega dela trgovin. Jaz sicer lahko razumem kolege na desnem političnem polu, da zagovarjajo ali pa da sledijo nekemu načelu, da je nedelja gospodov dan. Nikakor ne razumem podpore temu zakonu, da to lahko zagovarjajo liberalne stranke, še manj pa razumem kolege na levi strani, predvsem predlagatelja, ki s tem zakonom v bistvu neti dobesedno razredni boj na plečih trgovk in trgovcev, zaposlenih v trgovinski dejavnosti. Namreč na koncu bo njim bodo negativne posledice občutili ravno oni. V obliki zmanjšanih prihodkov pač ne bodo dobili dodatkov za nedeljsko delo [[znak za konec razprave]] in pa marsikatera njihova zaposlitev bo ogrožena, tako da v SMC tega pač ne moremo podpret, zagovarjamo pa ravno obratno pravico do dela za trgovce, ne da bodo to delo izgubili. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Franc Kramar. Gospod Trček prosim, če se.
Hvala lepa predsednica, spoštovani kolegi in kolegice! Jaz na začetku rečem, da jaz bom seveda z vsem veseljem podprl ta zakon, podprl bom tudi amandma. Pravzaprav zakaj – zdaj kolegica pred mano je rekla, da zaradi epidemije, da so imeli trgovci slabše prihodke, ampak saj temu ni res. Saj so delali vso epidemijo, saj ni bilo nikoli vse zaprto. Res pa je, da so bile zaprte nedelje. Nedelje so bile zaprte in se nihče ni razburjal, da bi bilo to kaj protiustavnega, protizakonitega, protiekonomskega, ampak so pač delali. Jaz ne rečem, da ko sem dobil podatek, da so veletrgovci v lanskem letu ustvarjali več kot milijardo dobička, se človek vpraša zakaj se ta dobiček ni delil tudi med zaposlene. Zavedati se moramo, da zaposleni v trgovini – večinoma njih imajo minimalno plačo, seveda zdaj se govori o 100 procentnem pribitku ob nedeljah, kar po mojem poizvedovanju med trgovkami ni res. 30 % so jim, jim je delodajalec plačal več. Jaz sem tudi prepričan, da bo pravzaprav ob nedeljah bodo lahko tudi delali. Konec koncev je ob nedeljah čas, da se – zdaj bom rekel po gorenjsko – nafilajo stalaže, da se pač pripravi na ponedeljek in predvsem me pa v to prepričuje tudi dejstvo, da ves zahoden svet, predvsem Švica, imajo že nekaj časa tako ureditev, da so trgovine zaprte pa zaradi tega lastniki kapitala niso nič bolj prizadeti. Zakaj amandma – amandma pa predvsem s stališča tega, da te male trgovinice do 200 kvadratov so ali v najemu ali v lasti malih podjetnikov, katerim pa nedelja seveda prinaša veliko, predvsem v turističnih krajih, kjer je to tudi del turistične ponudbe in je prav, da je kakšna trgovina tudi odprta in te male trgovinice bazirajo na eksistenci teh najemnikov ali lastnikov, tako da je ta amandma zelo dobrodošel. Na koncu, da ne bom dolg, bi vas še enkrat pozval na odpravo odloka. Odlok po mojem vedenju ne vidim smisla, da še velja, glede na dejstvo, da je bil preklic epidemije in ta odlok dejansko ovira to, da so trgovinice in trgovine ob nedeljah lahko zaprte. To je še en podatek več, zato, da ni nobenega problema, če so same trgovine ob nedeljah zaprte. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Gregorčič, izvolite.
Ja, samo pojasnilo želim podati gospodu Kramarju. Neživilske trgovine so bile med epidemijo zaprte in niso smele poslovati. Hvala.
Hvala lepa. S tem so izčrpali seznam prijavljenih. Vidim, da je še interes, zato odpiram novo prijavo. Imamo šest prijavljenih razpravljavcev, prvi dobi besedo gospod Jožef Horvat. Pripravi se gospod Jani Ivanuša. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Mi bomo ta zakon podprli. Ne bom na dolgo razlagal, najbrž se pa vsi strinjate, pa ne da se zdaj mi karkoli s tem hvalimo, da je to naša zgodba, zgodba Nove Slovenije, ki bo naslednje leto polnoletna, ko bo stara 18 let. Ne bom govoril o takratnem referendumskem vprašanju, danes bi bilo verjetno drugačno. Zakaj? Ker po 18-ih letih se pa le družba razvija in so morda tudi nakupovalni standardi nekoliko drugačni, predvsem pa ponudba. Tukaj želim zelo jasno povedati, da Nova Slovenija vedno v Državnem zboru podpira dobre predloge ne glede na to ali je opoziciji ali je v koaliciji in neodvisno od predlagatelja. Mnogi nam zdaj pravijo, torej zlonamerneži, da paktiramo z Levico, glejte, mi smo politična konkurenca ali bolje rečeno politični nasprotniki, smo pa tukaj v demokratičnem Državnem zboru. Ocenili smo, da so te rešitve dobre, z amandmaji včeraj sprejetimi smo jih po našem okusu še izboljšali in pri tem bomo tudi vztrajali. To ni koalicijski oziroma vladni zakon, tako da sem vesel, da nas tudi koalicijski partnerji razumejo, če imamo tukaj nekoliko drugačno pozicijo kot celotna koalicija. Čeprav bomo o končnem glasovanju pravzaprav še lahko videli in tudi analizirali. Ekonomska logika temelji na tem, da tudi z daljšim obratovalnim časom prebivalstvo ne menja strukture potrošnje in zapravi v trgovinah približno enak obseg razpoložljivega denarja. Upam, da se tu na tej točki strinjamo. Res pa je, treba je objektivno priznati, res je, da se v večini držav v času recesije prisotne tendence po katerih bi delovni čas trgovin podaljšali in s tem spodbujali potrošnjo. Ampak kam zdaj Slovenija spada, ali spada bolj v navadne kot jih imajo države germanskega sveta ali nekoliko bolj liberalne, jaz mislim, da mi bolj spadamo v kulturo držav kot veljajo v Nemčiji, Avstriji, Švici in tako naprej, kjer pa vemo kakšen je režim. Obžalujemo, podčrtujem stokrat in upam, da smem govoriti v imenu celoten koalicije, obžalujemo, da ekonomsko-socialni svet ni prišel do dogovora. Pri prvi obravnavi tega zakona smo jih pozvali. Govoril sem z ministrom Janezom Ciglerjem Kraljem, ki je predsednik ekonomsko-socialnega sveta in z obžalovanjem mi je sporočil oziroma poslal zapisnik iz seje ekonomsko-socialnega sveta, ki je potekala 17.6., kjer je ugotovitev naslednja: ekonomsko-socialni svet ni sprejel skupnega stališča k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgovini. Ali bi bilo fer od državnega zbora, da jih še čakamo, kako, koliko časa, tudi nismo pristojni, da bi jim rekli glejte, do takrat in takrat vas čakamo, potem zastavica pade in mi gremo naprej. Ta možnost je bila, dovolj časa je bilo in na žalost, res na žalost tega dogovora ni obžalujem, da zdaj mora politika zaklepati oziroma odklepati vrata trgovin, pa kljub vsemu ne bo nobene drame, ne bo nobene tragedije, veliko trgovin, trgovinic bo v nedeljo odprtih, veliko jih bo odprtih, tu smo posebej tudi zasledovali družinska podjetja, kot se vidi iz dopolnjenega predloga zakona. Tudi se nam očita, da mi, ki smo glas gospodarstva v Državnem zboru, kaj pa zdaj. Glejte, mi zagovarjamo socialno-tržni model gospodarstva. Ja, zagovarjamo tiste kapitaliste, če hočete, v Sloveniji, ki pravijo »moj največji kapital so ljudje, so moji zaposleni, je moj team«. Toliko o tem in upam, da se razumemo. In v tem kontekstu zaključujem naslednje. Jaz se moram opravičiti, ker verjamem, da bo ta zakon prizadel tiste, ki jim je nakupovanje nek obred ob nedeljah. Jaz seveda tja ne sodim, sem najbolj vesel, če mi ni treba iti v trgovino. Hvala bogu imam ženo, ki ima fantastičen pregled nad cenami in tako naprej in zelo racionalno nabavlja to, kar je treba nabaviti. Ampak glede naše usmerjenosti mislim, da smo kar potrošniško usmerjena družba, pa bi v ta kontekst ko govorimo o potrošnji postavil tudi podatek, ki ga je objavil SURS za leto 2018, in pravi, da vsak prebivalec Slovenije je v letu 2018 zavrgel v povprečju, gospe in gospodje, 68 kilogramov hrane. Od tega je te hrane 38 % užitne. Seveda ostalo so lupine, luščine in tako dalje, kar seveda ni užitno. To je podatek, ki mene močno skrbi, kar pomeni, da še vedno morajo, ampak to zdaj gotovo ni naloga zakonodajalca, zgolj priporočilo, če smem, da me ne bo spet zaradi tega napadel, da bi najbrž gospodinjstva, verjamem, da večina tako dela kljub vsemu, zelo racionalno nabavljati živila. To je fantastična številka, ki seveda, če jo zmnožite, pride do 140 tisoč ton odvržene hrane. 140 tisoč ton. In da se je ta količina glede na leto prej, 2017, dvignila za 4 %. Tako, da tudi v ta kontekst je potrebno te zadeve postavljati. In še morda enkrat v daljni prihodnosti, ko mene več ne bo, gotovo tega zakona ne bo potrebno, da bi se z njim ukvarjal državni zbor, ker zaradi tehnologije se bo gotovo moral in se že bistveno spreminja poslovni model trgovine. Jaz bi si najbolj želel, da se ne ukvarjam, da ne trošim denarja in bencina, pardon, denarja, seveda časa, energije in bencina za to, da se vsak teden ali pa vsakih 14 peljem po 5 ali 10 litrov mleka in tiste konstantne prehranske artikle. Zakaj, če v bližnji prihodnosti bomo imeli, že obstajajo, pa pamet, pametni hladilniki, ki bodo sami naročali živila? In novi poslovni model trgovin mi bo to pač dobavil in bom jaz to avtomatsko plačeval. Neumnost je, da se vozimo v neke hipermarkete, sploh pa v času epidemije, namesto, da bi dobivali od trgovine artikle na dom, kajti kupec je kralj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Jani Ivanuša. Pripravi se gospod Mihael Prevc. Izvolite, gospod poslanec. Mikrofon.
Hvala lepa. Samo sicer ne vem, kaj lahko povem v 53 sekundah, zakon je kompleksen, ampak vseeno. Naša stališča, vztrajamo pri svojem stališču, da pač smo bili vedno pobudniki svobodne gospodarske pobude. To so me včeraj vprašali, kaj to pomeni. To pomeni to, da mi ne rabimo zakona, da naj se v bistvu vsaka sama trgovina za sebe odloči ali bo v nedelja imela odprto ali ne. Čisto preprosto, čisto simpel in enostavno. Žal pri tem ni tako, mi pač rabimo zakon, drugače se mi Slovenci ne vemo obnašati. Toliko. Časi pa seveda ne dopuščajo, da bi ravno tak zakon bil podpret zato, ker ta koronazakon se bo vlekel še do novega leta ali pa dalje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Mihael Prevc, pripravi se gospod Primož Siter. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Po vsej tej razpravi, ki smo jo danes slišali, sem prepričan, da je danes dan, ko se vendarle uresničuje volja volivcev na referendumu izpred 17 let, ko je kar 300 tisoč volivcev takrat oziroma 57, dobrih 57 % se strinjalo z vprašanjem oziroma z rešitvijo, da naj bi bile trgovine ob nedeljah zaprte. Moram reči, da je za nas, za Novo Slovenijo – krščanske demokrate, je prvo človek in ne kapital in tudi družinsko življenje je za Novo Slovenijo – krščanske demokrate pomembnejše do svobodne poslovne pobude. Zato smo seveda ta predlog podpirali že takrat, nenazadnje bili smo celo pobudniki tega predloga še pred referendumom in seveda ta predlog zakona o zaprtju trgovin ob nedeljah podpiramo tudi danes, pa neglede na to kdo je predlagatelj. Včeraj smo na matičnem delovnem telesu, vsaj sam sem z zanimanjem poslušal tiste, ki ob nedeljah še kako občutijo tegobe tega nedeljskega dela in še kako pogrešajo tisti nedeljski počitek in pa neko normalno družinsko življenje ob nedeljah. Tudi to smo slišali, da je večina vprašanih zaposlenih v trgovini, da je mnenja, da bi bilo prav, da bi bile trgovine ob nedeljah zaprte in zanimiv se mi je zdel tudi podatek, da trgovkam višja plača ob nedeljah še zdaleč ne pomeni toliko in še zdaleč ne odtehta nedeljskega počitka in tega, da bi nedeljo lahko preživeli v svojem družinskem krogu. Z amandmajem, ki smo ga sprejeli včeraj na matičnem delovnem telesu, ko smo med izjeme za katere zaprtje trgovin ob nedeljah ne velja, vključili lastnike trgovin v velikosti do 200 kvadratnih metrov, smo, prepričan sem, dali bistveno večjo možnost malim podjetnikom, da v turističnih krajih lahko prodajajo tudi svoje lastne produkte. In zato smo seveda ta amandma tudi podprli. Danes je bilo večkrat postavljeno vprašanje, ali je ta čas primeren za sprejetje tega zakona. Seveda mnenja so različna. Trgovinska zbornica nas je pač včeraj opozorila, da ta čas ni primeren, predvsem z ekonomskega vidika. Naše mišljenje pa je, da glede na to, da do trgovine ob nedeljah v tem trenutku zaradi epidemije tako ali tako zaprte, da smo se kupci že tega tako navadili, da bo v bistvu ta prehod še najlažji v tem trenutku. Še enkrat, v Novi Sloveniji bomo ta zakon podprli. Žal pa ne moremo podpreti amandmaja SMC, predvsem zaradi tega, ker se nam zdi, da je ta amandma odklon od tistega osnovnega namena zakona, ki pač predvideva zaprtje trgovin ob nedeljah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič želi govoriti o uporabi Poslovnika. Imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Ja, gospa predsedujoča, prosim povejte gospodu Prevcu naj ne laže in ne zavaja ljudi. Rekel je, da je 58 % volivcev glasovalo za zakon. Referenduma se je udeležilo 27,54 % od volivcev, od tega je 57,5 % glasovalo za, kar pomeni, da je za ta referendumska odločitev glasovalo približno 14 % slovenskih volivcev, ne pa 58. Ni fer, da v parlamentu z določenimi nameni govorijo o napačnih podatkih.
Gospod Jelinčič, jaz bom pa tako začela; ni fer, da vi kot dolgoletni poslanec zlorabite postopkovni predlog za to, da vsebinsko komentirate razpravo prejšnjega razpravljavca. Izid referenduma ni materija o uporabi poslovnika. Jaz sem vas na začetku opozorila, da boste govorili o uporabi poslovnika, tako da pustiva pri tem opozorilu.
Se opravičujem.
Hvala. Vzeto na znanje. Nadaljujemo z razpravo. Naslednji ima besedo gospod Primož Siter, pripravi pa se gospod Boštjan Koražija. Izvolite.
Ja, hvala lepa predsedujoča, kolegice in kolegi, lep dober dan! Jaz osebno moram izraziti navdušenje. Vesel sem, da imamo danes ta zakonski predlog na mizi. Vesel sem, da doživlja navkljub siceršnji parlamentarni matematiki to neko podporo in da vse kaže, da ga bo Državni zbor podprl in sprejel. Sem pa še najbolj navdušen nad dejstvom, da v bistvu pred sabo nimamo samo enega zakonodajnega vprašanja, ampak da je pred nami v bistvu civilizacijsko vprašanje oziroma rešitev za eno civilizacijsko zagonetko s katero se srečujemo v zadnjih letih še najbolj pospešeno. Žal istočasno ugotavljam, da so se te stvari diskutirale med socialisti in delavskimi borci že pred dobrimi stotimi leti. Vikend se je prvič v zgodovini izboril z delavskim razrednim bojem leta 1908 z istimi argumenti, z istimi protiargumenti kot jih imamo na mizi danes. Pa vendar, na eni strani se pravi delavska solidarnost in pravica do počitka, ki je sestavni del vsakega delovnega procesa, na drugi strani pa protiargumenti, ki so tudi takrat bili enaki kot tisti, ki jih danes poslušamo, predvsem iz vrst kolegov iz SMC. Argumenti, ki smo jih poslušali tudi, ko smo se borili za dvig minimalne plače, da bo sistem propadel, da če bo se pravi višja minimalna plača, če bo vikend frej se bo vse podrlo, vsi bodo izgubili službe, podjetja bodo izgubila na likvidnosti in tako naprej in tako naprej. Se pravi zgodovina se dejansko ponavlja, tisto kar se je pogovarjalo, oziroma tisto kar se je odgovarjalo na te enake pozive leta 1908, je še vedno aktualno tudi danes. Zato iz tega naslova civilizacijskega napredka v glavnem postavljam vprašanje kam želimo kot družba, ne kot politični parket, ampak širše kot družba. Hočemo iti naprej ali hočemo iti nazaj in kaj razumemo kot glavni dejavnik ali pa parameter v merjenju družbenega napredka. Je to denar, je to kapital, je to rast BDP-ja, je to gospodarska rast ali so tukaj še drugi dejavniki, ki odločajo o tem ali družba prosperira in napreduje. Recimo zadovoljstvo, recimo prosti čas, čeprav tudi pri prvem argumentu, se pravi da bi bil morebiti dejavnik ali pa gospodarska rast, denar ali pa gospodarska rast, kapital glavni dejavnik, smo v tem času epidemije, ko so trgovine ostajale zaprte tudi ob nedeljah, videli, da tega problema tukaj ni. Podatki pravijo, da je prodaja živilskih izdelkov v času epidemije zrastla za slaba 2 procenta. Tako da ta argument tudi pade. Ampak kakorkoli, tudi če vzamemo kaj drugega kot denar za nek parameter merjenja civilizacijskega napredka ali pa uspeha družbe, je smiselno, da pogledamo stvari, da si nalijemo čistega vina. Zdaj, nekaj debate je bilo o tem, s kakšnim luksuzom dejansko poslanci operiramo in da se težko odločamo iz tega položaja neke varne službe z dobro plačo, z dobrimi delovnimi pogoji, z zagotovljenim vikendom o skupini ljudi, ki tega, da rečem privilegija, čeprav mi je žal, da moram to reči, tega nimajo. Jaz sem pred vstopom, pred nastopom te parlamentarne naloge služboval dolga leta, 20 let kot, tudi kot radijski voditelj in lahko si mislite, radijski voditelji so ljudje, ki delajo ponoči in podnevi od petka do svetka, od ponedeljka do nedelje in jaz v 20 letih, roko na srce, nisem mogel v miru splanirati niti enega vikenda, niti enih počitnic, brez da bi mel zadaj nek, neko logistično težavo reorganiziranja tega delovnega procesa, klicanja sodelavcev, organiziranja tega in onega, vsako drugo nedeljo sem preživel stran od družine in malce razumem. Pa, opozarjam, tukaj nisem opravljal fizično težaškega dela, sem opravljal delo, ki me je sicer veselilo, ki mi je bilo, ki me je spodbujalo k osebnostni rasti in k vsemu temu, kar radi, s čimer se mogoče radi hvalimo. Zdaj pa to poskušam prevesti v delovne pogoje, o katerih smo poslušali včeraj na odboru, ko so delavke same in delavci in predstavniki sindikata sami pričali o tem, zakaj podpirajo to, kar imamo danes na mizi. Zakaj je njim pomembno, da so vsaj en dan v tednu in da je to nedelja, frej. Ko sem prebiral množico pisem podpore delavk in delavcev v trgovini za ta predlog, se mi je predvsem usedla ena, dovolite mi, da jo preberem: »Ko sem pred več kot,« pravi delavka: »Ko sem pred več kot 30 leti začela delati v trgovini nedelje niso bile delovne. Delovni teden je hitreje minil v pričakovanju proste nedelje, ker si vedel, da se boš lahko den dan v tednu sprostil in užival z družino. Imeli smo piknike, se odpeljali na morje ali nekam v naravo, ali pa se družili doma. Vsako nedeljo smo bili skupaj, tudi v službi smo se imeli krasno in vse je bilo narejeno v dobrem razpoloženju. Potem,« nadaljuje delavka: »so uvedli nedelje.« In potem razlaga naprej, kaj nedelja dejansko v njenem tedenskem urniku ali pa v življenju sploh pomeni. In to ni edino pričevanje ali pa edino pismo podpore. Vsa pričevanja so polna negodovanja o tem, da ljudje nimajo časa za družino, nimajo časa, kot pravi ta delavka, za piknike, nimajo časa za dopuste, kot se šika, da se srečujejo z invalidnostjo, kot rezultat težaškega dela na delovnem mestu, da je to, da je delo, ki jim je odmerjeno, prekomerno, da ga je preveč in da je teh ljudi premalo, o čemer pa v končni fazi tudi pričajo statistike o pomanjkanju kadra v trgovini v tem trenutku. In zdaj, vse, kar, če preberemo vsa ta pričevanja, pa če vam serviram svoje lastno, svojo lastno izkušnjo iz obveznega dela ob nedeljah, se mi zdi to tako en tak medel približek tistega, kar se je zgodilo včeraj, če ste bili pozorni, na odboru za delo. Najprej sta se k besedi prijavili dve delavki, ena mislim da iz Mercatorja in ena iz Spara. Zakaj? Zato, ker sta potem morali iti v službo. Zato, ker delata v takem delovnem okolju, da si niti dveh ali pa treh dodatnih ur časa nista mogli rezervirati za kakovostno sodelovanje v razpravi v Državnem zboru. Morali sta iti v službo. Zato v glavnem, rad bi naslovil svojo podporo temu delavskemu gibanju, ki se je iz tega predloga, da rečem, ali pa v podporo temu predlogu tudi zgodilo, ki je vzklilo in stopil na stran teh ljudi, ki delajo ob nedeljah, ob sobotah, ki delajo po 12 ur, 12 dni v kosu in imajo potem dva dni, dva dni frej, ki ne razpolagajo s tem luksuzom rednega vikenda, ki še v Državni zbor ne morejo priti normalno in v miru počakati do konca razprave. Zato. Zato bom podprl ta zakon v celoti, ne morem pa podpreti amandmaja, ki ste ga poslanke in poslanci iz SMC predlagali, ker enostavno v svojem jedru nasprotuje vsebinskem sidru tistega kar prvotni zakon sploh predlaga, to je ta socialni del zaprtih trgovin, ta korak proti uresničevanju najbolj osnovne delavske pravice v letu 2020, ki je pravica do počitka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Boštjan Koražija ima besedo. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, najlepša hvala za besedo. Zanimivo je danes v razpravi poslušati, da dejansko poslanci, ki so nedavno tako na veliko pa vehementno razlagali tukaj v Državnem zboru in na vse pretege hvalili naše trgovce in trgovce, da danes kontrirajo vsemu temu kar so takrat govorili in hvalili na glas. Poglejte, dejstvo je, trgovke in trgovci, prodajalke, prodajalci so bili v prvih bojnih vrstah takrat, ko smo bili, bom rekel, najbolj potrebni pomoči oziroma tudi tega pogubnega obnašanja s strani trgovk in trgovcev. Se pravi, oni so res dobesedno riskirali svoja življenja in tudi življenja svojih otrok, svojih družin, ker dobre veste in tudi sami non stop ponavljate in to je žal dejstvo, koronavirus je žal lahko tudi smrtonosen. In na začetku, ko smo hodili v trgovine, smo vsi videli te trgovke in trgovce, ki so delali brez zaščitne medicinske opreme in moram priznati, da me je najbolj presunilo to, ko si pogledal trgovki v oči in si videl ta strah, ta negotovost, da dejansko je bila pripravljena in se v bistvu žrtvovala za to, za družbeno dobro, za boljše dobro, ampak obenem pa je razmišljala o svojih otrocih, o svoji družini in o svojih starših. Oprostite, to človeka res dobesedno ga prereže na pol, dobesedno. In tudi marsikatera mi je marsikaj zaupala, ampak tega vam ne bom tukaj v Državnem zboru razlagal, ker so to privat zadeve. In poglejte, ne vem, SMC, moram priznati, da se zadnje čase obnašajo kot SDS na steroidih, sorry. Dejansko ste replika, replika, replika SDS. Pa še potem na potencirano na kubik pa na štiri pa ne vem katero potenc. Poglejte, to kar je tudi potem, kar je prej gospod Prevc razlagal, [[nerazumljivo]], mi je zelo všeč, ko razlaga, ker stvari na preprost način razloži zelo direktno pa zelo korektno, res. Si bom tudi drznil, pa bom rekel, tudi to, da ste podprli ta predlog, se vidi, da imate vseeno neko pokončno držo in dejansko, da niste samo v tej koaliciji kot neki privesek, ampak ste samostojna enota. In če boste tako delali naprej, boste tudi kazali to še naprej. Med tem, ko se pa določene stranke se dobesedno zlile, eno ste pa celo že postale kar del nečesa, tako kot reče gospod oziroma kolega poslanec Trček, rumenožolte. Poglejte, zadeva je taka, da pač tudi včeraj, ko smo bili na odboru za gospodarstvo, kar jaz konstantno ponavljam in trdim in zagovarjam, Državni zbor Republike Slovenije ni samo Državni zbor 90 poslancev, ki tukaj sedimo in se včasih politično korektno in nekorektno prepiramo, ampak je Državni zbor vseh državljank in državljanov Slovenije in vseh prebivalcev Slovenije. Da se pa eni drznete dvigniti nad Ustavo pa nad državo in nad državljanke in državljane in potem po njih dobesedno zlivati gnojnico oziroma še celo, bom rekel kar, ko človek to posluša, te razprave, kot da se posmehujete. Poglejte, dejstvo je, ti, že enkrat bom ponovil, ti ljudje so bili v prvi vrsti, v prvih bojnih vrstah in so dobesedno žrtvovali svoja življenja. Dobesedno. Če vam to ni jasno, bomo pripravili te trgovke, ki so moje prijateljice, kjer se bodo tukaj usedle in vam bodo povedale zgodbo in se boste mogoče enkrat tudi nad sabo zamislili oziroma zamislile in tudi samorflektirale, ker mislim, da ta Državni zbor prav to nujno potrebuje, neko samoreflektažo, dobesedno, in reciklažo. Ker poglejte, konstantno se pogovarjamo o ustavnih zadevah in konstantno razlagate in govorite proti ustavne stvari. Mi tukaj v državnem zboru smo zato, da zaščitimo delavke in delavce. Ste jih zaščitili, vlada? Tiste prve dni, ko so potrebovali medicinsko opremo? Niste. Sam sem nosil zaščitne maske na skrivaj, da so jih imele. V glavnem, noro. In potem se tukaj delate kot, da ste neki odrešeniki, neki angeli [[nerazumljivo]], ker niste. Lahko postanete angeli, to vam bodo lahko tudi iz NSi-ja mogoče kdaj povedali, ampak angel, da postaneš angel, si moraš zaslužiti, ne pa si domišljati, da si in da si odrešenik. Ker niste. Dejstvo je. Včeraj smo tudi na tem odboru te zgodbe, ki so povedale te trgovke in tudi trgovci oziroma predstavniki teh, tudi sindikat. Res, mislim, srce parajoče zadeve. In tudi to, kar je prej tovariš Siter omenil, dejansko, da lahko povejo resnico, se morajo žrtvovati non stop. Je tako? Da so lahko prišle povedati tistih par stavkov in ki so bili zelo boleči in pa srce parajoči pa še kaj drugo, so se morale odpovedati, in po moje so tudi iskreno povedali glede na to, kakšne razmere dostikrat vladajo po trgovinah, dosti riskirale. Dosti riskirale. In v bistvu tudi ko govorimo o teh zadevah, ko govorimo o tem ,da se res nebi samo, da si zaslužijo to nedeljo, da je prost dan in da ga tudi preživijo z domačimi, z družino in s temi zadevami, dejansko je problem v tem – trgovke in trgovci so izkoriščani v Sloveniji. Prvo kot prvo delajo v zelo slabih delavnih pogojih, dobivajo mizerne plače in tudi moje moja osebna ne želja, delal bom konkretno na tem, da potem, in upam, da se bo to danes zgodilo, da bomo pač jim omogočili, da bodo imeli nedeljo kot prost delovni dan, da naslednje sledi končno tole zvišanje njihovih plač. Ker enostavno tudi to včeraj, kar so razlagale, dejansko dobijo minimalne dodatke, minimalne dodatke za nedeljsko delo. In dejansko se še tistemu minimalnemu od minimalne plače, ki niti minimalna plača ni, odpovejo samo zato, da se bodo lahko spočile in da bodo lahko s svojimi domačimi. Dajte se malo zamisliti sami nad sabo. Halo, ljudje, no. Konstantno poslušam neke zgodbe in konstantno namesto, da bi govorili v prid ljudi, v prid narave, v prid živali, konstantno so proti. Če to ni protiustavno, ti, ne vem, kaj je. Ja, seveda, zakon bom podprl seveda in tudi v Levici ste lahko stoprocentni, dvestoprocentni, tisočprocentni, da bomo delali naprej, da tudi uredimo te delovne razmere tem trgovkam in trgovcem in plače za naprej. Tako. Hvala.
Hvala lepa. Ja, ker želi še nekdo razpravljati, prosim za prijavo. Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo je to kolega Koražija povedal. Evo, odkar sem šel iz Levice, se vedno bolj razvijaš, dobro, da sem šel. Zdaj, zadnje, kar je naloga poslancev in poslank, je, da žalimo ljudi, ki nam dejansko dajejo kruh. Veste, včeraj smo imeli tisto sejo o RTV-ju, Marko, sva čukala do zgodnjih jutranjih ur, pa je vključno minister žalil čez 2 tisoč ljudi in del SDS-a se je vedel, bom povedal, kar imam na koncu jezika, kot neka falanga in sočasno kot največji strokovnjaki za medije. Čakam, da odprete faks, da se vpišem kot bruc. Mi moramo ščititi tako delo kot tudi podjetnost. Ali če hočete v drugem jeziku, nek pošten biznis. Zdaj jaz nimam 30 let izkušnje kot Marko, imam pa 6 let izkušnje pri zagonu neke družinske firme v Kranjski Gori, kombinacija turizma, trgovine, lokala, rentanja enega drugega. In jaz moram priznati, da sem se malo s temi mojimi pubeci iz Levice, pa ki jih imam rad ko lastno deco, tudi razšel, ker včasih se mi je tako zdelo podobno kot imam filing, da zlasti SDS že v rdeči mušnici vidi komunista, ti mladi levičarji v vsakem, ki je lastnik nečesa, vidijo kapitalista. Včasih sem Mihu Kordišu rekel »madona, če bi bilo pol toliko kapitalistov v Sloveniji kot jih ti vidiš, bi bil naš BDP dvakrat višji od avstrijskega. Ampak a veste, v trgovini je tako, če ti nimaš ekstra pozicije z lokacijo, z monopolom ali pa neke take ekstra, ekskluzivne dobrine v trgovini na drobno, ni nekih blaznih dobičkov. Zdaj pol če si mali, ja glejte, nam je vstopna cena bicikla, ki si ga pač tam moral imeti, ko si rental kolesa, pa ko si vedel, da ga verjetno niti prodal ne boš, bila seveda višja kot je bila maloprodajna cena v Intersportu ali pa Hervisu, kar je seveda logično, ekonomija obsega. Zdaj kaj je izvorni greh ali izvorno vprašanje, pa v bistvu veste v vseh družbah so to ena od najslabše plačanih del. Jaz sem že leta nazaj bral podatek McDonald's obrat zaposlenih 300 procentni v ZDA, kar pomeni štiri mesece tam zdržiš, pol pa pobegneš maksimalno. Zdaj izvirni greh pogovarjanja o teh zgodbah sta v bistvu dva in oba sta povezana z butasto politiko zadnjih tridesetih let. Eno je vprašanje a mogoče imamo preveč štacun, drugo je vprašanje kupne moči. Ti seveda rabiš najprej neko kupno moč, da greš lahko v štacuno. Ne moreš nonstop samo na kredo se tujiti. Ali povedano v jeziku, da bodo vsi razumeli, potrebuješ odgovore na vprašanja tisto, kar sem jaz težil Počivalšku pa z glavo ob zid v strategijo uvajate specializacije. Globalni povezani svet je krut, smo 2 milijona dokaj brihtnih ljudi in naloga politike je, da se vpraša kaj bomo delali, da bo, da povem tudi tistim, ki niste marksistične provenience, to bi se lahko prodajalo po nekih boljših cenah, da bo dodana vrednost na zaposlenega višja. Jaz prihajam iz štajerskega dela, 10 tisoč evrov je povprečna niža pri nas kot je slovensko povprečje. Zdaj moja ožja stroka je seveda prostorska sociologija, je razvoj mest, urbanizem, načrtovanje, soupravljanje mest. A veste, če bi v Sloveniji uvedli, ne vem, v tem pa tem Maribora bo toliko fotokopirnic, toliko frizerajev, toliko tistega, toliko unega, boste tulili, da je to protiustavno, da je napad na konec sveta. Verjetno bi tudi Ustavno sodišče to podrlo. V kakšni Franciji pa kje drugje je to normalno. Kot je v kakšnem Berlinu normalno kako so lahko maksimalno najemnine. Zato seveda, da tisti, ki delajo, to dejavnost lahko preživijo, ker če nas bo preveč, bomo šli do dna z nekim dumpingom in z nelojalno konkurenco. Pol imamo seveda tudi problematiko sezonizacijo, ki jo moraš razumet. Evo, kolega Kramar tudi z bohinjskega konca. Imaš kakšen mesec, ko nimaš za štrom plačat iz tekočega poslovanja, pa moraš to v bistvu nekako upoštevati. Zdaj neke zgodbe – študenti, upokojenci, gor, dol, glejte, moje osebno mnenje je, delo študentov je študij in študentk. In mi bi morali nastavljati robne pogoje, da se tej svoji primarni dejavnosti posvečajo. Jaz kot prfoks sem seveda imel študente, ki so mi prišli, pa so rekli joj, gospod profesor, a bi lahko to pa to. Kaj, kako. Je rekel ja, glej imam dobro nočno izmeno, dobro me plačajo, ne vem, mama na čakanju, očeta ne plačuje, gor, dol. A veste, so zelo raznolike zgodbe. Upokojence seveda ne moremo omejevati, če nekdo hoče delat, ampak upokojenci so garali, da imamo mi neki standard kot ga imamo in naj uživajo tisto svojo pokojnino. Naj uživajo, naj uživajo življenje. In a veste, se mi zdi, da tudi tle malo razmisleka. Jaz bi si želel, da bi se število in štacun in zaposlenih v trgovini zmanjšalo, pa se tudi bo delno zaradi tega, kar je Jožko prej govoril, da bi lahko šli v italijanski model, o katerem je Marko govoril. Da bi, recimo, razmišljali o nekih [[nerazumljivo]], o lokalnih preskrbovalnih verigah, kjer bi verjetno, recimo, če bi imeli ta 8 ali 7 in pol urni delavnik, tisti, ki je bil v štacuni tudi lahko na koncu več v tošlju imel. Tovrstne zadeve. In seveda naloga politike je pa, misliti to tranzicijo, kam bi te ljudi prezaposlili. Jaz tu tulim že šesto leto, nekaj kar ne more generirati manj kot jurja 400 bruto v Sloveniji tega se ne bi smeli iti znotraj gospodarske dejavnosti. Imamo tisto neko skupnostno infrastrukturo, ki jo moramo proračunsko sofinancirati in vzdrževati. Ja veste, in to so te teme, ki so onkraj teh dobrikanj enih in drugih, ki se jim sedaj gremo tle. Veste, jaz sem to spremljal malo, nisem sodeloval na odborih, potem ko reče predstavnica delodajalcev nekako tako, dokaj vehementno, ja, poglejte, skoraj j, tako se ve, tako je v trgovini, toliko vas je itak na borzi, če ne boste vi, boste drugi. Da ne pridem do kakšnih protiustavnosti tipa, ker sem najprej mislil, da kdo baše, ko so prišli ti tuji trgovci tipa, ne vem, v glavnem so ženske trgovke. Ko imaš pač menstrualne dneve, da ti pa pustijo iti, ne vem, trikrat ali štirikrat na WC, drugače greš pa lahko samo dvakrat na WC v osmih urah. Pa imamo neke inšpektorate take in drugačne, pa se s tem ne ukvarjajo. Ali pa da pridem v kakšno štacuno, tudi zelo nerad hodim, pa mi tisto hrano meče tako notri kot, ne vem, jaz pri moji bakici drva, če bi tako premetaval, bi mi ušesa izpulila. In to je neko nasilje sistema. Tu se strinjam tudi z nekoliko malo bolj radikalno levico. To bi morali politiki dejansko videti in se s tem ukvarjati. Tako kot je že Meira povedala, osnovno logiko, seveda, zakona bomo Socialni demokrati podprli, ne bomo pa podpirali neke amandmaje tipično take srednje centrične dvoličnosti, ki bi to radi zminirali, potem nam bo pa neka gospa še tukaj solila pamet, koliko sem jaz konservativen ali koliko nisem konservativen. V Kordiševih letih moraš biti, evo, spet ni Miha, tak kot Miha, da si lahko potem v mojih letih ali pa v Joškotovih žlahtni konservativec. To si nisem spomnil jaz in jaz se na srečo premikam v smeri žlahtnega konservativizma. SMC pa upam, da se premika v smeri, da ne bo več parlamentu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Jurša. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Vse prav lepo pozdravljam! Glede na to, da vsi nekaj govorite o štacunah, pa sem mislim, da bi še jaz malo svojega lončka prislonil k temu, ampak verjetno nič kaj novega ne bom povedal, predvsem tisto, kar mislim z moje strani, da je prav, da povem. Najprej moram povedati, da bom osebno podprl ta zakon. Predvsem zaradi tega, ker smatram, da si slovenske družine, tudi tisti, ki so zaposleni v trgovini, zaslužijo, da so v sedmih dneh en dan prosti. In temu bi rekli krščanski demokrati na gospodov dan. Naj bo to v nedeljo ali pa naj bo to seveda za državni praznik. Veste, sedaj ko je bila ta zdravstvena kriza sem izkoristil priložnost, pa sem obiskal središče naše občine, ki ima okoli 11 tisoč prebivalcev, samo mestece pa okoli 3 tisoč 200, pa še mogoče nekaj nad 3 tisoč 200. Od samega začetka, ko so se trgovski centri začeli na veliko v Sloveniji graditi smo v Ljutomeru dobili vsa vrste trgovskih centrov. Sedaj ob nedeljah tam ni jeklenih konjičkov, so pa v soboto toliko pogostejši. In če se družina ne more splanirati, da bo opravila nakup v šestih dneh tudi za sedmi dan, potem je z družino nekaj narobe. Ampak za mene je družina osnovna celica katero zelo spoštujem in si želim, da bi ta celica imela vsaj enkrat v 7 dneh dela prosti dan. Koliko Slovenci delamo, to je od marsičesa odvisno. Nekdo je prej rekel, da delamo 7 in pol ur na dan, ne, saj so države, kjer se dela v Evropski uniji že bistveno manj. Če smo produktivni, potem je tudi 7 in pol ur dovolj. Ampak vatli za merjenje nekih standardov v zahodnih državah pa v Sloveniji so različni. Meni je zelo žal, da socialno-ekonomski svet ni izoblikoval enotnega mnenje, ker bi potem nam bilo bistveno lažje. Poglejte, svoj čas je bil referendum, zdaj ne glede na to kar je rekel Zmago Plemeniti Jelinčič, 57 % volivcev se je odločilo tako kot se je odločilo. Koliko jih je šlo na referendum je drugo vprašanje, pač niso šli in so prepustili odločanje v roke drugim. V samem zakonu, to pa moram povedati, mislim, da je preveč, da je bistveno preveč izjem in veste lahko se nam zgodi to, da imamo potem, če se bo kdo pritožil na Ustavno sodišče, da nam bo ta zadeva padla ravno zaradi teh izjem. Jaz jih ne bi delal toliko, če bi jaz pisal zakon. Nikoli dragi in spoštovani ne bo primeren čas za uveljavitev tega zakona, naj bo to letos, drugo leto ali pred 10-mi leti, nikoli ne bo primeren čas in tisti, ki so zagovorniki, da bi trgovine v nedeljo obratovale, sigurno tisti ne bodo v nobenem primeru rekli, da je primeren čas. Luštno vprašanje pa je tudi nagrajevanje, pa recite, da sem govoril tudi v Ljubljani z nekaterimi trgovkami, ki so na nek način rekle, da nimajo niti minimalne plače, da se jim je treba minimalna plača doplačati, da jo lahko dobijo in to je zaskrbljujoče. In plus tega pa koliko v trgovini dela študentov in seveda tujih delavcev, ki so prišli v Sloveniji služiti svojega kruha. Število zaposlenih ne bo upadlo, v nobenem primeru, jaz sem skoraj prepričan, da bo število ostalo na isti ravni kot je do sedaj, povečali se bodo sigurno obseg prodaje mogoče v petek in soboto, v nobenem primeru pa prodaja ne bo upadla tako kot nekateri zatrjujejo in bo s tem tudi potrošnja bistveno nižja, ne bo, ker se bodo ljudje navadili na tak način kakršnega bodo imeli na razpolago. Seveda, na žalost to bomo urejali z zakonom, lahko pa bi to zadevo uredili na bolj eleganten način kot sem že prej omenil, tu je ekonomsko-socialni svet, bi se lahko sindikati in predstavniki podjetji dogovorili, ampak ne bodo se niti tega se ne morejo dogovoriti, da bi en center v enem mestu bil odprt eno nedeljo, potem drugi in tako dalje, tudi to bi bila ena možna solucija.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Velikokrat smo že v preteklosti razpravljali o nedeljskem delu in tudi zelo jasno bi rad povedal, da v zdravstvu, ko govorijo o nočnem delu ali delu preko vikenda, govorijo o dežurstvu, torej gredo o načinu dela, ki je poseben, ki ni standarden in ki se ga na nek način v določenih panogah že sedaj izogiba. Spomnimo doktorji med dežurstvom praviloma ne operirajo, opravljajo samo nujne storitve. Slovenskega trgovina je v minulih 20-ih letih v Sloveniji doživela svoj razvoj in to prvenstveno na račun mest. Trgovski centri so uničili marsikatero mestno središče. Trgovske verige ob nedeljah zaslužijo s prodajo več kot v ponedeljek in torek skupaj. In seveda to so stvari, ki tudi načenjajo mestna jedra, mestna središča in v bistvu ta dejstva kličejo po tem, da se zadeve na novo definirajo. V centru Maribora smo ravno zaradi tega izgubili modno hišo, torej prvo veleblagovnico v mestu, številni prazni lokali, manjši trgovci in v bistvu mi moramo sprejeti ukrepe, da pred velikimi zaščitimo šibke in seveda ta predlog zakona gre v to smer. In jaz ga bom seveda zelo zato tudi podprl. Drugo vprašanje, ki je zelo pomembno in ki ni bilo nikoli pravilno naslovljeno so plače za delo v manj ugodnih razmerah. Vsi ti dodatki na koncu izpadejo bizarni, če delavec za delo v nedeljo dobi deset ali pa dvajset evrov na koncu več, po mojem bi morali dobiti vsaj 300 % več in potem tudi verjetno med trgovci naj bi kar vsi po spisku se želeli lotevati odpiranja trgovin ob nedeljah. Ampak poglejte, tudi v naši soseščini v nedeljo trgovine, veleblagovnice niso odprte. Trgovski centri so praviloma odprti do šestih, ne do devetih in to je seveda zadeva, ki vpliva na kakovost življenja. Se pa mi zdi predlog od kolegov od SMC, bom rekel tudi se mi ne zdi napačen, da bi se tudi upokojencev [[znak za konec razprave]] in študentom omogočilo delo. Tu bi rad poudaril, da poglejte samo številne pekarne, ki so nekako v družinski lasti in delajo cel dan. Tam bi po tem predlogu lahko do zdaj delal samo bom rekel en lastnik, družinski člani pa ne, pa gre na primer za družinsko podjetje in mislim, da bi se z enim takim amandmajem še zmeraj zasledoval cilj zakona in [[znak za konec razprave]] in v bistvu omogočilo tudi obratovanje teh malih trgovinic. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Aleksander Reberšek. Izvolite.
Hvala lepa za besedo predsedujoči. Jaz sem izredno vesel, da je po sedemnajstih letih končno napočil čas, da se upošteva volja ljudstva. V Novi Sloveniji, to bi rad posebej poudaril, smo pravice zaposlenim v trgovinah do nedeljskega počitka predlagali že v začetku leta 2003, pol leta kasneje pa je temu sledil tudi referendum, kjer je skoraj 300 tisoč ljudi, 300 tisoč volivcev na referendumu glasovalo za to, da so trgovine ob nedeljah zaprte. In danes je, hvala bogu, prišel ta čas, ko bodo zaposleni v trgovinah prišli do pravice do nedeljskega počitka in do uresničitve referendumske volje. Nihče v tej dvorani me ne more prepričati, da je odprtje trgovin ob nedeljah bolj pomembno od tega kot da nedeljo preživimo s svojimi najdražjimi. Poleg tega pa smo v vsem tem času v tem korona času dokazali, da so lahko trgovine odprte manj časa in da so lahko trgovine ob nedeljah tudi zaprte. Vrednota družine je enostavno veliko [[znak za konec razprave]] bolj pomembna kot nakupovanje v nedeljo in družinsko življenje je veliko bolj pomembno kot nakup svežih žemljic v nedeljo zjutraj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim, da ja. Samo prosim za prijavo. Prvi ima besedo Marjan Pojbič. Izvolite.
Hvala lepa spoštovani podpredsednik. Najprej moram povedati zelo jasno, da bom ta zakon z veseljem podprl, saj sem eden izmed ljudi, ki vseskozi zagovarjam, da imajo zaposleni pravico do vsaj dneva, do vsaj enega prostega dneva v tednu in vsi tisti, ki garajo, ki delajo od jutra do večera skoraj in to je večina zaposlenih, seveda si želi, da je lahko v svojem tednu vsaj en dan s svojo družino. Mislim, da je to pravica, pravično in pošteno najmanj, čeprav po mojem bi jaz zakon naredil tako, da bi tudi v soboto ob 12. uri bile trgovine zaprte. Ker sem na meji z Avstrijo doma, poznam kako stvari v Avstriji funkcionirajo in ni nobenega problema. Ljudje živijo normalno. Nimajo nobenih težav, vse trgovine zaprejo torej v nedeljo in torej že v soboto ob 12. uri in ljudje čisto normalno s tem živijo. Vse te velike korporacije, ki pritiskajo na vse možne, na vsa možna vrata, pač logično imajo svoj interes in ga tudi razumem, ampak s tem nimam nobenih težav, zato ker mislim, da smo mi tisti, ki lahko postavimo tudi določena pravila, ki jih pač morajo upoštevati vsi tisti, vsi, vsi, bom rekel vsi, ki so tako ali drugače vezani na delovanje države, na delovanje in prihodnosti in razvoj vseh nas skupaj. In tukaj moramo gledati tako na zaposlene in na drugi strani seveda tudi na tiste, ki vodijo podjetja in tako dalje. Ampak, vedno je potrebno iskati nek kompromis. In zame je kompromis tudi to, da lahko tisti, ki 6 dni maksimalno garajo in to so trgovke in trgovci, imajo pravico tudi do enega prostega dne v tednu. In zato tudi ta zakon podpiram in mislim, da je to pravično in pošteno. Na koncu sami veste, življenje je samo eno in ga je treba sestaviti tako, da imamo vsi pravico imeti svoj delež v tem, v tej, v zgodbi, ko govorimo o življenjski zgodbi. In zdajle, seveda, je zelo pomembno, ali smo sposobni in smo toliko odgovorni, tisti, ki vodimo in odgovarjamo za prihodnost in razvoj te države, da sprejemamo take odločitve in take rešitve, ki niso pisane na kožo samo enemu ali pa samo drugemu, ampak poiščemo primerni kompromis, ki je pošten in pravičen in to je in ta zakon mislim, da gre v to smer in gre v to smer, zato ga bom tudi z velikim veseljem podprl in tudi vsem trgovkam in trgovcem, ki so in ki garajo, tudi danes je bilo velikokrat že povedano, kako so oni garali v času te krize, tega problema, tega Covida in tako dalje, kar je res absolutno res in gre velika zahvala in mislim, da tudi, ne samo ta zahvala, zahvala je premalo, saj veste, od zahval se ne da živeti, pomembno je, da imaš poleg svojega normalnega plačila tudi tisto, kar je še kako pomembno poleg, tudi odmor, zato da lahko počivaš, da se lahko spočiješ od naslednjega napornega dne. In če si trgovke in trgovci ne zaslužijo enega dneva v tednu, potem bi bilo s tistimi, ki smo odločevalci, nekaj narobe. Seveda pa tukaj upoštevam tudi delodajalce, ki jih je treba upoštevati, ker je v ozadju tudi velika odgovornost, vendar, če je lahko to v Avstriji funkcionira, ki je bolj razvita od Slovenije, gospodarsko govorim, lahko in mora funkcionirati tudi v vseh ostalih državah. In te velike korporacije nimajo nobenih težav v Avstriji, nimajo nobenih težav tudi v nekaterih drugih državah evropskih, potem ne bi smele imeti težav tudi ne v Sloveniji. Zato še enkrat, jaz bom ta zakon podprl, sem vesel, da ga lahko podprem, sem ga vseskozi podpiral, predvsem zato, ker so mi pomembni državljanke in državljani, garači in garačice, če lahko temu tako rečem in top trgovke in trgovci so. Zato si zaslužijo vsaj en dan počitka na teden. Zato bom ta zakon z veseljem podrl.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kapitalizem je sistem za ustvarjanje dobička. Ta dobiček ustvarja preko konkurenčne tekme na trgu in ker gre za cel mehanizem, je ta konkurenčna tekma pogubna. Pogubna je za človeška življenja, pogubna je za planet, pogubna je za naravo. Kapitalizem tako ne more poskrbeti za potrebe ljudi. Ko je nekdo na delovnem mestu, ko prestopi prag delovnega mesta, tam ga ta mehanizem konkurence izžema, sesuva, zato, da so kapitalski donosi kar se da visoki. Takoj, ko nekdo iz delovnega mesta odide, ga kapitalizem napade z drugimi sredstvi, z ustvarjanjem lažnih potreb, da nek delavec za svojo že tako trdo prigarano plačo kupuje stvari, ki jih sploh ne potrebuje, oziroma kupuje tiste stvari, ki jih potrebuje, pa mu trgovci ponujajo neko pocensko slabo robo za njegovo ali njeno preživetje. Pa izdelki se ne delajo na ta način, da bi bili trajnostni, da bi bili čim dlje v uporabi, delajo se za to, da, recimo pametni telefoni, čimprej umrejo, da se najlonke čim prej strgajo. Na tak način kapitalizem vije dvojno vijačnico izkoriščanja. Zaposleni v trgovini, tisi ki skladajo police, tisti ki delujejo v skladiščih, blagajničarke, ki nas servisirajo, te ljudje so na presečišču tega dvojega najslabšega kapitalizma. Delajo za slabe plače, pogosto minimalne plače, osnovne plače, ki so nižje od potreb preživetja. S temi ubornimi plačami pa morajo na to stkati svoja življenja, življenja svojih družin, s časom v resnici niti ne morejo razpolagati. Zaposleni v trgovini, pojem kot je svoboda v resnici ne obstaja. Ne obstaja zato, ker so njihovi dohodki prenizki, ne obstaja zato, ker ne morejo niti resno organizirati svojega delovnega časa. Trgovine delujejo 7 dni v tednu. Pobuda, da se trgovine ob nedeljah zapre, vsaj nekoliko vrača dostojanstvo zaposlenim v tej trgovski panogi. Ni absolutno nikakršnega ekonomskega argumenta, ki bi povozil ta moralni imperativ, da se življenja zaposlenih v trgovini izboljša. Trgovinska panoga je ena bolj dobičkonosnih v tej državi. Samo po zadnjih podatkih so največje trgovske verige ustvarjale 800 milijonov in preko, čistega dobička. Še nekaj let nazaj je bila ta številka nekoliko manjša. Se pravi, dobički v trgovinski panogi rastejo in rastejo skokovito, za naprej, za naslednje leto se obeta številka, ki bo šla čez eno milijardo čistega. Ta dobiček se žanje na hrbtih tistega, ki dela na blagajni, ki zlaga police, ki preklada pakete po skladišču in posledice za zdravje so očitne, uničene hrbtenice, stres, tudi za družinsko življenje so očitne, še takrat, ko recimo so delavci v trgovini prosti, se v resnici ne morejo kakšnega počitka zares sploh organizirati. To smo lahko slišali včeraj. Lahko zgolj gospodinjijo. Svobode za te zaposlene torej ni. Nobenega argumenta ni, da pustimo trgovske verige, trgovske centre ob nedeljah odprte. Za tiste, ki se bojite izgube delovnih mest, naj še enkrat poudarim kar smo v levici že izpostavili ničkolikokrat, kar so povedali tudi sami zaposleni in njihovi sindikalni predstavniki, v trgovinski panogi pri nas Vlada kadrovska podhranjenost in lastniki kapitala te kadrovske podhranjenosti sami po sebi nočejo zapolniti. Seveda, kot sem takoj uvodoma izpostavil, tukaj so dobički, ki jih je potrebno kovati in zasledovati na vse možne načine. Število zaposlenih v trgovinah v primeru, da se te v nedeljo zaprejo, za to ne bo upadlo. Če kaj, se bo zgolj razbremenilo ta delovni kolektiv, ki v trgovinski panogi že deluje in v resnici ta trgovinska panoga pri nas še posebej kaže kako zelo je kapitalizem kot tak, kot nek sistem organizacije, logistike, porabe in proizvodnje blaga v resnici slab, kako ni narejen po meri ne človeka in ne narave. Smo država z ogromno šoping površinami na prebivalca, smo v tem v svetovnem vrhu. Zakaj? Zakaj so se zazidavale kmetijske površine, da so tam rasli šoping centri? Že omenjena uničujoča dinamika konkurence. Bo prišla ena trgovska veriga, ne vem, Mercator, to se zdaj izmišljujem, dam primer, pa bo postavila svoj šoping center, samo zato, da še vsi ostali trgovci zadržijo svoje tržne deleže, bodo okrog tega enega šoping centra od Mercatorja, zrasli še Tušev, pa Lidlov, pa Eurospinov, pa Hoferjev in trgovski centri po državi so se namnožili. Absolutno je potrebno zavrniti ta amandma, ki je na mizo prišel od stranke Modernega centra, da se trgovine v nedeljah pusti odprte, če v teh trgovinah delajo delavci prekarci, konkretno, študentje in upokojenci. To je amandma za še več prekarnosti v panogi in v družbi, kjer je panoge že več kot preveč. In gospe in gospodje iz SMC-ja, vi ste v prejšnji vladi, v vladi Marjana Šarca, sedeli na ministrstvu za delo. Glavna naloga ministrstva za delo na področju trga dela je ravno odprava prekarnosti. Danes nekaj mesecev po tem, ko niste več stranka v tej vladi, ste na pobudo Levice, da se trgovine v nedeljo zaprejo, prinesli amandma, da se nedeljsko delo v trgovinah popolnoma prekarizira, da bo ja še cenejše za veletrgovce, ki že zdaj izkazujejo stomilijonske dobičke. Tudi je že v štartu potrebno zavrniti argument češ ljudje želijo delati v nedeljo, ker se jim bo na ta način izkazovala višja plača. Jaz mislim, da želijo biti ljudje v nedeljo predvsem svobodni, želijo preživeti čas s svojimi družinami, kakovosten prosti čas, da lahko kam grejo, se sprostijo, se imajo malo fino, kar so navsezadnje izkazale tudi vse ankete, ki so bile med zaposlenimi narejene, in ravno zaposleni so tisti, ki jih je tukaj treba poslušati, saj njih zaprte trgovin v nedeljo daleč najbolj tangira. Pa smo lahko slišali v razpravah češ »ja te sindikalne ankete, ki ugotavljajo, da zaposleni želijo, da se trgovine v nedeljo zaprejo, niso zares merodajne, to so neki zmanipulirani sindikalni podatki« - aja, a res? Po lastni Lidlovi raziskavi, ki jo je firma naredila, so bili odgovori enaki – 90 % zaposlenih za to, da se trgovina v nedeljo zapre in da dobijo en fiksen prosti dan v tednu, to je nedelja, v kateri lahko svoje življenje živijo, ne pa, da živijo samo zato, da na delo hodijo. Ob tem je pri vseh teh 800-milijonskih dobičkih, ki jih trgovinska panoga pri nas beleži, čistih dobičkih, ki jih trgovinska panoga pri nas beleži, absurdno sklicevanje na nedeljsko plačilo zato, da trgovke prejmejo večjo plačo. Kar je potrebno narediti, je osnovno plačo zvišati. Trgovci sami bi to lahko že storili, torej lastniki kapitala, ki trgovske verige obvladuje, pa tega seveda nočejo storiti. Bolj kot človeška življenja so jim pomembni dobički. Glede na to, da so vse te trgovske verige sprivatizirane, vsi te dobički tečejo v neke tuje centre. Ampak za višjo plačo morajo pritisniti predvsem zaposleni v teh trgovinskih verigah sami – tako, da se organizirajo sindikalno. In ko bodo dovolj močni, da lahko z sindikalno akcijo sedejo za pogajalsko mizo z lastniki in z managerji in da jim predstavljajo neko grožnjo, potem se bodo ti lastniki in managerji tudi drugače začeli obnašati, veliko lepše, veliko bolje do zaposlenih v trgovinah, namenili jim bodo tudi višje plače. Zato naj to svojo razpravo zaključim s pozivom vsem zaposlenim v trgovinah. Oblikujte sindikate, vključite se vanje, bodite aktivni. Samo to je delavska pot v boljše življenje. Ne morejo vam zagroziti s tem, da vam bodo ukinili delovna mesta in jih prestavili v Bosno, v Srbijo ali na Kitajsko. Kvadratnega metra trgovine preprosto ne moreš dati na rame in ga nesti preko morja v neke države tretjega sveta, kjer je delovna sila cenejša. Ne moreš. Ta panoga je dovolj bogata, da bi si lahko privoščila izplačilo višjih plač. Ali bo do tega izplačila višjih plač prišlo, pa je odvisno od razrednega boja, natančneje od tega kako dobro ste zaposleni v trgovinah organizirani. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik predlagatelja Luka Mesec. Izvolite.
Hvala. Jaz se bi vsem zahvalil za konstruktivno razpravo. Mislim, da smo jo precej izčrpali, veliko stvari povedali, nekatere tudi ponavljamo že drugi dan, ampak nič zato, saj v parlamentu smo zato, ad probleme razčistimo. Jaz bi pa za konec še ene par zaključnih misli povedal. Zdaj trgovine se mi zdijo nek tak lep primer nove družbene polarizacije ali pa kar nove družbene ureditve. Imamo, kot je zdajle Miha opisoval, na eni strani bogate trgovske verige, na drugi strani revne zaposlene. Imamo več sto milijonske ali pa celo milijardne dobičke na eni strani, pa na drugi strani doplačila do minimalne plače, ker so osnovne plače pod minimalnimi. Imamo na eni strani dvomestne številke donosnosti, mislim, da je trgovina praktično edina panoga v Sloveniji, ki to dosega. Na drugi strani imamo pa sedemdnevne delovnike. Se pravi, v trgovini se je dokončno skrušil, uničil, poteptal nek social-demokratski ali pa socialistični ali pa tudi socialno kapitalistični ali pa demokristjanski konsenz, ki se je oblikoval po II. svetovni vojni in ki so ga vse politične stranke, od socialistov do demokristjanov, takrat zagovarjale. Ta je deloval na naslednjih formulah. Vsakemu človeku je bila zagotovljena pravica do prostega časa. Dan se je razdelil na tri dele, 8 ur dela, 8 ur za družino ali prijatelje, zase in 8 ur spanja. Teden se je razdelil na tri dele. 5 dni za delo, 1 dan za delo doma in 1 dan za počitek. To je še vedno standard v katerega mislim da številni ali pa večinsko, veliko večinsko prebivalstvo v Sloveniji verjame, ampak se radikalno kruši. In vidimo to lepo na primeru trgovin. Delavnik ni več organiziran v 8:8:8, ampak je popolnoma nepredvidljiv. Trgovke in trgovci so tam na klic. Teden ni več organiziran v 5:1:1, ampak lahko traja vseh 7 dni. Plače ne zagotavljajo več ljudem neke normalne eksistence, ampak se pogosto doplačuje do minimalne plače. Na drugi strani pa imamo velekapital, velike trgovce, ki dosegajo dvomestne donose in ki dosegajo več sto milijonske dobičke. Vsako leto pa kljub temu niso zaposlenim v trgovini pripravljeni odreči niti kosa pogače. Mislim, da tukaj lahko govorimo o koncu neke dobe, ki se nam mogoče v Sloveniji med panogami najbolj radikalno kaže ravno na primeru trgovin. Zopet prihajamo v nek svet za katerega so ob koncu 19. stoletja, začetek 20. govorili, da se za številne ljudi svoboda konča na vratih podjetja. In to danes, mislim da, lahko rečemo, da za trgovke in trgovce velja. Prišli smo v neko novo polarizacijo dela, kjer namesto da bi bili vsi srednji razred, kot smo bili ali pa so bili naši predniki po II. svetovni vojni, prihajamo v polarizacijo dela, kjer imamo na eni strani maloštevilni menedžerski sloj, v katerega se uspe prebiti ali pa sloj dobro plačanih specialistov v katerega se uspe prebiti le nekaterim, na drugi strani pa se srednji razred raztaplja v vse bolj slabo plačane, brezpravne in obubožane zaposlene in prekarce. Kot rečeno, trgovine so lep primer tega. Tako da, to ni samo neka ekonomska opazka. To, konec koncev, vleče za seboj hude politične posledice. Delitev dela namreč ni samo ekonomska kategorija, ampak je predvsem družbena. Iz delitve dela rastejo družbeni odnosi in iz delitve dela in konec koncev iz delitve plač ali pa tudi delitve med plačami in dobički, rastejo družbene napetosti. In če hočemo razumeti zakaj se danes zdi kot da bo svet sedaj sedaj razneslo, ni dovolj, da se pogovarjamo o takšnih in drugačnih ekstremih v politiki, ampak se je treba vprašati kaj je šlo narobe v gospodarstvu, od kod vsa ta jeza? Zakaj se ljudem zdi, da se je nek svet ali neke pravice, ki smo jih že imeli podrl? Zakaj se nekaterim zdi, kot da se jim tla pod nogami izmikajo. Danes, ko se pogovarjamo o trgovinah se ne pogovarjamo samo o trgovinah, ampak se pogovarjamo o tem, v kakšnem svetu hočemo živeti. Ali hočemo živeti v svetu, kjer se panoga za panogo normalizirajo sedemurni delavniki ob minimalnih plačah, ob delu na klic ali na poziv, kjer ljudje nimajo več časa niti zase. To je svet, kjer ni gospodarstvo tisto, ki dela za nas, ampak kjer smo mi tisti, ki delamo za gospodarstvo, kjer ni stroj tisti, ki dela za nas, ampak smo mi postali priveski stroja. Zato se pridružujem temu, kar je včeraj uvodoma rekel Robert Polnar, treba je razmišljati mimo tega gospodarstva, treba je razmišljat v kakšni družbi hočemo živet, kakšno gospodarstvo hočemo ustvarjat in jaz sem prepričan da vsi praktično ne glede na naše politične opredelitve, bi raje živeli v svetu, kjer nismo mi priveski stroja, nismo mi priveski gospodarstva, ampak je gospodarstvo tisto, ki dela za nas, kjer delamo zato, da bomo od svojega dela tudi dobro živeli in dobro življenje ne pomeni samo dobre plače. Kot gre nek angleški pregovor; bogat je tisti, ki si lasti dan, kar pomeni, da je ključna sestavina dobrega življenja tudi prosti čas. Tako da me veseli, da smo danes, če dobro razumem vzdušje v dvorani, prišli do sklepa, da se v trgovinski panogi odločamo v prid prostega časa in ne v prid dajanje potuhe nadaljnjemu izkoriščanju in zniževanju standardov. Tako da mi bomo zakon seveda podprli in se veselim, da smo po sedemnajstih letih naredili ta pomemben premik.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Prosim za prijavo. Besedo ima Bojana Muršič. Izvolite.
Ja, hvala lepa. Sem se želela že prej prijaviti pa je bil predlagatelj hitrejši od mene. Želela sem sicer, da bi predlagatelj imel zadnjo besedo, ampak kljub temu. Jaz moram reči, da ta zakon podpiram, kajti menim, da je končno po sedemnajstih letih prišel čas, da so trgovke in trgovci v nedeljo prosti. Res sicer ob teh izjemah, ki so bile sprejete včeraj na včerajšnjem odboru, kajti zdi se mi primerno in pametno, da se vsaj v turističnih krajih, kjer je to pač bom rekla del njihove turistične ponudbe to tudi ohrani. Zdaj sicer položaj delavk in delavcev v trgovini je težak, ampak tu so težavni pogoji tudi v drugih panogah, ki jih pač opravljajo, vendar ko sem pred štiridesetimi leti se nekako – pred štiridesetimi leti sploh ni bilo trgovin odprtih ob nedeljah, prav tako v času mojega šolanja, bom rekla nismo bili seznanjeni s tem, da se bo v bodoče moralo delati ob nedeljah, zato se mi zdi prav, da končno uzakonimo to referendumsko odločitev. Jaz moram reči, da se je v tem času Covida-19, ko so bile trgovine in trgovinski centri ob nedeljah zaprti, izkazalo, da znamo nakupovalne navade prilagoditi času. Pokazalo se tudi je, da nekako pokupimo oziroma nakupimo vse potrebne stvari v času ostalih dni, ki so odprte, se pravi šest dni in absolutno moram reči, da to podpiram. Tudi če se pogovarjaš s trgovkami in trgovci, se strinjajo, kajti le težko načrtujejo svoje družinsko življenje, v kolikor ne vedo kdaj katero nedeljo bodo delali in katero ne. Vsekakor se mi zdi pametno, da gremo korak naprej in verjamem, da vsi tisti, ki delajo v tej panogi, nam bodo hvaležni tudi v bodoče in tudi njihova kvaliteta življenja njih in tudi njihovih svojcev se bo s sprejemom tega zakona bistveno izboljšala. Prav tako je tudi se mi zdi, da bi bilo prav, da se pogoj – mislim pogoj – plačano, da bi bilo bolj več plačano to delo trgovk in trgovcev, kajti trgovke in trgovci imajo res nizke plače in v tej trgovinski verigi je videti kadrovsko podhranjenost, ampak vsi strmijo ti veliki trgovci k temu, da ustvarjajo čim višje dobičke, ampak če pogledamo kdo ustvarja te dobičke, dobičke ustvarjajo zgolj ti veliki trgovinski centri, ki so v večini v lasti tujcev. In to res ni prav in se mi zdi, da gremo s tem zakonom korak v pravo smer in to bo pridobljena pravica delavcev po dolgih, dolgih letih ponovno uzakonjena, kajti tako danes tudi kaže iz te razprave in to je za pozdraviti, da smo končno nekak skoraj večina nas na istem vlaku in to verjamem, da je prava zadeva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo o 1. členu ter amandmajih poslanske skupine SMC. Sledi razprava k naslovu poglavja končna določba in k 3. členu. Ker je amandma poslanske skupine SMC k naslovu poglavja končna določba vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 3. členu bomo o njih razpravljali skupaj. V razpravo dajem naslov poglavja končna določba in 3. člen ter dva amandmaja poslanke skupine SMS. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo. O amandmajih bom v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez 10 minut v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 42. izredno seja zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 15.05 uri. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 14.52.) (Seja se je nadaljevala ob 15.05.)
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev in sicer bomo najprej glasovali o 2. točki in nato še o 1. točki. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je s 3. obravnavo predloga Zakona o spremembah zakona o sodiščih v okviru nujnega postopka. Ker v 2. obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na 3. obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih 86 poslancev, za 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na, oziroma nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na 2. obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trgovini v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 16. 7. 2020, ki je objavljen na e-klopi z oznako novo. Odločamo o amandmaju poslanske skupine SMC k 1. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma istega predlagatelja k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih 84 poslancev, za 18, proti 45. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanske skupine SMC k prvemu členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih 84 poslancev, za 42, proti 38. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju poslanske skupine SMC k 3. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma istega predlagatelja k naslovu poglavja končna določba brezpredmeten, saj sta amandmaja vsebinsko povezana. Glasujemo. Glasovanje poteka. Navzočih 85 poslancev, za 35, proti 47. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma poslanske skupine SMC k 3. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k naslovu poglavja končna določba brezpredmeten. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih, s tem zaključujem 2. obravnavo predloga zakona. Državni zbor bo 3. obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji. Besedilo predloga zakona za 3. obravnavo bodo pripravile službe Državnega zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 42. izredno sejo zbora. Obveščam vas, da se bo čez 10 minut v tej dvorani začela 43. izredno sejo, in sicer ob 15. uri 20 minut. Seja se je končala 16. julija 2020 ob 15.10.