Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Social- og ældreministeren (Astrid Krag): Lovforslag nr. L 151 (Forslag til lov om ændring af lov om retssikkerhed og administration på det sociale område. Uddannelses- og forskningsministeren (Jesper Petersen): Lovforslag nr. L 152 (Forslag til lov om ændring af lov om videregående uddannelse (videreuddannelsessystemet) for voksne. Klima-, energi- og forsyningsministeren (Dan Jørgensen): Lovforslag nr. L 153 (Forslag til lov om ændring af lov om miljøbeskyttelse og lov om Forsyningstilsynet. Indenrigs- og boligministeren (Kaare Dybvad Bek): Lovforslag nr. L 154 (Forslag til lov om ændring af lov om byfornyelse og udvikling af byer og lov om boligforhold. Udlændinge- og integrationsministeren (Mattias Tesfaye): Lovforslag nr. L 155 (Forslag til lov om ændring af lov om udlændingeloven. Justitsministeren (Nick Hækkerup): Lovforslag nr. L 156 (Forslag til lov om ændring af retsplejeloven, lov om Domstolsstyrelsen og lov om skifte af dødsboer. i sager om skifte af dødsbo)). Titlerne på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor). Medlemmer af Folketinget Sikandar Siddique (FG) m.fl. har meddelt mig, at de ønsker at tage følgende beslutningsforslag tilbage: Forslag til folketingsbeslutning om at genbosætte anerkendte flygtninge B 89). Ønsker nogen at optage dette beslutningsforslag? Da det ikke er tilfældet, er beslutningsforslaget bortfaldet.
Jeg gør opmærksom på, at afstemningen om eventuelle forslag til vedtagelse udsættes til torsdag den 31. marts 2022. Først giver jeg til at begrunde hasteforespørgslen ordet til ordføreren for forespørgerne, hr. Morten Messerschmidt, Dansk Folkeparti. Velkommen.
Tak, formand. Jeg tror, de fleste er slået af både bestyrelse og forundring over at se den voldsomme stigning i el- og varmepriserne, som vi er udsat for for tiden, og som jo helt åbenlyst også er det drivende element i forhold til den prisudvikling, som vi oplever på forbrugsvarer og stort set alt andet i vores samfund. Det er en helt ekstraordinær situation, som selvfølgelig især kan forklares og begrundes med den ulykkelige krig, der er i Ukraine for tiden. Men en ekstraordinær situation kalder selvfølgelig også på ekstraordinære politiske tiltag, og vi har, tror jeg jeg kan sige, i en bred forstand i den borgerlige familie, men i hvert fald for mit eget vedkommende i Dansk Folkeparti, siddet og kigget med stor forundring på en regering, som intet har foretaget sig i meget, meget lang tid, og som så her i elvte time, lige før en forespørgselsdebat, laver en ny ordning, men som – som jeg forstår det – stadig væk ikke kan finde ud af at få pengene udbetalt før en gang til august. Og det er naturligvis ikke til at leve med, ikke for os i Dansk Folkeparti, men selvfølgelig især heller ikke for de mange mennesker, som i dag er truet til at måtte forlade hus og hjem, som simpelt hen ikke kan betale deres regninger, og som ser en regering, hvor statskassen bare bugner. Jeg forstår, at det seneste finansår havde et positivt resultat på 57 mia. kr., og jeg forstår også, at de høje elafgifter har ført til, at man sparer omkring 5 mia. kr. på støtte, der så ikke bliver givet til VE, og de småpenge, der så allernådigst bliver delt ud her af venstrefløjen, ja, de forslår jo som en vis håndværker et sted, som man sådan set ikke må sige efter forretningsordenen. Men konklusionen her er, at vi forventer, at der bliver gjort mere, at der bliver gjort noget hurtigere fra regeringens side, og det er derfor, vi har bedt om at få den her hasteforespørgselsdebat i dag.
Tak for at begrunde hasteforespørgslen. Jeg skal lige gøre opmærksom på, at det ikke er i denne runde under begrundelsen, at der er adgang til korte bemærkninger. Det vil der være lige om lidt. Nu giver jeg ordet til klima-, energi- og forsyningsministeren til besvarelsen. Velkommen.
Tak for det, og også tak til forespørgeren for den her mulighed for at diskutere et meget vigtigt emne. Det er klart, at situationen i Ukraine er alvorlig af rigtig mange årsager. Mange af dem handler om liv og død, sikkerhedspolitik, og nogle af dem handler også om noget ganske konkret for hver enkelt dansker, i og med at energipriserne som følge af konflikten er steget og fortsat vil være høje en rum tid ud i fremtiden. Allerede inden krisen i Ukraine var specielt gaspriserne på et historisk højt niveau. Jeg vil gerne starte med at anholde det, at regeringen ikke skulle have gjort noget for at afhjælpe den situation. Vi har i allerhøjeste grad gjort noget både i forhold til at gøre danskerne mere fri af fossile brændstoffer, herunder gas, men også for at afhjælpe den akutte situation, som mange danskere står i lige nu, hvor de har problemer med at betale de høje regninger. Hvis jeg starter med den første del først, altså hvad vi har gjort for at nedbringe brugen af fossile brændstoffer i Danmark, så er det måske lidt stærk tobak, når hr. Morten Messerschmidt i vanlig polemisk stil hævder, at regeringen intet Hvis jeg lige må lave bare et par sammenligninger – og hvis hr. Morten Messerschmidt ovenikøbet vil give mig lidt opmærksomhed: Den regering, som hr. Morten Messerschmidt støttede, inden magten skiftede her for 2½ år siden, aflyste jo havvindmølleparker, aflyste mål om at udfase kul, lavede i det hele taget en tilbagerulning af en ambitiøs klima- og miljøpolitik på en lang, lang række områder. Det, der skete efter sidste folketingsvalg, var, at vi lavede et markant kursskifte. Tag f.eks. havvindmøller: Vi har besluttet siden valget at firedoble Danmarks havvindmøllekapacitet. Altså det, som det har taget fra 1991 til 2019 at bygge op, har vi firedoblet fra 2019 og frem til nu. Ikke nok med det, vi vil på den anden side af 2030 yderligere udbygge massivt med verdens første energiø, som kan levere grøn strøm til 10 millioner europæiske husholdninger. Vi har indført et stop for olie- og gasindvinding i 2050 og aflyst den ottende udbudsrunde netop for at sætte fart på den grønne omstilling. Vi har allokeret milliarder af kroner til at støtte energirenovering og til at støtte konkret udskiftning af f.eks. gasfyr med enten individuelle varmepumper eller grøn fjernvarme. Titusindvis af mennesker har allerede fået eller får i de her år udskiftet deres gasfyr som følge af vores politik. Så der er sket enormt meget. Er det nok? Åbenlyst ikke. Vi har stadig væk 400.000 husstande i Danmark, der har gasfyr. Vi har en biogasproduktion, som er ganske høj. 25 pct. af vores gas får vi fra biogas, men det betyder jo så samtidig, at vi får 75 pct. fra andre kilder. Langt de fleste af dem er europæiske, og en stor del af den europæiske gas er russisk. Så både af klimahensyn, men også af sikkerhedspolitiske hensyn skal der gøres noget ved det. Og derfor har de partier, som står bag den aftale, vi lavede i morges, også aftalt, at vi skal have afsat 250 mio. kr. til forskellige tiltag, der kan gøre fjernvarmen grønnere i Danmark, samtidig med at vi har varslet, at vi inden længe kommer med et større udspil om at gøre varmesektoren grøn – ud over at vi skal have udbygget vores vedvarende energi yderligere, på trods af det tempo, jeg altså talte om tidligere vi indtil videre har lagt for dagen. Så ganske mange ting er allerede sket; ganske mange ting kommer til at ske også på den helt korte bane. Hvis vi så ser på, hvad man helt konkret kan gøre for at hjælpe de mennesker, som har fået de høje stigninger, er det er klart, at jeg godt har bidt mærke i, at nogle har foreslået, at man kunne sænke forskellige afgifter. Det har vi sådan set også lige gjort i regeringen med elafgiften. Så det er jo ikke sådan, at vi som udgangspunkt er imod at sænke afgifter – og har som sagt også gjort det – men i den her specifikke situation og med det finansieringsgrundlag, der kunne tilvejebringes, mener vi, at det var klogest rent faktisk at betale en check til en gruppe mennesker af en størrelse, så det kunne mærkes. I stedet for at give et par hundrede kroner til hver husstand i Danmark vil vi hellere give 6.000 kr. til de omkring 419.000 hjem, som falder inden for de kriterier, vi har sat op. Og hvad er de kriterier? De er, at man skal have en husstandsindtægt på under 650.000 kr., og at man skal have en varmekilde, som enten baserer sig på gas – det kan være et individuelt varmefyr eller fjernvarme, hvor gassen udgør hovedparten af varmekilden – eller på el, hvor det er elpaneler eller varmepumper, og hvor priserne som følge af det for den individuelle er steget lige så meget som på de andre kilder. Det er en ganske betragtelig økonomisk håndsrækning, som jeg selvfølgelig er ked af at de borgerlige partier, herunder Dansk Folkeparti, som påberåber sig, at de sandelig gerne vil gøre rigtig meget for danskerne og deres økonomi, altså desværre ikke har set sig i stand til at støtte op om. Det her narrativ, den her eventyrfortælling om, at der findes en kasse penge et sted – sådan nogle penge, der er i overskud, på grund af at man sparer på støtten til vedvarende energi i år – er en diskussion, hr. Morten Messerschmidt og jeg har jo taget her i salen før. Nu ved jeg ikke, hvor mange, der ser med på sådan en spørgetime, men jeg tror ikke, der er mange, der sådan har set den ordudveksling og så bagefter tænkt: Det har han da helt ret i, ham hr. Morten Messerschmidt. For der fremgik det vist ganske tydeligt, at heller ikke hr. Morten Messerschmidt har tænkt sig, hvis han skulle få magten engang, at ændre på den måde, man opgør den slags ting på. Gjorde man det, ville det jo også betyde, at i de år, hvor man så skulle betale mere fra statskassen i VE-støtte, skulle det også finansieres. Det ville f.eks. sige, at vi manglede omkring 6 mia. kr. for et par år siden, da det viste sig, at regningen for biogas var langt større, end vi havde regnet med. Det er klart, at det skal udjævne sig strukturelt over tid. Det er jo ikke det samme, som at man ikke kan vælge at gøre, som vi har valgt at gøre i dag, og sige: Vi lemper finanspolitikken, således at vi kan tilvejebringe 1 mia. kr. ekstra. Men det er det samme som at sige, at den måde, hr. Morten Messerschmidt regner på, er fantasifuld, men ikke realistisk. Tak.
Jeg tillod mig at prøve at stoppe ministeren, for der er to ministre, der skal deles om 10 minutter, så der er indtil videre kun et par minutter, måske knap 3 minutter, til den næste minister. Men det er således, at der jo er mulighed for en enkelt kort bemærkning fra ordførerne til hver minister. Klima-, energi- og forsyningsministeren Jeg havde forstået det sådan, at vi havde 10 minutter hver Nej! Det er 10 minutter til deling, og nu er der brugt de 7 minutter. Således deler man i regeringen. Klima-, energi- og forsyningsministeren Det undskylder jeg over for min gode kollega). Der er som sagt adgang til en kort bemærkning til hver af ordførerne, der måtte ønske det, og det ønsker hr. Søren Egge Rasmussen. Værsgo.
Tak. Nu er det jo en forespørgsel om, om regeringen har til hensigt at tilbagebetale flere penge til danskerne, og nu er der jo en mulighed for hurtigt at tilbagebetale nogle penge til danskerne. Hvis det er sådan, at man hæver den grønne check for dem med de laveste indtægter, behøver vi ikke at vente på at samkøre nogle registre, og så kan man udbetale en varmecheck. Det er en af de muligheder, der er på nuværende tidspunkt. Og jeg kan ikke helt forstå, hvorfor regeringen vil afskaffe den grønne check for en lang række personer i Danmark, så den grønne check efter nytår kun er noget, der vedrører pensionister og førtidspensionister. Så jeg vil gerne høre ministereren, om ikke regeringen er med på at revurdere reformudspillet »Danmark kan mere I«; de fattige skal få råd til mindre, kan man jo sige. For der er faktisk et redskab der, der kunne bruges til at kompensere alle med lave indtægter, som jo også har nogle høje elregninger i øjeblikket. Det ville være en unik mulighed. Kan ministeren ikke se det?
Ministeren.
For det første synes jeg, at jeg redegjorde ganske godt for, hvorfor der ikke er nogen penge at tilbagebetale. Det er simpelt hen ikke sådan, at statsfinanserne er skruet sammen, altså, at fordi der bliver betalt mindre i VE-støtte et år, ligger de penge i en kasse, man så frit kan disponere over, til andre formål. Hvis det var sådan, det hang sammen, skulle man jo så også i de år, hvor der skal betales mere støtte, tilvejebringe finansieringen, og så skulle jeg indkalde Folketingets partier og sige: Vi mangler 6 mia. kr., og dem må vi så tage fra velfærden eller den grønne omstilling. Det tror jeg næppe at de samme mennesker, som har foreslået, at vi skal bruge penge nu, ville gå med til. Der er i øvrigt ikke nogen regeringer, der har gjort det tidligere, og tror jeg heller ikke, at der er nogen regeringer, der vil gøre det fremover. Men det er selvfølgelig interessant, hvis der er nye signaler fra de borgerlige partier om, at de vil gøre det anderledes fremover, således at hvis der i et år skal betales mindre i støtte til VE, kan man frit disponere over de penge. Så ved jeg ikke, hvordan de strukturelt vil få regnskabet til at gå op, men det kunne være spændende at høre.
Den næste korte bemærkning er til hr. Morten Messerschmidt, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Jeg tror, at jeg fuldstændig kan bekræfte, at hvis der igen måtte udbryde krig i Europa og den ulykkelige situation, vi har, måtte gentage sig, jamen så vil vi gøre noget ekstraordinært, og det er måske det, der adskiller i hvert fald os borgerlige fra den siddende regering, som hele tiden kun ser i principper. Man har en bugnende statskasse på 57 mia. kr. i overskud og langer sådan nogle håndører ud til ganske få husstande rundtomkring i landet. Man har 5 mia. kr., man har sparet på støtte, på grund af den høje elpris; dem vil man ikke bruge på grund af en eller anden teknikalitet, som kun, tror jeg, ministeren egentlig forstår det åndelige indhold af. Så det, jeg vil spørge om, er ikke, hvad sådan det indholdsmæssige er, fordi der har jeg forstået at man vælger alene at køre med sit røde parlamentariske flertal. Nej. Det, det jeg vil spørge om, er: Hvorfor kan de her penge ikke komme ud til danskerne? Hvorfor skal man vente helt til august? Altså, hvor mange folk, der skal gå fra hus og hjem, vil ministeren have på samvittigheden, mens han sidder og puger sammen ovre i sit ministerium?
Ministeren.
Jeg kan jo starte med at konstatere, at formanden for Dansk Folkeparti synes, at det er håndører at give en husstand, 6.000 kr. Jeg håber ikke, at man helt har mistet jordforbindelsen, i forhold til hvordan det er for rigtig mange almindelige mennesker i Danmark at få 6.000 kr., en skattefri check. Det er mange penge – det er mange penge. Og det er klart, at hvis man har den holdning, at 6.000 kr. er mange penge, må det jo nødvendigvis så også være sådan, at det par hundrede kroner, man kunne have fået, hvis man havde spredt pengene bredere ud, som de borgerlige partier har forslået, ville jo være langt færre og fylde langt mindre. Så med hensyn til det her med, at det skulle være sådan et politikersvar, og at det kun er ministeren, der forstår det, og sådan noget, kunne jeg bare godt tænke at spørge: Bliver politiken ændret, hvis de borgerlige vinder magten ved næste valg; bliver det så sådan, at hvis der skal udbetales mindre i VE-støtte et år, vil de penge frit kunne disponeres i statsbudgettet?
Den næste korte bemærkning er til hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Koblingen mellem Folketinget og befolkningen har vel næppe været mere fraværende, end den er under den her regering. Er det korrekt forstået, at en arbejderfamilie, som havde arbejde sidste år, men er arbejdsløse i år, ikke kan få nogen hjælp gennem den her ordning? Er det korrekt, at hvis man tilhører en arbejderfamilie og sidste år var i arbejde, men nu er gået på pension, så man nu er pensionist og har en meget mindre indtægt, er der ingen hjælp at hente fra regeringen?
Ministeren.
Det kommer meget an på, hvad indkomstgrundlaget er nu, og hvad det var sidste år – altså om der er nogen forskel på de situationer. Men det er klart, at når man opgør en check efter et indkomstgrundlag, bliver man selvfølgelig nødt til at vælge et år. Jeg ved ikke, om spørgeren forestiller sig, at man ikke skal vælge et år, og har nogen forestilling om, hvordan man i givet fald skulle gøre det. Skulle det være et gennemsnit af 10 år eller et gennemsnit af 5 år? Og ifald man valgte at gøre det, kan jeg i hvert fald sige, at udbetalingen af checken vil blive forsinket ganske betragteligt.
Tak til klima-, energi- og forsyningsministeren for besvarelsen. Hermed skal jeg byde velkommen til skatteministeren for skatteministerens andel af besvarelsen. Det er korrekt, at der er 3 minutter.
Tak for det. Jeg har forsøgt at sanere lidt i mit indlæg, og jeg skal prøve at holde det kort. Jeg har en lille klokke her. Og tak til alle de unge mennesker, der sidder her i Folketingssalen og følger med. Der er også nogle, der ikke er så unge, som også følger med. Det kan også være, at der sidder nogle derude og følger med. Og jeg tænker, at man kan sidde og undre sig lidt over retorikken, som godt kan blive hård her i Folketingssalen, og det er lidt en skam, for det, der er på spil her, er jo noget meget vigtigt, nemlig at vi står i en tid, hvor tingene udvikler sig ekstremt hurtigt. Jeg blev skatteminister for 6 uger siden. På det tidspunkt regnede vi med, at vi nærmede os et overskud på bnp på omkring 5 pct., og nu ser det meget anderledes ud. Det viser, hvor stærkt tingene går. Det er en alvorlig situation, og det er en alvorlig situation for mange husholdninger. Derfor følger vi selvfølgelig som regering med hele tiden, og i dag er jo et godt eksempel på, hvordan det er lykkes at lave en forbedring af varmechecken, som kommer rigtig mange mennesker til gode. Så kan man godt have den holdning, som jeg lidt kan høre nogle har, at det nok ikke betyder så meget. Men det tror jeg faktisk at det gør for rigtig mange husholdninger. Der er også lidt den holdning til det, at kassen bugner, for når prisen stiger på benzin og diesel, så vælter indtægterne ind til statskassen. Det er desværre bare ikke helt sådan, det er, for den afgift, der er på benzin og diesel, er en stykpris af en afgift pr. liter. Så kommer der flere penge ind i moms, men til gengæld bruger vi færre penge. Men husholdningerne oplever også, at priserne i supermarkedet stiger, og at prisen på varme og energi stiger. Det vil sige, at de penge, som statskassen får ind på moms på benzin, modregnes af, at der kommer færre penge ind et andet sted. Når der i det hele taget er en opbremsning af økonomien – eller den ikke vokser så hurtigt, som den ellers ville – ender det såmænd med et lille minus. Så det der billede af, at nu vælter det ind med penge, og at vi ikke vil bruge penge, selv om der er mange penge i kassen, er fejlagtigt. Det ændrer bare ikke ved, at hvis man sidder derude og har en bil og skal pendle frem og tilbage på arbejde på sygehuset som sosu-assistent og ikke kan tage den kollektive transport som alternativ eller køre sammen med nogle andre, så fylder det da relativt meget i ens budget. Derfor er vi da oprigtigt optaget af at følge med i, hvordan det går. Derfor er jeg da glad for og stolt af, at vi også i dag er lykkedes med at lave en aftale, som kommer til at betyde noget. Er vi så dumme og dovne? Og hvorfor gider vi ikke udbetale pengene i morgen? Hvorfor vente til august? Er der virkelig nogen, der tror, at vi, hvis vi kunne udbetale de penge i morgen, ikke gjorde det? Selvfølgelig gjorde vi da det. Det er måske der, det bliver en lille smule letkøbt at være i opposition og bare sige: Hvorfor gider den dumme regering, der sidder på systemet, ikke bare udbetale de penge i morgen? Men hold nu op; hvem er det, man forsøger at narre? Vi gjorde det da i morgen, hvis vi kunne. På den måde tror jeg godt at de fleste kan forstå, at der desværre også er noget, der handler om, hvordan det praktisk kan lade sig gøre. Jeg skal ikke kloge mig på detaljerne i det. Men vi har selvfølgelig ingen ambition om at vente længere end højst nødvendigt. Tak for ordet.
Tak til skatteministeren. Og som nævnt ved den forrige minister er der også mulighed ... Skatteministeren Jeg kortede det ned til 3 minutter her.) Det var fuldstændig korrekt, det var meget godt gjort. Der er som sagt adgang til en kort bemærkning til de ordførere, der måtte ønske det, og det ønsker hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Tak. Nu talte din ministerkollega lidt uden om, hvem det var, der fik de her ting, og hvem der kunne få hjælp. Er det korrekt, at med den nye aftale, man har lavet, vil en lærer, som har en gennemsnitlig løn, ikke vil kunne få noget hjælp, at en sygeplejerske, som har en gennemsnitlig løn, ikke vil kunne få noget hjælp, at en pædagog, som har en gennemsnitlig løn, ikke vil kunne få nogen som helst hjælp? Der er altså tale om ganske almindelige danskere, som er ude på arbejdsmarkedet i ganske normale, vigtige positioner og med lønninger, som ikke er ekstravagante høje, som de er herinde i Folketinget, men som har en nogenlunde normal løn, og de vil absolut ikke få nogen hjælp, fordi de vil komme over den beløbsgrænse, som er her. Er det korrekt, at de tre grupper, som jeg nævnte der, ikke vil kunne få nogen hjælp? Vi kan også tage politifolk med i den kategori, for de vil også tjene for meget til det. Er det korrekt?
Ministeren.
Der er jo altså sat en beløbsgrænse på 650.000 kr., og det dækker så 419.000 husholdninger. Det er fuldstændig rigtigt, det vil jeg give ordføreren ret i, at man godt kunne lade være med at have en indkomstgrænse. Hvis man så skulle give alle danskere, der er i den situation, at de har stigende priser på gas osv., som klimaministeren har redegjort for, 6.000 kr. om måneden, ville den regning selvfølgelig blive meget, meget større. Vi synes måske, at det er rimeligt nok, at man, hvis man bor i et stort hus og har en kæmpe indtægt, så ikke får glæde af varmechecken. Det er jo ikke tilfældet, hvis man er lærer eller politibetjent eller nogen af de andre faggrupper, som hr. Lars Boje Mathiesen nævner. Det er jo derfor, der er lavet en indkomstgrænse, og den indkomstgrænse på 650.000 kr. synes jeg sådan set er meget rimelig.
Den næste korte bemærkning er til hr. Morten Messerschmidt, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Det er jo interessant at afsøge, hvad regeringen her så finder rimeligt. Med den indtægtsgrænse, man opererer med her, vil den privatansatte sosu-medarbejder, som jeg forstår på lønstatistikkerne tjener ca. 37.000 kr., så ikke være begunstiget – i hvert fald ikke hvis hun eller han måtte have en ægtefælle, som så måske er folkeskolelærer eller selv er i det samme fag. Er det virkelig det, som den her regering betragter som høje lønninger? Vi taler om folk, der har fået nogle meget, meget voldsomme stigninger på både el- og varmeregningerne. Nogle steder taler vi om 20.000 kr., 25.000 kr., 30.000 kr., altså en månedsløn for de her grupper, der ikke er omfattet. Er det virkelig regeringens opfattelse, at det er, fordi de er så højtlønnede, at de ikke skal have den her håndsrækning?
Ministeren.
Det er vores opfattelse, at i forhold til varmechecken gør vi noget konkret og målrettet i forhold til mennesker, som jo altså har en indtægt på under de 650.000 kr., og som har stigende udgifter, fordi de har et gasfyr eller noget andet. Betyder det så, at alle dem, der ikke er omfattet af den her ordning, ikke kan mærke, at tingene bliver dyrere nede i supermarkedet, eller at udhulingen af deres løn sker, fordi inflationen stiger? Selvfølgelig gør det da ikke det. Mærker de det ikke også? Jo, det gør de da. De mærker det også på varmeregningen. Derfor sidder vi også og kigger på og følger med i, hvordan det går ude i husholdningerne, hvordan det ser ud, men det at sige, at vi skulle have et princip om, at når vi laver sådan en ordning, vil der ikke være nogen indkomstgrænse, kan vi jo godt se forskelligt på.
Den næste korte bemærkning er til hr. Søren Egge Rasmussen, Enhedslisten. Værsgo.
Jeg synes, det er godt, at skatteministeren holder øje med, hvad der sker derude, og det er jo godt at have nogle redskaber for, hvad man så kan regulere med. Jeg har noteret mig, at Ældre Sagen synes, at folkepensionen skal hæves med 5 mia. kr., og det er jo så noget, man relativt hurtigt kan gøre. Vi har også den grønne check indtil videre, og den grønne check vil man kunne bruge til f.eks. at give et særligt tilskud til de lavest lønnede, som også oplever høje elpriser, for den aftale, vi lige har lavet i dag, er jo kun noget, der hjælper nogle specifikke gaskunder. Så jeg kunne godt tænke mig høre, hvor hurtigt man vil kunne ændre på den grønne check, som er et skattemæssigt fradrag. Er det noget, vi kunne tage en beslutning om, så der måneden efter vil være nogle mennesker, der vil opleve, at de har et større fradrag, som de kan gøre brug af? Er det et redskab, som kan bruges så hurtigt, for det synes jeg er vigtigt oven på den her sag med varmen, som tager, synes jeg også, for lang tid? Er den grønne check noget, vi kan regulere på på månedsbasis?
Ministeren.
Jeg er simpelt hen ikke i stand til at svare på, om vi kan regulere den grønne check på månedsbasis, sådan som der spørges til. Men det er klart, at vi, som jeg også svarede, sidder og kigger på, hvordan det ser ud i husholdningerne. Hvordan mærker man det? Det er jo det, vi er optaget af. På den ene side har vi jo en økonomi, som er sund og stærk; vi har aldrig haft flere i beskæftigelse, arbejdsløsheden er rekordlav. På den anden side går tingene ekstremt stærkt. Hen over – jeg brugte min egen ministertid som eksempel – bare de seneste 6 uger har man mærket det derhjemme i husholdningerne. Derfor kigger vi jo på, hvordan det ser ud på en lang række parametre. Nu er man så lykkedes med at lave en rigtig god aftale om en varmecheck i dag. Er det så gjort med det? Det er jo ikke sikkert, og derfor sidder vi og kigger på tingene.
Tak til skatteministeren. Så er der ikke flere korte bemærkninger til ministeren, og vi går nu over til den almindelige forhandling og dermed også de almindelige regler for korte bemærkninger. Den første ordfører er ordføreren for forespørgerne, og det er hr. Morten Messerschmidt, Dansk Folkeparti.
Tak, formand, og tak for besvarelserne eller i hvert fald indlæggene fra ministrene. For egentlige besvarelser kan man jo ikke rigtig kalde det. Tilhørerne og tv-seerne derhjemme kan jo se, hvad det er, vi har bedt om svar på, nemlig om regeringen har til hensigt at tilbagebetale flere penge til danskerne, og så får man en sang fra de varme lande om, hvor meget man har gjort for at opstille havvindmølleparker, og hvor elendig den tidligere regering var. Altså, er det virkelig det, man har at servere for Folketinget? Jeg synes, det er afslørende, ikke bare for den konkrete sag, men jo også for regeringens helt generelle attitude over for de stigninger og de nye vilkår, der gælder for, ja, alle i det danske samfund, at det eneste, man har tænkt sig at gøre, er at sende målrettede checks til grupper med så lav indtægt, som der her er tale om. Som vi drøftede lige før med skatteministeren, er der altså tale om indtægtsgrupper, som jeg tror man skal være virkelig, virkelig dedikeret socialdemokrat for at betragte som værende sådan ekstravagante. Helt almindelige, hæderlige jobs som folkeskolelærer, sosu-medarbejder, sygeplejerske, hvad ved jeg – i den retning; politibetjent, som hr. Lars Boje Mathiesen nævnte tidligere – er ikke en målgruppe, som på nogen måde kan blive begunstiget eller få del i de almisser, som venstrefløjen har lavet her. Der tjener man simpelt hen for meget. Der må man sige, at i lyset af de vanvittige prisstigninger, vi oplever – og ikke kun på el og varme, men også som en overført effekt på nærmest alle vores forbrugsvarer – er det jo en helt ufattelig verdensfjernhed at regere ud fra, at man i sit elfenbenstårn, hvor man nu har mere end 50 mia. kr. i overskud på det seneste finansbudget, og hvor man på VE-støtten sparer, jeg ved ikke hvor mange milliarder, ikke kan se, at det, man har gang i her, er håndører til nogle meget, meget få meget, meget udvalgte grupper. Nej, selvfølgelig er 6.000 kr. for mange i samfundet ikke håndører. Det, der er håndører, er de penge, som man vælger at disponere, i forhold til hvad man kunne, og det er det, der gør det her så forargeligt – at man ikke gør noget mere, og at man så ovenikøbet kommer med en eller anden sang fra de varme lande om, at det er, fordi vi så skal ændre de generelle principper for, hvordan vi bruger eventuelt overskud inden for VE-teknologien, som klimaministeren siger. Nej! For det, vi befinder os i, er ikke en generel situation. De stigninger, vi ser på priserne i øjeblikket, er ikke generelle; det er ikke almindeligt, det ikke noget, der er sket i almindelige tider. Det er en fuldstændig ekstraordinær situation foranlediget af det, der ulykkeligvis sker i Ukraine i øjeblikket. Derfor kan man selvfølgelig godt lave nogle hjælpepakker, der rækker langt ud over det, som det røde flertals ambitionsniveau åbenbart rækker til, uden at det nødvendigvis skal sætte en præcedens for, hvad der så måtte gælde om 5 eller 10 eller 20 år. Det her er en ekstraordinær situation, fuldstændig som den pandemi, vi har kæmpet med de seneste 2 år. Det var en ekstraordinær situation. Der er vel ikke nogen, der forestiller sig, at fordi vi har overtrukket statens finanser for at bekæmpe corona, så betyder det, at man i al evighed må overtrække statens finanser. Tilsvarende her: Når vi igen er i den ulykkelige situation, at der er krig i Europa og det har nogle massive konsekvenser for langt, langt de fleste danskeres hverdag, hvor man simpelt hen ikke kan betale sine regninger, jamen så kan man selvfølgelig ikke argumentere for, at det så ville ændre på den måde, man altid fremadrettet ville skulle regne på i Finansministeriet. Det er simpelt hen uanstændigt. Derfor glæder jeg mig til den her debat. Jeg glæder mig til at høre, hvad de andre borgerlige partier har på hjerte. Jeg føler mig overbevist om, at det, uanset om man så ved folketingsvalget måtte have stemt på et af de røde partier, er en noget mere appetitlig version af virkeligheden end det, vi hidtil har hørt. Tak, formand.
Tak til ordføreren, og der er et par korte bemærkninger til ordføreren. Det er først fra hr. Søren Egge Rasmussen, Enhedslisten. Værsgo.
Ja, man kan jo godt harcelere mod den der varmecheck, men hvad er det så, Dansk Folkeparti gør? Hvad er det, de gør selv? Hvad er det for en verdensfjern tilgang, Dansk Folkeparti har til tingene? Dansk Folkeparti er med i »Danmark kan mere«. Det er jo en aftale, hvor man afskaffer den grønne check for en lang række lavtlønnede i Danmark. Det er der, hvor man afskaffer den for almindelige kontanthjælpsmodtagere; de kan ikke længere få den grønne check fra nytår. Det var jo ellers et godt redskab, hvis det er sådan, at man vil det, som der står i forespørgselsteksten om at det handler om, nemlig at kunne tilbagebetale penge til danskerne. Når man afskaffer den mulighed, er den mulighed er der jo ikke længere for en lang række borgere, som f.eks. er udsat for en højere elregning. Det ville være meget oplagt at hæve den grønne check i indeværende år og sandsynligvis også næste år. Så jeg kunne godt tænke mig at høre Dansk Folkeparti, hvorfor Dansk Folkeparti vil afskaffe den grønne check for så mange danskere – så mange lavtlønnede danskere.
Ordføreren.
Det gør vi jo bl.a. for at finansiere en lavere elregning, altså ved at reducere elafgiften, sådan at folk skal betale mindre til staten, når de bruger strøm. Det er sådan set meget sund logik. Men jeg vil komme hr. Søren Egge Rasmussen i møde i den forstand, at når vi er i en ekstraordinær situation, som vi jo er i nu, så vil vi da gerne ekstraordinært bruge den model, der ligger i den grønne check – ikke som en videreførelse, for vi står selvfølgelig ved den aftale, vi har lavet i »Danmark kan mere«. Men hvis det er det redskab, man kan bruge for at sende penge hurtigere ud til danskerne, så er det i de ekstraordinære omstændigheder, i den ekstraordinære situation helt fint med os. Det, som er ærgerligt, når man laver sådan en pakke, som jeg kan forstå at I røde partier har gjort de seneste par dage og sjovt nok er blevet enige om her sent i aftes, lige før vi skulle mødes i dag – desværre en lille smule uambitiøst – er selvfølgelig, at det så er en lukket klub. Det ville jo måske, hvis man gerne ville hæve ambitionsniveauet lidt, være betimeligt en anden gang at invitere os andre med.
Hr. Søren Egge Rasmussen.
Nu er det ikke Enhedslisten, der bestemmer, hvem der bliver inviteret med til forhandlinger. Men jeg har det faktisk meget fint med den aftale, vi har indgået, og som vi har indgået, fordi der er et lovforslag, der bliver fremsat i morgen, og som skal førstebehandles tirsdag i næste uge og anden- og tredjebehandles om torsdagen. Nu kunne vi så nå at få 1 mia. kr. mere med i det lovforslag. Det synes jeg sådan set er godt. Så vi kom ikke med den her tillægsaftale, fordi Dansk Folkeparti har en forespørgselsdebat i dag. Det må jeg altså godt nok lige indrømme: Det er ikke derfor. Det er for at få det med i det lovforslag, som kommer i morgen. Og så vil jeg da gerne sige tak for den imødekommenhed over for at bruge den grønne check, så længe den er der. Det er da en lille åbning i dag.
Ordføreren.
Jeg vil sige, det er en stor åbning. Jeg rettede jo henvendelse til Enhedslisten allerede mandag aften for at spørge, om vi skulle lave en fælles vedtagelsestekst. Jeg er ret sikker på, at det, som Enhedslisten måtte kunne formulere, ville jeg nærmest kunne garantere borgerlig opbakning til, sådan at vi kunne lave noget, der var mere ambitiøst end det, der er sket. Desværre valgte Enhedslisten jo at følge det røde flertal, som man åbenbart føler sig mere komfortabel i end ved rent faktisk at hjælpe nogle flere danskere derude. Det er jo trist, men jeg føler mig fuldstændig overbevist om, at de tusindvis af danskere, der dermed er blevet svigtet af Enhedslisten, vil huske hr. Søren Egge Rasmussen mere end de 90 venner, han har her i salen.
Næste korte bemærkning er fra fru Anne Paulin, Socialdemokratiet. Værsgo.
Tak for det. Ordføreren er meget optaget af, at staten har sparet penge i år til VE-udgifter. Ordføreren siger, det er en ekstraordinær situation som følge af krigen i Ukraine, men ordføreren fremførte jo det samme argument omkring de sparede VE-udgifter, før krigen gik i gang. Det er jo heller ikke mere ekstraordinært, end at vi har befundet os i situationer, hvor vi har skullet gøre det modsatte, nemlig finde flere penge til VE, f.eks. har der med biogas skullet findes 5,9 mia. kr. Så det, jeg godt kunne tænke mig at spørge ordføreren om, er, om ordføreren vil lave om på den måde, det her fungerer på rent finanspolitisk, sådan at hvis vi står i en situation om et par år og vi kan se, at der lige pludselig er brug for at finde flere penge til VE-udgifter, skal vi så ud at opkræve ekstra skatter ude hos befolkningen, eller er det egentlig ikke et sundt princip, at det her skal ses over en længere årrække?
Ordføreren.
Jo, det er et sundt princip, som gælder i sunde, almindelige tider, men når tiderne så skifter og går ind i en anormal tilstand, som det er, når der er krig i Europa, er det også et sundt princip, at man kan afvige de principper, der gælder for almindelige tider. Det er fuldstændig ligesom i færdselslovgivningen, for der er det også et sundt princip, at man følger de anvisninger, der gælder på gader og stræder, i forhold til hvor hurtigt man må køre, men er der liv og førlighed på spil, er det klart, at så er der en nødretssituation. Det samme mener jeg gør sig gældende her. Som følge af Putin, Ukraine og alt det, der er sket igennem længere tid, har vi en situation, hvor gaspriserne er steget, de generelle energipriser er også steget, og der kan man ikke bare sidde og sige, at vi har et princip, der gælder i gode og normale tider, og derfor vil vi ikke hjælpe. Der har man en forpligtelse til rent faktisk at have så meget forbindelse til virkeligheden, at man også forstår det, når det er unormale tider.
Fru Anna Paulin.
Så synes jeg jo også, det var et sundt princip, hvis man så pegede på en reel finansiering af det. Så har jeg også et andet spørgsmål. Ordføreren påpeger igen og igen, at staten tjener en masse penge på den situation, vi befinder os i, men jeg står her med en pressemeddelelse fra Skatteministeriet, der understreger, at det ikke vurderes, at staten kommer til at tjene penge på de høje energipriser, som der er på nuværende tidspunkt, bl.a. fordi der så ville komme mindre moms ind fra andre varegrupper, men jo også fordi der kommer færre penge ind fra afgifter, i og med at folk ville reducere deres energiforbrug. Vil ordføreren forholde sig til det?
Ordføreren.
Næh, for jeg tror simpelt hen, at det spørgsmål skulle have været stillet til en anden. Jeg har ikke på noget tidspunkt sagt, at der er sparet indtægter. Det må være en anden, det der spørgsmål skulle have været rettet til. Der må ordføreren måske lige få styr på sin spinafdeling, sådan at spørgsmålene bliver stillet til de rigtige. Men jeg kan sige i forhold til det, om det er rigtige penge, man kan bruge, at det håber jeg sandelig det er, for hvis nu elprisen ikke havde været så høj, skulle der have været sendt 5 mia. kr. ud til vindmølleejere og solcelleejere, og hvad ved jeg, rundtomkring i landet, og jeg håber da sandelig, at det er rigtige penge, regeringen sender rundt.
Næste korte bemærkning er fra fru Signe Munk, Socialistisk Folkeparti. Værsgo.
Da vi forhandlede den første varmecheck, blev et flertal af partier enige om at give 1 mia. kr. danskerne med de laveste indkomster og de mest stigende varmepriser. Nu taler DF's ordfører så dunder over for hjælpen, men da sagde Dansk Folkeparti: Nej, det vil vi ikke give; vi vil ikke give 1 mia. kr. Nu giver vi så 1 mia. kr. mere, så der kommer 2 mia. kr. ud i varmecheck. Og det er mig bekendt muligt for Dansk Folkeparti at tiltræde den aftale og bakke op om at sende 2 mia. kr. ud. Så når man taler så meget dunder over for at skulle hjælpe de danskere, der rammes hårdest af de stigende energipriser, ville det være rart at høre ordføreren forklare, hvorfor Dansk Folkeparti så ikke er klar til at give 2 mia. kr. i hjælp.
Ordføreren.
Det er jo et meget generøst tilbud. Det skal jeg huske, når magten er skiftet: Ved enhver given lejlighed, det borgerlige flertal så har gjort noget godt, kan vi ringe over til SF og sige: I må gerne stemme for. Nej, det er jo ikke sådan, tingene fungerer, fru Signe Munk. Når vi er imod det her, er det jo, fordi det her er en gedigen hån over for rigtig mange helt almindelige hårdtarbejdende mennesker, som jeg er ret sikker på at fru Signe Munk har mødt en hel del af i sin valgkamp – og sikkert også forledt dem til at stemme på sig – altså sosu-medarbejderen, sygeplejersken, politibetjenten, folkeskolelæreren osv., som desværre lige tjener lidt for meget, i forhold til at de marxistisk-socialistiske paradigmer så har muliggjort, at man er begunstiget til at få den her varmehjælp. Det vil vi bare ikke være med til. Vi synes, det er en hån. Vi synes, det er en hån at bruge 2 mia. kr., når man de seneste par år har sparet 5 mia. kr. i forhold til den støtte, der skulle have været udbetalt til VE-teknologi. Vi synes, det er en hån, når staten har et overskud på 57,6 mia. kr. 2 mia. kr.! Hvad bilder I jer ind?
Fru Signe Munk.
Vi konkluderer, at det er en hån at give 2 mia. kr. i varmehjælp. Men må vi så høre om Dansk Folkepartis model: Hvem er det, der skal have varmehjælp og hjælp til at betale energipriserne fra Dansk Folkeparti? Hvornår kan de få pengene? Og hvordan bliver de udbetalt? Det ville jo være fint at høre fra Dansk Folkeparti, når man nu takker nej til at give 2 mia. kr., der ligger klar til at blive udbetalt.
Ordføreren.
I forhold til beløbets størrelse synes vi i hvert fald, at de 5 mia. kr., som er udisponerede midler i forhold til VE-støtten, ville være et godt sted at starte. Og i forhold til metoden, altså hvordan man udbetaler – og jeg ved ikke, om fru Signe Munk var fraværende et øjeblik – er hr. Søren Egge Rasmussen og jeg allerede langt inde i forhandlingerne om at bruge den model, der gælder for den grønne check.
Tak til hr. Morten Messerschmidt. Så er der ikke flere korte bemærkninger. Jeg skal lige, inden ordføreren går, spørge, om der er et forslag til vedtagelse fra forespørgeren.
Der er der lidt af en cliffhanger. Det kommer til at blive læst op på et senere tidspunkt. Første næstformand Der vil være en anden ordfører. Tak.) Jeg ved ikke, hvad en cliffhanger hedder på dansk – måske en klippehænger? Første næstformand Det er i hvert fald en mulighed, en klippehænger, ja).
Tak til hr. Morten Messerschmidt. Så er der ikke flere korte bemærkninger. Jeg skal lige spørge, inden ordføreren går, om der er et forslag til en vedtagelsestekst fra forslagsstilleren. Der er der lidt af en cliffhanger – eller på dansk en klippehænger – for den kommer til at blive læst op på et senere tidspunkt). Der vil være en anden omgang. Den næste ordfører i ordførerrækken er fru Anne Paulin, Socialdemokratiet.
Tak for det. I 2008 blev verden kastet ud i en global finanskrise. Årsagerne skulle findes i årtiers uklog deregulering af finanssektoren, hvor spekulative finansielle produkter fik lov til at opstå. Da finansmarkedet krakkede, spredte krisen sig hurtigt til den reelle økonomi. Virksomheder måtte dreje nøglen om. Millioner af mennesker mistede deres job. I Europa blev situationen håndteret dårligt, i høj grad på grund af den manglende vilje til at bruge ekspansiv finanspolitik. Nok blev der lavet mange bankpakker, men det haltede gevaldigt med pakker, der skulle hjælpe almindelige mennesker i en svær situation. Nu i 2022 står vi igen i svære økonomiske tider. Inflationen er for alvor vendt tilbage som en faktor i vores økonomi og i vores dagligdag. Coronakrisens påvirkning af den globale økonomi og forsyningskæder har spillet ind, og nu med krigen i Ukraine mærker vi tydeligt konsekvenserne, først og fremmest på energipriserne, hvor særlig gasregningerne, men også el, træpiller, benzin og diesel er blevet markant dyrere. Men vi mærker det efterhånden også på andre varer, ikke mindst på fødevarepriserne. Det skaber stor usikkerhed om økonomien i de private husholdninger så vel som i samfundsøkonomien. I modsætning til finanskrisen skyldes de økonomiske udfordringer nu reelle fysiske forhold, og derfor kan man heller ikke blot smide flere penge eller afgiftslettelser efter problemer og forvente, at de går væk. Markante afgiftslettelser på f.eks. benzin og diesel ville resultere i højere priser på netop benzin og diesel, for de høje priser på energi afspejler en reel risiko for, at disse varer kommer i mangel. Der er en reel risiko for, at Europa kan løbe tør for diesel, et brændstof, som størstedelen af europæiske lastbiler er afhængige af. Det er et fundament for, at lastbiler kan køre råstoffer og delkomponenter til fabrikker, og at færdige varer kan fragtes fra fabrikker eller marker til butikkerne. Og også gasforsyningssikkerheden risikerer at komme under pres. Skulle vi så stå her i dag og lade, som om det ikke har nogen betydning, hvor meget energi, diesel og benzin vi forbruger? Skulle vi sende et signal til danskerne om, at de ikke behøver at skrue ned for deres forbrug, og at staten står klar til at dække alt ind; at der skulle være en eller anden form for højere retfærdighed i at fjerne afgifter på energi i en situation, hvor vi risikerer at stå med reelle fysiske udfordringer i form af mangel på energi? Jeg er med på, at der er nogle, der har prædiket afgiftslettelser i mange år og nu synes, at situation er perfekt til at presse det argument frem, men jeg vil opfordre til, at I genovervejer det. Det er også det, Nationalbanken har sagt sort på hvidt i den seneste prognose for dansk økonomi. Jeg citerer: »Her er det ikke en holdbar løsning at anvende subsidier eller reducere afgifter, da de vil forøge markedspriserne yderligere«, og »I stedet er overførsler til særligt udsatte husholdninger et hensigtsmæssigt værktøj på kort sigt, da de sigter mod at understøtte forbrugsmulighederne bredt.« Det er jo derfor, at vi har lavet varmechecken præcis på den måde, som vi har lavet den, altså målrettet den husholdninger, der har det økonomisk sværest. Og ja, det er ikke en perfekt løsning, for den findes næppe, og vi er kede af, at udbetalingen først falder i august og september. Men jeg har ikke hørt om nogen bedre model, der vil give en mere målrettet hjælp. Udfordringerne med de høje energipriser kan ikke håndteres på samme måde som en finanskrise eller en covidkrise, for det her bunder i reelle fysiske forhold. Vi risikerer en mangel på energi, og derfor opfører markedet sig, som det gør. At fjerne danske energiafgifter ville ikke forbedre situationen, som Nationalbanken også understreger. Så vil jeg gerne skynde mig at læse en vedtagelsestekst op på vegne af Socialdemokratiet, Enhedslisten, SF og Radikale Venstre: Forslag til vedtagelse »De globale energiprisstigninger kan medføre en vanskelig økonomisk situation for mange danske familier. Et flertal i Folketinget har i 2022 aftalt at afsætte samlet 2 mia. kr. til en varmecheck, som skal give danskere uden store indkomster en hjælpende hånd. Regeringen følge udviklingen løbende. Den langsigtede løsning er grøn omstilling.« V 57). Tak for ordet.
Tak for modtagelsen af forslagsteksten. Den vil indgå i de videre forhandlinger. Så er der et par korte bemærkninger, først fra hr. Morten Messerschmidt fra Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak for det, og tak for den inspirerende tale. Det, som jeg godt vil høre ordføreren lidt om, er det her med rimeligheden i, at folk, der sidste år har tjent et givent beløb, som så er i den kategori, som Socialdemokratiet betragter som velhavende, altså folk, hvor begge i et par tjener over 30.000 kr., selv om de så i år, hvor de her prisstigninger for alvor slår igennem, tjener mindre, måske fordi de har mistet deres arbejde, er blevet syge eller er gået på pension, ikke får den her check, som de røde partier er blevet enige om. Hvorfor har man ikke kunnet håndtere det? Altså, vi er vel enige om, at det, når man tjener lige godt 30.000 kr., så ikke er sådan, at man er superrig, sådan at det forventes, at man bare har penge på kistebunden til året efter, hvor man så i øvrigt måtte tjene endnu mindre, til at håndtere en varmeregning, der måske er vokset med 20.000, 25.000, 30.000 kr.?
Ordføreren.
Hr. Morten Messerschmidt lægger ord i munden på mig og mit parti, når han siger, at vi mener, at folk, som ikke kan få varmechecken, er velhavende. Det har vi ikke sagt. Der er folk med indkomster, som man kan betegne som almindelige, som ikke kan få varmechecken, fordi vi netop har valgt at gå efter dem med de laveste indkomster, hvilket igen også er i tråd med det, som Nationalbanken har anbefalet at rette indsatsen imod. Med hensyn til spørgsmålet om det med rimeligheden i det kan man jo godt spørge, om vi i stedet skulle have lavet en ansøgningsbaseret model. Men det vil tage længere tid. Derudover vil der helt sikkert være nogle, som har et stort behov, som vil ende med ikke at ansøge, fordi den slags tit stiller nogle forhindringer op for folk, som måske er i en socialt udsat situation. Dernæst vil jeg sige, at man, hvis man nu eksempelvis, fordi man er gået på pension, sidder rigtig stramt i det, og man ikke kan få varmechecken, jo så til gengæld kan ansøge om nogle af de kommunale hjælpeordninger.
Hr. Morten Messerschmidt.
Jamen der er helt sikkert en stringens i det. Det bestrider jeg slet ikke. Det er jo ikke, fordi folk i Skatteministeriet er dårlige teknikere – det ved vi – i hvert fald ikke på alle områder. Men det store spørgsmål er jo, hvorfor man har valgt at indrette et system, hvor folk, der måske i dag tjener i hvert fald noget andet end det, de gjorde sidste år, så behandles anderledes. Det er jo nu, prisstigningerne er slået igennem, og det er jo nu, folk sidder og får de her enorme regninger på gas, varme, men også forbrugsvarer. Så når man er så nidkær og helt ned i detaljen, hvordan kan man lave sådan en fejl?
Ordføreren.
Det er ikke en fejl, og hr. Morten Messerschmidt stiller jo præcis det samme spørgsmål i endnu en anden runde her, så jeg må jo komme med det samme svar, som er, at der selvfølgelig vil være nogle udfordringer, at der selvfølgelig vil være nogle eksempler, men at det også ville være endnu mere kompliceret, hvis vi eksempelvis skulle lave en ansøgningsbaseret model, hvor vi skulle til at ansætte en masse folk til at sidde og behandle de her forskellige ansøgninger fra over 400.000 husstande.
Den næste korte bemærkning er til hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Altså, vi bliver nødt til lige at få noget fakta på plads. Energipriserne og inflationen var altså allerede stigende inden konflikten i Ukraine. Krisen har været medvirkende til det, men stigningerne kom altså i efteråret og inflationen har også været der i efteråret og over vinteren. Så der står nogle mennesker, som har problemer med at betale regninger grundet de udfordringer, og nu hører vi så, at et par, som er lærere, et par, som er sosu'er, eller et par, som er pædagoger, hører i den højtlønnede kategori. Så regeringen har ikke nogen som helst hjælp på vej til dem. Jeg hører, at man har hjælp til dem, som er på overførselsindkomst og sådan noget, og det er fint. Men hvad med ganske almindelige børnefamilier, en lærer og en pædagog, altså dem, som er derude, som bor i et parcelhus, og som har to små børn, hvor rådighedsbeløbet absolut ikke er stort? De kan bare se på stigende priser, de har svært ved at have råd til at købe ind, de har svært ved at køre i deres bil frem og tilbage på arbejde. Og hvad er regeringens svar til de mennesker?
Ordføreren.
Vi har jo netop hævet beløbsgrænsen i forhold til varmechecken, så der eksempelvis også bliver flere almindelige børnefamilier, der vil få glæde af den. Men ja, der vil da være nogle, som ligger i spændet derimellem, og som er tæt på enten at blive dækket ind af varmechecken eller ikke, og det vil selvfølgelig være ærgerligt for mange af de familier. Og jeg ved godt, at det er dybt frustrerende at sidde derhjemme og kunne se på stigende energipriser og måske være nødt til at skære en ferie væk, måske være nødt til at skære en biograftur væk. Men jeg tror også, det er vigtigt, at vi husker, at der er nogle proportioner i det her, som er, at der også er nogle, der sidder og er nødt til at slukke for varmen derhjemme. Der er nogle, der har været nødt til at begynde at skære ind i madbudgettet, og det er derfor, vi trods alt stadig væk vælger at give varmechecken relativt målrettet nogle familier, som har nogle indkomster, der er i den lavere ende.
Hr. Lars Boje Mathiesen.
Jamen Socialdemokratiet er så afkoblet fra den virkelighed. Hvis du er et pædagogpar, så har du allerede nu skåret ind i dit madbudget, fordi pengene ikke er derude, og så hører jeg her fra regeringen, at svaret er, at det bare er ærgerligt, Sonnyboy. Ganske normale mennesker på arbejdsmarkedet kan ikke få noget hjælp, og så siger man, at det bare er ærgerligt, at der ikke er penge. Lad mig lige gøre opmærksom på, at staten sidste år havde et overskud på 57 mia. kr., og at man i år forventer et overskud på omkring 17 mia. kr. Altså, danskerne har betalt flere penge ind, end regeringen forventer at man får brug for. Så hvor kommer det der med, at regeringen overhovedet ikke har nogen penge, fra? Statsbudgetterne viser lige præcis noget andet, men der graver man og graver man til sig og vil ikke give danskerne deres penge tilbage. Så hvad er svaret til det par, hvor de er sygeplejersker, og hvor man jo ellers meget har sagt, at uha, de har det hårdt? Hvad er svaret til dem?
Tak. Det er ordføreren.
Svaret er, at det er en svær økonomisk situation for mange, og at det jo også er en usikker situation, også for vores økonomi. Så i forhold til det her med, at staten rager og rager til sig, er der altså som sagt ikke nogen forventninger om, at de her øgede energipriser, som vi ser, kommer til at betyde, at staten kommer til at tjene en masse penge på det. Så det er en svær økonomisk situation, både når vi kigger på samfundsøkonomien og selvfølgelig også hjemme hos nogle af de folk, der eksempelvis sidder med gasfyr.
Næste korte bemærkning er til hr. Peter Skaarup, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak. Jeg synes i lighed med både hr. Lars Boje Mathiesen og hr. Morten Messerschmidt, at der virkelig er noget at komme efter i forhold til den aftale, der nu er blevet lavet fra regeringens side sammen med nogle støttepartier. Jeg synes simpelt hen, regeringen er i en helt anden virkelighed end den, som borgerne derude er i, som oplever voldsomt stigende energipriser alle mulige steder. Det belaster jo selvfølgelig budgetterne voldsomt meget. Og så siger regeringspartiet her til de undrende borgere derude: Engang i august eller september måned får I så et lille plaster på såret. Det er godt nok også et meget lille plaster på såret. Og så snakker man her fra regeringens side om, at det vil tage længere tid, hvis man skulle lave en anden ordning. Men det tager da hulens lang tid allerede nu. Så regering: Tænk jer nu om; prøv nu at lave noget, som kommer borgerne til gavn. Som borger derude forventer man, at regeringen træder i karakter og deler ud af de mange penge, der trods alt kommer ind i statsskatten på grund af de her høje energipriser.
Ordføreren.
Jamen der er masser af borgere, som kommer til at få gavn af varmechecken. Den kommer over 400.000 danske husstande til at få gavn af. Så det passer jo ganske simpelt ikke, når hr. Peter Skaarup siger, at det ikke er noget, som vi tænker over. Vi kan spørge os selv: Hvad var alternativet? Var det, at vi skulle give afgiftslettelser generelt og smøre det tyndt ud til alle? Jamen så ville der jo være markant færre penge til dem, som rent faktisk står og har de allerstørste problemer. Personligt synes jeg ikke, at jeg eller personer med mit indkomstniveau har brug for afgiftslettelser i den situation, som vi står i nu, for der er en grund til, at energipriserne er høje, og det er, at vi risikerer at stå i en reel mangelsituation, og det er vi også nødt til at tage os af. Derfor kan vi ikke bare sige, at staten skal gå ind en til en og holde danskerne fri i den her situation. Det er ikke muligt, og det er heller ikke i forhold til den reelle fysiske situation, hvor vi står i en mangelsituation, muligt.
Hr. Peter Skaarup.
Altså, her taler vi jo ikke om, at nogle højtlønnede skal have en gave af staten. Vi taler om nogle mennesker – og flere spørgere har været inde på det – der ligger på et meget lavt indtægtsniveau, og som ingenting får ud af det, regeringen har foreslået. Det er jo det store problem. Og i virkeligheden kan man forestille sig mennesker, der har et meget lavt indtægtsniveau på det tidspunkt, hvor vi har de høje energipriser, og som heller ikke får gavn af den her ordning. Så jeg synes, at regeringen på alle mulige måder har grebet det her forkert an. Og man har lavet det fuldstændig til den røde side. Det er endnu værre, synes jeg – altså at man ikke tager hele Folketinget ind og forhandler og bliver enige om noget, der gavner borgerne.
Ordføreren.
Jeg har så noteret mig hr. Peter Skaarups holdning, men jeg vil igen understrege, at der er over 400.000 husstande i Danmark, som kommer til at få gavn af varmechecken. Jeg har ikke set nogen model præsenteret fra nogen af de borgerlige partier, og det er en diskussion, vi har haft længe, så der har jo været rig mulighed til, at man kunne fremlægge sine modeller. Men jeg har ikke set noget, som mere målrettet ville gå ind og støtte de familier, som er økonomisk hårdest ramt. Tværtimod er det, som de borgerlige partier foreslår, ikke økonomisk ansvarligt. Det siger Nationalbanken også – det står sort på hvidt.
Næste korte bemærkning er til fru Katarina Ammitzbøll fra Det Konservative Folkeparti. Værsgo.
Tak. Nu må jeg så lige ændre mine spørgsmål lidt, for det passer jo ikke. Vi er jo kommet med mange forslag. Jeg tror faktisk, at det var nogle af os her fra den borgerlige fløj, der startede med at rejse det tilbage i november 2021, bl.a. med beslutningsforslag B 39, der sagde, at med de høje energipriser skal vi være bedre til at have vores egen forsyning og energi, og at det skal være billigere at være dansker. Det hældte regeringen ned ad brættet, fuldstændig. Og der sagde vi også, at vi skal have en plan for udbygningen af VE. Det har vi stadig ikke. Nu har man lavet en uddelingspolitik med en check, men i mellemtiden er alt jo blevet dyrere. Vi har en høj inflation. Vi har flere steder, hvor fødevarepriserne er steget med 16 pct. Skal vi så også have en mælkecheck og en benzincheck, eller hvor skal det ende henne? Nu har man jo lavet en check, uden at vi er med. Vi er ikke engang kaldt med til anden omgang, og vi har jo presset på, for at vi skulle løse det her og lave noget, der egentlig kunne gøre, at vi kunne finde en løsning. Det var jo f.eks. at rulle nogle af de 40 skatte- og afgiftsstigninger, som regeringen har iværksat over de sidste 3 år, tilbage, og hvis du gjorde det, var det ikke noget med at smøre tyndt ud. Der kan man få meget for 5.900 kr. Så hvad vil regeringen egentlig gøre for at hjælpe danskerne?
Ordføreren.
Jeg må sige, at jeg synes, at det nærmest er lidt komisk, at med et forslag om, at det ikke må være dyrere at være dansker, eller at vi skal have en plan for VE, skulle det forestille at være sådan, at hvis vi havde lyttet til De Konservatives ret ukonkrete idé her, havde vi ikke stået i den nuværende situation, som vi står i, og at det skulle have været en større hjælp til dem, som har udfordringer med høje varmepriser; det må jeg altså sige. Og ja, selvfølgelig er det en del af den langsigtede løsning, og det lange sigte er så rykket meget tættere på, at vi skal sætte speed og vi skal sætte turbo på, at vi bliver uafhængige af de fossile energikilder. For det er ikke kun klimapolitik. Det er også blevet vores sikkerhedspolitik. Det handler også om vores økonomiske tryghed, at vi skal sikre det. Men der har altså ikke været nogen konkret model på bordet, heller ikke fra Konservative, andet end at man gerne vil bruge nogle flere penge, og det har ikke været finansieret. Fru Katarina Ammitzbøll må minde mig om, hvis der var en mere konkret model, men jeg mindes det ikke.
Fru Katarina Ammitzbøll.
Det oprindelige – det, vi lavede sammen med flere borgerlige partier – var jo at bruge det, som var sparet. Det var 2,7 mia. kr., og det var allerede tidligt. Det ville regeringen ikke være med til. Nu er vi gået ind i det næste år, og man kan sige, at man også sparer. Men problemet er jo, at nu er alt blevet dyrere. Nu er det ikke kun energi; det er det hele. Jeg får rigtig mange henvendelser, bl.a. i dag efter jeres pressemøde fra en borger, der siger: Jeg er ikke med i det her; jeg er kræftsyg, jeg er på kontanthjælp, jeg varmer op med træpiller, og jeg får ingen glæde af det her. Jeg har fået så mange henvendelser efter jeres pressemøde fra borgere, som simpelt hen sidder med en vis legemsdel i vandskorpen, og de får ingen hjælp. Hvis du lettede bredere, kunne du have hjulpet mange flere, også de arbejdende børnefamilier i velfærdssektoren, der ikke får glæde af det her, fordi de har en for høj indkomst.
Tak. Ordføreren.
Jeg må bare sige, at jeg synes stadig væk, at Konservative og de borgerlige partier mangler at forholde sig til, at det her med at lave generelle afgifts- og skattelettelser ikke rådgives til at være et godt værktøj i den situation, som vi står i, med udfordringer med inflation og med udfordringer med høje energipriser, hvor man risikerer, at afgiftslettelser i høj grad vil blive overvældet og resultere i stigende energipriser, netop på grund af det basale forhold, at der er en mangel på energi. Der rystes på hovedet, men det er sådan set basal økonomisk teori.
Tak til den socialdemokratiske ordfører. Der er ikke flere korte bemærkninger til ordføreren. Næste ordfører kommer fra Venstre, og det er hr. Carsten Kissmeyer. Velkommen.
Tak for ordet. Tak for indlægget fra ministeren, og tak for hasteforespørgslen. Jeg vil starte med at sige, at i Venstre gik vi jo oprindelig til de her forhandlinger med en intention om, at vi ville hjælpe de danskere, der var særlig ramt af de stigende energipriser i forhold til opvarmning. Det er jo ikke blevet mindre aktuelt, det er blevet mere aktuelt. Vores tilgang var dengang, at vi ville hjælpe i bunden med et eller andet beløb. Vi havde sat et beløb af, hvor vi sagde, at der ville vi hjælpe kommunerne, som jo i forvejen har de der støtteordninger til dem, der er, om jeg så må sige, mindst bemidlede. Derudover sagde vi, at vi ville hjælpe danskerne i almindelighed, og vi havde, faktisk sammen med Enhedslisten, snakket om et beløb. Og vi anerkender, at vi havde taget et beløb, ud fra at vi sagde: Det her er en ganske særlig situation. Vi valgte dengang at sige, at vi ville satse 2,7 mia. kr. på at hjælpe danskerne. Det, vi kunne forstå, da vi kom ind i forhandlingsrummet, var, at regeringen ikke ville bruge et beløb, der lignede 2,7 mia. kr. Man havnede på et beløb på 1,25 mia. kr. Vi foreslog ikke generelle afgiftslettelser. Det, vi foreslog, var specifikt afgiftslettelser på el, fordi det er el, vi skal bevæge os over i. Det syntes vi var ansvarligt. Vi anerkender, at diskussionen også var, at det særlig var gaspriserne, der forandrede sig, men vi havde det synspunkt, at vi ville hjælpe alle danskere i den her situation ved at sænke elafgiften. Det ville ikke være blevet så stort et beløb. Vi forlod ikke forhandlingslokalet, fordi vi sagde, at vi overhovedet ikke ville være med til at diskutere en eller anden model, men vi syntes, at den model, der lå, var teknisk kompliceret. Vi havde faktisk et helt konkret forslag, hvor man skulle gå til de forsyningsselskaber, som står for gasforsyning til folk, og der kunne man have ramt det med riffel og sagt: Hvem får en stigende gasregning, og hvem gør ikke? Virkeligheden er jo den, at nogle af dem, der får den her check, kan have haft en fastprisaftale og sådan set ikke oplever noget, der stiger lige nu. Hvis man havde valgt at gå til de gashandlere, der sælger gassen, havde man kunnet lave en relativt hurtig kørsel og have ramt det med riffel. Dengang vi diskuterede det her, ville man ikke være med til et beløb på 2,7 mia. kr. Vores tilgang var jo at sige, at i den givne situation var vi villige til at gøre noget ekstraordinært. Og det er en ekstraordinær situation, og situationen er ikke blevet mindre ekstraordinær. Når det er sagt, er vores argument for at støtte her, at en særlig gruppe er blevet hårdere ramt af prisstigningerne end den generelle gruppe. Vi anerkender, at det på sigt kan være svært at hjælpe alle danskere med alle stigende priser, og derfor sagde vi, at argumentet for, at vi gik ind i det her, var, at der var nogle kunder, som var knyttet til gas, der havde en ganske speciel stigning, og det er fortsat også situationen. Så derfor vil vi støtte op om en vedtagelsestekst, som vi lige nu arbejder på, hvor vi siger noget om, at det ambitionsniveau, der ligger, er for lavt, og hvor vi siger noget om, at dem, der får, er for få, og det er underforstået alle de argumenter, der er kommet, om, at der virkelig er familier derude, som godt nok kan have en højere indtægt end det beløb, der er nu, som er lige så hårdt ramt som andre. Og derfor har vi en tilgang, hvor vi siger, at vi ville hjælpe på en anden måde og vi ville hjælpe flere. Tak for ordet.
Tak til ordføreren. Der er ønske om en kort bemærkning til ordføreren, og det er fra fru Signe Munk. Værsgo.
Venstre lovede jo, at de kunne meget, under de her varmeforhandlinger. For det første tweetede klimaordføreren, fru Marie Bjerre, fra Venstre i går, at de havde en nem model, der kunne sikre hurtig udbetaling. Så vi vil bare rigtig gerne høre fra aftalepartierne, som har en model – vi ved, hvornår det kommer, hvem der får, og hvor meget de får: Hvornår er det, Venstre kan levere varmehjælp derude til danskerne, og hvem er det, der får? For hvis hr. Carsten Kissmeyer har 2,7 mia. kr. og de skal målrettes, så ville det da være fint at vide, hvem det er, der får, og hvor meget, og hvad den nemme, hurtige betalingsmodel er.
Ordføreren.
Den nemme, hurtige udbetalingsmodel var jo faktisk det, jeg lige sagde. Det var at tage de gashandlere, som rent faktisk handler med gassen, og som ved, hvem der har haft en stigende gaspris. Så ville man have taget de 2,7 mia. kr. eller – hvis man nu så tog det fra, vi skulle bruge til bunden – og så ville man dele dem op. Og det ville være en relativt hurtig kørsel, for alle gashandlere ved selvfølgelig, hvordan deres priser ser ud. Så ville det være en reduktion af prisen; det ville ikke være en varmecheck. Det anerkender vi.
Fru Signe Munk.
Okay, så det er kun danskere med et gasfyr, der får hjælp, og ikke danskere, der har gas i deres fjernvarmeopvarmning, der vil få hjælp fra Venstre. Så er der i hvert fald en gruppe der, der ikke får hjælp af Venstre, men som får hjælp af varmechecken. Venstre har også været ude og foreslå, at elafgiften skal sænkes. Det er jo underfundigt, at Venstre kan mene det og så samtidig ikke er med i den elafgiftssænkelse, der er aftalt i »Danmark kan mere I«, og det træder faktisk i kraft med en sænkelse på 14 øre her den 1. juli. Så kan man nu forvente, at Venstre nu sætter alvor bag ordene og bakker op om den sænkelse af elafgiften, der er på vej, eller hvad?
Ordføreren.
Den omtalte pakke er vi ikke med i, fordi vi ikke kunne spise pakken. Når vi gerne vil sænke elafgiften, er det, fordi vi gerne vil have mere af det. Og for så vidt angår fjernvarmeværker, der bruger gas, så får de jo altså også en regning fra et gasselskab, og derfor ville man identificere de fjernvarmeværker, som fik den gasregning, så de også ville være med i den model, vi har.
Den næste korte bemærkning er fra fru Anne Paulin, Socialdemokratiet. Værsgo.
Tusind tak for det. Det er jo spændende at blive klogere på den simple model, som efterhånden er sådan en myte, der svæver ude i Mediedanmark og på de sociale medier. Jeg kunne godt tænke mig at høre: Hvis man tager Venstres simple model og giver pengene til selskaberne, som så skal give dem videre, ville der så stadig væk være mulighed for at indkomstgraduere, altså sikre, at det ikke bare er direkte støtte til fossile brændsler til folk med høje indkomster i mange tilfælde, som godt kan betale en højere gasregning? Ville der stadig væk være 6.000 kr., som ville komme ud til de familier, som har allermest brug for det, ligesom de får med den varmecheck, som regeringen og et flertal har lavet? Ville der stadig væk komme 6.000 kr. ud til de familier?
Ordføreren.
Hvis vi laver den betragtning, at antallet af husstande, der overhovedet har gas i deres opvarmning, ligger på omkring 500.000 husstande, og at man gav 500.000 husstande 6.000 kr. hver, så ville det altså give 3 mia. kr. Og med lidt tilbageløb ville det nok havne på 2,7 mia. kr. Så jeg tror sådan set ikke, det ville ramme så skævt. Derfor er modellen helt simpel. Jeg anerkender så, at der ville der være nogle, som ligger på en højere indtægt, der ville få en betaling, men det ville ikke genere os voldsomt meget.
Fru Anne Paulin.
Okay, det, der undrer mig, er så, at hr. Carsten Kissmeyer har brugt de 2,7 mia. og også lidt til, men der skulle jo også gives flere penge til at sænke elafgiften generelt og bredt, som også hr. Carsten Kissmeyers kollega fru Marie Bjerre er citeret for at sige mange steder i medierne i de her dage. Så ville hr. Carsten Kissmeyer måske lige skitsere, hvor mange penge i den her simple model der skal gives til henholdsvis selskaberne og den generelle nedsættelse af elafgifterne? Det kunne jo være spændende at finde ud af.
Ordføreren.
Vores tilgang var jo, at vi ikke kunne komme igennem med det med elafgifterne, og derfor kom vi med en alternativ model. Det er sådan set den, jeg har skitseret her til sidst. Den alternative model ville være simpel. Det er i hvert fald vores vurdering. Derfor vil det her godt kunne hænge sammen. Vi anerkender, at vi gerne ville have sænket elafgifterne. Det havde været en god model, og det ville også være kommet alle danskere til gavn, men vi anerkender også, at den særlige gassituation gjorde, at man kunne skyde med riffel efter dem, der havde en udfordring med gassen. Og det anerkendte vi faktisk også dengang. Vi var faktisk også i forhandlingslokalet med et tal på 2,7 mia. kr., og vi havde egentlig det billede, at det ville Enhedslisten gerne have været med til, og så tror jeg, vi havde fundet en udbetalingsmodel, der også havde været simplere.
Tak til Venstres ordfører. Der er ikke flere korte bemærkninger til ordføreren. Den næste ordfører kommer fra Socialistisk Folkeparti, og det er fru Signe Munk.
Det er ikke uden omkostninger, at Europa er i krig, og vi mærker alle sammen de stigende energipriser. Jeg er grundlæggende optaget af, at vi får grøn varme og sender naturgassen på pension, al den stund at det jo er den sorte energi, der driver energipriserne opad. Men jeg er også optaget af, at de danskere, som lige nu ikke kan komme væk fra deres gasfyr eller gasopvarmning og få fjernvarme, og dem, der mærker særlig hårdt, at de bliver ramt af de stigende priser, skal have en økonomisk håndsrækning. På den korte bane har SF derfor været optaget af, at den økonomiske håndsrækning er blevet givet der, hvor man er hårdest ramt af de stigende varmepriser, og hvor indtægterne er mindst. Det er også derfor, at SF og andre partier nu giver 2 mia. kr. samlet set i en varmecheck i år og et tilskud på 200 mio. kr. til at hjælpe kommunerne med at dække de udgifter, de er forpligtet til at hjælpe med via lovgivning, til f.eks. danskere på overførselsindkomster. Det står ikke i vejen for, at den langsigtede løsning og det spor, vi holder fast i, er en gennemgribende grøn omstilling af danskernes varme, samtidig med at vi hjælper dem til at spare på energien. Hellere de to løsninger end uigennemtænkte sænkelser af energiafgifterne, som jo alt andet lige vil blive smurt tyndt ud og samtidig ikke forholder sig til, hvor man mærker den hårdeste stigning i energipriserne. Samtidig skal man jo også huske på, at sænker man energiafgifterne, så skal der ikke bare findes finansiering i år, men varigt i årene frem. Og det vil jo samtidig også betyde, at der kan være en risiko for, at der er mindre plads til velfærd på sigt. Så bliver jeg bare nødt til at minde om, at der jo netop er en sænkelse af elafgiften på vej, som træder i kraft den 1. juli. Det er en aftale, der er mange borgerlige partier, der ikke er med i, på trods af at de netop fremhæver det værktøj. Derudover gælder det, at har man f.eks. elopvarmning i sit hus og bruger over 4.000 kWh, så er der EU's minimumsafgift på 0,8 øre på elforbruget. Det vil sige, at den ikke kan komme længere ned.
Tak til ordføreren. Der er ønske om en kort bemærkning til ordføreren, og det er fra hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige.
SF var i sommer bannerfører for sygeplejerskerne – de skulle jo have højere løn og alt muligt andet – og det er jo også fuldstændig fair, men nu laver man en aftale, som sygeplejerskerne lige præcis ikke ryger ind i; selv dem, der er på nedsat tid, ryger for langt størstedelens vedkommende også over det her beløb. Hvorfor er sygeplejerskerne lige pludselig så højtlønnede, at de ikke også har behov for hjælp? Mange af dem bor i boliger, hvor de også oplever stigende varmeregninger og også stigende priser på fødevarer og alt muligt andet. Hvorfor er sygeplejerskerne nu lige pludselig her på den anden side blevet så vellønnede, at de ikke har brug for en hjælpende hånd?
Ordføreren.
Vi afsætter 2 mia. kr. til en varmecheck, en konkret økonomisk håndsrækning til at betale varmeregningerne, og der er en indkomstgrænse for det; den er nu 650.000 kr. for husstandsindkomsten. Og det kan jo være forskelligt, hvilken sammensætning der er i husstanden, men for at lave en målretning på et niveau, så der kommer 6.000 kr. ud, ja, så skal snittet lægges et sted. SF kæmper stadig væk for, at sygeplejerskerne får højere lønninger, og man kunne omvendt spørge: Hvordan kan det være, at Nye Borgerlige lige pludselig er så optaget af sygeplejerskerne? Jeg har ikke før hørt dem være særlig optaget af f.eks. sygeplejerskernes lønniveau, men det kan jo være, at det er valgt til lejligheden.
Hr. Lars Boje Mathiesen.
Arh, det passer nu ikke, fru Signe Munk, for da vi havde debatten tidligere, foreslog vi netop afgifts- og skattenedsættelser, som ville give en gennemsnitsfamilie 6.000 kr. mere om måneden efter skat, og det er absolut også at bekymre sig om det rådighedsbeløb, som sygeplejerskerne har. Og det er jo det, der er spørgsmålet her. Lige nu bliver sygeplejerskernes løn, om man vil det eller ej, udhulet af stigende priser og stigende varmeafgifter. For borgerne derude og for sygeplejerskerne derude gælder det altså om, hvad de har i lommerne, og ikke en eller anden bruttoløn. Og lige nu kunne man have lavet en aftale, som havde inkluderet sygeplejerskerne, for man siger jo, at de ikke er højtlønnede, men man har valgt med SF's billigelse at lave et snit, så sygeplejerskerne ikke kommer med, og så må svaret til dem jo være: I er jo så højtlønnede, at det ikke er nødvendigt for jer at få et tilskud til jeres stigende varmeregninger. Alt andet ville jo være vanvittigt.
Ordføreren.
Vi har valgt en målretning til de danskere med de laveste husstandsindkomster og sat et snit på 650.000 kr. Det snit kan man jo forhandle op og ned, og det var det her snit, vi kunne blive enige om i aftalekredsen. Når vi så har aftalt at sænke elafgiften pr. 1. juli – en aftale, som hr. Lars Boje Mathiesens parti ikke er med i – jamen så vil en sygeplejerske og alle danskere selvfølgelig også få gavn af den sænkelse af elafgiften.
Tak til fru Signe Munk. Der er ikke flere korte bemærkninger tak til ordføreren. Signe Munk Det var kedeligt). Så er den næste ordfører klar, og det er Enhedslistens ordfører, hr. Søren Egge Rasmussen.
Det er jo en forespørgsel om, hvad regeringen har af hensigter, og det kan vi så reflektere over. Det er Enhedslistens holdning, at vi ikke er der, hvor der overhovedet skal være afgifts- og skattenedsættelser. Det er ikke det, der er i fokus hos os. Men vi kan godt se, at der måske mangler lidt analyser. Vi synes, det er interessant, når Ældre Sagen kommer frem og siger, at med de prisstigninger, der er oplevet, så skulle folkepensionen jo sådan set hæves med 5 mia. kr. om året. Det vil vi meget gerne lytte til. Der er også nogle forhandlinger, nogle ydelsesforhandlinger, hvor man forhåbentlig kommer frem til at afskaffe kontanthjælpsloftet og regulere på nogle ydelser, sådan at der er nogle af de fattigste i Danmark, der får et lettere liv. Og vi har nu landet den her aftale om at komme frem til at give en varmehjælp til særlige grupper, og det synes vi er en rimelig aftale. Hvad er det, staten har råd til det? Vi har været med til at sætte fokus på, at staten sparer nogle penge på støtte til biogas og havvindmølleparker i øjeblikket, fordi der er høje energipriser. Vi har tidligere oplevet, at der var en ekstraregning, fordi biogassen var blevet mere omfattende, end man forventede, og så var der nogle lave priser i nogle år, og så var der en ekstraregning på 6 mia. kr., som regeringen tog. Jeg tror, vi er kommet frem til, at vi over tid har justeret på vores støttesystemer, så vi ikke kommer til i så høj grad at blive ramt af sådan nogle ekstraudgifter. Og man kan sige, at hvis den tidligere regerings energiminister havde grebet hurtigere ind, så var vi jo ikke kommet i den situation, at der var blevet opført så mange biogasanlæg, som skulle have den støtte. Så det gælder om at føre en energipolitik, hvor man har styr på finanserne. Jeg synes, det er rigtig ærgerligt, at vi står over for, at den grønne check afskaffes for en lang række mennesker med lave indtægter i den aftale, som Dansk Folkeparti, Radikale, SF og Socialdemokratiet har lavet. Jeg synes, at det er et rigtig godt redskab at have den grønne check til at justere op og ned, når vi f.eks. oplever, at vi har høje elpriser som i øjeblikket. Der ville et fornuftigt greb være at forhøje den grønne check, og det kunne ske hurtigt. For de anerkender jo det, vi er endt i her med varmechecken – ja, vi får lovbehandlingen i næste uge, og så kan vi se begrundelserne for, hvorfor det skal gå så langsomt, men jeg anerkender, at der sikkert er en god begrundelse for, at det ikke kan ske hurtigere. Vi havde gerne set, at den her skattefri check på 6.000 kr. hurtigt kom ud til de her godt 400.000 husstande, som får den særlige hjælp i den situation, hvor de har høje energiomkostninger, fordi de har gasopvarmning eller ren elopvarmning. Det her med den varmecheck, der nu er blevet landet, er jo sådan set den ene del af det, der er nødvendigt. Den anden del er jo endnu mere nødvendig, nemlig at vi kommer frem til at kunne afskaffe vores afhængighed af fossil gas, at vi ikke længere kommer til at bidrage til Putins angrebskrig i Ukraine, men det er jo en svær opgave. Det er jo en svær opgave, når vi ude på husstandsniveau skal frem til, at der findes en anden løsning, enten en fjernvarmeløsning, som er en eller anden grøn form for fjernvarme, eller en individuel løsning, hvor vi skal frem til at have f.eks. varmepumper i stedet for et individuelt gasfyr. Vi ser frem til de forhandlinger, som forhåbentlig starter i næste uge, om den vigtige del med at få sat turbo på revurderingen af kommunernes varmeplanlægning; at vi får forholdt os til, i hvor høj grad fjernvarmepuljen skal øges, og hvad det er for nogle andre støtteordninger, som bør øges. Og så skal vi huske energibesparelserne. Det er, som om man glemmer dem lidt. Det hele går op i teknik osv., men energibesparelser er umådelig vigtige for hele Europa. Det er jo et godt redskab, som ikke skal glemmes. Og så kommer vi også frem til nogle forhandlinger på et tidspunkt om at drøfte CO 2
Tak til ordføreren. Der er ønske om en kort bemærkning, og det er fra hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Tak for det. Jamen det er bare lige for at få lidt fakta på plads, for energipriserne steg jo i efteråret. Det håber jeg også at Enhedslisten er enig i. Og det var i høj grad, fordi det blæste mindre, end man havde regnet med, og det regnede mindre i Norge. Og det er jo to fine vedvarende energikilder, men også ustabile vedvarende energikilder, hvor prisen kan fluktuere rigtig meget grundet nogle omstændigheder fra naturens side. Anerkender Enhedslisten, at hvis man baserer sin energipolitik på de her rimelig pænt ustabile teknologier på nuværende tidspunkt, så vil forbrugerne derude opleve meget fluktuerende priser på den måde og med den politik, der bliver ført?
Ordføreren.
Vi er dér, hvor det at opstille vindmøller sådan set er den billigste udbygning, når man har brug for mere elektricitet. Og så er det vigtigt, at vi har et godt energimiks, hvor vi har både sol og vind. Og vi skal frem til, at geotermien fylder langt mere i vores fjernvarmesystemer. Og så har vi behov for en vis mængde biomasse til ligesom at sikre en forsyningssikkerhed og sikre, at der er varme også i spidsbelastningssituationer. Så jeg tror sådan set, at vi i løbet af relativt få år kan komme frem til at have en mere stabil samlet energiforsyning, end vi har nu. Og så skal vi også i højere grad have en intelligent brug af el, sådan at vi i højere grad kommer til at forbruge el på de tidspunkter, hvor vi har et overskud af el, så vi oplader elbilerne om natten, så varmepumper indimellem kommer til at hæve temperaturen i nogle husstande på de ideelle tidspunkter. Så en intelligent styring af vores vedvarende energi er også en del af løsningen.
Hr. Lars Boje Mathiesen.
Nå, det tager jeg som en bekræftelse på, at det i meget høj grad var årsagen til de her stigninger i energipriserne, som vi har oplevet. Jeg kunne godt tænke mig at spørge Enhedslisten om noget, for nu snakkede man om grøn check, og jeg formoder, at det er noget, man også bragte ind til forhandlinger om det her, for det er jo oplagt at gøre det. Hvad var det for nogle partier, som stejlede over den løsning, hvor man så kunne have fået penge ud med det samme? For jeg er enig i, at det var da en hurtigere løsning end den løsning, man har fundet på her. Så hvorfor kunne Enhedslisten ikke komme igennem med det? Var det Enhedslisten, eller var det SF, som ikke ville være med til en grøn check? Var det Socialdemokratiet? Hvem var det, som ikke ville være med til at lave sådan en grøn check, som er noget, jeg er sikker på at Enhedslisten har bragt til forhandlingsbordet?
Ordføreren.
Jamen en grøn check er ikke egnet til at kompensere de, hvad skal man sige, særlige grupper, som er blevet ramt af høje gaspriser. Grøn check er meget egnet til at hjælpe de mennesker, der har de laveste indtægter, med at betale deres elregning. Og det har været svært i forhandlingerne at få bredt det ud til, at det også var en hjælp til elregningen. Så det standpunkt har vi sådan set fremført lidt alene. Så det har været varmeforhandlinger.
Tak til hr. Søren Egge Rasmussen, der ikke flere korte bemærkninger til ordføreren. Næste ordfører kommer fra Det Konservative Folkeparti, og det er fru Katarina Ammitzbøll.
Det er jo ikke den første debat, vi har, om det her emne – de tårnhøje energipriser – men det havde jo været godt, hvis vi havde fået drøftet det her ordentligt igennem helt tilbage i november. For vi begyndte i hvert fald – ligesom øvrige blå blok – at rejse det her problem om, at der var meget høje energipriser, og at der var høj inflation. Vi kunne se det komme. Hvordan skulle det håndteres? Vi appellerede til regeringen om at gøre noget. Der blev drysset noget ud lige ved kommunalvalget i form af en varmecheck, som jo heller ikke er blevet udbetalt endnu. Så har der været rigtig mange runder ved bordet, uden at der kom noget konkret ud af det, og til sidst måtte vi jo gå fra det bord, fordi det var for lidt. Udgangspunktet var jo, at vi syntes, at de penge kommet, regeringen ikke havde brugt på støtte til vedvarende energi, skulle udbetales til danskerne. Og det var jo helt tilbage i januar, hvor vi sad flere fra blå blok og foreslog det. Nu er man ligesom ved at nærme sig de 2 mia. kr. kr. dengang. I mellemtiden er det, vi ser, at det jo er blevet dyrt at være dansker på alle Benzinpriserne, fødevarepriserne, energipriserne – det hele er blevet dyrt, accelereret af den forfærdelige krig i Ukraine. Hvad skal vi så gøre? Vi mener jo, at den varmecheck, der lige er blevet præsenteret i dag, virkelig er skuffende på rigtig mange måder. For det første er der ikke noget, der er akut ved det her. Checken kommer først til august-september, dvs. 10 måneder efter at vi startede med at rejse problematikken. Det er utroligt, at det skal tage så lang tid, når noget skal være akut. For det andet går man efter en beløbsgrænse, som jo stadig, kan man sige, er lav, hvis man tænker på nogle af dem, som virkelig også knokler i det her samfund; ikke fordi vi ikke skal holde hånden over dem, som er svage og på overførselsindkomst – de skal selvfølgelig også have. Vi må prøve at hjælpe alle, men særlig dem, der trækker læsset i vores sundhedsvæsen, vores lærere, vores pædagoger, vores sosu'er, politibetjente – dem, der er i frontlinjen hver dag i vores velfærdssamfund – får ikke glæde af det her. Indkomstgrænsen er simpelt hen for lav, hvis man skulle gøre noget for dem. Samtidig har vi jo set, at vi skal have sat hastigheden op på den grønne omstilling – der er ikke set med grønne briller på det her. Der er borgere, der ringer til mig, som siger: Hvorfor skal man have penge? Der er jo ikke noget incitament til, at man sparer på energien – det er da også skævt. Jeg har skiftet til el, men jeg sparer da på mit energiforbrug, ringede borgeren til mig og sagde, for det er jo dyrt. Altså, nu kan folk få penge, men der er ikke noget incitament til, at man skal gøre noget mere, noget ekstra, for, at vi kommer ud af den her krise. Skal vi blive ved med at give check efter check? Det skal jo gå på flere ben: 1) Vi skal se på, hvordan vi kan gøre det mere energieffektivt derude, altså hjælpe borgerne med at spare; og 2) vi skal se på skatte- og afgiftslettelser over det hele og fjerne nogle af de 40 afgifts- og skattestigninger, som regeringen har udrullet over de sidste 3 år, som gør, at Danmark har verdens største skattetryk. Så kunne vi virkelig hjælpe nogle af dem, der knokler, i det her samfund. Vi synes, at det er meget, meget skuffende, at det her også fortsætter, uden at vi overhovedet er inviteret med til bordet. Vi har egentlig prøvet at være konstruktive; vi har prøvet at komme og sige, om vi ikke også skulle holde et planlægningsmøde om, hvordan vi får udbygget den vedvarende energi. Det er jo også gået i stå på rigtig mange områder. Det har vi et spørgsmål til ministeren om lidt senere i dag. Vi vil jo rigtig gerne det her alle sammen, så jeg synes, det er meget ærgerligt, at det sådan bliver skubbet til side med, at den blå fløj ikke vil være med – det vil vi faktisk rigtig gerne. Vi vil gerne gøre noget for danskerne, især også for nogle af dem, der bidrager til vores samfund – men det er vi ikke engang med til. Og så er det noget, der kommer så sent, for vi kan jo se ind i, at vi også får høje energipriser næste vinter – det viser alle forudsigelser. Så hvad vil regeringen gøre der? Det vil vi rigtig gerne høre fra regeringen om. Og jeg håber da også, at vi får lov til at sidde med ved bordet, for det her er et fælles ansvar. Vi vil gerne gøre noget for vores samfund og komme i mål med den grønne omstilling. Tak for ordet.
Tak til ordføreren. Der er ønske om en kort bemærkning, og det er fra fru Signe Munk, Socialistisk Folkeparti. Værsgo.
Det ville være fint med en kort opsummering fra fru Katarina Ammitzbøll af, hvor mange penge De Konservative har tænkt sig at bruge på hjælp på grund af de stigende energipriser, hvem der får hjælpen, og om det er energiafgifter, der skal sænkes, eller om det skal være en målretning af nogle penge. Så hvad angår finansiering: Hvem får, og hvor meget skal der bruges?
Ordføreren.
Oprindelig var det sådan, at vi skulle give til dem, der havde de høje gaspriser. Det så vi jo i høj grad der var, men nu er vi i en anden situation. Nu er det dyrt overalt, også for dem, der bruger el. Så det, vi foreslår helt konkret, er, at vi hæver beskæftigelsesfradraget. Vi har også i vores eget finanslovsudspil indlagt skattelettelser på 7 mia. kr., samtidig med at vi får råd til både sundhed, den grønne omstilling og forsvaret. Så vi har klare forslag til, hvordan det kan altså gøre. Vi giver det bredt.
Fru Signe Munk.
Okay, så der er egentlig ikke nogen tiltag, der konkret forholder sig til, om folk mærker særlig stigende varmepriser, men det er bare generel skattepolitik, som er det, der er svaret fra De Konservative. De Konservative var ude at love, at man skulle bruge omkring 5 mia. kr. på varmehjælp, efter at vi havde forhandlet den første varmecheck, så derfor er det sådan lidt spændende, hvordan de forskellige forslag udvikler sig. Men nu er det altså en forhøjelse af beskæftigelsesfradraget og skattelettelser generelt, der er svaret på energiprisstigningerne.
Men det er jo, fordi det ikke kun er energiprisstigninger, vi ser i dag. Det er jo et andet scenarie end for 5 måneder siden, nu er det overalt. Det er jo også derfor, jeg spørger: Skal vi så give en benzincheck til dem, der kører langt for at komme på arbejde? Vi kan jo ikke blive ved med at dele check ud på den måde. Derfor siger vi, at vi i stedet for skal hæve beskæftigelsesfradraget for alle, så man får glæde af det. Der er visse andre områder, hvorpå vi også kan give nogle afgiftslettelser, så det hjælper alle og man får flere penge mellem hænderne, så det ikke er så dyrt at være dansker. Vi mente jo oprindelig, at det var 2,7 mia. kr., der skal udbetales, men nu har det taget så lang tid, at der ikke er tale om en akuthjælp mere. Nu skal vi altså have en meget større hjælp ud til danskerne, for der er rigtig mange, der er presset.
Den næste korte bemærkning er til fru Anne Paulin, Socialdemokratiet.
Tak for det. Jeg kunne godt tænke mig at spørge fru Katarina Ammitzbøll, hvordan hun forholder sig til det, som Nationalbanken råder til, nemlig at man ikke giver generelle afgifts- og skattelettelser, men i stedet målretter en hjælp til dem, som har mest brug for den, som står i den hårdeste økonomiske situation. For som jeg hører det, er det jo noget andet, Konservative vil. Det er jo det meget generelle, nemlig at give til alle, såvel dem med høje indkomster som dem med lave indkomster. Så hvad siger fru Katarina Ammitzbøll til Nationalbankens anbefalinger? Er det ikke noget, som gør indtryk på De Konservative?
Ordføreren.
Det skal nuanceres, hvad det er, der skal komme af skattelettelser. Det, der er sagen, er jo, at vi giver det fra bunden, nemlig via beskæftigelsesfradraget. Det står vi på mål for, det kan vi godt hæve fra bunden. Det er ikke noget med generelt at give til alle, det bliver målrettet det område. Et andet sted, man også kan tage fra, er nogle af jobcentrene. Herfra kan man også godt tage penge ud for at give nogle generelle skattelettelser, f.eks. ved at hæve beskæftigelsesfradraget. Nu er det faktisk også sådan, at staten har et meget stort overskud. Det overskud, der er lige nu, er et af de højeste overskud ifølge Nationalbanken. Så der er jo penge nok. Men hvis man gør det, som regeringen gør nu, så er der jo stadig væk rigtig mange, der ikke får glæde af det, fordi det hele er blevet dyrt. Jeg gav før et eksempel på en, som opvarmer sit hus med træpiller, er på kontanthjælp og er kræftsyg, og vedkommende får ikke glæde af det her. Er det at hjælpe dem, der har det hårdest?
Fru Anne Paulin.
Jeg kan jo i hvert fald forstå, at de ændringer, som fru Katarina Ammitzbøll vil lave i beskæftigelsesfradraget, ikke vil komme de mange folk til gode, som f.eks. er pensionister, eller som er på overførselsindkomst osv. Men med hensyn til det her med, at man generelt fraråder at bruge det finanspolitiske instrument, som det er at lave generelle afgifts- og skattelettelser, gør det så ikke indtryk på Konservative, at Nationalbanken giver den her rådgivning?
Ordføreren.
Vi hjælper jo netop alle inklusive pensionister, der bor i et sommerhus med elpaneler, fordi vi vil sænke afgifter og skatter. En pensionist, der bor i et elopvarmet sommerhus, får jo ikke glæde af det her, fordi vedkommende netop opvarmer med el. De oplever meget, meget høje energipriser og varmeregninger, selv om de ikke opvarmer med et gasfyr. Vi synes jo netop, at vi skal hjælpe meget bredere, så det ikke er så dyrt at være dansker. Hvad enten man er pensionist, er på en overførselsindkomst eller har et job som sygeplejerske, skal man have hjælp, så man kan få det til at hænge sammen og have råd til transport og til at købe mælk i supermarkedet til sine børn.
Tak til den konservative ordfører. Der er ikke flere korte bemærkninger til ordføreren. Undskyld, fru Katarina Ammitzbøll, jeg ser, at hr. Søren Egge Rasmussen lige nåede eller formentlig nåede at trykke sig ind, men jeg var bare ikke opmærksom på det. En kort bemærkning til hr. Søren Egge Rasmussen.
Tak for muligheden. Det er rigtigt, at det er blevet italesat meget, at det er varmehjælp til folk, der har gasopvarmning, men det er altså sådan, at husstande med elradiatorer eller varmepumper som primær varmekilde med en tilsvarende prisstigning også er omfattet af den aftale, vi har indgået her om de 2 mia. kr. Så den pensionist, som der bliver omtalt lige før fra ordførerens side, vil også kunne få de her 6.000 kr. i skattefri varmecheck, hvis det er sådan, at pensionisten bor lovligt i det sommerhus, og det er der jo mange pensionister der gør. Så det er ikke en korrekt oplysning, som ordføreren har bragt videre til Folketinget.
Ordføreren.
Så vil jeg sige tak for lige at opdatere mig på den. Jeg har ellers læst det, men jeg har ikke fået den betragtning med. Så det var godt lige at få det præciseret. Men det ændrer ikke på, at det er meget dyrt for pensionister at få økonomien til at slå til. Har du en bil, du skal fylde op, og det koster 15 kr. literen, er det også meget dyrt. Sådan er det jo for alle lige nu, og derfor ser vi, hvordan vi kan gøre det bedre, og vores vej er at hæve beskæftigelsesfradraget og sænke relevante afgifter og så selvfølgelig have meget mere fokus på den grønne omstilling. Det er der jo ikke noget af i den her varmecheck, som i øvrigt også kommer sent.
Hr. Søren Egge Rasmussen.
At hæve beskæftigelsesfradraget er det noget, der vil hjælpe den pensionist, der bor ude i det sommerhus, og som nu har udsigt til at få 6.000 kr. i varmehjælp? Så vil jeg lige sige, at det jo ikke er noget nyt, at det her også omfatter folk, som udelukkende eller hovedsagelig har elopvarmning af deres bolig, for det var sådan set også med i den sidste aftale. Så det er sådan set helt parallelt flyttet med over i den tillægsaftale, som vi har indgået i dag. Det er bare til oplysning. Men det der beskæftigelsesfradrag er det noget, som pensionisten også får gavn af?
Ordføreren.
Det gør man jo ikke, netop fordi man er pensionist, og man er jo så ikke i beskæftigelse. Men det er også derfor, at vi skal sænke afgifter på andre områder, der kommer flere danskere til gode. Vi har jo mange danskere, der ikke er aktive på arbejdsmarkedet, og der er nogle af dem, der får glæde af den her varmecheck, men der er også mange af dem, der vil få glæde af bredere afgiftslettelser, og det vil en pensionist også få, så det bliver billigere at leve, og så får de mere ud af deres folkepension.
Tak til fru Katarina Ammitzbøll. Så er der ikke flere korte bemærkninger. Den næste ordfører kommer fra Nye Borgerlige, og det er hr. Lars Boje Mathiesen. Velkommen.
Det er, som om grådigheden hos den her regering og dens støttepartier simpelt hen ikke får nogen som helst ende. Uden for de her tykke mure er virkeligheden, og virkeligheden for en lang række ganske almindelige danskere med ganske almindelige lønninger er, at de bare ser, at deres rådighedsbeløb bliver udhulet, udhulet og udhulet. Og hvad er svaret til rigtig mange af de her mennesker fra regeringen og dens støttepartier? Det er bare ærgerligt, Sonnyboy. I dag har vi så fundet frem til, at regeringen og også støttepartierne mener, at et par, som er sygeplejersker, et par, som er pædagoger, et par, som er sosu'er eller lærere eller politibetjente, faktisk hører til den højtlønnede del af Danmark, så der er jo ingen grund til, at de får en hjælpende hånd. Nej, de må klare sig selv. Der går en meget klar skillelinje ned gennem Folketinget. Der er de partier – regeringen og støttepartierne – som har fået 57 mia. kr. ind ekstra sidste år. I år kigger man på et overskud på omkring 17 mia. kr. Men nej, pengene må godt nok ikke komme tilbage og hjælpe danskerne. Danskerne har brug for hjælp derude. Og så er det da fint, synes jeg, at man laver den her check. Desværre kommer den ikke ud før engang til august/september, ja, i den nyeste aftale står der faktisk, at der skal ske en revision også af noget af det i april 2023. Så kan det være, at der er nogle, der har fået deres penge før, altså over et år frem i tiden. I Nye Borgerlige vil vi mere, vi kan mere, og vi skal hjælpe danskerne derude. Derfor foreslår vi helt konkret, at man sænker bundskatten med 1 pct., at man fjerner elafgiften, og at man fjerner afgiften på benzin. Det er oven i det, som man har foreslået her. Det kan vi gøre i den akutte og midlertidige situation, som vi er i nu, for de her tiltag vil samlet set koste omkring 17 mia. kr. Det er, hvad man forventer overskuddet vil blive i år på statsfinanserne. Derudover har vi jo en grundlæggende politik i Nye Borgerlige om, at vi gerne vil hæve ældrechecken for de fattigste med 1.000 kr. om måneden. Vi vil gerne fjerne registreringsafgifterne på bilerne. Og vi vil hæve beskæftigelsesfradraget, således at de første 90.000 kr., du tjener, er skattefri, og derefter betaler du 37 pct. i skat – ingen arbejdsmarkedsbidrag, ingen topskat. Det er vores generelle politik. Men vi står også i en situation, hvor vi kan gøre noget nu midlertidigt, fordi man havde et stort overskud sidste år, og fordi man også forventer et overskud i år. Så pengene er der. Vi har bare en regering og nogle støttepartier, som er så grådige, at de på ingen måde har lyst til at give de her penge tilbage til danskerne. Så ganske almindelige danskere derude må mærke den virkelighed, der er. Folketinget herinde – regeringen, staten, systemet – kommer ikke til at mærke, at der er nye tider. Vi vil en anden vej i Nye Borgerlige, og derfor skal danskerne selvfølgelig have deres penge tilbage.
Tak til ordføreren. Der er ønske om et par korte bemærkninger til ordføreren og den første er fra hr. Søren Egge Rasmussen, Enhedslisten. Værsgo.
Vi har lige været med til at indgå en aftale om varmehjælp til specifikke grupper, og det er så nogle, som har en indkomst i husstanden på under 650.000 kr. Det er mennesker, som er ramt af at have en høj varmeregning, enten fordi de er afhængig af gas eller ren elopvarmning, og det kalder ordføreren så grådighed, at vi går ind og hjælper den del af befolkningen, som har de laveste indtægter, og som er ramt af en specifik høj varmeregning. Det er da misbrug af et ord. Det har da intet med grådighed at gøre, det er en prioritering af en socialpolitik, at vi sådan set tager det fra bunden af, og det er mennesker med de laveste indtægter, som er blevet ramt af nogle uacceptabelt høje gaspriser, eller som er blevet fanget i, at de er afhængige af en elopvarmning, og dem går vi så ind og hjælper. Det er da en god gerning, og det har da intet med grådighed at gøre. Den der svulstige retorik synes jeg slet ikke hører hjemme her i Folketinget, når vi diskuterer sådan nogle sager.
Ordføreren.
Men grådigheden består i, at man fik 57 mia. kr. ekstra ind sidste år, og man forventer et overskud på 17 mia. kr. i år, og så er det let at være den glade giver med 2 mia. kr., når man får langt mere ind, og det er jo det, grådigheden består i, altså at alle de ekstra milliarder, man får ind, vil man ikke give ud til danskerne, og det er jo definitionen på grådighed, nemlig at man beholder langt det meste til sig selv og giver lidt småpenge til de andre.
Hr. Søren Egge Rasmussen.
Nu er vi jo ikke færdige med året, og Enhedslisten ser meget frem til, at vi får nogle gode finanslovsforhandlinger med regeringen, og der er der jo stillet i udsigt, at regeringen, efter den er blevet grøn, vel forhåbentlig kommer med et grønt finanslovsforslag, som vil tilkendegive, hvordan vi kan omstille hele vores samfund til et mere bæredygtigt samfund. Så der er sådan set ikke nogen grund til allerede nu her i starten af året at sige, at man er i en situation, hvor regeringen eller det parlamentariske grundlag er grådige. Nej, vi er startet med at lave gode gerninger og udbetale en varmehjælp, og det er sådan set det, vi har forholdt os til i dag i en tillægsaftale, så det har intet med grådighed at gøre.
Ordføreren.
Indtil videre er det jo grådighed. Så kan det godt være, at Enhedslisten har en lang række andre politiske tiltag på tegnebrættet, det er fint, og dem vil jeg forholde mig til, når de kommer i salen, men indtil videre er det ikke det, der er foregået, og jeg forholder mig altså til realiteterne, og ikke til politiske ønsker til den kommende finanslov, som Enhedslisten tror de kan få på brættet.
Næste korte bemærkning er til fru Signe Munk, Socialistisk Folkeparti. Værsgo.
Hvis vi skulle starte med at forholde os til politiske realiteter, så er skillelinjen jo netop lige nu mellem de partier, der er blevet enige om faktisk at gøre noget – give 2 mia. kr. i en økonomisk håndsrækning til en varmecheck – og så de partier, der snakker. Hr. Lars Boje Mathiesen tilhører de partier, der snakker. Men lad os prøve at finde ud af, hvor langt vi kan komme, hr. Lars Boje Mathiesen. Ordføreren taler om at fjerne elafgiften fuldstændig. Men hvad med faktisk at tage et skridt på vejen til at sænke elafgiften og tiltræde den aftale, der er, om at sænke elafgiften pr. 1. juli i »Danmark kan mere«? Er ordføreren klar til det? Og skal vi forstå det sådan, at ordføreren direkte er imod at give 2 mia. kr. i varmehjælp til danskerne, eller synes ordføreren faktisk, at det er fint nok?
Ordføreren.
Jeg synes, ordføreren skulle have lyttet bedre efter, hvad jeg stod og sagde fra talerstolen. Jeg sagde, at nu har man valgt den her løsning, og den er fin nok, men det er ikke nok. Det var nøjagtig det, jeg sagde i min tale. Jeg har ikke stået og sagt, at det ikke var et skridt i den rigtige retning. Det ved jeg godt der er nogle andre der har sagt, men man bliver nødt til at forholde sig til, hvad det er, jeg har sagt, og hvad der er Nye Borgerliges holdning. Derudover har vi en fjernelse af elafgiften på vores økonomiske program. Hvis der bliver fremsat et beslutningsforslag, – og det vil jeg gerne lave med SF – om at fjerne elafgiften, så kommer vi til at stemme for det, til hver en tid. Så lad os gå sammen og fremsætte et forslag her om at fjerne elafgiften. Så må vi se, om SF vil være med til det. Vi skal nok stemme for.
Fru Signe Munk.
Jeg tror, at hr. Lars Boje Mathiesen glemte at høre efter. SF vil ikke fjerne elafgiften. Jeg siger, at der netop er en sænkelse af elafgiften, som er aftalt i »Danmark kan mere«. Hvorfor vil Nye Borgerlige ikke tiltræde den? Og hvis Nye Borgerlige så i virkeligheden synes, at det er fint nok med de 2 mia. kr., hvorfor tiltræder Nye Borgerlige så ikke bare varmechecken og faktisk får givet en økonomisk varmehjælp til de danskere med de laveste indtægter, der er hårdest ramt af de stigende varmepriser, i stedet for bare at stå her og tale løs?
Ordføreren.
Nu er både jeg og ordføreren jo rimelig nye i Folketinget, men vi ved begge to godt, at man godt kan stemme for noget, selv om man ikke er med i en aftale, for der kan også være andre elementer i aftalen. Men hvis fru Signe Munk vil insistere på, at vi i »Danmark kan mere«, når det kommer i Folketingssalen, får udskilt det i et lovforslag, således at man kan nøjes med at stemme for elafgiftssænkninger, så skal vi hjertens gerne stemme for dem i Nye Borgerlige.
Næste korte bemærkning er til fru Anne Paulin, Socialdemokratiet. Værsgo.
Hr. Lars Boje Mathiesen kommer med en lang tale om, hvor grådig staten er. Så jeg kunne godt tænke mig at høre hr. Lars Boje Mathiesen, om han ikke kan bekræfte, at det højst sandsynligt kommer til at forholde sig sådan det her år, at i og med at vores energiafgifter er stykafgifter – altså at man betaler for eksempelvis kilowatt-time – så ender det jo nok med en situation, hvor staten får færre penge ind fra energiafgifter, end vi har fået tidligere år, netop fordi folk sparer på energien. Kunne hr. Lars Boje Mathiesen bekræfte det?
Ordføreren.
Det understreger jo netop grådigheden. Vi har verdens højeste skattetryk. Borgerne derude lider, de har svært ved at betale deres regninger – politibetjente, lærere, sosu-assistenter – og regeringen har intet, intet på programmet til at hjælpe de mennesker. Der står jeg bare og siger: Det er ikke godt nok, når man havde et overskud på 57 mia. kr. sidste år, og når man forventer et overskud på 17 mia. kr. i år. Vi har allerede verdens højeste skattetryk. Så er det da på tide en gang for alle, at politikerne lige spænder livremmen lidt ind og så giver nogle af pengene tilbage til danskerne, så de rent faktisk kan klare sig derude.
Fru Anne Paulin.
Jeg må tage svaret, som at hr. Lars Boje Mathiesen sådan set er enig i, at vi højst sandsynligt kommer til at stå i en situation, hvor staten får færre penge ind fra afgifter. Så er der også hele momsspørgsmålet, hvor man kan sige, at selv om der er noget stigende moms fra energiområdet, vil det jo blive modsvaret af faldende momsindtægter fra andre varegrupper. Vil hr. Lars Boje Mathiesen forholde sig til Nationalbankens rådgivning om, at man ikke i den situation, som vi står i, anvender generelle nedsættelser af skatter og afgifter?
Ordføreren.
Nu begynder ordføreren at læse de samme spinmanual, som man forsøgte over for hr. Morten Messerschmidt. Jeg har heller ikke sagt noget om, at der kom stigende indtægter med moms og alt mulig andet. Så det må man forholde sig til over for de mennesker, der har sagt det. Det har jeg ikke sagt. Angående Nationalbanken er det jo faktisk ret bemærkelsesværdigt at kigge på, hvad de reelt set siger. De siger, at der kan være en situation, hvor man enten skal sætte skatterne op eller det offentlige forbrug ned. Og der siger jeg jo så: Okay, det er på tide, at politikerne spænder livremmen lidt ind, så det for én gangs skyld ikke er danskerne, der skal lægge for med højere skatter. Nej, vi kan faktisk godt sænke skatterne for dem, og så må vi spænde livremmen lidt ind herinde med et mindre offentligt forbrug. Det er også det, Nationalbanken siger er en mulighed, og det er jo den mulighed, som er den borgerlige, og som er den rigtige.
Tak til hr. Lars Boje Mathiesen. Så er der ikke flere korte bemærkninger til ordføreren. Jeg konstaterer, at ordførerrækken er tilendebragt, og derfor kan jeg give ordet til klima-, energi- og forsyningsministeren. Værsgo.
Tak for det. Jeg kom til at tænke på, at der jo er kommet en ny formand i Dansk Folkeparti, og det har jeg jo som sådan ikke nogen mening om, selv om jeg da på lange stræk – det tror jeg mange også har opdaget igennem årene – har stor sympati for hr. Morten Messerschmidt. Men jeg kan konstatere, at der i hvert fald jo er noget kontinuitet, hvor nogle måske kan huske, at der på et tidspunkt blev lavet sådan en opgørelse af, hvor mange penge det egentlig var, Dansk Folkeparti sådan gik og brugte, når de lovede ting, kontra hvor mange penge de sådan set egentlig havde til rådighed, hvis man så på, hvad der var finansiering til. Der opfandt man begrebet tulliarder, men i virkeligheden lyder det måske også meget bedre med messerschmidtiarder. Fantasillioner og messerschmidtiarder er i hvert fald det, der er blevet brugt her i dag fra de borgerliges side. Jeg kunne forstå, at Nye Borgerlige faktisk havde 57 mia. kr., man bare sådan lige kunne bruge. Jeg glæder mig til at se planen for, hvordan de så skal findes, og hvordan de skal fordeles blandt danskerne. Det tænker jeg at der nok kommer et pressemøde om her i løbet af ugen. Spøg til side, det er bare ganske svært ikke at svare en anelse polemisk, fordi vi har været udsat for, hvad man jo må betragte som ren populisme fra de borgerlige partiers side i dag. Jeg skal anerkende, at hr. Carsten Kissmeyer faktisk forsøgte at forholde sig sådan nogenlunde sagligt til problemstillingen, men det giver jo simpelt hen ikke nogen mening at lave en hel forespørgselsdebat om, at man vil betale nogle penge tilbage, som ikke findes. Det, der derimod giver mening at tale om, er, hvad vi kan gøre for at få danskerne væk fra den fossile brændsel; hvad vi kan gøre for at afhjælpe den situation, vi står i lige nu, med høje priser. Det er det, regeringen prøver på at gøre med de tiltag, vi tager. Jeg tror, at rigtig mange danskere, på trods af at hr. Morten Messerschmidt mener, det er håndører, føler, at 6.000 kr. sådan set er mange penge. Om den i gåseøjne omsorg, som de borgerlige partier har for alle de grupper, der så ikke bliver ramt af det her, kan jeg sige, at FH's formand, Lizette Risgaard, har været ude at sige, at hun synes, det er en rigtig god aftale, der vil hjælpe de mennesker, som har mest behov for det. Det er også ganske dækkende for holdningen hos regeringen og, håber jeg, de partier, der er med i aftalen. Tak.
Tak til ministeren. Så der er par korte bemærkninger til ministeren. Først er det fra hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Ja tak. Jah, ligegyldige pressemøder er vist mest noget, regeringen excellerer i, så dem lader vi jer stå for der. Angående finansieringen skulle man måske have hørt lidt bedre efter og spillet lidt mindre Candy Cross, for det, der rent faktisk var, var de 57 mia. kr., som var overskud sidste år. Dem nævner jeg ikke noget om. Jeg nævner, at det er de 17 mia. kr., som man forventer i overskud i år. Og dem kan man godt bruge som et engangsbeløb, for det er jo et overskud, man forventer i år. Så har vi en overordnet langsigtet økonomisk plan, og man må hjertens gerne gå ind på vores hjemmeside, www.nyeborgerlige.dk, under »PLANEN«, og der kan man se vores overordnede økonomiske politik, hvor vi faktisk hæver beskæftigelsesfradraget, så folk må tjene 90.000 kr., inden de skal begynde at betale skat, vi fjerner arbejdsmarkedsbidraget og en lang række andre fornuftige ting. F.eks. fjerner vi registreringsafgiften på biler, så danske børnefamilier ikke skal køre i dårligere biler end svenskerne og tyskerne. Den plan er fuldt finansieret. Så der er ikke nogen fantasimillioner her i Nye Borgerlige, men vi vil absolut prioritere tingene på en anden måde. Men det er fuldstændig gennemregnet.
Ministeren.
Jeg er helt med på, at Nye Borgerlige vil prioritere på en anden måde. Nye Borgerlige er jo imod det meste af det, vi laver på det grønne område i Danmark. Nye Borgerlige er jo et parti, der går ind for at skære massivt i velfærden i Danmark. Det, der undrer mig lidt, er, at de, jeg skulle til at sige sengekammerater – jeg ved ikke, om man må bruge den slags udtryk – i overført betydning i hvert fald, som sidder der på rækken ved siden af, kan leve med at skulle slås i hartkorn med den slags politik. Det hænger ikke sammen økonomisk. Men selv hvis vi sagde, det gjorde, selv hvis vi sagde, det teoretisk set var rigtigt – det, der blev sagt – er det så sådan et samfund, vi vil have? Er Dansk Folkeparti og Venstre pludselig blevet partier, der synes, at man skal skære massivt i velfærdsstaten, og synes, man skal rulle den grønne omstilling tilbage? Det er det vel næppe. Derfor kan jeg ikke forstå, hvordan I kan sidde der som sådan en treenighed og lade, som om I har en fælles tilgang til det her spørgsmål.
Hr. Lars Boje Mathiesen.
Forskellen er jo i hvert fald, at Nye Borgerlige og også de andre borgerlige partier, sådan som jeg i hvert fald har forstået det, gerne vil hjælpe sygeplejerskerne, sosu-assistenterne, politibetjentene – vi vil rent faktisk gøre noget for de mennesker – hvorimod det, der er kommet fra regeringen her, er et: Det er bare ærgerligt, Sonny Boy, vi har ikke lige noget på tegnebrættet. Vi kan godt se, at jeres rådighedsbeløb derude bliver udhulet, vi kan godt se, at I har stigende varmeregninger, men desværre, vi skulle lige please socialisterne, og derfor blev det kun til så lidt, og resten skal vi beholde, fordi vi gerne vil sidde på magten, og der skal vi have noget at dele ud til kommende finanslovsforhandlinger, hvor vi skal sørge for, at vi kan blive siddende endnu et år på magten. Der sætter vi altså bare borgerne før systemet og staten.
Tak. Så er det ministeren.
Ja, det er rørende, at man gerne vil hjælpe sygeplejersken, sosu-assistenten og politibetjenten, for at bruge spørgerens egne udtryk. Gør man det ved at skære massivt i velfærdsstaten? Det tror jeg ikke at der er særlig mange af dem der vil synes i hvert fald. Det, man kunne gøre, var at stemme for den aftale, vi lige har lavet nu, hvis man kerer sig om dem, der har mindst i vores samfund. Gør man det, vil man med formanden for FH's ord faktisk hjælpe dem, der har mest brug for det i vores samfund. Vi synes, at en check på 6.000 kr. til de husstande, der ligger under 650.000 kr. i årsindkomst, er en ganske god check, som vil kunne mærkes.
Den næste korte bemærkning er til hr. Morten Messerschmidt, Dansk Folkeparti.
Der er da slet ikke nogen, der bestrider, at man med den aftale, I har lavet, giver penge til dem, der har mindst. Det er slet ikke det, vi har diskuteret, kære minister. Det, vi har diskuteret, er rimeligheden i, at det er så få, og at det er så sent, altså, at netop de indtægtsgrupper, som vi nu har talt om nogle gange, ikke må få del i det. For er ministeren ikke enig i, at de jo også er dem, der rammes hårdt; at hvis man tjener, skal vi sige 32.000 kr. om måneden og man så får en forøget varmeregning på et år på, skal vi sige 27.000 kr., er det et anseligt beløb, man skal ud at finde? Hvis man deroveni lægger de stigende priser på alt lige fra mælk til smør, æg, kød, brød osv., som alt sammen er ledt af de stigende varmepriser, jamen så er det meget svært at få tingene til at hænge sammen. Det, vi bestrider, er jo ikke, at alle dem, der tjener mindre end 30.000 kr., får en håndsrækning. Det, vi bestrider, er, at det store flertal af danskere, som tjener mere, også burde have det.
Ministeren.
Det er jo faktisk ikke rigtigt; det kan godt være, at det er rigtigt nu, men det var i hvert fald ikke rigtigt i forhandlingerne, hvor forhandleren for Dansk Folkeparti, hr. René Christensen, jo sagde, at han ikke kunne støtte, at der var en indkomstgrænse, for så var det mest indvandrere, der ville få del i pengene. Så det er jo ikke rigtigt, at Dansk Folkeparti ikke ville være med til at støtte, at dem, som har mindst, skulle have del i det. At det udsagn fra hr. René Christensen så selvfølgelig er helt forkert, er en anden sag. Men det giver så heller ikke nogen mening at sige: Jo, vi vil gerne støtte, men vi vil bare støtte alle. Jo, jo, det er klart, men så er vi tilbage til det med milliarderne. Der findes jo ikke noget sted en pose penge, vi kan hente, så vi kan kompensere alle danskere en til en for det stigende prisniveau, vi har set.
Hr. Morten Messerschmidt.
Men det gør der jo, kære minister. Altså, det er jo ikke fantasipenge, vi taler om, for det er jo penge, der skulle have været brugt, hvis elpriserne ikke var steget så voldsomt, som de er. Og jeg går ikke ud fra, at de penge – dem, der investeres i VE-teknologi, hvad enten det er solceller, geotermi eller vindmøller, eller hvad det måtte være – sådan er Joakim von And-penge. Altså, det er jo rigtige penge, og de penge har regeringen sparet, og alligevel siger man, at de ikke må komme de danskere, der rammes af prisstigningerne, til gode.
Ministeren.
Jeg kender hr. Morten Messerschmidt og også hans intelligensniveau godt nok til at vide, at jeg kun kan betragte det indlæg som ren kynisme, for hr. Morten Messerschmidt forstår godt, hvordan tingene hænger sammen, han ved udmærket godt, at den måde, man opgør de her ting på, ikke stemmer overens med det, hr. Morten Messerschmidt fremstiller. Men lad mig dog trods alt prøve en sidste gang: Vil det her sige, at Dansk Folkeparti fra nu af mener og gør det til et krav over for en kommende regering, hvis sådan en måtte komme, der skal støttes af Dansk Folkeparti, at i de år, hvor der skal udbetales mindre i støtte til VE, kan Folketinget frit disponere over de penge?
Tak til ministeren. Tiden er stærkt fremskreden, og det vil nu være sådan, at der stadig væk er to spørgere, men at det kun bliver med en enkelt runde af ½ minuts varighed. Den første er hr. Søren Egge Rasmussen, Enhedslisten. Værsgo.
Vi skal jo videre, og vi nåede at få landet samlet 2 mia. kr., og det kommer ind i lovforslaget, så det bliver fremsat på fredag, og det er fint nok. Der står en sætning i aftalen: Aftalepartierne er samtidig enige om at mødes snart igen og forhandle om de konkrete tiltag for at komme af med gassen. Der vil jeg da meget appellere til, at ministeren har nogle huller i kalenderen i den kommende uge til nogle grønne møder, hvor vi kan komme de her skridt videre, som jo så kan hjælpe endnu flere, og ikke bare dem med de laveste indkomster, og at vi kan komme frem til nogle gode løsninger. Og jeg kunne godt tænke mig at høre, om ministeren allerede har reserveret til nogle møder i næste uge, og det vil jeg jo se meget frem til.
Ministeren.
Ja, det har jeg. Vi har jo på det allermest konkrete niveau de 250 mio. kr., som vi skal have udmøntet, og dertil kommer selvfølgelig også forslag, hvor jeg ikke kan blive så konkret i dag, men som vi sidder og er i gang med at udarbejde nu. Der er ikke nogen tvivl om, at den situation, som er opstået i Ukraine, har gjort, at vi kommer til at fremskynde nogle af de indsatser, som vi måske alligevel ville have lavet, men som måske nok havde været planlagt til at skulle ligge lidt længere ude i fremtiden, og at vi også generelt ser på alle de steder, hvor vi kan hæve ambitionsniveauet.
En sidste kort bemærkning er til hr. Carsten Kissmeyer, Venstre. Værsgo.
Tak. Jamen, hr. minister, vi er enige med Nye Borgerlige i nogle alle Vi er også enige i, at en grøn omstilling er vigtig, og det støtter vi jo, og vi sidder jo rigtig meget med i forhandlinger om det. Vi er så ikke enige i ministerens fortolkning af, at de 2,7 mia. kr. ikke findes, for det er jo et spørgsmål om, at vi træffer en beslutning om, at de er der, og at vi træffer en beslutning om, hvordan vi finansierer dem. Det havde vi i Venstre truffet en beslutning om, og det ville vi bidrage til. Så derfor var de 2,7 mia. kr. der. Tak for ordet.
Ministeren.
Ja, det er klart, hvis man siger, at man, fordi der er blevet betalt 2,7 mia. kr. mindre herovre, så finder et andet sted, f.eks. fra råderummet, penge, der sådan set kunne tages fra hvilken som helst pulje, der kunne have været brugt til noget andet. Så er det jo rigtigt. Det er jo bare ikke den argumentation, der er blevet fremført hele dagen og i øvrigt heller ikke i pressen af hr. Carsten Kissmeyers eget parti, men det har jo været, at vi, når de penge ikke bliver brugt, så bare kan bruge dem til noget andet. Nej, de penge står ikke bare på en konto, så man kan bruge dem til noget andet. Vi har jo så valgt at bruge over 2 mia. kr. Det vil ethvert parti, der sidder i regering, jo være tvunget til at gøre, og det er også derfor, jeg tænker, at hr. Carsten Kissmeyer nok udtrykker sig sådan lidt mere forsigtigt nuanceret end sine gode kollegaer her. For et eller andet sted håber han måske på, at hans eget parti på et tidspunkt igen kommer til det.
Tak til ministeren, og med knap 2 minutter af tiden tilbage er det nu ordføreren for forslagstillerne, som har muligheden for at runde af, og der bliver 1 minuts taletid. Velkommen til hr. Morten Messerschmidt, Dansk Folkeparti.
Tak for det. For vi har i den borgerlige lejr naturligvis ikke bare benyttet debatten her til at undre os over socialistisk tænkning, herunder også kassetænkning – eller måske mangel på samme – men har også fundet frem til en tekst til et forslag til vedtagelse, som jeg på vegne af Danmarks Liberale Parti Venstre, Det Konservative Folkeparti, Nye Borgerlige og Dansk Folkeparti skal tillade mig at fremføre. Forslag til vedtagelse »Folketinget kritiserer, at regeringen ikke gør nok for at afbøde effekterne af de høje energipriser for danskerne. Folketinget konstaterer, at regeringens varmecheck hjælper for få, og at der er brug for yderligere initiativer. Folketinget beder derfor regeringen iværksætte forhandling om nye tiltag«. V 58). Tak, formand.
Tak for det. Det vil også indgå i forhold til afstemningen. Og som nævnt finder afstemningen om de fremsatte forslag til vedtagelse først sted i morgen, torsdag den 31. marts. Nu er der ikke flere, der har bedt om ordet, og dermed er forhandlingen sluttet.
Så skal jeg, inden vi går videre, meddele, at spørgsmål nr. 1 (S 643) til udenrigsministeren af Kristian Thulesen Dahl (DF) udgår af dagsordenen.
Vi er så nu i gang med det næste punkt på dagsordenen i dag – punkt nr. 2 – som er besvarelse af oversendte spørgsmål til ministrene, og det første spørgsmål er til justitsministeren af hr. Peter Skaarup, Dansk Folkeparti.
Værsgo til oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det. Spørgsmålet lyder sådan her: Hvad er ministerens holdning til politibetjentes brug af letveste?
Ministeren.
Tak for ordet, og tak for spørgsmålet. Politiet yder hver eneste dag en stor indsats for at sikre vores alle sammens tryghed og sikkerhed. Betjentene arbejder benhårdt for at bekæmpe kriminalitet, og vi skylder dem stor tak for deres indsats. På alle årets dage er vores betjente klar til at rykke ud til skyderier, til røverier, til slagsmål, til bandeopgør – og vi oplever desværre, at visse kriminelle er meget voldsparate. Derfor ligger det mig også meget på sinde, at betjentene skal have de rammer og redskaber, der gør, at de kan føle sig trygge og sikre, når de går på arbejde for at modvirke og stoppe kriminalitet. Vi herinde på Christiansborg skal naturligvis arbejde for, at politiet har de rigtige rammer det, der gør, at betjentene kan føle sig trygge og sikre, og samtidig synes jeg, at vi skal passe på, at vi ikke her fra Christiansborg gør os kloge på, hvordan virkeligheden skal styres derude, fordi vi jo ikke nødvendigvis har de rette forudsætninger for at fastsætte regler om, præcis i hvilke situationer politibetjente skal gøre hvad og agere på hvilken måde og hvilket udstyr, de skal have på osv. Det er min forventning, at der i politikredsene altid er plads til god dialog mellem ledelsen og den faglige organisation og medarbejderne, herunder i forhold til anvendelse er letveste. På samme måde er det også min forventning, at politiet i forbindelse med udarbejdelse af retningslinjer for brug af veste i politiet inddrager alle relevante hensyn. Rigspolitiet har også bekræftet, at de lokale politikredse er meget optaget af og arbejder stenhårdt på at sikre deres medarbejderes sikkerhed, når de går på arbejde – også når det gælder brug af letveste.
Hr. Peter Skaarup.
Tak for svaret fra justitsministeren. Anledningen til mit spørgsmål her i Folketinget i dag er, at det for nylig er kommet frem, at ledelsen i Fyns Politi ikke vil efterkomme betjentes ønske om at få lov til at bære sikkerhedsveste, skudsikre veste. At det overhovedet er på tale at diskutere det, har sin baggrund i bandekonflikten, som til tider er på kogepunktet – og det er den vist i øjeblikket i Odense – og vi ved jo, at Vollsmose generelt er et farligt sted at befinde sig, særlig som politibetjent. Man prøver at beskytte så på forskellig vis ved at være mange til stede, hvis der er uro i gaden derude, og lignende, og det er klart, at det skaber en utryghed også hos den menige betjent, hvis man ikke er udstyret nok med både mandskab, selvfølgelig, men også i forhold til personlig sikkerhed. I år for cirka en måned siden var der en 19-årig mand med tilknytning til en af byens bandegrupperinger, der blev likvideret på åben gade. Samtidig baretter politiet om, at man i Odense ofte standser biler med våben, og at man føler sig utryg på de ture, som politiet har, i usikre områder. Derfor vil man gerne have lov til at bære en vest. Det er jo en svær, svær situation for betjentene. Jeg tror, at der er mange herinde og ude i den danske befolkning, der ville betakke sig for overhovedet at løse de her opgaver, for det er tit efter mørkets frembrud og tit med brug af rigtig hårde våben fra nogle af bandernes side, som politiet møder. Så jeg synes jo, og vi synes i Dansk Folkeparti, at vi skal støtte politiet bedst muligt og give dem de redskaber, de har brug for. Det er derfor, jeg godt vil høre, hvad ministeren vil gøre for, at politiet bliver beskyttet bedst muligt.
Ministeren.
Lige præcis når vi snakker Fyns Politi, er der jo en række tilfælde – også i forbindelse med bandeopgør – hvor der er indført visitationszoner og skærpede strafzoner. Der blev sidst i den situation, hvor den 19-årige blev dræbt, som der blev nævnt, også oprettet en visitationszone, og i de tilfælde, hvor der er lavet visitations- og strafzoner, er det faktisk sådan, at Fyns politi har krævet, at der anlægges vest, idet der vurderes at være et forhøjet trusselsniveau.
Hr. Peter Skaarup.
Det er jo rigtigt nok, at der er situationer, hvor betjentene har veste på, men der er også situationer, hvor der er betjente, der gerne vil have en vest på, men åbenbart ikke kan få lov til det, altså hvor der ikke er valgfrihed. Der vil jeg godt spørge justitsministeren, om ikke det ville være rigtigt af regeringen her i dag, når der spørges til det, at sende det signal, at der selvfølgelig er brug for valgfrihed for vores politibetjente, hvis de gerne vil gøre brug af en sikkerhedsvest, en såkaldt letvest. Valgfrihed – er ministeren enig i det?
Ministeren.
Det er jeg faktisk ikke enig i. Jeg synes grundlæggende, at spørgsmålet om uniformering er et ledelsesspørgsmål. Som jeg også sagde, synes jeg det er spørgsmål der skal håndteres i dialog med betjentene, i dialog med de faglige organisationer osv.
Så er det hr. Peter Skaarup for sidste spørgsmål.
Så vil jeg bare lige spørge ministeren: Hvori består problemet, hvis der er en politibetjent, der er ude i et område, han eller hun synes er usikkert, at vedkommende gerne vil have en såkaldt letvest på? Hvad er problemet i det? Hvorfor sidder der nogle oppe i systemet og siger: Jamen vi vurderer ikke, at man skal have en sådan vest på? Altså, hvori består problemet? Er det borgeren, der har et problem? Det er det vel ikke. Det er vel betjenten, der kan have et problem med, at han ikke er beskyttet godt nok.
Ministeren.
Jeg synes også, at man skal sikre, at der er en god dialog om det lokalt, altså hvordan man får det her til at fungere på en ordentlig måde. Det er vel også noget af grunden til, at der ud over landet ses at være forskellige praksisser. Jeg har da den grundlæggende holdning, at jeg tror, at dem, som er tættest på problemerne, er bedst til at afgøre, hvad der er relevant i situationen. Jeg – og spørgeren for den sags skyld – er så tilpas langt fra, at jeg tror, at vi hellere skal overlade det til politiet at vurdere, hvad der er det relevante i den konkrete situation.
Tak for det. Spørgsmålet er besvaret. Vi fortsætter med justitsministeren og hr. Peter Skaarup til det næste spørgsmål.
Værsgo at læse op.
Det er lidt i samme boldgade: Hvad er ministerens holdning til de eksisterende bandekonflikter, eksempelvis på Fyn, og betjentenes ønske om at kunne beskytte sig selv?
Ministeren.
Tak for ordet, og tak for spørgsmålet. Bekæmpelse af bandekriminalitet er en meget vigtig prioritering for regeringen, og min holdning er fuldstændig klar: Vi skal aldrig acceptere, at en flok forhærdede ...
Undskyld, men der er en telefon, der ringer, og som vi skal have slukket. Er der nogen, der ved, hvis det er? Justitsministeren Eller det er en alarm. Det er en, der bare gerne vil vækkes). Justitsministeren kan starte forfra. Værsgo.
Tak for ordet, og tak for spørgsmålet. Bekæmpelse af bandekriminalitet er en meget vigtig prioritet for regeringen, og min holdning er fuldstændig klar: Vi skal aldrig acceptere, at en flok forhærdede forbrydere skaber utryghed blandt almindelige danskere. Bandernes voldelige opgør og skyderier på åben gade må aldrig blive en del af hverdagen i Danmark. Det hører ingen steder hjemme, det skal stoppes, og det vil jeg gå og det ved jeg også spørgeren vil gå endog meget langt for at sikre. Når det kommer til håndteringen af aktuelle konflikter, er det vigtigt at holde sig for øje, at de håndteres med de værktøjer, der allerede er i politiets værktøjskasse, og med bandepakkerne har vi i fællesskab allerede gjort meget. Politiet har et bredt arsenal af værktøjer, som kan bringes i anvendelse. Det gælder f.eks. muligheden for at indføre visitationszoner, som vi snakkede om lige før, eller strafzoner, hvad der er anvendt også af Fyns Politi, og hvor der er mulighed for, hvis der begås en forbrydelse inden for strafzonen, at straffen kan forhøjes til det dobbelte. Så det handler om benhårdt og fokuseret politiarbejde, og i den forbindelse synes jeg faktisk, der er grund til at rose vores dygtige ansatte i politiet, som hver eneste dag yder en stor og afgørende indsats for at bekæmpe de kriminelle bander. Det skylder vi dem stor tak for, og vi skylder dem selvfølgelig også, at de, så vidt det overhovedet er muligt, oplever at have de rammer og det udstyr, som er nødvendigt for at minimere den alvorlige risiko, som følger med at sikre vores alle sammens tryghed. Regeringen har taget en række skridt for at dæmme op for banderne og deres utryghedsskabende kriminalitet. Det har vi bl.a. gjort i samarbejde med spørgerens parti i flerårsaftalerne for politi og anklagemyndighed. Vi har sikret en betydelig større politistyrke, og vi har etableret en stærk national efterforskningsenhed, som skal styrke efterforskningen og opklaringen af bl.a. bandekriminalitet, men vi er ikke i mål. Med serviceeftersynet af bandepakkerne fra februar i år er der blevet lavet en grundig evaluering af indsatsen mod banderne, og serviceeftersynet viser, at tiltagene på bandepakken langt hen ad vejen har virket, men det viser også, at der er nogle områder, hvor vi faktisk godt kan stramme grebet yderligere. Det kommer vi til at følge op på med initiativer for at styrke kampen mod bandekriminalitet.
Hr. Peter Skaarup.
Tak for svaret fra ministerens side. Og der er jo heldigvis, som ministeren er inde på, gjort rigtig meget for at bekæmpe organiseret kriminalitet og kriminelle bander i Danmark. Vi er i Dansk Folkeparti utålmodige, for at der skal kunne gøres endnu mere, og grunden til, at vi er det, er, at vi jo kan se, at de her konflikter, der opstår i hovedstadsområdet, i Aarhusområdet og på Fyn, fortsætter og fortsætter, og de fortsætter jo sådan set, indtil der er nogle, dvs. myndighederne, der står så stærkt, at banderne har så meget respekt for det, at de holder op. Så det er en magtkamp mellem de her grupper. Og en af de ting, som er utrolig vigtig, når vi så beder vores dygtige betjente ude i marken om at bekæmpe banderne og være ude ved dem og mandsopdække dem osv. osv., og hvad vi nu gerne vil have de gør, er, at de føler sig godt beskyttet på vores alle sammens vegne. Og når der nu er nogle betjente på Fyn og måske andre steder, som har det ønske, at de faktisk gerne vil have en sikkerhedsvest på i et stort omfang, fordi de føler sig truet – det er farligt for dem – så forstår vi ikke i Dansk Folkeparti, at ministeren ikke bare siger, ja, selvfølgelig skal man have en sikkerhedsvest på, hvis ikke det nærmest er en ordre, i forskellige situationer. Så jeg vil da godt lige prøve at vende det her igen med ministeren. Mener ministeren ikke, at der er brug for valgfrihed for vores politibetjente, der gerne vil gøre brug af letveste? Vil ministeren efterlyse en generel politik på området, sådan at der kommer noget fra ministerens side, fra Folketinget side, der er krystalklart, som er til gavn for de her betjente? Synes ministeren, at det i virkeligheden er muligt at sætte politibetjentenes sikkerhed for højt? Og mener ministeren i virkeligheden ikke – ministeren var jo også i svaret her lidt inde på det med Fyn – at det aktuelle konfliktniveau på Fyn retfærdiggør den frygt, som menige politibetjente har for deres sikkerhed i dag?
Ministeren.
Jeg synes, det er utrolig vigtigt, at vores betjente har den bedste mulighed for at blive beskyttet. Og det er jo også en af grundene til, at vi sammen i den store aftale om politiet og anklagemyndigheden eksplicit skrev ind, at der skulle indkøbes yderligere 1.150 personlige beskyttelsesveste til medarbejdere i det operative beredskab. Det er jo netop for at give muligheden for at have den beskyttelse. Kompetencen til at beslutte, hvornår der skal anlægges veste, skal efter min opfattelse være lokal, altså hos dem, der kender forholdene, og udøves i dialog, sådan som jeg også har indtryk af at det sker.
Spørgeren.
Og der kan man jo godt have det synspunkt som minister, at det vil man ikke blande sig i. Jeg sidder bare herinde, må jeg sige, som retsordfører og medlem af Folketingets Retsudvalg og ser på, at vi har nogle politibetjente, der føler sig utrygge, som har bedt om, at de kan få lov til at bære sikkerhedsveste. Det kan de åbenbart ikke få lov til, og så står vi jo ligesom dér igen. Så ministeren kan selvfølgelig godt melde sig ud af den debat og sige, at det skal ordnes lokalt, men tilbage står nogle betjente, som er utrygge. Er det en holdbar situation, minister?
Ministeren.
Vores betjente skal altid kunne føle sig trygge og sikre. Det skal de have de bedst mulige forudsætninger for. Hvordan det konkret udmøntes, er efter min bedste overbevisning noget, som man skal beslutte derude, hvor tingene foregår, nemlig ude i politikredsene. Derfor synes jeg, at det er fornuftigt, at det er politikredsene, der beslutter, hvordan de her situationer skal håndteres. I øvrigt synes jeg, som jeg har sagt et par gange, at det bør foregå i dialog mellem ledelsen, de faglige organisationer, betjentene osv., sådan at man håndterer det her på en god og hensigtsmæssig måde.
Og så er det det sidste opfølgende spørgsmål. Værsgo, hr. Peter Skaarup.
Ministeren taler om dialog mellem de faglige organisationer og politiledelsen. Den har åbenbart været der. Og man er nået frem til den her utryghedsskabende situation for de betjente, som vi som Folketing gerne vil have er ude i marken i Vollsmose efter mørkets frembrud og prøver på at håndhæve lov og orden, selv om det er svært. Er det en holdbar situation, minister? Jeg står stadig væk med ét stort spørgsmålstegn, og det er: Hvad gør ministeren så for at komme de her betjente i møde?
Ministeren.
Som jeg også sagde før, er det bl.a. sådan, at i de situationer, hvor der er visitationszoner, hvor der er skærpede strafzoner, er der også – i Fyns Politi konkret – et krav om, at der skal anlægges vest, fordi det vurderes, at der er et forhøjet trusselsbillede. Så på den måde bruger man jo også vesten i de situationer, hvor man tænker, at her er det relevant, og det er selvfølgelig det, der skal være retningslinjen. Det skal være, at der, hvor det er relevant, skal beskyttelsesudstyret selvfølgelig benyttes.
Tak til justitsministeren, og tak til hr. Peter Skaarup. Den næste spørger er hr. Morten Messerschmidt, som skal stille spørgsmål til social- og ældreministeren.
Værsgo til hr. Morten Messerschmidt for at læse spørgsmålet op.
Tak for det, formand. Hvorfor har regeringen ikke gjort noget for at nedbringe den omgørelsesprocent, som kommunerne har på handicapområdet, og hvad vil regeringen fremadrettet gøre for at hjælpe handicappede med en mere fair og effektiv sagsbehandling?
Ministeren.
Tak for det. Og tak for spørgsmålet og for interessen. Det helt korte svar ville jo være at sige, at både denne regering og tidligere regeringer i hele den tidsperiode, som Rigsrevisionens kritik går på, nemlig tilbage fra Lars Løkke Rasmussens strukturreform i 2007, har gjort forskellige indsatser og taget forskellige initiativer, men vi kan også konstatere, at det ikke har slået til, med de tal, vi ser i forbindelse med bl.a. omgørelsesprocenterne. For mig er det fuldstændig grundlæggende, at borgere i vores velfærdssamfund skal have den hjælp, de har ret til og brug for. Det skal ikke være noget, man skal klage sig til; det skal ikke være noget, man skal kæmpe for. Og derfor er jeg også enig med spørgeren i, at vi skal have nedbragt omgørelsesprocenterne. Det må ikke være en kamp. Systemet skal være en medspiller og ikke en modspiller. Bl.a. for at gøre op med det, altså de høje omgørelsesprocenter, har regeringen med aftalepartierne, bl.a. spørgerens eget parti, afsat 117 mio. kr. fra reserven i perioden 2022-2025 til at styrke retssikkerheden og kvaliteten i sagsbehandlingen og tilliden mellem borger og myndighed på handicapområdet. Det er midler, der skal udmønte en lang række konkrete delinitiativer under fire temaer, herunder skærpet opfølgning og tilsyn med kommunerne. Ét konkret delinitiativ er skærpede krav til kommunernes behandling af Danmarkskortet, som er her, hvor vi har viden om omgørelsesprocenter fra. Jeg har faktisk i dag fremsat et lovforslag, der betyder, at kommunerne, når de drøfter Danmarkskortet, specifikt skal forholde sig til, om der er behov for at udarbejde en handlingsplan for at styrke den juridiske kvalitet i kommunens sagsbehandling. Det er jo den, som den er gal med, når vi ser omgørelser, hvor sager bliver hjemsendt til kommunerne. Hvis Ankestyrelsen ikke er enig i en kommunes vurdering af, at de ikke har behov for at lave en handlingsplan, vil vi med det lovforslag give Ankestyrelsen mulighed for at give kommunen et pålæg om, at de skal lave en sådan handlingsplan. Et andet konkret delinitiativ er, at der iværksættes et juridisk serviceeftersyn i de kommuner, hvor det står dårligst til. Ankestyrelsen skal årligt over de næste år indhente sager på børne- og voksenhandicapområdet til gennemsyn for at afdække de udfordringer, kommunerne har på området. Og så løb tiden fra mig, men der er altså, som spørgeren næsten kan regne ud, en række yderligere initiativer, som vi i fællesskab har aftalt kort før jul.
Hr. Morten Messerschmidt.
Det er der, men desværre ikke rigtigt noget konkret. Det er sådan lidt symptomatisk for social- og ældreministeren. I sidste uge diskuterede vi på min foranledning problemet med ensomhed, især blandt ældre, men også blandt andre i samfundet. Der var ministerens svar, at man havde oprettet en pulje på 90 mio. kr., tror jeg det var – det var vist i øvrigt også sammen med Dansk Folkeparti. Nu spørger jeg så specifikt til den her rapport, som vi har fået, der viser en fuldstændig vanvittig høj omgørelsesprocent, dvs. en ekstremt høj fejlprocent, i kommunerne på handicapområdet, og så siger ministeren: Jamen der er sammen med Dansk Folkeparti oprettet en pulje på 117 mio. kr., og at man vil lave en handlingsplan og noget serviceeftersyn og sådan noget. Men der er ikke rigtig nogen konkrete tanker, og det undrer mig i virkeligheden lidt. Det, man kunne tænke, er, at mange af kommunerne sidder og tænker i en økonomisk gevinst, for jo længere man kan trække en bevilling, des længere tid har man sparet på det. Der kunne man jo foreslå, hvis man sad i regering, at de penge, der måtte være sparet på grund af sagsbehandlingstiden, alligevel skulle opkræves og gives til borgerne. Man kunne også overveje, om den ansvarsfordeling, man har i dag, hvor kommunerne har fået handicapområdet, er det rigtige og tidssvarende. Mange af dem med handicaps rundtomkring i kommunerne har jo så specialiserede situationer, at man kan diskutere, om kommunerne kan håndtere det – og i virkeligheden endnu mere relevant, om de kan løse det. Der er masser af ting, man kan se på, f.eks. i forhold til visitationen, og hvordan vi kan sørge for ungdomsboliger til unge med handicap, så de ikke bare bliver placeret på plejehjem. Det er altså i forhold til helt konkrete ting, at jeg synes, at man kunne foreslå noget. Det er ikke, fordi pengene ikke betyder noget. For det er jo ofte en forudsætning for, at man kan gøre noget, at man har en finansiering bag. Det, der efterhånden er temmelig nedslående, er, at regeringen tilsyneladende tror, at bare man kommer med nogle penge, løser problemerne sig af sig selv. Derfor vil jeg gerne høre, når jeg spørger til konkret til, hvad man agter at gøre, hvad det så kunne være.
Ministeren.
Tak for det. Først vil jeg sige, at det jo er beklageligt, hvis Dansk Folkepartis formand har det indtryk, at Dansk Folkepartis ordfører indgår aftaler, hvor vi bruger penge på ingenting. Vi talte om ensomhed i sidste uge, og de midler, der er afsat, skal jo gå til konkrete indsatser, herunder til de lokale partnerskaber, og vi talte om værdien af det lokale og det nationale. Det er tilsvarende, når vi i fællesskab har afsat 117 mio. kr. til retssikkerhedsinitiativer, nemlig at de går til noget konkret. En af de konkrete ting, jeg ikke nåede at nævne i min indledende besvarelse, er en retssikkerhedsundersøgelse af de områder, hvor kommunerne har de største problemer med at overholde lovgivningen, fordi vi så får en viden om, hvorvidt vi skal ændre i lovgivningen eller det er andet, der skal til.
Hr. Morten Messerschmidt.
Jamen det er jo bare endnu et ord. Der har været nævnt en handlingsplan, et serviceeftersyn og nu også en retssikkerhedsundersøgelse. Det er der jo ikke nogen handicappede ude i landet der får det bedre af. Vi kan godt bruge 117 mio. kr., og vi kan også bruge 0,25 mia. kr. Det er fint; vi er med. Problemet her er, at det jo kun er penge og handlingsplaner og luftige tanker. Altså har ministeren ikke bare ét konkret forslag til, hvad der kunne gøre det bedre for de handicappede ude i kommunerne?
Ministeren.
Jamen undskyld, jeg synes i al beskedenhed, at det er fornuftigt og konkret, når jeg sammen med en bred kreds af partier, herunder spørgerens eget parti, har lavet en aftale, der gør, at vi i dag har fremsat et lovforslag, der betyder, at kommunerne skal Det, der jo betyder noget for borgerne, er, at de ikke skal klage sig til at få den rigtige afgørelse, men at der er en tilstrækkelig kvalitet i kommunernes sagsbehandling, så de får den rigtige hjælp første gang. Her vil jeg kaste al mit fokus ind; det er det, vi skal kunne som velfærdssamfund. Så kan man jo være uenig og synes, at vi skal bruge midlerne på at opbygge et eller andet stort straffesystem, når det er gået galt. Jeg mener, at vi skal lykkes med at sikre borgerne den rigtige hjælp første gang.
Hr. Morten Messerschmidt.
Det er jeg slet ikke i tvivl om. Problemet her er, at ministeren åbenbart ikke har nogen som helst idéer selv. Altså, det er handlingsplaner og undersøgelser, og jeg ved ikke hvad, ude i kommunerne, så kommunerne kan komme med noget til ministeren, og så kan ministeren sige, at så gør vi det. Da jeg gik ind i politik, var det, fordi jeg gerne ville noget, og jeg havde også nogle rimelig konkrete idéer til, hvad det var, jeg ville, og hvordan jeg ville gøre det. Ministeren vil bare afsætte nogle penge, så der kan laves en undersøgelse, og så mener hun formentlig det, der står i undersøgelsens konklusioner. Det kan man da ikke sige andet til, end at det er dybt uambitiøst.
Ministeren.
Jeg er ked af, at der så lidt respekt for betydningen af de aftaler, man indgår, også spørgerens eget parti, for det betyder da noget, at vi går helt tæt på kommunerne og de områder, hvor de laver fejl i deres sagsbehandling, for dem, der betaler prisen for, at der bliver lavet fejl, er borgerne. Derudover mener jeg jo, at vi også skal gå mere strukturelt til værks og sørge for, at der er den rigtige viden. Spørgeren har jo helt ret i, at der er nogle borgere her, som har meget sjældne og komplekse problemstillinger eller funktionsnedsættelser, som gør, at vi skal sikre, at kommunerne har den rette viden. Der glæder jeg mig til at forhandle måske ikke med spørgeren selv, men med en ordfører fra spørgerens parti senere på året.
Tak til hr. Morten Messerschmidt og til social- og ældreministeren. Det næste spørgsmål er til klima-, energi- og forsyningsministeren. Har vi en spørger? Nej, så går vi videre til det næste spørgsmål, som er til sundhedsministeren, og det er stillet af hr. Alex Vanopslagh.
Værsgo at løse spørgsmålet højt.
Tak for det. Mener ministeren stadig, at landets akutmodtagelser oversvømmes af unge med alkoholforgiftning hver weekend, selv om den påstand er blevet modsagt af hospitalerne selv?
Ministeren.
Mange tak for spørgsmålet, jeg er glad for, at jeg også her i Folketingssalen får mulighed for at sige helt klart, at jeg brugte ordet oversvømmelse, og det har jeg beklaget. Det var et forkert ord, så jeg er ked af, at jeg brugte det ord i en debat, eller var det ved et pressemøde om den her sundhedsreform? Jeg står fuldt ud inde for vores forslag, selvfølgelig, men oversvømmelser er ikke det rigtige ord. Selvfølgelig kan vores hospitaler håndtere det, og hvis man ser på tallet, hvad er tallet så? Tallet er, og dem har vi fået fra Sundhedsdatastyrelsen, at 2.000 unge mennesker om året er i kontakt med hospitalet på grund af akut alkoholberuselse eller alkoholforgiftning. Selvfølgelig skal vores hospitaler håndtere det. Man må stadig væk spørge sig selv, om 2.000 så er noget, vi skal være tilfredse med. Det mener jeg ikke det er. Jeg mener stadig væk, det tal er for højt, altså hvor lægen, der tilser den unge, er bekymret for den unges helbred, og vi ved jo, at et stort indtag af alkohol kan føre til vejrtrækningsbesvær, også mere alvorligt. Vi ved jo også, at det heldigvis er et fåtal af de unge, der drikker, som kommer på hospitalet på grund af alkohol. Men et stort alkoholforbrug, især for en helt ung målgruppe, har også andre konsekvenser. Unge er særlig sårbare over for alkoholens skadevirkninger. Vi ved, at unge menneskers hjerner, der stadig er under udvikling, bliver særlig påvirket af alkohol i store mængder, og at det kan konsekvenser for f.eks. indlæring, hukommelse for impulskontrol. Det fremgår af Sundhedsstyrelsens, som jo netop fraråder, at unge under 18 år drikker alkohol. Og danske unge har altså desværre en europarekord i druk. Vi kan høre fra Børns Vilkår, at børn helt ned til 13-14 år ringer ind, fordi de føler sig presset til at drikke, og vi ved, at 30 pct. drikker mere, end de egentlig har lyst til. Og derfor er det baggrunden for vores forslag. Men selve ordet var forkert.
Spørgeren.
Tak, og jeg er glad for, at ministeren retter op på, lad os kalde det en fejl. Man kunne også kalde det en usandhed, hvis man skal være lidt grov i det. For det var egentlig et udsagn, som ministeren holde fast i en ni dages tid, og så i fredags blev det ligesom med indrømmet, at det ikke er sådan, det forholder sig. Det var en fejl, en beklagelig fejl, kan man måske kalde det. Det faldt tilfældigvis sammen med, at jeg oversendte mit skriftlige spørgsmål om emnet, og så kom ministeren ud. Jeg ved ikke, om der er en sammenhæng. Hvis der er, vil jeg altid gerne stå til rådighed for regeringens ministre, når I siger noget, der viser sig ikke at holde stik i forhold til fakta. Så kan I altid bare ringe – så hjælper jeg gerne. Og nu, hvor vi er ved unges alkoholvaner og regeringens forslag om, at man skal forbyde salg af alkohol til 17-årige, og ja, de facto egentlig også skal forbyde øl til gymnasiefester, for det ville jo også være en konsekvens af det, vil jeg sige, at jeg synes, det er en ærgerlig måde at føre politik på. Jeg synes, der er en tendens hos regeringen til, at man ofte vil udskamme de unge, også selv om de unge i dag jo faktisk drikker historisk lidt. Altså, de er jo markant mere ansvarlige, når det kommer til sundhedsvaner, når det kommer til alkoholforbrug, og når det kommer til rygning, end ældre generationer er. Vi ved jo godt, hvem det er, der har det største problem: Det er jo egentlig ministerens generation, ministerens kernevælgere, altså, det er jo Arne som arketypen. Det er jo ham, der har de store problemer med alkohol og rygning. Men han kan jo stemme til folketingsvalg. Han er socialdemokratisk kernevælger, så hans frihed vil man ikke tage fra ham. Men man vil gerne sige til unge mennesker, der ikke kan stemme imod det her forslag, ikke kan stemme til Folketinget, at de bare skal have frataget deres friehd. Og det kan Arne sådan set godt lide; det går ikke ud over Arne. Så jeg vil egentlig bare høre nu, hvor jeg har ministeren: Finder ministeren det ikke problematisk, at man fører politik på en måde, hvor man kan lefle for nogle kernevælgere hvor problemet måske er stort, og så kan man gå ind og lave nogle indgreb over for nogle, som slet ikke demokratisk kan sige fra?
Ministeren.
Nej, det mener jeg ikke. Vi har jo i dag aldersgrænser, men det kan være man, også mener, at det er forkert ovre hos Liberal Alliance. Vi har jo en aldersgrænse på 16 år i dag, og så har vi også en på 18 år, hvis man skal købe spiritus. Så det er jo de aldersgrænser, vi har i dag, som også regulerer både under 18 år og så 18-årsgrænsen. Vi vil så harmonere og sige, at man skal have den samme aldersgrænse på 18 år. Så nej, det mener jeg faktisk ikke er et demokratisk problem. Men vil Liberal Alliance helt fjerne de aldersgrænser, vi har?
Hr. Alex Vanopslagh.
Jeg synes jo, der er en udfordring i det her – og det er noget, der generelt kendetegner regeringen: Der er lidt en tendens til, at målet helliger midlet. Her er målet, at unge skal drikke mindre, og så kommer man ud med den her påstand om, at akutafdelingerne er oversvømmet af unge i forhold til druk. Det viste sig ikke at være sandt, men man holder vel stadig væk fast i politikken. Og det der forhold til sandheden har været lidt problematisk generelt for regeringen. Altså, man påstod, at sundhedsmyndighederne anbefalede en nedluking af Danmark. Det viste sig at være forkert. Men påstod, at SSI anbefalede at slå alle mink ned. Det viste sig at være forkert. Men hver gang det viser sig, at man har talt usandt eller taget fejl, så retter man jo ikke op på sin politik. Så nu, hvor man ved, at problemet er blevet overdrevet i forhold til akutmodtagelse, hvorfor så ikke rette op og sige: Okay, vi kan godt se, at der er en historisk ansvarlig generation, og der er ingen grund til at udvide forbuddene?
Ministeren.
Det tal, jeg lige har læst op her, er jo det tal, vi har fra Sundhedsdatastyrelsen, altså 2.000 unge mennesker om året er i forbindelse med alkoholforbrug på vores sygehus med alkoholforgiftning med mere. Danmark, og det er dokumenterbart, har europarekord i druk. Og så har vi også de her aldersgrænser i dag, og vi kan se, at da det blev indført – og det var jo tilbage i 90’erne, hvor man lavede den her 15- årsgrænse, og nogle år efter rykkede man den op på 16 år – havde det faktisk en stor effekt. Så det har en stor effekt at få de her aldersgrænser. Og Danmark ligger jo også alene, ikke helt, men næsten alene i Europa i forhold til at have en meget lav aldersgrænse og en tidlig debutalder.
Spørgeren.
Har jeg et ekstra spørgsmål? Der kan man bare se. Jamen så skal jeg jo finde på noget, det havde jeg slet ikke forberedt, men det er jo dejligt. Det er innovationskraften, der træder til. Så vil jeg egentlig gerne spørge helt overordnet og principielt. Jeg tror egentlig, vi har et ønske om, at vi gerne vil have, at de unge bliver til myndige voksne, der kan træffe gode beslutninger for deres eget liv. Og langt de fleste mennesker kan jo godt håndtere at drikke og også drikke lidt tæt i weekenderne som ung, uden at de får et stort alkoholproblem sidenhen. Finder ministeren det ikke problematisk, at man skærer alle over én kam og siger, at en tømrerlærling ikke må gå ind og købe en øl en fredag eftermiddag til fyraften, hvis han er 17 år, fordi der er nogle få, der ikke kan styre det? Finder ministeren ikke det problematisk?
Ministeren.
Jeg vil bare sige, at vi har et samfundsproblem her. Vi har en europarekord i helt unge menneskers druk, og vi har nu Sundhedsstyrelsens klare anbefaling om, at det altså har nogle alvorlige helbredsmæssige konsekvenser, netop fordi hjernen ikke er fuldt udviklet i de her år. Og det synes jeg vi skal lytte til, og derfor er det vores forslag, at vi siger: Vi har nogle regler i dag i forhold til aldersgrænse, og vi er nødt til at skubbe den, der er på 16 år, op på 18 år.
Og så er der ikke flere opfølgende spørgsmål. Tak til sundhedsministeren og tak til hr. Alex Vanopslagh. Det næste spørgsmål er til ministeren for fødevarer, landbrug og fiskeri. Og det er stillet af hr. Torsten Gejl.
Værsgo at læse spørgsmålet op.
Tak, formand. Mener ministeren, at antallet af halekuperede grise i Danmark er på et acceptabelt niveau for en dyrevenlig regering?
Ministeren.
Jamen først og fremmest mange tak til hr. Torsten Gejl for spørgsmålet. Og tak for at sætte fokus på det her vigtige problem med dyrevelfærd, som er noget, vi går rigtig meget op i i regeringen. Lad mig slå fast, at jeg mener, at andelen af halekuperede grise i Danmark er Det er et problem, jeg er opmærksom på, og Fødevareministeriet arbejder på at få gjort noget ved det. Det er altså ikke godt nok, som det er i øjeblikket. Siden 1994 har det været forbudt rutinemæssigt at halekupere grise i EU. Grise må dog stadig halekuperes i visse tilfælde for at undgå halebid. Det er altså også et hensyn til dyrevelfærd. Der er i de senere år taget en række initiativer for at reducere antallet af halekuperede grise. Der er indført dokumentationskrav, gennemført en kontrolkampagne, indført et statsligt dyrevelfærdsmærke, og så er der løbende en dialog med erhvervet og med dyrlægerne. Men der er behov for en vedvarende indsats på området, og derfor overvejer Fødevareministeriet løbende behovet for nye tiltag, der kan nedsætte andelen af halekuperede grise. Det sker på baggrund af ny viden og erfaring på området. Fødevareministeriet vil desuden skabe et overblik over effekten af de nye tiltag, der allerede er iværksat. Fødevarestyrelsen er ved at undersøge muligheden for en optællingsmetode, der kan give et retvisende billede af udviklingen i produktion af grise med hele haler i Danmark. Samtidig vil ministeriet undersøge muligheden for at forbedre velfærden for de grise, der alligevel ender med at blive halekuperet. Ministeriet er altså i fuld gang med at se på dette problem, og i fremtiden skal Vi kan ikke være andet bekendt. Tak for ordet og tak for spørgsmålet fra hr. Torsten Gejl.
Hr. Torsten Gejl.
Selv tak. Altså, grunden til, at jeg spørger til halekupering af smågrise i dag, er, at 98,5 pct. af danske grise ifølge Dyrenes Beskyttelses tal for 2017 får klippet halerne af. Det er vel at mærke de konventionelle grise og ikke de økologiske grise eller frilandsgrisene, hvor man ser markant færre halebid. Halekupering handler jo om, at man klipper halen af nyfødte grise, når de er mellem 2 og 4 dage gamle. Man gør det for at undgå, at grisene senere i livet bider halerne af hinanden på grund af manglende plads og aktivitetsmuligheder. I den danske svineindustri tillader man, at en gris på helt op til 110 kg lever på 0,65 m 2 Tilmed er grisene jo intelligente dyr med kognitive evner som et 3-årigt barn og har derfor brug for stimulans. Den beskæftigelse, der tilbydes, har ofte form af en pind spændt fast til væggen, som de kan bide i, mens de står på et betongulv. Pladsmangel og mangel på aktivitet betyder, at de bider halen af hinanden, hvis ikke den bliver klippet af, mens grisene er små. Det udgør dog et meget stort velfærdsproblem, da EU's ekspertorgan EFSA, som består af forskere, vurderer, at den intakte hale hos grise er den bedste velfærdsindikator, der findes. Altså: Det, at grisene har en hale, er den allerstørste indikator for, at de har det godt – og den klipper vi af. På den baggrund lyder mit spørgsmål sådan her: Synes ministeren, det er i orden, at danske grise mistrives i en grad, så de bider halen af hinanden, hvis vi ikke klipper den af i forvejen? Eller mener ministeren, vi skal have et reelt forbud mod halekuperinger i Danmark, ligesom de har i Sverige, og at vi samtidig med det skal stille krav til omgivelserne – ligesom i Sverige – så grisene rent faktisk får den plads, de har brug for?
Ministeren.
Jamen jeg er sådan set fuldstændig enig med hr. Torsten Gejl i, at det med at man – som spørgeren siger – kan se grisens hale, er en rigtig fin velfærdsindikator. Vi elsker jo alle sammen at se den her krølle på halen hos en gris, for så ved vi, den har det godt. Men det med at lave et forbud, hvor man i alle tilfælde skal undlade at gøre det, vil bringe os i en situation, hvor man ikke af hensyn til grisene selv kan kupere, for at undgå at de bider hinanden. Derfor er det altså en balance. Derfor kigger vi ind i det; vi vil gerne gøre mere, end vi gør nu. Men at gøre det, som man gør i Sverige, er jeg ikke sikker på er den rigtige løsning i Danmark.
Spørgeren.
Desværre har Danmark ifølge Dyrenes Beskyttelse Europas laveste fællesnævner for grisenes velfærd, når det kommer til plads og adspredelse, og det gør, at vi er med til at skabe et marked, hvor andre lande må slække på deres pladskrav for at følge med os på prisen. Ifølge Dyrenes Beskyttelse har Østrig også overvejet at sænke deres pladskrav, så de svarer til de danske. Danmark er altså med til at forværre dyrevelfærden i EU. Hvad mener ministeren for fødevarer, landbrug og fiskeri om, at vi i Danmark ligefrem går forrest i forhold til at sænke dyrevelfærden i EU og på den måde bliver et foregangsland for dårlig dyrevelfærd?
Ministeren.
Det er altså ikke et billede, jeg kan genkende. Jeg oplever rigtig meget god dyrevelfærd, også på svineområdet, i danske stalde, og der er jo heldigvis også eksempler på, at Danmark går foran, bl.a. i forhold til de fritgående økologiske grise, som virkelig har en god dyrevelfærd. Der er steder, hvor det kan blive bedre. Vi skal være mere ambitiøse på dyrevelfærden, det vil regeringen gerne stå i spidsen for, men det meget dystre billede, som hr. Torsten Gejl tegner, kan jeg ikke genkende.
Så er det hr. Torsten Gejl for sit sidste spørgsmål.
Jamen vi må så bruge tid på at dokumentere det og gøre det tydeligere for ministeren, at det faktisk er taget ud fra rapporter. Jeg skal gerne tjekke dem og videresende informationen. Som nævnt udtrykte Europa-Kommissionen kraftig kritik af Danmark, da det nærmest så ud, som om der blev givet rutinemæssige dispensationer til halekuperinger. Når det er over 90 pct., kunne det jo godt virke, som om det er rutinemæssigt, hvilket er ulovligt. Hvad mener ministeren om den nuværende risiko for, at Europa-Kommissionen åbner en egentlig sag om brud på EU-retten på baggrund af antallet af halekuperinger? Som ministeren siger, har problemet stået på længe. Det har stået på i 25 år.
Ministeren.
Jeg vil gerne sige, at mit klare indtryk er, at Danmark i EU-sammenhæng bliver betragtet som et af foregangslandene, og vi har jo sammen med landene i Vught-alliancen lanceret et positionspapir, hvor vi lægger op til at fremme dyrevelfærden. Så i de sammenhænge, hvor vi debatterer dyrevelfærd, står Danmark som et af de lande, der vil gøre mest, og som er mest ambitiøse. Det med, at der skulle åbnes en sag om halekuperinger, har jeg ikke hørt noget om. Jeg tænker ikke, det er noget, der er særlig realistisk, men jeg er med på, at der er en udfordring her; at der er noget, vi kan gøre bedre. Det oplever jeg altså også at svineproducenterne selv er interesserede i.
Tak for det. Spørgsmålet er besvaret. Tak til hr. Torsten Gejl. Vi fortsætter med spørgsmål til ministeren for fødevarer, landbrug og fiskeri, og den her gang er det stillet af fru Anni Matthiesen har Venstre.
Værsgo at læse spørgsmålet op.
Tak for det, formand. Hvad tænker ministeren om potentielle konsekvenser for både dansk og europæisk fødevareforsyning som følge af krigen i Ukraine?
Ministeren.
Først og fremmest tak til fru Anni Matthiesen for at sætte fokus på det her meget alvorlige og meget vigtige problem, som det er vigtigt at vi alle sammen forholder os til. Vi oplever i de her uger en meget uhyggelig krig i Ukraine, en meget voldsom krig og måske en af de største siden anden verdenskrig. Det er meget, meget skræmmende. Vi var samlet folketingsmedlemmerne i går for at høre Ukraines præsident, Zelenskyj, holde sin tale. Det var meget, meget rørende, og det var gruopvækkende, hvad han havde at fortælle. Ud over den krise og det, man oplever der, som er uhyrligt, så har det også andre konsekvenser. Det kan få konsekvenser for hele Europa, og det gælder bl.a. fødevaresektoren. Først og fremmest er det regeringens hovedfokus at sikre nødhjælp til den ukrainske befolkning og de mange flygtninge, der oplever den her brutale russiske invasion. Vi overvåger nøje fødevareforsyningen i Danmark i nær kontakt med detailhandelen og organisationerne. Situationen kan ændre sig med kort varsel, så vi følger udviklingen ganske tæt. Jeg vil også nævne, at jeg på eget initiativ havde inviteret den nordiske chef for World Food Programme ind til et møde i går for netop at tale om det her, så vi har det bedst mulige overblik. Når vi kigger lidt længere ud i tiden, kan handelsgødning blive en mangelvare globalt, og det kan også komme til at påvirke danske landmænd. I EU havde vi sidste år et handelsoverskud på 57 mia. euro på fødevarer, så vi burde være sikret, men det er afgørende, at det indre marked fungerer, og irrationel national hamstring af især korn og gødning skal undgås. Helt grundlæggende er det vigtigt at sikre velfungerende forsyningskæder, og det er et budskab, som jeg som Danmarks fødevareminister har gentaget igen og igen. Det er også bekymrende med den afhængighed, som vi ved at mange afrikanske og mellemøstlige lande har af import af korn fra Rusland og Ukraine, og det vil udfordre forsyningssituationen i de kommende år. Det kan medføre sult, fattigdom, arbejdsløshed og afledte konflikter, og det skal vi have stor opmærksomhed på. Tak.
Så er det fru Anni Matthiesen.
Tak, og tak for svaret. Ja, jeg er jo helt enig med ministeren i, at krigen i Ukraine på alle mulige måder er modbydelig og på mange måder påvirker forskellige områder. Og jeg må sige, at jeg har stor forståelse for, at vi selvfølgelig først og fremmest skal prioritere nødhjælpen, men det er klart, at man nok ikke skal se ret mange måneder frem i tiden, før man også kan være bekymret i forhold til fødevaresituationen, i hvert fald på verdensplan. Jeg ved godt, at vi jo først og fremmest skal have styr på, hvordan det ser ud både i Danmark og på EU-plan, men det er jo klart, at med den ubalance, som krigen har skabt, og da vi også ved, at de største kornkamre ligger i de her krigshærgede områder, så er der en fare for, at fødevareforsyningssikkerheden også spiller utrolig negativt ind i udviklingslandene. Det, jeg godt kunne tænke mig at spørge ind til her i det næste spørgsmål, er, om fødevareministeren har nogle bekymringer på både dansk og europæisk plan i forhold til at skaffe tilstrækkelige fødevarer i den kommende tid. Altså, er der noget, der får fødevareministeren til at tænke: Her har jeg måske i særlig grad en bekymring?
Ministeren.
Altså, situationen er jo meget alvorlig, og i den sammenhæng er vi selvfølgelig alle sammen bekymrede. Lige med hensyn til fødevaresikkerhed er vores bedste vurdering med det, vi ved nu, og med det, vi kan se ind i, at vi ikke som sådan kommer til at mangle fødevarer, men vi kommer til at opleve nogle drastiske prisstigninger. Jeg tror, mange danskere allerede oplever et chok nede i supermarkedet. Jeg så den anden dag, at et toastbrød var nået op på over 20 kr., og så bliver man lang i ansigtet – næsten lige så lang i ansigtet, som når man har været henne og tanke benzin, som også er dyrt. Så der er nogle rigtig uhyggelige priser som følge af det her, men i forhold til hvad de oplever i Ukraine, er det jo ikke det store problem. Men det er alvorligt nok, og vi skal gøre, hvad vi kan.
Fru Anni Matthiesen.
Det kommer nok ikke som en overraskelse for fødevareministeren, og det er jeg også godt er klar over, at Danmark, for at sige det direkte, måske har en af verdens bedste køkkenhaver i forhold til at producere fødevarer. Dansk landbrug er jo på det område i verdensklasse, og jeg tænker lidt: Er det på det område, altså på dansk landbrugs område, også nødvendigt, at vi tænker nye tanker, og er det noget, som ministeren har taget fat på?
Ministeren.
Som en del af min indsats på det her område har jeg holdt løbende møder med Landbrug & Fødevarer og andre interessenter på det her felt. Noget af det, der kan være en interesse for, er, om vi kan dyrke flere fødevarer i Danmark. Der har været hele EU-debatten om at inddrage brakmarker. Der har også været et spørgsmål om, om man kan tage nogle af de planer, der er, for at tage mere brak ud og måske udskyde dem lidt. Det har vi en dialog i ordførerkredsen om hvordan vi håndterer, for vi vil gerne sikre, at vi ikke står i en situation, hvor vi kommer til at mangle fødevarer.
Fru Anni Matthiesen.
Jamen det gør mig tryg, at man har dialogen, og det er jeg også bekendt med. Og der er jo nogle gange, hvor man kan sige, at hvis man skal finde noget som helst positivt ved en krig, kan det være, at man engang imellem også bliver tvunget til at tænke nye tanker og tænke anderledes, end man måske har gjort igennem mange år. Til sidst vil jeg gerne høre ministerens vurdering af den situation, som vi ser ind i, altså hvad angår fødevareforsyningen. Altså, i hvor stort et omfang forventer ministeren at fødevareforsyningen bliver en udfordring? Jeg har hørt sådan lidt i forhold til Danmark og Europa, men hvis nu ministeren skal tage verdensbrillerne på, hvad tænker ministeren så?
Ministeren for det sidste svar.
Ja, i forhold til Danmark og Europa er det prisstigninger, vi ser ind i. I forhold til udviklingslandene, f.eks. i Nordafrika, kan der komme ret betydelige forsyningsproblemer. Der er noget, man skal være opmærksom på. Jeg talte jo med World Food Programme i går, og det, de siger, er, at det som sådan ikke så meget er mad, de mangler, men at det er fordelingen af den mad, der er, som kan være problemet. Og der er jo altså på verdensplan en meget uhyggelig tendens til meget madspild. Der er faktisk en tredjedel af den mad, der bliver produceret, som bliver smidt ud. Så der er altså også en forbedringspotentiale der hele vejen rundt i forhold til at nedbringe madspildet; det har også en klima- og miljøbelastning, som er problematisk. Men det handler også om fordelingen af ressourcer og at sørge for, at de mennesker i udviklingslandene også får noget af den her mad. Og så skal vi selvfølgelig kigge på vores forsyningskæder – hvad kan vi gøre for at producere noget mere af det, vi kommer til at mangle, så vi ikke står i en mangelsituation?
Så siger vi tak til ministeren for fødevarer, landbrug og fiskeri for dagens indsats. Nu går vi over til spørgsmål nr. 9, som er til ministeren for ligestilling, og spørgeren er fru Pernille Skipper fra Enhedslisten – De Rød-Grønne.
Værsgo.
Justitsministeren og socialministeren har på et samråd sagt, at de ønsker at finansiere en kommende handleplan mod partnervold og partnerdrab med midler fra den såkaldte socialreserve, disse midler er aldrig varige, men løber maksimalt 3 år af gangen, mener ministeren, at en kommende handleplan mod partnervold og partnerdrab skal være midlertidig, og hvilke forestillinger har ministeren om indholdet af en sådan plan?
Ministeren.
Partnervold og partnerdrab er uacceptabelt, og vi bliver nødt til at anskue det som et samfundsproblem, hvis vi skal komme det til livs. Jeg mener også, at vi skal ændre strukturerne for at kunne ændre den kultur, som der åbenlyst er behov for at ændre. Jeg er allerede i gang med at holde møder med relevante aktører for at få deres input, og jeg har også planer om, at jeg sammen med Ligestillingsudvalget kan få konkret inspiration ved at tage på studietur til Norge engang i maj. Jeg kan derfor endnu ikke sige, præcis hvad indholdet i handlingsplanen bliver, men min ambition er, at vi både får set på strukturelle tiltag og konkrete indsatser rettet mod de voldsudsatte kvinder, mænd og deres børn. Vi skal også sætte ind over for voldsudøverne, så vi får stoppet voldscirklen. Der har været handlingsplaner mod partnervold siden 2002, og de har typisk været finansieret gennem det, der tidligere hed satspuljen, i perioder på 4 år. Men regeringen har endnu ikke truffet beslutning om, hvordan en ny handlingsplan vil skulle finansieres. Jeg er glad for, at der er interesse fra Folketingets side i forhold til udarbejdelsen af en ny handlingsplan mod partnervold og partnerdrab, og jeg håber, at vi sammen kan løfte opgaven. Det er en opgave, som det er utrolig vigtigt at vi står sammen om at løfte, hvis vi skal have ændret det strukturelle problem, det er, og anskue det som et samfundsproblem.
Spørgeren.
Jeg ser det nok sådan, at glasset er halvt fuldt – jeg er glad for, at regeringen ikke endnu har truffet beslutning om, hvordan det skal finansieres. Altså, partnervold øger risikoen for partnerdrab, og derfor kan man jo ikke se indsatsen omkring partnervold og partnerdrab hver for sig, og det tror jeg sådan set ikke at jeg behøver at belære ministeren om overhovedet. Jeg behøver heller ikke at understrege, hvor vigtigt det er, at vi laver en form for forebyggende indsats. Jeg er i øvrigt også meget enig med ministeren i, at det både er strukturelt og kulturelt, og at de ting hænger sammen. Selv om jeg ikke har hørt fra alle interessenter endnu, har jeg dog en idé om, hvad sådan en handleplan kunne indeholde, fordi jeg har hørt, hvad mange har sagt, og det ved jeg at ministeren også har. Altså, der er tale om et øget behov for opsporing og for voldsfaglighed i den enkelte kommune, f.eks. at man har teams, som er i stand til at hjælpe med at identificere voldsofre og dermed også at komme dem aktivt til hjælp. Der er et meget, meget stort uopfyldt behov for ambulant rådgivning, hvor man ikke behøver at stå med tasken og børnene under armen på et krisecenter, men faktisk kan få hjælp til at komme ud af voldscirklen før det. Som ministeren også nævner, er der et behov for behandling af udøvere, og der er behov for en opprioritering hos politiet. Og alt det her stopper jo ikke om 3 år, og det er derfor, det er så bekymrende, når der bliver talt om den her finansiering, som har været brugt igen og igen. Og det har været problemet længe – det er jo stop and go, stop and go, og det får vi ikke en ordentlig indsats af. Ligestillingsministeren var jo, da hun trådte til, ude at tale om en handleplan mod partnerdrab meget tidligt og meget bastant. Jeg tror, der var rigtig mange, som går op i det, som var meget imponerede over den måde, som ministeren trådte i karakter på, også ved at tage nogle ord i sin mund, som jeg ikke tror at ministre før har gjort, nemlig at det her er et spørgsmål om, at kvinder bliver dræbt, fordi de er kvinder. Og derfor er det jo også så vigtigt, at det her bliver fulgt op af reel handling og varig handling, altså noget, som kan tage nogle år. Det tager mere end 3 år, desværre, at komme af med både partnervold og partnerdrab.
Ministeren.
Tak til Enhedslisten for at være dagsordenssættende på det her område, for det synes jeg i den grad man skylder Enhedslisten anerkendelse for. Jeg synes, det er vigtigt, at vi den her gang starter med indholdet og starter med at sige: Hvad er de rigtige indsatser? Og det er korrekt, at der både er noget, der handler om tilbuddene, og der er også noget lovgivning, som handler om konsekvenserne over for voldsudøverne, og der er noget, der handler om de børn, der kommer i klemme, hvor det kan være utrolig svært for den voldsramte at få børnene efterfølgende. Så der er mange elementer i det her, og jeg synes, det vigtige i den fase, vi står i nu, er at få alle gode indspark med og få lavet en ordentlig handlingsplan og dermed også skubbe på for, at vi gør noget andet, end vi har gjort før, hvor vi er hoppet fra den ene tue til den anden.
Spørgeren.
Igen: Glasset er halvt fuldt. Hvis vi skal gøre noget andet, end vi har gjort før, hvor vi har hoppet fra den ene tue til den anden, så er det et skridt fremad. Det tager jeg ned og holder ministeren op på. Der er ikke nogen tvivl om, at den her hoppen fra finansiering til finansiering ikke gør nok. De langsigtede indsatser er nødvendige, og vi ved jo, at partnervold både går i arv fra udøver til udøver, men det går også i arv fra offer til offer. Der er nogle kæmpe strukturelle problemer, som det tager mange år, måske endda generationer, at komme ud af. Men jeg bliver bekymret, når regeringen siger: Lad os starte med indholdet, og så kommer pengene bagefter. Min erfaring er desværre, at så kommer pengene bare ikke.
Ministeren.
Jeg mener faktisk oprigtigt, at det rigtige er at starte med at spørge, hvad der skal til, og hvad indholdet skal være, og bagefter spørge, hvad det indhold så koster. Det mener jeg er den rigtige rækkefølge at gøre det i, og jeg mener også, at det rigtige ikke alene er at se på de ting, der koster penge, men også se på de ting, som jeg ved har rigtig stor betydning for de kvinder, der står ude på krisecentrene, og hvor det er en kamp mellem systemer om eksempelvis børnene, eller hvor hastigheden ikke er skruet højt nok op i forhold til at få afklaring på eksempelvis børn.
Spørgerens sidste spørgsmål.
Det her med samværsrettigheder og forældremyndighed er en hel spørgsmålsrunde for sig selv. Man kan også sige, at et problem for de kvinder, der står på krisecentrene, er, at de overhovedet er på krisecentret – at det er kommet dertil. Og i øvrigt: Hvis de ikke har noget arbejde, er de stadig væk ægtefælleafhængige af deres mands indtægt og kan ikke få deres egen kontanthjælp. Det koster noget at gøre noget ved det, og derfor er jeg lidt bekymret for, om det her arbejde så vil blive begrænset af, at det ikke må koste penge. Så kan ministeren love, at vi finder ud af, hvad der skal til, og så finder vi pengene? Eller vil idékataloget blive begrænset af, hvad der er midler til, og at der ikke er fundet midler endnu?
Ministeren.
Jeg mener, som jeg sagde før, at den rækkefølge, det skal gøres i, er, at vi starter med at invitere alle aktører ind, så vi får alle gode indspark med på banen. Selvfølgelig kan jeg ikke stå her i dag og sige, at alle de input, der måtte komme, kommer med i handlingsplanen. Men det, jeg kan sige meget klart, er, at vi lytter til alle de indspark, der måtte være, og jeg har et oprigtigt ønske, og det deler jeg med regeringen, om at lave en god og ordentlig handlingsplan og også en handlingsplan, der går videre end de handlingsplaner, vi har haft tidligere. For vi har behov for at se det her som et samfundsproblem og adressere det som et samfundsproblem.
Tak til ministeren for dagens indsats, og også tak til spørgeren, fru Pernille Skipper, for dagens spørgsmål. Til vores tilhørere vil jeg sige, at det, I ser lige i øjeblikket, er sådan en onsdagsaktivitet, vi har, der starter kl. 13.00, og der kan alle Folketingets medlemmer stille spørgsmål til alle de ministre, der er til rådighed. De skal bare sende et spørgsmål fredag inden kl. 12.00. Så har de chancen for at riste en minister her med tre-fire spørgsmål. Det foregår så på skift, alt efter hvilken ministerrækkefølge vi har. Det næste spørgsmål, vi skal til at have fat i, er spørgsmål nr. 10, og det er til udlændinge- og integrationsministeren, og han sidder herovre. Og spørgeren er hr. Morten Messerschmidt fra Dansk Folkeparti.
Han står her, og han læser sit spørgsmål op nu. Værsgo.
Tak, formand. Hvorfor lever regeringen ikke op til sine løfter om at forbyde donationer fra navngivne muslimske lande til moskéer her i landet, så man undgår, at der bliver givet penge til islamisk radikalisering?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Sidste år indførte et bredt flertal i Folketinget en ordning, som gør det muligt under nærmere betingelser at optage fysiske eller juridiske personer på en forbudsliste, hvis de pågældende modarbejder eller underminerer demokrati og grundlæggende friheds- og menneskerettigheder. Efter ordningen er det forbudt at modtage donationer over en vis størrelse fra personer, der er opført på forbudslisten. Juridiske personer omfatter i den sammenhæng udenlandske statslige myndigheder og statsligt styrede organisationer og virksomheder. Den første person er nu optaget på forbudslisten, og det glæder mig, at vi nu har taget det her værktøj i brug. Det er en vigtig opgave at modarbejde, at personer, der underminerer demokrati og grundlæggende friheds- og menneskerettigheder, kan øve indflydelse i det danske samfund, og det gælder, uanset om der er tale om fysiske personer eller juridiske personer, herunder altså bl.a. udenlandske statslige myndigheder. Jeg mener selvfølgelig ikke, at vi med den første afgørelse om optagelse på forbudslisten er i mål, langtfra. Det er blot et skridt på vejen. Ordningen er indrettet sådan, at ministeren træffer afgørelse om optagelse på listen på baggrund af en indstilling fra Udlændingestyrelsen, og jeg forventer løbende at modtage nye indstillinger, sådan at listen over tid vil blive udbygget. Jeg er derfor ikke helt enig med spørgeren i, at regeringen ikke overholder sine løfter. Men det betyder ikke, at vi er i mål. Vi har fået etableret lovgrundlaget og har nu fået den første på listen. Så jeg synes faktisk tværtimod, at vi er i gang. Jeg følger naturligvis med i, hvordan ordningen fungerer, og vi har også aftalt, at loven skal evalueres i 2023, altså til næste år, og hvis det viser sig, at den ikke virker efter hensigten, skal vi se på, hvordan vi kan forbedre den.
Spørgeren.
Tak, formand. Jeg vil tillade mig at minde ministeren om, hvad det var, man skrev i det udspil, der hed realistisk og retfærdig – eller omvendt. Men der skriver man i hvert fald følgende, og jeg citerer: »Socialdemokratiet ønsker et fuldstændigt stop for udenlandsk finansiering af trossamfund i Danmark fra stater, som ikke selv respekterer og praktiserer religionsfrihed. I praksis vil det betyde, at det ikke bliver muligt som trossamfund i Danmark at modtage en pengedonation – uanset størrelsen – hvis den kommer fra et land, der ikke aner&#x2;kender og modarbejder grundlæggende frihedsrettigheder som religionsfrihed.« Den fg. formand Ministeren). Nej, jeg er ikke færdig, jeg har kun brugt 30 sekunder. Den fg. formand Det er klart). Tak, formand. Jeg tror, at de fleste, herunder mig selv og andre i Dansk Folkeparti, havde en forventning om, at det så også betød, at den her forbudsliste vil indeholde lande, måske også større organisationer osv. Og det, jeg kan forstå, man nu her på tærsklen til at kunne fejre sin 3-årsfødselsdag som regering er kommet frem til, er én navngiven iraker. Det er jo selvfølgelig altid spørgsmål om, hvor hurtigt man synes tingene skal gå, og det kan også godt være, at ministeren har en ambition om, at det her først skal være på den anden side af to eller tre folketingsvalg; men der tror jeg bare, at der er mange vælgere derude, der fik en anden opfattelse, da Socialdemokratiet skrev, at det var navngivne stater, navngivne lande, man ville blokere for. Det kunne f.eks. være Qatar eller Iran eller Saudi-Arabien – lande, som jo netop lever op til det, Socialdemokratiet egentlig skrev her, nemlig at de ikke anerkender grundlæggende frihedsrettigheder som religionsfrihed, og hvor det derfor må forventes, at de penge, der bliver sendt ind i Danmark til danske moskéer, koranskoler – og hvad har vi? Så hvornår – hvis overhovedet – har ministeren en plan om, at det, som man lovede før valget, så også bliver en realitet? Tak, formand.
Ministeren.
Det skal i hvert fald ikke være om 2-3 folketingsvalg, for så er det jo tæt på ligegyldigt. Først er der blevet indgået en politisk aftale; så er der vedtaget en ny lov; så er den sat i administration; og nu er loven også i funktion. Jeg har da en forventning om, at når vi mødes i 2023 – altså de partier, der står bag lovgivningen, herunder spørgerens eget parti – for at evaluere loven, så kan vi kigge på en egentlig liste. Den anden liste, vi har, om hadprædikanter, er nu oppe på 22 navne, og den har trods alt fungeret i en årrække.
Spørgeren.
Ja, og der kan jeg jo forstå, at den ikke virker efter hensigten – men den tager vi i en anden spørgetid. Altså, synes ministeren ikke, at det er en lille smule uambitiøst: Èn iraker. Altså, fra at man har lovet land e er, Jeg går ikke ud fra, at det er den iraker, der personificerer hele Irak. Altså, hvad med bare bevægelser? Hvad med f.eks. Hamas, det muslimske broderskab, Hizbollah, ISIS og andet fra det islamistiske slaraffenland? Altså, der er da masser at tage af. Hvorfor er de ikke på sådan en liste?
Ministeren.
Vi kan selvfølgelig diskutere, om vi skulle have ventet med at sætte listen i funktion, indtil der var en lang liste. Jeg tænkte selv, at lige så snart den første kom på listen, så gjaldt det bare om at få vedkommende omfattet af den forbudsliste, som vi har. Når spørgeren siger »lande », så tror jeg måske også, at vi har behov for en lidt mere præcis definition af det, for det er ikke vores holdning, at alene fordi man bor i Kuwait, kan man ikke indføre kunne økonomi til det danske samfund, hvis ikke man på nogen måder er antidemokratisk. Så det skal være et specifikt juridisk person, og det kan godt være en statslig myndighed – men det kan ikke bare være, fordi en person fysisk opholder sig på et bestemt territorium, at så skal det være forbudt at overføre penge til det danske samfund fra det territorium. Det ville heller ikke være godt for dansk erhvervsliv og almindelige mellemfolkelige relationer med mennesker, der bor i andre lande.
Spørgeren.
Men det var jo det, man skrev. Altså, nu citerer jeg det, jeg har citeret, for nemheds skyld: »I praksis vil det betyde, at det ikke bliver muligt som trossamfund i Danmark at modtage en pengedonation – uanset størrelsen – hvis den kommer fra et land, der ikke anerkender og modarbejder grundlæggende frihedsrettigheder som religionsfrihed.« »Fra et land« – det kan da ikke forstås på anden måde, end at det er donationer fra et land, fra en stat.
Ministeren.
Der er ét sted i det, spørgeren oplæser, hvor vi har flyttet os, nemlig der, hvor der står »uanset størrelsen«, for vi har lavet en bagatelgrænse på 10.000 kr., så det er muligt at overføre et mindre beløb. Når vi har sagt »fra et land«, så er det ikke, med henblik på at en almindelig person – hr. Muhammed fra Kuwait, som kender en person i Danmark – ikke må overføre penge. Det er med henblik på, at bestemte organisationer, statslige myndigheder, enkeltpersoner, altså juridisk definerede personer, ikke kan gøre det, og det er også sådan, lovgivningen er bygget op.
Tak til hr. Morten Messerschmidt for dagens spørgsmål, og tak til udlændinge- og integrationsministeren for den her runde.
Værsgo.
Tak, formand. Mener ministeren, at det er rimeligt, at en ung, velintegreret kvinde udvises til Afghanistan efter 8 år i Danmark, sådan som det er beskrevet i artiklen »I chok over udvisning: Udvist fra 2.g til Taleban-regime« på Sn.dk den 23. marts 2022?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Jeg har selvfølgelig også selv fået printet artikel ud og har læst den, men selv om jeg har læst den og ligesom alle andre mennesker selvfølgelig har indtaget en holdning omkring det, der står i artiklen, bliver svaret nok lidt mere kedeligt, nemlig sådan, at den nuværende regering ligesom tidligere regeringer efterlever et armslængdeprincip, der bl.a. betyder, at jeg som minister hverken kan, skal eller vil blande mig i myndighedernes sagsbehandling eller afgørelse. Det er Udlændingestyrelsen og herefter, hvis relevant, det uafhængige organ Flygtningenævnet, som træffer afgørelser i asylsager, og dermed er det også Udlændingestyrelsen og i sidste ende Flygtningenævnet, der tager stilling til, om en person har beskyttelsesbehov, eller om personen som følge af vores internationale forpligtigelser skal have lov til at få forlænget sin opholdstilladelse i Danmark og blive her. Der foretages altså altid en konkret og en individuel vurdering i hver enkelt sag, men generelt kan jeg dog sige, at jeg har tillid til, at myndighederne træffer afgørelse i overensstemmelse med vores lovgivning og de konventioner og menneskerettigheder, vi har tiltrådt. Tak.
Spørgeren.
Men det er jo netop, når vi som politikere møder mennesker ude i virkeligheden, der oplever den lovgivning, vi laver. Vi laver jo lovgivning til mennesker ude i virkeligheden. Så når vi møder de mennesker og møder sådan en som Usna, der er fuldt ud velintegreret, taler dansk, som ikke taler hovedsproget i Afghanistan, som, hvis hun bliver sendt tilbage, givetvis ikke vil kunne gå i skole, men skal mures inde bag fire vægge i sit eget hjem, ikke har de samme muligheder dér, som hun har her, så er det jo bare, at vi i hvert fald i Radikale Venstre undrer os over, at når FN's flygtningeorganisation, UNCR, i februar meget tydeligt fraråder, at man meddeler afslag på nuværende tidspunkt til personer fra i Afghanistan, hvorfor det så er, at regeringen fastholder den praksis. Hvilket indtryk gør det overhovedet på ministeren? Og hvorfor er det, at Danmark ikke lytter til FN?
Ministeren.
Lad mig starte med at sige, at den danske regering ikke har anerkendt Taleban som regering i Kabul, og vi har ikke nogen udleveringsaftale med det nuværende regime i Afghanistan. Og jeg er selv stor tilhænger af, at man møder konkrete mennesker og på baggrund af dem og deres historier forstår, hvordan lovgivningen fungerer. Men jeg har aldrig mødt, lad os sige en kvinde, der mener, at hun er blevet voldtaget, og i en retssal ikke har fået medhold, og hvor den sigtede er blevet frikendt, hvorefter jeg har rejst en enkeltsag i Folketingssalen, for jeg synes ikke, at den rigtige måde at gøre det på. Der må vi stole på det, som dommerne foretager sig, uanset om det sker i byretten, i landsretten eller i Flygtningenævnet.
Spørgeren.
Nu er sagen her heller ikke endeligt afgjort endnu. Men alt tyder jo på, at Usnas ophold i Danmark hænger i en meget tynd tråd. Der bekymrer det mig usigelig meget, at vi i Danmark tilsyneladende har et andet syn på afghanske flygtninge end resten af EU. Og lad mig lige opholde mig ved nogle tal her. Det er nemlig ikke nogen nyhed, at det er overordentlig svært for afghanere at få asyl i Danmark. Sådan har det været i årevis. F.eks. så man i 2019, at godt halvdelen, 54 pct., af alle afghanere i gennemsnit fik asyl i EU, mens det i Danmark kun var godt hver fjerde, der fik beskyttelse. Bekymrer det ikke ministeren, at vi tilsyneladende har en langt mere restriktiv praksis end f.eks. vores naboer i Tyskland og Sverige?
Ministeren.
Altså, det er jo den samme flygtningekonvention og den samme Europæiske Menneskerettighedskonvention, vores lovgivning er modelleret over. Men jeg ved, at anerkendelsesprocenterne jo er snævert knyttet til sammensætningen af den gruppe, der søger asyl, f.eks. hvor mange uledsagede mindreårige fra de lande der søger asyl. Og jeg ved ikke, om gruppen af afghanere i det danske asylsystem har været anderledes sammensat, end den har været i det tyske asylsystem. Men en anerkendelsesprocent på 54 er ikke så meget anderledes end det, vi ser for andre nationaliteter. Det er faktisk rimelig gennemsnitligt.
Spørgeren – sidste spørgsmål.
Som jeg forstår det, og som ministeren også giver udtryk for, er det rigtigt nok, at vi ikke har nogen hjemsendelsesaftale – heldigvis, vil jeg sige – med Taleban. Og det betyder jo også, at afghanerne, som får afslag på asyl, kan se frem til at bo på udrejsecenter på ubestemt tid. Og det er så måske der, hvor Usna er på vej hen i stedet for til en tandlægeuddannelse. Er det korrekt forstået? Og har regeringen planer om at lave en aftale med Talebanstyret, eftersom det åbenbart giver mening at sende Usna og hendes familie på udrejsecenter?
Ministeren.
Før man lige konkluderer på den konkrete sag, tror jeg, det er fornuftigt lige at afvente Flygtningenævnet. Jeg har i hvert fald stået her utallige gange og diskuteret onsdagsspørgsmål i forlængelse af konkrete sager, hvor man kan se, at Flygtningenævnet efterfølgende har omstødt den afgørelse, det hele har handlet om. Men under alle omstændigheder ændrer det ikke på, at vi ikke kommer til at indgå udleveringsaftaler med regimer, som vi ikke anerkender som værende gyldige regeringer. Det har ikke noget at gøre med, om vi kan lide den politik, de fører, eller ej. Det har noget at gøre med, om vi udenrigspolitisk anerkender dem, og vi anerkender ikke Assads regering i Syrien, og vi anerkender heller ikke Taleban som regering i Afghanistan. Men der er andre skurke, vi anerkender, f.eks. den iranske regering, som vi ved gud ikke deler ret mange politiske værdier med, men vi anerkender dem som regering i Iran.
Tak til fru Kathrine Olldag for spørgsmålene, og tak til ministeren for svarene. Og havde det nu været en skrap formand, der havde siddet her, så måtte man ikke hidkalde højere magter, og det er der nogle der mener at »ved gud« betyder. Nå, det var en detalje. Vi går videre til næste spørgsmål, som er til udlændinge- og integrationsministeren, og spørgsmålet er stillet af hr. Sikandar Siddique fra Frie Grønne. Værsgo.
Værsgo.
Tak for ordet, formand, og tak til ministeren for at møde op. Spørgsmålet lyder: Er ministeren enig med Udlændingestyrelsen i, at Usna Mohammed Latif skal udvises til Afghanistan?
Ministeren.
Som jeg lige kort nævnte over for fru Kathrine Olldag, der stillede spørgsmålet lige før, har jeg forud for besvarelserne i dag læst den her artikel »I chok over udvisning: Udvist fra 2.g til Taleban-regime«, og ligesom alle andre, der læser den artikel, har jeg selvfølgelig indtaget en holdning omkring det. Men jeg vil alligevel gentage det, som var min pointe i spørgsmålet lige før, nemlig at jeg hverken kan, skal eller vil blande mig i myndighedernes afgørelser, i deres arbejde. Og som jeg sagde før til den forrige spørger, skyldes det, at regeringen ligesom tidligere regeringer efterlever et princip om armslængde. Det er altså styrelsen og herefter, hvis det er relevant, det uafhængige Flygtningenævn, som træffer afgørelse i asylsager. Dermed er det også Udlændingestyrelsen og i sidste ende Flygtningenævnet, der tager stilling til, om en person har et beskyttelsesbehov, eller om personen som følge af Danmarks internationale forpligtigelser – det handler bl.a. om FN's flygtningekonvention og Den Europæiske Menneskerettighedskonvention – skal have lov til at blive i Danmark. Der foretages altid en konkret og individuel vurdering i hver eneste sag. Men jeg kan sige generelt, at jeg har tillid til, at udlændingemyndighederne er i stand til at træffe de her afgørelser i overensstemmelse med de konventioner, vi har tiltrådt, og med den lovgivning, der er vedtaget her i Folketingssalen.
Spørgeren.
Det er jo netop det, der er hele pointen – at man har tillid til, at Udlændingestyrelsen kan træffe beslutninger på baggrund af den lovgivning, der er vedtaget, den politisk bestemte lovgivning. Og det er derfor, det er helt fair og legitimt at spørge ministeren om, hvad ministeren synes om de her vurderinger. For det er politisk bestemt lovgivning, de træffer beslutninger på baggrund af. Vi taler altså her om en ung kvinde, der har boet i Danmark, siden hun var 10 år gammel – 10 år. Usna er 18 år gammel nu. Hvis man kigger på de reaktioner, der er kommet fra demonstrationer, og de reaktioner, der er kommet fra hendes klassekammerater, fra gymnasier og skoler og alle mulige steder, så er der jo ikke noget som helst, der tyder på, at Usna ikke er velintegreret, at Usna ikke har levet sit voksne liv, sit unge liv her i Danmark. Og jeg bliver bare nødt til at spørge ministeren: Vil ministeren ikke forklare mig, hvem det skulle gøre godt for at sende 18-årige Usna, som har levet i Danmark, fra hun var 10 år gammel, tilbage til Afghanistan?
Ministeren.
Jeg vil sige to ting. Punkt 1: Som jeg også sagde til spørgeren lige før, har jeg stået her en hel del gange og diskuteret en onsdag eftermiddag med baggrund i konkrete enkeltsager, som ikke er endeligt afgjort, og hvor det bagefter har vist sig, at Flygtningenævnet har truffet en anden afgørelse end den, der er truffet i første instans. Så det er også bare en appel om ikke at konkludere, før der er truffet nogen endelig afgørelse. Og punkt 2: Jeg synes, det giver god mening, at den danske udlændingelovgivning er modelleret over FN's flygtningekonvention og Den Europæiske Menneskerettighedskonvention, og det er med baggrund i de regler, som vi har tilsluttet os internationalt, og den retspraksis, der har udviklet sig internationalt, at den danske udlændingelovgivning er skruet sammen. Det er ikke – det bør det i hvert fald ikke være – nogen stor overraskelse for spørgeren, at det er det, der er grundlaget for den danske udlændingelovgivning.
Spørgeren.
Men, kære minister, det er altså et halvt år siden, vi flygtede fra Afghanistan. Der var en tilbagetrækning fra Afghanistan, vi lukkede vores ambassader, vi sørgede for at få vores medarbejdere ud, fordi vi mente, at det var usikkert. Det er et halvt år siden. Et halvt år efter beslutter vi, at det nu så godt nok er sikkert for 18-årige Usna at komme tilbage til Taleban. Ministeren må jo kunne se, at der er et eller andet rivende galt her. Vi evakuerer ambassader, vi flygter fra Afghanistan, vi får vores medarbejdere i sikkerhed, og et halvt år efter siger vi, at for dig, Usna på 18 år, er det sikkert at komme ned til Taleban.
Ministeren.
Igen bør man passe på med at konkludere for hårdt, før der er truffet en endelig afgørelse. Så vil jeg også sige, at en af de vigtigste ting i vores danske asylpolitik jo er, at der foretages individuelle vurderinger. Derfor kan det godt være sådan, at en tolk, der f.eks. har arbejdet for de danske styrker, får asyl i Danmark, fordi vi vurderer, at han er udsat, fordi Taleban ved, at han har arbejdet for vestlige styrker, mens en anden person ikke får asyl i Danmark, fordi vi ikke vurderer, at den person er individuelt forfulgt. Udlændingeloven er ikke skruet sådan sammen, at man, alene fordi man kommer fra et bestemt land, så enten har brug for beskyttelse eller ikke har brug for beskyttelse, og man kan sagtens få beskyttelse i Danmark, selv om man kommer fra et fuldstændig fredeligt land, hvis det land f.eks. har en fuldstændig vanvittig lovgivning over for homoseksuelle eller over for jøder eller kristne mindretal eller andet, og det er fordi, det er en individuel vurdering. Derfor vil jeg bare appellere til, at det, selv om Taleban overtog magten i Kabul i sommer, så ikke betyder, at alle, der kommer fra Afghanistan, pr. definition har brug for beskyttelse. Der er en enormt alvorlig humanitær situation, der udvikler sig i Afghanistan, men det individuelle beskyttelsesbehov, der er knyttet til det enkelte menneske, er nødt til at være med en individuel sagsbehandling.
Spørgeren for sit sidste spørgsmål.
Vi er politikere, og vi har holdninger, og vi har meninger, og jeg ved godt, at ministeren ofte siger, at han ikke vil udtale sig om konkrete sager. Men nu spørger jeg ministeren direkte. 18-årige Usna har boet i Danmark, siden hun var 10 år gammel, taler sproget flydende, går på gymnasiet og har drømme. Mener ministeren virkelig, at det giver mening at sende 18-årige Usna tilbage? Jeg håber, at ministeren ikke vil svare med en masse argumenter i forhold til et armslængdeprincip, men jeg spørger til ministerens holdning, for ministeren er også politiker, ministeren er folkevalgt. Mener ministeren, at 18-årige Usna skal sendes tilbage til Afghanistan?
Ministeren.
Måske har jeg det bare sådan i modsætning til spørgeren, at jeg ikke læser en artikel i avisen på tre-fire sider, og jeg så har en holdning til det, lige såvel som jeg, hvis jeg læste et interview med en kvinde, der sagde, at hun var blevet voldtaget, jo så heller ikke på baggrund af den artikel ville fælde en dom nede i Landsretten. Der ville jeg da stole på, at dommeren lyttede, selvfølgelig både til den kvinde, der mener, at hun er blevet voldtaget, men også til den person, der er sigtet, og at man på baggrund af en almindelig bevisførelse og en almindelig retslig procedure til sidst vurderer, om der skal falde dom eller ej. Det er de samme dommere, der sidder i Flygtningenævnet, og jeg kommer ikke til at læse en artikel på 3½ side og så træffe en afgørelse. Det ville være det modsatte af de retsstatsprincipper, som det her land er bygget på, og det modsatte af det, som jeg også håber at Frie Grønne kan bakke op omkring. For alternativet, altså at det er den til enhver tid siddende minister, der skal læse aviser og finde ud af, hvem der skal have beskyttelse, ville være skidt, både for flygtningene og for det danske samfund.
Tak til hr. Sikandar Siddique for spørgsmålet, og tak til udlændinge- og integrationsministeren for dagens indsats. Så går vi videre til spørgsmål 13, og det er til indenrigs- og boligministeren, og spørgeren er fru Anni Matthiesen fra Venstre, Danmarks Liberale Parti.
Værsgo.
Tak for det, formand. Hvorfor mener ministeren, at vi blot skal ignorere Europarådets kritik af dansk praksis under kommunalvalget i november 2021, hvor politisk opstillede kandidater var valgtilforordnede?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Jeg vil gerne kvittere for interessen for, at vi har et sundt, stærkt og solidt demokrati ved vores demokratiske valg både her i Folketinget, men selvfølgelig også, når man skal sætte kryds på valgdagen. Jeg har tidligere oplyst skriftligt, at det er min holdning, at det danske valgsystem er velfungerende, og at vi skal fastholde, at vores valg gennemføres i åbenhed og med lige adgang for alle. Jeg mener, at Europarådets kritik er uberettiget. Som nævnt i mit skriftlige svar må kandidater jo ikke optælle egne stemmer. Kritikken går heller ikke på konkrete tilfælde, men på en generel praksis, som Europarådet måske ikke er vant til. Den danske praksis med, at opstillede kandidater kan deltage i valget på lige fod med andre vælgere, er i min optik den rigtige for os. Det er en styrke, at valgets aktører medvirker i valghandlingen, fordi det skaber gennemsigtighed for alle, både vælgere og kandidater, at de kan deltage. Og både stemmeoptællingen og store dele af den øvrige valghandling foregår offentligt i den forstand, at enhver kan overvære det. Det giver os en sikkerhed for, at alt går rigtigt for sig. Så skal vi huske, at Europarådets samlede vurdering af kommunalvalget faktisk er overordentlig positivt. Det er egentlig ikke nogen stor overraskelse. Faktisk bliver Danmarks valgsystem gang på gang bedømt som et af verdens bedste. Men vi skal selvfølgelig lytte til forslag til, hvor vi kan gøre det bedre. Jeg synes bare, at kritikken skal være velunderbygget for at få os til at ændre vores valghandling. Vi risikerer nemlig at komme til at gøre skade på et valgsystem, som mange lande misunder os. Derfor er jeg ikke enig i det forslag, der er til at ændre det.
Spørgeren.
Jeg tror faktisk, at ministeren og jeg langt hen ad vejen er enig. Jeg har selv tidligere siddet som valgtilforordnet på nogle af valgstederne, og jeg har ikke selv personligt tænkt over, at der var noget forkert i det. Der, hvor jeg så alligevel synes, at der lidt uenighed, er der, hvor ministeren på skrift, også over for mig, afviser det og heller ikke ønsker at indlede nogen form for dialog eller drøftelse af, at der måske er nogle muligheder for at gøre det bedre. Jeg er jo nok, når Europarådet påpeger, at de er bekymrede over, at de opstillede kandidater også sidder som valgtilforordnede, skruet sådan sammen, at jeg tænker, at vi da må have undersøgt, om der er grund til den bekymring. Jeg kan godt høre, at ministeren siger, at det er der ikke, men jeg kunne godt tænke mig at spørge ministeren om, hvorfor han ikke mener, at vi fra dansk side i det mindste bør drøfte det og måske finde ud af, om der er noget om den kritik, de nu har rejst.
Ministeren.
Det mener jeg sådan set også er det, vi gør nu her i Folketingssalen i dag, og det er jo en vigtig debat, der også bliver taget i medierne rundtomkring. Men mit standpunkt er bare det, at vi har en rigtig sund demokratisk kultur i Danmark, at vi har et folkestyre, hvor vores partier ikke bare – det er de også – bare er professionelle maskiner, hvor folk arbejder og laver kommunikation og politisk arbejde herinde, men at det også er, at man mødes i Vipperødhallen og i forsamlingshuse og tusindvis af andre steder, når der er en valghandling. Så kommer der nogle fra Venstre, nogle fra Socialdemokratiet og nogle fra De Radikale og Enhedslisten, og hvem det ellers er, og er med til at tælle stemmer op. Og man ved sådan nogenlunde, hvem det er. Det er jo også rodfæstet i vores folkestyre, og det synes jeg egentlig mere taler for, at det er et stærkt folkestyre, vi har, end det, som det bliver kritiseret for i den her rapport, nemlig at det på en eller anden måde er en svaghed ved vores folkestyre. Jeg synes faktisk, det er omvendt.
Spørgeren.
Jamen jeg tror også, det er en styrke, men jeg vil sige: Jeg kan ikke stå her og med total overbevisning sige, at jeg simpelt hen slet ikke tror, der er noget at komme efter. Eller for den sags skyld kunne det være, der var noget af det, man gør, f.eks. i Norge, som kunne bruges også i dansk øjemed, og som måske endda kunne gøre, at det blev endnu bedre. Og det er måske også lidt en opfordring til, at man engang imellem – selv om man så selv synes, at det her system er fantastisk og at man er totalt tryg ved det – prøver noget andet. Så en gang imellem må vi jo også erkende, at vi som politikere – ved at høre om noget andet, høre om noget nyt – alligevel engang imellem flytter os og siger: Jamen det kunne jo også godt være, at der var en lille del af den måde, man f.eks. gør det på i Norge, som vi også kunne tage i brug. Er ministeren slet ikke enig i det?
Ministeren.
Jo, jeg havde selv den glæde at være i Oslo til stortingsvalget sidste efterår og få en rundvisning i deres valgsystem. Og det er bestemt også et meget godt valgsystem, syntes jeg. Det er måske et mere effektivt system på nogle leder, end vores er, men der er også nogle ulemper ved det. Altså, der har man jo valgsedler for hvert parti, hvor vi har tradition for at have en lang spiseseddel med alle partier – nu kommer der rigtig mange partier til næste valg, så den kan nå helt ned til gulvet. Så jeg tror, nordmændene har meget at byde på. Men jeg synes, det element, som vi bliver kritiseret for, nemlig det, at man har frivillige græsrødder fra partierne, som er med til at tælle – ikke deres eget partis stemmer, men andre partiers partier stemmer – egentlig mere er en fordel; det er ikke en fejl i vores system. Men jeg er helt enig i, at der er masser af ting, vi kan lære – bl.a. også af nordmændene – i forhold til vores valgsystem.
Spørgeren for sidste spørgsmål.
Nu er det jo sådan, at vi også sender nogle ud til andre lande som valgtilforordnede eller i hvert fald nogle, som holder øje med, om valgene foregår, som de skal, og som for den sags skyld jo også nogle gange efterfølgende rejser en kritik, hvor der er bekymringer. Hvad kommer der egentlig til at ske nu? Altså, tager ministeren det bare til efterretning, at Europarådet faktisk er bekymret eller i hvert fald har udtrykt bekymring, eller kommer ministeren til at henvende sig til Europarådet med en forklaring på, hvorfor der ikke er tanker om at gøre noget ved det? Eller hvad sker der rent praktisk her efterfølgende?
Ministeren.
Men de retter jo en kritik mod flere forhold ved det danske valg, bl.a. også vores partistøttesystem og metoden for at give private bidrag. Og det er jo noget, vi sidder og diskuterer nu. Der er jo sådan et populært navn for det, men altså, den måde, hvorpå man gennem flere forskellige selskaber giver penge for at omgå beløbsgrænsen, er jo noget, vi diskuterer bl.a. med spørgerens parti, herunder hvordan vi kan dæmme op for det og sørge for, at der er en lille smule mere åbenhed i hvert fald i forhold til den del af det. Og der er nogle ting, vi kommer til at ændre på, og som vi er i gang med at ændre på. Men i forhold til det her med at have frivillige græsrødder på valgstederne i stedet for kommunalt betalte medarbejdere tror jeg det er sundt, at vi holder fast i det, så længe folk har lyst til det.
Tak til indenrigs- og boligministeren og tak til fru Anni Matthiesen. Vi går over til spørgsmål nr. 14 til uddannelses- og forskningsministeren. Og spørgeren er hr. Alex Vanopslagh fra Liberal Alliance.
Værsgo.
Tak for det. Spørgsmålet lyder: Finder ministeren det gavnligt for virksomheder uden for storbyerne, at DTU fremover vil uddanne 500 færre ingeniører som følge af regeringens planer om udflytning af uddannelser?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet til hr. Alex Vanopslagh. Lad mig starte med at slå fast, at DTU fortsat kan øge deres optag, men at vi med aftalen stiller krav til, hvor stort optaget kan være på DTU's campus i Lyngby. DTU har valgt at udflytte 300 pladser, og når det er gjort, kan DTU optage lige så mange i 2030, som de gjorde i 2019 på deres campus i Lyngby – 2019 er udgangspunktsåret for den her aftale. Der er behov for ingeniører i hele landet, også uden for de største byer. Derfor har regeringen og aftalepartierne også ekstraordinært valgt at underbygge DTU's planer om udflytning til Risø, Kalundborg og Hirtshals med 30 mio. kr. Det er nogle planer, som jeg er rigtig glad for DTU vil arbejde videre med og føre ud i livet. Herudover vil DTU som følge af aftalen få flere penge pr. studerende på de tre steder hvert år. Når vi har diskussionen i dag om DTU's optag, skyldes det alene, at DTU har haft vækst i optaget fra 2019 til 2021 på deres campus i Lyngby. Den øgede tilgang er bl.a. et resultat af et ekstraordinært højt optag i 2020, hvor forklaringen med al sandsynlighed skal findes i den særlige situation med covid-19. Den stigende tilgang skyldes også, at DTU i perioden har optaget flere engelsksprogede studerende på kandidatuddannelserne. Hvis man ønsker flere ingeniører til hele Danmark, er flere engelsksprogede studerende ikke nødvendigvis løsningen. Det er kun cirka halvdelen af DTU's dimittender, der ikke er danske statsborgere, som kommer i beskæftigelse i Danmark efter 2 år, og det er kun 6 pct. af alle DTU's dimittender, der finder beskæftigelse vest for Storebælt, men vi har behov for ingeniører i hele Danmark. Vi har i dag ca. 2.600 ledige pladser på ingeniøruddannelserne vest for Storebælt, og regeringen har et ønske om, at flere af disse pladser fremover skal fyldes op. Der er mange virksomheder der, der har behov for dimittender med tekniske kompetencer. Jeg er ikke af den opfattelse, at udflytningsaftalen samlet set vil betyde færre ingeniører til danske virksomheder uden for de største byer. Jeg tror tværtimod på, at når uddannelserne flytter tættere på virksomhederne, skabes der grobund for forskellige former for samarbejde, der betyder, at virksomhederne lettere kan rekruttere dem. Og aftalen handler om at skabe flere og bedre uddannelsesmuligheder i hele Danmark, ikke om at uddanne færre, heller ikke ingeniører.
Spørgeren.
Tak for svaret, og jeg er jo sådan set med på, at intentionen med udflytningen af uddannelser ikke er, at der skal uddannes færre ingeniører, men det er nu engang konsekvensen. Altså, det, som regeringen har gang i, er jo en skadelig symbolpolitik. Den er symbolsk, fordi den ikke i særlig høj grad gavner Udkantsdanmark så at sige, og den er skadelig, fordi den medfører færre ingeniører, og man kan jo ikke rigtig påstå, at man ikke var advaret på forhånd. Ingeniørforeningen advarede allerede i september sidste år om, at vi kommer til at mangle 13.000 kandidater inden for ingeniører, teknik og it, altså de klassiske STEM-uddannelser, frem til år 2030, og for mindre end en måned siden modtog alle folketingsmedlemmer, inklusive ministeren, et brev fra Dansk Erhverv, fra Ingeniørforeningen, IDA, fra it-branchen og Foreningen af Rådgivende Ingeniører, hvor de advarede om, at de her udflytningsplaner ville forværre manglen på ingeniører. Så vi var i Folketinget klart og tydeligt advaret om, at den her symbolpolitik ville have nogle skadelige konsekvenser, og vi vidste så at sige, at reformen lidt ville blive noget sjusk, og alligevel holder man stædigt politisk fast i det, og det er jo noget, som generelt ses i politik. Altså, et andet område er folkeskolereformen, som man lavede for et årti siden, og hvor alle forstandige mennesker var ude at advare og sige, at det her kommer til at være skadeligt for den danske folkeskole, og man vælger alligevel at holde ved, og nu må vi så begynde at rette op og begynde at tale om, at vi også skal have lavet om i den reform, og det er jo formentlig det samme, der vil ske med udflytningen af de her uddannelsespladser. Om 10 år vil vi se, at, nå, hov, alle dem, der advarede om, at det her var en dårlig idé, havde ret. Nu har vi færre ingeniører, og nu bliver vi nødt til at rulle det tilbage. Hvorfor i alverden vente 10 år? Hvorfor ikke lytte til eksperterne og sige, at okay, vi kan godt se, at den her symbolpolitik skader os i forhold til at uddanne ingeniører i fremtiden, og vi retter op med det samme?
Ministeren.
Jeg er jo ikke enig i den måde, som hr. Alex Vanopslagh udlægger teksten på her. Aftalen her fører ikke til færre ingeniører. Der er taget nogle særlige hensyn til IT-U, når det kommer til den del, der handler om it-uddannelser, og med ingeniøruddannelserne er det, som jeg her har redegjort for. Der er masser af pladser at blive optaget på, hvis man vil læse til ingeniør. Vi kan sagtens få flere ingeniøruddannede, men det handler jo om, at flere skal søge de uddannelser, og det er der jo ingen begrænsning på med aftalen her. Tværtimod skal vi gerne have flere til at søge dem over hele landet, så også industrien i Jylland, der ikke får dimittenderne fra DTU, kan klare sig godt.
Men hvis vi skal styrke hele Danmark, navnlig det, som jeg plejer at kalder Det konkrete Danmark, altså Produktionsdanmark, Udkantsdanmark bliver det også nogle gange med en snert af nedladenhed kaldt, hvis vi skal styrke det, så er det jo ikke udflytning af uddannelser, der er brug for. Altså, det er jo ikke sådan, at de har brug for, at vi drysser nogle akademiske studiepladser ud over dem. Det, som Produktionsdanmark har brug for, er jo for det første gode rammevilkår. De er konkurrenceudsat, de skal eksportere til andre lande, og de har brug for gode rammevilkår, hvor skatterne ikke er alt for høje, og for det andet har de brug for kvalificeret arbejdskraft. Der synes jeg ikke rigtig, regeringen leverer, og jeg har lyst til at lave sådan en omcitering af Zelenskyj på vegne af Udkantsdanmark: Vi har ikke brug for akademiske studiepladser, vi har brug for flere ingeniører og gode rammevilkår. Og vil ministeren ikke erkende, at man har fokus på det forkerte sted, når man skal se på, hvordan man styrker Udkantsdanmark? Det er jo erhvervsliv, rammevilkår og kvalificeret arbejdskraft, der er det vigtige.
Det sidste her er jo en del af nøglen, og jeg kan godt huske, at hr. Alex Vanopslagh har brugt udtrykket Det konkrete Danmark, og jeg har da faktisk også selv noteret ned, at det kunne være passende at komme ind på. For jeg mener, at det er helt forkert, og at man her er på tynd is. Man har da lige præcis behov for, tæt på erhvervslivet, hvor man er, i hele landet at få uddannet arbejdskraft, også tæt på, så man kan rekruttere dem. De har da i Sønderborg og på Als kæmpe gavn af, at man uddanner ingeniører på Syddansk Universitet i Sønderborg, eller i Midtjylland, at man uddanner i Herning, at man uddanner i Aarhus, at man er tættere på. Så vi skal have flere til at søge de uddannelser, men det skal de da i hele landet, og det, der er indkaldt til en diskussion om her, er alene DTU i Lyngby. Men vi skal da have et blik for hele samfundet.
Så er der et sidste spørgsmål.
Vi mangler op til 13.000 kandidater inden for STEM-fagene, herunder ingeniørerne. Så når DTU uddanner 500 færre ingeniører, har vi jo et problem, og så ender vi jo – det er min frygt – ikke med at gavne de dele af landet, som er langt væk fra storbyerne. Og det får jo mig til at tænke lidt på, at regeringen sådan er gode til de her kommunikationsprojekter, altså udflytning af uddannelser, eller at man laver nogle sundhedshuse om og kalder dem nærhospitaler og hænger et nyt skilt op, men man har ikke reelt gjort nogen forskel, eller nærpolitistationer, der har åbent få timer om ugen. Jeg får bare lyst til at spørge: Synes ministeren ikke, at der i det her med udflytningen af uddannelser er en lille snert af, at det sådan er endnu et kommunikationsstunt fra regeringens side?
Nej, på ingen måde. Det her kommer til at gøre, at vi får flere og bedre uddannelsesmuligheder over hele Danmark. Det kommer til at gøre, at den nedgang i ungdomsårgangene, der vil være i de kommende år, hvor der bliver færre, ikke betyder en yderligere centralisering og en svækkelse af mulighederne for de unge, men jo heller ikke for de virksomheder, som hr. Alex Vanopslagh siger han er interesseret i at gavne over hele Danmark. De har gavn af, at vi laver en aftale som den her. Og jeg må jo også minde om, at det er et meget, meget bredt flertal og ikke bare regeringen, der indgår den her aftale, og at det måske i virkeligheden var hr. Alex Vanopslagh, der så forkert ved ikke at være med i aftalen.
Tak til hr. Alex Vanopslagh. Vi går videre til dagens sidste spørgsmål, som også er til uddannelses- og forskningsministeren, og spørgeren er denne gang hr. Sikandar Siddique fra Frie Grønne.
Værsgo.
Tak, formand, og tak til ministeren for at møde op. Jeg vil starte med at læse spørgsmålet op. En række danske universiteter, herunder Københavns Universitet, Aarhus Universitet og DTU, investerer i firmaer, der har aktiviteter i ulovlige bosættelser på den palæstinensiske Vestbred. FN’s sikkerhedsrådsresolution 2334 fra december 2016 fordømmer de israelske bosættelser, forbyder al byggeaktivitet i bosættelserne og fremhæver, at bosættelserne ødelægger mulighederne for en fredelig tostatsløsning. Hvad er ministerens holdning til, at danske universiteter ikke lever op til deres internationale forpligtelser ved at investere i firmaer med aktiviteter i ulovlige bosættelser på den besatte Vestbred?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Regeringens politik er, at Israel bør indstille sin bosættelsespolitik. Bosættelserne er ulovlige efter folkeretten og går direkte imod EU's politik og FN's Sikkerhedsråds resolution 2334. Derudover fraråder regeringen engagementer og aktiviteter, der er rettet mod at styrke bosættelserne. Det gør vi som en konsekvens af den israelske bosættelsespolitik og i overensstemmelse med forslag til vedtagelse V 30. Regeringen bakker derfor op om de fælles EU-budskaber til borgere og virksomheder i EU, der har til formål at skabe opmærksomhed om de risici, der er forbundet med et engagement i bosættelser, og som danske investorer altid skal være opmærksomme på. Erhvervsministeriet oplyste i forbindelse med besvarelse af Udenrigsudvalgets spørgsmål på almindelig del, spørgsmål 119 i 2021, at regeringen løbende arbejder på at styrke den vejledende indsats over for private og offentlige investorer med afsæt i FN's retningslinjer for menneskerettigheder og erhvervsliv og OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder. Jeg har ikke kendskab til universiteternes konkrete investeringer, men det er mit klare indtryk, at de tager deres samfundsansvar meget seriøst, og at de også gør det, når de forvalter deres midler. Tak.
Spørgeren.
Altså bosættelserne er erklæret ulovlige af regeringens selv. Det vil jeg gerne starte med at slå fast. Og de udgør et helt afgørende element i det israelske apartheidstyres undertrykkelse af det palæstinensiske folk. Så jeg håber virkelig, at regeringen deler min holdning til, at det er afgørende at sikre, at offentlige aktører ikke investerer i krænkelser af folkeretten. Så et konkret spørgsmål til ministeren: Hvad vil ministeren gøre for at sikre, at danske universiteter og andre offentlige aktører fremover ikke investerer i firmaer med aktiviteter i ulovlige bosættelser og dermed lever op til internationale forpligtelser beskrevet i FN's retningslinjer for menneskerettigheder og erhverv?
Ministeren.
Som jeg sagde i min indledning, har jeg ikke kendskab til universiteternes konkrete investeringer. Jeg kan ikke sige, om de har investeringer i israelske bosættelser, og jeg må også minde hr. Sikandar Siddique om, at universiteterne ikke, som det blev sagt i spørgsmålet her, er offentlige institutioner. De er selvejende institutioner, og de har ansvaret for at forvalte deres midler på en god og ansvarlig måde, herunder, synes jeg jo, at følge de vejledninger og retningslinjer, der er meget klare, nemlig at man altså følger den politik, der er, og ikke bidrager til aktivitet i de israelske bosættelser.
Spørgeren.
Jeg må da også erkende, at jeg har utrolig svært ved at forstå, hvordan det overhovedet kan lade sig gøre, at selvejende institutioner, som også er knyttet tæt til det offentlige, har en forbindelse til det offentlige, investerer i selskaber og aktiviteter af nogen art i det israelske regimes ulovlige bosættelser. Og derfor vil jeg gerne igen prøve at spørge ministeren, om ministeren vil opfordre danske universiteter og andre aktører til at trække deres eksisterende investeringer fra virksomheder, der har aktiviteter i ulovlige bosættelser på den besatte Vestbred. Vil ministeren opfordre Københavns universitet til at stoppe med at investere i de ulovlige bosættelser?
Ministeren.
Som nævnt fraråder regeringen i overensstemmelse med den vedtagelse, jeg refererede til før, engagement og aktiviteter, der er rettet mod at styrke de israelske bosættelser. Og tilbage i marts 2018 blev der lavet en vejledning om ansvarlige investeringer, og den påpeger de væsentligste forhold, som ledelsesniveauet blandt investorer skal være opmærksomme på, herunder de forhold, som vi taler om i dag. Og det vil så være universiteternes ansvar at være opmærksomme på de ting. Og jeg har som sagt ikke kendskab til konkrete investeringer som dem, hr. Sikandar Siddique antyder her.
Spørgerens sidste spørgsmål.
Københavns Universitet har investeret omkring 2 mio. kr. i ulovlige bosættelser, og jeg vil gerne sende det over og gøre ministeren opmærksom på de her investeringer. Men hvad vil ministeren sige til Studerende mod Besættelsen, som på tværs af danske universiteter naturligvis forventer, at de kan tage deres uddannelse på en institution, der ikke yder støtte til et apartheidstyre og dets kontinuerlige brud på folkeretten? Hvad vil ministeren sige Studerende mod Besættelsen?
Ministeren.
Som jeg forstår det, bliver der refereret til en artikel, der for noget tid siden er blevet bragt, altså i forhold til det, som hr. Sikandar Siddique siger nu. Og det har KU så forholdt sig til og fået foretaget en form for screening. Og den kan der måske redegøres nærmere for, hvis der bliver stillet et skriftligt spørgsmål. Regeringens holdning er fuldstændig klar, og vejledningen er helt klart, at man skal undgå at investere i aktiviteter i de israelske bosættelser. Så der fornemmer jeg ikke nogen politisk uenighed her.
Tak til hr. Sikandar Siddique og tak til uddannelses- og forskningsministeren for dagens indsats. Hermed er spørgetiden afsluttet.
Der er ikke mere at foretage i dette møde, udover at sige tak til alle for dagens indsats i folkestyrets tjeneste. Folketingets næste møde afholdes i morgen, torsdag den 31. marts 2022, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der vil fremgå af Folketingets hjemmeside.