Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Pričenjam 33. izredno sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki sem jo sklical na podlagi prvega in drugega odstavka 58. člena ter drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem in vas obveščam, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Roberto Battelli, Ivan Jelen, Franc Horvat, Bojan Kontič, Kristijan Janc, dr. Marko Pavliha, mag. Anton Rop in mag. Franc Žnidaršič. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 33. izredne seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 1. februarja 2008. Predloga za umik točke z dnevnega reda nisem prejel. Zato prehajamo na predloge za širitev dnevnega reda. Vlada Republike Slovenije predlaga razširitev dnevnega reda z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju po nujnem postopku. Predlog za širitev ste prejeli z dopisom dne 4. februarja letošnjega leta. Želijo predstavniki poslanskih skupin besedo? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje svojih glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda, kot je bilo prej navedeno. Glasujemo. Navzočih je 41 poslancev, kar je premalo za kvalificirano odločanje oziroma navzočnost. Ponovili bomo odločanje. Glasujemo drugič. Navzočih je 46 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti 1. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 3. točko dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem seje in sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za so glasovali vsi prisotni, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 33. izredne seje zbora določen. Ob tem vas obveščam, da bomo v skladu z dogovorom na kolegiju predsednika Državnega zbora, danes opravili obravnavo in glasovanje o 1. in 3. točki dnevnega reda. Obravnavo in glasovanje o 2. točki dnevnega reda pa bomo opravili v nadaljevanju izredne seje, ki bo v četrtek, 14. februarja s pričetkom ob dvanajsti uri. Ob enajsti uri. Se opravičujem. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZA RAZPIS ZAKONODAJNEGA REFERENDUMA O UVELJAVITVI ZAKONA O RATIFIKACIJI LIZBONSKE POGODBE, KI SPREMINJA POGODBO O EVROPSKI UNIJI IN POGODBO O USTANOVITVI EVROPSKE SKUPNOSTI. Seznanjam vas, da imamo za to točko na razpolago eno uro časa. Predlog za razpis zakonodajnega referenduma je zboru predložila Poslanska skupina SNS. Zato besedo dajem predstavniku predlagatelja, gospodu Bogdanu Baroviču za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Kolegici in kolegi v Državnem zboru dober dan. Spoštovani minister dobrodošli. Vesel sem da ste z nami. Referendumsko vprašanje, ki ga Slovenska nacionalna stranka ponuja je. Torej ponuja državljankam in državljanom Republike Slovenije. Ali ste za to, da se uveljavi Zakon o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki ga je sprejel Državni zbor Republike Slovenije na redni seji 29. januarja? Vprašanje je popolnoma jasno. Če mi verjamete ali ne, vse razloge, ki so strokovno podprti, sem navajal ničkolikokrat v imenu Slovenske nacionalne stranke in jih ne želim več. Dovolite mi pa, da vam povem še enkrat. Ivan Cankar je nekoč zapisal: "Narod si bo pisal sodbo sam. Ne frak mu je ne bo in ne talar." Mislim, da je bilo sporočilo krasno. Ampak očitno tega sporočila po mnogih pretečenih voda, mnogo pretečenih let in besed ne sprejmemo. Ponovno bo narodu sodbo pisal frak in talar. Ko mi je spoštovani kolega ene od političnih opcij rekel: "Pa zakaj odkrito ne poveste v Slovenski nacionalni stranki da ste proti?" Saj ni res. Saj ni res. Mi v Slovenski nacionalni stranki razmišljamo tako kot smo razmišljali pri sprejemanju ustavne pogodbe. Kjer smo opozarjali: "Samo hiteti ne. Počakajmo. Poglejmo kakšen je vtis." Nihče nas ni poslušal. Bili smo med prvimi, ki smo jo ratificirali, ampak sprejeta ni bila. In kar Janezek nauči, Janezek zna. "Prmejduš"! To smo že enkrat doživeli. Dajmo še enkrat počakati sploh, ker smo predsedujoča država. To je naša želja, zakaj ne bi Slovenke in Slovenci imeli prvi in edini pravico reči, da mi sprejemamo pravila igre, ki so določene v Lizbonski pogodbi, imenovani reformna pogodba oziroma naslednici ustavne pogodbe. Zakaj Slovenke in Slovenci ne smejo reči da ali ne. Irci so rekli pri pogodbi iz Nice dvakrat ne. To je bilo leta nazaj, takrat so bili opljuvani s strani držav članic Evropske unije, danes so Irci eni vodilnih, ki kreirajo in po katerih se usmerja večina evropskih držav. Zakaj ne bi Slovenija, ki je podobna Irski, ki je sicer po velikosti in po številu prebivalstva majhna ampak po srcu velika država, zakaj Slovenija ne bi smela enkrat reči da ali ne. Če bo rekla da, na referendumu, bomo najbolj ponosni sploh, ker vodimo, ker predsedujemo Evropski uniji. Če bo rekla ne, bo opozorila na določene napake in tudi Slovenija, ki je članica sedemindvajsetih držav, med sedemindvajsetimi državami v Evropski uniji ima pravico povedati kaj ji ni všeč. Ali imamo, kolegice in kolegi, pravico kot ljudje povedati kaj nam ni prav? Imamo ali nimamo? Pa če bodo ljudje rekli tako kot so rekli takrat v 80%, skoraj 90%, da, Evropa, naj rečejo da, Lizbonska pogodba in najbolj ponosen narod, najbolj ponosna država v Evropski uniji bo Slovenija. Dajmo ljudem možnost! Veste gre za pravila igre, ki jih moramo, kolegice in kolegi, sprejeti. Ko enkrat rečemo "da", izhoda ni več. Mi se strinjamo s pravili igre in jih moramo spoštovati. Zato vas v imenu Slovenske nacionalne stranke še enkrat prosim k razumu, sprejmite pobudo za referendum, recite naj se ljudje sami odločijo. Naj ne piše narodu sodbe trak in talar, naj si jo narod vendarle enkrat sam. Hvala lepa, ker ste me poslušali.
Hvala lepa tudi vam. Predlog za razpis referenduma je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku gospodu Jožefu Jerovšku za predstavitev poročila odbora. Izvolite.
Hvala lepa gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister s sodelavci. Odbor za zunanjo politiko je na svoji 80. nujni seji na podlagi 184. člena Poslovnika Državnega zobra obravnaval predlog za razpis zakonodajnega referenduma o uveljavitvi Zakona o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki ga je v obravnavo predložila Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Predstavnik predlagatelja Zmago Jelinčič Plemeniti je dejal, da gre tokrat za drugi poskus, da se o uveljavitvi Lizbonske pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti razpiše referendum in se tako doseže visoka podpora takšni odločitvi. Meni, da 90 poslancev državnega zbora nima pravice odločati o spremembah, ki jih prinaša Lizbonska pogodba zato bi bilo nujno, da se o tem razpravlja v širšem krogu in da se državljanom in državljankam Slovenije omogoči, da se na referendumu odločijo ali takšen dokument podprejo ali ne. Odboru je bilo predstavljeno mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Vlade Republike Slovenije o predlogu za razpis zakonodajnega referenduma je predstavil državni sekretar Ministrstva za zunanje zadeve, ki je najprej čestital poslancem za sprejem Zakona o ratifikaciji Lizbonske pogodbe. Glede predloga za razpis zakonodajnega referenduma je dejal, da je vlada Republike Slovenije že 28. januarja 2008 sprejela mnenje k predlogu za razpis referenduma o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki ga je prav tako vložila Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Vlada je takrat menila, da referendum o Lizbonski pogodbi ni potreben in tudi sedaj meni, da tudi referendum o uveljavitvi Zakona o ratifikaciji Lizbonske pogodbe ni potreben. Imenovani je postavil glavne mejnike, ki so privedli do razpisa Lizbonske pogodbe 13. decembra 2007 v Lizboni in poudaril, da Lizbonska pogodba ohranja vse bistvene vsebine Pogodbe o ustavi za Evropo, ki jo je državni zbor z več kot dvotretjinsko večino vseh poslancev ratificiral 1. februarja 2005. Dejal je, da se z Lizbonsnko pogodbo na unijo ne prenaša nove suverene pristojnosti držav članic, uvaja pa se spremembe v statut inštitucij in njihovem delovanju, povečuje se vloga Evropskega parlamenta in nacionalnih parlamentov, krepi se učinkovitost in demokratičnost delovanja Evropske unije. V zanimivi razpravi so poslanci predstavili svoja stališča in stališča poslanskih skupin. Aurelio Juri iz Socialne demokracije je pojasnil, da njihova poslanska skupina predlogu za razpis zakonodajnega referenduma nasprotuje in se pridružuje mnenju vlade. Izrazil je upanje, da postopki ratifikacije uspejo tudi v ostalih državah članicah. Tudi poslanci Slovenske demokratske stranke Jožef Jerovšek, Milenko Ziherl in Franc Pukšič so se strinjali, da referendum ni potreben. Menili so, da so državljani naklonjeni Lizbonski pogodbi in krepitvi unije, ki jo ta pogodba prinaša. Ob tem so opomnili tudi na dobrobiti, ki jih prinaša članstvo Slovenije v Evropski uniji. Kar se tiče nasprotovanja razpisa v smislu zakonodajnega referenduma, ga je izrazil poslanec Nove Slovenije Janez Drobnič, poslanka Zares Majda Širca se je strinjala, da referendum ni potreben, je pa menila, da glede Lizbonske pogodbe ni bilo dovolj razprave. Poslanec LDS Jožef Školč je najprej dejal, da pri predlogu za razpis referenduma ne gre za vprašanja ali je legitimen, ali pameten, je pa vprašanje ali je v tem trenutku potreben. Dejal je, da ne gre za tako pomembno vprašanje, zaradi katerega bi bilo smiselno majati temelje Lizbonske pogodbe, zato se v LDS-u, zato v LDS-u ni podpiranega predloga za razpis zakonodajnega referenduma. Odbor je po končani razpravi glasoval o naslednjem predlogu mnenja. Odbor za zunanjo politiko meni, da je predlog za razpis zakonodajnega referenduma o uveljavitvi Zakon o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti primeren. Za predlagano mnenje je glasoval en član odbora, proti pa je glasovalo 15 članov odbora. Odbor za zunanjo politiko tako mnenja, da je predlog za razpis zakonodajnega referenduma primeren ne podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo dajem predstavniku Vlade. Z nami je minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel.
Spoštovani gospod podpredsednik! Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Najprej pozdravljam odločitev Državnega zbora, ki je bila sprejeta prejšnji teden, 29. januarja, odločitev o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki, kot smo slišali, spreminja Pogodbo o EU, Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti. Vesel sem, da je Zakon o ratifikaciji Lizbonske pogodbe takrat podprlo 74 poslancev. Vlada je 28. januarja že sprejela mnenje o predlogu za razpis referenduma o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki jo je vložila Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke in je jasno izrazila in tudi utemeljila mnenje, da referendum o ratifikaciji Lizbonske pogodbe ni potreben. Slovenska nacionalna stranka je 30. prejšnjega meseca vložila predlog za razpis zakonodajnega referenduma o uveljavitvi Zakona o ratifikaciji Lizbonske pogodbe. Najprej moram reči, da Vlada svojega mnenja ni spremenila, vendar moram ponoviti zakaj. Lizbonska pogodba je rezultat dolgoletnih razprav, ki so se odvijale od konvencije za prihodnost Evrope, ki je sklenila delo s Pogodbo o ustavi za Evropo, preko obdobja za razmislek in do končnega rezultata, ki se imenuje Lizbonska pogodba. Slovenska javnost je bila v razpravo vključena vse skozi. Sodelovanje slovenskih predstavnikov in javnosti v času konvencije, in sicer je bil takrat organiziran tudi slovenski forum o prihodnosti Evrope. Ta Državni zbor je Pogodbo o Ustavi za Evropo ratificiral 1. februarja 2005, zato se je vlada v nadaljevanju procesa reforme EU zavzemala za ohranitev njenih institucionalnih in funkcionalnih sprememb, ki so enake ali pa zelo zelo podobne dosedanji Lizbonski pogodbi. Da bi bila slovenska javnost z vsebino Lizbonske pogodbe kar najbolje seznanjena je Državni zbor oziroma njegov odbor za evropske zadeve v sodelovanju s SVEZ-om že 4. decembra lanskega leta pripravil javni posvet o reformni pogodbi, ki se sedaj imenuje Lizbonska pogodba. Prepričani smo, da je bila slovenska javnost v zadostnem obsegu vključena tako v razpravo o Pogodbi o ustavi za Evropo, kot tudi o Lizbonski pogodbi. V primerjavi z že ratificirano Pogodbo o Ustavi za Evropo Lizbonska pogodba torej ne prinaša bistvenih vsebinskih sprememb. Ohranjajo se spremembe, ki so namenjene predvsem povečanju učinkovitosti, demokratičnosti in transparentnosti delovanja EU. Z Lizbonsko pogodbo se ne prenašajo dodatne pravice na EU. Odpravlja pa se tristebrna struktura, kar pomeni, da bodo vprašanja iz sedanjega prvega in tretjega stebra urejene na bolj učinkovit način. Recimo, dam za primer imenovanje visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko. Urejena bodo bolj demokratično. Kot je znano, so dane večje možnosti Evropskemu parlamentu in večja vloga je namenjena tudi nacionalnim parlamentom pri odločanju na ravni EU. In seveda bodo ta vprašanja iz prvega in tretjega stebra urejena bolj transparentno. Govorim o javnosti razprav v svetu ko odloča in glasuje o osnutku zakonodajnega akta. Glede drugega stebra. Se pravi nekdanjega drugega stebra, ki obsega zunanjo in varnostno politiko pa ta odprava ne vliva na pristojnosti držav članic, kakor trenutno obstajajo glede njihove zunanje politike, glede njihovih nacionalnih predstavništev v tretjih državah in v mednarodnih organizacijah. Prav tako je treba poudariti, da je po Lizbonski pogodbi na tem področju na ravni unije sprejemanje zakonodajnih aktov izključno. Rad bi poudaril, da je ob upoštevanju že trenutnega števila držav članic namen ureditve inštitucij v Lizbonski pogodbi njihovo bolj učinkovito in demokratično delovanje. Ob vsem tem bi rad izpostavil še dejstvo, da so bile vse bistvene novosti, ki so zdaj vključene v Lizbonsko pogodbo znane že, ko smo državljani Republike Slovenije na referendumu leta 2003 prepričljivo glasovali za vstop v Evropsko unijo. Takrat nas je za ta vstop podprlo 89,64% volivcev. Na podlagi teh dejstev, ki sem jih povedal, Vlada meni da zakonodajni referendum ni potreben. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Seznanjam vas, da so me iz Poslanskega kluba Liberalne demokracije zaprosili, da naj bi bila njihova predstavitev stališča opravljena na koncu. Kajti dr. Mitja Slavinec naj bi obtičal v prometu. Sprašujem, nasprotuje kdo tovrstni odločitvi, da jih damo na konec? Ne. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil poslanec Anton Kokalj. Izvolite.
Spoštovani gospod minister, v odhajanju, spoštovani gospod predsedujoči, poslanke in poslanci. Poslanska skupina Nove Slovenije je že pri prvi pobudi jasno povedala svoje stališče, da predlogu za razpis referenduma nasprotuje. Poslanska skupina Nove Slovenije je namreč že 13. decembra lansko leto predlagala, da bi Državni zbor Republike Slovenije na izredni seji ratificiral pogodbo. Če bi se le dalo prvi. Tudi sam se pridružujem čestitkam oziroma pozitivni ugotovitvi, da smo to storili. Razlogi za to, da nasprotujemo predlaganemu referendumu pa so sledeči. Slovenija je vstopila v Evropsko unijo v času, ko je bila na višku razprava oziroma ko je bila v zaključni fazi razprava glede ustavne pogodbe, ki je po vsebini zelo podobna Lizbonski pogodbi. To pomeni da je bilo v tistem času vključena široka javnost v samo vsebino. Zato se strinjamo s tem, da večje podrobnosti pravzaprav v zvezi z informiranjem javnosti niso bile potrebne, kar je pokazala tudi javna predstavitev vsebine Lizbonske pogodbe, tu v Državnem zboru 4. decembra, ko je bila vsebina predstavljena iz štirih različnih vidikov. Tako iz vidika nacionalnih parlamentov, Evropskega parlamenta, Evropske komisije in tudi Vlade Republike Slovenije. Zanimanja ni bilo. Glede na razloge oziroma argumente, ki jih navaja Slovenska nacionalna stranka, se seveda lahko strinjamo, da gre za spremembo odločanja v nekaterih vsebinah delovanja. Predvsem v vsebini sedanjega tretjega stebra. Vendar menimo, da je zaradi izredno velike problematike, predvsem nelegalnih migracij in tudi še vedno groženj, zaradi terorističnih napadov potrebno operacionalizirati predvsem sodelovanje na področju policijskega in pravosodnega sodelovanja. Zato menimo, da je sprememba glasovanja na Svetu Evropske unije v tem delu opravičena. Lahko se sicer tudi strinjamo s pomisleki, da uvedba rumenega in oranžnega kartona za nacionalne parlamente ne pomeni zelo učinkovitega sredstva, glede na to, da je treba v zelo kratkem času zbrati veliko število glasov. Pa vendar je naše stališče, da je ključna vloga parlamentov na področju Evropske unije doma. Od nas je odvisno, koliko bomo aktivni pri nadzoru Vlade, pri tem, kaj zastopa v različnih svetih Evropske unije in prav tu menimo, da je potrebno okrepiti delovanje Državnega zbora in menimo, da je to ključna vloga nacionalnih parlamentov. Sicer pa možnosti, ki jih daje sedanja Lizbonska pogodba so dodatne možnosti in tudi upamo, da dodatni interes oziroma dodatna spodbuda za delovanje nacionalnih parlamentov. Pravimo, da od viška glava ne boli. Sicer pa bi pomenil razpis referenduma tudi neke vrste prelaganje odgovornosti z naših pleč na pleča državljank in državljanov, zato če večina ali pa veliko poslancev ne pozna dobro vsebin te pogodbe, seveda je nepošteno, da to pričakujemo od državljank in državljanov, zato se nam zdi, da bi bil razpis referenduma neke vrste prelaganje odgovornosti. V Poslanski skupini Nove Slovenije menimo tudi, da v času predsedovanja Evropski uniji Slovenija glede prve prioritete, to je dobrega poteka ratifikacije te Lizbonske pogodbe, največ lahko naredi s svojim zgledom, to je naredila tudi prejšnji teden, ko je pogodbo tudi ratificirala in zelo dvomimo v to, da bi bilo mogoče zelo natančno državljankam in državljanom pojasniti detajle te pogodbe. Nikakor ne želimo, da bi se vsebina Lizbonske pogodbe nam obrnila v škodo, kot se je to zgodilo v Franciji, na Nizozemskem v zvezi z ustavno pogodbo. V Novi Sloveniji menimo, da referendum ni potreben in še enkrat izražamo podporo hitri ratifikaciji v Državnem zboru, ki se je zgodila prejšnji teden.
Hvala. Kolega Jakob Presečnik bo predstavil stališče Poslanske skupine SLS. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Moram reči, da nimam kaj zelo novega za dodati od tistega, kar smo kot mnenje poslanske skupine dali že o prvem predlogu. Rekel bi samo to, da so ljudje enkrat že jasno rekli in to z zelo veliko večino, enkrat rekli da za Evropsko unijo in dejansko bi bilo to že kar malo norčevanje iz ljudi, če bi ob vsaki taki priliki ponovno to spraševali in ponovno prelagali breme na nekoga, glede na to, da so nam dali mandat, da o teh stvareh tudi odločamo. Ne moremo tudi mimo dejstva, da so nekatere države, ki so zaradi notranjih problemov dobesedno zavrle sprejem prejšnje evropske ustave, Pogodbe o Ustavi za Evropo, da sedaj spreminjajo svojo ustavo zato, da bo lahko njihov nacionalni parlament to pogodbo tudi ratificiral. Danes ponovno obravnavamo ta predlog za razpis referenduma o ratifikaciji oziroma o uveljavitvi pogodbe, ki ga je vložila skupina istih poslancev iste poslanske skupine. Pobuda je nastala v zvezi z razveljavitvijo protokola o širitvi EU. Predlagatelj svojo pobudo utemeljuje tudi z dejstvom, da se bo z vstopom Hrvaške in drugih držav v EU, predvsem držav zahodnega Balkana relativno zmanjšala glasovalna pravica v svetu EU in število poslancev v Evropskem parlamentu. Ta argument je pravzaprav, ponavljam, smešen, saj bi lahko podobno na vprašanje širitve gledale tudi druge države članice EU, ko je v EU vstopala Slovenija. Posebej moramo poudariti, da v SLS podpiramo nadaljnjo širitev EU. Širitev EU je pravzaprav povsem naraven proces in kljub nekaterim težavam, ki jih prinaša širitev, je to predvsem priložnost tako za obstoječe, kot tudi za bodoče nove članice EU. S širitvijo članstva pa je seveda reforma inštitucij in delovanje EU več kot nujna. Prvi je poskus za reformo EU, za Evropsko ustavo je bil žal neuspešen, zato pa so toliko bolj uspešne ratifikacije Lizbonske pogodbe v nacionalnih parlamentih držav članicah in to seveda pozdravljamo. Menimo, da je vprašanje Hrvaške o vstopu v EU tisto, ki je predlagatelje najbolj spodbudilo k vložitvi predloga za razpis referenduma. Glede tega smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke povsem jasni. Referendum o vstopu Hrvaške v EU je skrajna možnost pritiska, ki jo dopuščamo v primeru, da sicer ne bo mogoče zaščititi slovenskih nacionalnih interesov, vsekakor pa to ni vprašanje ratifikacije Lizbonske pogodbe. Lizbonska pogodba namreč ne jemlje pravice nacionalnim državam pri nadaljnjih konkretnih širitvah EU. Nadaljnje konkreten širitve bodo še vedno morale biti sprejete s soglasjem vseh držav članic. Na podlagi vsega tega rečenega v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlaganega referenduma ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Poslanka Majda Širca pa bo predstavila stališče Poslanske skupine Zares.
Spoštovani! Tudi v Poslanski skupini Zares ne bomo tega predloga podprli. Predlog, ki je bil predstavljen kot legalen in potreben, drži, je legalen. Sprašujemo se o njegovi potrebnosti. Seveda predvsem v luči tega, da je intenca kot je bila izražena in predstavljena s strani predlagateljev mogoče drugje kot tam, kjer bi jo, če bi referendum Slovenija imela o tej temi, odpira. Referendum se sklicuje oziroma predlog za referendum se sklicuje na nedopustno oziroma na nasprotovanje širitvi EU s sosednjimi državami in še drugimi, ki jih predlagatelj imenuje kot nerazvitimi in jih v tem kontekstu vidi kot tiste, ki bi najedale obstoječo EU. Seveda mi se s tako interpretacijo ne strinjamo in verjamemo, da tudi intenca taka ni primerna za referendumsko razmišljanje. Moram pa še enkrat poudariti to, kar smo v Zares vedno govorili, da je nedopustno in v tem kontekstu pa res neprimerno, da je Slovenija na tako hiter oziroma na tako premalo diskutiran način pristopila k podpisu, da občanke in občani zagotovo niso bili, nismo bili dovolj informirani, da tako rekoč teksta o pogodbi nimamo ne v takšni ne v drugačni obliki na mizi in da so vprašanja okrog same Lizbonske pogodbe in temeljnega političnega akta znotraj Evropske unije ostala v veliki meri neznana. Tukaj ponovno apeliramo morebiti ne v pravem trenutku, ampak nikoli ni dovolj spodbud Vladi, da sproži mnogo več na področju informiranja, kaj sama Lizbonska pogodba prinaša Slovenkam in Slovencem. V nasprotju s predhodnim sogovornikom ne mislimo, da bi bilo recimo referendumsko vprašanje norčevanje iz državljank in državljanov. Zagotovo ne, gre za, poudarjam, pomemben akt, ki bi moral biti bistveno bolj prisoten v zavesti, se pravi ne samo skozi informiranja ampak tudi diskusije. Diskusij ni bilo, v samem parlamentu je bilo ob ratifikaciji minimalno časa, mislim da več ne kot štiri ure, skrčene oblike predstavitve onemogočene pravzaprav skozi Poslovnik tudi z diskusijo in pristala je Lizbonska pogodba tako rekoč na istem nivoju kot katera koli konvencija oziroma tista ratifikacija, ki jo znotraj drugih pogodb izvajamo v Državnem zboru. Tukaj še zmeraj stojimo na stališču, da ni bilo primerno, ampak referendum ni anketa in tudi ni tisto mesto, ki bi reševalo to zagato, bom rekla nevednosti oziroma premajhne obveščenosti. Intenca predlagateljev je pravzaprav nasprotovanje širitvi in obračunavanja z nekaterimi, tudi sosednjimi državami. To pa ni primeren način, ker primerni načini so vsi drugi, ki jih pa vsi poznamo; zagotavljanje pogojev in tudi drugih poti, diplomatskih, nad katerimi se pa morebiti vsi skupaj moramo zamisliti seveda z Vlado na čelu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine DeSUS, izvolite.
Hvala lepa. No, kaj mislimo v Poslanski skupini DeSUS o referendumu, o referendumskemu vprašanju, o pogodbi in njeni vsebini je bilo že povedano, nazadnje pred nekaj dnevi, zato ni razloga, da bi posebej poglabljali in na dolgo razpravljali ponovno o tem. Povem pač, da mi nismo naklonjeni ne tako oblikovanemu vprašanju kakršno je, ne temu, da bi se na referendumu preverjala volja naših državljank in državljanov v zvezi s tem zastavljenim vprašanjem. Mi sodimo,da tudi Slovenci moramo imeti do Evrope in tudi do njenih konstruktivnih in drugih aktov pozitiven odnos, da moramo imeti afirmativnega torej in ne samo, da imamo pozitiven odnos, potrebno je najbrž imeti celo neko držo proaktivnosti. Ni dovolj, da zgolj preštevamo koristi in slabost in da bi bili zadovoljni samo takrat, kadar bi pod črto bilo kaj ugodnega za nas. Na ta način se nova identiteta Evropske unije, katere del smo seveda tudi mi, niti ne vzpostavlja ni nit ne afirmira. Niti torej ne dobijo večje teže. Ugotovitve o tem, da ljudje, pa ne samo tisti z ulic, tudi tisti, ki so izobraženi ali pa ljudje znotraj tega parlamenta ne vemo vsega in dovolj o tem, kaj v pogodbi piše, najbrž vzdržijo. Vendar je zelo vprašljivo ali bi referendum pri tem kaj odpomagal. Najbrž kaj velikega ne. Je pa to seveda neka stalna naloga, permanentna naloga, da se ukvarjamo s tem in da torej tega ne štejemo kot nek akt, ki ga lahko potem odložimo in pustimo, da ga prekrije prah. Referendumsko vprašanje pa ne govori o tem, torej kak pozitiven afirmativen odnos naj imamo do te naše unije, ampak bolj o tem, bolj alodirano to, ali ne bi morebiti preveč izgubili ali ne bi komu preveč dali ali se ne morebiti celo raje nekoliko omejili, zaprli. Zdi se, da se skuša namigniti celo na to, da ko se omenja pač vlada v tem vprašanju, vlada celo vrši poizkuse kako osiromašiti naš narod in našo deželo. Mi se s tem ne strinjamo in menimo, da je slabost zaprtost, ozkost, da na to ne smemo pristati in da ne smemo preko teh, te naše udeležbe razumeti kot izgubljanje suverenosti, ampak kot našo soudeležbo pri ustvarjanju novega prostora, nove identitete, novega kulturnega, gospodarskega, ne vem moralnega, političnega, varnostnega in drugega okolja, katerega enakopraven, enakovreden partner moramo biti. Torej to so glavni razlogi zaradi česar mi mislimo, da je prav, da se je rafitikacija opravila, kakor se je in da referendum ni potreben in ga zato ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine SNS bo predstavil poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa in dober dan vsem skupaj. Slovenska nacionalna stranka je vložila predlog za razpis zakonodajnega referenduma, ker pač prvi poskus naš ni uspel. Sodimo, da je referendumska pobuda legitimen in demokratičen akt, ki ga je treba spoštovati. Spoštovati še toliko bolj, ker ljudem dovoljuje, da se odločajo o zadevah, ki se vitalno tičejo njihovih življenj, njihove bodočnosti, bodočnosti njihovih otrok. Kar nekaj poslancev je priznalo, da so pravzaprav ratificirali zadevo, ki je sploh ne poznajo. Mislim, da je to sramotno. Še huje je to, da državljani in državljanke niso sploh vedeli, kaj se dogaja z njimi in kako poslanci ratificirajo nekaj, kar niso predočili niti slovenskemu narodu, če že sami tega ne razumejo. Vlada se ni potrudila, da bi dala v javno razpravo dokument in samo nekaj, bi rekel strokovnih odzivov, odzivov strokovne javnosti je bilo v literaturi. V Pravni praksi je bilo vsega skupaj nekaj člankov, ki so jih napisali v glavnem uslužbenci Ministrstva za zunanje zadeve. Latinci so rekli da je treba poslušati še drugo stran. Te druge strani nismo slišali in je tudi danes ne slišimo. Še danes niso ljudje dobili obrazložene pogodbe, da bi sploh vedeli za kaj gre pri stvari. Ampak če se vrnem tudi na tiste strokovne članke, ki so jih pisali uslužbenci Ministrstva za zunanje zadeve, je tukaj lepo napisano. Eden od sekretarjev v Službi Vlade RS za zakonodajo lepo piše, da je ena od najbolj pomembnih zadev pri Lizbonski pogodbi zagotavljanje sposobnosti unije po nadaljnjih širitvah. To se pravi, imamo prav. Gre za to, da želijo širiti krog svojih gospodarskih vplivov, krog svojih trženj in trgov in pa seveda po možnosti odkupa vsega kar je dobro v določenih državah, kamor se bodo širili. Zato da bodo prevzeli v prvi vrsti tržišče, zagotovili poceni delovno silo in podobno. Širitev Evropske unije se zdaj z Lizbonsko pogodbo odpira do Mongolije, ali pa še naprej. Konec koncev meja več ni. Vprašanje je ali je to še Evropska unija. Kajti v geografiji so nas učili, kje so meje Evrope. Nekdo je rekel, da gre za prelaganje odgovornosti na breme in na pleča prebivalstva, državljanov Republike Slovenije. Ne gre za prelaganje odgovornosti. Gre za to, da morajo biti seznanjeni s tem, kaj se dogaja pri tej stvari. In mislim, da javnost dejansko niti ne ve, o čem gre. Tukaj bomo nekaj sprejeli in zadeva bo šla svojo pot. Ta svoja pot bo pa lahko zelo vprašljiva. Kajti Slovaška je že naredila korak in niso, niso mogli ratificirati pogodbe, ker je opozicija zbrano bila proti. Kako se bodo odločili v bodoče ne vemo. Francoski socialisti grozijo z referendumom. V Britaniji se govori o referendumu. Irska ima ustavno določen referendum. Tudi v Italiji so vedno glasnejši pozivi po tem, da bi morali na širšem segmentu preveriti in ugotoviti ter dati pristanek k Lizbonski pogodbi. Ko je rekel predstavnik Slovenske ljudske stranke, da se norčujemo iz ljudi, ker smo enkrat že rekli: "Ja." Bi rekel da se ta predstavnik norčuje sam iz sebe. Kajti če enkrat rečeš "ja", ne pomeni da "ja", da si rekel za vse zadeve, za vse večne čase. Ampak če se kakšne zadeve spreminjajo, verjetno kdaj tudi rečeš "ne". To ne bom dajal primerov, ki bi jih ta predstavnik razumel. Ampak tudi ne bom se spuščal v hleve in podobne zadeve. Ampak morda bi na tem segmentu našel kar nekaj dobrih primerov, kdaj se reče kakšni zadevi "ja" in kdaj se kakšni zadevi reče "ne". Hvala lepa.
Poslanka Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi! Jaz bom začela mogoče v prispodobah. Rekla bom vse ostalo so nianse. Ali pa mogoče, da vas spomnim na tako imenovan fovistični štos, ki ga omenjajo marsikateri tuji ekonomisti. Približno takole gre, veste, ko narišeš pipo, pa narediš potem čez pipo križec in rečeš, da to ni več pipa. Podobno se dogaja zgodba okoli Evropske unije oziroma Lizbonske pogodbe. Najprej smo imeli ustavno pogodbo. Državni zbor je ploskal, bili smo prvi, ki smo potrdili, sprejeli, ratificirali ustavno pogodbo. Ampak ni bila sprejeta vsepovsod, ker so ljudje v evropskih državah, na referendumih rekli ne. In potem smo narisali križ čez ratificirano evropsko pogodbo in smo v Državnem zboru ratificirali Lizbonsko pogodbo. Ampak Lizbonska pogodba, povejte mi, roko na srce, kaj prinaša slovenski državi, kaj prinaša Slovenkam in Slovencem današnja Lizbonska pogodba? Jaz pravim, da bistvene razlike od tistega, kar je bilo v okviru Ustavne pogodbe ni. In temu prikimavajo, oprostite, številni tuji strokovnjaki. Lizbonska pogodba je po oceni Poslanske skupine nepovezanih poslancev imenovane Lipa, dejansko poskus, poskus, da se Evropska unija v pomembnih, ključnih odločitvah izogne odločitvi ljudstva. Celotna odgovornost se je preložila na nacionalne parlamente. Ja, s strani velikih evropskih političnih veljakov se da pritisniti preko posameznih vlad na nacionalni parlament, da nacionalni parlament reče, ja, to je tista ključna razlika od ameriške ustave, ustave Združenih držav Amerike, kjer imajo ljudje pravico odločati o pomembnih odločitvah v okviru Ustave, ustavne ureditve. To je tista pomembna razlika, ko danes v Evropi, v Sloveniji ne moremo več govoriti, ne vem, tako kot lahko govorijo Američani "we, the people of the states", ampak lahko rečemo zgolj in samo mi elita Evrope. Pa to nismo mi državljanke in državljani Republike Slovenije. To so ozke politične elite, ki imajo moč, da odločajo v imenu posameznih državljank in državljanov, tudi naše države, žal spoštovane kolegice in kolegi. In ko sem uvodoma poslušala, pa mi je žal, da ga zopet ni med nami, pomembnega človeka zunanje politike naše države ministra gospoda Rupla. Sedem minut, če se ne motim, si je vzel časa, da prisostvuje današnji obravnavi. Zahteve za razpis referenduma o Lizbonski pogodbi, skrajšano rečeno. Ko sem ga poslušala, minister Rupel je govori o treh, tri stebrni strukturi. Jaz sem prepričana, da velika večina v tem parlamentu ne ve, kaj je tri stebrna struktura. Minister Rupel je govoril o tem, da smo imeli državljanke in državljani, slovenska javnost dovolj priložnosti, v parlamentu se je celo opravila ena razprav v okviru Odbora za zadeve Evropske unije, da smo imeli dovolj priložnosti, da smo seznanjeni z vsebino Lizbonske pogodbe. Ampak jaz vas želim opozoriti v tem trenutku, spoštovane kolegice in kolegi, dovolj je tistega, da smo nenehno poslušali kakšne so naloge Slovenije v okviru Evropske unije. Našim državljankam in državljanom je potrebno naliti čistega vina, kakšne so tudi priložnosti in pravice, ki jih Evropska unija ali pa ta Lizbonska pogodba prinaša našim državljankam in državljanom. In v Poslanski skupini Nepovezanih poslancev Lipa verjamemo, da je referendum možnost, da se opravi široka razprava in da nenazadnje ljudje odločajo o tem, kaj želijo s svojo prihodnostjo. Jaz verjamem, da toliko smo jim dolžni dati zaupanja.
Hvala lepa. Kolega Jože Jerovšek bo predstavil stališče poslanske skupine SDS.
Spoštovani. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne podpiramo predloga za razpis zakonodajnega referenduma o uveljavitvi Lizbonske pogodbe. Ne strinjamo se s predlagatelji, da je potrebno z referendumom preveriti, če Lizbonska pogodba uživa široko podporo ali pa bi naletela na zavrnitev. Takšno preverjanje po našem mnenju ni potrebno, ker v Sloveniji še vedno obstaja široko soglasje javnosti večinskega reda slovenske politike, da je Slovenija v članstvu Evropske unije izjemno pomembna, prav tako pa tudi soglasje, da je učinkovita Evropska unija v interesu Slovenije. Predlagatelji svoj predlog argumentirajo s tolmačenji Lizbonske pogodbe, ki ne držijo, češ, da široko odpira svoja vrata novim članicam, kar naj bi Sloveniji prineslo zmanjšanje glasovalnih pravic, zmanjšanje števila evropskih poslancev, nadaljnji prenos dela suverenih pravic na institucije Evropske unije in prelivanje naših razvojnih potencialov za pomoč novim članicam. Lizbonska pogodba glede širitve ne prinaša sprememb in ne predvideva ukinitve splošnega soglasja pri sprejemanju novih članic. Poleg tega do prve nove širitve ne bo prišlo kmalu, kljub temu pa je širitev na države zahodnega Balkana v strateškem interesu Slovenije. Po našem mnenju je kompromis, ki ga predstavlja Lizbonska pogodba za Slovenijo koristen. Omogoča večjo učinkovitost, hitrejše odločanje, kar je pri uniji, ki je narasla na 27 članic nujno potrebno. Lizbonska pogodba prinaša tudi večjo vlogo nacionalnih parlamentov, uvaja možnost izstopa in uvaja nov inštitut državljanske pobude, katerega učinke bomo z zanimanjem spremljali. Vse te rešitve zmanjšujejo tako imenovani demokratični deficit. Po našem mnenju bi bilo za Slovenijo in za Evropo slabo, če bi Evropska unija delovala neučinkovito in bi se prepočasi odzivala na izzive, ki jih prinaša sodobni svet. Propad procesa ratifikacije evropske pogodbe bi Evropsko unijo postopoma paraliziral, pomenil bi usihanje združene Evrope in bi bil korak k Evropi dveh hitrosti, kar je v nasprotju z interesi Slovenije. Pozitivne posledice članstva v Evropski uniji in predvsem uvedba evra in ukinitev notranjih meja, tako imenovani schengen, te posledice, pozitivne, so se dotaknile večine Slovencev. Slovenci to občutimo, zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne podpiramo predloga, ki gradi na podmeni usihanja evropske ideje. Doseženo soglasje, ki se zrcali v Lizbonski pogodbi je dokaz, da evropska ideja živi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Poslanec Miran Potrč bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala lepa. Parlamentarne in politične stranke v naši državi so imele že večkrat priložnost poudariti svoj pogled in svoj odnos do vstopanja v Evropsko unijo in do urejanja razmerij v Evropski uniji. Po mojem vedenju je Slovenska nacionalna stranka, tudi ko še ni bila razdeljena v dve poslanski skupini poudarjala, da je evroskeptična in da ne podpira vseh prizadevanj. To je legitimno stališče, mislim pa, da moramo iz njega izhajati. Socialni demokrati smo že pred letom 90. poudarjali potrebo, ne samo po osamosvojitvi Slovenije, ampak po približanju političnih, gospodarskih in drugih vprašanj delovanja v Republiki Sloveniji, Evropi in Evropski uniji. Državljanke in državljani Slovenije so se po našem prepričanju že večkrat zavestno odločili za življenje v Evropski uniji. Ob osamosvojitvi 23. decembra 1990, v nekajletnih prizadevanjih za izpolnitev pogojev za sprejem v polnopravno članstvo in posebej ob referendumu, vstopu v Evropsko unijo 23. marca 2003. Večina odnosov v Evropski uniji je bila takrat podobnih današnjim, mnoga vprašanja pa smo že takrat vedeli, da je treba zaradi večje demokratičnosti in večje učinkovitosti in želje po širitvi Evropske unije, na novo urejati. Zato smo še kot pridruženi člani sodelovali pri oblikovanju pogodbe za ustavo Evrope in se tudi do nje izjasnevali. Ta Državni zbor jo je potrdil brez referenduma v prepričanju, da sledi večinsko izraženi volji, da referendumu za vstop v Evropsko unijo državljank in državljanov Slovenije. Žal ustavna pogodba za Evropo ni bila sprejeta in nadaljevala so se prizadevanja v Evropski uniji za oblikovanje besedila, ki bi bil možen kompromis za novo odločitev. Sprejeta je bila tako imenovan Lizbonska pogodba in prav je poudariti, da smo tudi pri oblikovanju vsebine te Lizbonske pogodbe v Državnem zboru v odboru za evropske zadeve in tudi sicer v javnosti sodelovali. V Poslanski skupini Socialnih demokratov si pri tem ne delamo iluzij, da so vse rešitev idealne, vendar smo prepričani, da so za Slovenijo in naše državljanke in državljane dobre in da si ne delamo utvar, da bi lahko v okviru sedemindvajseterice Slovenija bila tista, ki bi lahko spreminjala bistvena določila pogodbe, ker jih mora enostavno usklajevati z vsemi drugimi. Danes smo pri tem, da po tem, ko smo 29. januarja že ratificirali Zakon o Lizbonski pogodbi, ki spreminja pogodbo o Evropski uniji in pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti, da ponovno odločamo o tem ali gremo z vprašanjem potrditve tega zakona o ratifikaciji na referendum. V poslanski skupini predlogu, da se o tem opravi referendum nasprotujemo. Takšna odločitev je mogoča, vendar v praksi do sedaj se je referendum v Državnem zobru sprejemal ali na podlagi kvalificirane večine poslank in poslancev, to je trideset ali na podlagi večinskega mnenja, ki je potrebno takrat, kadar večina poslank in poslancev misli, da obsojajo odprta vprašanja, zaradi katerih neko odločitev ne upajo zanjo prevzeti odgovornost sami. V poslanski skupini smo prepričani, da lahko za potrditev zakona o referendumu potrditvi Lizbonske pogodbe sprejmemo odgovornost, da je ta odločitev pametna in koristna in da ni treba sprejemati potrditve te odločitve na referendumu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil poslanec Mitja Slavinec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, lep pozdrav vsem prisotnim. V Poslanskem klubu LDS ocenjujemo, da pobuda za referendum vsekakor je legitimna. Hkrati pa ugotavljamo, da referendum ni potreben, da pobuda ni potrebna in tukaj navajamo kar nekaj dejstev, utemeljitev. Prva je prav gotovo racionalnost. V tem trenutku ni videti potrebe, da bi to vprašanje prepuščali ljudem naj se odločijo na referendumu. Še toliko bolj, če pogledamo koliko po eni strani referendum, ne samo stane, ampak je v vseh organizacijskih dejanj z njim. Po drugi strani pa kakšen odgovor nam dan. Javnost namreč ni bistveno razdvojena glede te odločitve. V javnosti ni dveh bipolarnih mnenj. Zavedamo se seveda tudi, da ima pogodba svoje pomanjkljivosti. Da ima rešitve, v katerih so nacionalni interesi postavljeni pred interese Evropske unije. Da so v pogodbi nekatere države uspele izsiliti izjeme za sebe. Da v tej pogodbi za Slovenijo takih izjem ni. Ker če so drugi uspeli, bi morda mi tudi lahko poskusili. Vendar kljub vsemu ocenjujemo, da tudi referendum na ta vprašanja odgovora ne bi dal oziroma ne bi zadeve izboljšal. Kajti lahko samo potrudimo ali zavrnemo in glede na stanje v slovenski družbi, lahko pričakujemo potrditev. Argument, da bi se javnost bolje seznanila z vsebino pogodbe. Ja. Ta argument prav gotovo drži. Kajti seznanjenost širše javnosti je premajhna. Vendar ni referendum tisti inštrument, preko katerega se javnost seznanja. Ta priložnost je bila zamujena. Ta priložnost bi morala biti narejena drugače in je sedaj ni smiselno nadomeščati z referendumom. Da se jo nadomestiti še na kakšne druge načine. Naj za konec predlagam, da se nehamo ukvarjati sami s seboj, ampak poskušajmo v smislu Evropske unije pogled usmeriti vnaprej in delovati odprto, javno. Torej v duhu Evropske unije. Opozarjam, da prvi korak pri tem lahko naredimo seveda že tukaj v Državnem zboru. Ko po eni strani Evropska unija odpira svoje delovanje vsej javnosti, seje Odbora za zadeve Evropske unije, kljub predlaganemu zakonu, ki bi to odpravil, še zmeraj ostajajo zaprte. Kot rečeno, prvi korak lahko naredimo že tukaj v Državnem zboru in to anomalijo prav gotovo odpravimo. Glede na vse povedano, v poslanskem klubu LDS predloga ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Že med razpravami oziroma predstavitvami stališč poslanskih skupin pa se je k proceduralnemu predlogu prijavil kolega Josip Bajc. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki in predstavnici Ministrstva za zunanje zadeve, kolegice in kolegi. Zahvaljujem se vsem za predstavitev stališč, tudi tistim, ki so imeli drugačno mnenje od večine. Ne morem pa mimo kršenja poslovnika, ki si ga je dovolil kolega Jelinčič, kot prvopodpisani k predlogu za razpis referenduma, ko je v predstavitvi stališč Slovenske nacionalne stranke dve tretjine svoje razprave namenil komentiranju stališča Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Zaradi tega vas, gospod podpredsednik prosim, da pri nadaljevanju te seje, ko bomo ponovno predstavljali stališča, po enem drugem zakonu, da take kolege oziroma kolegice opozorite. In kolega Jelinčič naj se začne ukvarjati z njegovo štalo, ne pa s štalo Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, kolega Bajc, bom upošteval vaš nasvet. Seveda izhaja tudi iz Poslovnika državnega zbora. Mi pa prehajamo na odločanje. Odločali bomo o naslednjem predlogu sklepa: Razpiše se zakonodajni referendum o uveljavitvi Zakona o ratifikaciji Lizbonske pogodbe, ki spreminja Pogodbo o Evropski uniji in Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti. Ob vem vas želim opozoriti, da je na podlagi 11. člena zakona o referendumu in ljudski iniciativi sprejet sklep, če bo zanj, da bo sprejet sklep, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Obrazložitev glasu. Odpiram postopek za prijavo v imenu poslanskih skupin. Besedo ima poslanec Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi. Slovenska nacionalna stranka je želela jasno in glasno dati možnost Slovenkam in Slovencem, da sami izberejo svoj način življenja, da se strinjajo ali ne strinjajo s pravili igre in da bodo potem kasneje sami nosili posledice življenja in dela v neki skupnosti na osnovi nekih vsebin. To ni nič slabega. In prosim, bodite do tega strpni. Drugič. Ne morem pristajati na trditve, govorim torej, na koncu bom povedal stališče, da ko so se Slovenke in Slovenci odločili za vstop v Evropsko unijo, da je to zdaj sveto. Jaz ne poznam, spoštujem vero, je pa ne poznam. Če se nekdo oženi, poroči, se kasneje tudi loči, pač iz različnih razlogov, ne mi govoriti, da če se jaz poročim, da je do konca življenja to sveto, ko sem rekel da. To ne gre. Ne mi govorit. To ne gre. Tretjič. Poglejte, Irska je pri Pogodbi iz Nice dvakrat rekla ne. A svet se ni podrl. Irska je ostala v Evropski uniji, Pogodbo iz Nice so dodelali tako, da je celo Slovenija na osnovi predelave te pogodbe postala po petih letih čakanja v čakalnici, o tem ne bom več, postala članica zato, ker je Irska nam pomagala in danes je Irska sveta. Četrtič. Danes me je sram, da so moji kolegi in kolegice priznali, no, ni me sram, mogoče je pa dobro da so rekli, da vedo vsaj to, da nič ne vedo. To je sramota v tem parlamentu, da ljudje priznajo, da ne poznajo Lizbonske pogodbe. To je sramota. In petič. Kolegice in kolegi, govorimo o treh stebrih. Dva dni nazaj smo se med sabo ukvarjali z interpelacijo ministru za notranje zadeve in sram naj vas bo vse, ki ne veste, da je to tretji steber, kjer se suverenost v celoti prenaša na Evropsko unijo. Sram naj vas bo. In mi smo govorili v prazno. Ker po Lizbonski pogodi, o "adijo", govoriti o notranji politiki, ker je tretji steber, ki se prenaša s pravicami in dolžnostmi suverenost v celoti, države Republike Slovenije na Evropo. In takrat bomo spet skakali na glavo. "Mi pa tega nismo vedeli." Sram naj vas bo, ki tega ne veste. To je tisto, kar naj ljudje povedo. Naj ljudje rečejo: "Vemo to, ne vemo to, hočemo, nočemo." In kaj je zdaj tukaj narobe? Kaj je narobe? Lepo vas prosim, bodite pametni pri odločitvi. V Slovenski nacionalni stranki vsekakor bomo za predlagani sklep.
Hvala. Želi še kdo v lastnem imenu obrazložiti svoj glas? Ne. Potem lahko preidemo na odločanje. Torej še enkrat poudarjam. Na podlagi 11. člena zakona o referendumu in ljudski iniciativi bo sklep sprejet, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev. To je 46 ali več. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 54. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mi pa prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SISTEMU PLAČ V JAVNEM SEKTORJU. Seznanjam vas, da je predlog zakona v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije, zato besedo tudi dajem ministru za javno upravo, dr. Gregorju Virantu za uvodno obrazložitev. Izvolite prosim.
Hvala gospod podpredsednik. Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci. Bistvo zakona, ki je pred vami je v tem, da se s 1. januarjem 2008 uskladijo plače v celotnem javnem sektorju za 3,4%, to je za razliko med predvideno in dejansko inflacijo v letu 2007. Druga točka, ali druga vsebinska točka zakona pa govori o uvrstitvi predsednika Državnega sveta v plačni sistem za funkcionarje. V plačni razred, konkretno, se predsednik uvršča v štiriinšestdeseti plačni razred. Seveda je ta druga točka vezna na spremembo zakona o Državnem svetu, ki včeraj ni bila sprejeta. Pa bo morala biti, ker je Ustavno sodišče presodilo, da bi bilo protiustavno, če predsednik Državnega sveta svoje funkcije ne opravlja poklicno. Ta zakon je tudi pika na i reševanju zapleta, ki je nastal z napovedjo stavke v javnem sektorju, sindikati javnega sektorja so z usklajeno odločitvijo napovedali stavko, ki naj bi se zgodila 30. januarja. Takoj, ko je bila ta napoved objavljena, so se začela pogajanja med Vlado in stavkovnim odborom in zaplet je bil rešen z razumnim kompromisom. To je tako, da se dvignejo plače v javnem sektorju s 1. januarjem letos za celotno razliko med lansko leto napovedano inflacijo in dejansko inflacijo, tako da plače najmanj ohranijo svojo realno vrednost, drugi del tega kompromisa, ki ga pa sicer v zakonu, ni je pa zapisano v dogovoru, pa je, da se plačna nesorazmerja v javnem sektorju odpravljajo z nekoliko počasnejšo dinamiko. Torej, da se plačne povišnice, ki bodo izhajale iz novih kolektivnih pogodb dejavnosti in poklicev dogajajo s časovnim zamikom tako, da se začne odpraviti plačna nesorazmerja 1. maja, takrat se bo zgodila, torej bo prišlo do prve četrtine odprave plač v sorazmerju, druga četrtina 1. januarja 2009 potem september 2009 in pa marec 2010. S tem kompromisom smo ohranili rast plač v javnem sektorju v razumnih okviri oziroma v makroekonomsko vzdržnih okviri, to je nekje na nivoju rasti produktivnosti oziroma za nekaj desetink odstotnih točk nad rastjo produktivnosti. S tem se odpira možnost in prostor za zaključek plačne reforme javnega sektorja. Ta nov plačni sistem je bil že leta 2006 uveljavljen za direktorje v javnem sektorju, s 1. januarjem letos tudi za funkcionarje v javnem sektorju torej tudi za vas in nas, poslance, ministre, predsednika republike, predsednika Vlade in vse ostale funkcionarje, tudi za sodno vejo oblasti. Torej ta novi sistem velja od 1. januarja, tako da smo dobili vsi že januarsko plačo po novem nekateri morda tudi za kakšen evro nižjo plačo. Plačna reforma v javnem sektorju bo zaključena, ko bodo sklenjene še kolektivne pogodbe dejavnosti in poklicev, namreč plače javnih uslužbencev se urejajo s kolektivnimi podobami. Splošna kolektivna pogodba za javni sektor je bila parafirana julija letos, ta je določila temeljna razmerja med tipičnimi delovnimi mesti ali orientacijskimi delovnimi mesti in določila tudi vse dodatke, ki se bodo izplačevali po novem plačnem sistemu v javnem sektorju. Sedaj pa gremo proti zaključku pogajanj o trinajstih kolektivnih pogodbah dejavnosti in poklicev in ko bo tudi to zaključeno, bodo izpolnjeni vsi pogoji za prehod v novi plačni sistem. Dejansko gredo ta pogajanja proti zaključku. V nekaterih dejavnostih malo težje sicer in malo počasneje, v nekaterih malo hitreje, vlada pa je pripravljena predlagati tudi spremembo zakona, ki bi omogočila, da zaposleni v tistih dejavnostih, kjer bi se izpogajali prej tudi gredo prej v nov plačni sistem. Recimo, zdravstvena nega se je praktično že izpogajala in nobenega razloga ni, da čaka na tiste, pri katerih se v pogajanjih nekoliko zapleta. In še zadnji stavek. Zakaj zakon po nujnem postopku? Zaradi tega, ker je, torej seveda so izpolnjeni poslovniški razlogi, predvsem pa so to predlagali sindikati, ki želijo, da bi se povišica izplačala čim prej, torej že v marčevskem izplačilu s poračunom za januar. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V okviru parlamentarne obravnave predloga zakona je zakon obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku gospodu Dragu Korenu, da predstavi stališče oziroma poročilo odbora.
Hvala, gospod podpredsednik za besedo. Lep pozdrav poslankam, poslancem in ministru s sodelavcem! Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na 47. nujni seji obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ga je v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada Republike Slovenije. To je bilo danes dopoldne. Najprej je minister za javno upravo dr. Gregor Virant povedal, da je vlada s stavkovnim odborom reprezentativnih sindikatov javnega sektorja 25.1.2008 podpisala sporazum v zvezi s stavkovnimi zahtevami stavkovnega odbora reprezentativnih sindikatov javnega sektorja, s katerim je bila določena uskladitev plač od 1. januarja 2008. Zaradi navedenega je poglavitna rešitev predloga zakona usklajevanje plač od 1. januarja 2008 naprej, in sicer tako, da povečuje izhodiščno plačo za negospodarske dejavnosti za prvi tarifni razred za 3,4%. S predlogom zakona se spreminja tudi uvrstitev funkcij v plačilne razrede in se popravlja šifra funkcija sekretarja Državnega sveta, poleg tega pa se dodaja tudi funkcija predsednika Državnega sveta, kar izhaja iz odločitve Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je povedal, da je imela ta služba pripombe glede nomotehničnih pravil noveliranja zakona, ki pa so bile upoštevane z vloženimi amandmaji. Amandma za nov 2.a člen pa je potreben zaradi dejstva, ker novela zakona o Državnem svetu ni bila sprejeta včeraj na seji Državnega zbora. Predstavnik Sindikata vzgoje, izobraževanja, znanosti in kulture Slovenije gospod Branimir Štrukelj je predlog zakona pozdravil in prosil za njegov sprejem na današnji izredni seji Državnega zbora, ker bo s tem omogočena uskladitev plač že pri februarski plači. Člani odbora so v razpravi predlog zakona podprli in pozdravili sprejem sporazuma med Vlado in reprezentativni sindikati. K predlogu zakona so vložile amandmaje koalicijske poslanske skupine SDS, NSi, SLS in DeSUS k 1., potem za naslov novega poglavja prehodni in končna določba, k 2. členu in za novi 2a. člen, ki so bili sprejeti. V nadaljevanju je odbor sprejel tudi vse člene predloga zakona. Na koncu pa je bil sprejet tudi sklep, s katerim so Vlado pozvali, da pripravi novelo zakona o Državnem svetu.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija bo predstavil prav tako kolega Drago Koren. Izvolite.
Še enkrat lep pozdrav. Usklajevanje plačne zakonodaje javnega sektorja se je začelo že pred več kot petimi leti. Pogajanja so bila dolgotrajna in naporna, vendar pa so s popuščanjem in dogovarjanjem prinesle zadovoljive učinke. S sporazumom, ki so ga podpisali organi 26-ih sindikatov javnega sektorja z Vlado Republike Slovenije se uresničuje prva zahteva sindikatov, in sicer, da se osnovne plače dvignejo za 3,4%. S tem dvigom se bo ublažil vpliv inflacije, omogoča pa se tudi ustrezno dinamiko izravnave in zagotovila, ki bodo to rast res omogočila. Kljub temu, da sindikati s sporazumom niso povsem zadovoljni, bi v Poslanski skupini Nove Slovenije radi poudarili, da je ta uskladitev v tem trenutku dobra rešitev. Plačni sistem mora biti namreč vzdržen, saj se napaja iz proračuna, ki ni vreča brez dna. Kompromis v tem trenutku ne ogroža makroekonomske stabilnosti. Dvig plač pa gotovo ni edini ukrep, ki zagotavlja nominalno rast plač. Zaradi znižanja davčnih stopenj so se plače v lanskem letu v neto zneskih povišale za 7%. S paketom zakonov, ki smo ga sprejeli na prejšnji izredni seji, pa bodo posledice visoke inflacije še ublažile učinke pri delavcih z najnižjimi dohodki. V Poslanski skupini Nove Slovenije nas veseli, da je v pogajanjih prevladal razum. Sistem plač se bo v prihodnosti gotovo še spreminjal in usklajeval in upamo, da bodo tudi takrat vsi vključeni znali doseči dogovor, ter s tem preprečili nezaželene učinke, ki bi lahko škodili blagajni, vsem državljanom v Republiki Sloveniji. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil poslanski kolega Marjan Drofenik. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, spoštovani minister s sodelavcem, poslanke, poslanci. Reforma o sistemu plač v javnem sektorju je tema, ki zadnje čase precej odmeva v medijih. Upam, da jo bomo, da bomo to zgodbo danes uspeli dokončati in da bo na podlagi predloga tega zakona nov plačni sistem uveden za vse javne uslužbence, direktorje in funkcionarje. Vlada Republike Slovenije je s stavkovnim odborom reprezentativnih sindikatov javnega sektorja 25.1.2008 tudi podpisala sporazum v zvezi s stavkovnimi zahtevami stavkovnega odbora reprezentativnih sindikatov, s katerimi je bila določena uskladitev plač od 1. januarja 2008. Podlaga za izvedbo teh uskladitev pa je seveda ta predlagani zakon. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pozdravljamo današnji predlog zakona, ki bo omogočal dokončno usklajevanje plač v javnem sektorju. Predlog zakona predvideva povečanje izhodiščne plače za negospodarske dejavnosti za pravi tarifni razred in za plačne razrede iz plačne lestvice, oboje za 3,4%. Vladi predlagam, da zakon sprejmemo in tako omogočimo obračun plač in hkrati poračun za preteklo obdobje z uporabo dogovorjene izhodiščne plače in plačne lestvice. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je sprejetje zakona potrebno, da bi javni uslužbenci čim prej prišli do vsaj nekoliko višjih plač in s tem vsaj nekoliko do kompenzacije inflacijskih pritiskov. Poslanci Slovenske ljudske stranke torej ne vidimo razloga, da bi nasprotovali sprejetju tega zakona. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine Zares bi moral predstaviti kolega Vili Trofenik. Stališče poslanske skupine DeSUS pa poslanec Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa. Naj v zelo kratkem povem, da smo v Poslanski skupini DeSUS predvsem zadovoljni, da so se znali ostri stavki, trde besede, javna spopadanja v procesu vendarle spreobrniti v sporazum, v nek kompromis, ki zgleda je za zdaj za vse sprejemljiv. To priča o tem, kako pomembno je, da se pogajalci res znajo pogajati in pri tem ne izgubijo volje, da vztrajajo torej tako dolgo, dokler se ne najde tisto, kar je pač za vse sprejemljivo. Mi torej podpiramo ta predlog zakona. Podpiramo vse tri njegove člene in štiri amandmaje, ki so bili na te tri člene vloženi in bomo torej glasovali za predlog zakona. Tudi s tem se strinjamo, da je ta zakon bil, da je sprejeman po nujnem postopku. Zato ker bi bila nejevolja verjetno zelo velika. Ker bi bilo moteno delo, procesi v delu in bi to res pomenilo najbrž posledice, ki bi imele nezaželene učinke. Rad bi pa poudaril da bi bili v Poslanski skupini DeSUS zelo zadovoljni, če bi imeli podoben, če že ne enak odnos tudi do problemov tistih, ki dobivajo socialne transfere. Tam nismo pripravljeni v Državnem zboru in na Vladi sprejeti predlogov, ki bi na hitro in učinkovito reševali probleme tistih, ki so socialno, pač deprimirani. Ampak iščemo neke druge poti. Ena izmed teh poti je bila takšna, da je trajala kar celi dve leti. Torej nad tem izražamo pa nezadovoljstvo. Zato tudi naj napovem, da bomo zelo v kratkem vložili nov predlog zakona o usklajevanju socialnih transferov in upamo da bo takrat ta predlog zakona deležen podobne podpore, kot nekateri drugi tovrstni zakoni ki omiljujejo socialne stiske, ki jih je predlagala Vlada. V zvezi z dogajanji tukaj včeraj in s potrebo, da danes še četrti amandma vložimo, torej z neizglasovanjem zakona o Državnem svetu pa moramo tudi izraziti nezadovoljstvo. Je pa to nezadovoljstvo, vsaj v tem smislu, zdaj nekoliko manjše, ker je odbor, matično delovno telo, sicer s skromno večino, pa vendarle bi pripravljen Vlado pozvati naj odpravi slabosti, ki smo jim priča. Kajti to je vladna naloga. Tako moralna, kot sicer zakonodajna, da neskladja skuša s svojimi predlogi odpravljati in nadejamo se, da bo torej tudi ta četrti amandma, ki je bil danes sprejet na matičnem delovnem telesu omogočil, da bomo v relativno kratkem času lahko izpolnili ustavno odločbo in da bomo imeli predsednika, ki bo ne samo deklarativno, profesionalno pa bo dobival za to tudi ustrezno plačilo. Sicer pa bomo ta predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SNS bo predstavil poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti.
Dober dan, hvala lepa za besedo. Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o sistemu plač v javnem sektorju je prav, da se bo sprejel in jaz ne dvomim v sprejem, tudi v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke ga bomo podprli. Tudi to, da je bil sprejet po nujnem postopku je smiselno in pametno, konec koncev gre za stavkovne zahteve stavkovnega odbora reprezentativnih sindikatov javnega sektorja in prav je, da je tako. Bojim pa se, da se bodo kakšne zadeve še začele nabirati in da bodo na ministra za javno upravo prihajale zahteve iz dneva v dan in da jih bo iz dneva v dan več. Bojim se, da jih bo težko reševati in zagotovo bodo pri vsakem zakonu tudi kakšne pripombe. Saj ne gre, da bi človek vlagal amandmaje in kaj spreminjal, ampak zagotovo je zanimivo, da so vsi ministri v 64. plačilnem, medtem ko je za poslance od 58. do 62. plačilnega razreda rezervirano mesto. Veseli pa me, da je zakon o Državnem svetu padel in da ne bomo za častne funkcije morali odvajati ne vem kakšne denarje, kajti predsednik državnega sveta bi bil kar v istem plačnem razredu kot predsednik Državnega zbora, to se pravi tako kot zelo previsoko za bistveno manj dela, medtem ko bi namestnik imel isti plačilni razred kot poslanci pa vendar so poslanci nekaj drugega kot predstavniki Državnega sveta, ki pravzaprav so slepo črevo slovenskega parlamentarizma, ne delajo kaj dosti, delajo gnečo, probleme in edino kar počno v tujini, ko hodijo na obiske, se predstavljajo kot drugi dom Državnega zbora oziroma drugi dom slovenskega parlamenta. Še enkrat, gre za pomemben zakon, gre za pomemben zakon, gre za pameten zakon in v Slovenski nacionalni stranki ga bomo podprli. Hvala.
Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil poslanski kolega Boštjan Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo spoštovani predsedujoči. Pa mi dovolite, da začnem pri začetku zakona ampak ne čisto pri naslovu ampak tisto, kar piše pod naslovom, se pravi o postopku, mogoče kar nekaj besed o tem, nujni postopek. Mogoče kdo ne ve, ampak nujni postopek se uveljavlja tudi takrat oziroma se lahko uveljavlja tudi takrat, ko gre za težko popravljive posledice za delovanje države in mislim, da je ta zakon eden izmed redkih zakonov, ki jih ta Vlada predlaga po nujnem postopku tisti, ki res odpravlja težko popravljive posledice za delovanje te države, če vzamemo v razmislek, da državo sestavljajo državljanke in državljani. S tem zakonom se je ta Vlada izognila napovedanemu stavkovnemu valu. Ne govoriti, da je nek uspeh, da je to neko usklajevanje, da so to ne vem kakšne velike, bom rekel zasluge vlade. Vlada je bila prisiljena takšen zakon narediti, če bi bilo danes na ulicah oziroma 6. februarja na ulicah toliko in toliko ljudi. Tudi sklep, ki je bil sprejet na matičnem delovnem telesu o tem, da naj vlada pripravi nov zakon o Državnem svetu bomo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev Lipa z veseljem spremljali in od vlade pričakujem, da bo tak zakon pripravila že do naslednje seje, kajti tudi zaradi tega, ker ta zakon včeraj ni bil podprt, je prišlo do teh nesoglasij in do potrebnega sprejema amandmajev, ki so se zgodili s strani vladne koalicije. Amandmaji so bili več ali manj redakcijske narave in ni šlo za nobeno dajanje ljudem česarkoli več. Vprašanje, ki se mi zastavlja oziroma se nam v Poslanski skupini nepovezanih poslancev Lipa zastavlja, je vprašanje, ali je ta zakon resnično dovolj oziroma bo dovolj dolgo trajal in dovolj dolgo vzdržal glede na vse inflacijske tokove, ki se dogajajo v naši državi. Ali ne bo morda potrebno, pa ne samo v javnem sektorju, tudi v katerem drugem sektorju, sprejemati še kakšne kompromise, kajti inflacija je bistveno višja od rasti plač, ali če povem to malo bolj po domače: liter mleka se je podražil bistveno več kot vlada daje ljudem ta trenutek. Glede na plačo, ki velja v Republiki Sloveniji in glede na odstotek zvišanja te plače, ki jim vlada ponuja, smo jim dodali 2 deci mleka, nismo jim dali celega litra. Sprašujem se ali je namen, resnični namen tega Državnega zbora, da se bo vsak mesec glede na to, da vlada ni pripravljena priti v to dvorano in iz dneva v dan prestavlja seje, ko bomo govorili o inflaciji v tej državi in o morebitnih ukrepih Vlade in pa predlogih s strani opozicije, da se bomo vsak mesec morali ukvarjati s takim zakonom, da bomo preprečevali stavke v tej državi ali pa s podobnimi zakoni. Ne nazadnje vsekakor ta zakon v določeni meri le korak naprej in bo ljudem le nekaj dal, pa čeprav 2 deci mleka, ne glede na inflacijske tokove ga bomo tudi v Poslanski skupini nepovezanih poslancev Lipa podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS pa bo predstavil poslanec Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovani! Naj kar na začetku povem, da predlagano spremembo zakona bomo v Slovenski demokratski stranki podprli. Urejanje plač javnega sektorja ima seveda dolgo in naporno pot. Slovenija praktično urejenega sistema, poudarek je na sistemu, plač ni imela, govorim o javnem sektorju, ampak so bile plače urejene po dejavnosti. Ker se v javnem sektorju za plače obrača ogromno denarja, gre za nekaj milijard evrov letno, je za vsako državo urejen plačni sistem izrednega pomena. Dobro delujoči sistem pomeni najti kompromis med zmožnostjo davkoplačevalcev recimo proračuna in zahtevami zaposlenih. Izrednega pomena je ureditev, umestitev vseh plač javnega sektorja v sistem, ki preprečuje izstopanje posameznih panog in povzročanje nezadovoljstva pri ostalih, brez dogovora ostalih, se pravi vseh udeležencev tega sistema. Tudi zaradi tega je bila sistemska ureditev v Sloveniji tako težavna. Potrebno je bilo urediti, skoraj najprej popraviti panožna neskladja in potem postaviti tudi tarifni del. Zakon o sistemu plač v javnem sektorju je bil sprejet leta 2002, vendar se je datum veljavnosti izvajanja večkrat umaknil, spremenil in to v prihodnost. Do sedaj se je sistem uvedel samo za direktorje v javnem sektorju, s 1. januarja letošnjega leta pa tudi za vse funkcionarje. Predlagana novela, ki je v obravnavi je nastala kot produkt sporazuma med vlado in stavkovnim odborom sindikatov, zaposlenih v javnem sektorju, ki predvideva povečanje izhodiščne plače za negospodarske dejavnosti za prvi tarifni razred za 3,4% in tudi za plačne razrede. V Slovenski demokratski stranki pozdravljamo tak sporazum, dosežen med pogajalci. Upamo, da bo sistem plač uveljavljen tudi za ostale zaposlene v javnem sektorju, za katere še ta sistem ne velja in da bodo podpisane kolektivne pogodbe in uspešno zaključitev ureditve sistema plač v javnem sektorju v celoti. Kot sem že dejal na začetku, v SDS podpiramo predlagano novelo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Poslanec Miran Potrč bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, kolegice in kolegi. Poslanke in poslanci Socialnih demokratov bomo predlog zakona podprli. Ne bi želeli citirati o pomenu in o vlogi ene in druge strani v procesih pogajanja. Najbrž je treba za to, da je bil sporazum dosežen dati priznanje obema, vladi in sindikatom in tudi kadar gre za priznanje vladi v takem primeru se nam zdi prav, da se to pove. To je dokaz, da socialno partnerstvo, če ga vlada prav razume in ga je pripravljena upoštevati, da je mnogo boljše rezultate kot vztrajanje na lastnih stališčih in nepripravljenost za dogovarjanje s socialnimi partnerji. Zato nas veseli, da smo Socialni demokrati v našem delovanju v zadnjih letih tudi ko smo bili v vladi prispevali precej k uveljavitvi socialnega partnerstva in če bi partnerstvo ne samo med vlado in sindikati, ampak tudi med vlado in delodajalci v privatnem sektorju bilo v večji meri uveljavljeno, če bi bilo uveljavljeno ne samo takrat, kadar se govori o plačah, ampak tudi o mnogih drugih pomembnih vprašanjih bi naša družba imela boljše rezultate. In naj poudarim, da Socialni demokrati pri tem na socialno partnerstvo gledamo širše, kot samo na sporazumevanje o plačah in s sindikati. Gledamo ga tudi na sporazumevanje z drugimi skupinami, ki so organizirane s civilno družbo v celoti in moram reči, da nam je žal, da je ta Vlada kvaliteto razprave z drugimi skupinami bistveno znižala in da je vedno manj primerov, v katerih v parlament dobivamo zakone, ki so z nevladnimi organizacijami ali dogovorjeni ali pa vsaj bili korektno usklajevani, da so te organizacije lahko dale ustrezne pripombe in mnenja. Prav zato je ta dosežek prav pohvaliti in poudariti in zato je prav pohvaliti in poudariti tudi nujni postopek, po katerem danes zakon sprejemamo. Jaz upam, da se nam danes ne bo dogodilo kaj podobnega kot včeraj, pa tudi ne kaj podobnega kot pri posamičnem glasovanju pri vprašanjih referenduma in da bomo ta zakon izglasovali. Veseli me pa, da je matično delovno telo sprejelo predlog, da se vladi predlaga, ker zahtevati ne moremo, da naj takoj predloži Državnemu zboru tudi spremembe in dopolnitve zakona o Državnem svetu, v katerem naj skladno z odločbo Ustavnega sodišča uredi tudi vprašanje plače predsednika Državnega sveta. Če gre in po našem mnenju gre v položaju Državnega sveta tudi še za kakšna druga vprašanja, potem naj se Vlada, če je to sposobna, naj se koalicija, če je to sposobna, naj ustavna komisija, če je to sposobna, naj stroka, če je za to pripravljena, opravi temeljitejšo razpravo položaja Državnega sveta, problem Državnega sveta in njegovih odnosov do njega ni mogoče reševati na ta način, da se ne spoštujejo odločbe Ustavnega sodišča, kar so nekatere poslanske skupine včeraj storile zavestno. Upam, da bo na podlagi novega predloga odločitev drugačna in upam, da bomo vse poslanske skupine danes podprle predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil poslanec Aleš Gulič, izvolite.
Spoštovane poslanke, poslanci, predsedujoči, gospod minister. Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije bo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu plač v javnem sektorju podprl. Z veseljem podprl, ker je končno le prišlo do nekega dogovora in to dogovarjanje pravzaprav lahko vzamemo tudi kot neke vrste vzorec za naše delo v tem parlamentu. Dogovarjati se je treba, pogovarjati se je treba in poiskati skupne rešitve. Sama preglasovanja očitno niso dovolj zato, da bi bili državljani in državljanke zadovoljni. Ob tem seveda bi lahko pravzaprav še kakšno reč povedal. Namreč, predlog zakona o spremembah Zakona in dopolnitvah ni tako idealen tako kot sam zakon ne in marsikaj bi se dalo povedati. Že prej je kolega iz Slovenske nacionalne stranke omenil, da so poslanci postavljeni v 58 plačilni razred in da seveda to primerjalno z nekaterimi v državnem svetu ne bi vzdržalo kakšne kritike. Ampak v resnici je seveda zadeva še bolj zapletena. Samo poslanci ne znamo nikoli najti pravega časa. Enkrat je preblizu ravno kar minulih volitev, enkrat je preblizu prihajajočih volitev. "De jure" seveda smo med 62 in 58 razredom, ampak "de fakto" je pa to 56 pa 52 razred, zaradi tistih znamenitih 20%, ki se vlečejo. Da ne govorimo o pogojih dela. Ne znamo povedati, da so pogoji dela slabi, da se varčuje recimo celo pri takih malenkostih kot to, da po osmi uri zvečer ne dobiš sendviča v jedilnici, tudi če traja seja do enih zjutraj. In da se recimo ugašujejo radiatorji, ne vem, spet kakšen robot kje nastavljen, ki to počne namesto nas. Se pravi vrsta zadev, ki jih pravzaprav ne znamo, nočemo artikulirati in seveda zato, da bi ne razburjali državljank in državljanov. Državljanke in državljani pa zelo dobro vedo, da tisti, ki se ne zna postaviti zase se tudi za druge ne more in noče in zaradi tega govorim v tem trenutku. O teh zadevah, ker je pač priložnost in ni treba se čuditi in gledati v tla, kolegice in kolegi. Tudi zase se bo treba postaviti in za vse državljanke in državljane. Upam, da to smo še. Sicer pa kot rečeno podpiramo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sistemu in amandmaje. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Z vašo predstavitvijo pa smo tudi končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu neusklajen. Lahko preidemo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za zakon je glasovalo 51 poslancev, noben mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prekinjam 33. izredno sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali v četrtek 14.2.2008 ob 11.00 uri. Lep dan naprej.