Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 3. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Davorin Terčon, dr. Mihael Brejc, Cvetka Zalokar Oražem, Roman Jakič, Maksimiljan Lavrinc, Jožef Jerovšek, Janko Veber, Bogomir Vnučec, Feri Horvat, Janez Janša, Alojz Peterle, Aleksander Merlo, Jurij Malovrh, Marko Diaci, Milan Kopušar, Janez Podobnik za pričetek seje, Jože Avšič, Janez Cimperman, mag. Andrej Vizjak, Ciril Pucko, Anton Delak, Sašo Peče, Jožef Špindler, Maria Pozsonec in Ana Marija Tisovic. Prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Glede na to, da veliko naših kolegov danes manjka, vas vljudno prosim, da vsaj tisti, ki smo tu, s svojo navzočnostjo skušamo zagotoviti sklepčnost današnje seje in nemoteno nadaljevanje dela. Vljudno vas prosim, da vstavite kartice. Ugotavljamo navzočnost. Ugotavljam, da je navzočih 49 poslank in poslancev, tako je zbor sklepčen in lahko odloča. Na sejo smo vabili predstavnike vlade Republike Slovenije, ki vse prav lepo pozdravljam! Današnje nadaljevanje 3. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo PREKINJENE 13. TOČKE DNEVNEGA REDA, PREDLOGA ZAKONA O MEDIJIH. Zatem bo zbor prešel na obravnavo 16. točke, to so spremembe poročila o gospodarskih družbah, podjetjih in zavodih, za katere v skladu s prvim odstavkom 20. člena zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo velja prepoved poslovanja z državo, javnimi podjetji in javnimi zavodi, ter nato na obravnavo predlogov ratifikacij, in sicer od 17. do 24. točke. V nadaljevanju seje bo zbor obravnaval še 24.a, 30. in 32. točko dnevnega reda ter nato prešel na obravnavanje preostalih nedokončanih točk, po dnevnem redu dalje. Včeraj smo končali pri obravnavi amandmaja k 113. členu, ki se nahaja v pregledu amandmajev na strani 41. Opraviti moramo še glasovanje o amandmaju k 113. členu. To je amandma vlade Republike Slovenije, ki ga matično delovno telo podpira. Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 27, 10 proti. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. V razpravo in odločanje dajem amandma vlade Republike Slovenije k 114. členu. Matično delovno telo amandma podpira. Želi kdo razpravljati? Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Razpravi gospoda Jelinčiča in pa gospoda Gasparija v obravnavi 113. člena sta se vsebinsko v veliki meri navezovala na razpravo gospoda Bajuka, pa tudi mojo razpravo ob odločanju ob 14. členu tega zakona. Oba sta spomnila na nekatera ista vprašanja, na katera smo v predhodnih razpravah dobili neprepričljive in nepopolne odgovore predstavnikov vlade. Postavljena vprašanja, ki so se nanašala na pristojnosti agencij oziroma agencije, so se v razpravi v 113. členu nadaljevala oziroma podaljševala z vprašanji birokratizacije postopkov oziroma tudi odločanja. Nadaljujejo se torej vprašanja, ki so vezana na racionalnost, na katere sva z dr. Bajukom že oba opozorila. Je pa nekoliko hudo, da smo vmespredelali sto členov zakona in jih kakšnih 20% črtali. Sedaj pa ob obravnavi 113. člena oziroma tudi 114. ugotavljamo, da le ni vse tako enostavno, kot je bilo na nek način predstavljeno in pa tudi zamišljeno. Mislim, da to, kar se dogaja v obravnavi tega zakona, namreč da se nekako neproučene rešitve prodaja za, lahko rečem, suho zlato, samo zato, da se kakšnih 30 do 40% vsebine prenese na novo ustanovljeno ministrstvo, mislim, da je to nedopustno. Nedopustna je na nek način tudi lahkota, s katero poslanci sprejemamo te odločitve. Poslanski skupini Socialdemokratske stranke in Nove Slovenije bosta v okviru sklepnega glasovanja predlagali najmanj ta dva dodatna sklepa, ki ste jih že dobili na mizo. To, kar predlagamo, bi poslanci pravzaprav že zdavnaj morali imeti na mizi in bi se lahko odločali, ne samo politično, ampak tudi strokovno. Menimo namreč, da ne zadostujejo samo te ustne obrazložitve, ki se pravzaprav sčasoma pozabijo, ampak mislimo, da bi bilo smiselno oziroma celo nujno, da se dajo tudi nekako spremljajoči pismeni dokumenti. Mislimo, da je bila razprava gospoda Gasparija in pa tudi gospoda Jelinčiča v predhodni točki popolnoma utemeljena. Tudi v nadaljevanju vseh teh členov, ki se nanašajo na del agencije, poslanska skupina Socialdemokratske stranke ne podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo? Ker ne, prehajamo na odločanje, na odločanje dajem torej amandma k 114. členu. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 26, proti 10. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju vlade Republike Slovenije k 115. členu. Amandma matično delovno telo podpira. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 34, proti 9. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju vlade Republike Slovenije k 116. členu. Matično delovno telo amandma podpira. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 28, proti 9. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 117. členu. Predlagateljica amandma je vlada, matično delovno telo amandma podpira. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 28, proti 9. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 118. členu, katerega predlagateljica je vlada. Matično delovno telo amandma podpira. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 30, proti 9. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 119. členu, katerega predlagateljica je vlada. Matično delovno telo amandma podpira. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 32, proti 9. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o štirih amandmajih k 120. členu. Pod ena je amandma, katerega predlagatelj je odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport; pod dva je amandma vlade Republike Slovenije, ki je ga matično delovno telo podpira, z opombo, da je odbor amandma smiselno podprl in vložil svoj amandma, če bo torej sprejet amandma pod ena, o tem amandmaju ni potrebno glasovati, naslov pa se priredi vsebini člena; pod tri je amandma, katerega predlagatelj je Rudolf Petan, vlada amandmaju nasprotuje, matično delovno telo ga ne podpira, z opombo, da je ta amandma smiselno enak amandmaju pod štiri, katerega predlagatelj je Zmago Jelinčič, vlada amandmaju pod štiri nasprotuje, matično delovno telo ga ne podpira. Želi kdo razpravljati? Gospod Sok, izvolite!
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Amandma odbora k 120. členu in pa amandma vlade Republike Slovenije predvidevata, da za razširjanje programskih vsebin izdajatelj radijskih in televizijskih programov plačuje pristojbino. Višina te pristojbine pa se določa glede na velikost območja in pa število prebivalcev na pokrivanem območju. Glede na to, da imamo v Sloveniji v razvojnem smislu veliko območij, ki so razvojno šibka, v socialnem in demografskem smislu pa izredno zapostavljena, sprašujem, če lahko s takšnim amandmajem prispevamo k temu, da se bo potem ta dejavnost na teh območjih razširjala. Ta območja bodo plačevala sorazmerno malo teh pristojbin in to pomeni, da bo tudi širjenje programov na teh področjih povezano s tem. Zato predlagam, da bi državni zbor ta dva amandmaja zavrnil in pustil to določilo, ki je v 120. členu. Bojim se namreč, da bodo ta področja v nekem smislu še bolj zaostajala v razvoju, kot je to v tem trenutku že prisotno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Moge, izvolite!
Hvala lepa. Jaz bi prosil poslance, da bi amandma odbora podprli, kajti nastal je izključno na predlog sekretariata, da je zakon usklajen z zakonodajo. Če kdo želi še dodatne reči, lahko vprašamo tudi za mnenje sekretariat.
Želi predstavnik sekretariata? Gospa Bitenc, izvolite!
Gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani zbor! Rada bi pojasnila, da je del amandmaja dejansko nastal na podlagi naše pripombe, in sicer da se je v zakonu vedno potrebno konkretno in jasno opredeliti do določanja javnih dajatev, kar je pristojbina. S tega vidika so tudi na podlagi naše pripombe in prek amandmaja vlada prišli notri kriteriji. Z vidika ustave je seveda amandma dosti ustreznejši in skladnejši s sistemom. Kar se pa tiče seveda kriterijev, ki pa naj bodo pač podlaga za določanje višine te pristojbine, je pa to seveda druga stvar in je stvar primernosti. O tem pa se odloča na podlagi strokovnih in političnih ocen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo. Predstavnika vlade bi rad vprašal in slišal njegovo mnenje, ali ne bo s takšnimi določili v zakonu zavrt ali pa vsaj upočasnjen razvoj teh dejavnosti na demografsko ogroženih območjih.
Hvala lepa. K besedi se je priglasil gospod Jelinčič, potem pa bi dala besedo predstavniku vlade, da gospodu Soku pojasni. Gospod Jelinčič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Mislim, da je smiselno podpreti prvi amandma odbora za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport. Obenem pa je tudi smiselno podpreti četrti amandma, da se v tretjem odstavku doda še "in 83. člena, drugi odstavek". Namreč, poseben primer so izdajatelji lokalnega in regionalnega televizijskega programa, ki so povezani v mrežo, saj so pridobili dovoljenje za razširjanje programskih vsebin prek radiofrekvenčnega spektra, ki pa se ne glasijo na posamezne izdajatelje, ampak na mrežo izdajateljev. No, in iz dovoljenj je razvidno da so bila izdana za mrežo, vendar za uporabo posameznemu izdajatelju, kar pa pomeni istovetnost s 77. in 79. členom zakona. Zato je ta naš amandma zelo smiseln. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predstavnik vlade, izvolite, potem pa ima besedo gospod Dorijan Maršič.
Hvala. Gospe in gospodje! To, kar se tiče mreže, vsak izdajatelj posebej dobi dovoljenje in pri izdaji tega dovoljenja in pri upoštevanju dodatnih pristojbin se glasi na izdajatelja, na posameznega izdajatelja, ne pa na mrežo. Če je vsak posamezen izdajatelj že v to vključen, potem ne vidimo smisla, da je vključena mreža. Kar se pa tiče pripombe na to, da bodo nekatera območja, ki so sicer že ogrožena - mogoče je na dva načina reševati ta problem. Predlagamo, da ostane takšna dikcija, kot je predlagana, s tem da se strinjamo s predlogom odbora. Mislimo pa, da lahko morda podrobneje okrog ogroženih območij za tretje branje dodamo nek člen oziroma nek odstavek, ki bi govoril podrobneje o tem. Namreč imamo lokalne in regionalne programe tudi v zelo razvitih območjih. Če to izpustimo, potem se odpovemo pravzaprav enemu zelo pomembnemu viru za 123. člen. Da se pa - ali vlada s svojim podzakonskim aktom, kot piše v tem členu, ali pa v predlogu za tretjebranje - še pripraviti morda dodatno pojasnilo ali dodaten stavek, ki bi govoril o demografsko ogroženih in siceršnjih območjih. Mi ne nasprotujemo temu, da bi za območja, ki so resnično demografsko ogrožena ali socialno in kako drugače prizadeta, veljalipopolnoma enaki kriteriji, kot veljajo za zelo razvita območja Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Maršič, izvolite, potem gospod Sok. [[Pomota - govori Alojz Sok.]]
Hvala lepa za odgovor predstavniku vlade. Torej, če to drži, kar je sedaj povedal, da bo vlada s podzakonskim aktom uredila to zadevo na tak način, da se bodo ta sredstva v enakomernih ali pa enakopravnih zneskih vračala v ta manj razvita območja, potem lahko rečem, da se ta amandma podpre, vendar bomo potem tudi pozorni na to, če bo vlada dejansko to tako uredila, kot je sedaj predstavnik vlade tukaj povedal. Hvala lepa.
Hvala lepa.
Spoštovana predsednica, se odpovedujem glede na obrazložitve predstavnika vlade.
Hvala lepa, gospod Maršič. Želi še kdo? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Najprej glasujemo o prvem amandmaju, katerega predlagatelj je odbor. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 39, proti nihče. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je prvi amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o drugem amandmaju. Se opravičujem, ker je bil sprejet amandma pod 1, o amandmaju vlade ni potrebno glasovati. Glasujemo še o amandmaju pod 3, katerega predlagatelj je Rudolf Petan. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 17, proti 22. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 22.]] Ugotavljam, da tretji amandma ni bil sprejet, zato tudi ni potrebno glasovati o četrtem amandmaju, ki je smiselno enak. Glasujemo še o členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 36, proti 3. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 121. členu, katerega predlagatelj je vlada, matično delovno telo ga podpira. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 29, proti 8. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo še na odločanje o 121. členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 31, proti 7. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. Tako prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k 122. členu, katerega predlagatelj je vlada, matično delovno telo amandma podpira. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 27, proti 6. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na razpravo in odločanje o amandmaju k naslovu devetega oddelka II. poglavja, katerega predlagatelj je poslanska skupina Socialdemokratske stranke Slovenije. Želi kdo razpravljati? Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa. V poslanski skupini ocenjujemo, da ni dovolj, da podpremo samo avdiovizualne medije, ampak je nujno, da podpremo tudi tiskane medije in da tudi tu predlagamo, da se iz naslova črta "avdiovizualni". Ocenjujemo, da je potrebno tudi na tem področju zagotoviti dovolj prostora za pluralnost. Zato da predlagamo, da nas v teh prizadevanjih podprete. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Majda Širca, izvolite!
Hvala lepa. Ta amandma je kot domina, prinaša precej pomembne spremembe pri tem poglavju. Člen prinaša tako imenovani v prejšnji vladi predlagani sklad za pluralizacijo medijev, čeprav se v tej fazi ne imenuje več tako. Sklad za pluralizacijo medijev je v zakon pripeljala prejšnja vlada, s pojasnilom, ki smo ga lahko slišali v eni varianti tudi na včerajšnji debati ob podelitvi Jurčičeve nagrade, da slovenski prostor potrebuje opozicijski tisk, češ, da je zreduciran zgolj na nekatere, na nekaj tiska, na Mag, radijsko postajo Ognjišče, pa na Novo revijo, subvencionirano Novo revijo. Zaradi tega, ker sedanji tisk v glavnem obvladajo tako imenovane sile kontinuitete. Takratni sklad za pluralizacijo medijev je prinašal finančne posledice v okviru približno milijarde. Iz njega naj bi se financirali časopisi, morebiti tedniki, v kasnejši inačici tudi avdiovizualni mediji. V vsakem primeru pa politični projekti, saj naj bi sklad upravljal upravni odbor, ki bi ga sestavljali predstavniki vseh parlamentarnih strank, njegov predsednik pa naj bi bil minister za kulturo. Kot rečeno, kasneje v tej obliki, kot se soočamo sedaj z njo, ga je vlada oziroma ga je poslanska skupina dopolnila še z elektronskimi mediji. Hkrati pa je naredila neko zmedo, če bi ta amandma bil podprt, ker bi se soočali z navidez sicer enim skladom, ampak v bistvu z dvema skladoma - skladom, ki je sedaj predlagan, kot sklad za pluralizacijo medijev in je na nek način posledica tistega izvajanja evropske regulative, ki se je pred leti celo obetala v zahtevi po prehodnem obdobju, hkrati pa je tudi v nomotehničnem smislu precej težav, ker na 123. člen prilepi nov 123.a člen, ki ne bi moral in mogel obstati v tem smislu. Ampak vendarle, treba je povedati, zakaj ne velja podpreti tega amandmaja. Prvič zato, ker zagotovo ni produktivno financirati dejavnosti, ki bi se morala regulirati sama, regulirati seveda v poslovnem in tudi v programskem smislu. Drugič zato, ker je Slovenija s poskusi proračunskega financiranja dnevnikov vsaj dvakrat že pogorela. Zato, ker mora časopisno dejavnost poganjati logika svobodnega trga in logika neodvisnega novinarstva, kar smo uzakonili oziroma uzakonjamo sedaj s tem zakonom. Zato tudi, ker nam ta zakon prinaša, kot že rečeno, še en sklad, ki ga je narekovala nuja novih obvez evropske regulative. Ta regulativa nam - sicer upam, da v splošno zadovoljstvo - prinaša obvezno večanje lastnih umetniških, izobraževalnih, gospodarskih, kulturnih, znanstvenih in ostalih vsebin na področju elektronskih, ne pa tiskanih medijev. Zato tudi, ker bi se na nek način hoteli zaščititi pred duhovnim in kapitalskim imperializmom in seveda tudi vplivom najmočnejše celine, in ker želimo vsaj majhen monopol lastne vsebine. Hkrati pa tudi zato, ker se pluralnosti ne dosega s poljem, kjer so na eni strani črne, na drugi strani bele figure, temveč z oblikovanjem takih figur, ki znajo ob primerni izobraženosti, angažiranosti in tudi pronicljivosti misliti s svojo glavo in tudi s svojo denarnico. Poleg tega tudi zato, ker so izkušnje v državah, kjer na posreden način, kot predlaga ta sklad, skratka, v drugih oblikah, ampak vendarle s podobnimi načini financiranja, zelo slabe. Države, ki imajo tovrsten način financiranja, bom rekla, namenski način financiranja "političnega" tiska, se otepajo tega oziroma brišejo iz svojih programov tudi zaradi tega, ker ugotavljajo, da mečejo s tem denar skozi okno, za projekte, ki jih pravzaprav nihče noče brati. Poleg tega, ker vsaj osebno mislim, da je to edini amandma tega zakona, ki ima politično konotacijo. V tem zakonu ni člena, ki bi vanj prepuščal politični vpliv, in v tem primeru bi ga zagotovo, najbrž izmenjajoč se na štiri leta - mandat članov upravnega odbora, predstavnikov političnih strank je vezan na štiri leta - in v tem obdobju bi se najbrž klonirali tudi novinarji. Zato teh sprememb tega amandmaja nekako ne velja podpreti. Hvala.
Hvala lepa. K besedi so se prijavili tudi trije poslanci po sledečem vrstnem redu gospod Janez Drobnič, potem gospod Jože Tanko in dr. Andrej Bajuk. Se opravičujem, ker želi gospod Tanko repliko, bi razpravljali potem. Hvala lepa. Gospod Tanko izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je to druga ali tretja ključna točka tega zakona, kjer prihaja do teh velikih razhajanj in predstav. Vsekakor je področje medijev tisto oziroma so mediji pravzaprav tisti, ki poleg na nek način dokumentarnega gradiva v veliki meri ali pa v ključni meri oblikujejo podobo časa, podobo razmer, življenja, ustvarjajo tudi podobo zgodovine in pa tudi nekako nakazujejo to pot v prihodnost. Mislim, da je zelo pomembno, da sta ta podoba in ta odraz kar najbolj verodostojna in skladna z dogajanjem. Vsi ali pa velika večina nas želi imeti realne informacije, realne ugotovitve in predpostavke, na podlagi katerih bomo gradili in pa presojali pa tudi sprejemali odločitve. Tudi zato je pomembno da imamo pluralen medijski prostor, ki ga oblikujejo ljudje različnih socialnih, kulturnih, verskih, nazorskih, strokovnih, pa tudi drugih krogov, in da imajo priložnost, da svoje poglede in ugotovitve tudi predstavijo. Uporabniki medijev moramo imeti torej možnost, recimo temu, na nek način navzkrižne preverbe povsod tam, kjer ocenjujemo, da so informacije o dogodkih nepopolne, prirejene ali podrejene določeni opciji, pogledu ali pa tudi cilju. Zagotovitev pluralnega prostora je možno doseči, če obstaja politična volja, in to volja večine. Predvsem ta bi na nek način morala imeti interes, da se zagotovi vsem kvalitetne informacije in pa vsem tudi vključitev v oblikovanje gospodarske, politične, socialne in še kakšne drugačne podobe Slovenije. To je pravzaprav na nek način deklariran cilj vseh politik in vseh opcij, tudi tistih, ki smo tu zbrani v tej parlamentarni dvorani. Mislim, da ne moremo govoriti o pluralnem medijskem prostoru, če ugotavljamo,da je izključena sorazmeroma velika skupina in je neenakopravna v oblikovanju in predstavitvi svojih pogledov. Težko govorimo o demokratični in pluralni družbi, če obstaja ali pa se na nek način celo vzdržuje medijska izključenost tudi večjih skupin. Medijski prostor je lahko pluralen, če na njem ni izrazitega lastništva, bodisi individualnega ali povezanega, tudi interesnega, da ni prevladajočega tržnega deleža. Predvsem pa je lahko pluralen, če se zagotovi vstop na medijski prostor tudi drugim interesnim, nenazadnje tudi političnim skupinam. Če pogledamo nekatera druga področja. Država je tudi na teh področjih na nek način zaznala probleme, na področju gospodarstva, demografije, recimo filma. Tudi tu je vzpostavila ali poskuša vzpostaviti mehanizme, s katerimi želi na nek način eliminirati to strukturno enakopravnost, oziroma zagotoviti, ne eliminirati strukturno enakopravnost. Ocenjujemo, da je tudi na področju medijev potrebno narediti korak v smeri večje pluralnosti in tudi tu, tako kot v gornjih primerih, bi morala država na nek način vzpostaviti mehanizme, s katerimi bi spodbudila in zagotovila dejansko neodvisnost medijev ter enakomerno in enakopravno, to se pravi uravnoteženo obravnavo področij, ki so pomembna za današnji čas, tudi za preteklost, še bolj pa za prihodnost. Ocenjujemo, da je sklad za medije primerna oblika oziroma način, da naredimo korak k večji pluralnosti, širši in celovitejši obravnavi problemov in dilem današnjega časa. Ocenjujemo tudi, da bi tako kot na nekaterih drugih področjih, tudi tu namenski sklad dosegel svoj namen in pa tudi dal določene spremembe. Ne nazadnje mislimo, da je tudi na področju medijev potrebno več konkurence, in to ne samo znotraj istega kroga, ki ponuja vedno iste ali predvsem iste poglede in rešitve. Dati je na nek način potrebno možnost tudi drugim, ki na stvari gledajo drugače in jih tudi drugače vidijo. Prepričani smo, da se bo razširila vsebina in kritičen pogled nanjo. S tem pa se bodo tudi izoblikovala nova mnenja in pobude, ki bodo prispevala k hitrejšemu razvoju ter k širšemu in kulturnejšemu dialogu. Ne nazadnje ocenjujemo, da je sklad za medije za slovensko družbo mnogo pomembnejši, kot filmski sklad, čeprav ne zanikamo, da se tudi filma lotimo skrbneje in resneje. Prav ta naš amandma rešuje na nek način dilemo predlagatelja, ki je bila navedena v obrazložitvi pri prvi obravnavi, da se nekako razbije ta problem monopolov, koncentracije, tržnih in drugih deležev. Mislim, da bi morala tudi pozicija omogočiti opoziciji, da tudi nam kdo včasih kaj pogleda pod prste. Če na koncu zaključim. Prepričan sem, da imamo vsi skupno željo, da omogočimo medijem, da postanejo vsebinsko bogatejši, širši in neodvisnejši in enako kritični do problemov, do osebnosti, do dogodkov, pa naj si bodo slednji pozicijski ali opozicijski, levi ali desni. Kar se tiče nomotehnike, mislim, da je to manjši problem, mislim, da je sekretariat sposoben te stvari tehnično urediti. Kar pa zadeva kloniranje, mislim, da dejansko želimo, da se ravno temu na nek način s tem predlogom izognemo in da na tem področju nekako vzpostavimo vsaj približno neklonirane medijske stvari. Predvsem je tu kritično področje tiskanih medijev, kajti tu so se pravzaprav vsi pomembni mediji v celoti olastninili in nekako delujejo naprej, bi rekel, iz istega jedra, iz istega centra. Zato mislim, da je smiselno, da se te naše stvari podprejo in da se nam omogoči, da tudi politična opcija, ki ji pripadam, dobi ustrezno medijsko podporo in pozornost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvajanju gospe Majde Širce želi replicirati še gospod Rudolf Petan. Potem pa bosta razpravljala gospod Drobnič in dr. Andrej Bajuk.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Naša želja je prav gotovo dober in kvaliteten ter dobro pokrit medijski prostor, ki upošteva različna mnenja, pluralen, se pravi, da imamo več pogledov. Dovolite, da vas pri tej pluralnosti spomnim na dogodke zadnjih dni, ko veliko govorimo o nestrpnosti. Ne spuščam se v to, ali to drži, ampak veliko se govori o nestrpnosti, ampak kar naenkrat smo jo ugotovili. Pred štirinajstimi dnevi ali pred tremi tedni ni bilo nobene nestrpnosti v Sloveniji, potem smo jo pa kar naenkrat vsi ugotovili. Vsi mediji so se razpisali o nestrpnosti v Sloveniji. Pa vas vprašam, če imamo tako dober medijski prostor, dobro pokrit, kako da tega prej nismo ugotovili. Sedaj, naenkrat smo pa ugotovili. To se pravi, da je še neka niša v tej naši pokritosti medijskega prostora, ki bi lahko prej ugotovila določene pojave, ki se v naši družbi pojavljajo. Nestrpnost je ena takšnih. Navsezadnje je verjetno vsem znano, da mediji krojijo razmišljanja, počutja, mnenja, odnose do drugačnosti. Če v tem času nismo mogli tega ugotoviti, potem pomeni, da je le še nekaj, kar bi se še dalo izboljšati. Ne trdim, da je ta naš prostor slab, v to se ne spuščam, v komentiranje tega ne grem, ampak samo sprašujem se, če bi bilo vse tako dobro, potem nas to ne bi smelo presenetiti. Drugo. Gospo Širco bi, z vsem dolžnim spoštovanjem, res rad na nekaj spomnil - da črne in bele figure, kot jih je omenila, niso vedno slabe. Navsezadnje, tudi šah ima črne in bele. Se pravi, lahko potem mogoče pričakujem, po tem vašem razmišljanju, da boste predlagali, da bi pri šahu uvedli še kakšne druge, mogoče pinki ali pa, ne vem, neke mešane figure, da bi bilo bolj mavričasto. Včasih je tako potrebno in s tem se je treba sprijazniti, tako tudi z mnenjem, da druge države podobne projekte raznih skladov brišejo [[mislim na ta konkreten primer]] . Strinjam se, ampak najprejso ga morale uvesti. Mi pa niti ne dopustimo te možnosti, da bi videli, ali se stvar lahko izkaže za dobro ali ne, se pravi, mi jo že v kali zatiramo in potem smo presenečeni ob raznih pojavih nestrpnosti in, če vas spomnim še na to, kar sem že povedal zagovornico, o raznih nagradah Rogljev in podobnih. Čudno, da nas potem te stvari tako presenetijo. Omenili ste tudi, da ste proti duhovnemu in kapitalskemu imeperializmu. Mislim, da je bilo tako rečeno. V redu, v redu, me nič ne moti, se strinjam z vami. Tu vas podpiram. Samo morate biti tudi tu pluralni. Morate priznati, da ta politični imperializem, recimo v lastnih vrstah, v lastni državi tudi ni dober. Navsezadnje kdo nas pa posiljuje z raznimi Esmeraldami in podobno, pa ni Esmeralda nič kriva, če samo karikiram ali pa dajem kot prispodobo. Mi jo pa nekritično sprejemamo, če lahko že kar repliciram, da se ne bi kasneje še enkrat oglašal. Poleg tega se tudi ne morem strinjati s trditvijo, da ni nobenega člena, ki bi nekako kazal ali pa opredeljeval politični vpliv. To ni res. Kakor hitro smo pri raznih odborih, pri raznih mandatih, svetih, potem imamo takoj politični vpliv. Ravno tu je tista ironija, ironija našega političnega prostora, da so tisti, ki so želeli razčistiti neko stvar, so se obrnili na parlament, ki je predstavnik ljudstva, ampak v političnem smislu. Jaz mislim, da ni bolj vrhovne politične oblasti, kot je ravno parlament. Tu je pluralizem, politični pluralizem. Tu, hvala bogu, deluje. To se pravi, vse, kar je povezano s kadrovskimi vplivi, ki se potem prenašajo v izvajanje tega zakona, je politični vpliv. Zato trditi, da ni nobenega člena, ki bi imel politični vpliv, to ni res in to ne drži. Zato je prav, da imamo vsaj v parlamentu še drugačno misleče, ki lahko to demantiramo ali pa to povemo. Jaz upam, da se z novim poslovnikom to ne bo spremenilo, da replike ne bodo dovoljene ali pa bodo tako omejene, da jih praktično skoraj ne bo. Navsezadnje bi dejal, da demokracija je tudi pluralizem možnosti. Ne samo, da lahko nekje poveš svoje mnenje, ampak je tudi prav, da ti ga nekdo objavi, da ti nekdo iztiska, da seveda lahko tudi en širši prostor izve za to informacijo. Če nimaš možnosti, je to bolj malo vredno. Če mediji ne spremljajo dela državnega zbora, lahko tu govorimo karkoli hočemo, pa nihče ne bo sploh vedel, kaj se je tu dogajalo. To se pravi, tudi pluralizem možnosti je potreben. Ta sklad, o katerem se toliko pogovarjamo, je tudi eden od tistih, ki daje možnosti. Navsezadnje, priti na trg z enim medijem ni tako enostavno. Moraš imeti za to tudi možnosti. Ni samo, da ti rečejo, "tu imaš trg in napiši nekaj, natiskaj in začni izdajati". Lahko je govoriti tistim, ki so v bistvu, bom rekel, kljub temu, če je bilo vse v skladu z zakonom, podedovali tisto, kar je država ali družba - kot smo mi rekli temu - gradila 10, 20, 30, 40 let. Zelo enostavno je to. Težko pa je nekomu, ki je bil do še pred desetimi leti celo prepovedan, da bi deloval, bilo je prepovedano, bilo je prepovedano celo razmišljati, kaj šele, da bi imel kakšen medij. Danes o tem govoriti, v redu, tu imate trg in delajte. Dovolite mi eno prispodobo, ki mislim, da se zelo dobro ujema s sedanjim trenutkom. To je tako, kot če bi vsakemu razdelili neke dobrote, pa bi rekli, najprej bomo pojedli tvoje, potem pa vsak svojo. Veste, to tako enostavno ne gre. Prav bi bilo, da bi tudi druga stan, ki je sicer v tem trenutku prevladajoča, volja ljudstva je takšna, nihče ničesar ne očita, vendar bi bilo prav, da bi tudi ta večina se v tem trenutku zavedala, da obstajajo lačni, lačni informacij, ki so potrebni takšne ali drugačne pomoči in da se ne bi do njih obnašali nestrpno. Nestrpnost je tudi lahko na medijskem prostoru. Nestrpnost večine do drugače mislečih in do možnosti, da bi tudi oni povedali svoje mišljenje in svoja razmišljanja.Tudi to je neke vrste nestrpnost, ampak o tem bolj malo govorimo. Govorimo o drugi, želimo videti samo drugo, tu pa bi jih najrajši kar izbrisali in jih povozili. Nestrpnost ni samo do tistih, ki pridejo iz drugih držav, nestrpnost imamo verjetno tudi sami med sabo na različnih področjih. To je eno od tistih področij. Konkurenca mora biti tudi med različno mislečimi, ne samo v okviru iste hiše, v okviru istega bloka, v okviru istih političnih opredeljenj, ampak v okviru različno mislečih. Tudi to je eden od delov konkurence, ki je mogoče še bolj pomemben. Tudi to bi morali upoštevati in intenca predlagatelja tega amandmaja je tudi v tem smislu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Drobnič izvolite, potem dr. Andrej Bajuk in gospod Tone Partljič.
Hvala lepa za besedo. Dva razloga sta, da uvajamo ta člen, ta določila, glede medijev. Prvo je, da izboljšamo pluralnost medijskega prostora, drugo pa seveda glede na majhnost naše države in majhne možnosti kreiranja avtorskih del, tudi pridobitev ustreznega kapitala in denarja, da se sploh razvijejo, torej je povečanje produkcije, avdiovizuelne, avtorskih del in podobno. Prvi in drugi cilj sta pomembna za Slovenijo. Eno in drugo potrebujemo. Glede na to, da je zdaj predvsem izzvan ta del glede pluralnosti medijskega prostora, bi se malo več navezal na to vprašanje. S tem členom ne želimo, tudi jaz sam si ne predstavljam, da bomo ustvarjali desne medije, zato da bomo imeli uravnotežen prostor. Skozi to ne. Pričakujem seveda, da se bodo tudi desni mediji enako razvijali, zato je treba vzpostaviti ustrezno tudi demokratično strukturo. To je potrebno. S tem želimo priti do medijev, ki so nevtralni, ki dajejo kvalitetne nevtralne informacije, ki lahko priobčujejo komentarje, pa vendar se iz teh komentarjev ve, da gre za komentarje. To je problem v naši družbi. Zato potrebujemo predvsem sklad. Ravno zadnji dogodki kažejo, da se mediji, zlasti tiskani, odzivajo panično. Pri nas imamo panično odzivanje medijev, enkrat v levo, enkrat v desno, brez neke kritične distance, brez treznega pogleda v resničnost. Drugo, kar je, je šabloniziranje. Šabloniziranje dogodkov, ki se pojavljajo v enem ali drugem tiskanem mediju, se perpetuirajo. Kapitalsko in politično vsiljevanje. Da, jaz se strinjam z mojimi predgovorniki. Obstaja v Sloveniji. Ampak vam povem, da to dvoje se prekriva v Sloveniji. Kapitalsko in politično je v Sloveniji eno in isto. Protagonisti so eni in isti. Državljani seveda potem pričakujejo vsaj od javnega medija, televizije, drugačno podobo, drugačno informacijo, verodostojno informacijo. Pa spet naletimo na problem. Televizija, kot takšna, seveda ne moremo pričakovati, da bo desna ali leva, v odvisnosti od tega, katera vladna garnitura jo vodi oziroma katera pozicija v parlamentu zaseda in potem seveda vsili njen profil. Ne. Od televizije bi pričakovali, da je, kar se tiče orientacije, nazorske ali kakorkoli že, nevtralna. Ko pa pogledamo, kaj je, kakšna garnitura je vzpostavljena sedaj na televiziji, se ni nič spremenilo od leta, ne vem, imamo enako garnituro, kot pred 12-imi leti. To so pravzaprav dejstva, ki narekujejo, da je potreben ta člen in da je potreben sklad. Celo države, ki se ponašajo s pluralnostjo medijskega prostora in z resnično nevtralnostjo javnega medija, javnih medijev, imajo to. Ko bomo mi dosegli takšno raven, lahko tudi ukinemo ta člen. Sedaj je pa v naši demokraciji, kakršnakoli je že, pa hudo potreben. Slovenija torej potrebuje medijsko ogledalo. Tudi zato, da se bodo prepoznali desni ali levi mediji. Sedaj se bodo najprej prepoznali levi mediji, ker so v glavnem samo levi. To bo potrebno. Zato se seveda jaz zavzemam, da ta člen vpeljemo v ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Andrej Bajuk, izvolite!
Hvala lepa. Seveda ta člen ima svojo zgodovino. To, kar danes odločamo, ni nastalo včeraj, je bil tudi del predloga, ki ga je poslala v obravnavo v državni zbor vlada, kateri sem imel čast predsedovati. Zakaj smo se za to zavzeli? Ključna zadeva pri tem je, da je predlog, da se predlaga poseg države na področju, ki je prav gotovo vprašljiv. Kar se tega tiče, jaz priznam, da prav gotovo lahko obstajajo drugačni pogledi. Mene ne boste velikokrat slišali, da bom zagovarjal poseg države na marsikaterem področju, najmanj pa na tako občutljivem. Zakaj smo se pa za to odločili? Ključno pri vsem tem predlogu, ki je v igri, je kvaliteta naše demokracije in pa politične kulture na Slovenskem. Ta odločitev - morda se vam tako ne zdi - je pa ključnega pomena in je morda ena najvažnejših odločitev, ki jih bo ta državni zbor sprejel. Zakaj? Ravno zaradi tega, ker je v igri kvaliteta naše demokracije in politične kulture na Slovenskem. Demokracija pa seveda temelji na principu soglasja vladanih. Brez soglasja vladanih ni demokracije. Da pa ima to soglasje kakšen pomen in da se resnično uveljavi, pa zahteva obveščene ljudi. Pri nas na Slovenskem, na žalost in še vedno v preveliki meri, opažamo ostanke totalitarne preteklosti, v kateri je preglednost alitransparentnost bila popolnoma tuj pojem. V naši družbi je še vedno preveč političnih sil, ki vztrajno kljubujejo proti načelu transparentnosti, ki jo vedno bolj sprejema ostali svet, čeprav ni povsod tako. A ta transparentnost ali preglednost je pa veliko več kot neko pasivno prepuščanje tehnološko omogočeni vsiljivosti informacijske dobe. Transparentnost ima neko bistveno sestavino, in to je hotenje, volja po boljši obveščenosti. In tukaj je ključno vprašanje, s katerim se mora ta državni zbor soočiti: ali obstaja ali ne politična volja, da bomo ustvarili možnosti, da bodo naši ljudje, vse državljanke in državljani, imeli dostop do drugačnih pogledov kot pa teh, ki zaenkrat prevladujejo v našem medijskem prostoru. Tu gre za novo dinamično alternativo državni prisili, ki jo sodobni politologi omenjajo kot regulacijo prek odkrivanja - ali prosto prevedeno, "regulation by revelation". Ravno tega potrebuje in še kako naša družba! Da stvari pridejo na dan, da se enkrat za vselej odprejo okna, da bo boljše razumevanje, da bodo naše državljanke in državljani imeli boljše razumevanje in bolj odkrito predstavljanje vsega, kar se dogaja. Regulacija prek odkrivanja! In tega se naša država ne sme bati. Ker, končno, kaj pa je demokracija, če ne soglasje vladanih? Predlagam, da se danes do tega opredelimo in sprejmemo to možnost, čeprav je to poseg države na tem področju. To ni nobena novost. Druge družbe, v katerih je demokracija veliko bolj ukoreninjena, kot je pri nas, poznajo take rešitve. Prav gotovo imamo lahko drugačne poglede, če so konkretne alinee v tem členu pravilne ali se dajo izboljšati. Mi smo odprti za vsak predlog, ki bi to izboljšal. A vendar, v igri je princip in za ta princip se pa mi močno zavzemamo. Takšno rešitev poznajo skandinavske države, v katerih pa nihče ne more dvomiti o njihovi politični kulturi in pa globoko ukoreninjeni demokraciji. Nekaj takega tudi pozna sosednja Avstrija. Slovenija ne bo imela takšne demokracije, kot sem prepričan, da se je tudi vsi želimo, če ne bomo ustvarili takšne možnosti, da bo medijski prostor veliko bolj odprt, kot pa je danes. Hvala lepa.
Hvala lepa. K razpravi so se prijavili še štirje kolegi, in sicer po sledečem vrstnem redu. Najprej gospod Tone Partljič, potem gospod Leo Kremžar, sledi gospod Jelko Kacin, gospod France Cukjati in potem še gospod Sok. Najprej gospod Tone Partljič, izvolite.
Jaz sem se pravzaprav želel javiti k repliki že prej, pa sem nekako zdaj poslušal tudi te diskusije, pa jih je morda šteti bolj za repliko. Kar so govorili pred menoj kolegi, zlasti gospod Bajuk, ne bom rekel, da bom repliciral v smislu [[...]]Povedal bom pomisleke na njihove argumente, ne bom rekel nasprotovanje v celoti. Najprej se prav dobro spomnim, da smo leta 1991 sprejemali podoben zakon, utemeljeval ga je tedanji premier gospod Lojze Peterle. Lahko bi rekel, da sem to že vse slišal, s tem da je takrat bilo morda politično bolj akutno, ni bilo, recimo, časopisa. Ampak, z večjimi težavami ali pa veliko bolj zaprta je bila Družina, Ognjišče, vendar medtem pa se je še marsikaj zgodilo, od Maga do marsičesa Vendar je takratna trodomna skupščina, ki pa je bila večstrankarska, podprla sklad za demokratizacijo medijev. Naši ugovori so bili takrat podobni, vendar, kot rečeno, se ni nasprotovalo, ker takrat je bil res drugačen trenutek. Morda tudi na zunaj se je že spodobilo in mnogi pisatelji so, recimo, rekli, bom znova začel pisati za časopise, ker imamo Slovenca, pa imamo Delo, imamo nek prostor politični, kakršnega je slovenski narod poznal skozi zgodovino, tudi pred drugo vojno. Ampak poglejte, kljub temu skladu, s Slovencem ni šlo. Nihče ga ni tlačil, ni bil dovolj kvaliteten. In je tudi na nek način storil eno smrt in spore, ki so bili interni, ki jih ni neka levica ali pa neka politična prisila povzročila. Je mogoče prisluhniti temu, kar ste rekli vi, gospod Bajuk, delno, eno hotenje, da bi bilo morda vidno. Morda tega hotenja, nekega posebnega truda ni. Ampak se mi ne zdi niti malo, da smo bosi. Vi ste sami, ko ste imeli vlado, nek denar določili in eno komisijo zelo častitljivih ljudi, čeprav so bilipolitično bolj z desnice, ki so na nek način pregledali medije. Ne da bi branil slovenske medije, jaz vam lahko dam zdaj Večer v roke, pa ne vem, od kod se vam zdi, da je, recimo, izrazito pristranski ali levičarski. Navsezadnje tudi Jurčičeve nagrade, kigredo malo bolj nekonvencionalnim novinarjem, bolj desnim novinarjem, vsako leto dobi nekdo z Večera. Jaz, ko gledam svoje kolege, kako v "luft" skačejo, če o nas kaj slabega piše, se mi zdi, da je velikokrat v Večeru kaj takega. Malo bom hudoben, da bi bil bolj razumljiv. Gogolj je za moto svoje drame napisal: "Ne jezi se na ogledalo, če je tvoj obraz grd." Pri nas pa obe politični opciji, bodisi leva, še bolj pa se mi zdi desna, ki se čuti na vsak način prikrajšanj, se stalno jezi na medije. Sama se zasvoje postopke pravzaprav ne vpraša. Tudi vsa dogajanja, razcep v vaši vladi, vse te krize, ki so bile, so bile vendar objektivne. Mediji so samo pograbili, lahko da panično, lahko da z veseljem: ampak ne! Kot rečeno, Gogolj je že vedel, zakaj je to napisal. Pri nas je pravzaprav, saj vam rečem, podobno. Pri nas ne bo nihče priznal, da so mediji nam naklonjeni in tudi jaz imam kaj prebrati, če hočem o kakšnem svojem kolegu kaj slabega brati, ali o Anderliču, pa že hitro lahko vzamem celo zbirko Maga in v njem najdem to, o čemer nikoli ne bi sanjal in se celo neka norost tam pojavlja okoli njega, ki je že davno povsem netočna. Ampak ni bistveno. Meni se zdi, da ne rečem, da je v duhovnem prostoru zares odigrala Nova revija svoj prostor. Je vprašanje, koliko sem jaz bil borec za Novo revijo, nikoli nisem bil nasprotnik. Sem bil tudi na takšnih mestih, da sem moral o tem glasovati in sem glasoval za, čeprav so mi delegati v Mariboru naročili proti - mislim za ustanavljanje. Je opravila svoj prostor, je danesna enem duhovnem področju pravzaprav močnejša in levica nima tako inteligentne in tako duhovno bogate revije, literarne in esejistične, kot je recimo Nova revija. Ne čutim, in živi dobro, se širi, širi število svojih publikacij, in se mi zdi, da je od države tretirana izjemno tolerantno in se mi zdi, seveda, tudi prav. Tudi po številu naslovov za subvencijo itn. Skoraj ne zdi se mi, da bi bil ta svet tako zelo prikrajšan. Pluralnost duha je proces. Da se bomo mi navadili pluralno misliti, bo trajalo. Seveda, saj to ne gre niti z nekim odlokom, ko sem rekel, da mi je že kak odlok to potrdil, da ni šlo. Tako ne verjamem, da bomo s tem to dosegli. Dosegli bomo nekaj drugega, podobna obkladanja, napadanja z leve in desne, če presodimo, da bodo predstavniki parlamentarnih strank vodili ta sklad. Ali bo sestavljen zopet proporcionalno z volilnim uspehom, ali bomo ponavljali naše zgodbe tam? Torej, če bodo politične stranke vodile ta sklad, se mi pa res zdi, da imajo dovolj moči, da na drug način uredijo demokratizacijo in pluralnost. Ni treba, da se še v posebnem skladu za to sreča; mislim, da ima politika drug prostor. Skratka; ne da bi govoril proti, ampak sem prepričan, da tega uspeha, o katerem govorite na ta način, tudi ob v sedanjem duhu te demokratizacije ne bo, ker kot rečeno, je to proces, za katerega se mi ne zdi, da gre tako zelo slabo. Tudi nevtralne televizije ni. Jaz si ne znam [[...]]- niti nevtralnega novinarja, upam, da ni. Me ne zanima nevtralni novinar; me zanima njegovo stališče. Imate prav, če to mislite, da morata imeti oba pristop. S tem se pa absolutno strinjam. Morata imeti oba pristop, pa ne morda samo dva, še drugi, ker navsezadnje ne vem, kaj bodo diskutirali drugi, je tudi vprašanje, ali je torej pravično, če želimo to podpreti, da naj bodo v skladu predstavniki parlamentarnih strank. Morda potrebujejo največ prostora ravno neparlamentarne stranke, ki sploh nimajo možnosti. Skratka, na to, kar pripovedujete, da bi s tem dobili, se ne zanesem in se mi zdi, da se ne bo dobro končali. Neko novo torišče političnih spopadov bomo imeli, namesto da bi dosegli, kar, po moji skromni presoji, želite. Strinjam pa se s skladom, kakor je zamišljen v zakonu, ker se mi zdi, gospod državni sekretar, da tudi nekatere druge stvari s tem razbremenjujemo: recimo, zakon o filmskem skladu, kjer ste teh 5% računali, pa po mojem potem ne bo potrebna tam ta diskusija. Ampak to, kar se mi zdi, da bi kolegi, ki so pred tem govorili, dobili še bodisi "ene cajtenge", ki bi bile bolj desne, ali pa kdaj leve pač, ko bodrugačno razmerje, tega, se mi zdi, da s tem skladom ne bomo dobili, da posegamo nekam. Vam se zdi prav, da tudi država posega, meni se ne zdi prav. In se mi zdi, da je po eni strani treba upoštevati, da je slovenska družba vendarle bila drugačna tudi skozi zgodovino, ki je seveda poznala enosmernost. Ampak mi smo res vsi peli "Druže Tito, mi ti se kunemo" in smo imeli solzne oči, ko smo se srečali, to drži. Nikoli pa nismo imeli pojavov, kot jih imajo bodisi nekateri s Tudžmanom bodisi nekateri z Miloševićem; mi smo že "prefovš", da bi kakšnega slovenskega politika tako nastavili, ga malikovali in imeli tovrstna gibanja. Zdi se mi, da je enostavno političen prostor v dobrem procesu, da se mi za mediji skrivamo velikokrat, levi in desni, in vsi svoje lastnetežave, in mislim, da tak sklad za tiskane medije ni potreben.
Hvala lepa. Gospodu Partljiču želijo replicirati, in sicer po naslednjem vrstnem redu: najprej gospod Drobnič, potem gospod Sok in nato gospod Petan. Replika je omejena na pet minut. Izvolite!
Hvala za besedo. Toliko v informacijo: nagrajenka, ki je iz tega Jurčičevega sklada, je bila po nekem čudnem naključju umaknjena s pozicije novinarja. To že kaže, kako je ta medij neodvisen. Drugo, kar sem hotel omeniti gospodu Partljiču, je naslednje. Še enkrat poudarjam: Slovenija potrebuje ogledalce, da se prepozna, in skozi to bi se lahko ustvarilo ogledalo in bi se tudi prepoznali. Kako je s to demokracijo pri nas in da nismo ustvarjali Tudžmana, ni treba dosti pogledati, kako se dogajajo ene in druge stvari v obeh državah; mislim, da ni kakšnih posebnih hudih razlik glede tega, glede medijske pompoznosti in tako naprej, pa tudi glede trajanja obdobja vladanja, mislim, da je povsem primerljivo, eno in drugo. Tako da glede tega se z vami ne bi strinjal. Ampak to sploh ni pomembno. Pomemben je torej v tem primeru cilj, da ne ustvarjamo ne levih ne desnih medijev zaradi pluralnosti, ampak da ustvarimo verodostojen medij, z dobrimi informacijami, transparentnimi informacijami, ki bo pospeševal demokracijo, ne pa vlekel vstran. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok, imate repliko.
Hvala za besedo. Torej gospodu Partljiču, ki je našteval desne medije, bi rad povedal, da jih je toliko, da jih skoraj lahko preštejemo na prste ene roke. Naj gre in naj pogleda v eno trafiko in bo videl, katerega od teh desnih medijev lahko nabavi in v kakšnem številu so zastopani. Kar se pa tiče njegovega citiranja Gogolja, bi mu rekel, da je problem Slovenije v tem, da so v Sloveniji ogledala kot v cirkusu: popačijo namreč velikokrat podobo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petan izvolite.
Hvala za besedo. Torej čisto kratek bom s svojo repliko, bom pa na tri stvari opozoril gospoda Partljiča. Primerjava z Novo revijo - mislim, da je malo licemerska, da ne rečem zavajajoča. Dovolite, gospod Partljič, da vas vprašam, kako pogosto pa izhaja Nova revija in kakšno naklado ima. A je to neka publikacija najširših razsežnosti, ki jih ljudje vsak dan berejo? To je eno. Drugo, da bi to naj bil neki časnik, bolj desne usmeritve: kdo pa pravi, da mora biti desne usmeritve? Tega mi nismo niti nikoli rekli. Ampak jaz bi rekel, recimo, časnik enakih možnosti, da se lahko vsi predstavijo. To je druga zadeva. In pa tretja, meni jeGogolj zelo všeč in me veseli, da smo verjetno tu enakega mnenja, kar se Gogolja tiče. In strinjam se z vami, gospod Partljič, da ne se jeziti na ogledalo, če podoba ni prava, ali je malce izkrivljena, ali ni lepa, ali je takšna, kot meni ni všeč. Samo gospod Partljič, nekaj bi vas pa želel vprašati: kaj se pa zgodi, če pa ogledala nimaš? Če nimaš ogledala, če nimaš možnosti, da bi videl svojo podobo, kaj pa takrat? In tu nastaja problem. In ravno v tem tiči smisel tudi tega amandmaja. Če nimaš ogledala, na to pa Gogolj tudi ni še odgovoril, ker na to si moramo pa sami odgovoriti in v tem je ravno problem. In na to sem vas želel opozoriti, ravno na ogledalo. Mi bi želeli imeti ogledalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika na gospoda Petana gospod Partljič, izvolite.
Ja, se strinjam. Vi ste zapisali, da gre za dnevnike in seveda jaz sem primerjal revijo, ki izide enkrat na mesec, ki pa ima številne publikacije in mislim, da zdaj s časopisom - ampak je to tudi nekoliko bolj zapolnjeno. Govoril sem o duhovnem prostoru. Tako da je k demokratizaciji pravzaprav ta stran intelektualne desnice, če rečemo tako, veliko naredila za Slovenijo. In to pušča večje sledove kot branje dnevnih časopisov. To sem mislim; in seveda imate prav. Pa če se še vrnem Gogolju, bi pa dodal še naslednjo dopolnilo, ki velja za slovensko politiko in ne bom delil na bloke. Kot veste, so ga hoteli "požreti", Gogolja po Revizorju, rekoč, da je lažno tendenciozno prikazoval rusko družbo; car, ki je pa gledal, pa je rekel, "ja, vsi smo dobili klofuto, jaz pa največjo". Fino bo, ko bo tudi slovenska politika znala iz dnevnikov to razumeti, da se je nekaj tega tiče, da ne bo samo rekla, "to so mi tiste barabe z onega brega podstavile". Tudi to nas čaka, da znamo kako stvar "požreti", če je točna, ne pa zato iti ustanavljati, recimo, še svoj časopis, da bomo lahko zaprli nasprotniku besedo.
Hvala lepa. Razpravljavci naprej so: najprej gospod Leon Kremžar, potem Jelko Kacin, France Cukjati, gospod Sok in gospod Tanko. Gospod Kremžar.
Hvala lepa. Vedno je problem, kadar se izhaja z napačnega stališča oziroma kadar temelji za neko misel niso pravilno postavljeni. Mislim, da imajo v tem primeru osnova in temelji za predlog, o katerem se pogovarjamo, nekaj defektov. In sicer, izhajajo iz - to smo tudi iz razprav lahko slišali - iz ocene, da imamo - malce poenostavljam, ampak vendarle - slabe medije in enostransko usmerjene medije. Mislim, da ni res ne eno ne drugo - nimamo enostransko usmerjenih medijev in nimamo slabih medijev. Če razvijem to tezo naprej - to tezo, da imamo takšne, namreč - potem pridemo do tega, da bi bila logična posledica z nekim denarjem pomagati ustanoviti neko zadevo, ki bi bila protiutež temu. Kolega Partljič je že omenil, da so bili poskusi, pa ne samo desno levi, ampak se je tudi, če hočete, ocenjevalo levo - leve primerjave, in seveda se niso obnesli. Vendar se zadeve niso obnesle ne zaradi političnih, ali pa tudi, usmerjenosti, morebiti ravno zaradi poskusov ekstremne politične usmerjenosti, tako leve ali desne [[enačim te poskuse]] . Predvsem pa se po moje niso obnesli zaradi tega, ker niso imeli temeljne ideje, in ta je, da je medij v končni fazi tudi prodajno blago, da s svojo vsebino mora biti všeč ljudem, ki ga hočejo brati. In to je osnova vsakega tiskanega medija. In če je on takšen, potem bo seveda prodajan in takrat bo tudi uspešen in bo lahko normalno delal. Lahko ste trdno prepričani - sam sem, ker sem tudi sam počenjal te stvari - da vsi, ki odločajo o medijih, morajo razmišljati na ta način, drugače se zgodba ne izide. Lahko vam tudi povem - to je pač moje mnenje, v to sem globoko prepričan - da so naši mediji, slovenski, približno tako struktuirani, kot je ta okrogla dvorana danes: politično in drugače. Pa seveda nekateri mislijo najbrž drugače, ampak je tudi prav, seveda dopuščam, da vsak ocenjuje zadevo tako, kot jo vidi. Torej, po moje je napačna domneva, da imamo samo enostransko usmerjene medije in da so ti mediji slabi, zaradi tega bi potrebovali tudi, konec koncev, nek sklad in nek denar, da bomo naredili nekaj drugega. Če temu ni tako, potem bi bil silno vesel, če bi mi kdo razložil, kako lahko z nekim skladom, z nekim denarjem vplivamo na to, da bi novinarje, časnikarje časnikov in novinarje na radioteleviziji drugače usmerili: če niso dobro usmerjeni, če niso objektivni, če ne pišejo pošteno, če ne delajo pošteno. Na kakšen način bi iz nekega sklada pa to lahko naredili? Jaz ne poznam zgodbe, da bi [[...]]Ali bi zdaj nekaterim plačali za to, da pišejo drugače, bi jim dali dodatke ali bi kako drugače? Enostavno ne razumem v čem, razen možnosti, da se da nek denar za nekaj, kar bi pa bilo drugače od tega, kar mi mislimo, da je. Mislim, da je to dr. Bajuk rekel - in se globoko strinjam glede njegovih idej o demokraciji, ker podobno ali enako mislim. Ampak mislim, da bi ravno to pripeljalo do tega, da bi seveda potem mi hoteli profilirati zadeve in reči: to je levo, to je desno, stvari so popolnoma jasne in mi zdaj izenačujemo in malce to neuravnoteženost hočemo seveda uravnotežiti. Zato mislim, da zadeva, seveda ima neke, jasno da, seveda drugačne ideje in mislim, da ni prav in zato seveda tega ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Gospodu Kremžarju želi replicirati gospod Petan. Izvolite.
Hvala za besedo. Torej dve stvari sta me malce spodbudili. Namreč trditev, da naj bi mediji bili tako strukturirani, kot je naš parlament. Mislim, da je to smisel tega. Saj, če je pa tako, potem me pa res skrbi. Namreč, sami dobro veste, da v parlamentu razpravljamo, kdo je opozicija in kdo je pozicija. Ja, potem če so pa naši mediji tudi tako usmerjeni, saj potem ne vedo, ali naj gledajo vladi pod prste ali naj vlado hvalijo. In v tem je ravno problem. To ste pa res dober primer povedali in sem vam za njega hvaležen. To se pravi, če se mi niti tu ne moremo zmeniti, kako se pa naj potem nekdo, ki to gleda s strani, orientira, kaj je sedaj tisto pravo. In pa zbodlo me je pa sledeče. Kaj bi naj sedaj s tem skladom: ali bi naj plačali, mogoče, da bi bili novinarji drugače usmerjeni ali nekaj v tem smislu. Jaz bi rekel, da sploh ne gre za to, da bi bili novinarji drugače usmerjeni, saj so - verjetno - usmerjeni čisto prav. Samo gre za nekaj drugega: gre za možnost, da se sliši tudi drugačen glas. Dovolite samo primer. V času vlade dr. Bajuka je najprej dobil možnost, ne minister te vlade, ki je sprejel nek ukrep, ampak minister prejšnje vlade, potem pa, če je še ostalo kaj časa, za aktualnega ministra Bajukove vlade. Mislili smo, da je to zdaj en novi pristop, kar sploh ne bi bilo navsezadnje tako slabo. Vendar, ko je nastopila zopet ta sedanja vlada, je pa zadeva bila zaključena. Sedaj minister aktualne vlade ima seveda vso možnost, kar ni nič narobe; ampak druga plat medalje, to se pravi, ali prejšnji minister ali pa ne vem, član iz opozicije, ki zastopa to področje - nikjer ga ni. Nobene možnosti ni. In za to gre! Za možnost, ne pa zato, da bi novinarje plačali. Bog ne daj! Če kdo misli, da je smisel tega amandmaja to, potem moram kategorično zanikati, da to ni res in o čem takem razmišljati, tudi nikoli ni bilo možno in nikoli se ni razmišljalo, da bi kdo koga podkupoval. Ne vem, od kod ta misel, da bi ti nekoga kupil, da bi ti nekaj objavil. Ne vem. Nam to ni prišlo na pamet, ne vem, a so tu mogoče kakše asociacije ali kaj, ne vem. Ne bi želel biti zloben, vendar to me je hudo zbodlo, da bi nekoga kupil. Samo za možnost gre. Možnost, da lahko svoj pogled nekje predstaviš. Za to gre in čisto nič drugega! In v izogib morda kakšnim dopolnilom, zopet po nepotrebnem, bi želel še enkrat povedati, da ne razmišljati v tej smeri, da bi koga plačali. Samo za možnost gre, ne pa za to, da bi mu plačali, da bi mogoče spreminjal svoje mišljenje ali pa, da bi si mogoče skušal na tak način sam orientirati in določiti smer - samo za možnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Kremžar.
Torej, gospod Petan me seveda ni hotel razumeti, domnevam, ker ne verjamem, da ni mogel razumeti. Govorim o strukturi medijev, o novinarjih, in moja misel je ta, da so približno takšnih političnih usmeritev, kot smo tukaj. In takšnih političnih usmeritev, kot smo tukaj, v tej okrogli dvorani, ker se lahko sučemo okrog, je tudi slovenska družba; in je tudi prav, da je tako. In to sem hotel povedati - znotraj enega medija je približno tako strukturirano, kot je tukaj. To sem hotel reči. Pa še glede druge zadeve. Če ne gre - ker ste nekajkrat omenili, da ne gre za ustanovitev novega medija, da ne gre za to - potem pa še manj zdaj razumem, kako bi pluralnost idej v mediju, v vsakem posamičnem mediju s skladom izboljšali. To je bilo moje temeljno vprašanje, tega ne razumem, še zdaj ne. Hvala.
Hvala lepa. Želite replicirati? Replika, gospod Petan.
Hvala za besedo. Torej, ne vem, zakaj jaz ne bi mogel razumeti; ampak v redu, recimo, da je to vaše razmišljanje, kar me sicer preseneča, ker mislim, da v tem mandatu še nismo začeli razprave o tem, katera stranka je pametna, katera pa ni. Vendar recimo, da niste mislili tega. V redu - vzamem to besedo nazaj, da niste tega mislili. Po drugi strani me pa preseneča, zakaj ste začeli temo, da nismo govorili o kakšnem drugem mediju. Seveda smo govorili! Rekel sem samo, da ne mislimo, da bi novinarje za denar kupovali, da bi drugače razmišljali. Nisem pa govoril o mediju, da bi bil medij kakšen drug ali pa nov, tega pa nisem rekel. Rekel sem samo - in poglejte v magnetogram! - da gre za možnost, recimo, da bi ta medij bil takšen, da bi bila možnost enakopravne predstavitve tudi drugačnega mišljenja. Samo za to je šlo: da ne bi bilo kakšne nestrpnosti samo z ene strani. Samo to sem rekel. Niti do tega se nisem opredelil, ali ima mogoče sedaj opozicija preveč možnosti. To do tega se nisem opredelil, rekel sem samo, da bi imeli vsi enake možnosti, to se pravi, vladni predlogi in tisti predlogi, ki so malo drugačni od vladnih ali pa drugačen pogled. Navsezadnje to niti ne pomeni, da so vladni predlogi vedno slabi, ampak tudi če je dober predlog, ima lahko drugačen, nasproten predlog in drugačno razmišljanje ter drugačen pristop. Ravno v teh dneh imamo kup primerov, ko gre za takšne stvari pri določenih zakonskih rešitvah. Ne gre za opredeljevanje med bloki, ampak znotraj samega bloka. Dovolite, da vas spomnim samo na zakon o letalstvu ali pa o pomorstvu. Tam je bilo več problemov znotraj vladnega bloka kot pa med, recimo, opozicijo in pozicijo; v to smo se verjetno lahko sami prepričali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jelko Kacin, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovano predsedstvo, kolegice in kolegi! Ti amandmaji k 123. členu in 123.a se mi zdijo ena zanimiva šala, taka spodbudna, lucidna priložnost, da se pogovorimo o nekaterih rečeh. Sem pravzaprav predlagateljem hvaležen, da so to zapisali in predlagali. Kar bom povedal, bom povedal na podlagi zgodovinskega spomina, ki malo peša, predvsem pa na podlagi moje osebne izkušnje. Letos bomo praznovali 10 let samostojne Slovenije in ob teh obletnicah se spomnim tudi prvih prizadevanj za to, da bi pluralizirali naše medije. Takrat smo imeli prvo vlado, vodil jo je takratni prvi premier, ki je bil v neki drugi stranki. Vlada je bila Demosova, notri so bili ministri iz različnih strank, tudi iz takratne Slovenske demokratične zveze. Ko je šlo za delitev denarja za pluralizacijo medijev, seveda, danes večina govori o tem, da je denar šel za ustanovitev dnevnika Slovenec. To seveda ni čisto res. Takrat je šlo za tri stvari. Slučajno sem opravljal takrat funkcijo ministra za informiranje in se teh stvari spomnim, ker sem bil slučajno prisoten tudi na vladi, ko je sprejemala odločitve o uporabi tega denarja. Kar zajeten del denarja je šel za pokrivanje izgube iz preteklosti, iz časov pred demokratičnimi volitvami, nekega časopisa, ki se je slučajno imenoval Demokracija. Ne aludiram na vašo Demokracijo sedaj, čeprav je takrat zelo veselo in pridno v njej pisal vaš sedanji predsednik. Ampak šlo je za pokritje negativnega salda takratne Demokracije iz časov pred prvimi demokratičnimi volitvami. To se je tistima dvema ministroma, ki sta zagotovila denar za pokritje tega projekta, zdelo zelo dobro, ker so gospodu premieru, ki je bil iz ene stranke, vzeli vsaj del denarja za neke druge projekte. Res je, največji del denarja je šel za Slovence. Ampak bil je še en drug dodaten del, ki je bil pa namenjen časopisu borčevske organizacije TV 15. To pa zato, da ne bi slovenska javnost slučajno mislila, da gre za enostransko delitev denarja, ampak da bi verjela, da gre za pluralizacijo medijev. Tako je prva demokratično izvoljena vlada že takrat poskrbela za pluralizacijo medijev, nekaj je dala borcem, pokrila je stare grehe nekaterih ministrov iz tistega časa in dala je denar za začetek Slovenca, ki je potem neslavno končal. To, kar imamo danes pred nami, se mi zdi zelo podoben projekt. [[Znak za konec razprave.]] Zelo kratek bom, samo dve stvari še dodam. Poglejte.
Se opravičujem, gospod Jelko Kacin, ni omejena razprava. To je pomota, replika je v drugi obravnavi omejena na pet minut razprave. Tako, da lahko nadaljujete.
Se opravičujem, oziroma hvala za pojasnilo, se ne bom dal motiti. V 123.a členu je v točki IV. napisano - poglejte, pazite, kaj tukaj piše: "Mandat članov upravnega odbora sovpada z mandatom poslancev državnega zbora Republike Slovenije." Ste že kdaj videli kaj takega? Ne da mandat traja štiri leta, ampak ko bomo to zadevo naredili, na zadnji dan oziroma na dan, ko bodo potrjeni mandati novega državnega zbora, tega upravnega odbora ne bo več. Gospodje, to se mi zdi briljanten donesek. Kaj takega človek ne bi pričakoval in verjamem, da je tisti, ki vam je pripravil ta amandma, res velik šaljivec. In nas je pač želel zabavati na približno podoben način kot znani ameriški šaljivec, ki je, po domače rečeno, "speljal na led" celotno slovensko javnost, da smo vsi evforični se veselili zmage nekega našega svetovnega prvaka na področju računalništva. Za tako vrsto potegavščine gre. In jaz sem za to, da tako potegavščino razkrinkamo že zdaj v fazi prebiranja in da takih amandmajev, seveda, in takih rešitev ne podpremo. Ampak to je samo cvetka, ki je namenjena pravzaprav testu intelegenčnosti poslancev, ali bodo te alinee prebrali ali ne. Zdaj pa kar zadeva profesionalnosti in leve in desne. Kar se mene tiče, so novinarji samo profesionalni in neprofesionalni. Tisti, ki je dober, tisti ki je odličen, tisti ki ga berem, ga berem ne zaradi njegovega predznaka, ampak zaradi stroke, ki jo obvlada, zaradi obrti, ki jo obvlada in načina, kako me obvešča in me prepričuje. In zato se mi zdi nek sklad za pluralizacijo medijev, ki naj bi poskrbel za to, da se bo do našli še alternativni poročevalci, ravno tako poskus neke take potegavščine, da se bo še nekdo prijavil na nek morebiten razpis - ne na ministrstvo za šolstvo, pa dobil 15 tisoč ameriških dolarjev, ampak na nek drug državni nadsklad, v katerem bodo neki nadposlanci skrbeli v nekem upravnem odboru, da bomo mi le malo bolj levo desno uravnoteženi. Veste, to se mi zdi - prvič: podcenjevanje poslank in poslancev; zdi se mi podcenjevanje državnega zbora kot institucije in zdi se mi predvsem podcenjevanje vseh naših medijev. Če bi uredniki dali nekaj nase in na ugled svojega medija, bi se morali takemu skladu avtomatično in naglas in podčrtano odreči. To je samo dokaz, da nek urednik ni v stanju opravljati funkcije, za katero je plačan, to je samo dokaz, da ima ob sebi v uredništvu bebce.In ne poznam takega urednika. Če pa uprava nekega medija misli, da je medij slab, naj prosim zamenja glavnega urednika in naj potem v skladu s pooblastili te stvari uredi. Ampak ne na račun denarja davkoplačevalcev! Ne na račun denarja davkoplačevalcev, ampak naj v dogovoru z lastniki: za to, da bi dosegli večjo tržno vrednost, da bi bolj pokrili tržne niše, da bi posegli na področje nekih drugih medijev, storijo nekaj zase in za druge. Zato spoštovane kolegice in kolegi, zaključujem: zdi se mi to dobra šala, dobra potegavščina, ampak jaz pri tem nasedanju ne bom sodeloval in vam toplo priporočam, da se mi v tem prizadevanju tudi pridružite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dve repliki. Najprej gospod Petan in potem dr. Andrej Bajuk. Izvolite, gospod Petan.
Hvala. Bom čisto kratek. Gospod Kacin, malce preveč na nizek nivo ste zadevo spravili. Res je, da če hočeš stvar razvrednotiti, jo spraviš na šalo. To poznamo tudi drugi. Ampak vseeno, če je ta predlog enakovreden ali primerljiv s potegavščino, ki smo ji bili pač priča v teh dneh - ki pa sicer ni samo v teh dneh, ampak se vleče že tri leta, kolikor mi je poznano - bi vas vprašal, gospod Kacin: kje so pa sedaj čestitke za ta naš predlog? Za potegavščino gospoda Roglja je bilo en kup nekih čestitk in evforije. Me zanima, nam še pa nihče ni čestital: ali smo se sedaj zapostavljeni, ali je to drugačna obravnava podobnih predlogov, ali pa se čestita samo tujcem, domačim za podobne stvari se pa ne čestita. Tako da tu se pa sedaj čutimo malo prizadete. Zato sem red naredil v tisti uvod, da tako enostavno verjetno ni in da smešiti na tak način ni potrebe predlagateljev ali pa celotne opozicije, če hočete, če je bilo to nam namenjeno. Tako da jaz sem prepričan, da niste tako mislili. Ampak lahko bi pa kdo razumel tako, če mogoče bi vzel samo kontekst iz celotne zadeve. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Andrej Bajuk, se odpovedujete repliki? Hvala lepa. Gospod France Cukjati!
Hvala za besedo. Spoštovani! Včasih, predvsem pa v predvolilnem času, človek ob aktualnih političnih vprašanjih v primeru, ko kakšna beseda, dejanje velikega politika odmeva v javnosti ali pa tudi, če nadaljujem ob kakšnem takem dogodku: kvazipolitičnem oziroma kulturnem, idejnem, kot je - recimo - škofovsko pismo, človek odpre dnevnik naslednji dan in bere poročila, mnenja novinarjev. Mnogokrat se mi zgodi, da seveda z nekim stališčem, z neko svojo dispozicijo, izhodiščem odprem časopis in ne najdem nikjer opore svojemu mišljenju. Odprem drugi dnevnik: zopet en novinar, drugi novinar, eno poročilo, drugo mnenje - vsi proti in morda celo v naslednjem dnevniku z izigravanjem, izsmejevanjem opozicije, drugače mislečih; odprem tretji dnevnih - še hujše, celo pritlehno norčevanje in podobno. Človek mnogokrat morda ne bi - vam pa povem, da marsikateri Slovenec morda, jaz bi ocenjeval, če pogledamo razmerje v našem državnem zboru, tretjina Slovencev odpre dnevnik in ne najde nikjer opore, ali opravičila, ali podobnega stališča, kot ga ima sam. To je tisto! Ne da mi izbiramo med dobrimi in slabimi prispevki, ampak da izbiramo samo med tistimi, ki so objavljeni. To je monopol medijev. To je tisto, kar nekateri tukaj težko razumejo, da je to vendarle problem slovenskega medijskega prostora. Ne pričakujem, da boste izglasovali amandma, ki je predlagan, ne. Kot ne bi pričakoval, da bi, recimo, prišel v ta državni zbor predlog, da se omogoči raziskovalno novinarstvo tudi na področju gospodarskega, političnega kriminala,korupcije in podobno. Če bi tu sedeli tisti, ki so novinarja Petka tako brutalno pretepli, ali če bi sedeli tisti, ki so zainteresirani, da takšna svoboda novinarskega pisanja ne bi prišla v uzakonitev. Zagotovo ne pričakujem, da boste podprli amandma, kiresnično govori o možnosti pluralizacije medijev. In to je tisto, kar mene skrbi: ta slepa ulica slovenske idejne, politične, demokratične usmeritve - slepa ulica! Kako iz te slepe ulice, zagotovo v tem mandatu ne vidim poti. Je pa to problem, za katerega če bi narod želel imeti zdrave pogoje svojega tudi idejnega razvoja, potem bi morali zaščititi konkurenco ne samo na področju gospodarstva, ampak tudi na področju predstavljanja idej in političnih stališč. In prav to je bil namen tega amandmaja - zaščititi oziroma omogočiti konkurenco. Menim, da v vsaki mlakuži, ki nima prepiha, ki nima pretoka, ni možno dolgo živeti zdravim ribam. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Tanko je na vrsti, izvolite.
Hvala lepa. Očitno smo nekako prišli do področja, ki se kaže kot problem, in sicer kot problem možnosti, da tudi na nek način drugače misleči dobijo primerno medijsko pozornost. Dobivamo občutek, da smo na nek način medijsko izključeni in da se na tem področju uveljavlja lahko rečem, kar medijska diktatura ali pa medijska tiranija in s tem na nek način odpadejo tisti kriteriji, kot temu lahko rečemo, da smo demokratični ali pa demokratična družba. In tu sem na to demokracijo mislil res dobesedno. S skladom, ki ga predlagamo, se vzpostavljajo šele možnosti, da se ta pluralizacija začne. In pravzaprav nekako ne razumem, da se zdaj že postavlja vprašanja nadgradnje, širine in tako naprej. Niti do tega koraka nismo prišli, da bi vzpostavili možnost za pluralizacijo. Na drugi strani imam občutek, da tudi nekatere stvari, ki smo jih v tem državnem zboru že sprejemali, govorijo o naši širini, o našem svetovljanstvu, o tem, da sprejemamo drugačne barve ljudi, drugačne narodnosti, drugače misleče. Vendar samo toliko časa, dokler te stvari ne pridejo v naše okolje in na naš predlog. Jaz mislim, da na nek način o tem svetovljanstvu, bi rekel, niti govoriti ne moremo, če imamo, bi rekel, znotraj meja te države probleme, o katerih sedaj govorimo. Jaz mislim, da je prav, da jasno povemo, da ne zagovarjamo nikakršne novinarske, sploh s stališča politike, da ne rečem korupcije. To so, bi rekel, zelo nekorektne zadeve. Mi želimo samo, da se da možnost drugim načinom mišljenja. Tisto, kar je bilo, pa naj bo to Slovenec ali pa še kakšni drugi dnevniki, ki so propadli itn., so bili poskusi. Jaz mislim, da si ta opcija to, kar predlagamo, zasluži, da pride do medija, ki bo te stvari dovolj dobro in tudi jasno zastopal. Še enkrat rečem: mislim, da je smiselno, da podpremo ta člen, da se začnejo ustvarjati pogoji za pluralizacijo. Jaz mislim, da samo s sprejemom tega člena, bi rekel, te stvari ne bodo rešljive. Treba je še ogromno, ogromno dela. Hvala.
Hvala lepa. Replicirati želi gospod Kremžar. Potem je za razpravo na vrsti gospod Sok.
Hvala lepa. Jaz moram, torej čeprav vem, da je že ura tudi pozna in da imamo seveda še precej dela. Nekorektno je pa - lahko kdo tako misli in jaz nič ne nasprotujem temu - ampak jaz moram povedati, da je nekorektno razglašati medijsko diktaturo ali kakor ste rekli tiranijo itn. Poslušajte. Tukaj nimamo nikogar, ki bi lahko takšnim idejam direktno nasprotoval. Mi govorimo o nekih rečeh, ki so izven nas. Imamo pravico - govorimo o zakonu o medijih in je prav, da jo povemo. Jaz globoko spoštujem tudi skrajna mnenja. Ampak v tem, lepo prosim, dajte mi možnost in dali ste mi jo, hvala lepa, da povem, da temu ni tako. Mi imam v povprečju enako dobre ali enako slabe medije kot katerakoli država okoli. Dajte se malce razgledati okoli, dajte nekaj - te stvari, domnevam, da vsi to tudi počnemo - prebrati, pogledati televizije, prisluhniti radiu in boste ugotovili - jaz sem to tudi profesionalno moral početi in kar tudi počnem, tudi zaradi tega, ker sem predolgo v tem poklicu bil, da bi mi bilo vseeno, kako in kaj je - slovenski medijski prostor je enak, približno enak in v dobrem in v slabem, in v političnem in v gospodarskem, in v drugem, kot en prostor Avstrije, kot en prostor Madžarske, kot en Hrvaške itn. Vmnogih rečeh pa mnogo boljši v mnogih elementih, ki jih seveda tudi lahko ocenjujemo. Nekorektno je, da nenehno - pa je to sedaj vseeno, ali je leva ali desna, ali zgornja ali spodnja opcija, ne vem, kako naj jo imenujem - da izrabljamo tudi ta prostor za to, da nenehno govorimo čez te medije, kot da sami neumneži sedijo v teh medijih in sami pokvarjenci in sami ljudje, ki imajo zmeraj nekaj za bregom in nekomu nekaj hočejo. Tu sedijo profesionalci in to dobri profesionalci, ki so jih izšolale te slovenske šole in te slovenske univerze. Niso se šolali - če hočete to podtakniti - vsi v nekih Kumrovcih in ne vem kje. Ampak na teh univerzah, slovenskih! Na fakultetah - tam so se izšolali in dobro in poklicno dobro opravljajo svoje delo. Mi jim pa nenehno hočemo nekaj podtakniti, neke [[...]]In sedaj slišimo o medijski tiraniji itn. Se opravičujem za to, da me je to razburilo, ampak res me je. Nekorektno je do teh ljudi in ni prav, da to počnemo na tak način. Zato protestiram zoper to. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Andrej Bajuk, izvolite.
Hvala lepa. Debata je resnično že dolga. Marsikaj smo slišali, so pa stvari, ki jih še nismo. Končno pa je to; vidim, da tudi v vrstah opozicije k temu predlogu obstajajo le različni pogledi. Namogoče je danes prepričati nekoga, ki sploh problema ne vidi. Ne morem pomagati. Če resnično ne vidite, da so tukaj znaki še v preveliki meri pristranskosti v naših medijih, vam ne morem pomagati. Tistim pa, ki pa mislite, da nekaj je lena tem in da je morda le potrebno iskati neko rešitev, ki je sicer drugačna kot pa v našem predlogu, vam postavim vprašanje: če ne ta predlog - kaj; in če ne sedaj - kdaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite replicirati? Izvolite. Gospod Gaber.
Kolega Bajuk! Ne trdim, za razliko od vas, kaj je kdo sposoben dojeti in česa ne. Sprašujem pa vas, ali ne bi bilo morda mogoče razmisliti tudi o tem, kaj pa vi vidite, kaj vi dojamete, ko govorite o medijih kot o nečem, kar je - in o tem smo danes tukaj imeli priložnost dosti slišati - pravzaprav iz enega kosa, kar je bodisi totalitarno bodisi ne vem kakšno še. Sprašujem vas! Kdor drugim govori, kako da svet izgleda, se najprej, verjetno, mora vprašati, kakšen je njegov pogled. Ni nadpogleda. Vsi imamo samo poglede. Bojim se, da to velja tudi za vas.
Hvala lepa. Replika gospod Bajuk.
Jaz upam, da niste razumeli moje prejšnje besede kot neko podcenjevanje, da ste nezmožni nečesa razumeti. Če je kdo tako razumel - očitno ste vi tako razumeli - se oproščam, ker očitno nisem bil jasen v svoji predstavitvi. Šlo se je za to, da je zelo težko, če nekdo ne vidi v tem problemu, če dejansko očitno in v vsem svojem prepričanju - kot je na primer kolega Kremžar nam sedaj govoril: on v tem ne vidi problema. On je prepričan, da pri nas takšnega problema, kot ga mi vidimo, očitno ni. To je njegov pogled, o tem ga ne morem drugače prepričati. Tudi, gospod Kremžar, če mi dovolite, nisem - in upam, da tega ne smatrate, da je bilo neko podcenjevanje o zmožnostih naših ljudi - o tem, kar se tiče kvalitete, pa kako delajo [[...]]Nihče ni tukaj govoril, vsaj po moji oceni, poniževalno o ljudeh, ki na tem področju delujejo. Gre za to, kot je kolega Cukjati povedal, da le čutimo enostranskost pri predstavljanju problemov; da je tu le neka slepa ulica in temu je treba najti neko rešitev. Poseg države na tem področju je silno strašljivo dejanje. Sploh poseg države je vedno strašljiv inga moramo zelo pazljivo oceniti. Po naši oceni pa menimo, da je razvoj naše demokracije in pluralnost ter dostop do različnih pogledov tako pomemben za razvoj slovenske demokracije in za politično kulturo, da mora država nekaj storiti. Naj ponovim to, kar sem prej rekel: tistim kolegom, ki delite z nami vsaj deloma - v nekem smislu - to oceno, da je treba nekaj napraviti, in ki se ne strinjate s 123. členom, kot je bil predlagan, pa še vedno postavljam vprašanje, če ne tako, kot mi predlagamo - kako; in če ne sedaj, pa - kdaj bomo pripravljeni kaj takega naresti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Kremžar.
Kolega Bajuk, bistvena lastnost dobrega novinarskega dela - se opravičujem, vendar ker sem bil pač vprašan, moram odgovoriti, kako to vidim - bistvena lastnost kakovostnega novinarskega dela in s tem kakovostnega novinarja je objektivnost. Če mi razglašamo slovenske novinarje za neobjektivne iz političnih nagnjenj, potem jih seveda razglašamo tudi za slabe novinarje, ker ne more biti dober novinar, kdor ni objektiven novinar - ne more biti, tega ni. In to učijo tudi v šolah, zato sem potegnil to paralelo s šolami in s šolanimi novinarji in s tem, kaj počno. Prepričan sem, seveda, da imamo dobre novinarje in da imamo zelo politično - zdaj že tretjič ponavljam isto zgodbo - približno tako, v krogu narejene, kot smo mi tukaj; ampak dobre. In to ni nič narobe in je prav. Ne morejo biti dobri novinarji - verjemite mi, nikjer na svetu ni dober novinar, kdor ni objektiven novinar. Zato povezujem te stvari. Hvala.
Hvala lepa. K razpravam so se prijavili še po naslednjem vrstnem redu: dr. Jožef Bernik, gospod Školč, gospod Barovič - želite replicirati, gospod Cukjati? - še replika, in nato po tem vrstnem redu še trije razpravljavci. Izvolite!
Vendarle bi ta zagovor o kvalitetnih novinarjih podprl. Namreč, gre za to, da ni problem kvalitetnega novinarja, saj ne odloča on o objavi prispevka, temveč urednik in prek urednika lastnik - torej finance. In prav v tem je tudi možen poseg in kontrola države za zagotovitev konkurenčnosti idej.
Hvala lepa. Repliko imata gospod Battelli in gospod Petan. Na izvajanje gospoda Cukjatija ima repliko gospod Petan. Gospod Battelli nimate na izvajate gospoda Cukjatija? Potem gospod Kremžar. Najprej gospod Petan in potem gospod Kremžar. Izvolite.
Hvala. Torej gospoda Cukjatiju bi do neke mere res repliciral, malo pa še dopolnil zraven, da se ne bi dvakrat javljal. Namreč, že prej sem mislil replicirati gospodu Kremžarju, pa sem zaradi tega, da se stvar ne bo razvila do kakšnih nepotrebnih stopenj, opustil, ampak zdaj, ko pa je gospod Cukjati načel določeno temo v zvezi z repliko vam, se bom pa oglasil. Namreč nihče ne trdi, da so novinarji slabi. Jaz tega nisem nikoli rekel, tudi drugi kolegi tega niso nikoli rekli. Jaz sem celo večkrat poudaril: možnosti. In zdaj mi pa dovolite, da povem konkreten primer. Včeraj je bilo - mislim, da je to bila oddaja Studio ob 17., lokalne radijske postaje vse Slovenije so imele oddajo ravno o tem zakonu. In spoštovane gospe in gospodje, kdo je bil tam. Mislim, da sta, ker sem nekaj zamudil, sodelovala sta samo dva poslanca liberalne demokracije, iz opozicije pa ni bilo nobenega. To je tipični primer - vse je bilo v redu povedano, nihče ne govori o kvaliteti, tudi ne o kvaliteti novinarja, nič ni kritizirano. Edino o možnostih! To je zopet tisto, kar sem že danes petkrat povedal ali pa ne vem kolikokrat in vsi to poudarjamo. Gre za možnost. Zakaj, recimo, v tej oddaji ni bilo nobenega iz nasprotnega tabora? Od tistih, ki, recimo, predlagamo ta amandma? Pa tudi, če bi bili - vsi ostali ta amandma sesuli v tej eni uri. Nič hudega, saj to je ravno smisel demokracije, da vsak pove svoje mnenje! Ampak tam ni bila možnost dana, da bi drugi predstavili to svoje mnenje. Za to gre in čisto nič drugega. Nikoli in nikdar pa ni bilo govora o kvaliteti, recimo, ali ne vem, o pristranosti nekih novinarjev. Nikoli. Jaz tega nisem nikoli rekel in jaz tega tudi nikoli ne bom rekel. Ampak gre samo za možnost. Še enkrat: za možnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kremžar.
Glejte, seveda ko govorim o novinarjih, mislim na celotno strukturo v novinarskih hišah. Mi - razen RTV, takšnega kot je, se pravi nacionalne institucije javnega zavoda - imamo naše medije lastninsko - olastninjene. Kar pomeni, da imamo lastnike. Ti lastniki niso politične organizacije in ne vem kdo. Ti lastniki so v veliki večini primerov, to so banke v končni fazi prek pidov in tako naprej. Skratka, zadeva je zelo jasna, kdo je lastnik. In on ima in ima izključno finančen interes. Če mi potegnemo to paralelo, da so lastniki slabi, zaradi tega, ker če rečemo, da tisto ni dobro, da so potem uredniki neobjektivni, moram reči, ne slabi, neobjektivni. Se pravi: lastniki so neobjektivni, uredniki so neobjektivni, direktorji so neobjektivni, novinarji so neobjektivni. Ali pa: novinarji so dobri, pa jim drugi ne pustijo. Potem seveda pridemo do tega, da je celotna družba narobe, kar je seveda tudi mogoče. Ampak ta družba je pač profilirana tako, kot je profilirana. Tu seveda ni več - vi poglejte strukturo, lastniško, medijev; mi vnaši družbi imamo to zadevo že urejeno: lastniki so znani, lastniki so jasni, in ti lastniki nimajo nepovezav in neveze s politiko, ampak kot rečeno, tam je denar in njim gre za to. In zato so naši mediji, tiskani mediji, uspešni. To so uspešne, finančno najuspešnejše hiše - Delo, Večer, Dnevnik itn. Poglejte rezultate in boste ugotovili, da so zaradi tega, ker lastnikom - tako kot pravim lastnikom - gre za to, da je uspešen. Uspešen je pa takrat, ko ga ljudje kupujejo - ljudje ga kupujejo takrat, ko so z vsebino zadovoljni. Torej vsi tisti, večina tistih, ki kupuje, je očitno zadovoljna, drugače pač ne bi tega kupovala. Hočem samo to povedati, da ni problem sedaj, da bomo neke meje vmes postavili - novinarji so krasni in dobri, ampak mediji tiranski ali kako smo že slišali prej. Ne gre to. Ne gre to! Tudi v primeru slovenskim medijev ni to - po mojem globokem prepričanju, seveda.
Hvala lepa. Roberto Battelli, izvolite, replika!
Hvala lepa. Repliciram gospodu Bajuku, ampak ga sedaj ni. Morda pa ne bo škodilo povedati nekaj v zvezi s tem, kako se vendarle da medijem pomagati, ne da se ustanavljajo neke politične arbitraže za delitev proračunskega denarja. Imamo primer ene od sosednjih držav, ki pomaga medijem, in torej tudi njihovi pluralizaciji, na način, da subvencionira enostavno papir. Ta, ki doseže določeno naklado in ki - ni tako zelo visok ta prag - dobi subvencioniran papir. To se da tudi na te načine. Kdaj naj bi to naredili, če bi bilo to potrebno, pa ne vem. To je verjetno stvar tudi poslancev in njihovih pobud oziroma njihove pristojnosti, da predlagajo zakone in spremembe zakonov. Želel bi pa tudi povedati, da pravzaprav sam ne bi imel nič kaj dodati k temu, kar je gospod Kremžar povedal; ker sem sam v civilu novinar, se s tem popolnoma strinjam in mu čestitam za to izvajanje. Hvala.
Hvala lepa. Replika smo izčrpali! Gospod Jožef Školč, potem gospod Barovič in še gospod Tanko, če sem [[...]]Da. Izvolite!
Bi rekel, da je pravzaprav tisto, kar je smiselno govoriti pri tem amandmaju, amandma sam, ne pa vsi problemi, o katerih govorimo. Amandma tako, kot je napisan, dejansko bi povzročil strahovite težave pri izvedbi; tudi meni, ki sem se precej ukvarjal s tem, je v nekem delu nerazumljiv, v določenih delih, seveda, je v nasprotju s tistim, kar smo govorili v predhodnih delih razprave. Na nek način se mi pa zdi diskusija o pluralizaciji in povezana z etiketami na medije problematična. Ne nazadnje, če gledamo v nekem daljšem časovnem obdobju, boste videli, da so taisti mediji in pa mogoče tisti, ki niso bili tokrat omenjeni - ne mislim tu na dnevnike, pač pa na taiste medije, ki še danes delujejo v Sloveniji - bili eden od ključnih promotorjev tako osamosvojitve, še bolj pa demokratizacije v 80-ih letih. Danes jih ne maramo; danes, recimo, pač rečemo, da se je to zgodilo v, recimo, eni številki Nove revije. Rad bi vas spomnil, da so sistematično delo o mejah prejšnjega sistema odpirali študentski in mladinski mediji. Zato so bili in smo bili stalno na sodiščih in zato so bili ti mediji v nekem trenutku strahovito brani. Opravili so, bom rekel, eno ključnih vlog, ki so povezane z vprašanji demokracije. Če se boste spomnili začetka 90. let-ih je časopis Delo pravzaprav Demos silil v določene akcije. Tisto, česar se ni bilo možno, zaradi zapletenih razmer v parlamentu zmeniti, so, kot se to grdo sliši, v bistvu s to pasico "samostojen časopis za samostojno Slovenijo" in udarnimi komentarji silili teposlance in ministre Demosa v določene rešitve. In če boste gledali v zamiku, se bo pokazalo marsikaj zanimivega in nenavadnega. Kasneje so vse te časopise tako in drugače dobili lastniki. In tu je zda, bom rekel, pa res zadeva paradoksalna. Če so prej opravljali neko nalogo, ki je šla v kontekst zgodovine, da uporabim sintagme, ki smo se jih pač mi učili v šolah, v katere smo hodili, potem je zdaj paradoksalno, da so v teh časopisih postali neki institucionalni lastniki, in se to več ne dogaja. Krekova družba, na primer, je pomemben lastnik v vseh treh časopisnih hišah. Zdaj se ne sprašujem, ali je s tem povezano kaj od tega, o čemer vi govorite - lahko je, lahko ni. Predvidevam, da njih seveda zanima v prvi vrsti donos, če razumem namen njihove ustanovitve; če jih zanima kaj drugega, potem bodo imeli v nekem trenutku probleme z ekonomskimi računi. Če jih zanima donos, potem morajo biti zadovoljni. In o tem je govoril gospod Kremžar. Ampak Krekovi družbi očitati, da je neka levičarska loža, bi bilo zelo nerodno. Mogoče vi več veste, jaz ne vem o tem dosti. Ampak to so pač stvari, ki so tudi povezane s tem. Jaz se seveda strinjam, da je mogoče tudi z neke vrste spodbudami pomagati k, bom rekel, boljšemu medijskemu prostoru. Jaz mislim, da pluralen je, nisem pa tudi zadovoljen celo s tistimi, s katerimi se strinjam. Tako, da ne bi [[...]]Ampak to nima veze s tem členom. Poglejte, kaj se vam je tukaj zapisalo. Tri ključne stvari so, ki bi jih rad komentiral in so med sabo povezane. Eno je ta alinea, zagotavljanje pluralnosti splošno informativnih tiskanih dnevnikov, potem imate ta sklad, ki ga upravljajo predstavniki političnih strank in vodi minister za kulturo, in potem imate v šesti alinei, da se to deli, glede na povprečno število prodanih izvodov Dnevnika ali Tednika. Če to človek skupaj bere, zelo težko razume, kako bi to delovalo. Če pomeni, da tisti, ki proda več izvodov, dobi več subvencij, potem bi to šlo v Delo. To je, če držijo ti podatki. Če bi obrnili opcijo, se pravi, da mora prodati čim manj, potem ne bi dosegli tistega, kar si želimo, da je Dnevnik vpliven. Vsekakor bi se pa izplačalo vsakemu od nas nekaj takega ustanoviti in zagotoviti tisti minimum izvodov in pobirati denar iz tega sklada. Govorim o tem, da je ta amandma nedomišljen, zanalaščkarikiran in ga zato ni mogoče podpreti in to nima zveze s tem, ali smo zadovoljni s tem prostorom ali ne. Če pa gremo na to osrednjo zadevo, kdo to razdeljuje, potem seveda mi razumemo vso to diskusijo samo kot diskusijo o tem, kako smo zadovoljni s poročanjem o političnih stališčih, in niti ne s poročanjem o političnih stališčih, ampak s posredovanjem političnih mnenj, kar je nekaj drugega. To se mi pa zdi, če vas bom spomnil nazaj na to diskusijo o RTV-ju, kjer smo se strahovito trudili, da bi v bistvu politične stranke minimalizirali v odločanju. Včeraj, recimo, v diskusiji o lokalnih skupnostih, kjer smo se odločili, da je potrebno pravzaprav ta političen segment tako rekoč izločiti. Jaz ne vem, kako bo tisti člen deloval, je nemogoče, da bi deloval,ampak to smo šli že mimo. Mi danes pripeljemo čez druga vrata notri v bistvu, hipotetično, recimo, da bo stvar takoj razumljiva, vodje poslanskih skupin, ki bi odločali o denarju za medije. Kako bi to izgledalo? To je vsebina tega amandmaja in to pomeni, da bi si privilegirali ta denar za tisto, kar pač tukaj govorimo, medtem ko za tiste politične opcije, hipotetično, ki pač niso uspele se prebiti v parlament, če govorimo samo o tem segmentu ali pa, da govorimo o nekih specializiranih politikah, ki niti niso povezane z odločanjem v parlamentu, še zmeraj ne bi bilo prostora. Tako se mi zdi stvar sporna tudi v tej točki in je enostavno premalo domišljena, da bi ta dobra volja, ki jo lahko tudi izkažemo, dovolila, da glasujemo za tak predlog. Premalo je domišljija. Če znate povedati, kako bi se ta denar, glede na število izvodov, če bi delali test, kaj vsak od nas misli, se mi zdi, da dva ne bi enako napisala. Zadnje vprašanje je, zaradi katerega pa predprejšnja vlada tega ni uvrstila, pa se je vodila razprava pravzaprav v javnosti cel čas o tem, je, da enostavno ni bilo iz teh virov, ki so tukaj navedeni, dovolj denarja, da bi pokrili še ta interes. Omejitev, ki je nas takrat vodila, je bila omejitev spet na to, o čemer je govorila kolegica Majda Širca, da zagotovimo nek denar za spodbujanje te avdiovizuelne produkcije, ki zahteva kljub vsemu neka drugačna in tehnična in ponavadi tudi finančna sredstva in kjer so neke kvote predpisane in kjer je, bom rekel, to tržišče nerazvito. Tržišče tiskanih medijev v Sloveniji je razvito. Nekateri uspevajo, drugi propadajo, medtem ko boste videli na tem drugem segmentu, če odštejemo radio, praktično ni dovolj finančnega potenciala za tri resne televizije. Za eno zagotavljamo denar z zakonom, druge pa si nabirajo denar kot vedo in znajo. V tem smislu je utemeljevanje tega denarja za te programe drugačno, kot je utemeljevanje denarja za tiskane medije. Te vrste projekti so že tekli v Sloveniji na podoben način, pa žal niso rodili sadov. Že ta podatek, kako ni uspelo ne Slovencu, ne Jutranjiku in ne Republiki, bi moral dati misliti, da je treba poiskati druge načine, ali so to ti, o katerih govori gospod Battelli, ali so kateri tretji, ampak vsekakor druge načine, ker denarja v proračunu za to, da bi financirali časopise, tega pa, mislim, dejansko ne zagotavljajo nikjer, v pretežni večini. To so moji odmerjeni argumenti proti tem rešitvam. Drugo je tisto, kar mislim, da niti ni spodobno, da se pač norčujemo iz take ali drugačne rešitve, ampak ta amandma praktično, razen da omogoči, da vsi povemo, kaj si mislimo o časopisih, ne prinaša, žal, rešitve za nov časopis.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Tanko. Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je prav, da odgovorim gospodu Školču. Če je vsebina amandmaja, ki smo ga predložili, sporna, mislim, da je možno dati tudi amandma na amandma. V tem pogledu se lahko vsebina tudi bistveno izboljša. Navsezadnje tudi v tem predlogu zakona je kar nekaj takih določil, s katerimi posamezniki, ki se z osnovno rešitvijo ne strinjajo, pa predlogom, tudi to popravijo ali pa dopolnijo. Rad bi pa povedal še to, da je gospod Školč praktično analiziral ves amandma 123. člena, razen 8. točke, osme alinee, kjer je pa precizirano, kdo in na kakšen način se ukvarja z razdelitvijo sredstev, ki naj bi se zbrala v tem skladu. Mislim, da je predlog korektno napisan, da ne favorizira nobene opcije, ampak daje to izključno pristojnost vladi Republike Slovenije, ki pa ni sestavljena iz nobenega člana opozicije. To se pravi, da pravzaprav izbrana elita odloča o tem, kako se bodo sredstva porabila. Rad bi pa opozoril samo še na eno stvar. V sklopu obravnave tega zakona smo definirali vse bistvene elemente. To se pravi, določili smo lastniške deleže oziroma tiste limite lastniških deležev, določili smo upravljalske pravice, definirali smo posedovanje trga. Pravzaprav smo definirali vse tiste ključne stvari, nenazadnje tudi delež slovenske produkcije, čisto vse stvari smo definirali, vendar je vlada vse te zadeve na nek način posnela po obstoječem stanju. To se pravi, da s tem zakonom na nek način legaliziramo ali pa pokrivamo tisto, kar je dejansko danes na trgu. Ta zakon ne omogoča, da na rečem, popolnoma nobene perspektive. To je stvar pokrivanja za nazaj. Edino, kar pravzaprav še ostane, da spremeni to, kar sem zdajle rekel, je to, da omogočimo pluralnost. To se pravi, da podpremo ta predlog za sklad. In to je edino, kar pravzaprav odstopa od obstoječega stanja. Če tega ne podpremo, potem tudi ne vidim smisla, zakaj smo pravzaprav ta zakon sploh obravnavamo, saj je tudi obstoječe stanje z obstoječimi zakoni pokrito. Ves smisel tega zakona je v tem, da vgradimo notri določene predloge, določene spremembe, ki bodo pomenile korak naprej oziroma ki postavijo nov cilj na tem prostoru. Če pa samo legaliziramo tisto, kar je že doseženo, in ne smemo ničesar narediti, da ne bomo prizadeli, ne vem, niti komercialne televizije niti obstoječih lastnikov, niti posegli na trg, potem mislim, da je stvar popolnoma, ne vem, kako bi rekel, tudi nekorektna ali pa nehigienska. Na nek način moramo odpreti medijski prostor. Žal mi je, da tu diskutiramo o novinarjih in kvaliteti novinarjev - diskusije v to smer z naše strani niti ni bilo. Govorimo samo o pluralnosti medijev in o medijskem prostoru. Vse ostalo je praktično v teh diskusijah čisti balast. Mislim, da je to tisti zadnji, pravzaprav ključni predlog, s katerim se lahko ta zakon še malo spremeni na področje, ki pomeni neko perspektivo. Vse drugo je pa praktično ukvarjanje z zgodovino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gaber, replika na izvajanje gospoda Tanka.
Hvala, gospa podpredsednica. Pravzaprav se skozi to diskusijo kar nekaj časa že vleče vprašanje, kaj lahko naredimo za pluralizacijo, češ, če ne tako, kot smo mi zapisali, potem pa povejte, kako. Brez najmanjšega kančka ironije, s poskusom dojeti, kaj se pravzaprav dogaja in o čem razpravljamo, je moj iskren odgovor, da bomo največ naredili za pluralnost medijskega prostora s tem, če tega amandmaja ne podpremo. Zakaj to mislim iskreno? Zaradi tega, ker se mi zdi, da je na delu, po mojem, zgolj po mojem osebnem mnenju, napačna percepcija o tem, na kakšen način ljudje sprejemamo medije. Večina, največja večina državljank in državljanov te države ne kupuje časopisa zato, ker želi v njem svojo strankarsko barvo prebrati. Če želim vedeti, kaj pravi moja stranka, potem berem naš strankarski časopis, zato ne kupujem Dela, zato ne kupujem Dnevnika, Večera in ničesar drugega. V časopisih želimo brati širše spektre, širša razmišljanja. Ljudje smo tozadevno, se mi zdi, dokaj normalni. Ker ne razpravljamo o tem, da bi strankarske časopise ustanavljali, ampak razpravljamo o tem, kako omogočiti, da je ta prostor normalen, pluralen, potem se mi zdi, da bomo največ zares naredili za to pluralnost, če se nehamo ukvarjati s tem, kako bomo določenemu deležu politične opcije zagotovili, da se bo kot politična opcija profilirala po strankarski plati. Tudi za desni spekter bomo na ta način naredili največ, kot bi naredili tudi dosti, če ne bi prišlo, na primer, tekom poletja v prejšnjem letu do poskusa prevzeti določene pozicije v posameznih medijih. To je zmanjšalo moč tistega dela desnih političnih opcij, preprosto je zmanjšalo prostor, ki bi ga normalno zavzela ta politična opcija v državi. Okrepila se je sredina in okrepil se je levi spekter prostora. Torej 30 odstotkov glasov v politični opciji bi bilo več kot zadosti za to, da bi nek časopis neke določene provenience živel, če bi ljudje brali časopise po strankarski pripadnosti. Za to ne bi rabili nobenega sklada. Vendar - in s tem končujem - ljudje ne beremo časopisov, ne gledamo televizije, na ta način. Zato je ta diskusija pravzaprav neproduktivna, zato je največja usluga pluralnosti medijskega prostora ta, da se to dopolnilo ne podpre. Tako se bodo novinarji in novinarke še naprej delili. Jaz se tu pač ne strinjam z nekaterimi diskusijami, da je vse kar dobro, vsi so kar dobri, vse je tudi zelo kvalificirano. To preprosto ni res. Novinarke in novinarji so prav tako, ali pa ste, normalni, kot vsi drugi ljudje. Na nekaterih področjih obvladamo stvari, o njih kaj vemo, smo kaj tudi naredili, na drugih točkah smo naredili napake. To velja za vsakega od nas posamično in to velja tudi za delitve znotraj profesij - imamo kvalitetne tekste istih avtorjev in popolnoma smešne tekste tega istega avtorja o drugem vprašanju. Enako velja tudi za siceršnjo kvaliteto v razliki med ljudmi - eni so boljši novinarji, boljše novinarke, drugi so slabši. To je normalna situacija. Pustimo ji, da bo takšna tudi v bodoče. Zato pač spustimo ta amandma mimo, naj pač ne bo sprejet. Tudi desnici bo to daleč najbolj koristilo.
Dolžna sem še [[...]]Dovolite repliko gospodu Petanu na izvajanje gospoda Školča, in potem gospod dr. Bajuk na izvajanje gospoda Gabra. Izvolite!
Hvala za besedo. Jaz mislim, da je ta diskusija res izšla iz tira. Veliko smo tu govorili o novinarjih, ampak mi nimamo zakon o novinarstvu ali kaj podobnega. Ne vem, kdo je začel to temo o novinarjih. Jaz se že sedaj tretjič ali četrtič oglašam, ker hočem to zanikati, da se ne govori o novinarjih, ampak o možnostih pristopa, da se sliši tudi, ne vem, če je opozicija mogoče pretežka beseda, vse možnosti nekih pogledov, ki v neki družbi obstajajo. Za to gre. Za možnosti gre, ne za novinarje. To bo kakšen drugi zakon obravnaval ali pa kodeks, ne vem, ki ga bodo novinarji sami obravnavali. Mi se o novinarjih v tem primeru, v primeru tega člena, ne želimo pogovarjati To mogoče bi komu drugemu ustrezalo. To, kar je rekel spoštovani kolega Gaber, da ljudje ne berejo časopisov ali medijev ne spremljajo po strankarski pripadnosti, jaz se z njim deloma strinjam. To se strinjam. Vendar pa verjetno ga ni Slovenca ali člana naše družbe, ki bi rekel, da pa takšnega časopisa, kjer bodo pa vse politične opcije imele enake možnosti predstavitve, da tega pa ne bo čital - to pa verjetno tudi ne bo držalo. Nisem rekel, da je to kdo rekel. Ampak želeli bi se mogoče speljati tudi nato področje. Jaz trdim, da bi želeli take medije, kjer bi imeli vsi enake možnosti ali pa vsaj približno. Da ne bi bilo tako velikih razlik med eno opcijo in drugo opcijo. Jaz sem eno prej navedel o včerajšnjem dnevu. Kar se pa tiče tega, kako bi delili ta denar. Jaz mislim, da če se 123. člen do potankosti prebere, je pa popolnoma jasno. Saj vsak sklad vendar mora imeti pravno podlago za delo, ne samo za formiranje, to je drugo, ampak za delo - ima statut, ima pravilnike in podobno. Tam bi se točno opredelilo. Saj mi imamo kup skladov, ki smo jih tudi potrjevali v državnem zboru, pa ni bilo nič napisano, po kakšnem sistemu se bodo sestajali in kako bodo eventualno delili denar. To opredeli njihov interni akt. Če preberete osmo alineo 123. člena, jasno piše, da organizacijo, način dela in naloge sklada, postopek imenovanja ter mandate članov upravnega odbora in tako in tako naprej, v skladu z zakonom, ki ureja delovanje javnih skladov, podrobneje določi vlada Republike Slovenije. Tu je, ja, vse opredeljeno kako bi se to naj delalo! To se pravi, vlada bo šele določila tiste njihove podrobnosti o delu. Zakon verjetno tega ne opredeljuje, saj noben zakon o imenovanje kakršnegakoli sklada, ki smo jih v lanskem letu še v prejšnjem mandatu sprejemali na tekočem traku, ker nam je tudi Evropska unija določene stvari predpisala, predvsem s področja kmetijstva, smo samo imenovali, imeli predpisano, da se imenuje ta in ta sklad. Kako pa bo sklad deloval, pa jasno vemo, kakšen je postopek. Saj zato imamo urejeno zakonodajo. Zato ne govoriti, da ni opredeljeno, kako se bo delilo. Seveda ne. Ampak je opredeljeno kako se bo to opredelilo, da bo vse jasno. Tu ne vidim nobene bojazni, edino če ni volje, to je pa seveda druga zadeva in o tem bi mogoče tudi bilo potrebno kaj reči. Gre za voljo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko na izvajanje gospoda Gabra ima gospod Bajuk in potem gospod Bevk na izvajanje gospoda Tanka.
Hvala lepa. Samo pojasnilo, upam, da je to zadnjikrat, ko se oglašam. Kolegu Gabru bi še enkrat rad pojasnil. Tukaj ni vprašanje strankarskih glasil. Moja stranka že ima, smo že začeli, imamo en mesečnik, ker nimamo veliko denarja. Imenuje se Ogledalo in vam bom enega podaril, boste videli, da to že obstaja.To je pogled politike iz našega zornega kota na določena vprašanja našega časa. To je popolnoma normalno, to že imamo. Tu ne gre za to. Debata naj se osredotoči na vprašanje: pluralizem je ali ni, ga hočemo ali smo pripravljeni kaj glede tega narediti. O tem je zadeva. Pluralizem o informaciji sami. Ne samo, kako se poroča, ampak tudi kaj se poroča in o čem se nikdar ne poroča. In o tem, vam pa lahko tisoč primerov najavim, ampak to vam bom pa raje posebno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bevk izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor. Ugovarjal bom kolegu gospodu Tanku in delno tudi dr. Bajuku na eno od njegovih prejšnjih izvajanj. Če bi kdo v tej državi lahko zahteval sklad za medije, bi to bila lahko povsem enakopravno prav gotovo tudi slovenska levica, ki nima, da rečem v "niti svojega dnevnika, niti drugih medijev". Vendar menim, da to ni pot za pluralizacijo medijskega prostora v Sloveniji. Z denarjem se pač tega na tak način ne bo dalo vzpostaviti. Samo kvaliteta medijev in tistih, ki te medije soustvarjajo in sooblikujejo, je pač pogoj in, če hočete, pogoj za obstanek in, če hočete, tudi nastanek nekega časopisa, TV in radijskega programa in tako dalje. Še tako finančno podprt medij sstrani države, se bo na koncu znašel na medijskem trgu in bo tam obstal ali pa tudi ne, kakor se je že večkrat v preteklosti zgodilo. Da taki projekti neslavno propadejo, nam kažejo izkušnje iz leta 1991, ko je republiška skupščina takrat sprejela odločitev, da bo 28 milijonov in 800 tisoč dinarjev namenila za pluralizacijo medijskega prostora v Sloveniji. Če se ne motim, je takrat 20 milijonov dinarjev dobil Slovenec, 7 milijonov dinarjev je šlo za pokrivanje izgub Demokracije in za njen ponovni zagon, nekaj malega drobiža pa tudi za nekatere druge projekte. Tudi mnenje, ki je bilo izraženo s strani spoštovanega kolega dr. Bajuka, da pristranskost nekaterih medijev lahko presežemo s tem skladom, se mi zdi za lase privlečena. Lahko povzroči samo še ozkost in pristranskost na drugi strani. Mislim pa, da to ni namen, s katerim bi lahko oziroma s katerim bi sklad te stvari razrešil. Tak sklad pa je, in s tem bom končal, vprašljiv tudi z vidika svobode novinarskega dela, saj bi šlo v tem primeru za ponovno vzpostavitev tako imenovanega družbeno-angažiranega novinarja, ki bi ga posredno s tem proračunskim denarjem plačevala država in bi bil v končni fazi tudi odvisen od nje. Hvala lepa.
Hvala lepa. K razpravi sta se preglasila še dva. Najprej gospod Sok in potem gospod Barovič, pa še na koncu želi predstavnik vlade. Še gospod Bernik.
Hvala za besedo. Spoštovane gospe in gospodje! Že dolgo razpravljamo o tej zadevi, argumenti in pogledi so različni, vendar kljub temu velja reči, in na to so tudi mnogi razpravljavci opozorili, da situacija v Sloveniji ni takšna na področju medijev, kot bi morala biti. To je seveda tudi normalno v 50-ih vladavine ene same stranke. Zadeve so tako na kapitalskem kot organizacijskem nivoju pač zastavljene tako, da pluralizacija v to sfero izredno težko prodira. Poglejte, tudi vsakoletno poročilo State departmenta nas na to opozarja. Tudi letošnje je takšno. Omenjajo, da v Sloveniji vlada še vedno cenzura, pravijo samocenzura ali pa avtocenzura temu izrazu in temu pojavu. Vsi skupaj bi se torej morali potruditi, da bi na tem področju naredili nek premik. Mi se zavedamo, da zakon ne more ustvariti pluralizacije medijev, še posebno ne v družbi, v kateri gre za pomanjkanje demokratične tradicije ali pa je ta demokratična tradicija stara šele eno desetletje. Kljub temu pa se nam zdi, da bi bilo vredno poskusiti v tej smeri. To, kar je predlagala prejšnja vlada, ta sklad z 1 milijardo tolarjev, to ni tako velik proračunski izdatekda bi moral ta državni zbor v bran državnih financ tak sklad ovreči. Tudi ne pomeni, da bi s tem skladom, kar so razpravljali nekateri, ustvarjali nek nov desni medij. Gre za to, da bi s tem skladom poskušali ustvariti bolj neodvisne medije, se pravi tudi te, ki danes že obstajajo, pa niso povsem neodvisni. Nekateri ste načenjali to zadevo bivših poskusov proračunskega financiranja in ste ugotavljali, da so vsi poskusi propadli. Vendar se vprašajmo, zakaj so propadli. Omenjali ste Slovenca. Meni se zdi nekorektno, na kakšen način to obravnavate. Časopis, ki je začel ponovno izhajati po 50-ih letih, ki je ostal brez vsakršnih svojih sredstev, je normalno, da če mu država ni izdatno pomagala, da je po nekem določenem obdobju moral enostavno propasti. To je isto, kot čedva začneta teči proti cilju, ki je 100 metrov oddaljen, pa en začne teči iz nič pozicije, drugi pa iz 50 metrov. Kdo bo prvi na cilju? To je jasno. Takšna je bila situacija tudi s temi novimi časopisi, ki so se hoteli uveljaviti v slovenskem prostoru in se pač na žalost niso mogli. To, da slovenski medijski prostor ni pluralen, seveda ne razmišljamo samo mi v opoziciji. Ko sem se včeraj zjutraj vozil v službo in sem čisto slučajno poslušal eno razpravo, odmeve na tega našega samoimenovanega svetovnega računalniškega prvaka, so se v eter v medij oglašali gledalci, in odkrito vam lahko povem ali pa si priskrbite tisto razpravo od včeraj, 90% ljudi se je oglašalo z istim problemom - govorili so, da slovenski medijski prostor ni pluralen, da ni objektiven, da je pristranski. Se pravi, če je gospod Kacin povedal, da je to, kar predlaga opozicija, lucidna šala, in da smo mi veliki šaljivci, potem pomeni, da je vsaj polovica slovenskega ljudstva torej šaljivcev. Vsi tisti, ki zahtevajo, da se te zadeve uredijo drugače. Ta državni zbor bi moral prisluhniti v tej smeri. Govorimo, da pri tem zakonu gre za uskladitev s standardi Evropske unije. Vendar lahko preberemo v časopisu, da sosednja Avstrija, ki ima demokratično tradicijo, ki ima medijski prostor uravnotežen, takšen ima sklad. S čim smo torej mi boljši, da jih ne bi mogli posnemati in da bi tudi mi nekaj naredili v tej smeri? Različna mnenja so bila o pristranskosti. Samo en argument iz bližnje preteklosti bom povedal. Vsi se ga boste spomnili. Sem ga že zadnjič povedal tudi pred novinarji. Ko vlada dr. Andreja Bajuka ni želela povišati trošarin na bencin, ko je svetovna cena bencina padla, so mediji, predvsem avdiovizualni mediji, uprizorili proti vladi pravo gonjo, češ, da ravna narobe, da bi morala to zadevo narediti tako, da bi dvignila trošarine in da bi s tem priteklo v proračun 7 milijard tolarjev. A se vam zdi, spoštovane gospe in gospodje, takšno poročanje in takšno navijanje normalno? To ni normalno! In to niso, za moje pojme, objektivni mediji in tisti mediji, ki bi jim jaz zaupal. Moram vam povedati, ljudje so zaradi takih in podobnih poročanj vse bolj apatični, lahko se pa tudi vprašamo, zakaj narašča nestrpnost v naši družbi. Ali mediji tudi ne doprinašajo k temu? Ob tem amandmaju ste naštevali različne argumente proti. Moram reči, da me ne prepričajo. Če so katere točke v tem amandmaju slabo napisane, predlagam, da jih skupaj poskušamo spremeniti. In res bi bilo mogoče tudi za vas iz koalicije zelo prav, če bi temu prisluhnili in bi mogoče pri tej točki - gospod Moge, ki takole, s prstom komandira, kako boste glasovali, gor dol - pri tem amandmaju dvignili prst takole in bi vsi skupaj to zadevo sprejeli. Potem bi nam bilo tudi lažje in mogoče bi se koalicija izognila očitkom, ki jih danes dobiva v Sloveniji, in sicer v tej smeri, da v Sloveniji ne vlada demokracija, ampak demokratura. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Beuermann.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Naj na začetku rečem, da se pravzaprav nisem imel namena vključevati v to diskusijo, ki po mojem mnenju že nekoliko predolgo traja. Pa vendarle, poslanski kolega Sok je maloprej omenil "nekorektno omenjanje Slovenca", in to me je zbodlo. Namreč, vsi vemo, prepričan sem, čez tri mesece bo deset let, kar je začel Slovenec izhajati, in vsi se spomnimo, kako je takrat potekala reklama, reklamiranje tega dnevnika, spomnimo se plakatov "80.000 novih Slovencev", in dejanska naklada tega Slovenca je tudi bila 80.000 na začetku.Prodanih je bilo, seveda, bistveno manj, bistveno, bistveno manj izvodov. Sam slučajno vem, ker mi je pač nek znanec, ki je takrat sodeloval s Slovencem, povedal, da so ogromne količine, več deset tisoč izvodov Slovenca takoj potem, ko so bili stiskani, šli v bistvu na Dinos oziroma v smeti. Ampak kljub temu, nekomu je bil interes, da te stvari tako potekajo. Seveda, zadaj je bil pač danes že večkrat omenjen denar iz tega sklada za pluralizacijo medijev. Zelo se bojim, da bi kakršenkoli nov sklad pomenil podobno zadevo, pa naj bi šlo za nek zelo desen ali pa nek zelo lev dnevnik. Tako se strinjam z vsemi tistimi predhodniki in predgovorniki, ki so govorili o tem, da dobro berljiv in dobro sprejet dnevnik kreirajo dobri novinarji, in da je pravzaprav samo velika pristranskost določenih dnevnikov, ki so do sedaj propadli, bila glavni vzrok za njihov propad. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Sok, izvolite.
Čisto kratka replika gospodu poslancu. To, kar je govoril o Slovencu, mogoče drži, vendar se vprašajmo, zakaj. Torej, če sem pravilno informiran, imamo v Sloveniji samo dve distribucijski podjetji: eno je Vestnik in Delo-Maloprodaja. Tudi takratni Slovenec, ki je začel izhajati, je imel težave ravno v distribuciji. Sam lahko zagotovim, da Slovenca takrat, ko je začel izhajati, niste mogli v dobršnem delu Slovenije dobiti. Torej enostavno ga ni bilo. Upam si pred tem državnim zborom zatrditi, da so ta distribucijska podjetja dobesedno nagajala v distribuciji tega časopisa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Kremžar!
Poglejte. Distribucijska podjetja so podjetja, ki živijo od tega, kar naredijo na trgu. Če je to res, potem bi za nazaj bilo treba tiste, ki so tako odločali, odstaviti in ne vem, kaj z njimi narediti. Pa zanesljivo ni. Oni živijo od tega, koliko, česa prodajo. Tisti trafikanti, ki prodajajo, celotna mreža itn. je seveda čisto in povsem na trgu in podtikati njim neke politične implikacije, je nesmiselno. Pa še ena zadeva. Gospod Sok jo je omenil, zato sem se pravzaprav tudi javil. Ocenjevati, kaj ljudje menijo in kaj ljudje mislijo o poštenosti slovenskega medijskega prostora na osnovi ene ankete, je vendarle preozko. Mi imamo, hvala bogu, v Sloveniji tudi zelo razvite službe, ki se ukvarjajo z javnomnenjskimi raziskavami, te zadeve se lahko preberejo, delajo jih veliko. Vsako leto seveda se naredi ena izjemno velika raziskava, ki jo pripravlja Mediana, in še cel kup drugih javnomnenjskih raziskav, iz katerih se vidi, kaj ljudje mislijo o teh medijih. Tisto dajmo prebrati, razen če ne bomo rekli, da je spet tisto narobe in politično obarvano itn. Ampak potem pridemo do tega, da je povsem in vse narobe in vedno pridemo do nekega "hudička", takšnega ali drugačnega, ki nekako celo zadevo usmerja. V končni fazi je vse pač narobe. Preberimo si tudi te javnomnenjske raziskave. Te javnomnenjske raziskave so drugačne, kot je ena naključna anketa. Hvala.
Hvala lepa. Razpravo ima gospod Barovič, potem dr. Bernik in gospod Zorko.
Hvala, predsedujoča. Spoštovane kolegice, kolegi! Dve uri ste bili ocenjevalci dela novinarjev, ocenjevalci dela medijev, člani računskega sodišča, ki iščejo skrite ali pa javne lastnike v nekaterih medijih. Skoraj vse sem poslušal, o samem skladu in o točki pa moram reči, da sem slišal zelo malo. Ko gledam to, čez deset centimetrov količine, da po vsebini kar nekaj zelo pomembnih točk, ki jih imamo še za obdelati, pa še 60 amandmajev k temu členu, pa ko pomislimo, o čem se je govorilo sedaj, se bojim, da bomo jutri lahko v vseh medijih slišali in prebrali, napisali bodo novinarji ali pa izrekli tisto, kar je rekel Prešeren: "Le čevlje sodi naj kopitar." Na žalost. Ali pa nas bodo mogoče celo zmerjali, mogoče pravim, s ksenofobi, ker nekaj maramo, drugo pa ne, pa ker je to popularen izraz danes, v prenesenem smislu, seveda. Sedaj jaz razumem, zakaj je pred mnogimi leti Moše Dejan na govornici v Organizaciji združenih narodov rekel: "Psi lajajo, karavana gre naprej." Govorim, da ta trenutek lahko mediji mislijo o nas tudi to. Zavedajmo se nečesa: mediji so zelo utečen mehanizem, ki ima svoj uglajen tir, po katerem vozijo, s skladom ali brez sklada. Zato vas pozivam, prosim, če nepotrebne ocene, kritike novinarjev itn., kar mislim, da ne sodi v to točko, spustimo, če damo predlog o oblikovanju sklada na glasovanje. Mislim, da bi moralo tudi - se opravičujem, če se vtikam v tisto, kar se ne bi smel - predsedstvo državnega zbora posredovati s kakšnim proceduralnim predlogom, glede na vse to, kar nas še čaka. Hvala.
Hvala lepa. Samo v pojasnilo, gospod Barovič. Smo v drugi obravnavi. To je pred amandmajev. V tem primeru smo si vzeli razpravo pred celim poglavjem, ki to obravnava. Mislim, da je korektno, da so kolegi lahko neomejeno razpravljali, kot je bil običaj tudi do sedaj. Samo replika je v tem delu omejena na 5 minut. Tako dajem besedo še dr. Jožefu Berniku. Izvolite.
Hvala lepa gospa predsedujoča. Kolegice in kolegi! Veliko je bilo že izrečenega, zato ne bom ponavljal nekaterih stvari. Ampak rad bi pa omenil, da to ni banalna debata. To ne gre za banalni predmet gre za nekaj resnega. Tukaj ne gre za ocenjevanje novinarjev, ampak gre za te, kakšno kulturo, politično in drugo kulturo hočemo v naši državi ustvariti. Kar se tiče tega, da se nekateri zgledujejo na zgledu Slovenca. Če dovolite, bi nekaj stvari pojasnil, kajti bil sem zraven in sem pri tem tudi doživel veliko luknjo v svojem lastnem žepu. Točno je, da je takrat vlada izglasovala nekaj denarja, vendar ta denar je v kratkem času zaradi dalvacije prišel na polovico. Drugič je treba priznati, da so bile nove napake narejene pri Slovencu, takopri uredništvu itd., in da so nekateri prihajali zraven zato, da bi celo stvar znotraj bojkotirali. Poznal sem mnogo novinarjev, ki so tedaj pisali za Slovenca, ki so danes drugod. Nekateri so zelo sposobni, ampak pišejo pa drugače, kot takrat, ko so bili pri Slovencu. To se pravi, da nekaj se je zgodilo tam. Naj povem še, da je prišlo pri Slovencu tudi to, da smo izgubili veliko naročnikov takrat, ko je padla Peterletova vlada. Veste, kaj se je zgodilo - in to lahko preverite - vsa ministrstva, vsa veleposlaništva, večina velikih podjetij je odpovedalo oglase. Ali je bilo to slučajno ali ne, to pa vam prepuščam, da ugotovite. Poleg tega oglasi tudi niso več prihajali od malih ljudi, ki so bili od velikih podjetij. To je bil [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Ni to bil razlog za to, da je Slovenc propadel, razlog je bil tudi ta, da manegament Slovenca ni bil kos nekaterim stvarem, ampak tudi to ni bil razlog. Razlog je bil ta, da se je nekje sklenilo, da ta časopis mora propasti ravno pred volitvami, en mesec ali dva, se ne spominjam. To je dejstvo, ki ga lahko preverite. Dobro. Govorili smo o pluralizmu. Kaj je pluralizem? Pluralizem, da se vse ideje enako predstavljajo, da se ne poneverjajo, da se loči novica od komentarjev in tega zelo pogrešam pri nas. Poglejte, tukaj ne gre za leve pa desne medije. Tukaj gre za to, da ljudje vidijo, da prepoznajo medij in vedo, kaj ta medij propagira. Recimo, vzemite New York Times ali pa vzemite Wall Street Journal, pa boste takoj vedeli, kam spadata. Tam lahko berete dve stvari oziroma če hočete, se poglobiti v eno ali drugo stvar, tam boste vedeli, da je to stvar tistega lastništva. No, zdaj pa prehajam k temu. Tukaj gre za dve stvari: gre za kapital in gre za ideje. Kar se kapitala tiče, mislim, da se bomo povsem strinjali s tem, da je ta kapital v rokah ene opcije. Namreč, Krekova banka, če ima 30 ali kolikorkoli v nekem mediju, ne pomeni nič, razen, da je investitor za dobiček. Kontrolne funkcije pa so vse v rokah tudi tistih, ki so nekdaj pisali, že pred 20, 15 leti pisali inše danes pišejo za isti medij. Idej, ki jih je človek 20 let imel, 25 let imel, se ne da kar tako spremeniti. Pa prav, če vemo, da je ta medij tak, potem bomo vedeli, da je tak. Če ne nam ne bo všeč, ga ne bomo kupovali. Danes nimaš kaj drugega kupiti. Zdi se mi, da bi tudi vsem nam strankam prišlo zelo prav, če bi imeli nek objektivni oziroma pardon, ne bom rekel objektivni, nek drugačen medij. Tako da bi se slišale vse strani, potem bomo pa lahko čez nekaj let ugotovili, ali je to tisto, za kar smo se tukaj borili ali ni. Zdi se mi, da bi na to resno morali iti. Jaz ne govorim o besedilu tega amandmaja, ker tudi sam mislim, da nekatere stvari bi bilo treba odločno popraviti, ampak govorim o tem, da dajmo vendar naši domovini nekaj zraka, ki ga trenutno nimamo. Poleg tega bi pa tudi mislil, da bomo s tem se nekako osvobodili novinarja. Ne vem, če imate enako izkušnjo kot jaz, ampak od časa do časa kakšnega novinarja srečam, pa ga vprašam, "ja, tole si me vprašal, ja, kje je pa to?" Kaj mislite, da odgovori? "Ja, čisto enostavno, ni prišlo noter". Zakaj ni prišlo noter, zato ker je bil komentar neugoden za nekatere politične opcije. Zdi se mi, da imamo zelo dobre novinarje, moram reči, vendar so pod pritiskom. Mislim, da bi jih bilo treba tega pritiska osvoboditi. Kar se tiče - prej je nekdo govoril o tem, kako je Slovenec napačno gospodarsko posloval. Govorjeno je bilo o distribuciji. Ali se zavedate tega, da ima Delo popoln monopol nad distribucijo? Prav, če so to dosegli s svojo sposobnostjo, prav. Ampak vsi današnji dnevniki se bojijo konkurence. Bojijo se konkurence kapitala, oglasov in tako dalje, in seveda, bojijo se tudi konkurence idej. Tu pa moramo, če verjamemo v svobodno ekonomijo, te monopole začeti razbijati s tem, da dobijo konkurente - in potem bomo vsi na boljšem. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Prešli bomo h glasovanju o prvem amandmaju poslanske skupine Socialdemokratske stranke k naslovu 9. oddelka II. poglavja. Glasujemo. V dvorani je navzočih 51 kolegic in kolegov. 12 je glasovalo za, 31 proti. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 31.]] Ali lahko s tega mesta interveniram, kolegica Simšičeva, ali sem svojo kartico povlekel ven? Ne, zato je tudi prišlo do napake pri glasovanju. Predlagam, da ponovimo glasovanje. Se opravičujeva s kolegico Irmo za to, vendar bi bilo zelo narobe, če bi zamižala pred to, povsem nehoteno napako. Ponovno moram dati na glasovanje predlog poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije. Glasujemo. Od 50 navzočih jih je 17 glasovalo za, 30 proti. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da predlog ni bil sprejet. Zdaj glasujemo o poglavju v celoti. Glasujemo. Glasovalo je 48 kolegic in kolegov. 34 jih je predlog podprlo, 3 so glasovali proti. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 3.]] K 123. členu sta bila vložena dva amandmaja. Želi kdo razpravo k temu členu? [[Ne želi.]] Potem glasujemo najprej o predlogu poslanske skupine Socialdemokratske [[...]]Prosim? Kateri je brezpredmeten? Prvi je brezpredmeten. Se pravi, glasujemo [[...]]Prosim? Ugotavljamo sklepčnost! Prosim, da vložite kartice, da bi ugotovili sklepčnost. Poglejte, spoštovane kolegice in kolegi! Vidim, da so nekateri poslanci in poslanke zapustili po tem glasovanju poslanske klopi. Ni mogoče nadaljevati z odločanjem o tem zakonu, ker državni zbor ni sklepčen. Bilo bi pa skrajno slabo, ponavljam, skrajno slabo, če danes državni zbor ne bi opravil nekaterih odločitev v zvezi z ratifikacijami. Predlagam, da imamo 10 minut odmora in vabim vodje poslanskih skupin, če se lahko dobimo v sobi 117. V sobi 117 vodje poslanskih skupin. Čez 10 minut nadaljujemo sejo. Prosim!
Sejo bomo nadaljevali ob 13.10 uri in po potrebi z nekoliko zamude po 14.00 uri sejo tudi končali z dogovorjenimi točkami dnevnega reda. Ugotavljamo navzočnost v dvorani. Prosim, da vstavite kartice v glasovalne naprave. V dvorani je navzočih 50 poslank in poslancev, kar pomeni, da je državni zbor sklepčen in lahko odloča. Glasovali bomo o predlogu amandmaja, ki ga je vložila k 123. členu vlada Republike Slovenije. Glasujemo. 49 kolegic in kolegov je glasovalo o tem predlogu. 42 jih je amandma podprlo, trije pa so mu nasprotovali. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sprejet. Glasujemo o členu v celoti. Navzočih je 53 kolegic in kolegov. 35 je člen v celoti podprlo, 5 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je sprejet. Tukaj imamo predlog za novi 123.a člen. Predlagatelj je poslanska skupina Socialdemokratske stranke. Glasujemo. Navzočih je 54 kolegic in kolegov. 15 jih je glasovalo za, 29 proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 29.]] Predlog poslanske skupine Socialdemokratske stranke ni sprejet. Sprašujem, ali želi kdo razpravljati? Pri 125. členu imamo sedem amandmajev. Ugotavljam, da ne in bomo glasovali po vrsti, kot so zapisani v vašem pregledu na strani 49 plus eden, me opozarja generalna sekretarka. Gre za skupino poslancev, s prvopodpisanim gospodom Mogetom, da se k 144. členu [[...]]Pardon, pomota! Umikam to opozorilo. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko ena, na strani 49, vlade Republike Slovenije k 125. členu. Glasujemo. V dvorani je navzočih 53 kolegic in kolegov. 40 jih je predlog podprlo, dva sta mu nasprotovala. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 2.]] Amandma je sprejet. Glasujemo o amandmaju kolega Rudolfa Petana pod zaporedno številko dva. Navzočih je 52 kolegic in kolegov. 13 jih je predlog podprlo, 26 pa ne. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 26.]] Amandma ni bil sprejet. Enak je amandmaju pod zaporedno številko 3, zato o amandmaju pod zaporedno številko 3 ne bomo odločali. Odločali bomo o amandmaju Vlade Republike Slovenije pod zaporedno številko 4. Glasujemo. 51 kolegic in kolegov je glasovalo. 36 jih je bilo za, eden proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma vlade sprejet. Naslednji amandma je brezpredmeten. Zato bomo glasovali o amandmaju pod zaporedno številko 6. Predlagatelj je odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport. Glasujemo. 52 kolegic in kolegov je glasovalo. 42 jih je predlog podprlo, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. O amandmaju pod zaporedno številko 7 ni treba glasovati, je brezpredmeten, in tudi ne o amandmaju, ki ga imate na listu, s številko 13, poslanske skupine SDS. Glasujemo o členu v celoti. Navzočih je 52 kolegic in kolegov. 35 jih je predlog podprlo, 3 so mu nasprotovali. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. K 143. členu imamo dva amandmaja. Želi kdo o njih razpravljati? [[Ne.]] Potem bomo odločali po zaporedju, najprej o predlogu pod zaporedno številko 1 vlade Republike Slovenije. Glasujemo. Izmed 51 kolegic in kolegov jih je amandma podprlo 35, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Izmed 51 kolegic in kolegov jih je 35 to odločitev podprlo, nihče ji ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zdaj glasujemo o členu v celoti. Glasujemo. Glasovalo je 51 kolegic in kolegov. 35 jih je glasovalo za, nihče temu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. K 144. členu imamo vložena dva amandmaja. Najprej bomo glasovali o amandmaju skupine poslancev s prvopodpisanim kolegom Mogetom k 144. členu - imate na posebnem listu, vloženemu v seznam. Da ne bo nesporazumov, preberem: "V drugem odstavku se za besedami '12 minut na uro' doda besedilo 'v času med 18.00 in 23.00 pa 9 minut na uro', na koncu stavka pa se za besedama 'TV prodajo' doda besedilo 'v času od 18.00 do 23.00 ure'." Če je ta sprejet, je drugi brezpredmeten. Glasujemo. Izmed 51 kolegic in kolegov jih je predlog podprlo 38, 2 sta mu nasprotovala. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. In da je postal drugi brezpredmeten. Tako odločamo o členu 144 v celoti. Glasujemo. Izmed 51 kolegic in kolegov jih je 37 glasovalo za, 1 pa je temu nasprotoval. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. Na strani 52 našega pregleda imamo pri 145. členu dva amandmaja. Želi kdo o njih razpravljati? Vložen je tudi predlog iz poslanske skupine SDS, vendar je brezpredmeten. Zato bomo glasovali o vloženih dveh, ki jih imamo v seznamu po vrsti kot sta zapisana. Najprej o predlogu kolega Zmaga Jelinčiča. Glasujemo. Glasovalo je 51 poslank in poslancev. 6 jih je glasovalo za, 31 pa proti. [[Za je glasovalo 6.]] [[Proti 31.]] Tako, da predlog kolega Jelinčiča ni sprejet. Glasujemo o predlogu vlade za amandma pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Navzočih je 52 kolegic in kolegov. Za je glasovalo 30, 4 pa so mu nasprotovali. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Glasujemo o členu v celoti. Glasujemo. 52 kolegic in kolegov je glasovalo. 35 je predlog podprlo, 3 so mu nasprotovali. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sprejet. K 146. členu imamo tri amandmaje. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Potem bomo glasovali najprej o amandmaju pod zaporedno številko 1 na 52. strani kolega Rudolfa Petana. Glasujemo. 52 kolegic in kolegov je glasovalo. 7 jih je bilo za, 32 proti. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 32.]] Predlog ni sprejet. Pod zaporedno številko 2 imamo amandma vlade Republike Slovenije in o njem glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 52 kolegic in kolegov. 33 jih je ta predlog podprlo, 2 sta mu nasprotovala. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 2.]] Amandma je sprejet. In pod zaporedno številko 3. Ugotavljam, da je postal spričo tega sprejetja amandma kolega Jelinčiča brezpredmeten. Glasujemo o členu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 52 kolegic in kolegov. 39 jih je bilo za, 1 pa proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Predlog je sprejet. K 148. členu imamo samo en amandma - vlade Republike Slovenije. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo o njem. Glasovalo je 53 kolegov in kolegic. 42 jih je amandma podprlo, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Sprejet je, zato lahko sedaj glasujemo o 148. členu na strani 53 v celoti. Glasujemo. Navzočih je 53 kolegov in kolegic, 35 je glasovalo za, nihče temu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti nihče.]] Predlog je sprejet. K 150. členu na strani 54 našega pregleda imamo dva amandmaja. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Glasujemo o predlogu poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Prosim? Ugovor? Prekinjam glasovanje. Tukaj sem slišal ugovor. Želite besedo, kolega Battelli?
Opombo imam, predsednik.
/Posvetovanje/ Da. Pripomba je bila utemeljena. Glasujemo lahko samo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Sekretariat - kakšna pripomba? [[Ne.]] Glasujemo o predlogu vlade, amandma pod zaporedno številko 2 k 150. členu. Glasujemo. Glasovalo je 54 kolegic in kolegov, 39 jih je bilo za, 7 pa proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 7.]] Glasujemo o členu v celoti. Glasovalo je 54 kolegic in kolegov, 35 je glasovalo za, 8 pa proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. K 152. členu imamo en amandma. Želi kdo besedo? Kolega Školč.
Jaz bi rad samo kolege in kolegice spomnil, da smo o tej zamenjavi na široko razpravljali in bi vas prosil, da tudi v tem členu tega amandmaja ne podprete, da ostanemo pri tej dikciji slovenskih avtorjev.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Potem bomo glasovali o [[...]]Ja. Kolega Moge. Želite besedo?
Jaz bi le predlagal, da glasujemo o tem in da ta amandma podpremo, tako da je člen odprt, ker so sedaj trije členi, ki jih je potrebno popraviti v tretji obravnavi z dikcijo, ki bo zadoščala na našem terenu in v Evropski skupnosti. Zato pač člen podpremo, toliko da je odprt amandma.
Dva različna argumenta. Želi še kdo besedo? Kolega Školč!
Jaz zelo težko sprejemam to argumentacijo, da nekaj stvari, o katerih vodimo temeljite diskusije, puščamo ob tem odprte. V kolikor se bodo pokazale rešitve, ki so povezane predvsem z ustreznimi izrazi, ne toliko z nameni. Ker tudi v namenu je ministrstvo na, bom rekel, tako rekoč istem stališču, kot tisti, ki temu izrazu nasprotujemo. Potem menim, da ne bo težav, gospod predsednik - tako kot ste spustili ta letalski zakon - v bistvu narediti neko korekcijo izraza, ki izhaja iz drugih rešitev. Sem za to, da smo pri neki diskusiji dosledni, vsaj v enem zakonu od začetka do konca. Še bolj bi si želel, da smo v celem mandatu. Mislim, da to sicer povzroča lahko nek zaplet, ampak glede na to, kar se je že zgodilo na tej seji, pa mislim, da se to lahko tudi kot redakcija opravi. Ker sicer bo kdo lahko uporabil ta argument tudi drugače in bo rekel: ja, saj parlament se je dvakrat tako odločil, tretjič pa drugače. V zapisnikih nikoli ni potrebno pojasnjevati, zakaj je to odprto. Mislim, da je tukaj digniteta parlamenta, da stoji za svojim stališčem predlagateljev, in tudi parlamenta kasneje, da išče ustrezno rešitev.
Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Glasovali bomo o amandmaju vlade Republike Slovenije k 152. členu na 54. strani vašega pregleda. Glasujemo. Glasovalo je 53 kolegov in kolegic. Predlog je podprlo 29, nasprotovalo pa mu je 12. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 12.]] Tako, da je sprejet. Glasujemo o 152. členu v celoti. Proceduralno. Prekinjam [[...]]Prosim?
Bom samo pojasnil glas, ker je škoda. Jaz bom seveda glasoval proti sprejemu tega člena. Na ta način bo tudi ta člen odprt za bolj čiste rešitve. Če govorimo že o tem, da je treba kaj odpreti, potem je bolje ga sedaj brisati in kasneje iskati novega. Ker to je, bom rekel, neke vrste nedoslednost, ki se jo gremo tukaj, s to benevolenco, da nekaj na hitro naredimo, ob tem da imamo temeljite diskusije. Glasoval bom proti.
Hvala lepa. Glasujemo o členu v celoti. O 152. členu v celoti glasujemo. Glasovalo je 53 kolegic in kolegov. 26 jih je bilo za, 15 pa proti. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. K 158. členu imamo na strani 55 - prosim za pozornost! - na naslednji strani pregleda, amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije. Želi kdo besedo? Če temu ni tako, zaključujem razpravo in prehajamo na amandma poslanske skupine Socialdemokratske stranke k 158. členu na 55.strani preglednice. Glasujemo. Navzočih je 52 kolegov in kolegic. 14 jih je glasovalo za, 30 pa proti. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da predlog ni bil sprejet. Še o 158. členu v celoti moramo glasovati. Glasujemo o 158. členu v celoti. Glasovalo je 52 kolegov in kolegic. 39 jih je bilo za, 3 so bili proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je bil predlog sprejet. Vračamo se na stran 54 pregleda. Prosim za vašo pozornost! Vračamo se na stran 54 vašega pregleda, na amandma k 159. členu, ki ga vlaga kolega Jelinčič. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo o amandmaju kolega Jelinčiča k 159. členu. Predlog kolega Jelinčiča je izmed 52 kolegic in kolegov podprlo 8, 34 poslank in poslancev pa mu je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Zato glasujemo zdaj o 159. členu v celoti. Glasujemo. Počasi se bližamo koncu glasovanja, tako da še malo zbranosti in tudi ta obsežen zakon bomo sprejeli v drugem branju. Za je glasovalo 35, 5 pa proti izmed 52 kolegic in kolegov. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je bil člen v celoti sprejet. Na strani 55 imamo predlog amandmaja kolega Rudolfa Petana k 163. členu. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Potem bomo glasovali. Predlog kolega Petana je izmed 51 kolegic in kolegov podprlo 12, 29 pa mu je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo o 163. členu v celoti. Glasujemo. Glasovalo je 51 kolegov in kolegic. 29 jih je predlog podprlo, 7 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je člen v celoti sprejet. Vlada Republike Slovenije predlaga novi 167.a člen. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o predlogu na strani 55 vašega pregleda. Glasujemo. 51 kolegov in kolegic je glasovalo, 35 jih je predlog podprlo, 3 pa ne. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Imamo prav tako predlog za novi, tokrat 168.a člen, poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo. Glasovalo je 50 kolegic in kolegov. 15 jih je glasovalo za, 28 pa proti. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 28.]] Ugotavljam, da predlog ni bil sprejet. K 169. členu imamo en amandma in to vlade Republike Slovenije. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 50 kolegic in kolegov. Za je glasovalo 33, 9 pa proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 9.]] Predlog je sprejet. Glasujemo o členu v celoti. Glasujemo. Izmed 50 kolegov in kolegic jih je za glasovalo 30, 6 je temu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. K 171. členu imamo dva amandmaja. Želi kdo besedo? Ugotavljam da ne, zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmaju pod zaporedno številko 1 na 56. strani našega pregleda. Glasujemo. Izmed 51 kolegic in kolegov je za predlog vlade glasovalo 39, 2 pa sta mu nasprotovala. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je sprejet. Vlada prav tako predlaga amandma pod zaporedno številko 2. O njem glasujemo. Izmed 51 kolegov in kolegic jih je za glasovalo 33, 7 je temu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 7.]] Amandma pod zaporedno številko 2 je sprejet. Glasujemo o členu v celoti. Navzočih je 51 kolegov in kolegic. 32 jih je bilo za, 5 pa proti. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je bil predlog sprejet. Zato lahko glasujemo o členu v celoti. Prosim? Se opravičujem. Gremo na 172. člen. Želi kdo besedo? To je predlog vlade Republike Slovenije na 57. strani naše preglednice. [[Ne.]] Zaključujem razpravo in glasujemo. Izmed 51 kolegic in kolegov je za amandma glasovalo 34, 7 pa je bilo proti. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je bil sprejet. In zdaj glasujemo o členu v celoti - o 127. členu. Navzočih je 50 kolegic in kolegov. 31 jih je bilo za, 5 pa proti. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je bil člen sprejet. K 176. členu je bil predlagan en amandma vlade Republike Slovenije. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Glasujemo o amandmaju vlade k 176. členu. Izmed 50-ih kolegic in kolegov jih je 36 glasovalo za, 4 so temu nasprotovali. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sprejet. Glasujemo o členu v celoti. Navzočih je 51 kolegov in kolegic. 36 jih je bilo za, 2 sta bila proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Kolegice in kolegi, smo na zadnji strani pregleda amandmajev. Najprej bomo odločali o predlogu za novi 177.a člen vlade Republike Slovenije. Želi kdo besedo? Pardon, želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in bomo glasovali, ko se bo izteklo na "displayu" [[...]]Glasujemo. Navzočih je 51 kolegic in kolegov. Za je glasovalo 34, 7 pa je temu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 7.]] S tem smo sprejeli novi 177.a člen. K 178. členu imamo dva amandmaja, vlade Republike Slovenije in odbora za kulturo šolstvo, mladino, znanost in šport. Želi kdo razpravljati? [[Nihče.]] Da. Prosim!
Samo toliko, da tukaj velja podpreti drugi, ne tisti vladni. Zaradi tega, ker izključuje 178. člen. Skratka tisti, ki izključuje samo prvi, glede na to, da zakon o telekomunikacijah mora še veljati v primeru razpisa, ker smo vrgli ven ves javni razpis. Hvala.
Če je prvi amandma sprejet, je drugi brezpredmeten. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko ena k 178. členu na zadnji, 58. strani. Prosim, glasujemo. Navzočih je bilo 52 kolegov in kolegic. 3 so ta predlog podprli, 37 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 3.]] [[Proti 37.]] Predlog ni sprejet. Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2. Glasujemo. Glasovalo je 52 kolegov in kolegic, za jih je bilo 33, 4 so bili proti. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Zato sedaj glasujemo še o 178. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je navzočih 52 kolegic in kolegov, 36 jih je bilo za, 6 pa proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da smo tudi ta člen sprejeli. Prehajamo na razpravo o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Želi kdo besedo? Besede ne želi nihče. Ker ne želi nihče več besede, prehajamo na odločanje o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Glasujmo. Navzočih je 52 kolegic in kolegov, 42 jih je bilo za, 2 sta bila proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da so preostali členi sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Glasujemo o naslovu zakona. 52 kolegic in kolegov je glasovalo o predlogu naslova zakona, 39 je ta predlog podprlo, 1 pa ne. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Naslov zakona je sprejet. V razpravo dajem predlog sklepa: "Predlog zakona za tretjo obravnavo pripravi vlada Republike Slovenije." Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Potem bomo o tem odločali. Glasujemo. Izmed 52 kolegic in kolegov je za ta sklep glasovalo 41, 2 sta mu nasprotovala. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Imamo še dva predlogov sklepov. Gospod državni sekretar.
Hvala lepa. Spoštovani! Predlagam, da državni zbor sprejme dodatni sklep, in sicer, da vlada pripravi predlog zakona o medijih za tretjo obravnavo v skladu z drugim odstavkom 194. člena poslovnika državnega zbora. Hvala lepa.
Želi kdo razpravljati o tem predlogu? Lahko utemeljite, ker vidim nekaj vprašanj v zvezi z vsebino tega predloga. Lahko na kratko utemeljite ta predlog? Prosim. Gospod državni sekretar. Prosim, imate besedo.
Na ta način lahko pospešimo pripravo predloga zakona za tretjo obravnavo in lahko na marčevski seji že državni zbor obravnava predlog zakona v tretji obravnavi.
Dobro. Želi kdo razpravljati o tem predlogu? [[Ne.]] Potem bomo glasovali o tem predlogu. Navzočih je 52 kolegic in kolegov. 36 jih je glasovalo za, 3 pa proti. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Poslanski skupini Socialdemokratske stranke Slovenije in Nove Slovenije sta vložili predlog sklepa, ki se glasi: "Državni zbor predlaga vladi Republike Slovenije, da za tretjo obravnavo predloga zakona prouči pozitivne in negativne učinke oziroma posledice združevanja Agencije za radiodifuzijo z Agencijo za telekomunikacije Republike Slovenije." Želi kdo besedo? Da, dr. Bajuk. Prosim!
Hvala lepa. Ne bi rad ponavljal vseh teh argumentov, ampak gotovo se spomnite, ko smo debatirali o teh členih, ni bilo jasno, s strani vlade niso imeli konkretnih podatkov s seboj. Mi bi radi, da bi vse to - ker končno je le stališče, ki je bilo tudi sprejeto, da bo to zadostno obrazloženo - in da se ponovno prouči pozitivne in negativne učinke predloga, ki ga je vlada sama prinesla. Upam, da jih imate in ne sme biti nobenih težav. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in glasujemo. Navzočih je 51, 37 jih je predlog podprlo, 9 mu jih je nasprotovalo. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. V odločanje je bil predložen še en sklep poslanskih skupin Socialdemokratske stranke Slovenije in Nove Slovenije: "Državni zbor predlaga vladi Republike Slovenije, da prouči možnost ponovne vključitve Agencije za radiodifuzijo za tretjo obravnavo predloga zakona o medijih." To ni mogoče. Brezpredmetno? Hvala lepa, umikate. S tem smo izčrpali vsa odločanja v zvezi s to točko dnevnega reda in jo zaključujem. V skladu z dogovorom, ki smo ga dosegli med zadnjim odmorom med vodji poslanskih skupin, bomo zdaj prešli na naslednje točke dnevnega reda, in to tako, da bomo začeli s 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA SPREMEMBE POROČILA O GOSPODARSKIH DRUŽBAH, PODJETJIH ALI ZAVODIH, ZA KATERE V SKLADU S PRVIM ODSTAVKOM 20. ČLENA ZAKONA O NEZDRUŽLJIVOSTI OPRAVLJANJA JAVNE FUNKCIJE S PRIDOBITNO DEJAVNOSTJO VELJA PREPOVED POSLOVANJA Z DRŽAVO, JAVNIMI PODJETJI IN JAVNIMI ZAVODI. Spremembo poročila je v obravnavo zboru predložila komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Želi predsednik ali predstavnik te komisije besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Tudi ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, razpravo zaključujem. Matično delovno telo predlaga zboru, da sprejme naslednji sklep: "Državni zbor Republike Slovenije sprejme spremembo poročila o gospodarskih družbah, podjetjih ali zavodih, za katere v skladu s prvim odstavkom 20. člena zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo velja prepoved poslovanja z državo, javnimi podjetji in javnimi zavodi. Sprememba poročila se objavi v Uradnem listu Republike Slovenije." Odpiram razpravo. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujemo. Glasovalo je 51 kolegic in kolegov. Za je glasovalo 43 kolegic in kolegov, nihče temu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Zato je ta sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na paket ratifikacij. Najprej na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA AKTA O NASLEDSTVU SPORAZUMOV NEKDANJE JUGOSLAVIJE Z REPUBLIKO TURČIJO, KER OSTANE V VELJAVI MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN REPUBLIKO TURČIJO. Predlog akta je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Pozdravljam predstavnike vlade. Govorim o predlogu akta o nasledstvu sporazumov nekdanje Jugoslavije z Republiko Turčijo. Želi vlada besedo? [[Ne želi.]] Predlog akta je obravnaval odbor za zunanjo politiko. Predsednik, želite besedo? [[Ne.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Poslanke in poslanci? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati in ker k predlogu akta do začetka obravnave niso bili vloženi amandmaji, predlagam zboru, da skladno z drugim odstavkom 213. člena poslovnika državnega zbora sklenemo, da bo državni zbor glasoval le o predlogu akta v celoti. Navedeni predlog sklepa ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj tretjina navzočih poslancev. Želi kdo o tem predlogu razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o tem predlogu. Glasovalo je 52 kolegic in kolegov. Za predlog je glasovalo 42, nihče mu ni ugovarjal. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet in da lahko glasujemo o predlogu akta. Glasujemo. Navzočih je 52 kolegic in kolegov. 42 jih je glasovalo za, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani akt v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O DOLGU MED SLOVENIJO IN ZDRUŽENIM KRALJESTVOM - ŠTEVILKA ENA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik oziroma predsednik matičnega delovnega telesa? [[Ne želi.]] Predstavnik sekretariata? [[Ne.]] Poslanske skupine? [[Ne.]] Poslanke in poslanci? [[Nihče.]] Ker ne želi nihče več razpravljati in ker k predlogu zakona do začetka obravnave niso bili vloženi amandmaji, predlagam zboru, da skladno z drugim odstavkom 213. člena poslovnika državnega zbora sklene, da bo glasoval le o predlogu zakona v celoti. Navedeni predlog sklepa ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj tretjina navzočih poslancev. Želi o predlaganem sklepu kdo razpravljati? [[Nihče.]] Ker ne želi nihče, bomo o njem glasovali. Glasujmo. Ugotavljam, da je glasovalo 51 poslank in poslancev, da jih je 42 predlagani sklep podprlo, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] In da je zato sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. O predlogu zakona v celoti je glasovalo 51 kolegic in kolegov. Za zakon je glasovalo 43, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Predlagani zakon je v celoti sprejet in s tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO ROMUNIJE O PONOVNEM SPREJEMU OSEB, KI SO NEZAKONITO VSTOPILE IN/ALI NEZAKONITO BIVIJO NA OZEMLJU NJUNIH DRŽAV. Predlog zakona je zboru predložila vlada. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Predsednik odbora? [[Ne želi.]] Sekretariata? [[Ne.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Kdo izmed poslancev ali poslank? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Ker ne želi nihče več razpravljati in ker k predlogu zakona do začetka obravnave niso bili vloženi amandmaji, predlagam zboru, da skladno z drugim odstavkom 213. člena poslovnika državnega zbora sklene, da bo glasoval le o predlogu zakona v celoti. Želi o predlaganem sklepu kdo razpravljati? Ne želi, zato o njem glasujemo. V dvorani je navzočih 50 poslank in poslancev. Glasovalo je 43 kolegic in kolegov, nihče predlogu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Zato je sprejet. Glasujemo o predlogu zakona v celoti. Navzočih je 50 kolegic in kolegov. Za predlagani zakon v celoti je glasovalo 46 kolegic in kolegov, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet in s tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O PREPOVEDI NAJHUJŠIH OBLIK DELA OTROK IN TAKOJŠNJEMU UKREPANJU ZA NJIHOVO ODPRAVO. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Želi predstavnik besedo? [[Ne želi.]] Predsednik odbora? [[Ne želi.]] Predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Poslanke in poslanci? Prav tako ne, zaključujem razpravo. K predlogu zakona do začetka obravnave niso bili vloženi amandmaji, zato predlagam zboru, da skladno z drugim odstavkom 213. člena poslovnika sklenemo, da bomo glasovali le o predlogu zakona v celoti. Glasujemo o tem predlogu. Glasovalo je 50 kolegic in kolegov. 47 jih je bilo za, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil ta predlog sprejet. Zato lahko glasujemo o predlogu zakona v celoti. O predlogu zakona v celoti je glasovalo 50 kolegic in kolegov. 41 jih je bilo za, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Predlagani zakon je v celoti sprejet. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFI KACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO ROMUNIJE O SODELOVANJU V BOJU PROTI ORGANIZIRANEMU KRIMINALU, NEDOVOLJENEMU PROMETU Z MAMILI, PSIHOTROPNIMI SNOVMI IN PREKURZORJI, TERORIZMU IN DRUGIM HUJŠIM KAZNIVIM DEJANJEM. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Želi predstavnik vlade besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predsednik odbora? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želijo besedo vodje poslanskih skupin ali predstavniki? [[Ne.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, ponovno predlagam sklep, da ker do začetka obravnave niso bili vloženi amandmaji, da skladno z drugim odstavkom 213. člena sklenemo, da bomo glasovali le o predlogu zakona v celoti. Želi kdo besedo? [[Ne.]] O tem predlogu bomo glasovali. Glasujemo. Glasovalo je 50 kolegic in kolegov. Za predlog je bilo 41 kolegic in kolegov, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 50 kolegic in kolegov. 37 jih je bilo za, nihče temu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO KANADE O IZOGIBANJU DVOJNEGA OBDAVČEVANJA IN PREPREČEVANJA DAVČNIH UTAJ V ZVEZI Z DAVKI OD DOHODKA IN PREMOŽENJA. Predlog je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi besedo? [[Ne.]] Predsednik odbora? [[Ne.]] Predstavnik sekretariata? [[Ne.]] Vodje poslanskih skupin? [[Ne.]] Poslanke in poslanci? [[Ne.]] Ponovno bomo glasovali, da o predlogu zakona glasujemo v celoti. Želi kdo besedo o tem predlogu? [[Ne.]] Glasujemo o tem predlogu. Navzočih je 50 kolegic in kolegov. Za je glasovalo 43, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil predlog sprejet. Lahko odločamo o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Predlog zakona je v celoti sprejet, saj ga je izmed 50 kolegic in kolegov podprlo 43, nihče pa mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI STRASBOURŠKEGA SPORAZUMA O MEDNARODNI KLASIFIKACIJI PATENTOV. Vlada je predložila ta zakon. Želi besedo? [[Ne.]] Predsednik odbora? [[Ne.]] Predstavnik sekretariata? [[Ne.]] Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Poslanke in poslanci? [[Ne.]] Predlagam, da o zakonu glasujemo v celoti. Dajem ta predlog na glasovanje. V dvorani je navzočih 50 kolegic in kolegov. O predlogu, da o zakonu glasujemo v celoti, se je izjasnilo - za: 44, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Tako lahko glasujemo o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 50 kolegic in kolegov. 45 jih je glasovalo za, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Predlagani zakon je v celoti sprejet in s tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI DUNAJSKEGA SPORAZUMA O MEDNARODNI KLASIFIKACIJI FIGURATIVNIH ELEMENTOV ZNAMK. Predlog zakona je predložila vlada - za ne želi besede. Predsednik odbora, oziroma predstavnik, poročevalec? [[Ne.]] Sekretariat? [[Ne.]] Vodje poslanskih skupin? [[Ne.]] Poslanke in poslanci? [[Ne.]] Predlagam, da tudi o tem predlogu zakona glasujemo v celoti. Kdo podpira tak predlog? Glasujemo. Predlog, da bomo glasovali o zakonu v celoti, je izmed 50-ih kolegic in kolegov podprlo 44, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sprejet. Glasujemo o predlogu zakona v celoti. O predlogu zakona v celoti je glasovalo 50 kolegic in kolegov. Tak predlog je podprlo 43, nihče mu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet in s tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24.A TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA DEKLARACIJA O 25-LETNICI ORGANIZACIJE ZA VARNOST IN SODELOVANJE V EVROPI. Predlog deklaracije sta v obravnavo zboru predložila poslanca Jelko Kacin in Roberto Battelli. Želi kdo od njiju besedo? [[Želi.]] Prosim
Spoštovani, gospod predsednik, kolegice in kolegi, predstavniki vlade! 25 let Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi je minilo že v prejšnjem tisočletju, v prejšnjem letu se je stvar končala. Naša procedura za obravnavo te deklaracije se je zavlekla v leto 2001. Vsled tega so bili nujni tudi amandmajski popravki, tako da je opravljena redakcija besedila. Ampak rad bi poudaril dve drugi stvari. Republika Slovenija se je že davno pred tem priglasila, da želi igrati aktivno vlogo pri zagotavljanju varnosti in sodelovanju v Evropi, zato kandidira leta 2005 za predsedovanje tej organizaciji. To daleč presega mandat državnega zbora tega sklica, ampak zdaj je treba storiti še kak korak, dodati še kakšen kamenček v mozaiku naše kandidature, in zato vas prosim, da to deklaracijo podprete v čim večjem številu. Pri tem bi rad opozoril, da je Organizacija za varnost in sodelovanje vedno igrala izjemno veliko vlogo v Evropi, pa tudi v Mediteranu, in da je preprosto to tista organizacija, ki jo za reševanje vseh zapletov priznava tudi Ruska federacija. Pri vseh zapletih o širitvi in sodelovanju zveze Nato je Organizacija za varnost in sodelovanje vedno bila alternativa, okvir, znotraj katerega so se vse evropske države lahko sporazumevale in dogovarjale o svojih strateških ciljih. Zato vas, kolegice in kolegi, prosim, da deklaracijo, ki sva jo pripravila skupaj z Robertom Battellijem, podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog deklaracije je obravnaval odbor za zunanjo politiko. Želite v tem smislu besedo? [[Ne.]] Želi besedo predstavnik vlade? Prosim!
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Rad bi rekel samo to, da je vlada predlog deklaracije obravnavala in ga v celoti podpira, tako kot je predložen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Vodje poslanskih skupin ali predstavniki? [[Ne.]] Poslanke in poslanci? Prosim, kolega Battelli.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Ob padcu Berlinskega zidu so nekateri napovedovali izumrtje OVSE. Zgodilo pa se je ravno obratno, konferenca se je prelevila v organizacijo, in to v eno najpomembnejših izmed regionalnih. Razvila je svojo parlamentarno dimenzijo, odigrala in še odigrava ključno vlogo v utrjevanju varnosti in sodelovanja na stari celini in širše. Skozi mehanizme zgodnjega zaznavanja kriznih žarišč pa vse do njihovega obvladovanja, skozi utrjevanje človekovih pravic in svoboščin ter demokracije nasploh, skozi prizadevanja za trajnostni razvoj ter solidarnost in socialno stabilnost, se OVSE vse bolj uveljavlja kot ključni dejavnik miru in napredka. Slovenija je izrazila željo za predsedovanje tej organizaciji v letu 2005, kar predstavlja izjemen izziv. To je po mnenju vseh, ki se na te stvari spoznajo, mnogo hujši izziv, kot je bilo predsedovanje Varnostnemu svetu OZN. Tak cilj bo torej mogoče doseči samo, če bo ta izziv postal skrb vseh pristojnih dejavnikov v državi; torej, če bo to resnični nacionalni projekt. Zato vas prosim, da to deklaracijo podprete, skupaj z amandmajem odbora za zunanjo politiko, ki zajema tudi amandma vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o posameznih amandmajih. Imamo amandma odbora, ki ga imate v poročilu. Želi kdo besedo o amandmaju? [[Ne.]] Potem bomo o njem odločali [[besedilo amandmaja imate v poročilu]] . Glasujemo o amandmaju. Imamo problem s sklepčnostjo. Ali lahko koga od kolegic in kolegov, ki je v avli, prosimo, da pride? Zaključujemo sejo, tako da naj v tem smislu sporočim tudi kakšno veselo novico; morda bo vsega skupaj še nekaj minut dela, tako da bomo potem zaključili. Ta seja je pač trajala v času počitnic, kljub temu smo normalno delali in se mi zdi, da je bil pravzaprav uspeh, da smo februarsko sejo, ki je bila zelo obsežna, tako spravili pod streho, kot smo jo. Predlagam, da počakamo 2 minuti. Dobro. Prosim, da vložite kartice v glasovalne naprave, da bi ugotovili sklepčnost v dvorani. Še vedno ni dovolj kolegic in kolegov. To je zadnja odločitev, če odštejem tisto, ki govori o preložitvi točk. Sklepčnost ugotavljamo najprej. V dvorani je navzočih potrebnih 47 kolegic in kolegov. Zdaj bomo odločali o amandmaju. Glasujemo o njem. Navzočih je 47 kolegic in kolegov. 41 jih je za, nihče temu ni nasprotoval. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. In glasujemo o deklaraciji, ob 25. obletnici Organizacije za varnost in sodelovanje v Evropi, v celoti. Glasujemo. Glasovalo je 47 kolegic in kolegov. 38 jih je bilo za, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je deklaracija sprejeta in zaključujem to točko dnevnega reda. Predlagam, da zaključimo PREKINJENO 32. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VOLITVE, IMENOVANJA, IN DA ODLOČIMO O PREDLOGU SODNEGA SVETA O IZVOLITVI V SODNIŠKO FUNKCIJO. Sodni svet je državnemu zboru predložil predlog o izvolitvi gospe Mojce Mlakar Šimunič na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Kranju. Želi predstavnik sodnega sveta besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo poročevalec komisije za volitve in imenovanja? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? Tudi ne želi. Predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Poslanke in poslanci. [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu odloka o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Mojce Mlakar Šimunič na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Kranju. Glasujemo. Glasovalo je 47 kolegic in kolegov, 39 jih je bilo za, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da smo ta predlog sprejeli. Zaključujem to točko in na koncu predlagam, da odločimo še o preložitvi nedokončanih točk. Mislim, da smo jih imeli 32, 8 jih bomo preložili. Kot rečeno, v času, ko so bile parlamentarne počitnice in smo imeli na dnevnem redu veliko obsežnih točk dnevnega reda, ni mogoče reči, da nismo opravili te seje uspešno. 8 točk bomo morali preložiti. To je 6., 8., 10., 15., 25., 27., 29. in 30. Na podlagi drugega odstavka 73. člena poslovnika državnega zbora predlagam, da se navedene točke preložijo na 4. sejo zbora. O tem predlogu lahko skladno s petim odstavkom 64. člena poslovnika državnega zbora povedo stališča samo predstavniki poslanskih skupin, razprava poslancev ni mogoča. Ali ima predsednik besedotukaj? Lahko kaj reče. Ker gre za predlog, ki zadeva točko 30. Mislim, da je prav, da rečem dve besedi. Gre za predlog za imenovanje generalnega sekretarja. Tako kot pri drugih stvareh, ki zadevajo konstitucijo tega državnega zbora, tako tudi pri tem predlogu - velja enako za delovne skupine - menim, da je prav, da državni zbor z veliko večino izvoli kandidatko ali kandidata. Mislim, da ta možnost obstoji na marčevski seji in je zame kot predlagatelja, mislim pa, da za cel državni zbor, veliko bolj pomembno, da glede na to, da državni zbor normalno dela, dobimo kandidatko ali kandidata na tem položaju, ki bo užival večino in naše zaupanje. In tako sem se odločil, da bom to točko preložil, in upam, da bomo s tem naredili dobro delo za državni zbor, ki bo štiri leta delal skupaj, in prav je, da predstavlja urejen dom vseh poslanskih skupin in slehernih poslancev in poslank ter strokovnih služb. Predlagam, da glasujemo o tem predlogu po preložitvi. Navzočih je 46 kolegic in kolegov, glasovalo je 40, 2 pa ne [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlog sklepa sprejet. In gospe in gospodje, poslanke in poslanci, zaključujem to sejo zbora in želim vsem prijeten vikend.