Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 54. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena, prvega odstavka 60. člena ter 93.a člena Poslovnika Državnega zbora in na podlagi odločitve Kolegija predsednika Državnega zbora, sprejete na 87. seji 11. 12. 2020. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanki in poslanci: mag. Bojana Muršič od 14. ure dalje, Iva Dimic, Ferenc Horváth, Jože Tanko in Samo Bevk do 15. ure. Do roka, ki ga je na podlagi tretjega odstavka 93.a člena Poslovnika Državnega zbora določil Kolegij, so za danes sodelovanje na seji izven sedeža Državnega zbora z uporabo aplikacije za sejo na daljavo najavili naslednji poslanke in poslanca: mag. Karmen Furman, Eva Irgl, Anja Bah Žibert, Brane Golubović in Franc Kramar. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade, k obe točkama dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! V skladu z drugim in četrtim odstavkom 93.a člena Poslovnika Državnega zbora dnevni red seje Državnega zbora na daljavo določi Kolegij predsednika Državnega zbora s sklicem, zato o njem ne bomo glasovali. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 37 poslank in poslancev s prvopodpisano Mašo Kociper. Za uvodno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja Maši Kociper.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, danes ne odločamo o kar enem zakonu. Odločamo o zelo pomemben zakonu. Predsednik Pahor bi rekel, da odločamo o najbolj eminentnem političnem vprašanju. Gre za to, kako v demokratičnem sistemu, sistemu, ki ga imamo tudi v Sloveniji, ljudje, volivci, izvolijo svoje predstavnike v Državni zbor. Po kakšnem sistemu? Po takšnem, kot ga je določila Ustava Republike Slovenije, in po takšnem, tako pomembnem zakonu, da je ustavodajalec določil, da se mora ta zakon sprejemati z dvotretjinsko večino, in to je večina, ki jo za spremembo tega zakona potrebujemo danes. Ko je pred časom Ustavno sodišče Republike Slovenije določilo, da je obstoječi volilni sistem neustaven, kajti ne omogoča dosledne uporabe načela enake volilne pravice, je hkrati določilo rok, v katerem mora ta zbor, spoštovani parlament, zakon popraviti. Ta rok je 21. 12. 2020. Danes smo 18. 12. 2020. Rok torej poteče v ponedeljek. Čeprav je Ustavno sodišče nakazalo dve možni poti za rešitev protiustavnosti – ena je ta, da se volilni okraji, ki so sporni, ukinejo in se uvede preferenčni glas, druga pa je ta, da se volilni okraji ustrezno spremenijo – zaenkrat drugega zakona, ki bi urejal ureditev volilnih okrajev in njihovo spremembo in omogočil to spremembo v roku, sploh še ni v Državnem zbor. Poslanci, zlasti tisti, ki ste bili tako odločni in glasni, ko ste govorili o tem, kako je treba udejanjiti ustavne odločbe, tudi na primer tisto zelo dvoumno o zasebnem šolstvu, upam, da se zavedate svoje odgovornosti. Danes bomo torej odločali, na odboru je zakon dobil podporo, o tem, ali v tem državnem zboru lahko zagotovimo dvotretjinsko večino za to, da bi volivci končno imeli odločilen vpliv na to, kdo bo njihov izvoljeni poslanec. Vsi vemo, da se v obstoječem volilnem sistemu volivci odločajo za stranko. In tudi tisti poslanci, ki si morda prilaščate velike zasluge za to, da so prav vas izvolili volivci, se mislim da zavedate, da je ključna vloga stranke. Če vas stranka ne bi postavila v tisti okraj, če ne bi dobila dovolj visoko večino po celi Sloveniji, morda tudi vi ne bi bili izvoljeni. Danes pa s tem zakonom uvajamo drugo možnost. Možnost, da ljudje s preferenčnim glasom, ki ga poznamo iz evropskih volitev, točno določijo, kdo iz liste, ki je predlagana, bo izvoljen kot njihov predstavnik, kot tisti, ki bo njihov glas zastopal v Državnem zboru. Ukinjamo torej volilne okraje, ki bi ostali samo na administrativni ravni, za preferenčni glas pa določamo sistem, ki ga ljudje zelo dobro poznajo iz evropskih volitev. In še nekaj, prag, ki je določen za to, da lahko nekdo nekoga prehiti, če rečem po domače, je določen zelo nizko – na 4,5 %, še nižje, kot je to določeno po evropskih volitvah. Ker zadnjič niso bili sprejeti okraji, morajo biti kandidatne liste polne, se pravi, stranka mora biti sposobna zagotoviti dovolj veliko število kandidatov in ga ponuditi volivcem. Veliko je v zadnjih dneh govora o tem, ali je ta sistem dober, boljši, kaj prinaša za poslance. Res je, za poslance prinaša veliko tveganje. Mnogo bolj nepredvidljivo bo, kdo bo lahko izvoljen v Državnem zboru ali ne. Hkrati pa predlaga za volivce veliko dodano vrednost in po upanju nas predlagateljev lahko tudi pozitivno vpliva na večjo volilno udeležbo in morda nekoliko prispeva tudi k večjemu zaupanju volivcev v delo politike. Ne pozabimo, predstavnik ljudstva, poslanec je po 80. členu Ustave oseba, ki zastopa vse državljanke in državljane, ne samo tiste, ki so ga izvolili. Lokalni interesi, interesi občin niso zastopani v Državnem zboru Republike Slovenije, ampak so zastopani v Državnem svetu. To naj vas morda vodi pri odločanju. Pa še nekaj, tako kot pri evropskih in lokalnih volitvah tudi ta zakon prinaša potrebo po enakomerni zastopanosti obeh spolov. Na vsaki kandidatni listi mora biti eden od spolov zastopan vsaj 40-odstotno in predvidena je tudi tako imenovana zadrga, ki nam omogoča, da so spoli res enakomerno zastopani. Spoštovane poslanke in poslanci, vabim vas, da po dobri debati razmislite, ali je to primerna sprememba volilnega sistema, in jo tudi podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je ta predlog zakona obravnaval na svoji nujni seji 11. decembra letos. Predlagatelji so predstavili prednosti, ki jih po njihovem mnenju prinaša njihov predlog, se pravi nekoliko večji vpliv volivcev. Medtem ko so preostali opozarjali na centralizacijo, ki v Sloveniji že poteka, tudi nekateri sicer iz strank predlagateljev, in po drugi strani to, da omogoča sedanja ureditev ob ustreznih korekcijah, ki jih je zahtevalo Ustavno sodišče, bolj enakomerno pokritost celotnega ozemlja Republike Slovenije in s tem dodatno zagotavlja enakomernejši regionalni razvoj. Na koncu je pri glasovanju od 10 predlaganih amandmajev 8 dobilo ustrezno podporo. Tako kot za zakon v celoti je potrebno tudi za amandmaje doseči absolutno dvotretjinsko večino tudi na odboru. S 13 glasovi za in 6 proti je bilo teh osem amandmajev potrjenih, dva pa sta zbrala premalo glasov. Na končnem glasovanju je tudi besedilo v celoti skupaj s sprejetimi amandmaji dobili enako podporo, se pravi 13 glasov za in 6 proti.
Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Mnenje bo predstavil Boštjan Koritnik, minister za javno upravo.
Spoštovani poslanke in poslanci! Predlagana sprememba volilnega sistema, ki z namenom večje personalizacije predvideva uvedbo neobveznega relativnega prednostnega glasu, je eden od možnih načinov za implementacijo odločbe Ustavnega sodišča. Ne glede na to, pa v zvezi s predlogom Vlada poudarja, da je za sprejetje novele ZVDZ potrebno doseči široko, najširše politično soglasje, saj je za sprejetje zakona, ki ureja volilni sistem, potrebna dvotretjinska večina glasov vseh poslancev. Z namenom odprave s strani Ustavnega sodišča ugotovljene neskladnosti, je Vlada po nastopu mandata ter po zaključku obravnave predloga novele ZVDZD iz januarja 2020, ker predlog takrat ni dobil zadostne podpore oziroma zadostnega števila poslanskih glasov, s katerim je bila predlagana vsebinsko enaka sprememba volilnega sistema, kot se predlaga sedaj, še dodatno pozornost usmerila k ureditvi nove razdelitve volilnih okrajev. Rok za uresničitev ustavne odločbe je 21. december letos. Glede na navedeno in dejstvo, da je Ministrstvo za javno upravo že več mesecev intenzivno sodelovalo s poslanskimi skupinami v zvezi s pripravo predloga sprememb in dopolnitev zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v državni zbor in da tudi ta zakon zasleduje implementacijo odločbe Ustavnega sodišča, Vlada meni, da ker je potrebna za tisti zakon navadna večina, da je takšna pot ustreznejša. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranka modernega centra. Stališče bo predstavila Janja Sluga.
Državni zbor se v tem letu sooča že z drugim poskusom izvršitve odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije, v kateri je sodišče ugotovilo, da je 4. člen zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev, ki določa območja volilnih okrajev, v neskladju z Ustavo. To pa zato, ker v njem določeni volilni okraji po 26 letih več ne ustrezajo merilom, ki jih določa Zakon o volitvah v državni zbor. Rok za odpravo neskladja poteče v nekaj dneh. Z namenom odprave ugotovljene ustavne neskladnosti je že prejšnja koalicija, v kateri je sodelovala tudi SMC, predlagala novelo Zakona o volitvah v državni zbor, s katero je bila predlagana vsebinsko enaka sprememba volilnega sistema – uvedba relativnega neobveznega prednostnega glasu ter ukinitev volilnih okrajev. Enako torej, kot se predlaga sedaj. V Poslanski skupini SMC bomo pričujočo novelo tudi tokrat podprli. V SMC smo zagovorniki takšnih sprememb volilnega sistema, ki bodo dejansko zagotovile večji vpliv volivcev na izvolitev njihovih predstavnikov v Državnem zboru. Volivci v sedanjem sistemu ne morejo izbirati med različnimi kandidati na listi kandidatov, ker v vsakem volilnem okraju nastopa le po en kandidat z vsake liste, in volivec dejansko ne glasuje za kandidata, pač pa izbere listo. Posledica takšne ureditve je, da volivec dejansko nima vpliva na izbiro posameznega kandidata znotraj liste, pač pa glasuje o listah oziroma o političnih strankah, ki te kandidate predlagajo. Zato v obstoječem, veljavnem proporcionalnem volilnem sistemu potrebujemo spremembe, s katerimi bomo uveljavili načelo personalizacije volitev, ki bo omogočilo, da bodo izvoljeni tisti kandidati, ki bodo prejeli največ glasov, slednje pa omogoča dopolnitev proporcionalnega volilnega sistema s preferenčnim glasom in ukinitvijo volilnih okrajev. Res je, da je predlagana sprememba zgolj eden od možnih načinov za implementacijo odločbe Ustavnega sodišča, vendar je po naši oceni najbližje namenu ustavodajalca, ki je leta 2000 v Ustavo zapisal: »Poslanci, razen poslancev narodnih skupnosti se volijo po načelu sorazmernega predstavništva ob štiriodstotnem volilnem pragu za vstop v državni zbor, pri čemer imajo volivci odločilen vpliv na dodelitev mandatov kandidatov«. Predlagani preferenčni glas je podoben tistemu, kot ga že uporabljamo za volitve poslancev v Evropski parlament. Kot kažejo dosedanji rezultati volitev, je enostaven, volivcem razumljiv in omogoča odločilen vpliv na izvolitev. Dejansko govori v prid temu, da so se na zadnjih volitvah v Evropski parlament vsi poslanci tja uvrstili oziroma bili izvoljeni s preferenčnimi glasovi. Zavedamo se, da je volilna pravica ena od temeljnih političnih pravic državljank in državljanov. To pravico uresničujejo posredno z volitvami svojih predstavnikov v državnem zboru. Z ustavo skladne volitve pa so pogoj za demokratično oblikovanje legitimne in tudi legalne zakonodajne veje oblasti. Zato je Državni zbor zavezan k temu, da bodisi v roku, ki ga je postavilo Ustavno sodišče oziroma najkasneje pred razpisom naslednjih volitev, izglasuje spremembo volilne zakonodaje, ki bo sledila omenjeni odločbi. Četudi ta novela zakona o volitvah ne bo sprejeta, poslanke in poslanci nimamo druge izbire, kot da poskušamo oblikovati in sprejeti spremembe meja volilnih okrajev. Pri tem pa v SMC opozarjamo, da iskanje političnega kompromisa ne sme predstavljati tveganj, ki bi lahko vodile do ponovne negativne odločitve Ustavnega sodišča. Ustavno sodišče je v svoji odločbi jasno zapisalo, da je treba vsa merila za oblikovanje volilnih enot in okrajev upoštevati sočasno ter da nobeno merilo nima večje teže od drugega, razen ko za to obstajajo stvarno utemeljeni razlogi. Zadnji predlog novele zakona o volilnih enotah in volilnih okrajih tej argumentaciji Ustavnega sodišča ne sledi v celoti, saj bodo še vedno precej velika odstopanja med najmanjšim in največjim volilnim okrajem. Hkrati pa nekateri s tem predlogom preračunavajo, kako bi bili na naslednjih volitvah najlažje izvoljeni. To pa ni dobra popotnica k iskanju kompromisov, niti k uresničitvi Ustavnega odločbe.
Hvala lepa. Dr. Matej T. Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala. Najlepša hvala predsednik. Lep pozdrav vsem! Ustavno sodišče je 8. novembra 2018, ugotovilo eno zelo pomembno zadevo, in to je, da ima naš volilni sistem resno težavo z volilnimi okraji. V svoji odločbi je problematiziralo oziroma ugotovilo, da sta v neskladju z Ustavo člena dveh zakonov, drugi odstavek 91. člena Zakona o volitvah v državni zbor, ki določa kdo je izvoljen iz volilnih okrajev za poslanca, in 4. člen Zakona o določitvi volilnih enot, ki v bistvu opredeljuje vse volilne okraje, ki jih imamo v tej državi in predstavlja praktično celoten zakon. Glavna težava, ki jo izpostavlja Ustavno sodišče, je nesorazmerje med volilnimi okraji. Zato daje ta eksemplarični primer med najmanjšim volilnim okraju v državi, Hrastnikom, in največjim, Grosupljem. Razmerje med tema dvema je 1 proti 3,73, kar z drugimi besedami pomeni, da ima volivec v Hrastniku skoraj štirikrat težji glas kot volivec v Grosupljem. Po tej odločitvi Ustavnega sodišča, po tej ugotovljeni neustavnosti se je predsednik republike odločil, da bo izpeljal postopek pogajanj, da bi predstavniki parlamentarnih strank našli rešitev za to težavo, za ta problem. Na teh pogajanjih sta se izkazali kot možni ali pa kot edini rešitvi sprememba volilnih okrajev, tako da bi zadostili ugotovitvam Ustavnega sodišča, ali pa ukinitev volilnih okrajev. Kar se tiče spremembe volilnih okrajev. Ustavno sodišče je pogoje za njihovo enakost zelo natančno definiralo, in to je geografska zaokroženost ter skupne kulturne in druge značilnosti teh območij. To je ena od osnovnih definicij volilnega okraja. Druga zahteva, druga predpostavka pa je ta, da morajo biti ti volilni okraji med seboj približno enaki glede na delež prebivalcev oziroma volivcev. V okviru teh pogajanj je Ministrstvo za javno upravo, ki ga je takrat vodil še gospod Medved, s pomočjo geografske stroke in drugih strokovnjakov pripravilo predlog novih volilnih okrajev, se pravi, kako bi lahko spremenili volilne okraje, da bi uredili to, kar zahteva Ustavno sodišče. Za tisti predlog, ne glede na to da je bilo vanj vloženega veliko truda in tudi znanja, lahko na žalost upravičeno trdimo, da zelo verjetno ne zadošča zahtevam Ustavnega sodišča. Aritmetično lahko, recimo, uskladimo velikost volilnih okrajev, se pravi, da bi lahko številke prebivalcev oziroma volivcev v volilnih okrajih bile približno enake, ampak s tem se nam neizogibno poruši tisti drugi del definicije, se pravi ta geografski in kulturni kriterij. S tem bi imeli zakon, ki bi zelo verjetno ponovno padel na Ustavnem sodišču. Tako je takrat po zaključku teh pogajanj vseeno pri 59 poslancih Državnega zbora prevladala zamisel, da bi vložili spremembo Zakona o volitvah v državni zbor, s katerim bi ukinili volilne okraje. Ta zakon imate danes ponovno na klopeh, ponovno bomo o njem odločali. Kot je bilo že uvodoma rečeno, zanj potrebujemo dve tretjini vseh poslancev, se pravi 60 glasov. Kar je ključno in zakaj je pomembno sprejeti ta zakon, je naslednje. Najprej bi si morali razčistiti vprašanje, ali je naš volilni sistem tak, da zahteva predstavnike volilnih okrajev. Odgovor je seveda jasen – ni. 82. člen ustave jasno pravi, da so poslanci predstavniki vsega ljudstva. Tako jaz kot poslanec iz Kopra moram in je moja dolžnost, da predstavljam tudi ljudi iz Murske Sobote, ljudi iz Kočevja, ljudi iz Hrastnika in tako naprej. Nisem poslanec samo Kopra, druge volilne enote, ampak sem poslanec vseh. To je prva stvar. Zato je pomemben ta zakon, ker po eni strani poenostavlja volilni sistem, s tem da ga v bistvu tudi na nek način poenoti z ostalima dvema volilnima zakonoma, predvsem z Zakonom o volitvah poslancev iz Republike Slovenije v Evropski parlament, kjer že poznamo preferenčne glasove, prednostne glasove, volivci jih znajo in jih uporabljajo, in s tem bi tudi na nek način volivcev olajšali neko zmedo, ki se kljub vsemu pojavlja pri volitvah. Rok, ki ga je določilo Ustavno sodišče, se bliskovito bliža, kot rečeno je,21. december. Odgovornost Državnega zbora je, da upošteva to odločbo Ustavnega sodišča, saj so volitve eden temeljev naše ustavne demokracije in večstrankarske volitve tudi nekaj, kar je dediščina izpred 30 let, na katero vsi prisegamo. Tako naj bodo stranke tiste, ki določajo kandidate za volitve v Državni zbor po volilnih enotah, in naj se volivci odločijo, kateri je ustrezen za poslanca.
Hvala lepa. Blaž Pavlin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ustavno sodišče je v svoji odločitvi konec leta 2018 ugotovilo, da je 4. člen Zakona o določitvi volilnih enot za volitve poslancev v državni zbor v neskladju z Ustavo in je Državnemu zboru naložil, da mora ugotovljeno protiustavnost odpraviti v roku dveh let po objavi odločitve. Po mnenju Ustavnega sodišča je omenjeni člen v nasprotju z Ustavo, ker v njem določeni volilni okraji po skoraj treh desetletjih po prvih demokratičnih volitvah v Sloveniji ne ustrezajo več merilom, ki jih določa Zakon o volitvah. Ustavni sodniki so ugotovili, da je razlika med najmanjšim in največjim volilnim okrajem v državi po številu volilnih upravičencev prevelika in se še povečuje. S tem je Vlado in Državni zbor postavilo pred politično izjemno težko nalogo. Uresničitev odločbe Ustavnega sodišča se je kazala v bodisi izredno zahtevni spremembi meja volilnih okrajev bodisi v ukinitvi le-teh ter uvedbi preferenčnega oziroma prednostnega glasu. V iskanje prave rešitve se je aktivno vključil predsednik republike Borut Pahor, ki je sklical kar nekaj posvetov političnih strank, na katerih smo skupaj iskali najboljšo možno rešitev in skupen imenovalec za uresničitev odločbe Ustavnega sodišča. V Novi Sloveniji smo na teh pogovorih od vsega začetka zagovarjali predlagano rešitev, ki prinaša ukinitev volilnih okrajev in uvedbo prednostnega glasu. Na začetku pogovorov smo bili mnenja podobno kot večina ustavnih strokovnjakov, da je za uresničitev določil Ustave najprimernejša uvedba absolutnega prednostnega glasu in uvedba domicilnega principa, po katerem bi predlagani kandidat moral izhajati iz območja volilne enote, v kateri kandidira. Žal smo pri teh predlogih ostali osamljeni in smo v nadaljevanju podprli predlagano rešitev, ki uzakonja relativni prednostni glas. Podoben način glasovanja imamo tudi pri volitvah v Evropski parlament in so ga državljani, volivke in volivci, sprejeli za svojega. Prepričani smo, da bi s tem volivke in volivci v svoje roke prejeli odločilni vpliv na izbiro poslancev. V Novi Sloveniji smo bili in smo še danes prepričani, da moramo pri iskanju rešitve iskati širšo podporo, zato se zdi pomembno, da se danes pogovarjamo o rešitvah, za katere je potrebno 60 poslanskih glasov, kar predstavlja ustavno večino. Kakšne rešitve prinaša predlagana novela zakona? Predvideva ukinitev volilnih okrajev in oblikovanje kandidatnih list na ravni volilne enote. Volivec bo lahko dal prednostni glas točno določenemu kandidatu ali pa zgolj glasoval za listo kot celoto. Na posamezni listi bo izvoljen kandidat, ki bo dobil največ prednostnih glasov pod pogojem, da število prednostnih glasov preseže 4,5 % vseh glasov liste. Prav tako se povečuje zastopanost spolov na listi, kjer bo moral nasprotni spol biti zastopan v najmanj 40 %. Uvaja se tudi sistem zadrge v prvi polovici liste, kjer bosta morala spola biti zastopana izmenično. V predlogu zakona je tudi predlog sprememb oziroma poenostavitev načina volitev poslancev pripadnikov italijanske in madžarske narodne skupnosti v državni zbor. Na vseh zadnjih volitvah se soočamo z zelo nizko volilno udeležbo. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je eden od glavnih razlogov za tako nizko udeležbo tudi občutek ljudi, da ne odločajo o tem, kdo jih bo zares zastopal v Državnem zboru. Ukinitev volilnih okrajev in uvedba prednostnega glasu bo iz rok vodstev političnih strank dal volivcem odločilni vpliv na izbiro poslancev. S tem, upam, da bomo pripomogli k vrnitvi zaupanja v politiko.
Hvala lepa. Maša Kociper bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Pozdrav še enkrat, spoštovane in spoštovani! One person, one volt je splošno uveljavljeno načelo, ki ga pri nas imenujemo načelo enake volilne pravice in je zapisano v 43. členu Ustave. Zahteva pa, da imajo vsi volivci enako število glasov in da imajo vsi glasovi enako vnaprejšnjo možnost, da se upoštevajo pri ugotavljanju volilnega izida. Načelo enakosti volilne pravice torej zahteva, da vsak volivec prinese na volišče enako število glasov z enako vrednostjo. Slednje pa je, kot smo že večkrat poudarili, zdaj pod vprašajem. Pred slabima dvema letoma je namreč Ustavno sodišče Republike Slovenije ugotovilo, da volilni okraji, kot jih poznamo, ne ustrezajo več kriterijem iz 20. člena Zakona o volitvah v državni zbor, ki govori o približno enako velikih volilnih okrajih. Razlike med njimi so se v 26 letih tako povečale, da so postale enormne in ne zagotavljajo več enake pravice volivcev. Pri čemer pa niso upoštevane niti meje sedanjih občin, niti merilo geografske zaokroženosti. Drugače povedano, zaradi razlik v številu prebivalcev in sedanje oblike volilnih okrajev, ima v posameznih okrajih glas volivca, v manjših okrajih recimo, večjo težo od glasu volivca v večjih okrajih. Sicer pa razprave o primernosti volilnega sistema na različnih ravneh v Sloveniji potekajo praktično od sprejetja volilnega zakona leta 1992, ki je uzakonil proporcionalni sistem, dopolnjen z večinskimi elementi. Vse odtlej zakon ni doživel večjih korenitih sprememb, vse do leta 2000, ko je bil dopolnjen in je bilo sprejeto dopolnilo k 80. členu Ustave. Določena je bila ustavna dikcija, po kateri imajo ali pa naj bi imeli volivci odločilen vpliv na dodelitev mandatov. Ta zahteva pa do sedaj še ni bila dosledno uresničena, njeno uresničitev bi omogočil današnji zakon. V stranki SAB si od nekaj prizadevamo, da bi uveljavitev preferenčnega glasu ponudili volivcem kot rešitev dileme o tem, da naj bodo ljudje na volitvah bolj zastopani in naj imajo odločilni glas, od odločitve Ustavnega sodišča pa tudi kot ustrezno rešitev te ustavosodne dileme. Skupaj s predlagatelji smo zato v zakonodajni postopek ponovno vložili ta zakon, ki je danes pred vami, in o katerem smo poslanci pravzaprav glasovali in odločali že v mesecu januarju. Predlog, kot je bilo že poudarjeno, pomeni tako uresničitev odločbe Ustavnega sodišča, po drugi strani pa doslednejšo izvedbo zahteve 80. člena Ustave o odločilnem vplivu na volivce. Zakon je prestal zelo dolgo usklajevanje in upoštevane so bile pripombe skoraj vseh strank, vseeno pa ostaja, kot je to vedno pri vsakem zakonu, najboljši možni kompromis. Kot rečeno, uvaja sistem, ki ga volivci že dobro poznajo iz evropskih volitev, hkrati pa določa pri relativno preferenčnem glasu zelo nizek prag, nižji, kot je pri evropskih volitvah, kar kandidatom omogoči, da preskočijo kandidata pred sabo. Če zaključim. Volitve so kot eden najpomembnejših izrazov ljudske suverenosti, osnovni pogoj za demokratično oblikovanje najpomembnejših organov, v našem primeru našega Državnega zbora Republike Slovenije. In pri tem moramo resno in odgovorno sodelovati prav vsi. Winston Churchill je nekoč dejal: »Politika ni igra, ampak resen posel.« Naša naloga je, da temu načelu sledimo, zlasti pri tako pomembnem vprašanju. V SAB smo prepričani, da brez spremembe volilne zakonodaje in uvedbe preferenčnega glasu ne bo omogočen večji vpliv državljanov na izvolitev v Državni zbor, niti ni mogoče pričakovati bistveno drugačne sestave parlamenta. Morda bi pa lahko vplivali tudi na večjo udeležbo na volitvah. Vprašanje je torej, ali bomo še naprej taktizirali ali naredili korak naprej. Ljudje so nas izvolili zato, da zastopamo njihove interese, in to tako, kot oni želijo, in na tak način in tisti ljudje, ki jim oni zaupajo. Danes lahko s podporo temu zakonu to načelo uresničimo.
Hvala lepa. Robert Polnar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci. Volilni sistem mora biti tak, da vsem političnim strankam omogoči zastopanost v parlamentu, in sicer v sorazmerju z njihovimi volilnimi rezultati, torej sorazmerno z deležem glasov, ki so ga dobili na volitvah, v primerjavi s številom oddanih glasov. Zahteva, da naj proporcionalni volilni sistem omogoči oblikovanje legitimnega parlamenta, ki bo kar najbolje odražal strukturo celotne družbe, je teoretični koncept, ki ga v stvarnosti ni mogoče popolno uresničiti. Bistveno pri tem pa je, da so odstopanja čim manjša. Ob spreminjanju proporcionalnega volilnega sistema, kakršen velja v Sloveniji, je potrebno izpostaviti najmanj tri spremenljivke: ali volivčev glas vpliva na to, da bo stranka izpolnila prag za vstop v parlament, ali vpliva na to, koliko poslanskih sedežev bo osvojila, pa tudi na to, kateri kandidat te stranke bo izvoljen. Odgovori so nedvoumno pozitivni, kopja se lomijo okoli intenzivnosti vpliva volivca, kateri kandidat bo izvoljen. Predlagane spremembe volilnega modela so tako usmerjene v krepitev personalizacije in utrjevanje odločilnega vpliva volivcev na dodeljevanje poslanskih mandatov. Zatrjevanje, da je volilni sistem, kot ga določa Zakon o volitvah v državni zbor v neskladju z Ustavo, ker naj ne bi zagotavljal odločilne vloge volivcev pri izbiri kandidatov za poslance, izhaja iz pobude Državnega sveta za oceno ustavnosti. Ustavno sodišče v svoji odločbi na nobenem mestu ni problematiziralo, kaj šele ugotovilo kakršnokoli neskladnost oziroma neprimernost veljavnega volilnega sistema. Nasprotno. Ustavno sodišče je jasno povedalo, da veljavni ureditvi volilnega sistema ni moč odrekati izpolnjevanja pogoja o odločilnem vplivu volivcev na dodelitev mandatov kandidatom, torej da je veljavni sistem skladen z Ustavo. Ustavno sodišče ni razveljavilo ureditve volilnih okrajev, temveč je ugotovilo njeno neskladje z Ustavo. Med dvema alternativama, preoblikovanjem volilnih okrajev ali pa njihovo ukinitvijo ob hkratni uvedbi prednostnega glasu na ravni volilne enote absolutnega ali relativnega, so se predlagatelji odločili za drugo: ukinitev okrajev in uvedbo relativnega prednostnega glasu. Po predlogu bo volivec ravnal na enak način kot v sedanjem sistemu, samo s to razliko, da bo imel pred seboj po 11 kandidatov v volilni enoti in ne samo po enega kandidata v volilnem okraju. Vodilna ideja take vrste demagogije se manifestira v opazno groteskni obliki. Še vedno bo šlo za izbiro med različnimi strankami kot v veljavnem sistemu, samo izbira bo širša, bolj celovita. V praksi bo volivec soočen ne z volilno glasovnico, ampak z volilno plahto formata A2, takole pol metra krat pol metra, na kateri bo od 150 do 200 imen. Glasovanje na podlagi takšne, težko pregledne, množice kandidatov je kaj pa da vprašljivo z vidika odločilnega vpliva volivcev na izvolitev poslancev. Obstaja upravičena bojazen, da se bo zastopstvo osredinilo na ljudi, ki so poznani na širšem območju, vsaj na ravni volilne enote. Izvoljivost kandidatov iz manjših krajev in podeželja pa se bo močno zmanjšala. O vsaj približno enakomerni regionalni zastopanosti volilnega telesa v Državnem zboru ne moremo govoriti. Zmotna je predpostavka, da je za napake parlamentarizma kriva volilna arhitektura. Volilni model vpliva na rezultate volitev in na ravnanja po njihovi ugotovitvi. Volilni rezultati vplivajo na navade in prakse, ki se na njih vežejo. Izvajalci vsega tega pa so politični protagonisti. Politiko bi morali zato profesionalizirati, saj je zmotno misliti, da bi se morali s politiko ukvarjati vsi, ki premorejo zgolj mogočno in brezmejno ambicijo. Sposobnosti političnega delovanja, usklajevanja in veščin za doseganje ciljev pa so posledica krivulje izkušenj. Ni jih mogoče doseči s katerimkoli volilnim modelom. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo soglasno glasovali proti predlogu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zmago Jelinčič Plemeniti bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Prav lep pozdrav vsem skupaj! V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog, ki ga je vložila opozicija, podprli. Gre za to, da so bile prve volitve leta 1992 narejene na približno enak način. Šlo je za listo na osnovi države – in je šel v parlament prvi z liste, drugi s terena, tretji z liste, četrti s terena in tako naprej. Potem so seveda gospodje nasledniki komunistične partije – takrat je bila Združena lista socialnih demokratov – to spremenili, zato da bi onemogočili možnost strankam, da bi na pozicije na svoji listi dale najboljše kandidate. Tako smo prišli danes do tega čudnega sistema nekakšne loterije, da nihče nikoli ne ve, kdo bo prišel noter. Zagotovo se tu onemogoča možnost političnim strankam, da dajo na vrh svoje liste najboljše kandidate. In glede na to, kakšni kandidati po sedanjem sistemu prihajajo, lahko sami vidite, da je v Državnem zboru cela kopica ignorantov, kruhoborcev in ljudi, ki nimajo niti interesa, da bi državi pomagali, ampak imajo interes samo za lastne koristi. Dejstvo je, da take zadeve pač ne moremo dovoliti. V Državnem zboru se obravnavajo stvari, ki so vitalnega pomena za celo državo, ne pa za določeno krajevno skupnost, iz katere kakšen kandidat izhaja. Zdaj se dogaja to, da kandidati pokličejo tisto svoje majhno število volivcev, za katere so prepričani v svojem kraju ali pa okraju, na pijačo, na kakšno klobaso, na pol litra vina. In potem so izvoljeni. Ne gre za to, da pridejo noter najboljši, ampak pridejo noter tisti, ki so kupili dve klobasi namesto ene. To je sistem, po katerem enostavno v današnjih časih ne moremo glasovati. Omenjeno je bilo, da bi bilo težko prebrati ogromno glasovnico, na kateri bi bilo toliko in toliko kandidatov. Ampak jaz mislim, da vsak logotip vsake politične stranke je dovolj evidenten, da se ve, kdo je tisti. Konec koncev pa smo Slovenci navkljub vsemu pismeni, vsaj po pismenosti sodimo v evropski vrh. Tako se tu jaz ne bojim tega, da nekdo ne bi našel. Je pa cela vrsta neumnosti. Že v Zakonu o volitvah v državnih zbor imamo 7. člen, kjer piše, da je lahko voljen in voli in izvoljen tisti, ki je na dan volitev star 18 let. Mislim, da v vsej zgodovini evropskega parlamentarizma so mogoče trije taki primeri, da je bil na dan volitev nekdo star ravno 18 let. V starem zakonu je pisalo, da mora biti star najmanj 18 let. Lahko bi napisali vsaj 18 let in bi se izognili tisti pasti, ki so jo zopet nastavili potomci komunistične partije na prvih volitvah 1992, zato da bi se, če bi dobili slab rezultat, sklicevali na neveljavnost volitev. Ampak to je potem kar ostalo. In tako ostaja marsikaj v našem volilnem sistemu. Verjetno bomo razpravljali tudi o amandmajih, ki pa so s stališča Slovenske nacionalne stranke bedasti. Konec koncev, ali se nekdo boji, da ostanejo sledovi, kdo je koga volil? Jaz mislim, da se ne. Kar se tiče ženskih kvot, sta pa dve upravni sodišči, v Tübingenu in Brandenburgu, se pravi, v dveh deželah, dveh državah Zvezne republike Nemčije razglasili, da je to protiustavno. In potem se zopet vprašamo, kaj bodo pa tisti iz tretje spolne vrste pa iz četrte spolne vrste, ali bodo oni tudi zahtevali svoje kvote ali kaj podobnega. Skratka, tam je treba popraviti. Kar se tiče pa tega zakona, ki ga je vložila opozicija, da prednostni glas omogoča tistim, ki lahko preskočijo tistega na prvem mestu; to se je zgodilo na volitvah v Evropski parlament. Mislim, da sistem, kot so volitve v Evropski parlament, se lahko dobro obnese tudi na slovenskem ozemlju. Mi bomo, še enkrat povem, ta zakon podprli.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav! Samo ena točka je, na kateri vsa znanost popolnoma soglaša, ko gre za volilne sisteme, da vsak volilni sistem v neki družbi, v neki državi deluje drugače. In ni mogoče kar kopirati sistemov in pričakovati enake učinke v nekem drugem okolju, kajti družbeno okolje zaradi svoje zgodovine, izročila, tradicij, vsega, kar jo sestavlja, preoblikuje tisto, kar je sicer pričakovan učinek volilnega sistema. Ko ocenjujemo učinke volilnega sistema v Sloveniji, imamo zdaj že več kot četrtstoletne izkušnje in lahko ugotovimo samo eno stvar, učinek proporcionalnega volilnega sistema v slovenskem okolju je katastrofalen. Omogoča kravje kupčije, te ljudi odbijajo, zato iz mandata v mandat pada volilna udeležba, povzroča nestabilnost vlad, nestabilno gospodarsko okolje, ki ni tako, da bi bilo interesantno za investitorje, ki ne omogoča dolgoročnih poslovnih načrtovanj in je za Slovenijo ta volilni sistem prava razvojna katastrofa. Danes se pogovarjamo v okviru, ki ga je žal začrtalo več kot 60 poslank in poslancev, ki je v Ustavo v nasprotju z jasno izraženo ljudsko voljo zapisalo proporcionalni volilni sistem, ker so se jim pač tresle hlače v obrambi tistega predela pod trtico. To je žalostna resnica o tem, s čim se mi danes v resnici soočamo. To se je že kar pozabilo. To je bil trenutek, ki je bil največji udarec razvoju Republike Slovenije. Če bi bila takrat spoštovana ljudska volja in uveljavljen večinski sistem, verjemite, bi bilo vse drugače. Tudi spoštovanje do izvoljenih poslancev bi bilo drugačno, drugačen bi bil odnos med državnimi organi, drugačne bi bile metode, ki se uporabljajo znotraj politike, ampak vse to ostaja odprto. Če bi želeli, danes poslušamo silne vzhičene besede, v resnici doseči nek kompromis, ki bi bil razvojen, ki bi bil državniški, ki bi pomenil novo perspektivo za Slovenijo, bistveno boljši razvoj, potem bi bilo najprej treba spremeniti Ustavo Republike Slovenije in zagnati ven čisti proporcionalni sistem in s tem omogočiti, da se poišče en kompromis, ki bi bil v resnici produktiven. Kakšen bi bil, da bi vzpostavil stabilno gospodarsko okolje, ki ga podjetništvo potrebuje, verjetno čisti večinski v teh okoliščinah, ker mora to izglasovati Državni zbor, ni možen, možna bi bila samo kombinacija dveh volilnih sistemov. Tudi kombiniran je še vedno proporcionalen po svojem učinku. Kombinacija dveh volilnih sistemov, kjer bi približno takole število poslancev volili proporcionalno, pa bi bili poslanci to pripravljeni sprejeti kot svoje tveganje, in potem, recimo, enokrožni večinski volilni sistem za dodatnih nekaj mest, kar bi povzročilo stabilizacijo, kar bi onemogočilo igre, kar bi onemogočilo kravje kupčije in bi bilo Sloveniji v dolgoročno razvojno korist. Za to bi potrebovali najmanj 60 državnikov v Državnem zboru, ki bi se bili o tem pripravljeni resno pogovarjati in sprejeti ustrezne rešitve. Danes se v resnici odločamo samo o eni dilemi. Če se ukinejo volilni okraji, to omogoča znotraj nekoliko širšega okolja nekaj večje možnosti izbire na posamezni stranki z vsemi prednostmi in slabostmi, ki jih to prinaša. Če obdržimo volilne okraje, to preprečuje nadaljnjo centralizacijo in omogoča bistveno bolj enakomerno zastopanost vseh predelov Republike Slovenije, se pravi, tudi v perspektivi znotraj obstoječega, žal, oktroiranega, vsiljenega ustavnega okvira bolj enakopraven in enakomeren regionalni razvoj, kar je zagotovo v slovenskem interesu. Zaradi tega v SDS temu dajemo prednost in bomo glasovali proti predlaganemu zakonu.
Hvala lepa. Besedo ima Rudi Medved, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine LMŠ.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Listi Marjana Šarca podpiramo ukinitev volilnih okrajev in uvedbo prednostnega glasu. Podpiramo odločen korak naproti volivkam in volivcev, ki bodo imeli s prednostnim glasom v rokah izredno močno orodje vpliva na to, kdo jih bo v prihodnje zastopal v Državnem zboru. To je tudi korak odmika od strankarske preračunljivosti. Korak odmika od trepetanja marsikaterega poslanca, ali ga bo stranka postavila v izvoljivi okraj oziroma kaj se bo zgodilo z njegovim okrajem v primeru sprememb meja. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, smo pred izjemno pomembno odločitvijo, odločitvijo, na podlagi katere bodo volivci lahko resnično sooblikovali politično sliko Slovenijo. Sprememb volilnega modela ne predlagamo zgolj zato, ker je konsenz političnih strank o spremembah meja volilnih okrajev praktično nemogoče najti. Tudi ne zato, ker se meja volilnih okrajev ne bi dalo uskladiti tako, da bi bili glede na število volivcev približno enako veliki. V času vlade Marjana Šarca smo na Ministrstvu za javno upravo tak predlog pripravili, vendar je bil pričakovano za mnoge poslance nesprejemljiv, ker je pač posegel v njihov sedanji volilni okraj. Meje okrajev so začrtali strokovnjaki. Za razliko od predloga sedanjega ministra, ki ga sicer niti še nismo videli, kolikor o njem vemo, pa v celoti temelji na smernicah stranke SDS, ki bi nekaj okrajev zgolj kozmetično popravila v skladu svojo volilno matematiko, razlike v velikosti pa bi še vedno ostale po našem prepričanju daleč zunaj ustavnih okvirjev. Sedanji volilni model volivcu ne daje možnosti izbire znotraj stranke. Gre v bistvu za vsiljen preferenčni glas. Zato je ukinitev volilnih okrajev skupaj z uvedbo relativnega prednostnega glasu na ravni volilne enote po prepričanju Liste Marjana Šarca bistveno bolj demokratično od sedanje ureditve in volivca postavlja v središče odločanja. Nasprotniki ukinitve volilnih okrajev se hočejo še naprej zatekati k preračunljivosti s postavljanjem kandidatov in kandidatk v bolj ali manj izvoljive okraje in se oklepajo trhlega urbanega mita, da bo podeželje izrinjeno iz parlamenta, da manjše občine, ne bodo imele svojih poslancev. Nobena analiza temu ne pritrjuje. Ravno nasprotno. Mi smo pripravili analizo, v nadaljevanju jo bom lahko tudi predstavil, ki govori ravno nasprotno. Trdimo, da bo volilni model s preferenčnim glasom, poleg tega da bo glas volivca po vsej Sloveniji enakovreden, tudi pravičneje porazdelil zastopanost. Seveda je za marsikaterega poslanca ali poslanko težko izstopiti iz cone udobja ali, kot zdaj popularno rečemo, iz mehurčka svojega volilnega okraja. Težko se je soočiti s konkurenco, pa četudi ta prihaja iz lastne stranke. Vendar če boste zmogli volivce postaviti v središče odločanja, če boste postavili na stran čisto osebne in strankarske interese, odločitev ne bo težka. Če pa volivce jemljete zgolj kot orodje za dosego osebnih ali strankarskih ciljev, če volivcem nočete omogočiti odločilnega vpliva na to, kdo konkretno jih bo zastopal v Državnem zboru, potem bo vse ostalo po starem. Vendar volivci zdaj vedo, da obstaja tudi drugačna možnost. In ne smemo pozabiti, volivci imajo vedno prav.
Matjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Predsednik, hvala. En lep dober dan! V Sloveniji imajo uveljavljen tako imenovani proporcionalni volilni sistem, ki temelji na zelo pomemben načelu, to je načelu solidarnosti, po katerem kandidatke in kandidati iste politične stranke skupaj nabirajo volilne glasove, da v Državni zbor pridobijo čim več poslanskih mandatov. To pomeni, da smo poslanke in poslanci iste kandidatne liste posredno in neposredno izvoljeni z glasovi volivcev iz celotne Slovenije. Se pa te solidarnosti včasih vsi skupaj premalo zavedamo oziroma jo smatramo za samoumevno, kar pa seveda ni prav. Veliko je bilo že povedanega, kaj prinaša aktualni Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o volitvah v državni zbor. Z nekaterimi tezami bi se strinjal, z nekaterimi tezami pa absolutno ne. Predlagana ukinitev volilnih okrajev ter uvedba relativnega in neobveznega prednostnega glasu pomeni način glasovanja, ki ga poznamo pri volitvah poslancev in poslank Republike Slovenije v Evropski parlament. Praksa preteklih volitev v Evropski parlament je pokazala, da gre za obliko glasovanja, ki je volivcem blizu, zato ni presenetljivo, da se ti v veliki meri odločajo tudi za oddajo prednostnega glasu. Ključna neustavnost sedanje ureditve je prevelika razlika v velikosti volilnih okrajev, hkrati pa nikoli na glas ne povemo, da različna velikost med volilnimi okraji pomeni neenakost zlasti med kandidati in kandidatkami iste liste. Na tem mestu pa se zopet pozablja na njihovo zavezanost k principu solidarnostnega nabiranja glasov. Ukinitev volilnih okrajev bi pomenila, da bodo volivci imeli večjo možnost izbire posameznega kandidata ali kandidatke določene liste. Zato Socialni demokrati zagovarjamo tako imenovano načelo polne liste. Menimo, da mora biti vsaka stranka ali lista, ki želi kandidirati v posamezni volilni enoti, zmožna pridobiti skupno 11 kandidatk in kandidatov. Gre vendarle za kandidiranje v najvišji zakonodajni organ in ta pogoj, upam, da ni pretiran. Kaže tudi na resnost same kandidature. Nenazadnje politične stranke ali liste pri določanju kandidatur v volilni enoti niso zavezane niti principu domicilnosti, kar pomeni, da stalno prebivališče kandidatke oziroma kandidata ne igra nobene vloge, kar mislimo, da ni v redu. Rešitev s polnimi listami je tudi najbolj pravična z vidika enakega odstotka potrebnih glasov, ki omogočajo izvolitev kandidatke in kandidata s tako imenovanimi prednostnimi glasovi. Poleg navedenega pa kandidatura skupno 11 kandidatk in kandidatov pomeni, da bodo glasovi volivcev bolj porazdeljeni in bodo posledično nekoliko večjo možnost izvolitve imeli tudi kandidati in kandidatke, ki prihajajo iz manjših ali srednje velikih okrajev. Za Socialne demokrate je zelo pomembno, da se s predlogom zakona uvaja izenačitev odstotka spolnih kvot na 40 %. Ta sedaj velja že za lokalne in evropske volitve, medtem ko za volitve v Državni zbor trenutno znaša ta odstotek samo 35 %. Socialni demokrati bi želeli opozoriti še na eno stvar, ki jo praktično v vseh razpravah o volilni zakonodaji vztrajno ignoriramo. Veliko govorimo o večji izbiri volivcev, o takšni ali drugačni obliki preferenčnega glasu, veliko govorimo o različni velikosti volilnih okrajev, o neenakem položaju kandidatk in kandidatov zaradi tega – da ne bo pomote, to je seveda zelo pomembno – skoraj nikoli pa ne govorimo o tem, da se nam iz leta v leto povečujejo razlike v številu volivcev in volivk v volilnih enotah. Tudi zaradi demografskih gibanj, smo prišli v situacijo, da ima največja volilna enota 226 tisoč volivcev, najmanjša volilna enota pa dobrih 202 tisoč volivcev. Razlika v številu je več kot 10 %. Pa vendar se iz obeh volilnih enot izvoli v bistvu enako število kandidatk in kandidatov, to je 11. Posledično lahko ugotovimo, da gre za kar občutno neenakost med volivkami in volivci v volilni enoti. Zakon, ki ga danes obravnavamo, tega vprašanje ne ureja. Ne glede na to, mi bomo ta zakon podprli in podprli ga bomo z 10 glasovi za v naši stranki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 14. člen ter amandma poslanskih skupin SAB, SD in Levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da. Prosim, da se prijavite za razpravo. Predlagatelj Rudi Medved ima prvi besedo.
Hvala lepa, predsednik. Čisto na kratko bi se želel odzvati najprej na stališče Vlade, ki je milo rečeno nenavadno. Tudi to stališče dokazuje, da Vlada živi neko svoje življenje, neodvisno praktično od tega, kar se dogaja znotraj koalicije. Vlada je zavrnila podporo zakonu, ki ga danes obravnavamo, in presodila, da je bolje spremeniti meje volilnih okrajev. Ja, vse lepo in prav. Ampak tukaj v parlamentu pa dve stranki, ki sta v tej koaliciji, podpirata spremembe volilnega zakona in sta za ukinitev meja volilnih okrajev. Zelo nenavadno. Tukaj se vidi način funkcioniranja te vlade z izrazito hegemonijo največje vladne stranke. Tudi ni res, kar je minister za javno upravo govoril za to govornico, kako je ministrstvo z vsemi strankami v Državnem zboru usklajevalo njihov predlog, ki ga seveda sploh še nismo videli, o spremembah meja volilnih okrajev. To ni res, ne bom rekel, da je to laž, je pa neresnica. V opoziciji smo doslej dobili na enem listu papirja neke skice, malo pobarvano tu, malo pobarvano tam, z nekimi – domnevno mejami volilnih okrajev. Niti ne vemo, kako je to nastalo, kdo je to risal, ali kdo v popoldanskem prostem času, in to naj bi bila podlaga opoziciji, da jo pritegne k spremembam meja volilnih okrajev. Drugega seveda nismo videli. Kolikor pa vemo, tistega, kar naj bi ponujal domnevno minister za javno upravo koaliciji, ni pripravljalo Ministrstvo za javno upravo, ampak je to nastalo znotraj stranke SDS s temi minimalnimi popravki meja volilnih okrajev, ki bodo po našem prepričanju še vedno zunaj ustavnih okvirov. Slišali smo tudi izrazito podcenjevanje volivcev s strani enega izmed poslancev, ki najprej govori celo o demagogiji tega predlaganega volilnega sistema. Torej je demagogija že vseskozi tudi način volitev poslancev v Evropski parlament, ki poteka na popolnoma enak način, problematizira pa malo večjo glasovnico in tukaj podcenjuje volivce, da se pa ti zaradi tega ne bodo znašli na volišču. Pri tem pa seveda sam sebi skače v besedo s tem, ko pravi, da je treba doseči profesionalizacijo politike, profesionalizacijo Državnega zbora. Ravno ta sprememba Zakona o volitvah v državni zbor vodi v to, lahko ji rečemo, profesionalizacijo, saj stranke, predlagatelje kandidatov sili, dobesedno sili, da kandidirajo profesionalne ljudi z integriteto, takšne, ki nekaj znajo in so prepoznavni v širšem okolju. Ko govori o tem, da je predlagana sprememba demagogija, po drugi strani pa zahteva profesionalizacijo poslancev, sam sebi praktično skače v hrbet. In še odziv na večno mantro največje stranke v Državnem zboru o nujnosti večinskega sistema v Sloveniji. Vidite, ravno način delovanja največje vladne stranke v okviru sedanje koalicije s podrejenimi partnerji je največja antipropaganda za večinski sistem. Največja antipropaganda. Vse, kar počnejo, delajo tudi zato, da ljudje v tej državi nikoli, ampak resnično nikoli ne bodo sprejeli večinskega sistema, ker točno vedo, kakšna past bi jih s tem pričakala. Sedanje vladanje je namreč nekaka karikatura tega večinskega sistema, ko podrejeni partnerji v koaliciji očitno nimajo nobene besede in največja stranka tako ali tako vlada po načelih večinskega sistema. Pravijo da bi videli, kako bi bile v razmerah večinskega sistema drugačne metode, drugačna načela. Saj to sedaj vidimo. Saj to sedaj vidimo. Tudi zaradi te izkušnje, ki jo imamo s sedanjo vlado, je še toliko bolj pomembno, da ohranimo ta proporcionalni sistem, uveljavljen v našem okolju in sprejet tudi od državljank in državljanov. Znotraj tega proporcionalnega sistema je zanesljivo korak naprej uvedba relativnega prednostnega glasu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Morda bi uvodoma podčrtala, da se mi zdi skrajno neresno, pa tudi izjemno netransparentno, da minister, ki predlaga spremembo volilne zakonodaje, niti do danes še ni opoziciji te spremembe predstavil. Čez tri dni je pa rok, ki ga je postavilo Ustavno sodišče. Po drugi strani imamo pred seboj danes predlog, ki je v resnici korak naprej glede na dosedanjo prakso. Vprašati se moramo, ali si želimo več demokracije, kot jo imamo, in če si jo, če želimo poglobiti to kvaliteto demokratičnega odločanja, potem je gotovo to, da daš volivki ali pa volivcu možnost nekega vplivanja, nekega preferenčnega glasu, korak v pravo smer. Se pravi, proporcionalni sistem z ukinitvijo volilnih okrajev in uvedbo relativnega in fakultativnega referenčnega glasu. Oddaja preferenčnega glasu znotraj izbrane politične stranke je gotovo nek kvalitativni korak naprej, v neko pravo smer. Tudi ni razumljivo, zakaj bi imeli v državi različne volilne sisteme, ko gre enkrat za volitve v Evropski parlament, po drugi strani pa potem nek popolnoma drugi sistem, ko gre za državnozborske volitve. Če torej ta sistem, ki ga danes predlagamo, dobro deluje pri izboru evropskih poslank in poslancev, ne vidim razloga, zakaj ne bi dobro deloval tudi tokrat. Proporcionalni sistem zagotavlja, da sestava Državnega zbora v resnici kar najbolje odraža celotno družbo. To je dejstvo. Relativni preferenčni glas omogoča, da se v strankarskem sistemu ne krepi neko prepričanje ali pa vsaj prekomerno ne krepi prepričanje, da igrajo glavno vlogo posamezniki in ne program stranke. Fakultativni preferenčni glas edini omogoča, da se volivec ali pa volivka sam oziroma sama odloča oziroma daje prednost volilnemu programu in politični opciji kot takšni, recimo z oddajo glasu le listi kandidatov. In nikogar ne sili v to preferiranje. Omogoča pa, če nekdo meni, da je nekdo najbolj kvalitetna izbira, ima to možnost. Na ta način, kot je dosedanja praksa, pa te možnosti ni. In tu volivci dejansko nimamo ali pa nimajo zares možnosti nikakršnega pravega vpliva, samo vpliv na to, katero stranko si želijo izbirati, pri kandidatkah in kandidatih se pa zadeva ustavi. Spoštovane in spoštovani, mislim, da je čas, da nekako prispevamo k zrelosti naše demokracije in da res naredimo korak v prihodnost, korak naprej, ne pa da se vrtimo na istem mestu zaradi nekih parcialnih interesov nekaterih morebiti tudi posameznic in posameznikov, ki se morda bojijo ne biti izvoljeni ponovno v Državni zbor. Tako jaz upam, da boste vendarle zmogli politično voljo in da bomo danes ta predlog podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Marko Bandelli.
Hvala, predsednik, za besedo. Danes smo tu zaradi vprašanja, ki je izrednega pomena. Obstajata dva izraza, eden je egocentrizem, drugi je pa egoizem. Egocentrizem ni nič drugega, kot da se je ponavadi uporabljalo za otroke. Se pravi, vse hočejo napraviti tako, da bi se okrog ene osebe vrtela zgodba in zgodovina. To se dogaja tudi zdaj v tem trenutku s to vlado, če tako gledamo. Okrog Janše mora biti vse urejeno in prirejeno. Zato postane potem tak sistem egoističen, predvsem tak, kakor si ga želijo oni. Kaj pa je egoizem? Egoizem gleda samo nase, za svoj lasten interes, tudi na škodo drugih, ampak samo da je njegov interes glavni. To se pravi, zgrešeno, popolnoma zgrešeno. Volitve so sistem, ki mora omogočiti ljudem in ljudstvu, da odloči, kdo ga bo predstavljal. In sprememba tega sistema, ki jo imamo zdaj tu na mizi, je tista, ki daje to možnost, da ljudje odločajo, koga želijo, da jih predstavlja v parlamentu. Se pravi, obratno od egoističnega sistema. Ljudje in volivci morajo videti vrednost, in to dodano vrednost osebe za državo in za cel sistem, ker je tu v igri cel sistem, kompleten sistem. Najslabše je to, kar sem slišal prej, kjer so čiste osnove individualizma s temelji egoizma. Tako ne more biti in sem absolutno proti. Osebno me ne zanima, ali bom naslednji mandat v parlamentu. Bom pa ponosen, če me bodo ljudje, pošteni ljudje izvolili in dali možnost, da se bom izkazal v parlamentu. Zato smo tudi danes tukaj. Ne zato, ker nekdo hoče, kdo bo prišel noter, ampak da ljudje vidijo dodano vrednost v tistem človeku. In zaradi tega je tudi prednostni glas, preferenčni glas. Veste, tu so pomembne zadeve, in mislim, da je treba resno razmišljati o tem. Poleg tega en majhen oklepaj, samo nekaj sekund glede tega. Morate vedeti, da mi danes nimamo 90 poslancev v našem parlamentu, danes jih imamo 89, ker je en poslanec že šest mesecev hudo bolan. Mi smo brez enega poslanca in ni nobenega načina, da bi lahko prišel nadomestni poslanec. Se pravi, tudi tu je treba zadevo preštudirati. Ker tu ne gre samo za nas, tu bo šlo tudi za druge reči. Enostaven problem je tudi ženska, ki ima vso pravico roditi otroka, pa je v parlamentu lahko ni eno leto. In ima pravico do tega. Srečo, če bi tako rekel, zaradi tega. Ampak nimamo prirejenega sistema, pravilnika ali zakona o poslancih, da bi rešil ta problem. Zato imamo mi danes tukaj že šest mesecev, predsednik, 89 poslancev, ne pa 90. Pustimo, ni to argument za danes, ampak mislim, da bo to treba postaviti na mizo čim prej. To namreč ne velja samo za nas, ampak velja popolnoma za vse poslanske skupine, vse imajo enak problem. Jaz mislim, da je danes tukaj namen jasen. Jaz imam en svoj moto, ki ga dostikrat ponovim, da v spremembah najdemo en namen. In ta sprememba, ki je danes tukaj, je tudi namensko zelo pozitivna, dobra za nas, za državljane, za stranke in za ljudi. In ponavljam še enkrat, tisti ki bo glasoval danes proti temu zakonu, je egoist. En egoist, čisto. Ne razmišlja dobro za ljudi, ne razmišlja dobro za populacijo, ne razmišlja dobro za napredek naše države, ampak gleda smo zase. To pa ni več demokracija. V demokratični državi mora biti izvoljen človek od ljudstva, pošteno in mu je treba dati možnost, ker hoče tisto osebo na tistem določenem mestu. Zato smo tudi danes tukaj. Trdno stojim za tem stališčem in vem, sem prepričan, da ljudje si želijo, ljudstvo si želi tak sistem, sistem, da oni odločajo glavnino, zato bom absolutno ta zakon podprl. Toliko z moje strani. Hvala, predsednik.
Hvala lepa. Besedo ima Janez Moškrič.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Naj bo tudi meni dopuščena malo širša razprava, vendar že na začetku povem, da ne spreminjamo ustave, zato ne bom govoril o večinskem volilnem sistemu, o katerem je bilo tudi govora. Prihajam iz takega okraja, za katerega bi predlagatelji rekli, da je nepredvidljiv, tako da nimam niti slučajno nobenih osebnih ambicij ali kakšnih egoističnih namenov. Bi pa izpostavil nekaj vprašanj, na katera bo lahko potem v nadaljevanju tudi kdo od predlagateljev odgovoril, če bo želel. Volitve so zapisane tudi v ustavi, v tako imenovanem 80. členu Ustave. Povedano je že bilo, da je bil zadnji, se pravi 5. člen spremenjen malo pozneje, in to leta 2000. Če pa beremo prve tri odstavke, pa ugotovimo, da je v Sloveniji na območju okrajev ali pa poslancev, ki so voljeni s strani državljanov Republike Slovenije, pridemo do številke 88. In ta številka se je odražala tudi v volilnih okrajih. Zato smo imeli in imamo še volilne okraje. Velika dilema je bila in očitno tudi ustavnosporna, da so se ti okraji z leti, od takrat, ko so bili postavljeni, zelo zelo spremenili. To je nesporno dejstvo. Že celo to, kako je prišlo do tega, da se je to ugotovilo tako pozno s strani pravne stroke, ampak zdaj smo v stanju, ko se je to ugotovilo, smo tudi sredi mandata, zato je ta datum, ki je pred nami, pomemben, ni pa usoden, bi rekli lahko tisti pravniki. Sam zagovarjam stališče, da je ta številka 88 pomembna številka. Nekako izhaja tudi iz te želje takratnih predlagateljev, da dobimo v ta parlament predstavnike ljudstva. Rečeno je bilo, kako pomembno je, da ljudje poznajo vplivne, stranke bodo dale po novem vašem predlogu vplivne ljudi, potem se že skoraj vprašamo, ali predstavniki ljudstva to načelo zagovarjajo, ker vplivnež je en posameznik, ki ima močnejšo funkcijo v javnosti. Se pravi, ko pa imamo na naših volilnih glasovnicah predstavnike ljudstva, pa pomeni, da imamo vsaj v največji meri predstavnike strank. Kdo pa je stranka? Stranka so pa posamezniki z lokalnega področja. Kako pa lahko posameznik kandidira ali zakaj ga stranka kandidira? Kot člana ali kot nečlana, to vemo, da ni pomembno. Je pa zato, ker smatrajo stranke in tisti ki se kandidirajo, da po njih delih jih boste spoznali. To tudi vemo, kje piše, v knjigi vseh knjig. Tako da preferenčni glas je pomemben ravno z vidika po njih delih. Potem pa se tukaj vprašajmo. Ko imamo volitve v Evropski parlament, ko ste tako lepo povedali, da tam se uporablja ta preferenčni glas in je ta glas lahko odločilen. Smo tudi videli, kako je prišlo do velikega preskoka na eni od list. Zakaj? Zato ker je samo osem kandidatov. Na volitvah v Evropski parlament stranke kandidirajo, ne bomo rekli vplivneže, ampak spet ljudi po njih delih, osebe, ki so poznane nad celotnim teritoriju Republike Slovenije in seveda tudi čez. Ker če ti želiš biti evropski poslanec, pomeni da ti je tudi mar še za širšo skupnost, kot pa samo za Slovenijo. Zato so bili to znani ljudje, dobro poznani slehernemu prebivalcu. Ta prednostni glas se uporablja tudi na najnižji stopnji, na lokalni ravni. Tudi tam se določene volitve tako izvedejo, popolnoma normalno. Ta lokalna skupnost je spet manjša in tam se pa, bomo rekli, poznamo že tako izven, ne samo iz tistega političnega ali pa javnega področja, ampak se velika večina ljudi spozna tudi tako individualno, se pravi, da se poznajo, so lahko celo prijatelji, kar je tudi prav, da smo ljudje čim bolj prijatelji med seboj, v vasi, potem recimo v bloku, ni pomembno, v kateri skupnosti živimo, ali pa tudi na službenem področju. Na teh dveh ravneh se da zelo lepo uporabiti preferenčni glas. Ko pa pridemo mi na državnozborske volitve, pa dobimo po vašem predlogu čisto drugo sliko. Konkretno, moja volilna enota, v katero spadam, se razteza od Domžal do Kočevja. Tu pa težko rečem, da nas vseh 11 kandidatov vsi volivci poznajo po naših delih. Gre namreč za vendarle zelo zelo veliko območje, ki se razteza čez cel del po sredini Slovenije. Tako da tu bo prišlo potem zgolj do tega, da če bo stranka kandidirala svojega predsednika, mogoče pomembnega nekdanjega ministra, poslanca, tam bo ljudem popolnoma jasno, kdo je. Seveda zadnjih devet mesecev sem tudi sam malo bolj znan postal, ampak do takrat pa ne, pa je že bilo nekaj volitev. Tako da mislim, da tako opevani prednostni glas ni ključno merilo. In tudi ni bil namen ustavne odločbe v tem smislu, da bo prednostni glas lahko nekaj rešil, ker te razlike, ki ste jih povedali, se bodo pojavile, tudi, če bi bil današnji zakon sprejet, tudi na ravni volilnih enot. Se pravi razlike bodo. Glede na razvoj Slovenije bodo se tudi ponovno pojavljale, ker še zmeraj se določen del Slovenije ali pa določene lokalne skupnosti bolje razvijajo, tudi država na določenih delih malo bolj vlaga v stanovanjsko politiko v smislu javnih stanovanj ali pa nekatere občine bolj uveljavljajo to načelo javnih stanovanj, nekatere pa manj. Tako da prihaja do zelo velikega nihanja, zato sem prepričan, da to ne more biti merilo, ampak naj bo merilo to, da so kandidati, ki so na glasovnici, volivcu poznani. To pa zasleduje tistih 88 volilnih okrajev. Popolnosti volilne zakonodaje ni tudi v smislu tega, da se nam na žalost potem po izračunih izkaže, da kljub tem 88 je enako 88 sedežev v parlamentu, dobimo okraje z dvema kandidatoma, izvoljenima poslancema, in okraje, kjer jih ni. Tudi sam smatram, da bi se tudi to dalo s pravilno matematično formulo popraviti vsaj za prvi sklic. Potem pa vemo, da pride oblikovanje vlade in da je potem to načelo nemogoče izpolniti, kar smo se pogovarjali ravno včeraj v enem krogu. Ampak ne glede na to pa vemo, da tudi minister je nekje doma, in imamo spet pokrito celotno Slovenijo. In to je namen vsake resne stranke, vsaj jaz mislim. Vsi člani po celi Sloveniji delamo za eno skupno dobro in smo razporejeni po celi Sloveniji. Potem nam vplivneži, mogoče slavne osebe v Sloveniji nič ne pomagajo v tem smislu, ampak zgolj za eno piarovsko promocijo namesto kakšnega udarnega plakata. Sam bom glasoval proti tej spremembi. Upam, da bo čim prej vložen poslanski zakon na temo poprave volilnih okrajev. Kako pa je vezano še na ostalo, glede na število volivcev v okraju, naj povem, da ne moremo nikoli uresničiti odločbe v tem smislu, da bi na vse parametre, ki so bili opozorjeni s strani Ustavnega sodišča, v popolnosti lahko zagotovili to načelo. Veste, da je 212 občin, se pravi, da občinske meje nikoli ne bodo mogle biti merilo, so bile pa narejene na starih upravnih ureditvah, takrat veljavnih, ki jih pa ljudje še zelo dobro poznajo. 20 let smo rekli, da je dolga doba ali kratka doba, kakor se vzame. Pri ljudeh veste, da določene stvari, ki niso prioriteta prvega reda, s katerimi se ne ukvarjajo vsakodnevno, mesečno in tedensko, ampak nekajkrat na nekaj let, jim niso tako pomembne, da bi se točno zapomnili. Tako danes še vedno, kljub temu da je bila leta 1994 urejena lokalna samouprava, včasih rečejo, gremo na občino, pa vemo, da gredo na upravno enoto. Pri njih je še tista zelo stara ureditev, ki je bila takrat toliko časa zakoreninjena in je tudi vezana sedaj bolj na upravne enote kot pa nove občine. Jaz mislim, da se da tudi v okviru te zakonske rešitve dobiti še bolj pravičen volilni sistem, kar pa je tudi bil namen ustavne odločbe. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Lenart.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovani gostje z ministrstva, lep pozdrav, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembi Zakona o volitvah v Državni zbor, ki je bil podan s strani predlagateljev in kot je bilo predstavljeno, da sprememba zakona sledi ustavni odločbi o volilnih okrajih, ki so nesorazmerni, eni preveliki, drugi premajhni, razlika je prevelika. Predlaga se ukinitev volilnih okrajev, predlagajo pa se tudi nekatere druge spremembe. Ena od njih so spremembe pri spolnih kvotah in pa polne liste kandidatov. Spolnih kvot se potem dotika tudi amandma k 14. členu, o katerem razpravljamo, vložen je bil s strani SAB, ki pa dejansko s tem amandmajem želi povečati zahtevo po enakomerni zastopanosti obeh spolov na kandidatnih listah. S to tezo se nekako lahko celo strinjam do neke mere, vendar ni mogoče zagotoviti, da bo strankam uspelo v vseh volilnih enotah potem tudi popolniti liste s 40 % enega spola. Jaz se tukaj dotikam bolj kot ne tega, da nekatere stranke imajo že sedaj težavo, da dobijo ženske na kandidatne liste. Se pravi, če nekdo ne želi, potem težko napolniš to listo s temi 11 člani, od katerih mora biti 40 % enega spola. Iz naslova te polne liste se tega člena dotika tudi amandma k 16. členu, in sicer v zvezi s polno listo oziroma načelom polne liste, to pa v svojih pripombah navaja tudi Zakonodajno-pravna služba, ki navaja, da je tako imenovana polna lista lahko ustavno sporna. Če torej ne napolnite liste z 11 kandidati, ta lista pade, je zavrnjena, tistih 10 kandidatov, ki ste jih imeli, pa dejansko izgubi možnost, da kandidirajo. Iz tega naslova je bilo potem tukaj kar nekaj nejasnosti, tudi različna mnenja. Treba je tudi povedati, da je to sedaj vloženo že drugič, pa še vedno je vloženo z mankom podpisov predlagateljev. Predsednik gospod Pahor je povedal, da naj se prej doseže nek politični konsenz s 60 glasovi, ampak tega še zdaj nimamo in poskušamo znova. Če gledamo, da je bila Komisija Državnega sveta proti ukinitvi volilnih okrajev pri tem predlogu zakona in da so volivci in lokalne skupnosti bili proti ukinitvi oziroma proti predlogu tega zakona za ukinitev volilnih okrajev, se moramo zavedati, da je Komisija Državnega sveta sestavljena iz ljudi, ki so dobili podporo v lokalnih skupnostih. Zato mislim, da volivci vedo pa tudi lokalne skupnosti dobro vedo, kaj je prav in kaj ni in kaj gre v smeri, da politično centraliziramo, če že nismo dovolj centralizirali te države po vseh drugih plateh. Glede očitkov predlagateljev, da spremembe volilnih okrajev še niso vložene. Niso mogle biti sedaj vložene, ker je tole vloženo, to je prvo. Druga zadeva je, da ima ministrstvo pripravljene popravke volilnih okrajev, ki bodo dejansko iz tega naslova potem tudi vloženi, ko bodo ti neuspešni poskusi, ki jih imamo danes na mizi, mimo, in imajo tudi zagotovljeno zadostno podporo 46 glasov. Še očitki predlagateljev glede tega, da bi nekateri poslanci bili radi znova izvoljeni, pa ne bodo dali glasu temu predlogu, je gotovo to, da vsi želimo, da bi bil sklic parlamenta dober, kvaliteten, ampak glede na takšna ugibanja, brez nekih osnov, kakšen sistem nekomu ustreza, bi se jaz potem lahko dotaknil tudi tega, da dejansko nekateri od predlagateljev ali pa s predlagatelji povezani, pa nekateri od predlagateljev, ki v letu 2018 niso bili izvoljeni po obstoječem sistemu, so seveda sedaj bolj motivirani, da bi se nekaj spremenilo, da bi pa potem bili pri novih volitvah izvoljeni. Med te spadajo tudi nekateri predsedniki opozicijskih strank. Če že predlagatelji poskušate ugibati, kako razmišljajo poslanci, ki se z vami ne strinjajo, potem imamo pravico tudi mi. Moram prenesti sporočilo volivcev in lokalnih skupnosti iz Slovenskih goric, da predlog zakona z ukinitvijo volilnih okrajev ni smotrn in ga zaradi tega tudi ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Za predlagatelja, Matej T. Vatovec.
Najlepša hvala, predsednik. Če se na kratko odzovem pa ponovim, kaj je v bistvu osnovna dilema, volilni okraji ali pa ukinitev volilnih okrajev. Trditev, da predlog za spremembo volilnih okrajev ni vložen, ker smo mi vložili zakon o volitvah v Državni zbor, ne drži, ker ta dva zakona ne urejata iste materije in bi lahko oba potekala istočasno. Problem, da vsi poslanci Državnega zbora še niso videli predloga volilnih okrajev, je zato, ker pač drsi v tisto, kar je največje tveganje, če gremo spreminjat volilne okraje, in to je tako imenovani gerrymandering. Se pravi, spreminjanje volilnih okrajev za doseganje želenega volilnega rezultata glede na neke pretekle izkušnje volitev. Skratka, da si vsaka stranka skuša narisati volilni okraj na tak način, da bi ji čimbolj ustrezal. In to je tudi eden od glavnih problemov volilnih okrajev. Ker so nekateri volilni okraji, bom rekel, tradicionalni, so kljub vsemu predvidljivi in se ve komu, med navednicami, pripadajo. To je potem tudi dolgoročen problem, ker imate lahko absurde, ki so pojavljajo, da iz nekaterih okrajev pride več poslancev več let zaporedoma oziroma več volitev zaporedoma, po drugi strani pa imate občine, ne vem cele mikroregije, ki niso videle poslanca še nikoli v tridesetih letih. In tu je prednost tudi te spremembe, da se ukinejo volilni okraji. Še enkrat poudarjam. Živimo v demokraciji, ki je v bistvu strankarska demokracija. Ne smemo slepiti in tudi mislim, da s tem ni nič narobe. Stranka ima odgovornost, da predlaga čim boljšo kandidatno listo. Če ji je mar za neke vrste regionalno zastopanost oziroma da v volilni enoti doseže čim več ljudi, bo v njenem interesu, da predlaga kandidate, ki prihajajo iz čim več različnih krajev, iz mestnih središč, s podeželja in tako naprej. Se pravi, da na nek način bo logika trenutnih volilnih okrajev vseeno morala delovati, ker si bo stranka oziroma strankina lista zagotovila večje število glasov. Če smo vsi proti centralizmu, seveda ni noben toliko nor, da bo predlagal samo kandidate iz mestnih središč, zato ker si bo s tem zbijal rezultat na podeželju in v manjših krajih. Tako da mislim, da je ta skrb odveč. Je pa odgovornost stranke, da priobči čim boljše kandidate, ki bodo prepoznavni v svojih lokalnih okoljih in ki bodo lahko celotno listo vlekli naprej. Zakaj so Državni svet in lokalne skupnosti proti temu zakonu? Državni svet je tisti, ki pravzaprav zakuhal celotno zadevo s tem, ko je dal zakona na Ustavno sodišče, s čimer ni nič narobe, ampak mislim, da je to tudi nek dolgoročen ali pa dolgotrajen konflikt, ki se potihoma bije med Državnim svetom in Državnem zborom. Državni svet je tam, zastopa lokalne interese in je tudi prav, da to počne. Ni pa Državni zbor tisti, ki mora nujno zastopati posamične lokalne interese. Državni zbor, kot rečeno, je tu, da zagotavlja čim večjo blaginjo in čim boljšo zakonodajo za vse državljanke in državljane. Problematično je razumeti vlogo poslanca kot nekakšnega izključnega glasnika lokalnih interesov. Ti lokalni interesi včasih na žalost potem tudi pomenijo partikularne interese neke določene občine, neke določene regijske enote, ki lahko tudi, če želite, prevlada nad nekim širšim interesom, kar je narobe. To je pač preprosto narobe. Tako da tudi vplivov posamičnih županov na poslance v bistvu ne bi smelo biti. To je bil eden od razlogov, zakaj sta funkciji poslanca in župana že nekaj časa nezdružljivi. Tako je tudi prav. Kar se pa tiče spolnih kvot, jaz tega ne vidim kot problem. Mislim, da je ta amandma, ki smo ga vložili, celo boljši, ker ne zagotavlja neke vertikalne zadrge, se pravi enakomerne zastopanosti spolov, ampak tudi horizontalno med volilnimi enotami, in to je napor, ki ga moramo vsi narediti. Verjamem, da je težko. Tudi na podlagi zgodovinskih izkušenj je upravičeno, da se določeni ljudje ne želijo spustiti v to volilno bitko, ker se je velikokrat zanemarjalo predvsem ženske pri volitvah in jih tudi dajalo v tako imenovane neizvoljive okraje. Mislim, da je naša naloga kot celotne družbe ta, da se zagotovi neka enakomerna zastopanost obeh spolov. Tu je ta pozitivna diskriminacija, kot se ji reče, popolnoma upravičljiva in mislim, da je nekaj na čemer je potrebno delati.
Hvala lepa. Ali je še želja za razpravo? Da. Prosim za prijavo. Prvi ima besedo mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat opozarjam, da smo ujetniki vsiljenega, oktroiranega člena v ustavo, ki govori o proporcionalnem volilnem sistemu. V normalni demokratični državi se kaj takega niti teoretično ne bi smelo nikoli zgoditi, da sprejme Državni zbor nekaj, kar je v popolnem nasprotju z jasno izraženo ljudsko voljo in za kar celo Ustavno sodišče opozori, presodi pravnomočno, večkratno, da je zavezujoče za Državni zbor. Vse te velike besede so zaradi tega odveč. Če bi se hoteli resno pogovarjati o spremembah, ki bi bile razvojne, ki bi bile dolgoročno Sloveniji v korist, ki bi onemogočale v največji možni meri trende, kakršni so žal od osamosvojitve naprej, takrat smo bili petkrat pred Poljsko, Madžarsko, vzhodnim blokom, danes nas vsi ti prehitevajo, tako da samo gledaš. To je pa rezultat našega volilnega sistema. Potem se pa reče, tako kot je bilo prejle rečeno, da je eden od problemov to, da je premalo kvot, da se zato ljudje ne odločajo za kandidaturo. Saj lahko je danes tekma o neumnostih, ampak, poglejte, to je seveda popoln nesmisel. Treba se je vprašati, kako se je delalo v minulem obdobju, koliko je bilo nekih preskokov, koliko je bilo tistega, kar so ljudje razumeli kot izdaje, potem bo pa odgovor na to, kot je. Pa seveda tudi vprašanje, kaj smo sami naredili v 30 letih iz parlamenta. Tukaj je ena določba, ki je žal tudi ustavna, o tem, da ne smeš ničesar zraven početi, pa se potem to preigrava in je polovica poslancev na nekih dodatnih plačilnih listah. To je potem sistemska korupcija notri. Mnogo bolje je to urejeno v Nemčiji, tam ni nobene omejitve, ti si lahko lastnik, lahko si odgovorna oseba v svojem podjetju ali pa kar hočete. In je to čisto normalno. Kaj pa je omejitev? Ti pod nobenim pogojem ne smeš poslovati z državo oziroma s tistimi podjetji, kjer je država ali lokalna skupnost ali pokrajina lastnik oziroma solastnik. In potem se v očeh ljudi reče, ja, saj so vsi nesposobni, potem pa še zganjajo takole poceni demagogijo o nižanju plač, ki je bila prisotna 30 let, začela jo je nekoč SNS, potem se pa tekmuje, kdo bo boljši, in v vsakem naslednjem mandatu je več ljudi, ki pridejo kar z zavoda za poslovanje v parlament. Namesto da bi bili v parlamentu tisti ljudje, ki so največ dosegli, ki so sposobni, ki dokazano lahko pripomorejo k razvoju s svojimi izkušnjami, z znanjem in vsem. To pa je problem. Ampak tega s takimi spremembami, o katerih danes govorimo, ne bomo v ničemer rešili, ker je generalni problem volilni sistem, ki pa ga znotraj proporca ni mogoče reševati. Kakorkoli obrneš, proporcionalni volilni sistem je še vedno proporcionalni volilni sistem, še vedno je nestabilen, še vedno ljudi to odbija, še vedno so vlade plod povolilnih kravjih kupčij, namesto da bi bilo jasno, kaj je odločitev volivca. In ta bi morala biti znana tisti večer in potem veljati. Potem bi bilo pa to drugače. Ampak brez spremembe ustave o takih spremembah sploh ni mogoče resno razpravljati. Vse to, kar se danes govori brez zveze, pa ves čas se namiguje, joj, kako to nekateri delajo iz osebnih interesov. Pa dajte no! Tisti, ki smo najbolj znani v parlamentu, nam bi bil preferenčni glas super, če bi šlo za osebne interese. Me pa silno zabava, ko zagovarjajo ukinitev volilnih okrajev nekateri največji anonimusi v tem parlamentu in me malo spominjajo na tisto čredo lemingov, ki leti proti prepadu z nasmehom in v ekstazi in sploh ne razume, da se iz prepada nihče ne bo vrnil. To je pač situacija, ker jih bo na volitvah premagal vsak lokalni veseljak ali pa kdorkoli, ki je minimalno znan. Ampak vse to so dileme, ki so širše od te razprave danes. Danes je razprava v resnici samo o tem, ali daš neko malo večjo izbiro nekemu širšemu območju ali pa zgotoviš malo bolj enakomerno pokritost območja. Vse ostalo je blef, ker je vse ostalo proporc. In vedno bo rezultat proporca to, kar nekateri omenjate, da je tam eden v parlamentu, ki ima 300 ali pa 400 glasov, izven parlamenta je ostal pa nekdo, ki ima 4 tisoč glasov. To je rezultat proporcionalnega volilnega sistema. Ni kriv sistem, kot je trenutno predložen. Tudi če bi bil preferenčni glas, bi še vedno prišel nekdo po preferencah notri, ki bi imel spet 400 preferenc, zunaj bi pa ostal nekdo s 7 tisoč preferenčnimi glasovi, kar bi po proporcionalni razdelitvi, ki se naredi po d'Hondtu, na državni ravni pač pripadel mandat tisti stranki in gotovo. Vse to govorjenje je ena čista demagogija. Samo to je dilema, ali dati večjo enakomerno pokritost celotni državi, kar zagotavlja sedanja rešitev, ali pa omogočiti znotraj ene liste nekoliko večjo izbiro na nekem širšem območju. Vse drugo je irelevantno, ker bi zahtevalo mnogo mnogo večji premik. In o tem sem prej govoril. Če bi odprli Ustavo, če bi vrgli ven ta vsiljeni člen, ki je sramota, to je nacionalna sramota, da imamo oktroiran člen v Ustavi, potem bi se lahko pogovarjali, kaj je res razvojno v interesu države. Pa bi lahko izšli iz enega kompromisa, ki sem ga prej omenil, da ostane vse, kot je za sedaj, pa se en del dodatno voli, ki bi bil voljen na tak način, da bi pripeljal do združevanj pred volitvami, do sodelovanja pred volitvami, ker bi bilo ljudem jasno in hkrati bi jim dajalo večjo moč in zaupanje v njihov glas ter bi stabiliziralo sistem. Poglejte, na kateri točki smo, kaj se dogaja. Danes se ruši sredi pandemije Vlada Republike Slovenije. Tega nikjer ne boste videli. To je samo v Sloveniji. To je rezultat proporcionalnega volilnega sistema. Ali je to v nacionalnem interesu, ali je to v varnostnem interesu, ali je to v razvojne interesu? Ni. To je rezultat političnih kalkulacij tistih, ki bi želeli za vsako ceno na oblast. Tega nikjer ne delajo. Sedaj se začenja cepljenje. Ne, ruši se Vlada Republike Slovenije. Dobrodošli v proporcionalni volilni sistem! In lahko ga obrnete tako ali drugače, bo tak šmoren, ki ni v interesu volivcev, ki ni v interesu države, ki ni v razvojnem interesu, ki ni v varnostnem interesu, bo vedno rezultat proporca. Pa kakorkoli ga postavite. Ker proporcionalni sistem je tisti, ki v slovenskih razmerah, po 30 letih je to več kot jasno, vedno pripelje do najbolj gnilih kravjih kupčij tudi takrat, ko je to izrecno škoda celo življenju ljudi, varnosti ljudi. Tako kot je to v tem trenutku. Ravno to, kar se ta hip dogaja v Sloveniji, je najboljši dokaz, kako uničujoč je proporcionalni volilni sistem za Slovenijo. Mi se pa ukvarjamo s tem, ali bomo malce ukinili volilne okraje ali bomo obdržali volilne okraje pa bolj enakomerno pokritost. To je lahko eno legitimno vprašanje, ampak, oprostite, od tega ni nič tistega odvisno, kar ste vsi danes tukaj govorili. To bi zahtevalo mnogo širšo razpravo, odprtje Ustave, iskanje kompromisa in seveda to, kar sem omenil na začetku, najmanj 60 državnikov v Državnem zboru. Kajti danes Ustavo lahko spremeni samo Državni zbor z ustrezno večino. Če bi nekoč sprejeli moj predlog, sem vas še zagovarjal, uvedbo švicarskega modela referenduma, po katerem lahko, seveda pod izjemno strogimi pogoji, ljudstvo spremeni tudi Ustavo, bi bila tam še ena odprta pot. Ampak sedaj je ni. Sedaj je edina možnost sprememba v Državnem zboru. Ali imamo 60 državnikov v Državnem zboru? Ta trenutek jaz odkrito povem, da glede na razprave, ki so bile pri predsedniku države, kjer sem vse te dileme že odprl takrat takoj na začetku, močno dvomim. In tudi se bojim, da še dolgo dolgo tega ne bo. Ampak Slovenija bi to potrebovala. Slovenija bi potrebovala stabilno, razvojno okolje, kjer bi bilo privlačno za podjetnike, kjer bi podjetniki lahko dolgoročno načrtovali, kjer ne bi bilo sprememb. Danes nikjer nikomur pri zdravi pameti ne bi prišlo na misel, da v trenutku, ko prihaja cepljenje zoper svetovno pandemijo na višku drugega vala, gre rušit obstoječo vlado Republike Slovenije, ker je v izrecnem nasprotju z interesi državljank in državljanov, ker je v izrednem nasprotju z varnostnimi interesi, ker je v izrecnem nasprotju z razvojnimi interesi te države. Ampak to, gospe in gospodje, je možno in je rezultat v slovenskem okolju proporcionalnega volilnega sistema.
Hvala lepa. Nataša Sukič, replika.
Spoštovani, jaz bom pa postavila poslancu to vprašanje, ali je bolje, da se sredi epidemije zruši vlada, ki izkazuje skrajne avtoritarne tendence in kjer se vaša stranka SDS že obnaša, kot da smo v večinskem sistemu, ali pa je bolje za vaše pojme, da se ruši demokracija. Na srečo imamo še proporcionalni sistem in na srečo imamo možnost ubraniti to demokracijo. Če bi imeli večinski sistem, bi zdaj lahko samo nemo opazovali to grozo in se ji seveda podredili in prepustili. In to bi bil recept za katastrofo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, predlagam, da repliko uporabljamo za tisto, čemur je namenjena. Če je bil kdo narobe razumljen, pove, v čem je bil, in obrazloži svoje stališče. Naslednji ima besedo Boris Doblekar.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani minister za javno upravo gospod Koritnik! Ja, v opoziciji ste pač pripravili predlog zakona o spremembi volilne zakonodaje z nekim glavnim poudarkom, da bodo lahko ljudje, volivci bolj neposredno odločali ali pa določili izvoljene poslance oziroma predstavnike ljudstva. Če se boste spomnili, ravno tistim strankam, kjer ste zdajle najbolj glasni, je bilo leta 2000 ponujena možnost za večinski volilni sistem, kjer bi lahko volivci neposredno odločali, morda bolj kot v proporcionalnem sistemu, pa ste takrat zadevo gladko povozili. To je treba vedeti, upam, da se tega zavedate. Zdaj poskušate z nekim novim poskusom ukinitve volilnih okrajev, pri čemer, če ste poslušali državnika, politika, ki je najdlje v politiki in ki ga imate polna usta vsak dan, je dejal, da je ta vaš predlog, torej ukinitev volilnih okrajev, atentat na podeželje. In to tudi drži. Z vašim predlogom bi podeželje oziroma periferija ali pa manjše regije izgubile možnost soodločanja v Državnem zboru. Popolnoma jasno je, da bi izvoljeni poslanci prihajali predvsem iz večjih mestnih središč, kar je popolnoma jasno. Upam, da se tega tudi zavedate, to tudi veste in je tudi verjetno cilj, da bi bili izvoljeni poslanci iz večjih središč, kjer bi imeli več možnosti izvolitve, več glasov, skoncentrirani volivci, potem večja medijska promocija in tako naprej. Počasi bi poslanci s periferije izginili, kar pomeni, da je to centralizacija. S tem se najbrž tudi strinjamo. Jaz vam predlagam – to je pač tak alternativni predlog, glede na to, da bi kar ukinili volilne okraje in ostane samo še osem volilnih enot – da se združite stranke v opoziciji in se ukinete. Ukinete stranke in boste vsi eno, pač po nekem sistemu kolhozov, kjer so privatne kmetije ukinili, uničili kmete in združili v kolhoze. To je tak sistem, meni to tako deluje, če potegnem vzporednico, da kar ukinemo volilne okraje. Ko poslušam ljudi, volivce tako na podeželju kot v mestih, pokrajinah, predvsem manjših, so absolutno proti temu oziroma imajo zelo velike pomisleke proti temu, da bi ukinili volilne okraje. Gospod Rudi Medved je rekel, da je to predlog, druga varianta spremembe volilne zakonodaje, kjer se govori o preoblikovanju določenih volilnih okrajev zaradi prevelikega odstopanja števila volivcev, da je ta predlog tudi pripravljen in je bil tudi javno že predstavljen. Pravi, da je to predlog SDS, prej je govoril o nekih neresnicah oziroma skoraj da lažeh. To je prava neresnica, to ni predlog SDS. Tega se gospod Rudi tudi zaveda, ampak je pač zavestno to izjavil. In da so bili podrejeni koalicijski partnerji, kar seveda tudi ne drži, in tudi tega se verjetno dobro zaveda. Nekateri iz opozicije pravite, da ste te predloge videli, neke skice, drugi pravite da nič ne veste o tem in tako naprej. Torej vse vam prav pride. Jaz lahko samo še to povem, če ne bi bilo proporcionalnega sistema, kakršen je bil, če ga ne bi bilo, ko je kandidirala nova stranka, privatna lista, torej zasebna lista, niti ne vem, če je to politična stranka, pač neka zasebna lista neke osebe, govorim o Listi Marjana Šarca, ki je kandidirala na volitvah, jaz verjamem, da ne bi prišli s takih številom poslancev v parlament, če bi bile volitve po tem sistemu, ki ga zdaj sami predlagate oziroma ga podpirate. Če ste kaj preračunali, verjetno ne bi imela ta zasebna lista neke osebe, tako močne, če lahko temu rečemo tako močne, podpore z nekaj poslanci v parlamentu, glede nato, da so bili to večinoma novi obrazi, kar je bil tudi cilj. Torej novi obrazi, ki ste prišli s to listo v Državni zbor, verjetno po tem sistemu ne bi prišli, ker ne bi bili tako prepoznavni. Verjetno. Tako da mislim, da bi bili kandidati, ki niso tako prepoznavni ali pa nimajo neke dolge politične kilometrine, kljub temu da bi jih ljudje po manjših regijah ali pa podeželju volili in si jih želeli, ne bi prišli notri, ker bi jih premagali kandidati iz večjih mestnih središč, z večjo medijsko podporo, z več volivci in tako naprej. To je jasno kot beli dan. Tako da zahvaljujoč temu sistemu smo tukaj v vaši družbi oziroma vi v naši. In gospod Bandelli, z vsem spoštovanjem, je rekel, da je egoist vsak, ki se ne strinja s tem predlaganim novim zakonom. Da je vsak egoist. To je bila tudi malo močna. Takšne izjave ne bi bilo treba dati tukaj v parlamentu. Ne vem, zakaj bi bili izvoljeni poslanci ljudstva egoisti, če se z nečim ne strinjajo. Potem to vzporednico lahko potegnemo pri vsaki stvari. Tudi to, da je gospod Bandelli egoist, ki se včeraj na seji ni strinjal z izpadi levičarskega skrajneža. Tako da ne moremo ravno reči, da je vsak egoist. Vsak ima pač svoj predlog, vsak podpira neko zadevo, ki pa je tudi odvisna od tega, kaj mu pravijo volivci. Saj prihajamo vsi z nekega terena, z neke volilne baze. Te majhne stranke, prej sem poslušal stranko SAB, ki je tudi neka lista, torej zasebna lista Alenke Bratušek. Majhna stranka, žal. Glejte, ne moremo biti vse druge stranke ali pa poslanci krivi, če je stranka majhna. Ne more biti kuščar dinozaver. Nikdar, nikoli. Jaz verjamem, da potem iščete rešitve, kako bi se še dalo na nek način izmuzniti skozi mala vrata v Državni zbor. In tako je. Ene stranke so majčkene, druge smo pa velike. To je pač odvisno tudi od minulega dela, od volilne baze, od samega sistema, kako stvar funkcionira. Ne more biti zdaj neka majhna stranka to, kar smo pač mi. Glede na to, da smo tudi prej slišali, kako bodo zgledale e liste teh kandidatov in kandidatk, ko bo gor na stotine nekih imen, kako potem to izluščiti ven. Jaz verjamem, da pri volitvah si mora človek vzeti čas in izbrati kandidatko, kandidata, ki bo zastopal ljudi v parlamentu, ampak kljub temu mislim, da bi bil to res en tak ogromen velik zalogaj, predvsem ne vem, kako bi se znašli starejši. Mislim, da bi bilo tukaj kar veliko težav. Še to. Pravite, ja, liste pa proporcionalni glas bo dobil potem poslanec, ki ga bo človek, volivec izbral. Pa saj konec koncev politična stranka, ki kandidira s svojimi poslanci, že izbere kandidate, za katere sama misli, da so najboljši. In tudi so najboljši, ker tudi najbolje delajo z ljudmi, z volilno bazo, če so že bili poslanci. Če pa še niso bili, se bodo pa še uveljavili. Ne vem, zakaj bi moral potem volivec dvomiti v to, kaj je stranka predlagala. Ali vi sami v sebe dvomite? Če vas, spoštovani poslanke in poslanci, vaša stranka, politična ali zasebna lista ali kdorkoli že predlaga, jaz verjamem, da ste najboljši, da vam zaupa in da ve, da boste dobro zastopali ljudi v Državnem zboru. Ne vem, zakaj bi tukaj dali možnost volivcu, da dvomi v to, kaj je stranka pripravila za volivce za glasovanje. Torej še enkrat, ukinitev volilnih okrajev je atentat na podeželje. In še enkrat polagam na dušo vsem tistim, ki ste leta 2000 poteptali voljo ljudstva po večinskem sistemu, ki si ga je ljudstvo zaželelo po odločitvi, pa ste ga poteptali, danes pa govorite o tem, da bi po nekem večinskem sistemu znotraj proporcionalnega sistema, z ukinitvijo volilnih okrajev ljudje lahko enako odločali. Nekaj ne gre skupaj. Naj končam. Jaz sem za decentralizacijo, zato ne morem podpreti tega vašega predloga. Sem za enakomerno zastopanost po celotni Sloveniji, ne samo mestnih občin in večjih središč. Sem tudi za manjše regije, da obstanejo, da imamo zastopanost. Manjše regije, kot je na primer Zasavje, ki bo izgubilo zastopanost, ker je bo Ljubljana, Celje, Novo mesto, da ne grem še kam drugam, pojedlo in ne bo več zastopanosti. Sem pa tudi za to, da imajo demografsko in razvojno ogroženi možnost vpliva prek svojih predstavnikov, torej prek poslank in poslancev. Jaz sem za to, zato tega vašega predloga, ki uveljavlja centralizacijo in nek sistem kolhozov, kjer bi ukinili volilne okraje, žal ne morem podpreti. In še enkrat, za kakšno manjšo stranko, predvsem stranko SAB, ki sem jo prej poslušal, če si pač majhen, si majhen in ne moreš potem vsiljevati vsem neko svojo voljo zato, da boš postal velik. In še na koncu, jugo še nikoli ni bil mercedes in nikoli ne bo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rajh, imate postopkovni predlog ali kaj drugega? [[oglašanje iz dvorane]] Naj bo v zvezi z uporabo Poslovnika. Izvolite.
Jaz bi vse kolege rad pozval, da pri razpravi uporabljajo dejstva, še posebej če izhajajo iz stranke, ki funkcionira po piramidnem sistemu. Bolj kot si glasen, več laži ko širiš, več shodov, ko se udeležiš, višje prideš po hierarhiji. To je najmanjša in najkrajša lista, ki obstaja. To je stranka z najkrajšo listo, listo, ki jo ustvarja direktor, ki je direktor tega podjetja že 30 let. To je stranka SDS.
Gospod Rajh, to ni postopkovni predlog. Ste zlorabili ta institut. Prosim, da se v prihodnje vzdržite takih akcij. Sedaj nadaljujemo. Na vrsti je gospod Rudi Medved, pripravi se gospod Dejan Kaloh. Izvolite, gospod Rudi Medved.
Hvala, podpredsednica. Kolega Doblekar se očitno v prostem času ali pa tudi v službi, jaz ne vem, precej ukvarja z vedeževanjem, ker je napovedal prihodnost ne samo stranki Liste Marjana Šarca, ampak kar vsem strankam, z izjemo SDS, za katero pa je ta prihodnost bleščeča in svetla. In govori o zasebnih strankah. Ne vem, od kod mu to. Politična stranka je oseba javnega prava. Je pa res, da lahko deluje v zasebnem interesu. To pa, spoštovani kolega, vaša stranka na najboljši možni način demonstrira skozi ne samo to obdobje na oblasti, ampak skozi ves čas svojega delovanja. Pravzaprav je bilo slišati, kot da že danes razpravljamo o konstruktivni nezaupnici. Vsaj tako sem kolega Grimsa lahko razumel, kako nezaslišano je rušenje vlade. Mi danes govorimo o volilnem sistemu. Ne vem, danes ni razprava o nobeni konstruktivni nezaupnici in ne rušimo vlade. Ko omalovažujoče govorite o tem, da mi se pa sedaj ukvarjamo tam z nekimi volilnimi okraji oziroma spremembami volilnega sistema. Ja, to ni kar nekaj. Izpolnjujemo zahteve odločbe Ustavnega sodišča, in to poskušamo narediti še pred rokom, za razliko od vas, ki s temi spremembami volilnih okrajev dobesedno mečkate od spomladi in tega zakona nihče v Državni zbor ni vložil. Zato smo v opoziciji ravnali državotvorno in šli v nov poskus, da izpolnimo odločbo Ustavnega sodišča. Sicer pa se pri tej odločbi Ustavnega sodišča veliko manipulira, in to predvsem pri zagovornikih meja volilnih okrajev oziroma kozmetičnega popravljanja le-teh, čeprav je bilo Ustavno sodišče v tej odločbi izjemno jasno. Zapisalo je, da po šestindvajsetih letih, to je bilo pač pred dvema letoma, od sprejetja volilne zakonodaje območja volilnih okrajev ne ustrezajo nobenemu merilu iz 20. člena Zakona o volitvah v državni zbor. Tako je zapisalo. Ne ustrezajo nobenemu merilu, upoštevaje seveda geografsko zaokroženost, skupne kulturne in druge značilnosti. Tako je bilo že leta 1992. Bistveno drugače ni bilo leta 1992. Niso se tako drastično te razmere od takrat spremenile. Je pa Ustavno sodišče, ki sicer leta 1992 ni na koncu razveljavilo oziroma razglasilo za protiustavno situacijo, kakršna je bila, že leta 1992 v odločbi kar zelo jasno zapisalo, da upoštevaje merila geografske zaokroženosti in drugih skupnih značilnosti in velikosti volilnih okrajev, upoštevanje prej naštetih meril drastično, celo do 50 % povzroča odstopanje od povprečne velikosti volilnih okrajev. To je Ustavno sodišče ugotovilo že leta 1992. In je zapisalo, ne samo reklo, zapisalo je, da gre za med seboj nezdružljive kriterije. Tako je Ustavno sodišče zapisalo. Približno enaki dikciji je Ustavno sodišče sledilo tudi v odločbi iz leta 2018, ko je še bolj jasno zapisalo, da vsi drugi kriteriji ne morejo zrelativizirati pomena petega odstavka 20. člena, ki pa govori o približno enako velikih volilnih okrajih. Torej ne more zrelativizirati. V nekem drugem stavku je napisalo, da ta anomalija pravzaprav izvotli ostale kriterije. Če povemo preprosteje, tudi če upoštevamo geografsko zaokroženost, integriteto občin, kulturne in druge značilnosti, kar trdite, da bo upoštevano v zakonu, ki ga še nismo videli, tudi če bo vse to upoštevano, pa po številu volivcev okraji ne bodo približno enako veliki, bo to tudi neustavno stanje, če normalno prebereš odločbo Ustavnega sodišča. Ravno zaradi tega, zaradi ugotovitve, da gre praktično za nezdružljiva merila, in to se bo zdaj videlo, ko bomo, če bomo, to rešitev dobili na mizo, da bomo spet v enaki situaciji. Ker bistvo je pojem »približno« enako veliki okraji. Če je bilo prej razmerje ena proti štiri, se pravi, da je bil glas v nekem štirikrat manjšem okraju tudi štirikrat več vreden, zdaj bo pa to ena proti tri, kako boste v praksi prepričali nekoga, da je to približno enako. Če ima nekdo, recimo, tisoč evrov plače, nekdo pa tri tisoč evrov plače, pa mu boste rekli, ja, saj ti s tisoč evri imaš pa približno enako veliko plačo kot jaz s tri tisoč – ja, kdo bo temu verjel? Vemo, kaj v slovenščini pomeni pojem »približno«. Če je miza sredi prostora, ne moremo reči, da je približno v kotu. Ni, če je sredi prostora. In ravno zaradi tega, če je kdo pozorno prebral to odločbo Ustavnega sodišča, ne pa kar tiščal z nekim mitom, da je vse, kar je v razmerju več kot ena proti tri protiustavno, vse, kar je pa manj, pa ne. Če je kdo to sodbo Ustavnega sodišča dobro prebral, nam je zakonodajalcem v bistvu Ustavno sodišče dobesedno med vrsticami navedlo, da se lotimo reševanja implementacije te odločbe tudi na drugačen način. Napisalo je, da ima zakonodajalec vse možnosti, da to odločbo oziroma volilni model tudi sam izbere oziroma spremeni. In to je pravzaprav vsa umetnost te odločbe. Tudi zaradi tega smo sledili odločbi Ustavnega sodišča oziroma napotilom Ustavnega sodišča, ker smo v poskusih spreminjanja meja volilnih okrajev tudi sami naleteli na ta problem. Bliže ko greš z velikostjo volilnih okrajev po številu volivcev, težje oziroma skorajda nemogoče je zadostiti vsem ostalim kriterijem. To je argument, ki je mislim da zelo razumljiv tudi za državljane, ki pa so tarča zdaj, pa ne tarča obstreljevanja, ko že govorite o atentatu na podeželje, obstreljevanja nasprotnikov sprememb volilnega zakona oziroma zagovornikov obstoječega stanja. Ker tisto, kar pripravljate, je pravzaprav spreminjanje meja volilnih okrajev na način, da to spreminjamo tako, da nič ne spremenimo. To se je zahtevalo tudi od mene kot ministra za javno upravo lansko leto, da spremenimo to tako, da nič ne spremenimo. Jaz sem pač povedal, da tega pa ne znam. Ampak ko govorimo o atentatu na podeželje in tej neverjetni prikrajšanosti, gospod Grims je govoril tudi o lokalnih veseljakih in kdove katerih kandidatih še oziroma borcih za vaške pločnike. Ampak jaz bom zdaj povedal o sedanjem sistemu, kakršen je trenutno, po kakršnem smo bili mi vsi skupaj izvoljeni, pa naredite analizo, če vam bo pokazala kaj drugače, morate pa najprej razčistiti, kaj je za vas podeželje. Če je podeželje vse, kar je zunaj avtocestnega obroča okrog Ljubljane, ampak vem, da v veliki meri ta filozofija funkcionira, smo vsi ostali periferija. In to govorite tisti, ki prihajate iz te iste periferije. Ampak če mi odmislimo, da ni mesto samo Ljubljana, ampak imamo še mesta po Sloveniji – halo, imamo še mesta! In rezultati zadnjih volitev kažejo, da je bilo 57 mandatov oziroma 64,77 % podeljenih s strani volivcev v pretežno urbanih volilnih okrajih. Se pravi, če se strinjamo, da imamo po Sloveniji tudi mesta, in da ta mesta imajo pa tudi podeželje, iz tega sledi, da je bilo 57 mandatov v urbanih, torej območjih, kjer je večja poseljenost, ponavadi je tako, da je v teh urbanih območjih večja poseljenost, 31 mandatov oziroma 35,23 % pa iz volilnih okrajev, za katere bi pa lahko rekli, da so pretežno podeželski. Toliko o tej neverjetni prevladi in zatrtju urbanih sredin nad podeželjem, če bo prišlo do spremembe volilnega zakona. Pa še nekaj, ko govorimo o tem, kako neverjetno pravična in dobra je porazdeljenost mandatov po vseh volilnih okrajih, teza, da imamo zato 88 okrajev, da bo iz vsakega okraja prišel en poslanec, seveda ne pije vode. To vemo vsi. Tudi v Ustavi nikjer ne piše, da mora imeti vsak okraj ali pa vsaka občina svojega poslanca, če v Ustavi jasno piše, da so poslanci predstavniki vsega ljudstva. Če ta sistem zdaj omogoča tako neverjetno dobro razporejenost po volilnih okrajih, jih je pa 20 brez poslanca. Pa da ne bom nasedel na isti besednjak, ker okraj ni njegov poslanec, prihaja iz tistega okraja, ni njegov poslanec, ampak 20 je takšnih okrajev, iz katerih ne prihaja v zdajšnjem modelu volitev poslanec v Državni zbor. In to je zdaj ta neverjeten strah, kaj se bo zgodilo, če bomo volilne okraje ukinili in bo v posamezni volilni enoti 11 kandidatov ene stranke predstavljalo to stranko v posamezni volilni enoti, kaj se bo potem zgodilo drugače. Razen tega da gospod Doblekar odlično vedežuje, to pa je res. V podkrepitev te neverjetne porazdeljenosti poslancev po celotni Sloveniji bom omenil zdaj območje, iz katerega prihajam. Pa nimam nič proti, da s tega območja prihajamo štirje poslanci. Dobro, sistem to omogoča. Lani, na primer, je bilo s tega območja pet poslancev, potem se je pač nekaj spremenilo pa so trenutno štirje. 50 tisoč ljudi, štirje poslanci. In potem gremo na drugi konec Slovenije, v Belo krajino – 50 tisoč ljudi, nobenega poslanca. Enkrat v zgodovini je imela Bela krajina eno poslanko v enem mandatu. Ali pa mogoče dvakrat, ne bom trdil. A je to pošteno? Ampak ne spremeni bistveno tega razmerja. A je to pošteno do volivcev? Jaz mislim, da ni. Pa niso volivci krivi, če se je to zgodilo na ta način. V praksi se ne da, razen seveda z insinuacijami in strašenjem ljudi in županov, ki potem posledično v občinske svete pošiljajo dokumente z ostrim nasprotovanjem ukinjanju meja volilnih okrajev. Razen s strašenjem in zavajanjem nobenega drugega oprijemljivega podatka, da bi se poslanci skoncentrirali malodane vsi v Ljubljano s tem modelom, ni. Ni. Preprosto tudi ni mogoče narediti preračuna iz teh rezultatov, ki izvirajo iz leta 2018, na nov sistem. Tega preračuna tudi ni mogoče narediti. Tako tudi tovrstnega dokaza za svoje trditve, kaj se bo zgodilo, nasprotniki ukinitve volilnih okrajev nimate. Ampak nasprotujete iz čisto preproste volilne matematike – znano okolje, kaj bi spreminjali, tako ali tako že približno 30 let funkcioniramo in točno vemo praktično za vsako hišno številko, kako pri hiši volijo. In to je ta cona udobja, o kateri govorimo. Ni treba veliko, samo kandidata je treba postaviti. Če pa volilne okraje še malce prikrojiš, tako kot se bo to zgodilo zdaj, je pa še toliko bolje, ker bomo pa morda popravili še tam, kjer pa do zdaj ni dobro kazalo. To je pravzaprav treba pošteno tudi ljudem povedati, da ne gre popolnoma za nič drugega kot vztrajanje pri nekih predvidljivih vzorcih, ne pa, da bi dali volivcem v roke to orodje. Kot je kolega Doblekar malo prej rekel, ja, zakaj bi pa volivci o tem odločali, saj smo mi tisti kompetentni, bomo pa že mi vedeli, kateri kandidati so najboljši in jih bomo postavili v volilni okraj. Ni res! To je prisila, v mnogih primerih prisila ljudi, ki sicer volijo neko politično stranko, pa bi morda ravno tistega kandidata pa ne izvolili oziroma pri njih morda celo ni priljubljen. Ampak če želijo voliti to stranko, ga pač izvolijo. Če pa gledamo obratno, lahko pa gledamo obratno volitve in en mandat nazaj z enormnim rezultatom ene od strank, ko je bilo po drugi strani popolnoma nepomembno, kdo je v kakšnem okraju na listi, ker so se ljudje množično odločili, da bodo volili tisti stranko. To je pa drug primer. Zato pravih argumentov proti temu načinu volitev, da bi ljudi končno postavili v središče, da bi ljudje resnično odločali, razen strašenja s prevlado urbanega nad podeželskim, praktično nobenega pametnega drugega argumenta pri tem ne vidimo. Mi ga ne vidimo in tudi danes ga nismo slišali. Govoriti o alternativi in večkrat je bilo slišati o alternativi z večinskim volilnim sistemom, smo pa tako ali tako že lahko ugotovili, da smo lahko hvaležni preteklosti, da tega večinskega sistema nismo uzakonili. Samo pomislite, kaj bi se v Sloveniji v primeru, da bi bila sedaj največja vladajoča stranka izvoljena po večinskem sistemu, godilo v Sloveniji, če je v razmerah proporcionalnega volilnega sistema zmožna funkcionirati s prevlado nad ostalimi, kot da je zmagala po večinskem sistemu.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Boris Doblekar. Izvolite.
Spoštovani kolega poslanec iz Zagorja, gospod Rudi, kar približno desetkrat ste me omenil sedaj v svoji razpravi. Očitno sem vas malo razburil, verjetno z dejstvi, in ste se tudi kar dobro poglobili v sami razpravi. Niste me dobro razumeli, kajti govorili ste o vedeževanju. Jaz nisem nič govoril o vedeževanju, ampak sem govoril dejstva, da je ta volilni sistem oziroma vaš predlog atentat na podeželje. Samo to sem rekel. To ni vedeževanje, to so dejstva. Nič pa niste govorili o tem, da kandidati oziroma poslanci sčasoma več ne bodo prihajali s periferije, podeželja, kot ste ga nekajkrat definirali, ampak bodo samo še iz velikih središč iz mest. Kakšna je ta zastopanost po celotnem območju, kako si to predstavljate, jaz ne vem. Tudi to je res, da poslanec prihaja iz volilnega okraja, ki pa zastopa potem celo volilno enoto, to je pa tudi treba vedeti. Kakšno bo pa možnost izvolitve nekega poslanca, ki bo prišel iz neke vasi ali pa kandidata iz zagorske občine ali pa nekoga iz Ljubljana, pa vemo, kakšna bo. In potem se bo počasi naredilo točno tako, kot sem tudi dejal. Glede strašenja, vi sami strašite pred tem, če ostane tako, kot je, s popravki volilnih okrajev. Ni treba strašiti ljudi, ljudje vedo, kako bo to izgledalo, ni jih treba strašiti. Strah vas je bilo tudi večinskega volilnega sistema. Izrazili ste se, da vas je strah. Ni vas treba biti strah. Leta 2000 je bila možnost, da bi se ta večinski volilni sistem tudi uveljavil. Seveda vas je pa upravičeno strah, če bi ta sistem veljal, ker bi potem verjetno ena od političnih strank, ki ima dolgo tradicijo, imela večino v parlamentu po tem sistemu. Verjetno ste hoteli povedati, da vas je tega strah. Ampak ljudje o tem odločajo. Mene je bolj strah tega, če lahko povem, kar ste vi rekli, da je v Državnem zboru tudi poslanec ali pa poslanka s 300 glasovi, nekateri so jih pa dobili nekaj tisoč, pa niso prišli. Tega me je bolj strah. Tukaj bi se jaz ustavil. Ni vas treba biti strah, ni noben problem. Še enkrat pa, nisem za centralizacijo in sem za enakomerno zastopanje po celotni Sloveniji, ne samo po večjih mestnih središčih. To sem povedal, in to še enkrat poudarjam. Tako da upam, da smo se zdaj razumeli. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Mag. Dejan Kaloh ima besedo, pripravi pa se gospod Andrej Rajh. Izvolite.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi, kolegice! Nekateri ekspozeji poslancev opozicije so čudoviti na nek način, so verbalno bogati, včasih pa mogoče kakšna vsebinska slepa ulica. Pa vendarle se mi zdi, da je ta razprava koristna, že drugič obravnavamo ta predlog o ukinitvi volilnih okrajev, prvič smo ga marca. Seveda je ta dvotretjinska podpora umanjkala. Jaz mislim, da bo danes temu tudi tako, ampak, kot pravim, razprava je vedno dobrodošla. Začel bi tam, kjer je spoštovani kolega Medved nekako končeval svojo razpravo, pa tudi ko je doktor Vatovec govoril o tem gerrymanderingu. O prilaganju ali pa manipuliranju želenih volilnih okrajev seveda tukaj ne moremo govoriti, bom pa povedal na lastnem primeru, v navednicah, svojega volilnega okraja. Volilni okraj, v katerem je naša stranka, Slovenska demokratska stranka sploh prvič dobila poslanca iz tega okraja in je ta okraj v predlogu koalicijskih poslancev s sodelovanjem Ministrstva za javno upravo tudi predmet modifikacije meja. In jaz kot poslanec, ki je bil prvič pri Slovenski demokratski stranki izvoljen v tem okraju, sem se lahko samo strinjal s to modifikacijo. Zakaj? Ta modifikacija v tem mojem volilnem okraju, gre za volilni okraj Maribor 3, naslavlja to geografsko zaokroženost tudi v kontekstu nekih občinskih integritet, je v redu, ker je ta okraj v treh občinah, v dveh tretjinah Mestne občine Maribor, zavzema celo občino Dublek in pa koščen Pesnice. In seveda sem se jaz strinjal, da se tisti košček Pesnice po teh dveh kriterijih da v drugi volilni okraj oziroma celo v drugo volilno enoto. Tako da mi poslanci s tem nimamo nobenih problemov. Jaz celo govorim, da vsak volilni okraj je na nek način izvoljiv, seveda če ima stranka dober program in na drugi strani kvalitetnega kandidata. Tako da jaz nimam teh izkušenj, da bi stranke ali pa moja stranka s tem namenom postavljala poslance. Jaz vam to iz lastnega primera negiram, ker, kot rečeno, sem bil prvič izvoljen sploh v tem okraju za našo stranko. Tudi mene je malo zmotilo, ko je kolega govoril, da kdo bo glasoval proti, da smo egoisti. Jaz pravim ne, ravno obratno, smo, altruisti. Altruisti v tem pogledu, da tudi majhne občine, kot je v mojem primeru občina Duplek, imajo svojega predstavnika. Zakaj oni ne bi imeli svojega predstavnika? Pa tudi v tem hramu demokracije. Jaz sem se včasih temu nasmejal, ker je taka neka krilatica, da če si iz spodnjega Dupleka, je včasih rečeno omalovažujoče, včasih tudi kot neka folklora, da je ta Duplek verjetno tudi zaradi dupleške mornarice nek humorni element. Ampak jaz vam povem, gre za čudovite ljudi, za čudovito primestno občino, kjer je kakovost življenja, dela in vsega ostalega na nekem zelo visokem nivoju. Tukaj se ne strinjam s tem, ko se včasih zaide v kakšno šaljenje, konkretno o tem mojem volilnem okraju Duplek. Tudi v samih opozicijskih vrstah je ta vaš predlog naletel na določene pomisleke. Zelo sem vesel, da se je ravnokar pridružil kolega Baković. Jaz sem bil takrat na Odboru za notranje zadeve in sem se absolutno strinjal s spoštovanim kolegom, ko je dejal, da ta predlog še poglablja centralizacijo – jaz se lahko samo podpišem pod te njegove besede – in da kandidati, ki prihajajo iz manjših krajev in niso tako prepoznavni, ne bodo imeli možnosti za izvolitev. Če pa se vrnem na ta vaš temeljni predlogovni postulat, se pravi ukinitev volilnih okrajev in uvedbo relativnega preferenčnega glasu, pa mislim, da ni dober ravno iz tega razloga, ki ga je prej navedel oziroma ko sem citiral gospoda Bakovića. Jaz mislim, da ta predlog, ki ga bomo zdaj verjetno zelo kmalu, ker deadline izvršitve odločbe Ustavnega sodišča je 21. december, tudi imeli v Državnem zboru. Se pravi, da to je tista prava pot za to implementacijo odločbe Ustavnega sodišča. Tukaj ni nobene bojazni, da modifikacija volilnih okrajev ne bi tudi naslavljala te odločbe. Kaj se tiče vaših amandmajev, spoštovani predlagatelji, na seji delovnega telesa vas je Zakonodajno-pravna služba dejansko opozorila, da ta vaš predlog je bil tudi na polju neustavnosti, preveč ste dejansko posegali s tem vašim predlogom v aktivno in pasivno volilno pravico. Vi ste potem z amandmaji nekako začeli tesniti to neustavnost, ampak jaz še vedno menim, da vodotesna še dandanes ni. Dodana vrednost za volivce, kar je rekla prej spoštovana predlagateljica, jaz mislim, da je obratno, da je ukinitev volilnih okrajev antidodana vrednost za volivce. Ravno iz prej navedenih argumentacij je temu tako. Jaz bom seveda glasoval proti temu predlogu. Verjamem v dobronamernost določenih iz vaših vrst, ker vas po enih elementih dejansko cenim in verjamem, da vas skrbi za večjo vlogo volivcev pri samem procesu volitev. Vendarle mislim, da ta vaš predlog žal tega ne zagotavlja. Zato še enkrat, bom glasoval proti temu predlogu. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Mag. Andrej Rajh ima besedo, pripravi pa se gospa Mateja Udovč. Izvolite.
Hvala lepa. Danes razpravljamo o zelo pomembni temi, torej o spremembi volilne zakonodaje, ki bo omogočila, da bo glas volivca končno slišan in upoštevan. Veliko zlorab dejstev in napačnih navedb smo tu slišali, celo grožnje z centralizacijo. Poglejte, centralizacija se je zgodila z nastankom in drobljenjem Slovenije na celo 212 občin. Kriterij za nastanek občine takrat je bil pošta, vrtec, zdravstvena postaja in trgovina. To je vzrok ne za centralizacijo, ampak za eksodus Slovencev v tujino, še posebej iz obmejnih krajev. Ko govorimo o teh zadevah, se marsikaj zlorablja tudi v zdajšnji luči. Zadnji taki primer je, na primer, različno odpiranje trgovin po slovenskih krajih. V Mariboru se je ravno tako razvnela debata o tem, ali govorimo spet o centralizaciji, o prvorazrednih Ljubljančanih, ki lahko gredo v trgovino, Mariborčanih, ki ne morejo otrokom kupiti spodnjih hlač. Ampak te ukrepe niso sprejeli Ljubljančani, sprejela jih je vlada Janeza Janše. To so dejstva. Meni se zdi nedopustno, da občinski svetniki izvajajo pritisk na poslance, kako naj glasujejo. Tu mislim, da bi moral Državni zbor zaščititi integriteto poslancev in jasno povedati, da so takšna dejanja nesprejemljiva. Menim, da bi bil zelo dober tudi za stranko SDS takšen sistem, ki ga predlagamo, v Mariboru imate tudi čudovite in kompetentne kandidate, na primer dr. Pivec, dr. Vlasta Krmelj, mag. Kancler, to so vse ugledni Mariborčani, Selničani, in jaz ne vem, zakaj en Mariborčan, volivec SDS, ne bi mogel dati zaupanja na primer dr. Vlasti Krmelj, ki je vaša ugledna članica. To čemer smo danes priča, sem se prej že nekako odzval, mi z našim predlogom rušimo sisteme dolgoletnih strank, ki dejansko spominjajo na nek piramidni sistem grajenja lojalnosti, kljukanja, ali se je kdo udeležil zborovanja, ali je opravljal določene funkcije na terenu. Če bi lahko volivci izbirali, koga bi dali, potem takšen sistem več ne obstaja, se zruši. Kar se pa tiče volilnih uspehov in rezultatov. Kolega Doblekar se je posmehoval. Na prvih volitvah je vaša stranka za vstop v parlament dobila 3,34 %, stranka SAB 4,38 %. Ko govorite o listah, lističih, vi ste stranka ene osebe, ki gradi na kultu osebnosti. In ta močna struktura, ki traja 30 let, je avtoritarna in v vaši stranki se nič ne zgodi brez vašega predsednika, ki tudi kandidate namešča na izvoljive okraje. Sedaj kolega Grimsa ni notri, ampak zakaj on nikoli ne kandidira v gorenjski, ampak zmeraj v okraju Kranj 3. To nekako smrdi po nastavljenih volitvah. V tem smislu take volitve niso poštene, ampak so zmanipulirane. Ta naš predlog v bistvu minira vse te mahinacije, ki smo jim do sedaj bili priča, in tudi daje volivcu, kar je edino prav, možnost za odločanje. Odločno zavračam, da takšen sistem pomeni centralizacijo ali pa preferiranje kandidatov, ki izhajajo iz mesta. Nihče ne voli ljudi po tem, od kod so, ampak kaj so v življenju ustvarili in ali so ugledni, ali so sposobni, ali so spoštovani. Tudi v vaši stranki imate na območju Maribora zelo ugledne ljudi in mislim, da bi marsikdo tudi njim želel dati glas, pa jim danes očitno ne more, ker je volilna zakonodaja takšna, kot je. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Mateja Udovč, pripravi se gospa Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča za besedo. En lep dober dan vsem skupaj! Če kdaj, je danes čas, da damo osebne interese na stran. Glas ljudstva bi dobil z današnjim predlogom zakonodaje veliko težo in verjamem, da bi se zaradi tega tudi dvignila volilna udeležba. Stranke, ko poslušam razprave kolegov in kolegic, pa morajo biti vedno odgovorne, da na kandidatne liste ali pa na okraje dajejo primerne kandidate, ki so strokovni, ne pa kandidate, ki niso strokovni oziroma kandidate, ki samo posodijo, v narekovajih, ime in priimek. Ampak vsi kandidati morajo biti strokovni, verodostojni in vredni zaupanja državljank in državljanov. Današnja obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah v državni zbor je ravno pravšnja, da si nalijemo na eni in drugi strani čistega vina glede našega dela, razpravljanja, povezovanja in odločanja. Po današnji razpravi nam bo lahko bolj jasno, kako resno se povezujemo, sodelujemo in delujemo za skupno dobro Slovenije. Če bo predlog zakona opozicijskih poslancev dosegel potrebno večino, potem verjetno res ne bo težav pri eventualnem postavljanju novih vlad. S tem bomo tudi zlahka opravili nalogo, ki nam jo je naložilo Ustavno sodišče, torej implementirali odločbo Ustavnega sodišča o Zakonu o volitvah v državni zbor. Pri tem ne smemo pozabiti, da je predlog zakona na matičnem delovnem telesu že dobil potrebno dvotretjinsko večino za nadaljnjo obravnavo. Zavedati se moramo, da je to eden najpomembnejših zakonov, ki ureja delovanje naše parlamentarne demokracije. Zato je poenotenje in implementiranje odločbe Ustavnega sodišča nuja in odraz naše zrelosti. Prestavljanje odločitve, kot smo to počeli do sedaj, pa danes ni več mogoče. Zato je skrajni čas, da zaključimo, da danes zaključimo to zadevo. Danes imamo možnost in priložnost, da to zadevo dejansko zaključimo. Ko sem se odločila sama, da aktivno stopim na politični parket, sem bila prepričana, da so poslanci voljeni od ljudi in da morajo delati za ljudi, za njihov interes, ne glede na to, kateri stranki pripadajo. Seveda v okviru programov političnih strank, ki jih zastopajo. Danes pa sem v to še toliko bolj prepričana. Poslanci moramo delovati za skupno dobro na vseh nivojih naše družbene organiziranosti. Z delom in odločitvami moramo poslanci stati s svojimi obrazi, s svojimi imeni in priimki, ne pa iskati alibijev v strankah. Volivcem mora biti dala možnost kakovostnega stika s poslanci predvsem preko osebnih stikov, medijev, dela na terenu, dela v poslanskih pisarnah in drugih oblikah formalnega ali pa neformalnega druženja. Volivci morajo imeti občutek, da so na volitvah med kandidati izbrali pravo osebo, ki jih bo zastopala, zagovarjala, informirala in sistemsko reševala mogoče tudi njihove težave, probleme. Prav zato podpiram predlog zakona, ki ga imamo danes na mizi, ker uvaja prednostni glas, ker gre za neobvezni prednostni glas. Volivcem je dejansko dana dodatna možnost, da oddajo prednostni glas za posameznega kandidata na listi, poleg dosedanje možnosti, da lahko obkrožijo pa tudi samo listo ali pa politično stranko. S tem bodo volivci dobili občutek, da njihov glas resnično šteje, da njihov glas resnično nekaj pomeni. Po drugi strani pa bomo vsi poslanci prisiljeni, da bomo v intenzivnejših stikih s svojo volilno bazo. Tako bo odpadla praksa izvoljivih okrajev in v njih nameščanje strankarskih favoriziranih kandidatov iz drugih okrajev. Prepričana sem, da je ta rešitev z uvedbo prednostnega glasu demokratična, poštena za volivce in kandidate, ter da v celoti na eleganten način rešuje zahteve Ustavnega sodišča. Poglejte, jaz sem v tem sklicu prvič poslanka. Ničkolikokrat sem se na terenu, na ulici srečala z državljankami in državljani, ki sploh ne vedo, ker niso mene izvolili, da lahko pristopijo do mene. To ne gre samo za navadne državljane, gre tudi za osebe na višjih položajih. Oni mislijo, ker niso moja politična opcija, da potem ne morejo pristopiti do mene, da se jaz za njih ne bom zavzemala. To ne drži. Prav tako določeni mislijo, da če sem izvoljena v Kranju, ker sama izhajam iz volilnega okraja Kranj, oni pa prihajajo iz drugega okraja, da jaz tam njih ne zastopam, da oni nimajo poslanca. Z vsemi temi težavami se soočajo ljudje na terenu. V Kranjski Gori, Žirovnici, na Jesenicah danes nimajo poslanca, v Tržiču nimajo poslanca, pa to ne pomeni, da mi gorenjski poslanci ne gremo na ta njihov lokalni nivo, da se ne zavzemamo za njihove težave. Ljudje dejansko ne vedo, na koga naj se danes obrnejo, ker iz njihovega okraja ni bil izvoljen noben poslanec. Ena izmed večjih težav, ki jo imajo določene stranke pri sestavi list kandidatov za volitve poslancev v državnem zboru je tudi zastopanje spolov, uravnoteženost spolov. Na srečo v naši stranki, Stranki modernega centra nikoli nismo imeli teh težav. To se nenazadnje odraža tudi v sestavi naše poslanske skupine. Aktivna in enakopravna participacija žensk v našem družbenem življenju pomeni samo zastopanje najširših interesov naše družbe. Po drugi strani pa prinaša tudi kakovostnejše rešitve posameznih družbenih problemov. Izsledki številnih raziskav s tega področja so danes pokazali, kako pomembno je vključevanje žensk v aktivno družbeno in politično življenje. Seveda ni dovolj, da smo dobile aktivno volilno pravico, sedaj je čas, da tudi na področju pasivne volilne pravice naredimo korak naprej ali celo dva. Zakaj se ne bi zgodilo, da bi moški v naslednji sestavi državnega zbora bili v manjšini? Tudi s tem bomo poudarili naš civilizacijski napredek pri enakopravnem obravnavanju obeh spolov in v končni fazi razvoju naše družbe kot celote. Zato me danes posebej veseli, da predlog zakona prinaša tudi večjo uravnoteženost spolov pri urejanju pasivne volilne pravice oziroma pri kandidiranju na volitvah. Določenost načina sestavljanja kandidatnih list omogoča, da nobeden sploh ne sme biti zastopan v manj kot 40 %. Tako mora biti lista v prvi polovici sestavljena po sistemu zadrge oziroma izmenično po spolu, se pravi prvi kandidat ženska, moški, ženska moški ali pa obratno, moški ženska, moški ženska. To se mi zdi zelo pomembno. Dogaja se, da določene stranke ženske postavljajo na okraje, ki so za njih neizvoljivi okraji. Zato danes v tem sklicu in v mnogih sklicih pred tem sedi bistveno manj žensk v Državnem zboru. Verjetno bi se dalo o zakonu in tej problematiki razpravljati, ampak v prvem delu samo toliko. V samem zakonu bi se dalo še kaj izboljšati, dodati, vendar mislim, da povsem ustreza zahtevam odločbe Ustavnega sodišča in poudarja pravičnost ter demokratičnost volitev, zato bom ta predlog zakona z veseljem podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Violeta Tomić. Pripravi se kot zadnji v tem krogu gospod Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pred kratkim je tukaj pred nami stal predsednik Borut Pahor, ki nam je položil na srce, da je treba do novega leta spremeniti in sprejeti novo volilno zakonodajo, kajti nahajamo se v neustavni situaciji. Kot smo že slišali, že dve leti nazaj je bilo z odločbo Ustavnega sodišča odrejeno, da po 26 letih volilni okraji ne ustrezajo nobenemu kriteriju in nobenemu merilu. Sedaj očitno nekaterim, predvsem tej največji stranki koalicije ni v interesu, da sploh kdaj imamo spremembo zakonodaje, kajti vašega predloga nismo videli. Potem ko pride do volitev, bi spet poslušali, kako so volitve nelegalne, kako so ukradene in tako naprej. Ko pa podamo predlog, ki je kar v velikem številu usklajen in tudi dober, pa nekako nasprotujete s čudnimi argumenti, kot so: mi smo mercedes, vi ste jugo, to je atentat na podeželje in tako naprej. Jaz moram odločno zavračati in zavrniti takšne argumente. Predvsem me skrbi to vaše hujskanje podeželja proti mestu. Pa vemo, da je tudi Orban zmagal na podoben način, Trump preko nekega umetno ustvarjenega konflikta podeželja in mest. Veste, vsi mi, ki smo, bi rekli, meščani, smo eno generacijo nazaj s podeželja. Večina Slovenk in Slovencev. Kaj je atentat na podeželje? Ne ta sprememba volilne zakonodaje, temveč to, da ni cestnih povezav s podeželjem, da ni delovnih mest na podeželju, da se pod krinko protikoronskih ukrepov delajo ukrepi, ki še bolj podeželje oddaljujejo od prestolnic, z odpiranjem trgovin, z zapiranjem lekarn, poštnih uradov in tako naprej. Večina aktivnih in izobraženih ljudi na podeželju je bila primorana oditi delat v mesta. To ni bila njihova prvotna izbira. To pa ne pomeni, da v primeru izvolitve poslanec, ki se je odselil s podeželja, ni poslanec vsega ljudstva, vseh Slovencev in predvsem tudi kraja, iz katerega izhaja. Tako da to hujskanje centra proti podeželju in podeželja proti centru je zelo zelo nedostojno. Parcialni interesi poslancev, da bi bili še kdaj izvoljeni, res ne bi smeli biti merilo in vodilo. Pozdravljam tudi Stranko Modernega centra in Novo Slovenijo, da ste videli v tem našem poskusu dobronamernost in seveda smo odprti za vsakršne pripombe, ideje, karkoli. Vendar tako zavračati, kot zavrača največja stranka, je pa zaskrbljujoče, kajti ta večinski sistem seveda ustreza njej, ker tako s približno 20 % lahko vlada Sloveniji in se hvali, da ima 200 tisoč volivcev. Kaj pa milijon 800 drugih, ki niso pristaši SDS in njihove politike? Se pa strinjam, da takšne relativne zmage te stranke so produkt tudi nizke volilne udeležbe. Slovenec ima v glavnem občutek, da je odtujen od svojih politikov, od politike, od odločanja. Ta volilna abstinenca je kriva, da imamo potem 200 tisoč volivcev, ki pa nekako kurz cele Slovenije odpeljejo drugam. Jaz se sprašujem, koliko skrajno desnih vlad, koliko izbrisov bomo še morali doživeti, da bodo državljani in državljanke dojeli, kako pomembno je ohranjati volilno pravico, ki je bila nekoč izbojevana, in če bi jo nam kdorkoli vzel, bi skočili v zrak, ampak če ti jo priskutijo, pa je bližnjica. Tako da imamo potem pred volitvami raznorazne grafite, volitve so farsa, če bi kaj spremenile, bi bile nelegalne, celo absurdno neka stranka nevolivcev se je pojavila na spletu in tako naprej. Seveda je to vse voda na mlin tistim, ki imajo neko fiksno število svojih volivcev, ki jih, pustimo to, na kakšen način ohranjajo, vemo, da gre v glavnem za stranko enega človeka in potem so njih prisesane interesne skupine, ki izčrpavajo Slovenijo in ji nikakor ne delajo dobro. V Levici se strinjamo s tem, da je treba poenotiti volilno zakonodajo, da bi tako, kot imamo na evropskih volitvah, imeli tudi na teh. Če bi razmišljali lahko širše in bi se lahko pogovorili o nekih konsenzih, bi bilo modro, in to je moje popolnoma osebno mnenje, narediti obvezne volitve. Takrat bi šele videli, kakšno je dejansko stanje v državi. Obvezne volitve imajo marsikatere demokratične države in bilo bi smotrno o tem razmišljati. Bilo bi smotrno razmišljati tudi o elektronskem glasovanju, pa ne le na volitvah, ampak tudi v primeru, ko poslanec zaradi bolezni ne more prisostvovati sejam in nam kdaj zaradi tega zmanjka en glas za zelo pomembne zakone, da bi lahko poslanec, ki zboli ali pa, kot je prej bilo omenjeno, poslanka, ki je na porodniškem, lahko vseeno sodelovala vsaj pri odločanju. Veliko je stvari, ki bi bile dobre in ki bi bile nujno potrebne sprememb v tej naši mladi demokraciji. Ravno tako zadrga, ki je vertikalna in horizontalna, ki jo predlagamo v tem predlogu, bi bila zelo nujna, kajti spolno uravnotežiti parlament, včasih se reče, da je politika molj moška stvar, vendar ženska v politiki je neobhodna, kajti so teme, ki jih vidimo pač drugače. Tako da zadrga je pomembna. Sem pa tudi vesela, da je poslanec pred mano iz LMŠ, ki ji nekateri iz SDS pravite privatna lista, kar se mi zdi zelo podcenjujoče in nesramno, imamo tudi zavezništvo Alenke Bratušek in tako naprej, to niso privatne liste, vi se lahko imenujete stokrat demokratični, pa ne delujete demokratično in vam ime nič ne pomaga, vesela sem torej, da je poslanec pred mano omenil tudi regije, ki nikoli niso dobile poslanca. Nikoli. Ali pa recimo enkrat, kot se je zgodilo v Beli krajini, iz katere izhajam. Bela krajina ima 50 tisoč volivcev, vendar bazen volitev hrani Zagorje, Trbovlje, Hrastnik, ki so večje. In je krivično, da ne glede na to, kakšna je volilna udeležba, potem seveda ni čudno, da ljudje nimajo volje iti na volitve, kajti vedo, tudi če gredo vsi na volitve, da njihov predstavnik ne bo izvoljen. Ravno zato je pomembno, da podpremo možnost sprememb na preferenčni glas, kajti okraji so se izkazali kot nefer, nestimulativni za volivce. Ko pa damo preferenčni glas in damo svoj glas osebi, ki ji zaupamo, potem je zadeva popolnoma drugačna. Relativni preferenčni glas omogoča, da se v strankarskem sistemu ne krepi en občutek, da igrajo posamezniki, kamor jih postavijo, in fakultativni preferenčni glas je edini, ki nam omogoča, da se volivec sam odloči, ali daje prednost volilnemu programu in politični opciji kot takšni. Programi so tisti, ki bi jih volivci morali obravnavati in bolje poznati. Pred vami je nov predlog in si želimo, da bi dobili podporo, kajti drugače se znajdemo v protiustavni situaciji. Lahko se nam zgodijo volitve danes, jutri in kaj bomo potem, če nimamo sprememb volilnega sistema. Bojim se, da je ta nesprememba dejansko v interesu ene stranke, ki bo potem na ves glas kričala, da so volitve ukradene in da niso ustavne in ne vem kaj. Želimo narediti, da bodo volivci imeli zaupanje v nas in da imamo volilni sistem, kot od nas zahteva odločba Ustavnega sodišča. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji v tem krogu dobi besedo gospod Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala, spoštovana podpredsednica, za dano besedo. Cenjeni minister, kolegice in kolegi! Pred nami je tematika, ki nas bremeni vse skupaj v tem državnem zboru že vso leto, to je volilna zakonodaja, na vrata Državnega zbora pa vseskozi trka tudi Ustavno sodišče. Jaz si ne bom dovolil, da bi komentiral, kdo je večji, kdo je manjši, katera stranka je večja, katera je manjša, katera je močnejša, katera je manj močna, kdo je v kakšni stranki primeren, da sedi v tem državnem zboru, ampak se bom bolj osredotočil na ta predlog, predvsem pa na svoj volilni okraj. Moram priznati, da sam nisem obremenjen s tem, ali bom na naslednjih državnozborskih volitvah, predčasnih ali rednih leta 2022, kandidiral. S tem nisem obremenjen. Seveda bi še pa kako želel, da ima moj volilni okraj, to so Slovenske Konjice, Vitanje in Zreče, poslanca. Ko še nisem bil v Državnem zboru, je nekaj mandatov nazaj, ko je bil LDS še živ, bil izvoljen v mojem volilnem okraju tudi kandidat LDS. Čeprav se s politiko LDS takrat nisem strinjal, ampak kandidat, ki je bil izvoljen v mojem volilnem okraju, je prav gotovo delal za naš volilni okraj, to je za vse tri občine. O tem ni nobenega dvoma. Kolega Bandelli je prej v svoji razpravi rekel, da tisti, ki bomo danes glasovali proti, da smo egoisti. Sam moram povedati, da se s tem ne morem strinjati in da sam sem daleč od tega, da bi bil egoist. Tudi nobena stranka v tem državnem zboru v tem mandatu, ko se o tej volilni zakonodaji pogovarjamo, nima ustavne večine oziroma ni tako velika, da bi lahko to ustavno večino preprečila. Torej ni odvisno to samo od ene stranke, kot je danes bilo večkrat povedano, ampak je to odvisno od več strank. Slovenija je ena manjših držav. Večkrat smo slišali, se tudi pogovarjamo in se primerjamo z nekimi sosednjimi državami. Seveda s tem se strinjam do neke meje, ampak zaradi specifike države se je velikokrat težje primerjati s sosednjimi državami, predvsem pa ta volilni sistem iz neke sosednje države prenesti ali pa vnesti in vgraditi k nam v Republiko Slovenijo. Od predlagatelja smo danes slišali, da politika ni igra, je resen posel. S tem se kot poslanec v drugem mandatu ne morem strinjati. Pa bom razložil, zakaj. Kot sem na začetku povedal, si ne bom dovolil, da bi komentiral oziroma se opredeljeval, za katero stranko je prav, da je v Državnem zboru, za katero ni prav, da je, niti ne bom komentiral, kateri kandidati so pravi za katero od strank. Me pa večkrat zmoti ta stavek: politika ni igra, je resen posel. Jaz se spomnim leta 2012, ko se je takratni župan pa tudi zdajšnji župan Zoran Janković odločil, da bi se malo šel državno politiko, zbral je svoje somišljenike in šel na državnozborske volitve. Seveda je bil tudi izvoljen, sestavljal vlado, pa iz tega ni bilo nič. Seveda ni uspela ta igra. Ta resen posel ni uspel. Potem so pa seveda tisti, ki so takrat šli na volitve s takratnim in zdajšnjim županom, šli iskat druge stranke pa druga vrata. To me pa moti. Imamo tudi nekatere, ki v času mandata prestopajo iz ene v drugo, tretjo, imamo nekatere, ki zamenjajo več strank. Sam si nikoli ne bom dovolil, da bom izvoljen skozi svojo stranko, mandat pa nadaljeval in ga končal v kateri drugi stranki. V 30-letni zgodovini se mislim da ni zgodilo v Državnem zboru, da bi nekdo iz katerekoli stranke, ki je bil izvoljen, pa se ni strinjal s politiko stranke ali s politiko države v Državnem zboru, da bi odstopil in prekinil svoj mandat. To se še ni zgodilo. Ampak se vedno iščejo neke stranpoti samo iz enega razloga, da je nekdo skozi ves mandat v Državnem zboru. Tako da s stavkom, »politika ni igra, je resen posel«, se prav gotovo ne morem strinjati. Ko govorimo o zakonih, ki rabijo ustavno večino, mi je zelo blizu belgijski parlament, ki sprejema zakone, ki začnejo potem veljati čez 5 ali pa 10 let. Jaz mislim, da je volilna zakonodaja tudi en takšen primer, ampak žal smo v tem državnem zboru, pa tudi naši predhodniki, to zamudili, ker smo v časovni stiski. Da se vrnem k svojemu volilnemu okraju. Jaz bom prav gotovo zavrnil ta predlog in bom glasoval proti temu, ker želim, da ima moj volilni okraj, ne glede na to, kdo bo kandidiral na mesto, na katerem sem sam danes, poslanca, ki bo skrbel in prinašal glas v Državni zbor. V Državnem zboru sprejemamo zakone, ki se dotikajo vseh, ne glede na to, iz katerega dela Slovenije je kdo doma. Teh je 85 %. So pa tudi stvari, ki jih zelo težko razume izvoljeni iz Ljubljane, na primer težave na Koroškem, v Trbovljah, v Prekmurju, pa še kje. Jaz mislim, da s tem, ko imamo možnost, da imajo stranke kandidate, ki prihajajo tudi s podeželja, je to velika prednost za razvoj tega podeželja. V tej današnji razpravi je bilo večkrat povedano, da je naša stranka stranka ene osebe. To ne drži. Sam sem v stranki 26 let. Stranka ima 30 tisoč članov. Lahko vam zagotovim, da nihče od poslancev Slovenske demokratske stranke, ki smo danes v tem državnem zboru, ne ve, če bo kandidiral na naslednjih volitvah, ker je tu več stopnic. Če govorim o sebi, mora me evidentirati v mojem volilnem okraju, to je v Slovenskih Konjicah, občinski odbor v Vitanju in Zrečah, na stranki na izvršilnem odboru, na svetu stranke pa še kje. 5, 6, stopničk rabim, da pridem do kandidature. Seveda potem bodo pa odločali moji volivci. Sam naj povem, da bom glasoval proti temu zakonu. Sem pa za to, da to časovno stisko čim prej prekinemo in da najdemo kompromis, ko bo prišel zakon s strani Vlade oziroma ministrstva na te državnozborske klopi, najdemo skupen kompromis za dobrobit razvoja Slovenije. Je pa dejstvo, ker prihajamo poslanke in poslanci iz večjih mest, iz malo manjših mest, tudi iz vasi, je zelo težko najti en skupen jezik. Ni pa prav, da iščemo v Državnem zboru krivca, kdo je za to kriv, da imamo tak volilni sistem. Slovenija je stara 30 let, da imamo takšen sistem, so nekoč poslanke in poslanci zanj glasovali. To ni odvisno od ene osebe, to ni bilo odvisno od ene stranke, ampak od tistih, ki so bili naši predhodniki. Seveda imamo pa tudi poslance, ki so takrat bili tudi zraven. Jaz sem ponosen na njih, ampak od enega to ni bilo odvisno. Jaz bom glasoval proti temu predlogu za dobrobit svojega volilnega okraja. To je volilni okraj Slovenske konjice, Vitanje in Zreče. Hvala.
Hvala lepa. Sprašujem, če je še kdo za razpravo. Vidim, da ja, zato odpiram listo. Samo trenutek. Imamo prijavo tudi prek oddaljenega dostopa, ampak bomo najprej sprožili listo. Gospod Jelinčič, če dovolite, bomo naprej sprožili listo, če dovolite. Prijavite se vsi, ki želite razpravljati. Imamo 7 prijavljenih razpravljavcev. Prijavila se je tudi gospa Anja Bah Žibert. Predlagam, da damo najprej besedo njej, glede na to, da je na oddaljenem dostopu. Izvolite, gospa Anja Bah Žibert, imate besedo.
Se slišimo.
Se slišimo. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Mislim, da sem prva, ki se tako oddaljeno oglaša. Upam, da se bomo dobro slišali in da bo povezava brezhibna. Danes govorimo o res pomembni zadevi. Odločamo o tem, kar od nas zahteva Ustavno sodišče in odločamo tudi o tem kako bodo na prihodnjih volitvah odločali volivke in volivci. Najprej bi se odzvala, to moram povedati, na kolegico Violeto Tomić, da se mi ne zdi korektno, da katerokoli stranko v Državnem zboru imenuje kot nedemokratično. Slovenska demokratska stranka je gotovo demokratična stranka z eno najdaljših tradicij v Državnem zboru. Naši organi odločajo vedno v skladu s statuti in pravili. Tudi naši kongresi tako potekajo. V primerjavi z njimi, mi nikoli nismo imeli težav ali da bi šli celo tako daleč, da bi prišlo do fizičnih napadov. Mi absolutno delujemo zelo demokratično in stojim ne samo za našo stranko, ampak tudi za vsemi volivkami in volivci, ki so to stranko tudi na zadnjih državnozborskih volitvah z glasovi nagradili, tako da so ji namenili največje število glasov. In bili smo pač zmagovalci volitev, pa če sedaj to komu paše ali ne. Tako je pač odločilo ljudstvo. Ko govorimo o volilnih sistemih, imamo danes na mizi enega od možnih rešitev. Več možnih rešitev je. Moramo na nek način spomniti tudi na čas, ko je Slovenska demokratska stranka z pomočjo 40 tisoč podpisov volivk in volivcev zbrala zadostno število podpisov, da bi takrat prišlo do spremembe volilnega sistema v večinski volilni sistem, pa veste, da se je potem na nek način to izigralo s spremembo ustave. Mi seveda pri tej spremembi nismo sodelovali, tako da takšen volilni sistem, kot ga imamo danes, je verjetno najtežje pripisati ravno Slovenski demokratski stranki. Pa vendar tak sistem imamo in danes je pred nami naloga, da nekako pridemo do sistema, ki bo zagotovil tiste pomanjkljivosti, ki jih je Ustavno sodišče ugotovilo. To pa ne pomeni, da je rešitev samo v tem predlogu. Tudi sprememba volilnih okrajev je možnost, da pridemo do takšne rešitve. Najpomembnejše je, da gremo po tisti poti, ki omogoča, da pridemo do spremembe volilnega sistema oziroma uredimo stvari tako, da bodo pile vodo in da bomo zadovoljili odločbi Ustavnega sodišča. Jaz vsekakor menim, ker imamo različna mnenja v Državnem zboru, kar je povsem prav, ampak mi je zagotovo bližje sprememba volilnih okrajev na način, da se popravijo tisti volilni okraji, ki od trenutne zahteve Ustavnega sodišča odstopajo. Ljudje so imeli možnost voliti. Lahko se pogovarjamo tudi o tem, zakaj je volilna udeležba tako nizka. Velikokrat je krivo tudi mnenje »ah, saj se nič ne da spremeniti, vse ostaja isto«. In ravno mi politiki smo tisti, ki bi morali v nekem skupnem sodelovanju in iskanju skupnih rešitev pokazati, da politika zmore in da znamo stopiti tudi skupaj takrat, ko je najtežje za državo. V povezavi s tem je bilo govora tudi o kvotah, tako imenovanih spolni kvotah. Jaz ne vidim nobene razlike med enim in drugim sistemom, da se te kvote ne bi upoštevale. Kvote so in danes tudi vidimo, da je več predstavnic ženskega spola, ki smo še vedno v manjšini, pa vendar je vedno več predstavnic ženskega spola v Državnem zboru. Moram pa pri teh kvotah vedno opozoriti tudi na nekaj, čeprav sem ženska, da je najpomembneje to, da se izvolijo poslanci oziroma poslanke, ki so sposobni zastopati interese volivcev, od koder prihajajo, n da ne gre to izključno zaradi spola. To se mi zdi, da bi bilo neprimerno, da ocenjujemo ljudi po spolu kdo je sposoben in kdo je manj sposoben. Prav tako se mi zdi, da bi se morali v okviru, ko se že pogovarjamo o različnih volilnih sistemih oziroma kako rešiti to zagato, pogovarjati nenazadnje tudi o samih voliščih. Mi v Sloveniji imamo še vedno zelo različne pristope do volišč. Nekateri imajo to zelo oddaljeno, nekatera volišča so se celo ukinjala. Mislim, da je tudi to naša naloga, da omogočimo volivcem, da na najkrajši in najlažji možni način pridejo do volišča. Veseli me, da smo naredili korak naprej, kar se tiče tistih volivcev, ki so invalidni in so do zdaj imeli težave pri dostopanju do volišč. Vendar pa moramo tukaj gledati na vso našo populacijo v državi, imamo tudi starejše, ki na primer ne morejo priti do oddaljenih volišč. Tako da bi morali na nek način tudi njim omogočiti, da se jim dostop olajša. Kot rečeno, imamo tukaj različne poglede. Dejstvo pa je, da ko govorite danes nekateri o tem, da so okraji brez volivcev. Tudi ta sistem [[nerazumljivo]]pod eno listo ne pomeni, da bi zato imeli nekateri volivci iz [[nerazumljivo]]določenih delov volilne enote svojega zastopnika, ker je pač odvisno od sestave liste, od kod bodo ti kandidati in potem tudi preference, ki bodo nato prihajale. Nikakor pa si ne želim, da bi z volilnim sistemom storili nekaj, kar pa bi državljane zopet delilo na dva dela, na tiste ki prihajajo iz mestnih središč, mestnih, večjih občin, in pa tiste, ki prihajajo s podeželja. Absolutno je res, da ne smemo ustvarjati sistema, ki bi preferiral eno skupino volivcev pred drugimi. Bojim se, da rešitev, ki je danes na mizi, prinaša ravno to. Na tak način lahko pridemo do tega, da podeželje ne bo imelo več svojih predstavnikov, kot jih imajo sedaj, kar seveda zagotovo ne bi bila dobra rešitev. Kot rečeno, vsekakor imamo različna mnenja o tem, vendar pa je na koncu pomembno tisto, ki lahko dobi zadostno večino, in to je tisto, k čemur bomo sledili. Se pravi, ena od opcij je ta, ki je danes na mizi, druga opcija je sprememba volilnih okrajev in absolutno je pomembno, da volivci predvsem dobijo možnost, da gredo na volitve. Je pa še nekaj. Jaz verjamem, da si nekateri želijo tudi ta predlog, ki je danes na mizi, tudi zato, ker so imeli težave v lastnih strank. To pa bi bilo nekorektno. Tako imamo danes v Državnem zboru stranke, katerim volivci niso zaupali dovolj velikega števila glasov, da bi bili izvoljeni celo njihovi predsedniki strank. To pa ni problem volilnega sistema, to pa je problem vsake stranke. Vsaka stranka se mora zamisliti, če njihov predsednik stranke, ki je nekako tisti glavni, ki predstavlja njihov program in zastopa stranko, ne dobi samozadostnega števila glasov, da pride v Državni zbor. To ni problem v volilnem sistemu, to je problem vsake stranke, ampak mi zaradi tega ne moremo iti po neki poti, da bi omogočili nekaterim, ki jim volivci očitno ne zaupajo zadosti, da bi na tak način prišli v Državni zbor. Hvala lepa za besedo in vsem želim veliko zdravja.
Hvala lepa, Anja Bah Žibert. Tudi mi želimo enako vam. Postopkovni predlog pa ima gospod Rajh. Izvolite.
Jaz bi najprej rad zaželel čimprejšnje okrevanje svoji poslanski kolegici. Bi pa vseeno rad pripomnil, da če je tako pogumna in tako sposobna, potem se nima ničesar bati in naj kar odpre [[…]]
Gospod Rajh [[…]]
roke in zahteva [[izklop mikrofona]]
Gospod Rajh [[…]]
Očitno ne bi dobila [[izklop mikrofona]]
Gospod Rajh! To ni postopkovni predlog in ste zelo nesramno zdaj odreagirali in izkoristili to opcijo, ki vam jo daje Poslovnik s postopkovnim predlogom. Ni bilo korektno in niti lepo od vas. Bi si zaslužili opomin. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Rajh vi pa imate moje zadnje opozorilo, preden vam začnem talati opomine, ker ste danes tekom časa, ko jaz vodim sejo, dvakrat zlorabili postopkovni predlog. Gospod Jelinčič, imate besedo, pripravi se gospa Jerca Korče. Izvolite.
Hvala lepa. Že od začetka sem povedal, da bomo mi ta zakon absolutno podprli. Mi smo prepričani, da je to optimizacija naših volilnih želja. Tudi če pogledamo s strani Slovenske demokratske stranke, ne razumem, zakaj so proti. Ta varianta, da se črtajo volilni okraji in da se znotraj volilnih enot napiše strankarska lista, to je en velik približek k večinskemu sistemu. Ne razumem, zakaj je zdaj stranka proti temu, kajti to je en korak proti tistim njihovim željam, ki so jih takrat predstavili na tistem referendumu, kjer je bilo premalo ljudi zaradi različnih razlogov, predvsem pa tudi, ker je Državni svet nekaj brskal zraven in nihče ni pravzaprav vedel, kdo pije in kdo plača. Na ta način, če bi črtali volilne okraje, damo možnost najboljšim predstavnikom vsake stranke, da pridejo v Državni zbor. Dejstvo je, da bo vsaka politična stranka dala na zgornja mesta svoje najboljše člane, tiste, ki znajo, tiste, ki so se eksponirali, in tiste, ki so pripravljeni delovati v korist države. Dejstvo je, da mi tukaj nismo zastopniki krajevnih skupnosti. Nismo zastopniki posameznih okrajev, kot je rekel en govorec pred menoj, ko je rekel, da je on kandidat in da bo delal za svoj okraj. Tukaj delamo za državo. Država je tista, ki nam je dala mandat, da delamo za njo, da bo vsem državljanom bolje in dobro, ne samo določenemu okraju, iz katerega je določen poslanec. Ko je ta kolega rekel »moji volivci«, ja, saj to je tisto, kar je narobe. Morajo biti volivci, ki volijo najboljšega kandidata, ki volijo tistega, ki bo skrbel za državo, ki bo skrbel za zdravstveni sistem države, za obrambni sistem države, da bo skrbel za to, da bomo varno in mirno živeli znotraj države, ne pa, da se bo evakuiral na svoj okraj, kar je pa izven njegovega okraja, ga pa ne briga več. Mislim, da je to zelo slabo. V Sloveniji imamo 212 občin, do česar je pripeljal gospod Podobnik in Slovenska ljudska stranka s tistimi neumnimi željami, da bi vsaka fara imela svojo občino. In sedaj vidimo, kje smo. Ogromna količina občin v bistvu diha na škrbe, so zapufani, in ko je bila nekaj časa prepoved prehoda iz ene občine v drugo, človek ni mogel obiskati en kilometer odmaknjenega soseda ali pa prijatelja, ker se je že znašel v drugi občini. To je tisto, kar pomeni drobljenje. Drobljenje uničuje državo. Ravno tako kot uničuje državo ta predlog, ki je prišel iz Državnega sveta, da bi imeli 12 pokrajin. Pa katero tele se je to spomnilo? 12 pokrajin in dve glavni mesti – Ljubljano in Maribor. Mene to spominja oziroma sem prepričan, da gre tukaj za namerno rušitev države na osnovi delitve iz časa druge svetovne vojne, da zgornji del od Save navzgor bi sodil z glavnim mestom Maribor pod nemški rajh, spodnji del pa pod Italijo. Samo še dučeja naj zraven potegnejo, pa bi bila ljubljanska pokrajina z glavnim mestom Ljubljano pod Italijo. To je uničevanje države. Zato mislim, da je treba združevati te zadeve, da se je treba zavedati, da živimo v isti državi in da se ne moremo kregati eni z drugim. Že sedaj so velike razprtije, na primer, na Štajerskem marsikdo reče najraje bi naredil mejo na Trojanah, kjer kje nekoč bila deželna meja oziroma državna meja med državo Štajersko in državo Kranjsko. Zavedati se treba, da dežele v času Avstro-Ogrske, slovenske štiri, so imele status držav. Tega se danes ne zavedajo tudi tisti mojstri, ki delijo Slovenijo. Mi imamo 88 okrajev. Če bi se zadeva skrajšala, bi imeli 8 volilnih enot in znotraj vsake volilne enote znajo volivci razbrati, kdo so tisti njihovi kandidati, ki jih bodo zastopali, in znajo preveriti, kaj so ti njihovi kandidati naredili v prejšnjem mandatu, ali kaj jim ti novi kandidati obljubljajo, da bodo storili tudi za njih – vendar ne samo za njih. Država se razvija. Če pogledamo, sedanja vlada odlično deluje na področju infrastrukture. Ceste se popravljajo po vsej Sloveniji, tudi tam, kjer jih prej nihče tudi povohal ni. In to je tisto, kjer moramo mi nadaljevati. Mi moramo v tej smeri nadaljevati, zato da bomo zagotovili enakomerni razvoj cele države. Izjave, da bodo prišli notri kakšni znani športniki in znani igralci in ne vem kaj vse, so deplasirane. Mi smo imeli tukaj nekaj znanih športnikov. Kakšna korist je bila od njih? Nikakršna. Imeli smo tudi oziroma imamo tudi kakšne igralce tukaj notri. Kakšna je korist od njih? Nikakršna. Metanje polen pod noge razvoju države. Jaz nisem za to. Mislim, da tudi volivci bi spregledali in vedeli, da take zadeve pač ne prihajajo in ne prinesejo razvoja lastni državi. Malo bi se pa spustil tudi na področje t. i. ženskih kvot oziroma spolnih kvot. Spolne kvote so totalen nesmisel. Jaz mislim in v Slovenski nacionalni stranki mislimo, da je pomembna kvaliteta, ne pa spol. Če je pa spol, če tako močno se zavzemate, da je pomemben spol, zakaj pa potem v sodnem sistemu puščate več kot 80 % žensk za sodnice, sodnikov pa ni. Pa nikomur nič? Pa še kakšni drugi poklici so takšni. Skratka, bistvena je kvaliteta. Zavedati se je treba, da sta dve upravni sodišči v Nemčiji, v dveh nemških deželah, ki imata ravno tako status države znotraj Zvezne republike Nemčije, in sicer Tübingen in Brandenburg, določili, da so ženske kvote protiustavne. Zdaj pa primer, kako se pri nas dobi ženske, da gredo v politiko. V glavnem ženske ne želijo kaj dosti, da bi šle v politiko. In zdaj moramo letati od Poncija do Pilata, da prepričamo kakšno žensko, da vstopi v politiko. Potem se zgodi neko brkljanje gor, dol, nihče ne ve, kdo bo prišel notri. In potem ali pride ali ne pride, ne pride kvalitetno, pride samo zato, ker je ženska. To ne pije vode. Zadeva je še toliko bolj hecna, kajti v Sloveniji je tudi zdaj že dovoljeno, da se glede na, kot pravijo nekateri slovenski pravniki, glede na enakost spolov, jaz sem absolutno za enakopravnost, kar se tiče enakosti, pa ne morem, ker če jaz dam hlače dol in se pogledam med noge, točno vidim, kaj imam, ženska pa tudi točno vem, kaj ima. To se pravi, da ne moremo iti na enakost spolov. Zdaj se v Sloveniji dopušča preskok iz enega spola v drugega. Pa vzemimo primer, da na listi določene stranke kandidira 11 moških. Državna volilna komisija bo to zavrnila, kajti niso upoštevane ženske kvote. Potem pa gre recimo 6 teh moških na upravno enoto in reče: »Veste kaj, od danes naprej se jaz počutim kot ženska.« In zahteva novo osebno izkaznico, na kateri piše, kaj jaz vem, France Francetovič ni več France Francetovič, ampak je Francka Francetovič. In kaj bo naredila Državna volilna komisija? Absolutno mora listo potrditi. Ko smo imeli na volitvah Listo za ženske, Lista za ženske – že samo ime pove, kaj to je – je Državna volilna komisija to zavrgla, ker ni bilo nobenega moškega notri. Zdaj bo po novem zakonju to mogoče. Tukaj smo pa še pred enim problemom. Kaj pa tisti, ki pravijo, da niso ne ženska ne moški? Imamo celo vrsto teh variant, mislim, da jih je približno 10. Nekateri se deklarirajo, saj ne vem več na kaj vse, oznake z Q pa z Y pa z X pa z ne vem čem še vse. Kaj pa če se eden, glede na to da je to dovoljeno, deklarira, da je marsovec? In potem bo rekel: »Mi marsovci nimamo predstavnika v Državnem zboru, zahtevamo marsovsko kvoto na volitvah.« Kam smo prišli? Totalna dekadenca. In to dekadenco fura Evropska unija in Slovenija to dekadenco podpira. Na žalost. Jaz upam, da se bomo enkrat zbrihtali, streznili, pa nehali s takimi neumnostmi. Zato je pa potrebno, da preskočimo možnost za take neumnosti in enostavno črtamo volilne okraje, tistih 88, imamo 8 volilnih enot, vsaka stranka da najboljše ljudi na vrh. Če je pa kdo tako dober, da bo s preferenčnim glasom preskočil tistega na prvem mestu, je pa že s tem dokazal, da je odličen. In ko nekateri pravijo, da ne bo prišel nihče iz periferije notri, to ni res. Če gremo gledat, koliko je poslancev iz periferije pa koliko jih je iz Ljubljane ali pa iz Maribora, bomo videli, da ta teza nikakor ne drži. Mislim, da tisti poslanci, ki so se pokazali v Državnem zboru kot dobri, konstruktivni in ki delujejo v korist države, njim se ni bati, da ne bi bili izvoljeni. Se ni bati. Če imajo pa v svojem okrižju, v svoji volilni enoti kakšnega tako dobrega, da je boljši od njih, jim pa tudi to ne bo škodilo. Pa saj v bistvu delamo vsi skupaj za državo, ne delamo vsak za svojo krajevno skupnost in se potem borimo za to, da nekdo naredi avtocesto od gostilne do svojega vikenda ali pa do svoje hišice za pitje, ali pa od svojega doma do cerkve. Ali pa, da nekdo dela tako kot poznamo primere iz okolice Ormoža, kjer so nekateri samo kapelice delali pa nič drugega. To je premalo. To ni tisto. Ali pa konec koncev tudi iz Slovenskih Konjic, kjer se določen razvoj zavira zaradi napačnih političnih usmerite določenih poslancev. Tudi to ne sme biti. Poslanci smo predstavniki vsega ljudstva. Tako vsaj piše v Ustavi. In če smo predstavniki vsega ljudstva, moramo spoštovati to in moramo delati za vse državljane. To pomeni, da moramo delati za celotno državo. Nikakor ne moremo iti v ene parcelacije, da jaz bom delal za svoj okraj, tisto, kar je pa izven mojega okraja, me pa ne briga. To ne gre. Mogoče bi bilo bolj smiselno razmišljati o tem, da tisti poslanci, ki preskakujejo ali pa preskočijo iz ene poslanske skupine v drugo poslansko skupino, da izgubijo mandat. Konec koncev, če je nekdo bil izvoljen na listi določene stranke, pomeni, da se je strinjal s statutom te stranke, da se je strinjal z izhodišči in načrti te stranke in pa s programom te stranke. Če je skočil v eno drugo stranko, je potem izdal vse tisto, kar je podpisal ob vstopu v stranko, ob vstopu na volilno pozicijo in pa izdal volivce, ki so mu dali glas. Hudičevo malo je poslancev v Državnem zboru, ki so dobili vstop v Državni zbor na svoji osebi, na svojem imenu. Jaz mislim, da bi tukaj morali kaj spremeniti. Pa seveda tisti zloglasni 7. člen, zaradi katerega pravzaprav, če se kakšen zoprn pravnik od kod drugod spomni, da začne zafrkavati državo Slovenijo, lahko reče, da so vse volitve od leta 1992 naprej nelegalne in nelegitimne, kajti nihče ni bil rojen na dan volitev, da bi imel takrat 18 let. Nihče. V Evropi mogoče trije v vsem obdobju modernejše evropske zgodovine. Mogoče, če. Pa tudi to mislim, da ne. Te zadeve so takšne, kot so. Dajmo se usesti, vzemimo sistem v roke, recimo, kaj je treba spremeniti. Jaz upam, da bo danes to šlo skozi. Upam. Bojim pa se, da ne, , ker vedno je tukaj ena skupinica poslancev tudi določene politične stranke, ki govorijo eno, delajo pa drugo. In čeprav nekaj obljubijo, ni rečeno, da bodo to držale, in tega se jaz bojim. To me spominja tudi na gospoda Pahorja, ki je toliko časa vlekel razpravo o tem volilnem sistemu, da se je zadeva zrušila in da je zmanjkalo 60 glasov za potrditev tega sistema, ko pa smo jih takrat že imeli. Gre za eno širšo kozlarijo in bojim se, da poprava te kozlarije ne bo uspešna. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja razpravljavka je gospa Jerca Korče, pripravi se gospa Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Lepo pozdravljeni vsi skupaj. Žalosti me, da v dvorani ni prisotnih predstavnikov ministrstva, kljub temu da obravnavamo eno zelo zelo pomembno tematiko, čeprav morda ko nas nekdo trenutno spremlja, si misli, kaj pa ti razpravljajo trenutno o volilnem sistemu. Razpravljamo namreč zato, ker Vlada v vsem tem času, čeprav je imela čas za vse ostale zadeve, ni pripravila predloga in izteka se nam rok za uresničitev odločbe Ustavnega sodišča, na eni strani, na drugi strani pa ti isti predstavniki ministrstva niti niso sposobni dialoga glede volilne zakonodaje tudi z opozicijo. Ne zato, ker je to njihova dolžnost, ampak zato, ker pri tematiki, kot je volilna zakonodaja, je vendarle to najmanj, kar lahko rečemo, higienično. Današnja nepodpora temu predlogu o uzakonitvi relativnega prednostnega glasu, je odraz samo tega, kako praktično nekateri posamezni politiki ali pa kar celotne stranke dojemajo svojo funkcijo, in to na dveh načelih. Eno je načelo zastopanja povsem parcialnih interesov, drugo pa je načelo egocentrizma in lastne koristi. Zakaj mislim, da je tako? Ker danes še nisem slišala tistega iskrenega argumenta, zaradi katerega posamezni poslanci tega predlog ne bodo podprli. In ta argument je popolnoma enostaven, žalostno pa je, da ga niste sposobni iskreno in tudi javno povedati. In to je, da gledate na svoj stolček. Ne na državo, ne na našo prihodnost, ampak enostavno samo na to, ali boste v naslednjem mandatu vi še lahko sedeli v Državnem zboru. Govorimo o tem famoznem ustvarjanju svojih okrajev in še o čem. Jaz mislim, da bi lahko pri volilni zakonodaji presegli tovrstne parcialne egocentrizme in mogoče pogledali na državo. Danes imamo priložnost, da spremenimo volilni sistem in naredimo dokaj velik korak naprej pri uveljavitvi tega, da bo volivec dejansko lahko imel izbiro. Danes, ko pride volivec na volišče, te izbire nima. Praktično izbira samo med strankami in med tako imenovanim vsiljenim kandidatom s strani stranke. Ne razumem, česa se bojite. Da bi volivec pred sabo dobil seznam predlaganih kandidatov s strani ene stranke in se odločil za ime in priimek? Še kako pomembno je seveda, stranka ima program, ima vrednote, ima načela, ki jih zastopa. Na podlagi tega se poteguje za vstop v parlament. Ampak na drugi strani, če kdaj, pa danes vidimo, da so pomembni tudi imena in priimki posameznikov, ki v parlamentu zastopajo to stranko. Nenazadnje smo trenutno v situaciji, ko je morda kakšna stranka zašla iz svojih programskih izhodišč, temeljnih vrednot in načel, ki jih je zastopala, zaradi česar je vstopila v Državni zbor. Pa vidimo, da so lahko imena in priimki posameznikov, ki so bili izvoljeni iz te stranke, tisti, ki ohranijo svojo integriteto in to, zaradi česar so bili izvoljeni in se ne uklonijo in skrenejo v drugo smer. Zato so tudi pomembna imena in priimki. Da ne govorim še en korak naprej, kako pomembno je, kdo sedi v Državnem zboru tudi tega vidika, da volivci ocenjujejo, kako aktiven je, koliko je naredil v svojem mandatu ali pa ni naredil v svojem mandatu. Ker smo poslanci različni tudi v tem, koliko dela vlagamo in kako resno jemljemo svoje poslanstvo. Jaz bi si želela, da namesto iskanja prozornih argumentov enostavno iskreno poveste, za kaj gre. Gre za skrb za ohranitev lastnega stolčka in zaverovanost, da so trenutni obstoječi okraji oziroma celo predlog, ki ga boste prinesli, pa ga nismo še videli, kakšen je, z nekimi modifikacijami, kot se je izrazil eden izmed poslancev SDS, in to je še celo dodal, da so to modifikacije, s katerimi je on zadovoljen in se je z njimi strinjal. To je ključen argument. Torej modifikacije, ki bodo ustrezale določeni stranki. Dodal je še celo, da ste altruisti, ker boste dopuščali tudi neke manjše okraje. Ja, ampak to pooseblja nek statement, da je tudi altruizem očitno res najvišja stopnja egoizma. V tem primeru to še kako drži. Zdaj grem pa na ta prozoren argument, češ, atentat na periferijo in centralizacija, da bodo določeni okraji ostali brez poslanca oziroma da neke lokalne ravni ne bodo imele poslancev. Veste, tukaj ste pa zgrešili v osnovnem razumevanju sistema naše Republike Slovenije. Za uresničevanje lokalnih interesov imamo lokalne samoupravne skupnosti. Tam so oblast župan, občinski svetniki. Potem imamo pa tudi Državni svet, v katerega se imenujejo predstavniki lokalnih oblasti. In na ta dva načina se uresničuje lokalna samouprava oziroma to, da ima lokalni del svoj vpliv. Na drugi strani smo pa poslanci in Državni zbor predstavniki celotnega ljudstva, celotne države. Verjemite mi, da tudi v vladi Marjana Šarca nikoli nisem želela zastopati nekega ozkega interesa, a je to gradnja nekega pločnika, nekega krožišča in lobirala za to, da bi se v mojem okraju zaradi mojega parcialnega interesa, želje po ponovni izvolitvi, nekaj naredilo. Zato ker če kaj, bi moral pa poslanec razmišljati o razvoju države, o sistemih, o tem, kako izboljševati zdravstvo, kako postavljati mrežo zdravstvenih storitev po celotni državi, ne glede na to, ali je iz Maribora ali pa iz Selc. Popolnoma vseeno je, ker si vsak državljan zasluži enakopravno in enako kvalitetno storitev. In zato smo poslanci, da razumemo, da smo poslanci celotne naše »kokoške« in tako tudi delujemo. In tukaj je pika. Če bi dojemali tako, bi poslanci vlagali veliko več razmisleka in pa svojih naporov v to, da bi država kot celota prosperirala naprej, kot pa da se določeni ukvarjate samo z lobiranjem za nek svoj ozek parcialni interes oziroma svoj okraj, da se potem lahko pred volitvami pohvalite, kako ste morda nekje uredili krožišče. Ne pravim, da to krožišče, ki ste ga uredili, ni pomembno. Je pa pomembno, da državo gledamo kot celoto. Tukaj bi moral nastati nek miselni preskok. In na tak način s tem predlogom uresničujemo več stvari. Prva stvar je, da dajemo volivcu izbiro, da lahko med več kandidati izbere nekoga, z imenom in priimkom, ki je najbolj primeren, da ga zastopa na državni ravni in si po njegovem zasluži oziroma je primeren za izvajanje poslanstva. Na drugi strani pa vam dajem primer, kolegi iz SDS, saj okraj Logatec je imel kar nekaj let poslanca, ki ni prihajal iz Logatca. Živim od rojstva v Logatcu, pa kolega Šircelj ni storil nekih hudih premikov za naš okraj in je bilo popolnoma vseeno, ali imamo poslanca od tam ali ne. Kandidirali ste ga v tisti okraj zaradi preračunljivosti in možnosti izvoljivosti. Prva stopnička bo stranka, ki bo na podlagi nekega programa in vseh načel in vrednot, ki jih ima, določila listo, potem bo pa volivec tisti, ki bo odločil, ali bo svoj glas namenil Jerci Korče ali komurkoli drugemu iz te liste. Jaz bi si samo želela, da ko dajete prozorne argumente, ki jih ne znate niti zagovarjati, uporabite element iskrenosti in poveste, da gre za nek zelo ozek interes posameznikov po ohranitvi obstoječega sistema oziroma morebitnih minimalnih modifikacij in prilagoditev obstoječih okrajev, zato da se ohranja status quo in da se ohranjajo neki vrtički, ki so si jih posamezniki izdelali. Če pa funkcijo človek oziroma vsi mi, ki tukaj notri sedimo, vendarle pogledamo z drugačne perspektive, pa se lahko zavemo, da imamo neko, če hočete, zgodovinsko priložnost, da ta sistem res korenito obrnemo in ga približamo volivcem, da bo postal nenazadnje tudi bolj razumljiv. Ker po trenutnem sistemu marsikomu najbrž ni logično, kako je lahko nekdo s 300 glasovi izvoljen, nekdo s tri, štiri tisoč glasovi ne. Ampak s tem vašim modificiranjem okrajev se tudi ta zadeva ne bo spremenila. Tako da jaz res iskreno upam, da bo kdo mogoče pa pogledal s te perspektive – dvomim sicer po izpovedanem – da bo ta predlog dobil podporo. Ampak vendarle do glasovanja je še nekaj časa in kdor si želi, lahko nekaj dobrega stori ne zase, ampak za našo državo. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Mojca Škrinjar, pripravi se gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala. Vedno so neuspešni tisti poskusi, ki so proti naravi in proti neki tradiciji, vrednotam. Spremembe se uveljavljajo počasi in postopoma. Narodi, družbe nismo enaki. Če pogledate skozi romanopisje, boste videli družbene razlike med narodi, med družbenimi skupinami. Na primer, ko je star angleški otrok 14 let, ni nobena posebnost, da odide na nadaljnje šolanje v internat, pa tudi če internat ni prav daleč od doma. Ko bi bilo pri nas tako, da bi otroka poslali 20 kilometrov stran v srednjo šolo in v internat, bi verjetno rekli, da je to skoraj genocid. Tega primera ne boste našli. Ker smo pač drugačni od Angležev. Pa to ne pomeni, da so Angleži slabi in mi dobri, in obratno, ampak preprosto imamo drugačne navade. Celo v okviru ene države imate področja, kjer so svoje navade, kjer so svoje tradicije in svoje vrednote. Vsak okraj je tako nek družbeni podsistem, ima nek svoj ritem življenja, je večji, kot je četrtna skupnost, obsega lahko tudi lahko različne občine, ampak vendarle je neka zaključena celota. In tisti, ki zastopamo svoj okraj, se moramo zavedati tega. Moramo se zavedati potreb, navad, vrednot, ljudi, ki so nas izvolili, moramo se zavedati pričakovanj. Seveda moramo gledati na dobrobit vseh volivcev, vseh državljank in državljanov v Sloveniji. Ampak v prvi vrsti moramo s posebno skrbjo gledati na volivce lastnega okraja, kajti njim smo največ dolžni. Oni so nas izvolili, oni največ pričakujejo od nas. Pa te vrednote ne morejo presegati nekih splošnih družbenih vrednot, ravno tako te navade ne, kljub temu pa je to treba upoštevati. Imamo opravka z ljudmi, s posamezniki, z njihovimi težavami, njihovimi željami, njihovimi ambicijami, njihovimi upanji. In dokler gledamo na ljudi kot na posameznike s svojimi navadami, željami in upanji, smo pristni. Ko se enkrat postavimo samo na raven sistema, nismo več tako z njimi. Jaz mislim, da je razdelitev na okraje kljub vsemu najbolj demokratična in najbolj človeška in najbolj v naravi Slovenk in Slovencev. Druge države imajo druge sisteme. Ampak marsikdaj, ko se je poskušalo prenesti drug sistem med naše ljudi, se je izkazalo, da ne deluje. Jaz sem za to, da se okraji popravijo v smislu odločbe Ustavnega sodišča, da pa vendarle ostanemo v tistih okvirih, v katerih smo Slovenke in Slovenci navajeni. Enaki plašči so bili nekoč v komunističnem kitajskem sistemu. Mi smo danes različni, mi se razlikujemo med sabo, vendar smo si edini v tem, da je potrebno medsebojno spoštovanje tudi razlik in vrednot. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat, pripravi naj se Maša Kociper. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Seveda je to izjemno pomembna tema za našo državo, za prihodnost naše države. Sam bi pričakoval, da bo, vsaj kar se predlagateljev tiče, udeležba stoprocentna. Žal nas je tukaj v dvorani le peščica. Ne bom v podrobnosti pred javnostjo pral, si upam reči, umazanega perila in v podrobnosti razgaljal, kako je prišlo do vložitve tega zakona. Ampak mi pač ne zamerimo, požremo tudi to. Ker če bi predlagatelji imeli res namero uspeti s tem projektom, bi dejansko šli do vseh strank. Zdaj pa je šlo za neko prerivanje, prehitevanje in tako naprej. Pa pustimo. Ampak mi nismo stranka enodnevnica, mi smo naše stališče glede ukinitve volilnih okrajev že davno sprejeli na naših organih, ker smo demokratična stranka, in to je seveda za poslance tudi zaveza, da spoštujemo odločitve organov stranke. Na nek način je prav zanimivo, da je Nova Slovenija kot naslednica slovenskih krščanskih demokratov nastala zaradi volilnih sistemov. Zakaj? Zato ker je nekoč, leta 2000 prišlo do združitve SLS plus SKD, vendar takrat so poslanci glasovali za nek ustavni zakon, ki je omogočil proporcionalni volilni sistem, kar pa ni bila volja ljudi. Se pravi, da so poslanci takrat povozili voljo ljudi. In to je napaka. To je napaka. Takrat se je pokojni dr. Andrej Bajuk odločil in ustanovil 4. avgusta leta 2000 Novo Slovenijo – krščanske demokrate. Hočem to povedati, vem, da vas zgodovina ne zanima, kako pomemben je pravzaprav volilni sistem v tej državi. Ustavno sodišče je odločilo. Tudi če nam ni všeč odločba Ustavnega sodišča, o tem ni debate. Odločbo Ustavnega sodišča je treba spoštovati. Začeli smo dobro. Začeli smo dobro s posvetovanji pri predsedniku republike. Tudi sam soglašam s tistimi, ki pravijo, da smo predolgo mečkali. Glejte, resni ljudje, ko se usedejo, se zmenijo na dveh, največ treh sestankih. Pika. In gremo v realizacijo. Predolgo smo mečkali. Veste, kaj se je potem dogajalo, je bil padec vlade in tako dalje. Ampak pustimo sedaj zgodovino. Sedaj smo tukaj, kjer smo. Da ne pozabim glede amandmaja, ki so ga predlagali SAB, SD in Levica. Mi ga ne podpiramo. Glasovali bomo proti. Nova Slovenija bo glasovala proti temu amandmaju. Poglejte, tu je toliko nesmislov, saj ne samo tukaj, ampak v mnogih zakonih mi imamo toliko nesmislov in upam, da se vsi strinjamo vsaj v eni trditvi, da smo mi to naše življenje v tej ljubi državi in domovini preveč regulirali. Preveč smo regulirali. Preveč smo ljudi sprogramirali, namesto da bi jim pustili svobodo, svobodno odločanje. Svobodno in odgovorno odločanje. Te zadeve so pa res e nvelik nesmisel. Sem vesel, da pravzaprav tu nekateri tudi niso sopodpisniki. Torej ni te podpore s strani Nove Slovenije. Bi pa nekaj želel povedati, kar je dejansko povezano tudi s tem zakonom. Mi smo doslej imeli zelo kompliciran sistem volitev naših dveh kolegov oziroma dveh poslancev, pomurske madžarske narodne skupnosti in italijanske narodne skupnosti. Danes vam moram povedati, da obžalujem, da med nami ni našega kolega, mojega prijatelja FerencaHorvátha. Nisem ga klical, ne spraševal zakaj, sem pa prebral današnji intervju z njim v časopisu Domovina. In to želim že kar nekaj mesecev povedati, ko je s strani skrajne leve strani, pa to ni samo ena stranka, toliko napadov na sosednjo državo, tudi včeraj, recimo, bodoči mandatar je najprej v prvem stavku udaril po Madžarski oziroma očital orbanizacijo. Gospe in gospodje, kolegice in kolegi! Kako se počutijo pomurski, prekmurski, bolje rečeno, Madžari in Madžarke ko dnevno to poslušajo? Izganjate jih iz Slovenije. Ja, direktno vam to povem. To boli, veste. To boli. Ali ste kdaj pomislili tudi na našega kolega Ferenca? Mogoče ga danes tudi zaradi tega ni tukaj. Midva nisva v isti politični stranki. Ampak jaz živim tam, jaz tam živim in se srečujem z ljudmi. Takšne bolečine, ki jih zadajate, ne vem, če se zavedate ali pa ne ali pa greste pač iracionalno čez. Ljudje mi pravijo, da v času, ko koalicija KUL mrzlično nabira glasove za spremembo oblasti, ko se slovenski vladi očita orbanizacija in ko tako v domačih razmerah kot tudi na evropskem parketu nastaja precej napetosti med Madžarsko in drugimi državami, to ljudi boli. Kaj pa njih zanima in briga visoka politika!? Mi znamo živeti v Prekmurju v sožitju. Tukaj bi lepo prosil majčkeno majčkeno več ene človekoljubnosti in upoštevanja, da vsaka beseda lahko tudi zareže, lahko tudi boli. Mi smo na organih stranke sprejemali odločitev za podporo temu modelu, in mi ga bomo danes podprli. Povem pa, da ne bo potem spet kakšnega brutalnega nabijanja, da nas je danes tukaj samo šest, ker ima kolegica zdravstveni pregled. In zdravje je prvo. Sem rekel, da naj gre na zdravniški pregled, ker je zdravje prvo. Karkoli že, nas šest, ki smo danes tukaj, bo ta zakon podprlo. Mi smo naredili veliko modelov, matematičnih preračunavanj in tako naprej in se ne bojimo takšne spremembe. Jaz sem bil prvič izvoljen leta 2004, potem še trikrat. Upam, da mi ne bo treba iti več na volitve, čeprav tako kaže, da bomo imeli spet izredne volitve pred rednimi, ampak to sedaj danes ni tema in upam, da ne bo. Je pa nekaj, me je kolegica podučila, kako ne smemo lokalnih interesov tukaj artikulirati. Ja, za božjo voljo, kje pa ste vi kolegica? Seveda ne, da se zavzema poslanec za nek pločnik. Mora se zavzemati za vse pločnike v tej državi, če že tako hočete, če že govorimo o pločnikih. Predvsem se pa mora zavzemati za skladen regionalni razvoj. Žal je tam skrajni severovzhod še vedno svetlobna leta oddaljen od Ljubljane. Žal. Žal. In še nekaj. Kakorkoli že, kakšen vpliv bo imela posamezna sestava parlamenta na posamezno volilno enoto, to je zelo težko določiti. Preprosto ni mogoče odločiti, ker mi imamo eno shizofrenijo med statističnimi regijami in med volilnimi enotami. To je totalna shizofrenija in upam, ko bomo enkrat dobili pokrajine v tej državi, da bomo tudi volilne enote nekako redefinirali. Zgodi se na primer, da boste bolje razumeli, da statistična regija Pomurje, to je 27 občin, ima v nekem prejšnjem mandatu sedem poslancev, šest plus ena, eden je predstavnik pomurske madžarske narodne skupnosti, zdaj v tem samo tri plus ena, skupaj štiri. Potem je pa še drugo zelo pomembno vprašanje, koliko jih je v koaliciji in koliko v opoziciji. To so vprašanja, ki jih ta zakon ne rešuje in jih tudi ne more rešiti. Še nekaj, kar je tudi odprto vprašanje mogoče prav v tem času. Mi se moramo tudi enkrat v tej državi dogovoriti, ali lahko državo vodijo ljudje, ki jim volivke in volivci, državljanke in državljani niso dali legitimitete, ali pa lahko pridejo ljudje s ceste, ki imajo 5 minut časa, pa vodijo to državo.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa. Moram se odzvati na dve zadevi. Imam repliko, spoštovani kolega, če me lahko poslušate, glede tega, kar ste govorili o Prekmurcih in orbanizaciji in Madžarih, madžarski manjšini. Včeraj sem bila v Murski Soboti. Govorila sem s Prekmurci, mojimi sorodniki in vsi se bojijo orbanizacije. Madžarska manjšina ali pa pripadniki madžarske manjšine niso Orban. Orbanizacija pomeni avtokratsko avtoritarno politiko in tega modela si ne želimo prenesti v Slovenijo. To je orbanizacija. Tako da ne vem, zakaj bi bili pripadniki madžarske manjšine zato užaljeni. Verjetno tudi marsikomu od njih to ni všeč, kar se dogaja na Madžarskem. Druga stvar pa, ko je kolega Horvat govoril o nesmiselnosti amandmajev. Ne vem, ali je nesmiselno, če to zadrgo, ki jo imamo po vertikalni liniji, uveljavljamo tudi horizontalno, da izmenoma damo na čelo listo, v tem primeru moškega in žensko. Jaz ne razumem, kaj bi bilo tukaj nesmiselnega. Do polovice liste navzdol je zadrga in tudi horizontalno naj bi se ta princip po našem predlogu uveljavil, kar je edino prav. Če ti daš same moške nosilce na začelje list, jih s tem na nek način že favoriziraš. Ker če se ljudje ne bodo odločali s preferenčnim glasom v tem primeru, ampak bodo podprli samo listo kot stranko, boš s tem favoriziral spet samo en spol. Mislim, da je naš predlog izjemno na mestu, niti najmanj nesmiseln, tako da ne razumem tega izvajanja poslanca, ki pa je v svoji aroganci očitno odšel. Niti toliko spoštovanja nima do mene, da bi poslušal, kaj sem mu želela povedati, da bi mi morda pojasnil na neki točki, če sem ga morda narobe razumela. Istočasno pa se je zgražal nad tem, koliko poslancev tukaj ne sedi ta trenutek, sam je pa odvihral ven, medtem ko sem mu želela samo pokazati, da morda ni čisto na mestu to, kar je rekel oziroma lahko bi se razvil dialog med nama. Demokratični dialog seveda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Maša Kociper, pripravi naj se Franc Breznik. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Ta razprava danes je razumljivo zašla v različne dimenzije, od tega, ali imamo preveč občin, do tega, kaj določeni volilni sistem pomeni. Dejstvo pa je, in to je nesporno dejstvo, da se v našem parlamentu že dolgo, pravzaprav od nastanka nove države pogovarjamo o tem, ali je trenutni volilni sistem primeren ali ne. Kot pogosto reče tudi neka ustavnopravna teorija, idealnega volilnega sistema ni. Vsak ima določene pluse in vsak ima določene slabosti. Kar se tiče tega, kar so nekateri poslanci omenjali, da bi morali imeti večinski sistem. Z besedami mojega predhodnika – bog ne daj! Slovenija, majhna država, s tako različnimi pogledi ljudi, s tako različnimi pogledi tudi na politiko, mislim, da je sistem, ki najbolj zajame želje in preference volivcev, prav ta sistem, ki ga imamo, proporcionalni. Proporcionalni sistem je tudi sistem, ki se največkrat uporablja v demokratičnih državah takšnega tipa, kot je Slovenija, v manjših demokratičnih državah, regionalno precej raznolikih. Zamislimo si, da bi tudi pri nas imeli v tako majhni državi večinski sistem, kjer bi potem, glede na to, ali bi imel en pol – levi in desni, enega ali dva poslanca več, in bi ta pol potem popolnoma prevzel oblast in popolnoma vodil državo naslednje štiri leta. Jaz mislim, da je za našo državo ta sistem kar primeren in ne povečuje delitve na leve in desne, ki je že tako, tako zelo prisotna, da bi jo večinski sistem samo še spodbudil. Znotraj tega proporcionalnega sistema imamo te volilne okraje in jaz se strinjam z vsemi tistimi, ki so govorili o tem, da je za stranke z daljšo demokratično tradicijo volilni sistem s temi okraji precej predvidljiv in zato pozitiven. Zato stranka SDS pač ne razmišlja o nobenem drugem sistemu, je ne zanima odločitev Ustavnega sodišča, ne zanima, ali je ta določba o ključnem vplivu volivcev, odločilnem vplivu volivcev na izbiro poslanca realizirana. Oni imajo ta sistem naštudiran. Treba jim je priznati, že dolgo so v parlamentu, začeli so s štirimi poslanci, niti 4 % niso imeli prvič, zdaj jih imajo 25. V tem času so oni do perfekcije naštudirali ta sistem volilnih okrajev, kjer, tako kot je malo brutalno, kot on zna, povedal Zmago Jelinčič, je važno, da ti božaš tistih svojih 300 volivcev v tvojem okraju, jim kupiš klobaso ali dve, je rekel Zmago, zrihtaš kakšno krožišče, je rekla Jerca, in si mandat za mandatom izvoljen. Gladko se požvižgaš na določbe naše ustave, ki določa, da je poslanec poslanec za vse državljane, tudi za tiste, ki niso volili za njega in tudi za tiste, ki so z drugega volilnega okraja ali iz drugega kraja države. Takšna predvidljivost pomeni, da potem leto za leto stranka ve, kam postaviti svojega kandidata, volivci na to ne morejo vplivati, ne morejo izbirati in stranka pač določi, kdo bo prišel v parlament. Naj še enkrat povem, jaz nimam nič proti političnim strankam in nasprotujem tej gonji in nezaupanju, ki se je v zadnjih letih v Sloveniji vzpostavilo proti političnim strankam. Mi smo se 30 let nazaj borili za en normalni demokratični sistem, ki ima politične stranke. Rekli smo, takšno demokracijo hočemo, normalno. In kot vedno povem, moj vzornik, všeč so mi ti njegovi citati, saj ni bil povsem idealen, saj vemo, Winston Churchill je rekel, spet citiram prosto po spominu: Demokratični sistem, kot ga poznamo, ni idealen, vendar zaenkrat še nismo izumili nobenega boljšega. V demokratičnem sistemu, ne samo v Sloveniji, ampak tudi povsod po svetu, imamo politične stranke. Kaj prinaša preferenčni glas? Preferenčni glas prinaša to, da se uravnovesi ta moč politične stranke, ki je pomembna, z močjo volivca. Kot je bilo že večkrat rečeno, pametna politična stranka bo na kandidatno listo enajstih kandidatov postavila kandidate iz cele volilne enote, da jo bo ja zajela v čim večjem primeru. Ista stvar se zgodi na evropskih volitvah. Ne bom govorila za druge, povedala bom za stranko SAB. V stranki SAB smo imeli na evropskih volitvah osem kandidatov iz osmih, recimo temu tradicionalnih regij v Sloveniji, da bi zajeli čim večji krog volivcev, da bi nam dali glas in svoje zaupanje. In ta isti sistem ostaja tudi pri tem, če bi se volilni okraj ukinil. Hkrati pa ta sistem nagrajuje delovne, prepoznavne posameznike, ki se v parlamentu zavzemajo za to, za kar so bili izvoljeni, za listo, za katero so dobili glas, za vrednote, ki jih njihovi volivci predstavljajo. In morajo delati in biti vidni in biti prepoznavni, da bodo dobili preferenčni glas. Na tak način bodo poslanci, in v vsakem mandatu jih je nekaj, ki sedijo v parlamentu pa se skoraj nikoli ne oglasijo, da volivci sploh ne vedo, da so in da obstajajo in od kod so, kaznovani. In meni se zdi to prav. Poslanska plača ni slaba plača. In to, da jo lahko dobi nekdo, da v zadnji vrsti sedi pa cela štiri leta pravzaprav ne reče ne bu, ne mu, češ, bom rajši se držal malo dol, da ne bom izpostavljen, da me ne bo kdo kritiziral. Ker če imaš mnenje, te pač nekdo kritizira, se s tabo ne strinja. Taki pač ne bi bili nagrajeni. Meni se zdi to v redu. Na ta zlobna natolcevanja, gospa Bah Žibert jih sploh zna tako na fino povedati, zakaj se nekateri za to prizadevamo. Lahko vi to zapakirate, da imamo kakšne svoje interese. Na koncu bodo ljudje vedeli, da se jih bojite. Bojite se volivcev. Bojite se, da bi volivci odločali. Stranka bo obdržala eno svojo moč in bo ponudila volivcem listo kandidatov, za katero misli, da so dobri, da predstavljajo stranko, da so delavni, da so strokovni, da pokrivajo različna področja. Volivci se bodo potem odločili znotraj tega, kdo se jim zdi pomemben, da jih zastopa. In tega se očitno bojite. Pravite »ja, ja, saj vemo, zakaj nekateri hočejo spreminjati sistem, ker niso prišli v parlament«. In bom rekla, ja, res je. Ta sistem, ki ga imamo do zdaj, na številnih primerih dokazuje, kako je to krivičen sistem. In da ne bom govorila o drugih, bom spet govorila o nas. Stranka Alenke Bratušek, stranka z imenom predsednice v imenu stranke, je dobila 5 mandatov. Ljudje, ki so volili, so večino volili zato, ker so podpirali Stranko Alenke Bratušek zaradi Alenke Bratušek. Imamo pač sila personaliziran sistem, kjer SDS podpirajo zaradi Janeza Janše, Levico pa zaradi Luke Mesca. Tako pač je. V takšnem sistemu predsednica stranke ni prišla v parlament, čeprav je dobila absolutno največje število glasov od vseh nas na tej listi, in absolutno dvakrat več glasov od tistega, ki je prišel namesto nje. Ampak naš sistem je pač taki. Če dobiš nekaj desetink odstotkov več v malem okraju, ki je zdaj še neustaven, ker je v njem res malo glasov – če dobiš nekaj desetin odstotkov več, je pač izvoljen tisti, ne glede na to, ali je ljudem to všeč ali jim ni všeč, ali je to fer, ali je to za stranko ustrezno ali ni. Jaz mislim, da ne. Jaz mislim, da bi tudi poslanci morali biti v tem smislu nagrajeni za delo. In potem bi vsak poslanec vedel – u, jebemtiš, preferenčni glas imamo, če hočem biti izvoljen, če hočem dobiti preferenčne glasove, I'd better work, bolje, da delam, bolje, da se trudim, bolje, da, razpravljam, bolje, da nisem tiho. Ampak ne. In potem to, da bodo cele regije ostale brez poslancev. To je prvič, kot je bilo že stokrat povedano, popolnoma napačen koncept. Mi imamo v tej državi dva zbora v tem parlamentu: Državni zbor in Državni svet. Regijski interesi, občinski interesi, lokalni interesi so po ustavi zastopani v drugem domu, ne v Državnem zboru, ampak v Državnem svetu. V Državnem zboru bi naj sedeli poslanci, ki zastopamo vse ljudi. Tudi če si iz upokojenske stranke, moraš misliti tudi na prihodnost mladih. In tudi če si iz Kopra, moraš misliti na to, da bodo v Mariboru dobro živeli. To je to, kar naša ustava določa. Pravijo, da zdaj bodo pa znotraj te volilne enote, kjer ne bo okrajev, večja mesta odločala. Sploh ni res. Odločala bodo tudi večja mesta [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa poslanka, vaš čas je potekel. Hvala. [[oglašanje iz dvorane]] Kako? Je, je, samo niste slišali. Izvolite. Postopkovno. Ampak ne izkoriščati postopkovno.
Hvala za opozorilo, kolegu Vatovcu. Jaz sem se prijavila kot Maša Kociper. Prijavila sem se v krog razpravljavcev kot poslanka Maša Kociper. Imela sem, in tako sem tudi razpravljala, še 14 minut razprave. Če mi je Državni zbor ta čas meril kot predlagateljici zakona, kjer sem imela 10 minut, je to napaka Državnega zbora. Prosim, da se mi omogočijo dodatne štiri minute.
Samo malo, da se uskladimo. Jaz sem vas tukaj imel zabeleženo, da ste se prijavila kot poslanka Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek, kjer je skupni čas stranke omejen. [[oglašanje iz dvorane]] Štelo vas je kot predlagateljico, mi zdaj trdijo. Ja, to je narobe. Okej, bomo popravili. Odrejam petminutno pavzo, da to odpravimo. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 15.27 in se je nadaljevala ob 15.31.)
Spoštovane kolegice in kolegi, nadaljujemo sejo. Besedo ima Maša Kociper. Izvolite.
Hvala lepa. Zdaj sem sicer padla iz šunka ven, ampak se ne bom pustila motiti. Rada bi samo povedala, da je strah vseh tistih, ki se bojijo, da zato, ker bi se ukinili volilni okraji, bodo izvolila poslanca samo velika mesta, odveč. Gotovo ne bodo v mestih volili slabega poslanca – neaktivnega, tistega, ki ne bo zastopal stranke, tistega, ki bo soliral, tako kot eden od poslancev to dela v tem parlamentu. Takega ne bodo volili. In če bo dober poslanec iz malega okraja, ima tudi znotraj volilne enote odlično priliko, da je izvoljen, sploh glede na to, da smo res znižali prag tako nizko, da lahko preskočiš kolega pred sabo že relativno hitro. Če bi vsi poslanci zaradi tega bili bolj delavni, več razpravljali, več študirali, več govorili z volivci in tako naprej, jaz mislim, da bi bilo to samo dobro. Kar se tiče amandmajev in tega, kar je bilo v času sprejemanja tega zakona še narejeno, samo še to. Zakon, ki je pred nami, je kompromis strank, ki so ga podpisale. In seveda ni nujno najboljši, to sem že povedala. Med drugim smo na prejšnjem odboru imeli tudi nekaj amandmajev, ki jih je predlagala Zakonodajno-pravna služba, ampak eden od teh amandmajev na predlog Zakonodajno-pravne službe ni bil sprejet. To je predlog, da liste niso polne, ampak da ima vsaka kandidatna lista vsaj pol poslancev na listi. Ta predlog ni bil sprejet, kar pomeni, da je potrebno za to, da ima stranka kandidatno listo, v takem sistemu dati veliko večje število kandidatov. Morda je to res protiustavno, ZPS misli, da je. Če bi bil zakon danes sprejet, pa zgleda, da ne bo, bi to presojalo Ustavno sodišče. Tako kot bo Ustavno sodišče presojalo tudi drugi zakon, zakon o volilnih okrajih, če bo prišel v parlament. Zaenkrat ga še ni, rok pa poteče za protiustavnost oziroma odpravo protiustavnosti v ponedeljek. Tudi če bo tisti drugi zakon prišel v parlament in če res odstopanja na posameznih volilnih okrajih ostajajo zelo velika, tudi po 40, 50 %, bo tudi to presojalo Ustavno sodišče in povedalo, ali je to sprejemljivo. Jaz mislim, da ni. Če zdaj zaključim znotraj tega časa, ki mi je ostal. Mene zelo zanima, kakšno bo danes glasovanje in ali bo vsaj potekalo v okviru tega, kar so posamezne stranke napovedale. Če bi se držali tega, kar so povedali poslanci pri prejšnjem glasovanju, nam manjka samo en glas. Pa bomo videli, koliko jih bo zmanjkalo danes. Jaz sem zdaj že slišala, da ena od poslank Nove Slovenije je na zdravniškem pregledu, jaz zagotavljam njihovi vodji poslanske skupine, da brez težav pred glasovanjem naredimo eno pavzo, to, kar nam poslovnik omogoča, in počakamo, da ta poslanka pride. Gre za izjemno pomembno vprašanje in jaz nimam nobene težave počakati, da pride. Drugič. Tudi jaz pogrešam predstavnika madžarske narodne skupnosti. Prvič je bil eden od treh oseb, ki niso podprle zakon, je tudi lepo javno povedal zakaj. Mislim, da smo to vsi dobili, poslanci, madžarska narodna skupnost, ki jo zastopa, je sprejela sklep, da podpira ta zakon, ki tudi ureja volitve njihovega predstavnika in te volitve v skladu z njihovimi predlogi poenostavlja. Za konec. V bistvu na koncu se res pogovarjamo o tem, ali se bojimo volivcev ali ne, ali hočemo, da imajo volivci odločilni glas ali ne, in ali hočemo izpolniti odločbo Ustavnega sodišča. Jaz osebno in stranka SAB bo dala vse razpoložljive glasove za to rešitev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Breznik, izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Nadaljujemo razpravo tisti, ki smo dobili na volitvah več kot 35 %, ki smo izvoljeni vsaj trikrat. Tudi sam lahko povem, da se strinjam, da volilni sistem v Sloveniji ne preslikava direktne volje ali pa tiste resnične volje ljudstva, državljanov, državljank, v Državni zbor. Jaz sem večkrat in dostikrat v svojih razpravah v vseh teh skoraj desetih letih, odkar predstavljam volivce, kjer sem bil izvoljen, kljub temu da pravite, da smo vsi nekako predstavniki vseh Slovencev in Slovenk tukaj v parlamentu, predstavljam v veliki meri na žalost in dajem skrb volivcu v mojih prelepih Slovenskih goricah, kjer moj rod živi že več kot 400 let, kjer so bili moji predniki tudi kmetijski ministri še v kraljevini Jugoslaviji, kjer so bili poslanci dunajskega parlamenta, kjer so bili ljudje, ki so prvič izobesili slovensko zastavo v naših krajih, kjer so bili Maistrovi borci in tako naprej. Tudi v proporcionalnem volilnem sistemu v manjših krajih ljudje vedo, kdo si, kako se pišeš, kaj so tvoji najbližji naredili za ta kraj, ali si zanesljiv, ali si delaven, ali si sposoben in kakšni so tvoji projekti. Na žalost samo to šteje. Izhajam iz stranke, ki ima tradicijo s svojo delavnostjo, pridnostjo, in ni samo stranka Janeza Janše, ampak je stranka velike večine slovenskega naroda in z veliko podporo zaradi delavnosti, zaradi osebnih projektov številnih ljudi, ne samo poslancev, tudi občinskih svetnikov, županov. Ta stranka dobiva iz leta v leto kljub medijskemu monopolu v Sloveniji na svojo stran veliko večino ljudi. Obstajajo tudi nekatere druge stranke. Ko ste razpravljali, sem si približno pogledal vse projekte, pod katerimi sem bil vsaj delno udeležen, s katerimi šestimi župani nekako sodelujemo, moj volilni okoliš se šteje na upravno enoto Lenart, ima približno 20 tisoč prebivalcev in, lahko rekel, izredno dobro tvorno sodelovanje, ravno zaradi ker smo majhni, ker smo bili vedno odrinjeni stran od Ljubljane in smo se trudili. Zato kot poslanec lahko rečem, da tega sistema, ki je izkrivljen, ne bom podprl, želim si klasični večinski volilni sistem [[izklop mikrofona]]
Žal časa ni več. Lista prijavljenih se je izčrpala. Želi še kdo razpravljati? Vidim, da je interes in bom odprl prijavo. Prosim za prijavo. [[izklop mikrofona – tehnične težave]]
Hvala lepa, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Jaz bom takole začela. Največ nezadovoljstva ali pa nestrinjanja s predlaganim zakonom smo lahko slišali od največje parlamentarne stranke, pa se sprašujem, zakaj se stranka, ki ima največje število zastopnikov v Državnem zboru, boji svojega lastnega ljudstva. To smo lahko videli pri referendumskih pobudah, ko jih kar po tekočem traku prepoveduje, in lahko zdaj vidimo tudi pri tem, ko govorimo o modelu volitev, kjer bi volivec lahko zelo konkretno vplival na to, kdo v resnico bo sedel v Državnem zboru. Ta neposreden vpliv, ki ga zdaj po zdajšnjem volilnem sistemu naš volivec nima, bi mu omogočil relativni prednostni glas. Ko se pogovarjamo o današnjem predlogu zakona, ki nekako daje eno rešitev in daje možnost, da se v resnici implementira odločba Ustavnega sodišča, vemo, da se nam izteka rok v ponedeljek, se sprašujem, zakaj pravzaprav glede na vso to nestrinjanje s strani stranke SDS, vendarle niste v teh devetih mesecih vašega vladanja pripravili zakona, ki bi po vaše implementiral ustavno odločbo, ki bi spreminjal po vaše okraje in na tak način zadostili zahtevam Ustavnega sodišča. Zakaj v teh devetih mesecih tega niste naredili? Namreč v naši hiši, v Državnem zboru tega zakona ta trenutek še ni in ga še ne moremo obravnavati in bomo, če na vas čakamo, zamudili, v vsakem primeru bomo zamudili rok, ki nam ga je določilo Ustavno sodišče. V teh devetih mesecih ste imeli čas za vse zloglasne kadrovske menjave, imeli ste čas za razgradnjo družbenih podsistemov, za ukvarjanje s STA, z ukvarjanjem z vplivom na medije, niste pa imeli časa, da bi pripravili zakon, ki bi bil po vaši meri in ki bi uspešno reševal neustavno situacijo, v kateri smo se znašli. Zakon, ki bi ga vi želeli imeti, se pravi zakon, ki bi spreminjal volilne okraje, je zasnovan tako, da ne bo trajno rešil situacije, v kateri smo, če vemo, da je število prebivalcev v posameznem okraju odvisno od demografskih sprememb, odvisno je od preseljevanja ljudi in tudi v prihodnje bomo temu priča in tudi v letih, ki bodo sledila, se bomo znašli v enaki situaciji, v kateri smo danes. Tako da ta vaš izhod v sili, ki ga še nimamo v Državnem zboru, pa vendar ga napovedujete, ta vaš zakon, ki bo spreminjal okraje, ne ponuja zadosti dobre, kvalitetne ali pa trajne rešitve, zato po mojem mnenju ali pa po mnenju tudi velike večine v tem parlamentu, ni prava rešitev. Bolj elegantna rešitev je po našem mnenju prednostni glas, ki bo v proporcionalnem volilnem sistemu, ki ga imamo določenega v ustavi, omogočal našim volivcem, da povedo čisto neposredno, kdo bo v resnici sedel v Državnem zboru. To možnost so ljudje zelo zelo dobro sprejeli na volitvah v Evropski parlament, kjer vemo, so možnost uporabe preferenčnega glasu v zelo visokem odstotku tudi izkoristili. Zato ne vidim razloga, zakaj ne bi dali te enake možnosti tudi pri volitvah v slovenski državni zbor. Če se dotaknem še zelo na hitro vaših razlogov, ki govorijo proti naši predlagani rešitvi, so po mojem mnenju zelo nedomiselni. Recimo to, da ima volivec preferenčni glas in da lahko izbira md posameznimi kandidati, pravite, da ni dodana vrednost. To je zgolj sprenevedanje. V bistvu je to neka trditev, izrečena brez dejanske osnove, ker že samo po sebi se kaže na to, lahko vidimo, da če ima volivec možnost izbirati med 11 kandidati pri vsaki od strank, ja, seveda ima večjo možnost izbire in ima večjo možnost neposredno vplivati na izid volitev. Argument, da ni dodane vrednosti, ne zdrži, ne pije vode in je praktično za lase privlečen. Prej sem poslušala razprave kolegov, predvsem iz SDS, ko so govorili moji volivci, moj volilni okraj – to po mojem mnenju ni primerno izrazoslovje, seveda dopuščam vso pravico, da ga uporabljate, ampak vendarle bi se morali vsi zavedati, da smo poslanci predstavniki celotnega ljudstva, ne glede na to, kje smo bili izvoljeni, ne glede na to, od kod prihajamo. Grupirati se na posamezne volilne okraje, kjer smo bili izvoljeni ali od koder prihajamo, je praktično skoraj da neustavno. Vem, da je to zelo grob izraz, ampak ustava nam veleva, da smo predstavniki celotnega ljudstva. Če se borimo ali pa če se borite predvsem za pravice ali pa za koristi državljank oziroma občanov tistega okraja, kjer ste bili izvoljeni, po mojem mnenju ne opravljate svojega poslanstva, torej dela poslanca Državnega zbora, dovolj vestno, ker bi morali enakovredno in enako kvalitetno zastopati in se boriti za vse državljane, ne samo za lokalno prebivalstvo, od koder prihajate ali pa kjer ste bili izvoljeni. Še glede spolnih kvot. Po mojem mnenju niso sporne, ker nenazadnje, ko bo volivec izbiral na listi, ne glede na to, ali imamo ali pa nimamo teh spolnih kvot, jaz verjamem, da bodo naši volivci izbirali po kvaliteti, po tem, koga želijo, da jih zastopa v Državnem zboru. Če je bojazen tudi v tem, da bodo na listah takšni in drugačni znani Slovenci in tako naprej, če se bojite tega, spoštovani kolegi v SDS, potem se bojite svoje lastne presoje. Kako bo sestavljena lista posamezne stranke, odloča namreč še vedno stranka, volivci so pa tisti, ki bodo odločili, komu izmed vaših izbranih kandidatov bodo namenili svoj glas. Jaz verjamem, da bodo volivci izbirali po nekih kriterijih, ki bodo pač njim najpomembnejši, in upam, da bo prevladala tudi kvaliteta posameznika. Res ne razumem, čemu se predstavniki največje parlamentarne stranke tako bojite tega, da bi ljudstvo izbiralo ad personam. Res ne razumem vašega strahu. Če zaključim s tem, jaz mislim, da je to velika dodana vrednost za naš volilni sistem, da enkrat naredimo korak naprej in damo volivcu možnost prave izbire. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Rudi Medved. Sprašujem vas, ali želite besedo iz kvote LMŠ ali kot predlagatelj.
V imenu poslanske skupine, ne kot predlagatelj.
Izvolite.
Hvala lepa. Za konec te razprav je prav, da se vprašamo še enkrat, da se ne bo izgubila sled, zakaj smo danes tukaj. Zato ker smo odgovorni in ker čez tri dni se izteče rok, ki ga je postavilo Ustavno sodišče, da volilna opravila postavimo v ustavne okvire. Zelo preprosto, po 21. decembru se bo, če se bo karkoli dogajalo z volitvami v Državni zbor, nanje spustila velika senca negotovosti, da ne rečem nelegitimnosti. Predlog sprememb Zakona o volitvah v državni zbor s preferenčnim glasom je priložnost, da to ustavno odločbo v praksi tudi implementiramo z jamstvom, da bomo v resnici tudi zadostili zahtevam Ustavnega sodišča. Spremembe tega zakona smo dolgo vsi skupaj usklajevali tudi s najeminentnejšimi ustavnimi pravniki v tej državi in na koncu prišli do rešitve, za katero lahko rečem, da so na nek način tudi ustavni pravniki prižgali zeleno luč, da je, če se izrazimo tako, vodotesna v odnosu do odločbe Ustavnega sodišča in v roku lahko odločbo Ustavnega sodišča tudi uresničimo. Saj je res, da marsikatere odločbe doslej še nismo uresničili, ampak vendarle gre tukaj za volitve. Gre za volitve in eno izmed najpomembnejših ustavnih odločb. Jaz verjamem, da minister za javno upravo pri vsem skupaj trpi in mora biti po moje tudi v stiski, ker vem, da osebno zagovarja uvedbo relativnega preferenčnega glasu. To zagovarja tudi stranka, iz katere prihaja. Tukaj pa je zdaj v vlogi, da mora zagovarjati nekaj, kar ni njegova intimna izbira. In da bo še huje, pa čeprav je pravnik, mora zagovarjati oziroma če danes ne bomo zmogli toliko razuma, da potrdimo to novelo zakona, bo moral v kratkem zagovarjati rešitev, za katero v Listi Marjana Šarca, pa ne samo v Listi Marjana Šarca, menimo, da ne bo izpolnila zahtev odločbe Ustavnega sodišča. Odločba Ustavnega sodišča je zelo jasna in samo spremembe meja v nekih minimalnih popravkih, nekaj več kot deset okrajev naj bi nekoliko popravljali, in to razmerje, ki je zdaj skoraj ena proti štiri med najmanjšim in največjim volilnih okrajem, kar je evidentno razlog, da se je Ustavno sodišče odločilo za tovrstni izrek v odločbi, da to popravlja na ena proti tri, kar je pravzaprav nič v primerjavi z enormnimi razlikami v velikosti volilnih okrajev. To je skorajda nič. Ne verjamem, katero ustavno sodišče bi lahko takšen minimalni popravek razglasilo za ustavno skladno. Ne vem, kako bi se to lahko zgodilo. Še posebej zato, ker če sledimo mednarodni praksi, pa če ostanemo pri evropski praksi, so tam te tolerance pravzaprav še bistveno manjše, kot smo jo mi predvideli v predlogu zakona o spremembah meja volilnih okrajev, ko smo vzeli to odstopanje 10 %, v ekstremnih razmerah 15 %. Tam so te tolerance manjše. Pa če pogledamo samo okrog po soseščini – niti 10 % ali pa največ 10 %, potem pa morajo meje že spreminjati. Tako da jaz samo opozarjam, da od ponedeljka dalje prihajamo na neko drugo polje, ko bomo v Državnem zboru – seveda navadna večina je dovolj in tega se največja stranka tudi zaveda, zato je tudi mnenje Vlade temu primerno – hodili po robu in da prevzemamo veliko tveganje, da prihodnje volitve ne bodo ustavno skladne. Seveda bo pa vsekakor treba povprašati Ustavno sodišče, preden se na volitve sploh gre, če bo čas za to. Je pa res, da se pravzaprav čisto v konceptualnem pogledu zagovorniki te rešitve in zagovorniki ohranitve volilnih okrajev v temeljih, v stališčih čisto razlikujemo. Če je nekdo prepričan, da je kandidat svojega volilnega okraja in pravi, da je delal, bo delal in bo vselej delal za svoj volilni okraj, potem je seveda težko prepričevati največjo vladno stranko, da bi sploh prisluhnila argumentom, zakaj odprava volilnih okrajev in uvedba relativnega prednostnega glasu. Je pa tudi po drugi strani svojevrstno podcenjevanje volivcev, ki nimajo pravice izbirati med kandidati določene stranke. Pa če imajo nekega vsiljenega kandidata, ki, kot se je izrazil nekdo, gre celo čez pet ali šest stopničk. Pomislite, pet ali šest stopničk, preden kandidira. Ampak katerih stopničk? Ja, znotraj stranke. Mislim, da je tista najpomembnejša stopnička na volilnem lističu znotraj konkurence, znotraj posamezne stranke. Ampak tega argumenta ne sprejemate, ker vi pravite, da že sami najbolje veste, koga boste v posameznem volilnem okraju kandidirali, da ne rečem vsilili volivcem. Smisel vztrajanja pri nespremembah je nek strah, da bi volivci neposredno odločali, kdo naj bo vaš predstavnik v Državnem zboru. Po tej razpravi si boste najbrž času primerno zapeli, za božič se vrnem nazaj v svoj izvoljivi okraj. Ali pa tudi neizvoljivi, ker vemo, da ta sistem, v katerem so volitve potekale doslej, dopušča najrazličnejše kalkulacije in tudi posledično morda kaznovanje svojih poslancev, da se znajdejo v okraju, v katerem ne bodo nikoli izvoljeni. Ampak to je pač stvar vsake posamezne stranke. Rešitev za to je seveda konkurenca, ki jo ponujajo spremembe volilnega zakona in na ravni posamezne volilne enote 11 kandidatov posamezne stranke, med katerimi lahko potemtakem volivci tudi izbirajo. Po tem, kar smo lahko danes slišali, moram reči, da bomo v Listi Marjana Šarca še z večjo vnemo podprli spremembe Zakona o volitvah v državni zbor, ker pravzaprav šele iz vsega tega vidimo, kako prav imamo in kako pravzaprav želimo na ta način iti naproti volivkam in volivcem, za razliko od zagovornikov volilnih okrajev, ki želijo vztrajati pri starem, zaprti v nek mehurček, v neko cono udobja, cono predvidljivosti in čakanja na vsake nove volitve.
Hvala lepa. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati. Vidim, da ni interesa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo o 14. členu ter amandmaju poslanskih skupin SAB, SD in Levica. V razpravo dajem 18. člen ter amandma poslanskih skupin SAB, LMŠ, SD in Levica. Želi kdo razpravljati? Predlagateljica gospa Maša Kociper, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. K 18. členu tega zakona je, kot ste povedali, predlagan amandma. Nekaj amandmajev je bilo sprejetih že na odboru. Praktično vsi so bili predlagani po mnenju Zakonodajno-pravne službe zaradi uskladitve z njihovimi pripombami. Vendar s tem amandmajem, za razliko od amandmaja k 14. členu, je pa drugače. Ta amandma odgovarja na pomisleke ene od poslank, ki je na svoji facebook strani zapisala, da bi bila pripravljena ta zakon sprejeti, če bi uveljavil še to možnost. Kaj torej ta amandma določa? Ta zakon ima, kot je bilo že povedano, v besedilo zakona vgrajeno tako imenovano žensko kvoto, se pravi določbo, da mora biti na vsaki kandidatni listi vsaj en spol zastopan vsaj 40-odstotno. V Sloveniji je to žal običajno še vedno ženski spol, zato govorimo o tako imenovani ženski kvoti. Poleg tega ima zakon že vgrajeno določbo, da morajo biti kandidati na kandidatni listi tako kot pri evropskih volitvah in lokalnih volitvah razvrščeni po sistemu zadrge, se pravi prvi spol, drugi spol, prvi spol, drugi spol, kar tudi zagotavlja enakomerno zastopanost obeh spolov. S tem amandmajem, ki smo ga podpisale tri stranke, stranka SD, Levica in SAB, pa predlagamo nekaj, kar je bilo tudi med pogajanji že izpostavljeno, da to načelo zastopanosti enega spola v vsaj 40 % uporabimo tudi pri uvrstitvi kandidatov na prvo mesto na kandidatni listi. Se pravi, če poenostavim, če bo v osmih volilnih enotah osem kandidatnih list, morajo vsaj tri kandidatne liste imeti na prvem mestu kandidatne liste en spol in ostalih pet drugi spol oziroma idealno štiri kandidatne liste en spol in štiri kandidatne liste drugi spol. Če bo to pomagalo k odločitvi te poslanke, ki je to izpostavila, da je to zanjo ključno, da bo glasovala za ta zakon, in če bo to prispevalo k še bolj enakomerni zastopanosti, potem v stranki SAB in verjetno tudi ostale predlagateljice s tem nimamo problema in bomo tako odločitev v amandmaju podprli.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ni interesa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, 15 minut po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ORGANIZIRANOSTI IN DELU V POLICIJI V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 35 poslank in poslancev s prvopodpisano Matejo Udovč. Za uvodno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja Mateji Udovč. Izvolite.
Spoštovani! Pred nami je predlog sprememb in dopolnitev Zakona o organiziranosti in delu v policiji, ki sem ga kot predlagateljica vložila v zakonodajno proceduro skupaj s sopodpisanimi poslanci. S predlogom zakona želimo urediti pravico do možnosti najema službenega stanovanja ob upokojitvi za nedoločen čas za uslužbence policije, ki imajo priznan status vojnega veterana v osamosvojitveni vojni za Slovenijo. Do te pravice bodo upravičeni le tisti uslužbenci, ki imajo status vojnega veterana in sklenjeno najemno pogodbo stanovanja, s katerim upravlja Ministrstvo za notranje zadeve. S to spremembo zakona bodo imeli vojni veterani, zaposleni na policiji, končno enake pravice, kot jih imajo njihovi kolegi, zaposleni v Slovenski vojski. Tovrstno problematiko je Državni zbor urejal že leta 2017, ko je na predlog poslank in poslancev sprejel novelo Zakona o organiziranosti in delu v policiji, a je s to novelo zakona prvenstveno uredil le bivanjske težave invalidom in družinam vojnega veterana, ki je imel v času smrti najeto službeno stanovanje Ministrstva za notranje zadeve. Vsem vojnim veteranom, zaposlenim v policiji, pa je bilo takrat tudi obljubljeno, da bo reševanje stanovanjske problematike vključeno v novelo zakona o vojnih veteranih, a na žalost do danes nobena vlada, niti nobeno pristojno ministrstvo za vojne veterane ni pripravilo ustreznih zakonskih rešitev za obravnavo in sprejetje v Državnem zboru. Zakon o organiziranosti in delu v policiji določa procesna pravila, pravico do najema službenega stanovanja in organ, ki odloča o dodelitvi službenih stanovanj za uslužbence policije. Pravila za najem službenih stanovanj Ministrstva za notranje zadeve pa so določena z internim aktom ministrstva. O dodelitvi pravice najema stanovanj pa odloča pristojna komisija v okviru ministrstva. Zato smo predlagatelji tudi prepričani, da je primerneje to zakonsko problematiko v celoti urediti v zakonu o organiziranosti in delu policije, ne pa v zakonu o vojnih veteranih, kot je bilo predlagano leta 2017. V predlogu zakona predlagamo, da se veljavni zakon dopolni z novima členoma 109.b in 109.c, s katerima se za vojne veterane ureja pravica do podaljšanja najemnega razmerja za nedoločen čas tudi po njihovi upokojitvi. V omenjenih novih členih so zajete vse kategorije uslužbencev policije, ki so pridobili status vojnega veterana. Torej tako tisti, ki so trenutno še vedno zaposleni v policiji, kot tudi tisti, ki so bili po veliki reorganizaciji policije leta 2010 premeščeni na Ministrstvo za notranje zadeve ali pa so bili premeščeni na drug državni organ. Predlog zakona ne daje novih pravic oziroma pravic vsem vojnim veteranom, temveč se pravica podeljuje le tistim vojnim veteranom, ki so do upokojitve bivali v navedenih stanovanjih in jim ob upokojitvi grozi prekinitev najemnega razmerja in izselitev. Poudariti je treba, da so tudi pri teh upravičencih v določbe vgrajene varovalke, s katerimi bi preprečili morebitne zlorabe. Torej gre za pravico vojnih veteranov, ki nimajo v lasti drugega stanovanja ali pa nepremičnine, ki je primerna za bivanje, ali pa zadostnih sredstev za nakup primerljivega stanovanja. Predlagane rešitve omogočajo nadaljevanje najemnega razmerja za nedoločen čas, v primeru smrti pa se ta pravica prenese na njihove ožje družinske člane, a seveda ob upoštevanju enakih, s tem zakonom določenih kriterijev. To pa je njihova socialna ogroženost in premoženjsko stanje. Edina izjema so otroci, ki se jim bivanje omogoča samo za čas, ko bi za vojnega veterana veljala obveznost preživljanja otroka v skladu s predpisi, ki jih urejajo družinska razmerja. Danes bomo poslanci s podporo k spremembi zakona lahko pokazali in dokazali, da veterani vojne za Slovenijo niso in nikoli ne bodo pozabljeni in odrinjeni na rob družbenega dogajanja v naši domovini, v domovini, za katero so se tudi borili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku mag. Branku Grimsu. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem še enkrat lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je ta predlog zakona obravnaval na nujni seji 11. decembra 2020. Seznanil se je s temeljno rešitvijo, da je v tem primeru namen zakona urediti stvari samo za veterane vojne za Slovenijo, ki delajo znotraj policije in so znotraj policije tudi dokončali svojo kariero, in obravnaval je v zvezi s predlogom tudi dva amandmaja. Oba amandmaja je sprejel. Odbor je sprejel na koncu povsem soglasno z 18 glasovi za in nobenim proti tudi tako dopolnjeno celotno besedilo zakona, ki ga seveda zato tudi predlagamo v sprejetje. Hvala.
Hvala lepa. Za uvodno predstavitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade Francu Kanglerju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije podpira spremembo zakonodaje, ki so jo vložili poslanci Državnega zbora. Res je, žalostno je, da smo 30 let potrebovali, da uredimo ta problem vojnih veteranov, ki prihajajo iz vrst policije oziroma uslužbencev policije in MNZ. Nedopustno je, da se po upokojitvi policisti in uslužbenci MNZ, ne glede na to, ali so vojni veterani ali niso, znajdejo v socialni stiski, socialni krizi, predvsem pa njihov stanovanjski problem ni rešen. Zato mi podpiramo to spremembo predloga, predvsem pa je tudi pomembno, da je 30 let od tega, kar je začela Slovenija resno razmišljati, da se osamosvoji. Leta 1991 so bili to policisti in drugi pripadniki MNZ, ki so bili pripravljeni umreti za Slovenijo. Tukaj ne gre za nobene privilegirance, tukaj gre za to, da imajo enake pravice kot vsi ostali. Danes je ta problem v nekaterih drugih strukturah državne uprave rešen, na primer v šolstvu učiteljev, ko se upokojijo, in njihovih ožjih sorodnikov, problema policistov pa ni rešil nihče. Res je, Vlada je dala nekaj amandmajev na 109.d in 109.c člen. Uskladitveni amandma, ki so ga predlagale koalicijske stranke, deloma zajema vse pripombe Vlade. Glede drugega dela pa po proučitvi na Ministrstvu za notranje zadeve ugotavljamo, da bo uskladil minister s svojim pravilnikom o dodelitvi stanovanj in povzel tiste predloge Vlade, ki so bili posredovani v Državni zbor. Predlagamo, da to spremembo omenjenega zakona tudi podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Levica nam bo predstavila Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane, spoštovani! V Levici vedno podpiramo ukrepe, ki rešujejo socialne stiske posameznikov. Stanovanjski problem je gotovo eden najbolj perečih in vzrok mnogih socialnih stisk. Predlog spremembe zakona rešuje problem, ki bi moral biti urejen v Zakonu o vojnih veteranih. V prehodnih določbah novele Zakona o organiziranosti in delu v policiji iz leta 2017, ki smo ga tudi podprli, je bilo med drugim določeno, da bo Zakon o vojnih veteranih uredil najem službenih stanovanj za vojne veterane. Do te ureditve kot običajno ni prišlo. Mnogi pa so se znašli v hudi socialni stiski, saj jim grozi deložacija. Potreba po takšni zakonski rešitvi nas predvsem spomni in opomni, da je stanovanjska problematika v Sloveniji zelo pereča. Mnogi si brez dovolj visokih rednih mesečnih dohodkov niti najema stanovanja ne morejo privoščiti. Že cel mandat opozarjamo na stanovanjsko problematiko, na deložacije, na porast revščine med brezposelnimi in zaposlenimi. Praktično ne mine mesec, ko ne bi na Vlado posredovali kakšne pobude ali poslanskega vprašanja. Ni problem samo dohodkovna neenakost, še večji problem je premoženjska neenakost. Pri lastništvu stanovanj ali drugih nepremičnin pride ta premoženjska neenakost še toliko bolj do izraza. Dostopnost do stanovanj pa je eno izmed najbolj problematičnih področij. Imamo nacionalni stanovanjski program, imamo sklade na državni in lokalni ravni, a kaj, ko ni jasne strategije, ni dovolj sredstev in niti ni dovolj politične volje. Republiški sklad gradi luksuzna stanovanja, ki si jih lahko privošči le malokdo, tudi neregularni Airbnb so še do nastopa epidemije napihovali najemnine, neprofitnih stanovanj pa je premalo, vsaj 10 tisoč premalo. Službena stanovanja so redkost. Kljub temu da je bila že leta 2017 tudi s podporo Levice sprejeta novela zakona, ki je določala, da se mora v Zakonu o vojnih veteranih urediti vprašanja podaljševanja najemnih pogodb ob upokojitvi, do tega do danes ni prišlo. Očitno to ni bilo dovolj pomembno politično vprašanje, četudi se številni soočajo s socialno stisko, ko se upokojijo. Ob tem je treba opozoriti, da je še veliko drugih delavcev v policiji, ki so večino delovne dobe za nizko plačo odslužili v tej službi, med tem pridobili tudi pravico službenega stanovanja, po upokojitvi pa to pravico izgubijo. Delavec z minimalno plačo bo po upokojitvi prejemal mizerno pokojnino. Tak človek si ne more privoščiti ne najema stanovanja ne bivanja v domu starejših občanov, ničesar. V Levici bomo seveda ta predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati, bo predstavil Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovan gospod državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji podpiramo, ker predlog zakona ne odstopa od načel, ki so bila upoštevana že ob pripravi veljavnega zakona in njegove novele, ki je bila sprejeta konec leta 2017. Predlagane spremembe sledijo vrednotam osamosvojitve Republike Slovenije, ki bodo odpravljale določene pomanjkljivosti, ki so bile ugotovljene že ob najavi zakona. Takrat se je obvezalo pristojno ministrstvo, da bo proučilo stanovanjsko problematiko policistov in uslužbencev policije ter da bo ustrezno dopolnjen predlog združilo v novelo Zakona o vojnih veteranih. Na žalost ne Vlada ne pristojno ministrstvo do leta 2020 Državnemu zboru omenjenega predloga ni podalo v obravnavo. V Novi Sloveniji pozdravljamo, da je Ministrstvo za notranje zadeve v začetku decembra sprejelo pravilnik o oddaji službenih stanovanj ministrstva, kjer z obravnavano problematiko rešujejo dolgoletna nerešena vprašanja na področju podaljševanja najemnih razmerij za nedoločen čas za socialno najbolj ogrožene skupine zaposlenih in upokojenih delavcev policije in ministrstva. V krščanskih demokratih smo skrbno proučili zakon in po tehtnem premisleku predlagateljici predlagali že sprejet amandma, ki prinaša zoženje upravičencev za podaljšanje najemne pogodbe tako, da se upravičenje ne bi širilo tudi na odrasle osebe, ki so bile z najemnikom v skrbniškem odnosu. Menimo, da bi bila taka opredelitev, ki presega ožje družinske člane, preširoka ter bi lahko pripeljala do zlorab predlagane ureditve. Dodatno smo predlagali v četrtem odstavku novega 109.b člena, da se opredelitev časovnega trajanja upravičenja otrok do podaljšanja najemne pogodbe veže na trajne obveznosti preživljanja otrok v skladu z določbami 183. člena Družinskega zakonika. Gre za veliko bolj jasno zapisano dikcijo, s katero preprečujemo neutemeljeno predolgo bivanje v državnem stanovanju do 27. leta starosti. Izpostavljamo tudi, da zakon upošteva socialne kriterije, saj pravico do podaljšanja najemne pogodbe daje zgolj v primeru, da si oseba ne more zagotoviti ustreznega stanovanja. Predlagan dopolnjen zakon o organiziranosti in delu v policiji v Novi Sloveniji – krščanski demokratih podpiramo, ker se bo dokončno in jasno uredil položaj posameznikov oziroma posameznic, ki imajo status veterana oziroma veteranke v vojni za Slovenijo po Zakonu o vojnih veteranih, in sicer upravičenih najema službenega stanovanja oziroma stanovanja, s katerim upravlja Ministrstvo za notranje zadeve. S podporo želimo pokazati spoštljiv odnos in hvaležnost države do posameznikov in posameznic, ki so bili v vojni za Slovenijo pripravljeni žrtvovati svoje življenje, ki so se borili za samostojno in suvereno Slovenijo in za demokratično republiko. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Marko Bandelli. Izvolite.
Spoštovani! Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji ureja pravico do podaljšanja najemnega razmerja za stanovanja za nedoločen čas tudi po upokojitvi, in sicer za vojne veterane, policiste in uslužbence policije. Do podaljšanega najemnega razmerja za nedoločen čas po upokojitvi bodo upravičeni tisti, ki so do upokojitve bivali v teh stanovanjih. V SAB predlagani rešitvi ne nasprotujemo. Zavedamo se, da se stanovanjska problematika policijskih veteranov vleče že dalj časa in še vedno ni urejena. Vojni veterani, zaposleni v policiji, so v neenakem položaju v primerjavi z vojnimi veterani, zaposlenimi v Slovenski vojski. Ti so namreč upravičeni, da po upokojitvi zaprosijo za sklenitev najemne pogodbe za nedoločen čas, kar pa vojnim veteranom policistom ni omogočeno. S predlaganimi spremembami bi sicer to neenakost uredili. Pri presoji upravičenosti do podaljšanja najemnega razmerja za nedoločen čas se bo upoštevala socialna ogroženost in premoženjsko stanje. Podpiramo napore, da se uredi položaj ljudi, ki so branili Republiko Slovenijo ob njeni osamosvojitvi in za svoje delo prejeli odlikovanje. To smo v SAB dokazali že s tem, ko smo jim omogočili brezplačen medkrajevni javni potniški promet in se borili, da bi takšno ugodnost pridobili tudi za mestni potniški promet. Vendar gre za materijo, ki pravzaprav spada v drug zakon. Položaj vojnih veteranov namreč ureja Zakon o vojnih veteranih. V SAB se zavzemamo za sistemsko spreminjanje zakonodaje. Že tako ali tako se v Sloveniji soočamo s prenormiranostjo, kar povzroča številne nejasnosti. Število zakonov in predpisov pa še vedno narašča. Takšno nesistematično spreminjanje veljavne zakonodaje pa lahko prinese še večjo nepreglednost in posledično več zmede. Pravni predpisi morajo biti jasni in razumljivi, da so lahko učinkovito uresničljivi. V Poslanski skupini SAB predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratična stranka upokojencev Slovenije bo predstavil Jurij Lep. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod državni sekretar, kolegice in kolegi, vsem lep pozdrav! Poslanstvo policije je pomagati ljudem, skrbeti za njihovo varnost in varnost premoženja. Najbrž se vsi strinjamo, da policisti te naloge opravljajo z najvišjo stopnjo integritete, kar iz leta v leta dokazuje visoka stopnja zaupanja ljudi v delo slovenske policije. Velikokrat pa pozabljamo, da je opravljanje teh nalog povezano tudi z visokim tveganjem za zdravje, poškodbami, invalidnostjo in nenazadnje tudi tveganjem pred izgubo svojega življenja. Zaradi narave policijskega dela in različnih kadrovskih potreb se nekateri uslužbenci policije vozijo z enega na drug konec naše države, nekateri pa živijo v službenih stanovanjih policije oziroma ministrstva, ki pa jih za vse ni dovolj oziroma so po zdajšnji zakonodaji namenjeni zgolj aktivnim uslužbencem. Veljavni zakon torej ne predvideva podaljševanja najemnih pogodb upokojenim uslužbencem policije, niti invalidom in tudi ne njihovim družinskim članom. Na tem mestu bi želel spomniti na uslužbence policije, ki so tudi veterani vojne za Slovenijo, in na medijske objave iz leta 2017, ko sta bila dva policista, ki sta se invalidsko upokojila, zaradi neustrezne zakonske ureditve skoraj deložirana. S hitro spremembo zakona se je takrat zasilno rešil ta problem, za kar smo v Poslanski skupini Desus hvaležni. Kljub dobremu namenu pa se ni rešil v celoti, saj se je kasneje izkazalo, da je potreben nadgradnje, da ne bi prihajalo do kakšnih novih krivic. Po našem mnenju ravno predlog te novele zakona predstavlja to nadgradnjo in rešuje vprašanje uporabe službenih stanovanj uslužbencev policije, tako aktivnim uslužbencem, upokojencem kot tudi uslužbencem s statusom vojnega veterana. Prav tako pa podrobneje določa, kdo in na kakšen način je upravičen do uporabe takšnega stanovanja. Tu imam v mislih predvsem družinske člane, če pride do že omenjenih primerov. V Poslanski skupini Desus smo zadovoljni, da se s predlagano ureditvijo sledi vrednotam osamosvojitve Republike Slovenije, načelom socialne države in enakega oziroma primerljivega varstva pravic veteranov vojne za Slovenijo v varnostnih organih, tako na MORS-u oziroma Slovenski vojski kot tudi na policiji oziroma na MNZ. S tem se kaže tudi odnos države do posameznikov, ki so bili v vojni za Slovenijo pripravljeni žrtvovati svoje življenje, ko so se borili za samostojno in suvereno Slovenijo in za demokratično republiko. Na predlog zakona Zakonodajno-pravna služba ni imela pripomb, razen nekaterih vsebinskih. Vsi predlagani amandmaji pa so bili smiselni in na odboru sprejeti soglasno ali z veliko večino. V Poslanski skupini Desus menimo, da novela rešuje pomemben problem, zato nas veseli, da podpora zakonu prihaja tako iz koalicijskih kot iz opozicijskih vrst. Gre pa tudi zahvala naši kolegici Mateji Udovč, ki je dejansko vztrajala in tudi uspela spraviti ta zakon v zakonodajno proceduro. Predlog bomo v naši poslanski skupini bomo večinsko podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Spoštovani vsi prisotni! V Republiki Sloveniji je dostopnost do stanovanj eno zelo pereče področje. Tri leta nazaj se je s tovrstno problematiko zakon že ukvarjal, sedanja novela zakona pa nakazuje premik v pravo smer. Policisti so tisti, ki dan za dnem izpostavljajo svoje zdravje, življenje za dobrobit državljank in državljanov Republike Slovenije. Izpostavljeni so številnim poškodbam, poklicnim boleznim, stresu, izgorevanju na delovnem mestu, zato rabijo ustrezno strokovno psihološko pomoč. V naši državi je policistov še vedno premalo, rabimo pa jih čedalje več zaradi varovanja južne meje. Status vojnih veteranov še vedno ni popolnoma urejen in poenoten. Zaradi tega je treb enotno urediti položaj vseh kategorij uslužbencev policije, ki so nekaj naredili za našo Slovenijo, da danes lepo živimo v samostojni in suvereni državi, kjer imamo parlamentarno demokracijo. Hkrati pa je treba poskrbeti tudi za aktivne policiste, da ne bodo deprivilegirani. V predlogu zakona so tudi varovalke, da ne bo prihajalo do zlorab. Kriterija, kot sta socialna ogroženost in premoženjsko stanje, sta pomemben dejavnik. Glede na ves njihov trud in požrtvovalnost moramo vojnim veteranom, zaposlenim v policiji, omogočiti pravico do ohranitve službenega stanovanja tudi po upokojitvi, da ne bodo že jutri socialni problem in vrženi na cesto. Ne smemo pozabiti, da gre za kategorijo ranljivih skupin, ki se lahko znajdejo na robu eksistence preživetja, kjer ni izključena niti deložacija iz službenega stanovanja. Tako se vojnim veteranom, ki imajo sklenjeno najemno razmerje za službeno ali drugo stanovanje, ki je del državnegapremoženja ter je v upravljanju Ministrstva za notranje zadeve, omogoča nadaljevanje najemnega razmerja ob upokojitvi. Prav tako se ohranitev najema stanovanja omogoča tudi ožjim družinskim članom veterana ob njegovi smrti. V Sindikatu policistov Slovenije že dalj časa apelirajo na delodajalca, da je ureditev stanovanjske problematike pomembna tudi pri reševanju precejšnje kadrovske krize v policiji. Trenutno je kar nekaj pomanjkljivosti v veljavnem 88. členu zakona. Odprodala bi se lahko tudi vsa stanovanja, ki so dlje časa nezasedena zaradi nezainteresiranosti s strani uslužbencev policije. Takšne primere imamo v Brežicah, Novem mestu, Črnomlju. Pri nakupu novih stanovanj naj bi jih vodila racionalnost, da bi se slednja kupila tam, kjer jih najbolj primanjkuje, in to je Ljubljana, Koper, Maribor, Kranj, oziroma je izkazan največji interes. Večja fleksibilnost bi morala biti tudi pri menjavi službenih stanovanj, saj je v praksi veliko mladih družin, ki se zaradi povečanja stiskajo, starejši najemniki pa bivajo v prevelikih stanovanjih. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke bomo predlog zakona podprli, saj smo tudi sopodpisniki. Najlepša hvala za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Branko Grims. Izvolite.
Še enkrat vsem lep pozdrav! Zakon, ki je danes pred nami, ureja dolg za kar lepo število let nazaj in daje hkrati tudi signal. Ureja področje, da vojni veterani, ki so znotraj policije sodelovali v vojni za Slovenijo in dajali pod vprašaj svoje zdravje, svoje življenje, vse, kar človek ima, da lahko obdržijo stanovanje tudi po tem, ko končajo svojo kariero znotraj policije. Verjetno bi bilo vse to treba že zdavnaj urediti, ampak bolje pozno, kot nikoli. Obenem je bilo kar nekaj pripomb in želja s strani policistov, da bi se to uredilo tudi širše. Zato naj ob tej priložnosti povem, da je minister napovedal, da bodo v kratkem pripravili novelacijo zakonodaje v celoti, ki bo stvari uredila celovito in bi bila možnost dostopa do stanovanja, v sodelovanju sicer s Stanovanjskim skladom, tudi eden od vzvodov, ki bi omogočal neko boniteto za ljudi, ki stopijo v policijsko službo, na enak način pa naj bi se v perspektivi uredile stvari tudi za vojsko. Na ta način bi te službe, ki so izjemno pomembne za delovanje države, brez katerih praktično država ne obstaja, ustrezno uredili, tako da bi bile bolj zanimive tudi za mlajše, ki jih v obeh službah zelo primanjkuje. Veste, da glede na šengenske kriterije Policija kot tudi Slovenska vojska nujno potrebujeta dodatne kadrovske okrepitve, da bi bila popolnitev v taki meri, kot jo zahtevajo moderni varnostni in siceršnji izzivi, ki jih pred nas postavlja sedanji svet po eni strani z globalizacijo, z ilegalnimi migracijami in tudi v zadnjem obdobju žal s pandemijo. Na ta način bi stvari v nekaj mesecih bile urejene tudi za tiste, ki jih današnji zakon ne zajema. Je pa današnji zakon zato pomemben, ker daje hkrati tudi signal. Signal vsem, ki so sodelovali v vojni za Slovenijo, da je vojna za Slovenija nekaj, na kar smo upravičeno ponosni, kar nikoli ne bomo pozabili in nikoli ne bomo pozabili vseh tistih, ki so v njej postavili pod vprašaj svoje življenje, svoje zdravje za našo domovino Slovenijo, za njeno samostojnost, da danes lahko tukaj govorimo in sprejemamo zakone in urejamo sami svojo državo, o čemer smo tisoč let pred tem lahko samo sanjali. S tega vidika je zakon pomemben signal in s tega vidika in s tega vidika bomo v SDS z veseljem soglasno glasovali za ta zakon.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Lista Marjana Šarca bo predstavil Jani Möderndorfer. Izvolite.
Ja. Vsak poslanec ima dolžnost, da razpravlja, odloča in nenazadnje glasuje in istočasno tudi vlaga zakone. In to je naredila danes tudi naša kolegica Mateja, ki je pravzaprav izkoristila priložnost nedela vlade. To bi pravzaprav morala vlada že zdavnaj narediti in urediti to vprašanje, pa ga ni. Zakaj ga ni? Verjetno zaradi tega ker ima kakšne druge načrte in druge ideje, znajo pa zelo lepo povedati, kaj bodo naredili, ko bodo, če bodo in potem tega nikoli ne doživimo. Tudi danes smo slišali kar nekaj namigov tako s strani poslanskih skupin kot državnega sekretarja, da se bodo ta vprašanja uredila. Zato mi podpiramo takšen predlog zakona oziroma spremembe. Je pa res, da je zelo minimalističen, kajti obe veteranski organizaciji nas pozivata, predvsem vlado, da bi pravzaprav morali urediti še kopico drugih stvari. Morali bi urediti vprašanje statusa veteranov, pogoje, kako sploh postaneš veteran, in kar je še najbolj pomembno, kakšen je status z vidika zakona in enakopravnosti enakosti pred zakonom tudi v našem pravnem sistemu. Kaj je to sploh vojni veteran? Imamo definicijo izdelano? Oprostite, naša zakonodaje še danes ni jasna, čisto točna, kaj to je. In po takšni ureditvi, ki jo bomo danes sprejeli in je dobrodošla, bomo dobivali tudi nove vojne veterane. Če smo pred leti dobivali nove borce, bo zdaj to. Je pa seveda problem, ker je stanovanjska problematika vprašanje ne samo za vojne veterane, ampak slehernega državljana, še posebej mlade, ki pričenjajo novo življenje. Kako bomo to vprašanje rešili? Mi imamo en ključen in fenomenalen problem, da vsi zelo radi govorimo o dobrih pogojih, jih pa država noče in ne zna zagotoviti. Mi bi morali imeti v tej državi toliko stanovanj, da bi bilo kar nekaj praznih, praznih v državni ali občinski lasti, in to z enim preprostim razlogom – da bi bila tudi cena najemnine bistveno nižja in da bi stanovanje lahko dobil vsak, ki bi želel ustvarjati in delati na določenem področju. Prihodnost Republike Slovenije temelji, tako kot vsi zelo radi ponavljamo, na mladih. Kaj bomo naredili ob njih? Danes imamo samo predstavitve stališč tega zakona, ki bo po vsej verjetnosti soglasno sprejet. Ampak mene predvsem zanima, kaj bomo naredili za prihodnost te države z mladimi, kaj bomo naredili s stanovanjsko politiko. Že 30 let se ukvarjamo s stanovanjsko politiko, zmetali smo denar v ceste, v železnice ga zdaj mečemo, v stanovanja ga pa ne želimo. In to so ključna vprašanja, ki bi se morala odpirati ob vsem tem. In verjamem in prepričan sem, da bi vojni veterani bili še bolj veseli, ker vi vedeli, za kaj so se borili pred 30 leti, ker gremo v pravo smer. Verjemite mi, da vojne veterane še bolj kot za sebe skrbi, kaj bo z njihovimi potomci. To bi nas moralo vse skupaj skrbeti, in to so vprašanja, ki jih moramo odpirati. Žal jih odpiramo samo poslanci in poslanke, vlade ne. Vlade nam praviloma samo obljubljajo o sistemskih rešitvah, sistema pa pravzaprav že dolgo ni v tej državi. Je samo politična ideologija. In to je problem. Dokler bomo imeli to breme na glavi, toliko časa tudi sistemskih vprašanj ne bomo znali rešiti. Nas veseli, da bomo lahko sodelovali v podpiranju vsaj ene drobtine, ki si jo nekateri zaslužijo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Predrag Baković. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani državni sekretar, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Z izzivi reševanja stanovanjskih problemov bivših zaposlenih v policiji se je Državni zbor ukvarjal že leta 2017. Takrat je sprejel takšno zakonsko rešitev, s katero se je ustavila deložacija dveh upokojenih policistov s statusom vojnega veterana in tudi z zdravstvenimi težavami. Poleg tega je bila sprejeta odločitev, da se ustanovi delovna medresorska skupina, ki naj bi pripravila ustrezne zakonske rešitve v zakonu, ki bi urejal položaj vojnih veteranov. Teh rešitev vlade niso pripravile, je pa pred nami novela zakona o organiziranosti in delu v policiji, ki z dopolnitvami ureja pravico vojnega veterana do službenega stanovanja oziroma stanovanja v lasti Republike Slovenije, ki mu ga je dodelilo ministrstvo, pristojno za notranje zadeve. Socialni demokrati bomo ta predlog podprli. Vendar pa ne želimo, da bi se zaradi zadev, ko gre za pridobitev službenega stanovanja ali pa za podaljšanje najemne pogodbe tistih zaposlenih, ki so pred upokojitvijo ali so že upokojeni in nimajo druge ustrezne nepremičnine za bivanje, ustvarjala trenja med mlajšo in starejšo generacijo. Vsi pripadniki iz policijskih vrst, bivši, zdajšnji in prihodnji, ki so in bodo še naprej skrbeli za eno najpomembnejših področij našega življenja, to je varovanje življenja ljudi, osebne varnosti, področje javnega reda in miru, varovanje državne meje in tako naprej, da ne naštevam, si zaslužijo urejene in varne bivanjske razmere. Socialni demokrati želimo, da se stanovanjska problematika zaposlenih v policiji uredi na celotnem območju Republike Slovenije. Na seji odbora je državni sekretar izpostavil, da je na čakalni listi 45 policistov in da imajo kar nekaj praznih stanovanj, ki so praviloma izven večjih centrov. Večkrat pa smo tudi slišali, da so mnoga od teh praznih stanovanj tudi v slabem stanju. Država se bo torej morala s svojim stanovanjskim fondom, torej republiškim stanovanjskim skladom in nenazadnje tudi z lokalnimi skupnostmi dogovoriti in povezati, da skupaj z vsemi deležniki nekako pripravijo rešitev o obnavljanju starih stanovanj, sofinanciranju in izgradnji novih ter na ta način ustrezno urejajo tudi stanovanjsko problematiko mlajšim policistom. Pravzaprav bi ob ustrezni državni stanovanjski politiki tistim, ki razmišljajo o vstopu v policijske vrste in že imajo ali pa še bodo imeli družine, pomagali k odločitvi, da vstopijo v te policijske vrste. S tovrstnimi ukrepi bi namreč pripomogli k postopni zaustavitvi trenda padanja števila zaposlenih v policiji. Problem je širok, treba se ga bo lotiti. Seveda pa predlagano novelo Socialni demokrati podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani. Državni zbor se danes že drugič v kratkem obdobju sooča s problematiko vojnih veteranov. Kot veste, smo s sprejetjem zakona o uravnoteženju državnega proračuna za leti 2021 in 2022 spremenili nekatere določbe zakona o vojnih veteranih, med drugim znižali starostno mejo, pri kateri imajo veterani pravico do uveljavljanja različnih pravic. Ta se je znižala s 55 na 50 let. Poleg tega so vojni veterani ponovno pridobili pravico do zdraviliškega in klimatskega zdravljenja. S tem se je odpravil še en poseg, ki se je zgodil s sprejetjem zakona o uravnoteženju javnih financ. V Poslanski skupini SMC nas veseli, da se je naša članica Mateja Udovč lotila še enega perečega problema, ki obremenjuje predvsem vojne veterane iz vrst policije. Kot veste, se je Državni zbor s tem problemom soočil že v prejšnjem mandatu, ko je šlo za reševanje stanovanjskega problema za dva upokojena policista, ki jima je zaradi zdravstvenih težav in invalidske upokojitve grozila deložacija iz službenih stanovanj policije. V zakonu je bila takrat sprejeta tudi prehodna ureditev za umrle, invalidne in policiste z zdravstvenimi težavami, ki imajo status vojnega veterana. Izkazalo se je, da je bila ta prehodna ureditev neustrezna, poleg tega pa izvršna oblast, ki je takrat obljubila reševanje problematike vojnih veteranov, svoje obljube do danes ni izpolnila. V tem primeru gre tudi za to, da SMC, ki je takrat vodila vlado, upraviči napovedana pričakovanja, ki so bila izpostavljena v zakonodajnem postopku, in sicer da bo vlada v te namene pristopila tako k spremembi zakonodaje kot tudi razmislila o morebitni reorganizaciji fonda vseh službenih stanovanj, s katerimi razpolaga država. Res je, da problematika vojnih veteranov sodi na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, vendar v Poslanski skupini SMC ocenjujemo, da je bolj primerno tako, kot predlaga prvopodpisana, da se ta problematika uredi kar v zakonu, ki določa organiziranost in delo policije, saj ta zakon določa tako pravico do najema službenega stanovanja, procesna pravila kot tudi organ, ki odloča o pravici do podaljšanja najemne pogodbe za službeno stanovanje, v katerem vojni veteran že biva. Predlog te novele je poleg SMC vložila skupina poslancev iz vrst koalicije, SNS in poslanca manjšin, za kar se jim na tem mestu zahvaljujemo. Zahvaljujemo pa se tudi vsem članom matičnega delovnega telesa, ki so to novelo podprli, saj nenazadnje s podporo izkazujemo tudi naš odnos do osamosvojitve Republike Slovenije in posameznikov, vojnih veteranov, ki so se zanjo borili. Pri tem bi v SMC izpostavili, da predlog zakona v celoti podpirajo tudi v Zvezi policijskih veteranskih društev Sever, kjer opozarjajo, da se stanovanjska problematika policijskih veteranov v najemniških stanovanjih vleče že vrsto let in da bodo predlagane spremembe izboljšale pravno varnost najemnikov službenih stanovanj. Če ta zakon ne bi bil pravočasno sprejet, bi bili lahko naslednje jubilejno leto, ob 30. obletnici samostojnosti Slovenije, ki so jo tudi z orožjem takrat branili vojni veterani policisti, nekaterih od njih prisilno deložirani iz dosedanjih najemnih stanovanj. Naj za konec preberem del zapisa podpore zakonu, ki jo je na našo poslansko kolegico Matejo Udovč naslovil gospod Janez Portir, upokojeni policist, veteran vojne za Slovenije, ki je leta 1992 prejel častni znak svobode Republike Slovenije za izjemne zasluge pri obrambi svobode in uveljavljanju suverenosti Republike Slovenije. Citiram: »Naj pred zaključkom poudarim, da nisem edini, verjetno niti najhujši primer, v podobni situaciji se nas je znašlo več kot 250, bodisi upokojenih policistov vojnih veteranov ali policistov vojnih veteranov, ki so še zaposleni in z upanjem čakajo na sprejetje predlaganih sprememb in dopolnitev zakona. Prepričan sem, da bomo naslednje leto brez grenke priokusa in medijskega izpostavljanja problematike skupaj ponosno praznovali 30. letnico uresničitve tisočletnih sanj slovenskega naroda. Naj na koncu izrazim iskreno zahvalo za razumevanje in trud prvopodpisani poslanki SMC Mateji Udovč in njeni poslanski skupini, poslancem vseh ostalih poslanskih skupin, ki ste prepoznali našo stisko, in vsem drugim, ki ste ali so podprli in omogočili vložitev predlaganih sprememb in dopolnitev zakona.« V Poslanski skupini SMC bomo predlog zakona seveda soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili čez 15 minut v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 54. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 17 uri in 5 minut. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 16.49 in se je nadaljevala ob 17.05.)
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbor in prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Državni zbor bo najprej glasoval o 1., nato pa še o 2. točki dnevnega reda. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Še pred odločanjem o 1. točki dnevnega preda pa prehajamo na obravnavo Obvestila predsednika Vlade o odstopu Tomaža Gantarja s funkcije ministra za zdravje. Predsednik Vlade, Janez Ivan Janša, me je z dopisom 18. 12. 2020 obvestil, da je Tomaž Gantar odstopil iz funkcije ministra za zdravje. V zvezi s tem Državni zbor na podlagi 115. člena Ustave Republike Slovenije ugotavlja, da je Tomažu Gantarju prenehala funkcija ministra za zdravje. Predsednik Vlade je 18. decembra 2020 v skladu z drugim odstavkom 234. člena Poslovnika Državnega zbora Državni zbor obvestil, da bo funkcijo ministra za zdravje začasno opravljal sam. Tomažu Gantarju se zahvaljujem za sodelovanje in mu želim najboljše pri nadaljnjem delu. Postopkovno, Kolega Jurša.
Tudi sam in tudi mi se zahvaljujemo Tomažu Gantarju za opravljeno delo v težkih zdravstvenih razmerah in mu želimo vse najboljše na novih delovnih nalogah.
Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volitvah v državni zbor v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 12. 2020, ki je objavljen na e-klopi. Obveščam vas, da bo v skladu s četrtim odstavkom 80. člena Ustave Republike Slovenije posamezen amandma sprejet, če bosta zanj glasovali dve tretjini vseh poslancev, to je 60 ali več. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SAB, SD in Levica k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 13. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 13.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SAB, LMŠ, SD in Levica k 18. členu. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 7. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Pred glasovanjem vas želim opozoriti, da bo v skladu s četrtim odstavkom 80. člena Ustave Republike Slovenije zakon sprejet, če bosta zanj glasovali dve tretjini vseh poslancev, to je 60 ali več. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima Rudi Medved.
Hvala, predsednik. V Listi Marjana Šarca, kot smo danes in tudi v zadnjih dveh letih večkrat poudarili, podpiramo ukinitev volilnih okrajev in uvedbo prednostnega glasu. Na ta način podpiramo odločen korak volivcev in volivk, ki bodo imeli s prednostnim glasom v rokah izredno močno orodje vpliva na to, kdo jih bo v prihodnje zastopal v Državnem zboru. To je na drugi strani tudi korak odmika od strankarske preračunljivosti, korak odmika od trepetanja poslancev, ali jih bo stranka postavila v izvoljivi okraj oziroma kaj se bo zgodilo z njihovim okrajem v primeru sprememb meja. Danes je priložnost, da volitve, kadar že bodo, izpeljemo v ustavnih okvirih. Ta zakon to omogoča. Če Državni zbor tega ne bo sprejel, pa obstaja veliko tveganje, da bo na prihodnjih volitvah senca nelegitimnosti, ker zagovorniki volilnih okrajev špekulirajo in bodo volilni okraji, kakršne hoče skozi Državni zbor spraviti največja stranka, potencialno neustavni. To je nevarna igra, ko gre strankarski interes pred državni interes in strankarska matematika pred interes volivcev. Ampak naj ponovimo, volivci zdaj po dveh letih pa že vedo, da obstaja tudi druga možnost, da obstaja možnost, ki bi jim dala v roke to močno orodje, vpliv na to, kdo konkretno bo volivce zastopal v Državnem zboru. Podprli bomo ta zakon in če v kakršnemkoli primeru danes ne bo sprejet, bomo vsekakor v prihodnje s to rešitvijo se poskušali.
Hvala lepa. Matej T. Vatovec v imenu poslanske skupine.
Hvala, predsednik. V Poslanski skupini Levica bomo ta zakon seveda podprli. V resnici je možnost samo ena, in to je ta, ki jo imate danes na klopi. Kot sem že povedal danes v razpravi, je Ministrstvo za javno upravo pred časom že pripravilo nek osnutek sprememb volilnih okrajev in izkazalo se je, da je v bistvu na tak način skoraj nemogoče izvesti oziroma izpeljati tisto, kar je odločilo Ustavno sodišče v svoji odločbi. To pomeni, da če želimo doseči aritmetično enake volilne okraje, to enostavno poruši njihovo drugo komponento, in to je neka geografska in kulturna zaokroženost. To se je izkazalo, ko so geografi poskušali narisati take okraje in vemo, da je to misija nemogoče. Tu smo danes v bistvu pred eno zelo pomembno dilemo – ali bomo odšli na naslednje državnozborske volitve z nekim sistemom, ki bo legitimen , predvsem legalen oziroma v skladu z Ustavo. Če ne, imamo to veliko neznanko, ki bo pred nami, kdo in na kakšen način bo lahko morebitne predčasne ali pa redne volitve izpodbijal pred Ustavnim sodiščem, kar lahko, kot bi se izrazil predsednik republike, na nek način pretrese same temelje naše demokracije. Tu bi morali danes vsi poslanke poslanci dati na stran kakršnekoli strankarske ali pa osebne kalkulacije in razmisliti o tem, kako izpeljati to odločbo Ustavnega sodišča in kako zagotoviti tisto, kar zahteva in kar bi v resnici tudi moralo biti v korist vseh državljank in državljanov oziroma volivk in volivcev, se pravi, da imajo nek poenoten, jasen, enostaven sistem, po katerem bi v volilnih enotah imeli enotne liste, ljudje pa bi s svojimi preferenčnimi glasovi sami določili, koga želijo videti v Državnem zboru. Tak način bi najlažje dosegel to, kar od nas zahteva Ustavno sodišče, zato smo ta zakon tudi še enkrat predlagali in zato tudi apeliramo na nek način na vse, da na tem mestu dajo na stran kakršne druge kalkulacije in skušamo skupaj doseči to, kar je na nek način zahteva Ustavnega sodišča in tisto, kar se v bistvu nekako pričakuje v tem trenutku. Se pravi, ne špekulacije, ampak korak, ki bo prispeval k nekemu bolj poenotenemu in tudi poenostavljenemu volilnemu sistemu.
Hvala lepa. Maša Kociper ima besedo v imenu poslanske skupine.
Hvala. V stranki SAB smo si za to rešitev, se pravi za ukinitev okrajev in uveljavitev preferenčnega glasu prizadevali že dolgo in to tudi zapisali v svoj program. Prizadevali smo si še, preden je Ustavno sodišče pred dvema letoma odločilo, da je sistem, kot ga imamo sedaj, protiustaven, ker ne omogoča enake zastopanosti volivcev in enake moči volivca. Danes je pred nami rešitev, ki to protiustavnost, ki jo je ugotovilo Ustavno sodišče odpravlja. Drugi možen zakon, ki bi to isto naredil, ni niti še vložen v Državni zbor, rok za odpravo protiustavnosti pa poteče v ponedeljek. Morebitne volitve, ki bodo nastopile po tem datumu, bodo, če ne bo danes zakon sprejet, postavljene pod vprašanje legitimnosti, in za to boste nosili odgovornost tudi vi, spoštovane kolegice in kolegi. Ta zakon danes je tako potreben, da zanj potrebujemo dvotretjinsko večino. Vsi bomo torej s pričakovanjem pogledali, ali bo na našem zaslonu izpisanih 60 poslanskih glasov. 60 poslanskih glasov zato, da se volivcem končno podeli odločilni vpliv na izvolitev poslanca, odločilni vpliv na to, kdo iz liste kandidatov jih bo dejansko zastopal v Državnem zboru, odločilni vpliv na to, da se nagradi kandidate, ki so delavni, ki zastopajo volivce, ki zastopajo program stranke in ki delajo v skladu s tem, za kar so bili izvoljeni. V Poslanski skupini SAB bomo ta zakon gotovo podprli, ni nas strah volivcev, današnje glasovanje pa bo pokazalo, kdo med vami pa je tisti, ki se večjega vpliva volivcev na izbiro poslanca boji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za 55, proti 26. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za 80, proti nihče. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega. Zaključujem tudi 54. izredno sejo Državnega zbora.