Tere, jõudu! Infotund. Kohaloleku kontroll, palun! 39 Riigikogu liiget on infotunnis. Valitsuse liikmetest on kohal peaminister Jüri Ratas, sotsiaalkaitseminister Kaia Iva ja välisminister Sven Mikser. Annan võimaluse ühe täpsustava küsimuse esitamiseks.
Esimene vastaja on peaminister Jüri Ratas ja esimene küsija Jürgen Ligi. Palun, Jürgen Ligi!
Aitäh! Härra peaminister! Teie võistkond on hakanud väga kiiresti vahetuma. Ma ei tea, kas need asjad on omavahel seotud, aga veel kiiremini vahetuvad teie seisukohad. Maksud – kõigepealt tuleb seitse tükki korraga, siis võetakse need tagasi, siis lükatakse ikkagi edasi ja seejärel osa siiski kehtestatakse. Nüüd te räägite maksurahust. Veel huvitavam on aga see, mida te olete rääkinud eelarvepoliitikast. Me oleme siin poolteist aastat teile sisendanud, et eelarvepoliitika ei tohi olla omakasupüüdlik, see peab lähtuma majandustsüklist. Teie rääkisite kuni viimase ajani, kuidas majandus vajab stimuleerimist ja teil on tähtsad strateegilised asjad teha. Nüüd järsku hakkate neid strateegilisi asju maha tõmbama ja räägite eelarve tasakaalust. Isegi kõige tähtsam asi, linnahall, mis pidi majanduse õitsema panema, on nüüd maha tõmmatud. Öelge, mis vahepeal on juhtunud. Kas te olete mingit raamatut lugenud või mis on juhtunud?
Austatud Riigikogu esimees! Hea Riigikogu! Hea küsija, aitäh küsimuse eest! Ma olen endiselt seisukohal, et see majanduskasv, mis oli Eestis mitmed-mitmed aastad, ei saa Eesti ühiskonda rahuldada. Ma arvan, et majanduskasv, mis on seal 1% või 1,5% või 2%, see ei ole Eestile jõukohane. Jõukohane on kõrgem protsent. Siinkohal tuleb igal juhul tunnustada Eesti ettevõtlust ja ettevõtjaid, et on tehtud väga head tööd. Need riskid, mida ettevõtjad on võtnud, täna näitavad seda, et majanduskasv võib olla isegi Eestis ligemale 5%. Kas see on meie igapäevane või iga-aastane majanduskasv, see on iseküsimus. Selge on see, et kui tehakse riigi eelarvestrateegiat, siis tuleb alati lähtuda reeglitest. Üks reegel, millest riigi eelarvestrateegia kindlasti lähtub, on see, missugune on teatud hetkel majanduskonjunktuur SKT lõhe suhtes, kas see on negatiivne või positiivne. Praegu me näeme seda, et majandusel läheb hästi, aga kindlasti ei saa öelda, et nüüd me võime jääda puhkama. Vastupidi, ma arvan, et majanduskasv peab olema jätkusuutlik ja stabiilne ning see peab jõudma võimalikult paljude Eesti elanikeni. Tõsi, üks indikaator oli, kui me tegime viimast riigi eelarvestrateegiat, võtta avaliku sektori tegevust või ressurssi turu pealt vähemaks selles mõttes, et just SKT lõhe positiivset poolt vähendada. Ma arvan, et igasugused dogmad või kivisse raiumised ei ole Eesti poliitikas küll kohased. Tuleb vaadata, kuidas turg ja konjunktuur käituvad ning teha selle järgi ka otsuseid. Öeldakse ju, et mõnikord on õige teha üks samm tagasi, selleks et minna kaks edasi. See tähendab lisaanalüüse ja debatte. Teie väide linnahalli plaanidest väljakirjutamise kohta on täielikult vale. Linnahall on riigi eelarvestrateegias sees aastatel 2020, 2021 ja 2022.
Jürgen Ligi, täpsustav küsimus, palun!
Aitäh! Ma ei tea, mis te arvate olevat SKT lõhe, aga SKT lõhe on täpselt sama, mis ta oli aasta tagasi, küll aga väheneb ta järgmisel aastal. See tähendab, et järgmisel aastal oleks veel mingi põhjus rääkida sellest, kuidas investeeringuid on puudu ja tuleb hagu alla anda. Tänavuse eelarve tegemisel rääkisite teie majanduskasvu kiirenemisest, kuigi majandus kasvas üle potentsiaali. Räägiti bensiiniga tule kustutamisest, omakasupüüdlikust reeglite muutmisest. Ma küsin veel kord: mis on muutunud? Majandusseis ei ole muutunud. Tookord oli majandus väga kiiresti kasvamas, aga teie muudkui viskasite tuld alla ja ütlesite, et see vajab kiirendamist. Mis on vahepeal juhtunud?
Aitäh! Ma arvan, et see majandussituatsioon, mis oli poolteist ja rohkem aastat tagasi, on väga tugevasti muutunud. Tõsiselt arvan, et see on muutunud. Muutunud on ka suhtumine. Kui kogu aeg arvati seda, et meil võiks olla selline kestlik 1% või 1,5% või kestlik kahanemine, siis see on kindlasti selline ambitsioonitasand, millega praegune valitsus nõus ei ole. See, et valitsus peab olema hea koostööpartner meie ettevõtlus- ja majandussektorile, on minu arvates oluline. Mis on muutunud? See, et 2016. aasta lõpust on koalitsioon muutunud. Ma arvan, et see on olnud väga õige suund ja samm. Tõesti, selle aja jooksul on tehtud ka teatud maksupoliitilisi muudatusi. Ja näiteks diislikütuse aktsiisitõus, mis oli planeeritud selle aasta algusesse, jäeti ära. Kange alkoholi aktsiisitõusu, mille juba eelmine valitsus oli üles tõstnud, vähendati. Nüüd me teame, riigi eelarvestrateegia arutelude käigus, et järgmise aasta alkoholiaktsiisi tõus on üldse ära jäetud. Lisaks on tehtud käibemaksu valdkonnas teatud muudatusi, mis puudutavad majutusasutusi. Mis veel on muutunud? Ma arvan, et väga paljud Eesti majandusele olulised küsimused on kas juba saanud lahenduse või on lahendamisel. Kui me võtame näiteks palgatasandi hariduspoliitikas, siis ma arvan, et see on meie majandusstruktuurile oluline samm, et õpetajate töötasu tõuseb. On muutunud see, et investeeringud teatud objektidesse on praeguse koalitsiooni jaoks olulised. Näiteks ma tooksin üürimajad ja infrastruktuuri lisainvesteeringud. Ma arvan, et majanduse situatsiooni parandamisel on oluline see, kuidas me toetame oma inimesi ja kohalikke omavalitsusi. Nii et väga palju asju on muutunud, hea küsija, kes te olete ise jõudnud juba siit Riigikogu saalist ära minna.
Keit Pentus-Rosimannus, palun!
Aitäh, austatud spiiker! Hea peaminister! Aasta algul lubasid valitsusliidu liikmed, et parandatakse ära töötavate pensionäride kõrgem maksustamine. Kas riigi eelarvestrateegia, mille sisulise kokkuleppeni te nüüd olete jõudnud, sisaldab muudatust, millega taastatakse olukord, kus töötaval pensionäril on võimalus tulumaksuvaba määra arvestada nii pensionilt kui ka töötasult? Kas järgmiseks neljaks aastaks valitsuses kokku lepitud riigi eelarvestrateegia näeb ette, et muudetakse ära see olukord, nii nagu te lubasite, kus töötavaid pensionäre ülejäänud töötavate inimestega võrreldes ebaõiglaselt koheldakse?
Aitäh! Minu meelest see süsteem, mille praegune valitsus on ellu kutsunud, kui te räägite tulumaksuvaba miinimumi tõusust ja selle muudatusest, on andnud Eesti ühiskonnale väga olulise edasimineku. Kui te räägite eakatest, kes käivad tööl – ma saan aru, et teie segane küsimus on seotud sellega, mis on eakate sissetulek ehk pension pluss palk –, siis see süsteem on ju muutunud kõigile ühesuguseks, ühetaoliseks. Tõsi on see, et viimastel andmetel, mis on minule antud Sotsiaalkindlustusametist, on neid eakaid inimesi, kes käivad tööl ja teenivad oma sissetulekuna üle 1352 euro või üle 2100 euro – ka neid on meil Eesti ühiskonnas –, circa 6,5%. Eelmise aasta andmed – selle aasta alguse andmed veel täienevad – näitavad seda, et eakamad inimesed, kes käivad tööl ja saavad kõrgemat sissetulekut, peavad tõesti ühiskonda rohkem panustama. Lisaks on üle 40% pensionäridest uue tulumaksuvaba miinimumiga võitnud ja circa 50% on eakaid, kelle sissetulek on jäänud samaks, kui me arvestame ainult tulumaksuvaba miinimumi. Kui me arvestame siia juurde teatud muid panustusi rahaliselt, nagu lastetoetus ja ka bürokraatia vähendamine, siis see on selle aasta algusest andnud tuhandetele pensionäridele Eestis tegelikult suurema sissetuleku. Kui te räägite eakatest, kes käivad tööl, siis väga paljud käivad haridussektoris, kultuurivaldkonnas või meditsiinisektoris, ja küsite, mis on tehtud nendes sektorites, siis neile on ette nähtud palgatõus. Õpetajate alampalga määr järgmisel aastal tõuseb, samuti tõuseb kultuuritöötajate ja sotsiaalhoolekandes töötavate inimeste alampalk circa 12%.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Järgmisena vastab sotsiaalkaitseminister Kaia Iva, küsib Monika Haukanõmm. Palun!
Tänan, härra juhataja! Hea minister! Puudega lapsed peaks olema riigi ja kohaliku omavalitsuse erilise hoole all. Kui perre sünnib niisugune laps, siis on pere elu nagu Ameerika mägedel – kunagi ei tea, mis homme toimub – ja me eeldame nendelt vanematelt tihti oskusi, millega nad ei ole mitte kunagi varem kokku puutunud. Minu küsimus puudutab hooldajatõendi väljastamist alla 16-aastaste lastega peredele või emadele. Teadupärast saab hooldajatõendit väljastada, kui on tegemist täisealise inimesega. Tihti aga me nõuame nendelt inimestelt hooldajatõendit, näiteks selleks, et ravikindlustust saada või töötukassasse pöörduda, õppelaenu kustutamiseks, ID-kaardi taotlemiseks tasuta jne. Nad on saanud ka selliseid vastuseid: rääkige ikka omavalitsusega, äkki nad saavad teid kuidagi vormistada. Kas te olete sellest olukorrast teadlikud? Me suuname niimoodi puudega laste vanemad ravikindlustuseta oleku, töötuse, aga samas ka vaesuse lõksu. Kui te olete teadlikud, mida te plaanite sellega seoses ette võtta?
Aitäh selle olulise küsimuse eest! Selles on täiesti oma tarkuseiva olemas. Puudega lapsed ja puudega inimesed on riigi ja omavalitsuse erilise kaitse all. Ilmselt on ka teile teada, et sellel aastal on pikaajalises hoolduses korraldamisel need meetmed, millega viia need küsimused ühtsesse raamistikku ja ühtlustada üle Eesti kõikides kohalikes omavalitsustes. Mis puudutab lapsi, siis eeskätt on küsimus selles, nii nagu te ütlesite, et lapsevanem on situatsioonis, kus ta täpselt ei tea, mis ta peab tegema, kuhu ta peab pöörduma ja millist abi ta ühest või teisest süsteemist võib saada. Seetõttu on meil kavas koostada juhend selliste perekeskuste loomiseks, kus pere, sh puudega lapse pere, saaks ühest informatsiooni ning abivajaduse hindamine, nõustamine ja suunamine õige teenuse juurde käiks ühes kohas. Praegu teeb ministeerium koostööd ehk piloteerimist mitme omavalitsusega – Viljandi on siin üks hea näide, aga ka Haapsalu ja Saaremaa –, et luua perekeskuse mudel ja konkreetne juhend. Me peame jõudma nii kaugele, et me oskaksime hinnata, kuidas võiks selliseid perekeskusi kohalikes omavalitsustes käivitada, milliseid seadusandlikke muudatusi on vaja teha ja mida on veel teie tõstatatud küsimuse valguses vaja teha. Nii et ma usun, et me liigume sellega kaunis kiiresti edasi. Sealt edasi on loomulikult olulised järgmised küsimused – kuidas see pere hakkama saab, milliseid toetusi pakub kohalik omavalitsus ja milliseid riigisektor jne. Nagu te ilmselt olete juba praegu ajakirjandusest lugenud, oleme me ka riigi eelarvestrateegia käigus leidnud siin lahendusi, mis kindlasti aitavad sellistel peredel järgmisel aastal palju paremini hakkama saada.
Monika Haukanõmm, palun!
Tänan! Perekeskused on väga toredad ja kindlasti vajalikud, aga need ei jõua igasse kohalikku omavalitsusse ja ilmselt ka mitte iga pereni. Ma puudutaksin nüüd teist küsimust ka. Pered tunnevad, et neile pannakse liiga palju ootusi ja neilt nõutakse liiga palju oskusi. See puudutab abivahendeid ja erimenetluse korda. Eelmise aasta lõpus te ütlesite: süsteem peab olema korraldatud nii, et inimestele oleks abivahendid kättesaadavad ning teenuseosutajatel reeglid ja nõuded selged. Kui me räägime erimenetlustest, siis me eeldame ikka vanematelt liiga palju. Me eeldame seda, et erimenetluse algatamiseks tuleks tal võtta arstitõend, kaks võrdlevat hinnapakkumist, lisada juurde rehabilitatsiooniplaan – kui seda ei ole, siis teeme rehabilitatsiooniplaani –, puudetõend ja isikut tõendava dokumendi koopia ning hankida soovitavalt füsioterapeudilt või eriarstilt tõend. Seejärel peab jääma ootama erimenetlust ja seda, mis tulemuseni me jõuame. Siis tuleb esitada vaie ja saada aru ka sellest kaheleheküljelisest juriidilisest tekstist, mis seal vaides on. Seda on natukene liiga palju ühele vanemale, kes peab samal ajal elus püsima, tööl käima ja kõike muud tegema.
Suur aitäh!
Aitäh selle täiendava küsimuse eest! Teie küsimuse esimene pool oli selle kohta, et perekeskused on küll kenad, aga nad ei jõua igasse KOV-i, iga lapse ja iga pereni. Selles on sees väide, millega ma üldse ei nõustu. Igal juhul seda laadi perekeskused, olgu nad üles ehitatud natuke ühte- või teistmoodi, peavad olema tulevikus igas kohalikus omavalitsuses, just nimelt sellepärast, et nad jõuaksid iga pereni. See on igal juhul oluline. Sellepärast me tahamegi piloteerimise käigus sellist väga universaalset ja läbi proovitud juhendit kokku panna, et kohalikud omavalitsused sellest ka abi saaksid ega peaks hakkama kõik jalgratast leiutama. Mis puudutab abivahendeid, siis siin on meil, tõepoolest, nii nagu rehabilitatsiooniteenuse puhul eesmärk see, et meie reeglid läheksid loogilisemaks, inimlikumaks ja vähem bürokraatlikumaks. Ilmselt on juba teada, et eelmisel aastal me rehabilitatsiooniteenuses paljuski muutsime seda korda. Nõuame vähem ja ei ole vaja koostada nii palju rehabilitatsiooniplaane. Me oleme selles suhtes bürokraatiat vähendanud ja kindlasti tahame viia selle suuna ka abivahenditeni. Abivahendite maht on muidugi ka üsna suur. See tähendab, et ilmselt me päris ilma erilahendusteta ei pääse, ka need jäävad, aga igal juhul me tahame bürokraatia vähendamise poole liikuda. Oluline on ka see, kui palju raha on riigil pakkuda abivahendite rahastamiseks. Me teame, et sellel aastal me oleme ilmselt väikeses miinuses. Esitasime riigieelarve läbirääkimistel ka selle seisukoha, et abivahendid – konkreetsete reeglite ja konkreetse järelevalvega – oleksid arvestuslikud kulud. See tähendab, et kui meil on reeglid paigas ja on teada, kuidas need käivad, siis ei pea enam lugema konkreetsel aastal täpselt kindlat eelarvesummat – peab küll eelarvet jälgima, aga ei ole seda ohtu, et aasta lõpus keegi jääks ilma.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea esimees! Hea minister! Eelmise vastuse peale väga kiire ja konkreetne küsimus: millal siis kohalikes omavalitsustes on need tugipunktid olemas? Te mainisite, et igasse tuleb. Aga minu põhiküsimus on selle kohta, et 2016–2017 on ministeerium lubanud abivajajale kiiremat teenust. Te tahate muuta seda kiiremaks, nii et on vähem bürokraatiat. Nüüd 1. veebruarist on pandud ju piirangud abivahendite saamiseks, te sulgesite teatud toodete kataloogi. Kuidas see on nüüd täitnud eesmärki, et abi saadakse kiiremini? Kui palju pikemaks on järjekorrad muutunud?
Aitäh! Kõigepealt, teie esimene küsimus, millal kohalikud omavalitsused need laste- ja perekeskused loovad. Sellele saab vastata iga konkreetne omavalitsus. Meie roll ja ülesanne on luua vastav mudel. Ehk koos nende edumeelsete kohalike omavalitsustega, kes praegu on selle piloodiga ühinenud, luuakse see mudel ja selle põhjal saavad kohalikud omavalitsused tegutseda. Kuna riigi antavad vahendid sügava ja raske puudega laste peredele, mis kohaliku omavalitsuse ja ka SKA kaudu liiguvad, on kaunis suured, siis ma usun, et kohalikud omavalitsused näevad, et selliste keskselt koordineeritud keskuste kaudu saab raha paremini kasutada ehk kõik tervishoiu-, sotsiaal- ja haridusteenused sinna kokku panna. Teine pool teie küsimusest puudutas abivahendeid ja seda, kas me oleme saanud puuetega laste perede olukorda arvestades rahuldada nende taotlusi kiiremini ja vähema bürokraatiaga. Nagu just ütlesin, me oleme eelmisel aastal väga palju jõudunud edasi rehabilitatsiooniteenusega. Nüüd, abivahendid, millele te viitasite. 1. veebruaril mõningad ISO-koodid suleti. See tähendab, et selliste abivahendite puhul, mis on tavakaubanduses saadaval ja mis ei ole loetud Sotsiaalkindlustusameti hinnangul elutähtsateks, on praegu järjekorda panemise võimalus. Miks see on? See on sellelsamal põhjusel, mis ma kirjeldasin, et aasta lõpus ei oleks mitte keegi ühestki elutähtsast abivahendist ilma jäämise ohus. Bürokraatiat oleme aga tõesti vähendanud. Minu eelmisel aastal allkirjastatud määruse järgi on paljud abivahendid nüüd sellised, mille puhul võib tõendi anda ka näiteks füsioterapeut või perearst. See tähendab, et ei pea minema enam eriarsti juurde. Samamoodi oleme vähendanud korduvtõendite nõudmist, ka selle võrra on abivajajate olukord läinud kindlasti vähem bürokraatlikuks.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Peaminister Jüri Ratas vastab nüüd Martin Helme küsimusele. Martin Helme, palun!
Aitäh, lugupeetud spiiker! Hea peaminister! Kui ma nüüd oma küsimuse küsin, siis palun mõistke, et see ei ole opositsiooni ärapanemissoovist või mingist õelusest, vaid meie siin saalis tunneme ka vastutust Eesti riigi käekäigu ja Eesti rahva heaolu pärast. Kui me vaatame teie valitsust, siis veidi rohkem kui aasta jooksul on seal vahetunud üheksa ministrit. See on natuke tihe, vähem kui kord kuu tagant, ja viimasel ajal kukub nagu keerduksest välja iga nädala tagant üks minister. Meile tundub, et oleme jõudnud olukorda, kus teie valitsus ei ole enam töövõimeline. Me oleme veidi rohkem kui üheksa kuu kaugusel valimistest. Kuidas te annate meile seda kindlustunnet, et järgmised üheksa kuud on Eesti siiski kuidagigi valitsetud ja et teie valitsusest ei pudene järgmistel nädalatel või kuudel veel rohkem ministreid välja?
Aitäh, hea küsija! Seda kindlust, et see valitsus kuidagi valitseb, mina teile küll ei anna. Aga selle kindluse, et valitsus valitseb hästi ja töökalt, ma teile annan. Ma arvan, et valitsusel ongi mõtet üldse eksisteerida siis, kui ta tahab ja suudab vastu võtta otsuseid ning lahendada erinevaid muresid Eestimaal. Parimat kindlust, et see valitsus on tõesti ambitsioonikas ja töine ning tal on hea koostöövaim, näitab minu arvates eelmise nädala lõpus arutatud riigi eelarvestrateegia ja selle vastuvõtmine. Minu meelest see, et EKRE ja teie selle fraktsiooni esimehena ütlete, et te tunnetate ka vastutust, näitab juba päris head märki heast poliitilisest kultuurist ja koostööst. Nüüd, viimase riigi eelarvestrateegiaga me tegime väga palju põhimõttelisi muudatusi Eesti ühiskonnas ja Eesti elanikele. Kuna te küsisite, et kuidas me saame kindlad olla, siis ütlen kõigepealt, et vaadates tänaseid majandusprognoose, on oluline, et majanduskasv jõuaks võimalikult paljude Eesti inimesteni. On teada, et meie, ütleme, avalikus sektoris oli päris suur probleem siseturvalisuse töötajate palgad, sissetulekud. No ma usun, et te tunnetate samamoodi vastutust päästjate ees näiteks. Päästjate palgatõus circa 20%, politsei palgatõus circa 10%. Siia juurde käib ka Sisekaitseakadeemia ja häirekeskus. Nagu ma enne ütlesin, sotsiaalhoolekandes on palgatõus circa 12%. Ma usun, et eks me seda debatti teiega nüüd järgmiste küsimuste jooksul jätkame.
Martin Helme, palun!
Aitäh! Tänan soravate jutupunktide eest! Kui siitpoolt saalist vaadata, siis tahtlikkust ja suutlikkust otsuseid langetada ei ole näha. Meil on selle nädala päevakorras viis päevakorrapunkti ja eelmistel nädalatel on olnud enam-vähem samamoodi. Ma ei ole muidugi seda meelt, et hulganisti seaduste vastu võtmine näitaks, et me teeme tulemuslikku tööd, aga nii hõredat päevakorda kui viimastel kuudel ei ole minu meelest selle koosseisu ajal enne olnud. Aga ma tuleksin tagasi valitsuse usaldusväärsuse ja töövõime juurde. Nagu me meediast aru saame, minister Aab hoidis oma vahelejäämise politseile enda teada, ta ei teavitanud sellest kuu aega ei oma kolleege ega oma ülemust. Kuidas te hindate sellist käitumist poliitilise kultuuri seisukohalt? Kas teda premeeritakse sellise usalduse kuritarvitamise eest varsti mõne parteilise kohaga?
Aitäh teile! Selles mõttes jagan teie seisukohti, et minu arvates seadusandliku kogu üks ja ainus mõõdupuu ei saa mitte mingil juhul olla see, kui palju on seaduseid või seadusmuudatusi siin auväärt saalis vastu võetud. Ma arvan, et mõõdupuu ei ole mitte kvantiteet, vaid on kvaliteet. Selles mõttes ma nõustun teiega küll. Nüüd, Jaak Aabi puhul on eksimus selge ja siin ei ole muud võimalust, kui ministri ametikohalt lahkuda. Olgu ta minister või ükskõik missugune teine ametikandja, alkoholi tarvitanud inimene, kellel on kahtlus oma enesetunde suhtes, ei saa sõiduki rooli istuda. Kahjuks seda minister tegi. Ta on võtnud vastu karistuse, aga võtnud ka poliitilise vastutuse ning teinud seda minu meelest väga selgelt ja konkreetselt. Vastava avalduse on ta ka minule esitanud, nii et ma usun, et lähinädalatel ma lähen sellega Vabariigi Presidendi juurde. Kui te küsite, mis saab temast edasi, siis teatavasti Jaak Aab ei tule Riigikogusse, ta ei kandideerinud eelmistel valimistel. Arvestades inimese võimekust, omadusi ja teadmisi – kahtlemata tal neid on, olgu see sotsiaalvaldkond, riigihalduse valdkond või regionaalpoliitika valdkond –, ma usun, et ta on, nagu ta eile ütles pressikonverentsil, tööjõuturul vaba mees. Kui te küsite, kas me hakkame nüüd konkureerima – EKRE ja Keskerakond –, kes talle pakkumise teeb, siis teoreetiliselt võib, aga ma usun, et Jaak leiab väärika rakenduse.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra esimees! Lugupeetud peaminister! Ma tuleks tagasi siiski valitsuse töövõime küsimuse juurde ja formuleeriks oma küsimuse umbes niimoodi. Me näeme, et te olete – Keskerakond on – valitsuses kahe väiksema partneriga, kellest mõlemal on väga tõsine mure nende toetuse pikaajalise kahanemise pärast avalikkuse silmis. Jevgeni Ossinovski, kes on veel minister, ei ole ka varjanud, et ta hakkab tõstma oma erakonna reitingut. Täpselt sellesamaga tegeleb ka teine erakond, see on IRL ja selle juht Seeder. Kas te mõistate, et nende mõlema puhul on populaarsuse tõstmise üheks tagatiseks vastandumine omaenda valitsuses Keskerakonnale. Kas te ei arva, et see on destruktiivne ja pärsib täielikult valitsuse töövõimet?
Aitäh teile, hea küsija! Ma saan veel lisada eelnevale küsijale või teie küsimusele vastuseks, et praegune valitsus on täitnud nüüdseks 90% oma tegevusplaanist. See on kindlasti olnud kolme valitsuspartneri ühine soov. Te soovite kuidagi pisendada sotsiaaldemokraate või IRL-i. Mina arvan, et nad teevad väga head tööd valitsuses, nii sotsiaaldemokraadid kui ka Isamaa ja Res Publica Liit. Nad seisavad väga selgelt oma valijaskonna eest, olgu see Välisministeeriumis või olgu see Sotsiaalministeeriumis, olgu see Kaitseministeeriumis, olgu see Justiitsministeeriumis või olgu see Keskkonnaministeeriumis. Ma arvan, et need olulised otsused, mida me oleme teinud, aitavad neid valdkondasid edasi. Täna, kui ma neid teie küsimusi nägin, ma mõtlesin, et tahaks öelda: EKRE, te olete väga toredad. Te olete nagu Majasokk sealt Astrid Lindgreni Karlssoni lugudest. Te ei jäta kunagi kasutama võimalust valju häälega kärkida ja kurjustada. Samas oli Majasokk ka võrratu kokk ja seetõttu tegi tuju rõõmsaks paljudel, kellega ta hästi läbi ei saanud. Ma loodan siiski, et küll teiegi paha tuju paraneb ja te leiate endale lõpuks oma vanapoisi ehk onu Juliuse. [[Naer saalis.]]
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Ka järgmine küsimus on peaminister Jüri Ratasele. Yoko Alender, palun!
Aitäh, austatud esimees! Head kolleegid! Peaminister! Jätkan pisut samal teemal, kuigi ei tahaks minna nii lõbusaks nagu Majasokk. Mure on tõsine. Rahvas ütleb, et majandus- ja taristuministri pakutud plaan, riigi raha kallamine ühistransporti ja pileti kinni maksmine ei lahenda nende probleeme. Üks Urvaste pensionär rääkis väga selgelt: piletiraha pole probleem, mina tahan sõita sinna, kuhu ja millal vaja on. Ta võttis asja kokku minu arust väga hästi. Liikuvusspetsialistid on korduvalt juhtinud tähelepanu, et Simsoni plaan ei tee inimeste liikumist mugavamaks. Teie koalitsioonikaaslased sotsiaaldemokraatide fraktsioonist on öelnud, et see pole õige koht, kuhu investeeringuid suunata. Kindlasti ei peaks KOV-idelt otsustuspädevust ära võtma ja määrama piletihinda null eurot. Samamoodi ütleb IRL-i esimees Helir-Valdor Seeder selge sõnaga, et koalitsioonis selles küsimuses kokkulepet ei ole ja pole ka midagi katki, kui kokkulepet ei tule.
Palun küsimus!
Majandus- ja taristuminister Kadri Simson raiub aga edasi, et tasuta ühistransport tuleb. Teie vastutate koostöö eest. Kas te leiate, et selline ministri pädevus – niimoodi soleerida, valijaid eksitada – on õige?
Aitäh!
Aitäh! Eks see ole valitsuse käekiri, kuidas soovitakse valitsemist korraldada ja juhtida. Kas, nagu teie ütlete, soleerida – ma ei tea, kas te toote siin näiteid mingitest varasematest aegadest – või leida ühisosa. Mina arvan igal juhul, et tuleb leida ühisosa. Seda ei saa kindlasti öelda, et valitsuskoalitsioon ei ole ühistranspordi parema, operatiivsema kasutuse nimel jõupingutusi teinud. Jah, on. Sellel aastal on ühistranspordile ette nähtud üle 13 miljoni rohkem rahastust, järgmisel aastal üle 21 miljoni. On astutud ka organisatoorseid samme, on loodud ühistranspordikeskusi ning on ette nähtud, et ülemaakondliku omavalitsuse territooriumil, näiteks Saaremaal katsetatakse uue pilootprojekti raames sõidujagamisteenust. Kui me räägime ühistranspordist edasi, siis mõlemad võimalused – nii ühissõiduki piletihinna odavnemine kuni nullmäärani kui ka liinide tihendamine – peaksid olema igal juhul arutelu all. See, et me arutame veel enne 1. juulit, kuidas neid küsimusi lahendada, vastab tõele. Selles ei ole midagi halba ja kindlasti me leiame siin lahenduse. Lisaks, kui me võtame viimase riigi eelarvestrateegia, siis seal olid tõesti olulised transpordilahendused Eesti suursaarte vahel, Virtsu ja Kuivastu vahel seoses kolmanda parvlaevaga. Oluline oli ka lennuühendus Kuressaare ja Tallinna vahel – Saaremaa elanikele oli oluline, et sinna tuleks suurem lennuk. Ja loomulikult on oluline Rukki kanal – ei tohi tekkida sellist olukorda, et seda ei ole kuskil eelarves sees.
Yoko Alender, täpsustav küsimus. Palun ühe minuti jooksul!
Aitäh selle tõdemuse eest, et kokkulepet ei ole! Ütlesite oma ametiaja esimeses kõnes siin Riigikogu saalis, et teie jaoks ei ole sellist olukorda, et on õige ettepanek, aga valelt mehelt. Kas te jääte selle juurde ja võtate neid liikuvusspetsialiste kuulda? Kui te lähete ühistransporti arendama, kas te siis päriselt teete seda nii, nagu spetsialistide soovitusel on Eesti elanikele parem ja efektiivsem?
Aitäh! Ma olen täiesti kindel ka praegu selles seisukohas, et ühtegi üleliigset ideed meil ei ole Eestis, mida laua pealt ära lükata. Kui keegi teine midagi ütleb, siis tuleb seda võtta tõsiselt, sh ühistranspordi kasutuse koha pealt. Ma ütlen veel kord: mis puudutab dilemmat tasuta ühistransport versus liinide tihendamine, siis mõlemad alternatiivid peavad olema arutelu all. Igal juhul on kõige olulisem see, et ühistransport muutuks kättesaadavamaks, operatiivsemaks ja kindlasti ka puhtamaks. Ma arvan, et selles suunas tuleb edasi liikuda. Te ütlesite, et ma olen öelnud, et vale mees ei tohi teha õiget asja. Ma arvan, et seda põhimõtet poliitilises kultuuris tuleb kindlasti muuta. Iga idee, mis tuleb siit Riigikogu saalist, peab olema väga tõsiselt laual. Ma toon teile näiteks eelmise nädala infotunni. Ma tsiteerin Riigikogu liiget härra Urmas Kruuset, kes küsis nii: "Kas peaminister on täiendavalt kursis ka sellega, millistes Eesti piirkondades ei ole üldse võimalik ETV+ vaadata? Paljud operaatorid ju ETV+ oma klientidele üldse ei paku. Kas vabariigi peaminister tunneb muret selle üle, et Eesti riiklikud telekanalid ei levi?" Minu vastus teile on see, et riigi eelarvestrateegias on järgmiseks neljaks aastaks ette nähtud seesama 300 000 eurot, et ETV+ leviks üle Eesti. Ma võin tuua veel ühe näite. Urmas Kruuse on öelnud mitmes infotunnis siin Riigikogus, et veterinaariaõppe küsimus Maaülikoolis tuleb lahendada. Mul on hea meel, et riigi eelarvestrateegia näeb ette veterinaariaõppe Maaülikoolis järgmiseks nelja-aastaseks perioodiks. Või võtame Aivar Sõerdi. Kui palju ta siin infotunnis, viimati 21. märtsil, on rääkinud struktuursest tasakaalust. Minu meelest on see dialoog Riigikogu ja valitsuse vahel olnud väga hea.
Nüüd võtame Külliki Kübarsepa küsimuse. Palun, Külliki Kübarsepp!
Aitäh, hea esimees! Hea peaminister! Rahandusministeeriumi ametnike andmetel on Eesti rahvaarv 2100. aastaks langenud 800 000 inimeseni. Seega on meil tungiv vajadus hakata juba tänasest riigivalitsemise kulusid alandama. Seoses sellega, et Jaak Aab ja Jevgeni Ossinovski on juba öelnud, et nemad ei jätka ministriametis, on teil võib-olla aeg ka valitsusstruktuur üle vaadata. See on paisunud selle tõttu, et poliitikud ehk ministrid on võtnud endale veel administratiivseid ülesandeid, ministeeriumi juhtida, mitte poliitilisi otsuseid langetada. Kas valitsusel on plaanis lähiajal üle vaadata need kolm ministeeriumi, kus praegu on kaks ministrit, nii et kehtiks omaaegne kord, st kõigis oleks üks minister?
Aitäh! Kui teie soov on panna tervise- ja tööministri valdkond ning riigihalduse ministri valdkond tühikäigule, siis ei, sellega me nõus ei ole. Nagu ma olen juba öelnud, praegusel valitsusel ei ole – eriti nüüd, kui Eesti tähistab oma 100. juubeliaastapäeva – mitte ühtegi minutit aega tiksuda. Vastupidi. Riigihalduse ministri valdkonnas on, nagu me teame, praegu käsil riigimajade projekt, samuti töökohtade väljaviimine ning veel mõned regionaalsed programmid, näiteks Ida-Virumaa programm. Tulevas riigi eelarvestrateegias on uus initsiatiiv, Kagu-Eesti programm. Ma arvan, et siin ei ole tõesti sellist võimalust, et me ütleksime nüüd, et need kaks väga olulist valdkonda ei peaks edasi astuma. Vastupidi, peavad. Tervise- ja tööministri valdkonnas on tehtud väga palju reforme, nende rakendamine 2018 on oluline. Jevgeni Ossinovski on minu meelest teinud väga tõsist ja head tööd kõigepealt tervishoidu suurema rahastuse toomisel ja ka kindluse loomisel põhimõtte tasandil. Kui me võtame haigekassa lisarahastuse, siis see on tegelikult olnud üks tema veetavaid teemasid ja on prioriteet ka valitsuse jaoks. Võtame edasi, seesama retseptiravimite hüvitamine circa kolm miljonit aastas. Ma tahaksin öelda ka seda, et oleme uues riigi eelarvestrateegias näinud ette rohkem preventatiivset poolt – et inimeste tervis oleks parem, et nad oleksid tervemad –, kas või seesama maakondlike tervisekeskuste rajamise toetamine ja spordi toetamine. Nii et tööd on mõlemas valdkonnas palju.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Välisminister Sven Mikser vastab küsimusele, mille esitab Andres Herkel. Palun!
Aitäh, härra esimees! Austatud välisminister! Olukord Süürias teeb meid rahutuks juba pikemat aega. Tänahommikustes uudistes jäi üles küsimus, kas keemiarelvade keelustamise organisatsiooni eksperdid on Douma linna jõudnud ja tööle asunud ning millised on nende võimalused. Iga järgnev viivitus võib viia selleni, et tõendid hävivad. Kuidas te seda olukorda näete? Kas pärast seda kahetsusväärset 7. aprilli keemiarünnakut on eeldusi läheneda ka sellisele olukorrale, kus sellised terroriteod enam ei kordu?
Aitäh! Usun, et ülekaalukas osa rahvusvahelisest kogukonnast töötab kõigi võimalike vahenditega selle nimel, et keemiarelva kui keelatud relvaliigi kasutamine jääks tõepoolest ajalukku. Keemiarelvade keelustamise konventsioon, millega ei keelustata mitte üksnes keemiarelvade kasutamist, vaid ka nende tootmine ja hoiustamine, pärineb ju tegelikult juba enam kui 20 aasta tagusest ajast. Konventsioon jõustus 1997. aastal. Nüüdseks on sellega liitunud 192 riiki, st ÜRO liikmesriikidest vaid circa viis-kuus ei ole veel liitunud. Mäletatavasti 2013. aastal, kui Süüria režiimi süüdistati keemiarelvade kasutamises, siis rahvusvahelise üldsuse survel liitus ka Bashar al-Assadi valitsus Süürias keemiarelvade keelustamise konventsiooniga ja deklareeris keemiarelvade hävitamist. Sellele vaatamata on ka vahepealsete aastate jooksul korduvalt leidnud kinnitust keemiarelva kasutamine režiimivastaste vastu. Kahel korral on sunnitud oldud astuma ka sõjalisi samme – aasta eest tegid seda Ameerika Ühendriigid ja nüüd, mõned päevad tagasi Ameerika Ühendriigid, Suurbritannia ja Prantsusmaa – selleks, et anda väga selgelt Bashar al-Assadi režiimile mõista, et rahvusvaheline kogukond ei ole valmis keemiarelvade kasutamist aktsepteerima, ja loomulikult ka selleks, et otsustavalt kahjustada keemiarelva tootmiseks, hoidmiseks ja kasutamiseks mõeldud rajatisi Süürias. Need kõik on sammud selle poole, et muuta nii poliitilise surve kui ka reaalsete tegudega keerulisemaks sellistel kuritegelikel režiimidel keemiarelva kasutamist oma rahva või ka oma vastaste vastu.
Andres Herkel, palun täpsustav küsimus!
Aitäh! Austatud minister! Teie, kuidas öelda, homoloog Venemaa välisminister Lavrov ütles pärast rünnakut, et selle on korraldanud ühe teise riigi salateenistused ja viide oli ilmselt Suurbritanniale. Prantsusmaa president omakorda on öelnud, et tõendid on olemas, et see on Assadi režiimi korraldatud. Teie olete seda teemat väga palju kommenteerinud. Ma kirjutasin ise ka laupäeva hommikul Facebooki paar lauset, mille peale ilmusid välja trollid, kes küsisid umbes nii, et kus te üldse võtate, et Assadil on keemiarelv. Kuidas sellega on? Kui tugevad on meie tõendid ja kust see trollivabrik tuleb?
Aitäh! Tõendid on ülekaalukad ja veenvad. Kui rääkida keemiarelvadest, siis keemiarelvi on loomulikult mitut liiki. On teatud tüüpi keemilised ühendid ja agendid, näiteks närvigaasid, mida muul otstarbel kui keemiarelvana ei ole võimalik kasutada ja mille tootmine, valmistamine ja hoiustamine on keelatud. Ja on teist tüüpi keemilised ühendid, mida kasutatakse laialdaselt ka väljaspool sõjapidamist, mille tootmine ja omamine ei ole iseenesest keemiarelvade konventsiooniga keelustatud, kuid kasutamine nende toksilise mõju tõttu on keelatud sõjaolukorras. Peale selle on veel terve hulk kategooriaid. Mis puudutab trollivabrikuid ja propagandarünnakuid, siis juba reede õhtul, Ameerika Ühendriikide idaranniku aja järgi kell 10 ja meie aja järgi laupäeva varahommikul kell 5, kui oli vahetult toimunud Ameerika Ühendriikide, Suurbritannia ja Prantsusmaa rünnak keemiarajatiste pihta Süürias, ütles Ameerika Ühendriikide kaitseminister Mattis oma pressikonverentsil, et võib oodata massiivset propagandarünnakut, millega üritatakse levitada ebatõdesid ja seada kahtluse alla kinnitust leidnud fakte. Seda me ka näeme – külvatakse kahtlusi ja kõhklusi. Tegelikult on Venemaa, kes on ju teadupärast Bashar al-Assadi režiimi üks mõjukamaid ja tugevamaid toetajaid ning kes ei ole ka ise demonstreerinud kooskõla nende kohustustega, mis nad on keemiarelva keelustamise konventsiooniga võtnud, oma väljaütlemistes üleüldse eitanud keemiarünnaku toimumist seal Douma linnas. Teistes väljaütlemistes on ta aga öelnud, et keemiarünnak on küll aset leidnud, aga selle on pannud toime keegi muu kui Bashar al-Assadi režiim mingisugustel provokatiivsetel eesmärkidel, selleks et õigustada tulevast rünnakut. Nii et see on muster, mida me näeme tegelikult Venemaa käitumises laiemalt, mitte üksnes Ida-Guta või Douma kontekstis.
Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea esimees! Hea välisminister! Kui edukaks te peate Suurbritannia, Prantsusmaa ja USA vastureageeringut 14. aprillil? Kas te olete mingit analüüsi teinud – à la Eestis, Euroopa Liidu tasandil, NATO tasandil – ja mis on teie isiklik seisukoht?
Aitäh! Tegelikult need kolm riiki, kes selle rünnaku sooritasid, deklareerisid, et tegemist on ühekordse täppisrünnakuga, mis on suunatud selgelt keemiarelvarajatiste pihta ja millel ei ole laiemaid üldise Süüria konflikti kulu mõjutamise eesmärke ega Süüria režiimi muutmise eesmärke. Mitte, et see ei oleks soovitav, aga konkreetse rünnaku eesmärk ei olnud Bashar al-Assadi režiimi kukutamine või selle asendamine mingi muu režiimiga. Nagu ma ütlesin, on sellel rünnakul kahtlemata kaks eesmärki. Ka Prantsusmaa liidrid on korduvalt rõhutanud, et peale poliitilise sõnumi edastamise oli selle rünnaku eesmärk keemiarelva tootmise ja hoidmise võimet oluliselt kahjustada. Kuivõrd see on pikaajaliselt edukas, sellele annavad vastuse tulevad nädalad ja kuud. Kahtlemata lühiajalises plaanis Bashar al-Assadi režiimi võime keemiarelva kasutada väheneb. Kas see on muutunud olematuks? Keeruline öelda. Meie rahvuslik võime seda adekvaatselt hinnata on mõnevõrra piiratud, peame tuginema oma liitlaste ja rahvusvaheliste organisatsioonide hinnangutele. Kindlasti ei võta see ühekordne rünnak Bashar al-Assadi režiimilt võimet jätkata sõjategevust konventsionaalsete vahenditega. Nii Eesti kui ka Euroopa Liidu positsioon on, et pikaajaline lahendus peab olema poliitiline. Tõsiasi on ka see, et eeskätt Venemaa ja Iraani toel saavutatud sõjaline edu ja territooriumi hõlvamine on Bashar al-Assadi režiimi ilmselt demotiveerinud mis tahes poliitilist lahendust otsima. Loomulikult on igasuguse poliitilise lahenduse üks vältimatu tingimus see, et inimesed, kes on toime pannud sõjakuritegusid või inimsusevastaseid kuritegusid, ei tohi pääseda karistusest ja peavad kandma oma tegude eest vastutust.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Peaminister Jüri Ratas vastab nüüd küsimusele, mille esitab Uno Kaskpeit. Palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud peaminister! Näiteks Soomes on nii, et kui elamut planeeritakse või ehitatakse, siis on ruutmeetrite norm, millest alates peab olema maja all tsiviilkaitsevarjend. Meil on kahjuks need ruumid isegi Riigikogus unustuse hõlma jäänud, linnades on kõik nõukaaegsed varjendid hävitatud ja mingit normi ega kohustust uute hoonete ehitamisel ja projekteerimisel ei ole. Mind huvitab, kuidas on meil praegu korraldatud tsiviilkaitse ja turvalisus, eriti linnades kriisi- ja pommirünnakuolukorras.
Austatud härra Uno Kaskpeit! Ma arvan, et see teema, mis te tõstatate, on hästi oluline. Tihtilugu seda varjumist mingil põhjusel, mulle tundub, ei võeta tõsiselt. Võiks öelda, et mõnikord on selles isegi irooniat. Aga rasketel hetkedel – me loodame küll, et neid hetki ei tule – on inimeste varjumine loomulikult oluline küsimus. See, et Eesti riigis ei ole sellega juba päris pikalt tegeldud, vastab kahjuks tõele. Teemaga edasi minekuks ja sellega tegelemiseks on Riigikantselei juurde moodustatud rakkerühm, mille ülesanne on esitada selle aasta lõpuks valitsusele analüüs ühiskasutatavate varjumislahenduste kohta. Me arutasime seda oma kabinetinõupidamisel ja ka siis, kui me kiitsime heaks elanikkonnakaitse kontseptsiooni, samuti oleme sellest rääkinud mitmel korral Vabariigi Valitsuse julgeolekukomisjonis. Küsimused, mis tõstatuvad, ongi tegelikult sellised, millele ka teie viitasite – kes siis on nendes olukordades, nendel hetkedel need, kes inimesi suunavad, kuhu nad suunatakse ja kas meil on olemas ülevaade, millised on varjumise võimalused. Minu meelest on hästi oluline see, millele te vihjasite, et kui rajatakse suuremaid avalikus kasutuses olevaid hooneid, siis missugune on nende ehitustehniline võimekus, tugevusvaru jne.
Aitäh!
Neid teemasid me oleme tõesti arutanud.
Uno Kaskpeit, täpsustav küsimus, palun!
Teie eelkäija vastas minu eelmise küsimuse peale, et meil on kaugmaa-õhutõrjeraketid. See oli muidugi huvitav vastus. Rõõm on kuulda, et te olete seda teemat arutanud. Kas teil ei ole aga plaanis pöörduda Soome kolleegide poole? Nendel on selles suhtes pikaajaline kogemus, just uute elamute ehitamisel ja loomisel. Millised on tulevikuplaanid?
Aitäh! Nagu ma teile ütlesin, praegu meil puudub riigis selge vastutaja ja ka konkreetsed tegevused. Mida me oleme teinud? Arutelusid on olnud rohkem kui üks. Riigikantselei rakkerühm tõesti selle teemaga tegeleb kuni selle aasta lõpuni. Kas pöörduda Soome sõprade poole ja küsida kogemusi? Ma arvan, et võib-olla isegi tasub vaadata natuke laiemalt – kuidas on see lahendatud teistes Skandinaavia riikides. Kindlasti ei ole Soome poole pöördumine halb mõte. Kui see hetk tuleb ja selleks vajadus tekib, siis ma usun, et õppida oma sõprade, ütleme, Soome või teiste Skandinaavia riikide pealt on mõistlik. Igal juhul. Aga eks me mõtleme oma lahenduse lõpuks ise välja. Nagu ma aga eelmisele küsimusele vastates ütlesin, minu meelest tuleb suurte avaliku kasutusega hoonete puhul väga tõsist tähelepanu pöörata sellele, kas ehitada välja spetsiaalsed ruumid või teha teatud hooneosad nii kõva tugevusvaruga, et varjumine seal on mõeldav ja võimalik, ma pean silmas eeskätt parklaid. Kindlasti tasub meil seda diskussiooni pidada, see on õige.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud peaminister! See teema on muidugi oluliselt laiem ja mitmekihilisem kui üksnes varjendite küsimus. Tegelikult tahan ma sellega seoses teada, kas valitsusel on ka konkreetne kava elanikkonna evakueerimiseks ja plaan, kuidas evakueeritud elanikkonda varustada kõige eluks tarvilikuga. Nagu näitab praegu Süüria kogemus, siis riik, mis asub meist idas, ei löö risti ette ka tsiviilkvartali ja tsiviilelanike pommitamisel. Tulejõud on tänapäeval niisugune, et vähe on neid varjendeid, mis sellele vastu panevad. See tähendab seda, et kriisiolukorras on tõenäoliselt vaja elanikkonda evakueerida. Aga kriis võib olla seotud ka muude asjaoludega, näiteks küberrünnakuga, millega katkestatakse meie veevarustus, elektrivarustus ja side.
Aitäh!
Ka sellisel juhul on võib-olla vaja elanikkonda evakueerida. Kas on olemas valmisolek?
Suur aitäh!
Aitäh! Ka sellele küberohu või küberrünnaku aspektile, millest te rääkisite ja mis puudutab meie igapäevaseid teenuseid – te ütlesite vesi, aga ma ütleksin ka liiklus, elekter ja küte –, on tähelepanu juhitud ja pööratud. Elanikkonnakaitse kontseptsiooni kiitis valitsus heaks 15. veebruaril 2018 ning selle elluviimist koordineerivad Siseministeerium (hädaolukorrad) ja Riigikantselei (riigikaitseliste kriisidega seotud tegevused). See kontseptsioon on vajalik, sest ohupilt on keeruline, igapäevast eluviisi ähvardavad looduskatastroofid, elutähtsate teenuste, näiteks elekter, vesi ja side võimalik katkemine, terrorirünnakud jpm. Peale selle on vaja riigis tervikuna läbi mõelda ka tegevused ja määratleda selgem vastutusjaotus, kes, kuidas ja mille alusel tegeleb elanike kaitsega nii tsiviil- kui ka sõjaliste ohtude korral. Mida on riik teinud? On vajalik teatud võimekuste arendamine, et olla valmis elanikke kriisiolukordades kaitsma. See lisavajadus oli ka riigi eelarvestrateegia arutelul kõne all. Kõigepealt on vaja välja arendada SMS-i-põhine ohuteavitussüsteem, mis võimaldaks kriisiolukorras konkreetses asukohas olevaid inimesi kiiresti teavitada ja anda neile esmaseid käitumisjuhiseid. Teiseks, tervishoiuvaldkonnas on vaja suurendada meditsiinivarusid ning teha meditsiinivaldkonna personalile kriisispetsiifiline väljaõpe, et haiglad oleksid võimelised kriisi korral oma tavapärased tööd ümber korraldama. Kolmandaks tuleb tõsta elanike teadlikkust. On vaja senisest rohkem riskikommunikatsiooni ja teavitustegevust.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Peaminister Jüri Ratas saab nüüd võimaluse vastata küsimusele, mille esitab Enn Meri. Palun!
Aitäh, lugupeetud esimees! Asutatud peaminister! Nagu me kõik teame, Eesti majanduse pilt näeb välja umbes nii, et majandusel läheb väga hästi ja see on kergelt üle kuumenemas. Ülekuumenemise põhjustab eeskätt meie ehitussektor. Ehitussektori ülekuumenemine on põhjendatult tingitud intensiivsest kommertspindade ja teatud määral ka korterite ehitusest. Kui sellele olukorrale lisada riigi planeeritud üürimajade ja mitmete ametihoonete ehitus, halveneb olukord veelgi. Minu küsimused peaministrile. Esiteks, kas eelarvestrateegias on arvestatud majanduse ülekuumenemise riskiga ja kui on, siis kuidas? Teiseks, kas valitsus on arutanud planeeritud ehitusobjektide edasilükkamist?
Aitäh teile! Mul ei olnud eelmises infotunnis võimalust soovida teile jõudu. Seekord mul on au vastata teie küsimustele esimest korda ja ühtlasi soovin teile jõudu selles raskes, kuid kindlasti vajalikus töös siin Riigikogu liikmena Eestimaa elanike heaks. Te küsisite üürimajade kohta, kas sellega on arvestatud riigi eelarvestrateegias ja kas on arvestatud ülekuumenemist. Ma olen kohtunud päris paljude kohalike omavalitsustega ja valitsuskoalitsioonis on olnud väga selged põhimõttelised seisukohad. Me teame seda, et tööjõuga ei ole majandussektoris mitte kõige paremini, pigem on halvasti. Me peame tegema kõik selleks, et need Eesti elanikud, kes töötavad riigist väljaspool, tuleksid siia tagasi. Paljud neist on seotud mitte ainult Tallinna ja Tartuga, vaid ka maapiirkondadega. Neile tuleb anda see võimalus, et kui nad siia tagasi tulevad, siis on neil reaalne koht, kus elada. Päris paljud kohalikud omavalitsused on pöördunud juba praegu riigi poole selle huviga, et üürimajade programm realiseeruks just nende kodukohas. Kas me oleme plaaninud nende tegevuste edasilükkamist? Sellest rääkisime riigi eelarvestrateegia arutelu käigus. Vastupidi, ma arvan, et praegu on see koht, kus me näeme, et selle programmiga tuleb edasi minna. See on tegelikult üks võimalus meie tööjõuturu küsimust lahendada, et inimesed tegelikult pöörduksid Eestisse tagasi. Ei, me oleme jätnud need investeeringud täpselt selliseks, nagu nad olid ka varasemas riigi eelarvestrateegias.
Enn Meri, täpsustav küsimus, palun!
Ma küsiks, kas alternatiivina üürikorterite ja üürimajade ehitamisele on arutatud varianti, et osta kortereid ja neid siis välja rentida niisugustele perekondadele, keda te siin nimetasite.
Aitäh! Ei, programm näeb ette ikkagi terviklahenduste moodustamise. Siin on kõige olulisem koostööpartner või osapool tegelikult kohalik omavalitsus, kes peab seda korraldama, aga riik on nõus finantsiliselt toetama.
Peaminister Jüri Ratas, sotsiaalkaitseminister Kaia Iva, välisminister Sven Mikser, suur tänu vastamast! Infotund on lõppenud.
Tere neile, keda veel näinud ei ole! Jõudu! Eelnõude ja arupärimiste üleandmine. Kohaloleku kontroll, palun! Hetkel on täiskogul kohal 72 Riigikogu liiget. Päevakorra täpsustamine. Päevakorrapunktis nr 2 on komisjoni ettepanekul muudetud komisjoni ettekandjat, kelleks on saanud Helmut Hallemaa.
Alustame: Vabariigi Valitsuse algatatud pankrotiseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 575 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole. Läheme lõpphääletuse juurde. Austatud Riigikogu, selle seaduseelnõu vastuvõtmiseks on vajalik Riigikogu koosseisu häälteenamus. Kohaloleku kontroll, palun! Täiskogul on 81 Riigikogu liiget. Panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud pankrotiseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 575. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Eelnõu 575 vastuvõtmise poolt oli 77 ja vastu 5 Riigikogu liiget, erapooletuid ei olnud. Pankrotiseaduse ja teiste seaduste muutmise seadus on vastu võetud.
Vabariigi Valitsuse algatatud välismaalaste seaduse muutmise seaduse eelnõu 590 teine lugemine. Põhiseaduskomisjoni ettekandja Helmut Hallemaa, palun!
Austatud esimees! Head kolleegid! Toon teieni põhiseaduskomisjonis toimunud välismaalaste seaduse muutmise seaduse eelnõu 590 teise lugemise arutelu. Komisjoni istungit juhatas Marko Pomerants ja seal osalesid Jüri Adams, Hanno Pevkur, Dmitri Dmitrijev Helmut Hallemaa asendusliikmena, Jaak Madison, Lauri Luik, Tarmo Kruusimäe Mart Nuti asendusliikmena, Mihhail Korb, Rein Randver, Tiit Terik ning meie nõunikud. Kohale olid kutsutud Siseministeeriumi kodakondsus- ja rändepoliitika osakonna juhataja Ruth Annus, sama osakonna nõunik Harry Kattai ja õigusnõunik Kaspar Lepper ning Välisministeeriumi konsulaarosakonna konsulaarteenuste büroo lauaülem Tanel Jõks. Komisjoni esimees ütles komisjoni istungi alguses, et eelnõu esimene lugemine toimus siinsamas saalis 14. märtsil ja pärast seda esitati eelnõu kohta üks muudatusettepanek, mille autor on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) fraktsioon. Seda muudatusettepanekut tutvustas istungil komisjoni ja fraktsiooni liige Jaak Madison. Ta selgitas EKRE fraktsiooni esitatud muudatusettepaneku sisu. Euroopa Liidu õpi- ja teadusrände direktiivi kõigi punktide ülevõtmine ei ole tegelikult kohustuslik ja üks selline punkt puudutab au pair"i ehk lapsehoidja-koduabilise teenust. Muudatusettepaneku sisu on võtta sellest seaduseelnõust välja need sätted, mis tagavad selle teenuse regulatsiooni sisseviimist, st § 1 punktist 11 osa, milles täiendatakse seadust §-ga 1061, § 1 punkt 13 ning § 1 punktid 17–18 ja punkt 21. Nende kõigi sisu on lapsehoidja-koduabilise teenuse ehk au pair"i regulatsioon, mida tahetakse eelnõust välja võtta. Kogu diskussioon toimuski valdavalt selle ettepaneku esitajate ja komisjonis olnud inimeste vahel: miks oli ettepanek algatajate arvates vajalik ja miks lõpuks komisjonis leiti, et see ikkagi ei ole vajalik. Siseministeeriumi osakonnajuhataja Ruth Annus märkis, et ministeerium toetab eelnõu vastuvõtmist esialgsel, ministeeriumi esitatud kujul, mistõttu ei ole ministeerium selle muudatusettepanekuga nõus. Põhjendus on selline, et kõnealune regulatsioon sobib Eesti õiguskorda ning ei ole ühtegi mõistlikku õiguslikku põhjendust, miks ei peaks direktiivi seda kategooriat üle võtma. Vajadus selliste lapsehoidjate-koduabiliste järele on Eestis reaalselt olemas. Komisjonis toimus ka nn geograafiline diskussioon. Ruth Annus ütles vastuseks sedagi, et valdavalt on Lääne-Euroopa riigid selle regulatsiooni üle võtnud ja Ida-Euroopa riigid ei ole seda teinud. Jaak Madison muudatusettepaneku ühe esitajana küsis, mis alustel seda hinnatakse, st millal on Ida-Euroopa riik Eesti Lääne-Euroopasse liikunud. Ma arvan, et see ei ole kunagi olnud geograafiline küsimus. See on pigem olnud poliitiliste arengute ja ka ühiskonna arengutaseme küsimus. Ka Ruth Annus vastas, et tegelikult ei ole siin seda mõeldud. Pigem on mõeldud seda, et Eesti on seni juhindunud põhimõttest, et Eesti kehtestab piiranguid või ei anna uusi võimalusi üksnes mõistlikel kaalutlustel, millest peamised on väärkasutuse risk ning oht avalikule korrale ja julgeolekule. Kõnealuse regulatsiooni puhul ei ole täheldatud ega ette näha kumbagi ohtu. Komisjoni liige Jüri Adams küsis, kas praegu on Eestis au pair"ina tegutsemine kuidagi takistatud või raskendatud või kui EKRE fraktsiooni ettepanek peaks toetust leidma, siis mis oleks edaspidi teisiti. Vastus oli selline, et välismaalaste seadus praegu sellist eraldi regulatsiooni ette ei näe. Kõik selle kategooria inimesed, kes kolmandatest riikidest siia tulevad – kui neid on –, lähevad tegelikult töörände alla ja peavad vastama nõuetele, mille sees on ka keskmise palga maksmise nõue. Hilisemas diskussioonis leidsid mitmed komisjoni liikmed, et üldiselt vist Eestis siiski ei ole palju neid juhuseid, kus lapsehoidjatele ja koduabilistele keskmist palka makstakse. Pigem makstakse selle teenuse eest oluliselt väiksemat tasu. Komisjoni liige Lauri Luik tundis huvi, mis ohte täpsemalt näeb EKRE fraktsioon au pair"i regulatsiooni Eesti õiguskorda sisseviimises. Jaak Madison märkis, et EKRE fraktsioon ei toeta arusaama, et Eesti riik peab oma seadustesse üle võtma direktiivide sätteid lihtsalt sellepärast, et Eesti ministeeriumid ei näe ühtegi mõjuvat põhjust neid mitte vastu võtta. Pigem peaks see lausa vastupidi olema, et üle võetakse neid regulatsioone ja seadusandlikke akte, mis lahendavad mingit probleemi, on Eesti õiguskorrale või ka töökeskkonnale abiks. Jaak Madison mainis ka reguleerimata maksustamist, mis võib olla probleemne küsimus. Ministeeriumi esindaja Ruth Annus märkis, et lapsehoidjatele-koduabilistele makstava tasu maksustamist puudutav osa ei muutu pärast seda ülevõtmist, tegelikult on see regulatsioon ka praegu olemas. Selle au pair"i regulatsiooni sisseviimine võimaldab lapsehoidjatele-koduabilistele taskuraha maksta, see ei ole palk või töötasu. Kui mindaks üle töötasu maksmise alustele, siis tuleb lähtuda kõigist tööseadustest ja siis tuleb ka sellist töötamist reguleerida. Samamoodi on võimalik jälgida koduabilise või lapsehoidja tegevuse printsiipe. Kui neid ei järgita, tuleb igal juhul võtta aluseks see, millist tööd sellisel juhul tehakse. Siis jõudis küsimise kord Hanno Pevkuri kätte. Ta pöördus ministeeriumi esindaja Ruth Annuse poole päris mitme küsimusega. Kõigepealt küsis ta, kas taskuraha suurus on reguleeritud. Vastus oli, et see ei ole reguleeritud. Hanno Pevkur tundis huvi ka selle vastu, kui palju võiks olla neid inimesi, kes oleksid edaspidi huvitatud Eestisse au pair"iks tulekust. Ministeeriumi vastus oli selline, et tegelikult meil praegu seda teadmist ei ole, kuna meil ei ole vastavat regulatsiooni. Seega ei ole ka seadustes vastavat kategooriat fikseeritud. Hanno Pevkur küsis ka seda, kas Rahandusministeerium ei näe probleemi selles, et au pair"ile saab maksta taskuraha, mida ei maksustata. Vastus oli selline, et ei Rahandusministeerium ega Justiitsministeerium ei näe selles küsimuses või asjas probleemi. Tegelikult on selle maksustamisega niimoodi, et perekond või vanemad maksavad teenuseosutajale tasu oma palgast või nendest sissetulekutest, mille pealt on Eesti riik juba maksud kätte saanud. Tarmo Kruusimäe tundis huvi, kas selline regulatsioon on olemas ka näiteks Ungaris ja Tšehhis. Vastus oli selline, et kummaski riigis seda regulatsiooni rakendatud ei ole. Jüri Adams märkis, et kui vaadata eelnõu teksti, siis sealt ei tule välja, et au pair"il peab olema sõlmitud leping vastuvõtva perekonnaga, vaid tõenäoliselt on leping sõlmitud vahendusfirmaga. Ministeeriumi õigusnõunik Harry Kattai selgitas, et tulevikus võiks tõesti olla ka selline võimalus, et lapsehoidjaid vahendav organisatsioon sõlmib isikuga lepingu konkreetse perekonna abistamiseks ja isik hakkab hoidma just selle pere lapsi. Arutelu lõpus küsis komisjoni esimees Marko Pomerants, kes toetab EKRE fraktsiooni esitatud muudatusettepanekut. Hääletusel sai see 2 poolthäält [[Jüri Adams ja Jaak Madison]] ja teised komisjoni liikmed olid vastu – seega komisjon seda ettepanekut ei arvestanud. Siin tuleb ära tuua ka Jüri Adamsi selgitus. Ta märkis, et tema hääletamine ei olnud sisuline. Ta pidas vajalikuks poolt hääletada meie kodu- ja töökorra pärast, mis näeb ette, et kui eelnõul on alla kahe toetaja, mis saab muidugi tähendada ainult ühte toetajat, siis ei panda seda saalis hääletusele. Adamsi põhjendus oligi selline, et ta hääletas komisjonis eelnõu poolt sellepärast, et seda muudatusettepanekut oleks võimalik ka saalis hääletusele panna, kui muudatusettepanekute esitaja ehk EKRE fraktsioon seda soovib. Lõpuks tehti menetluslikud otsused: võtta eelnõu teine lugemine tänasesse päevakorda, teha ettepanek eelnõu teine lugemine lõpetada ja kui eelnõu saab teisel lugemisel toetuse osaliseks, viia 2. mail 2018. aastal läbi selle eelnõu lõpphääletus. Selle poolt olid kõik komisjoni liikmed, välja arvatud Jaak Madison, kes oli vastu. Aitäh!
Küsimused ettekandjale. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea ettekandja! Ma lugesin direktiivi hoolikalt läbi ja see on suurepärane: teadlased, üliõpilased, vabatahtlikud jne. Aga au pair"id on seal nagu sadul sea seljas. Samas ütleb direktiivi 23. punkt, et liikmesriikidel peaks olema võimalik ka neile kohaldada käesoleva direktiivi sätteid. See on ainukene punkt, mis ei puuduta ei teadlasi, üliõpilasi, õpilasi ega vabatahtlikke. Ma vaatasin ka Pere24 lehekülge: kaks Olgat, kaks Triinut, üks Evelin, kolm Tuulit, Mariliis ja väga paljud teised otsivad tööd au pair"ina. Minu küsimus on, miks te seda ei arvestanud. Direktiiv annab kohalikule riigile võimaluse oludele vastavalt rakendada sätteid just nimelt au pair"ide puhul, aga meie seda ei tee. Miks?
Eks sa peaksid küsima kõigi nende kaheksa hääletaja käest, miks nad niimoodi tegid. Komisjonis hääletas enamik liikmeid selle muudatusettepaneku mittearvestamise poolt. Nagu ma siin juba mainisin, põhjendas Jüri Adams ka seda, miks ta toetas selle muudatusettepaneku arvestamist. Ta pidas vajalikuks protokolli jaoks eraldi märkida, et tema põhiline motiiv oli see, et muudatus tuleks saali hääletusele. Ehk kui esitajad soovivad seda panna saalis hääletusele, siis see ka pandaks siin hääletusele. Kindlasti vääriksid ja vajaksid ka need sinu nimetatud eesti nimedega inimesed seda teenust ja kui on soovijaid, siis miks mitte.
Aitäh, härra juhataja! Austatud komisjoni ettekandja! Te rääkisite üsna põhjalikult sellest, mida komisjon arutas ja millised olid küsimused. Kas te palun sõnastaksite kokkuvõtlikult veel, millist ühiskondlikku kitsaskohta soovitakse tegelikult lahendada selle seadusmuudatusega, mis hõlmab just nimelt kolmandatest riikidest pärit lapsehoidjate-koduabiliste võimalikku rakendamist? Milline on see ühiskonna enda, meie ühiskonna probleem?
Krista Aru, palun!
Ma tegelikult juba põhjendasin seda. Vastustes oli ju juttu ka sellest, et praegune seaduseelnõu, see Euroopa direktiivi ülevõtmine ei ole mõeldud mingi konkreetse kitsaskoha lahendamiseks, vaid selleks, et anda täiendavaid võimalusi. Väga paljudes Euroopa riikides on seda direktiivi juba 1969. aastast Euroopa Liidu Nõukoguga kokkuleppel niimoodi rakendatud. Ma ei ole selle seaduseelnõu esitaja ja sellepärast ei oska öelda kõiki põhjendusi, aga tegu on ühe Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi ülevõtmisega. Au pair"id on sinna ühe punktina juurde lisatud, aga eeskätt on see õpi- ja teadusrände direktiiv. Põhiosa sellest direktiivist puudutab tõesti seda poolt. Tegu on täiesti vajaliku direktiiviga, sest see ühtlustab Euroopa Liidu riikides regulatsioonide alusel väljaantud elamislubadega inimestel liikumist ja töötamist Eestis ning siin olemist. Samamoodi tekib meil regulatsioonide alusel väljaantud elamislubadega inimestel võimalus minna teistesse riikidesse. Väga oluline on ka see, et nüüd on võimalik praktikat tasustada, varem seda tegelikult teha ei saanud.
Aitäh! Kogu su jutt on absurdne. Eesti ülikoolid kubisevad võõrüliõpilastest ja välisõppejõududest. Kõik seadused on olemas, mis seda võimaldavad. Euroopa Liidus on tööjõu vaba liikumine. Millest räägitakse? See, millest tegelikult räägitakse, on tagaukse avamine immigratsioonile. Muide, mis puudutab au pair"e, siis on tegu ukse avamisega ka inimkaubandusele, sh prostitutsiooni vahendamisele. Kõik need asjad, mida te siin mainisite – see, kuidas võib hakata taskuraha maksma, ja see, kuidas mingi vahendusfirma võib hakata neid maale tooma –, on ukse avamine illegaalsele immigratsioonile, prostitutsiooni vahendamisele ja inimkaubandusele. Selle direktiivi ülevõtmine praegu on absoluutselt moraalitu ning sellest on aru saanud tšehhid ja mõned teised Ida-Euroopa riigid. Minu küsimus on: kas te olete minuga nõus, et sellelt, keda Issand nuhelda tahab, võtab ta kõigepealt mõistuse?
Mart Helme, palun!
Ma ei usu, et see viimane küsimus nõusoleku või mitte nõusoleku kohta on päevakorraga kooskõlas olev küsimus. Aga mis puudutab hea kolleegi Mart Helme väiteid, siis tegelikult ei käsitle ka teie muudatusettepanek seda osa, millest sa siin praegu rääkisid. Te ise olete teinud muudatusettepaneku ainult selle direktiivi osa kohta, mis puudutab au pair"ide ehk lapsehoidjate-koduabiliste regulatsiooni. Nii et seda eelnevat osa, mis oli sinu küsimuse esimene pool, ei ole te oma muudatusettepanekus sõnastanud – oleks võinud siis sõnastada. Kahtlemata on võimalik sellega erinevalt suhestuda ja see esimene osa on oluline. Mis puudutab lapsehoidja-koduabilise teenust, siis kindlasti on ka siin võimalik tulevaste regulatsioonidega asja parandada, asja rohkem kontrollida ja paremini reguleerida.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea ettekandja! Kordan taas: kuigi meil vajadust pole – meie oma inimesed otsivad tööd – ja direktiiv annab võimaluse punkti kas rakendada või mitte rakendada, ütleme meie kalasilmselt, et rakendame ikka. Kas sina ja komisjoni liikmed olete üldse direktiivi lugenud? Teiselt poolt on direktiivis märge, et au pair"e võidakse ära kasutada, mida ei ole öeldud teadlaste, üliõpilaste ega õpilaste kohta. Kas te arutasite teise küsimusena, kuidas takistada seda, et neid kolmandatest riikidest saabuvaid au pair"e ei hakataks siin ära kasutama näiteks prostituudina või ma ei tea kelle teisena?
Aitäh! Tegelikult on ju tegemist teise lugemise aegse aruteluga. Esimese ja teise lugemise vahel oli kõigil võimalus teha ettepanekuid seaduseelnõu muutmiseks, täiendamiseks, parandamiseks, milleks iganes. Neid ettepanekuid laekus ainult üks. Ja komisjoni protokollis see osa, mida sa lõpus käsitlesid, ei kajastu – nende ärakasutamise teema komisjonis ei tõstatunud.
Raivo Põldaru, palun!
Aitäh, härra esimees! Hea ettekandja! Kas komisjon arutas ka seda, kuidas maksuamet nende taskurahaga lepib – kas nad on sellega nõus? Eesti inimesed otsivad tõepoolest tööd lapsehoidjatena, aga mujalt tullakse siia taskuraha teenima, n-ö taskuraha peale saama.
Tegelikult peavad kõik need kategooriad, kellest siin juttu on, mahtuma Eestis kehtivate seaduste raamidesse, Eesti regulatsioonide alla. Ja kõik need seadusandlikud aktid annavad Maksu- ja Tolliametile piisavalt regulatsioone. Ega me ei peaks Eesti ühiskonda ka ülereguleerima.
Rohkem ettekandjale küsimusi ei ole. Avan läbirääkimised. Henn Põlluaas, palun!
See jutt, mida me nüüd siin kuulsime, on sõna otseses mõttes absurdne ja, piinlik öelda, ka täiesti madalalaubaline. Need põhjendused, millega soovitakse teha Euroopa direktiivi üks soovituslik osa Eestis kohustuslikuks, on allpool igasugust arvestust. Esiteks, mul on küsimus, kas Eesti on suveräänne riik. Kas Riigikogu esindab iseseisvat, suveräänset riiki, kellel on enda otsustusvõime ja ka otsustusõigus, või oleme me lihtsalt truualamlikud teenrid, kes iga isanda näpunipsu peale jooksevad ja kõigega absoluutselt nõus on – banaani kõveruse reguleerimisega, porgandi puuviljaks kuulutamisega või millega iganes? Meil ei ole mitte vähimatki kohustust, ammugi vajadust teha see direktiivi osa, mis puudutab lapsehoidjaid-koduabilisi, Eestile kohustuslikuks. Meil ei ole mitte mingisugust vajadust kolmandate riikide kodanikele ust avada. Meil on neid juba niigi piisavalt: aastal 2016 tuli meile kolmandatest riikidest peaaegu 7300 isikut, aastal 2017 oli sisserännanute arv veelgi suurem. Kümne aasta jooksul tuleb meile Tartu linna suurune muukeelne, eesti keelt mitte oskav kontingent, kui see tendents ja kõik need teie väljapakutud kvoodisüsteemist möödahiilimised jätkuvad. See jutt, et me kvooti ei suurenda, ei maksa ju mitte midagi: praktiliselt iga päev tullakse välja uute eranditega, mis tegelikult tühistavad selle Eesti rahvastiku kaitseks tehtud kvoodi. Nüüd konkreetselt sellest asjast. Ministeeriumi väitel juriidilisi vastunäidustusi pole. Tule taevas appi! Meil on siin ainult 900 000 eestlast. Meil on tohutu avatud regioon – Euroopa Liit, USA, Kanada, Jaapan –, kus elab miljard inimest, kes võivad siia tulla ilma igasuguste piiranguteta. Sellest on vähe – te tahate veel kolmandatele riikidele ukse avada. Lapsehoidjale-koduabilisele makstav tasu ei ole äkitselt enam palk. Selle pealt ei pea makse maksma, see justkui ei ole töötegemine. See on ju absurd! Tegelikult legaliseeritakse mustad palgad. Ja väide, et tööandja on juba maksud maksnud, au pair ei pea seda enam tegema, on ju absurdne. Kõik me peame makse maksma, aga äkitselt üks kontingent ei pea. Kui minu naabrimees on töötu, ma palkan ta, kutsun appi endale puid lõhkuma ja maksan talle näiteks 10–20 eurot ning see jõuab maksuametini, jääb ta kõikidest abirahadest ilma. Aga mingisugused au pair"id võivad teenida ükskõik kui palju. Kõige hullem on see, et selle kõrvalt võivad nad tõepoolest töötada prostituutidena või jumal teab kellena – ei mingit probleemi. See, et ühiskonnas suurenevad lõimumisprobleemid, või see, et palgale tekib surve madalaks jäädagi, ei loe absoluutselt. See on täiesti arusaamatu. Ja kui kuulata veel seda, mida siseminister siin esimesel lugemisel rääkis, siis mingeid põhjendusi ju vajaduse kohta ei ole ... Palun lisaaega!
Kolm minutit lisaaega.
Siseminister teatas, et sellega me anname kolmandate riikide inimestele võimaluse silmaringi avardada. Tule taevas appi! Meie asi ei ole avardada kolmandate riikide inimeste silmaringi sellise asjaga, millega me võtame enda inimestelt töö ära. Nagu kolleeg siin ette luges, meil on terve hulk inimesi, kes otsivad tööd au pair"ina. Meil on tuhandeid õpilasi ja üliõpilasi, kes hea meelega teeniksid endale õppimise kõrvalt natukene lisaraha. Meil on pensionärid jne. Nende peale me ei mõtle. Kui nemad lähevad au pair"iks, lapsehoidjaks-koduabiliseks, siis lajatab maksuamet neile täie karmusega, sellepärast et muidu teevad nad ju musta tööd. Aga kolmandate riikide inimestele ütleme, et olge lahked, tulge ja tehke mustalt tööd kui palju tahes ning selle kõrvalt ükskõik mida veel lisaks. Mõni neist võib-olla tulebki perekonda mitte koduabilise tööd tegema, vaid "koduabilise" tööd tegema. Sellega aidatakse kaasa prostitutsiooni legaliseerimisele. Sellise asjaga siin välja tulla ja öelda, et see on meile justkui kasulik ja selle vastu ei olevat mingeid väiteid, on täiesti hullumeelne. Ainukesed olemasolevad argumendid ongi selle hullumeelse idee ja soovituse läbisurumiseks välja toodud mõtted. Nii et ma usun, et iga vähegi halle ajurakke omav inimene siin saalis – ja mitte ainult siin saalis, vaid terves Eesti Vabariigis – saab aru, et tegemist on absurdse ettepanekuga. See on üks lüli massiimmigratsiooni soodustamise jadas, millega meil ülimalt ägedalt, sihikindlalt ja järjepidevalt välja tullakse, mida me oleme näinud ja mida me varsti siin saalis uuesti näeme. Tõmbame sellele pidurit! Me oleme väikerahvas. Meie säilimine ja allesjäämine on meie kõige suurem ülesanne ja kohustus ning argument kõikide selliste eesti rahva väljavahetamise ja hävitamise plaanide vastu. Seega esitab Eesti Konservatiivne Rahvaerakond ettepaneku katkestada seaduseelnõu 590 teine lugemine. Aitäh!
Peeter Ernits, palun!
Lugupeetud juhataja! Head kolleegid! Mul ei olnud plaanis siia tulla, aga selle direktiivi läbilugenuna ei saa ma mitte vait olla. Tegelikult on see suuresti hea direktiiv, mille eesmärk on suurendada teaduse osa ja leida juurde neid inimesi, kes võiksid teadust ühiskonna huvides rakendada. See puudutab teadlasi, üliõpilasi, õpilasi ja vabatahtlikke, aga nagu ma juba enne ütlesin, on au pair"id sinna juurde monteeritud nagu sadul sea selga. Ka direktiivis on kirjas, et hilisem laiem konsulteerimine on toonud ilmsiks vajaduse pakkuda au pair"idele paremat kaitset. Räägitakse ka sellest, et au pair"e võidakse ära kasutada – jälle tekst direktiivist. Kusagil direktiivis ei ole öeldud, et ka teadlasi, üliõpilasi, õpilasi või vabatahtlikke hakatakse ära kasutama, et on selline oht, räägitakse ainult au pair"idest. Samas ütleb direktiivi punkt 23 otse ainult au pair"ide kohta, et liikmesriikidel peaks olema võimalik kohaldada käesoleva direktiivi sätteid. Kordan: see puudutab mitte teadlasi, üliõpilasi, õpilasi või vabatahtlikke, vaid au pair"e. Järelikult on komisjon andnud meile ainult selles ühes punktis võimaluse, aga meie ütleme kalasilmselt, tursanäoga, et me võtame kõik tervikuna üle. No kuulge, sõbrad, miks? Liiatigi, kui seda ametit vajavad väga-väga paljud inimesed kodumaal. Nii et ma ei saa aru, miks me seda teeme. Rõhutan, et see direktiiv tegelikult juba kõrbeb: see tuleb vastu võtta 23. maiks, muidu tuleb rikkumismenetlus. Nii et natuke on veel aega. Direktiiv on minu hinnangul iseenesest hea ja selle peaks vastu võtma. Mina hääletaks poolt, aga kui direktiiv annab meile võimaluse kaaluda au pair"ide osa ja me seda ei tee, siis sellega ma küll nõus ei ole. Nii palju võiks ikkagi arutada ja olla riigimehelikkust, et kui meil seda tõesti vaja ei ole ja komisjon annab meile võimaluse, siis me seda ka kasutame. Aitäh!
Tarmo Kruusimäe, palun!
Hea esimees! Head rahvaasemikud! Minul oli küll plaanis siia tulla. Esimesel lugemisel olin ma väga terav koduabiliste ja lapsehoidjate suhtes ja erinevalt võib-olla teist paljudest sain ma päris korraliku peapesu. Tuleb välja, et päris paljude meie noorte inimeste jaoks on esimene välismaakogemus just koduabiliseks või lapsehoidjaks olek. Ma ei tea, kust on teil kõigil tulnud see ettekujutus, et lapsehoidja on automaatselt prostituut. Võib-olla on meil siin selle valdkonna spetsialiste arvatust tunduvalt rohkem. Rahvas võib väita ka seda, et kõik Riigikogu liikmed on lollid, aga kõik lollid ei ole veel Riigikogu liikmed. Seega, kui te teate üksikuid juhtumeid, kui te olete seda teenust kasutanud, siis kuriteost mitteteatamine on ikkagi kuriteole kaasaaitamine. Kui te kasutate lapsehoidjaid ja koduabilisi mittesihipäraselt, siis meil on selleks õiguskaitseorganid. Oht üldjuhul säilib, sellepärast et kui lapsehoidja teeb peremehele võiku valmis, siis see ju võib-olla ka otseselt töökohustustest ei tulene. Seda rääkisin ma siin ka eelmine kord, et kui koduabiline peab tegema sünnipäevalaua, siis kas see on ette nähtud. Ma tean, millest ma räägin. Ma olen olnud restoranikokk ja ka mulle on pakutud kokatööd saatkondade juures või suursaadiku kodus. Lihtsalt selline töögraafik minule isiklikult tollel ajal ei sobinud. Ma tahtsin loomingulist vabadust, mitte seda, et ma pean õhtuti valmis olema – äkki läheb mõni Riigikogu liige siin resideeriva suursaadiku juurde ja ma pean hakkama võikusid tegema, selle asemel et rahulikult bändikaaslastega proovis olla. On üks väga oluline moment, mida ma tahan Jüri Adamsile öelda. Ta ütles sealsamas põhiseaduskomisjonis, et tänu sellele, et tema ema oli Inglismaal koduabiliseks, sai ta hea, perfektse inglise keele. Tänu sellele sai ta enda ema kaudu ka need väärtused, mis tal praegu on. Tuginedes ainult ühele asjale, meie kodukorrale, ta toetas tehtud ettepanekut, kuid muust ta kahjuks – Jaaku siin ei ole – ei räägi. Seega ma ei tea, kas on hea inimesi üldse siia lubada. Alustame sellest, et paneme piirid kinni: ei lase enda lastel ega noortel mitte kuskile mujale koduabiliseks ega lapsehoidjaks minna, samas ärme laseme ka teisi sisse. Seda hüsteeriat, et meil on massiimmigratsioon, ei ole ma täheldanud, ehkki ma liigun ringi küll. Ja kas see, et meil on ülikoolid läinud seda teed, et seal õpivad teise nahavärviga inimesed, on hea või halb? Minu meelest me peaksime ülikooliseaduse üle vaatama, me oleme ehk andnud neile liiga palju autonoomiat. Võib-olla on probleem, millest praegu rääkima peaks, see, et enda magistritöid võib siin juba inglise keeles kaitsta. See on ka märk avatusest, aga selle tõttu sureb meie emakeelne kõrgharidus välja. Ma palun vabandust kõigilt neilt, kellest ma nii arvan, aga see, kui Indoneesiast tuleb Eestisse äritegelane, kes soovib kaasa võtta koduabilise, selleks et indoneesia keel ja kultuur jõuaks tema lapseni, kes ei õpiks siis nii väga kohalikke kombeid, on ju meie vaatevinklist väär. Me võiksime arvestada sellega, et iga rahvus on püha. Ja kui edukad Eesti inimesed lähevad välismaale ja võtavad siit koduabilise kaasa, siis see on ju teretulnud. Küll aga ei saa ma aru nende noorte murest, kes ütlevad, et nad tahaksid töötada koduabilisena – kas nad on valmis kirjutanud indoneesiakeelse motivatsioonikirja, on nad sinna kohta kandideerinud või on neil mingid muud nõudmised, tingimused või jääb neil pädevusest puudu. Mina praegu siin nii hullu probleemi ei näe. Aga mõtleme vahel ikka enda noorte peale ka ehk vaatame peegelpilti. Aitäh!
Mart Helme, palun!
Lugupeetud esimees! Head kolleegid! Kuldsed sõnad on need, mida on mõningatel puhkudel öeldud, et mõni inimene võiks kasutada võimalust vait olla. Mõni inimene oleks võinud kasutada ka täna võimalust vait olla, sest ei ole mõtet pritsida siia saali sulaselget rumalust, justkui ei saaks meie noored välismaale minna. Euroopa Liidus on tööjõu, kapitali ja teenuste vaba liikumine. Ilmselt pole see mõne rahvasaadikuni jõudnud, ehkki see on ka meil juba päris pikka aega, aastast 2004. Me näeme seda, et meie noored võivad minna Saksamaale, Inglismaale, Poolasse ja Hispaaniasse lapsehoidjateks või üliõpilasteks, aga ka teadus- või restoranitööle. Eesti hinnatud kokkasid on igal pool üle Euroopa. Mingeid takistusi ei ole. Täpselt samuti ei ole mingeid takistusi Euroopa Liidust, Ameerika Ühendriikidest, Kanadast ja väga paljudest teistest riikidest pärit inimestel, keda on umbes miljard, tulla Eestisse. See on neile kõigile võimalik ja rumal on rääkida siin mingisugust juttu piiride sulgemisest. Ma kordan, et sellelt, keda Issand nuhelda tahab, võtab ta kõigepealt tõesti mõistuse. Ja kui mõistust ei ole, ei ole mõtet rääkida asjadest, millest midagi aru ei saada. Küsimus ei ole isegi teadmises, küsimus on lihtsalt arusaamises. Selle eelnõuga on tõstatunud teema tagaukse avamisest kolmandate riikide kodanikele ja kuritegelikele struktuuridele, keda on absoluutselt igas maailma riigis. Samuti anname sellesama direktiiviga võimaluse panna alus illegaalsele inimkaubandusele. Ja kui keegi püüab öelda, et maailmas illegaalset inimkaubandust ei ole ja et seda ei ole ka Euroopa Liidus, siis andke andeks, minge psühhiaatri juurde – see on täiesti olemas. Kui keegi püüab väita, et maailmas ei ole praegu umbes miljard inimest, kes tahaks oma kodukohtadest lahkuda, olgu põhjuseks kliima soojenemine, kodusõjad või mis iganes muud põhjused, siis ta samuti ei tea mitte midagi sellest, mis maailmas toimub. Kui see inimene ei tea, et selle miljardi inimese jaoks on üks sihtmärk Euroopa Liit, teiste hulgas ka Eesti, siis ta ei taju maailmas toimuvat adekvaatselt. Kui see inimene ei tea, et rändesurve Põhjamaadele ja Euroopa Liidule tulevikus ainult suureneb, siis see inimene ei taju maailma adekvaatselt. Täna hommikul lugesin ma ühe Soome teadlase seisukohta, et Soomet ähvardab lähiaastatel umbes miljoni inimese sisseränne Aafrikast. Soome on heaoluriik, mis on sealsetel inimestel juba kaardi peale pandud. Umbes miljon inimest võivad tahta tulla Soome. Kui inimesed siin saalis ei saa aru nendest realiteetidest, mis maailmas valitsevad, siis on nad küll väga-väga kummalistel asjaoludel mandaadi saanud. Küsimus ei ole selles, et meie fraktsioon tahab Eestit lukku panna. Küsimus ei ole selles, et meie fraktsioon tahab Eestile müüri ümber ehitada, nagu meie vaenlased pidevalt iseendale korrutavad ja iseennast veenavad. Küsimus on selles, et me kaitseme Eestit. Me kaitseme seda Eestit, mis on kirja pandud põhiseadusesse. See Eesti on avatud Eesti, mis on Euroopa Liidus ja NATO-s, kust me ei taha välja astuda, ehkki ühe siin selle saali tiivas oleva erakonna esimees järjekindlalt valetab, nagu me tahaksime sealt välja astuda. Ei taha välja astuda, aga see ei tähenda, et me ei peaks ka nendes organisatsioonides oma suveräänsust kaitsma ja kõrgelt hindama. Palun lisaaega!
Kolm minutit lisaaega.
Küsimus on 900 000 eestlase õiguses säilitada oma rahvuskodu. Seda ei saa seada sõltuvusse kõikvõimalikest eurobürokraatide direktiiviutoopiatest. Me peame olema kriitilised. Muide, enne rääkimahakkamist ja enne kirjutamahakkamist tuleks meil ikkagi mõtlemismehhanism sisse lülitada. Loodetavasti on see kõikidel siin saalis viibijatel olemas. Ja see mõtlemismehhanism ütleb meile väga selgelt, et 7,5 miljardi elanikuga planeedil Maa on eestlasi umbes miljon ja nendest 900 000 elab Eestis. Meie kohustus, milleks me oleme saanud valijatelt mandaadi, on seda 900 000 inimest ja nende rahvuskodu hoida, kaitsta ja pidada omaenda silmaterast kallimaks. Lõpetuseks veel nii palju, et valimised lähenevad kosmilise kiirusega. Me kuulsime pühapäeval, kuidas ühe erakonna uus esimees rääkis patriotismist. Me kuuleme, kuidas siin teised räägivad mingisugusest rõõmsast ja sõbralikust rahvuslusest. Sõbrad, käituge siis patriootidena ja sõbralike rahvuslastena, kes samal ajal ei põgene ka võitluse eest, kui on vaja oma tõe, oma õiguse ja oma rahva eest seista. Nii lihtsad need asjad ongi. Ja lõpetame eurodirektiivide automaatse ülevõtmise. Meie ei ole siin selleks, et olla eurodirektiivide kummitempel. Me oleme siin sellepärast, et me oleme saanud mandaadi kaitsta ja esindada Eesti rahvast. Aitäh!
Lõpetan läbirääkimised. Eelnõu 590 kohta on esitatud üks muudatusettepanek. Selle on esitanud Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsioon ja komisjon on jätnud selle arvestamata. Sellega probleeme ei ole. Siiski on ettepanek. Martin Helme, palun!
Aitäh! Ma palun seda hääletada!
Selge! Austatud Riigikogu, panen hääletusele muudatusettepaneku nr 1, mille on esitanud Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsioon ja mille juhtivkomisjon on jätnud arvestamata. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Selle muudatusettepaneku poolt oli 18 ja vastu 31 Riigikogu liiget, erapooletuid oli 1. Ettepanek ei leidnud toetust. Austatud Riigikogu, me oleme muudatusettepanekud läbi vaadanud. Aga meile on tulnud veel Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni ettepanek eelnõu teine lugemine katkestada. Meil on vaja ka seda ettepanekut hääletada. Austatud Riigikogu, panen hääletusele Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni ettepaneku eelnõu 590 teine lugemine katkestada. Palun võtta seisukoht ja hääletada! Selle ettepaneku poolt oli 18 ja vastu 33 Riigikogu liiget, erapooletuid oli 2. Ettepanek ei leidnud toetust. Eelnõu 590 teine lugemine on lõpetatud. Istungi lõpp kell 14.55.