Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 99 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 114 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad određeni Poslovnikom Narodne skupštine. Samo utorkom i četvrtkom, nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu, sednica teče na osnovu člana 235. stava 2. Poslovnika, po kome predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ima pravo da traži obaveštenje, usmeno, u jednom obraćanju u trajanju do pet minuta, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Narodni poslanik Slobodan Samardžić ima reč. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, poštovana predsedavajuća Skupštine, jutros su mediji, pre svega Javni servis, objavili informaciju da je juče, na sastanku Saveta ministara, u toku tog sastanka, EU ponudio svoje posredovanje u dijalogu između Beograda i Prištine (tako je formulisano). Ta informacija se lako može povezati sa onom jučerašnjom, da je izvesni anonimni izaslanik predsednika Republike bio u Briselu i predstavio naše viđenje problema Kosova kao, prema rečima Ketrin Ešton i Franka Fratinija, jedan pomirljivi predlog. Tražim obaveštenje od ministra spoljnih poslova, budući da smo juče ceo dan imali raspravu o tome i budući da je on obavestio Skupštinu da će Srbija na Generalnoj skupštini UN krajem septembra, u okviru svoje rezolucije koju će tamo predstaviti, tražiti pregovore između Beograda i Prištine. Ova informacija, da će EU posredovati u dijalogu između Beograda i Prištine, predstavlja suštinsku razliku između onoga što nam je predstavljeno juče i onoga što su predstavnici EU rekli danas. Dakle, tražim preciznu informaciju za poslaničku grupu DSS, ali i za celu Skupštinu – o čemu se radi, da li je Vlada Srbije odustala od zahteva pred Generalnu skupštinu da se traže pregovori o statusu ili je, pak, ova informacija predstavnika EU netačna? Drugo što tražimo jeste da se taj pisani dokument, koji je izaslanik dao predstavnicima EU, dakle visokom predstavniku za spoljnu politiku, obnaroduje, da se objavi i da se, u najmanju ruku, najpre predoči poslanicima ove skupštine. Mi smo juče čuli da će 55 izaslanika ići širom sveta sa porukom predsednika Republike. Takođe je juče bila informacija da je taj jedan – anoniman, doduše – bio jedan od tih 55 izaslanika. Mi za sada znamo ime samo jednog, to smo juče čuli u ovoj raspravi, za ostale ne znamo, ali možda oni nisu ni važni jer nisu izabrani. Ovaj jedan koji je juče bio je živ čovek, bez imena i prezimena za sada. Bilo bi dobro da znamo ko je to bio, zato što je to javna stvar, i da vidimo šta je predočio on tamo, jer i to je javna stvar. Naime, pismo koje predsednik Republike šalje na 55 adresa, ta poruka nije tajna nego je javna, i zato Skupština mora da zna za to. Znači, ta dva obaveštenja tražimo – da li je Vlada odustala od svog zahteva pred Generalnu skupštinu, dakle za status a ne za dijalog, i tražimo pisano ono što je sadržano u preporuci za EU od strane predsednika Republike.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče sam primetio jednu vest, koja sigurno nije bila aktuelna posle onih jučerašnjih događanja, ali jeste veoma bitna za Srbiju. Naime, juče je na teritoriji Vojvodine (čini mi se da je u pitanju Sombor, ali to je manje bitno) ponovo došlo do hapšenja jedne grupe lekara i još nekoliko osumnjičenih ljudi, čini mi se iz Penzionog fonda, zbog malverzacija sa odlaskom u penziju. Naime, davno je poznata stvar, a tu se radi i o kriminalu i o korupciji, da lekarske komisije u Srbiji pomažu određenim ljudima da u penziju odu ranije nego što to zakon propisuje tako što ih proglase bolesnima, a oni posle toga em primaju od države penziju, em rade na crno na određenim poslovima za koja imaju znanje. Često su to građevine, gde teško može inspekcija rada da utvrdi da li je to sve u skladu sa zakonom. Na taj način, prvo, mladi ljudi ostaju bez mogućnosti da se zaposle, a drugo, država se oštećuje za određeni deo budžeta, jer neko prima penziju koja mu po zakonu ne pripada. Međutim, takav slučaj smo imali, vršena su takva hapšenja, čak je počeo i sudski postupak, u gradu iz kojeg ja dolazim, u Smederevu, još 2005. godine. Juče je u ovoj vesti rečeno da će se sa ovom akcijom nastaviti i da se to dešavalo u poslednje dve godine u gradovima na teritoriji Vojvodine. Ovo se dešavalo na teritoriji Smedereva, Negotina, Majdanpeka, i čini mi se da je još par gradova bilo obuhvaćeno akcijom 2005. godine. Do dana današnjeg sudski postupak nije završen. Dvadesetak lica, možda i više, nalazi se pred sudom. Ministarka pravde bi trebalo da odgovori da li je, kad je u pitanju taj sudski postupak, ovde u pitanju procesno pravo ili šta je u pitanju, ali do dana današnjeg, već pet godina, taj se proces ne završava. Inače, u procesu se nalazi doktorka koja je bila nekada gradonačelnik Smedereva, a sada je zamenik gradonačelnika koji je iz DS-a (ona je iz jedne grupe građana, nije iz DS-a), tako da se celo to suđenje nekako dovelo i na nivo politike. Moje pitanje je za ministra Dačića i za ministarku Malović –šta će se preduzeti, koje mere, pre svega policije i u vezi s ovim hapšenjima, da se spreči u Srbiji više takva vrsta i kriminala i korupcije? Jer, ceo taj slučaj je baš kriminal i korupcija. Oštećen je budžet, ima i zloupotrebe službenog položaja, to su sve krivična dela, a ima i korupcije, jer se to radi zato što se prima mito. Da li će se zaista nastaviti sa tom akcijom? A do akcije možda ne bi moralo ni da dođe da je sud završio svoj posao od 2005. godine naovamo po ovom slučaju, jer bi onda prestalo u Srbiji to da se radi. Tako da imam pitanje i za ministarku, ona može da proveri – dokle je stigao taj predmet i kada će već jednom, i sada posle reformisanog pravosuđa, to suđenje, koje, ponavljam, traje pet godina, da bude završeno? Kada već jednom budemo imali osuđene lekare za tako nešto (ako su krivi, naravno), onda sasvim sigurno više nećemo ni imati takvih slučajeva neko vreme, jer ne verujem da će se neko usuditi to da radi. Ovako, stalno hapšenje, a nikoga osuditi – ne daje potreban rezultat. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić.
Hvala, potpredsednice, koleginice i kolege. Juče smo imali sadržajnu raspravu posle mišljenja Međunarodnog suda pravde da je Kosovo proglasilo nezavisnost u skladu sa Rezolucijom 1244 Ustavnim okvirom. Čuli smo mišljenje i govor gospodina Tadića. Izgovorio je u tom govoru jednu rečenicu, koja nama u LDP-u ne da mira – ako neko misli da ćemo ući u EU bez Kosova, vara se. To je ta politika ''i Kosovo i Evropa'', na kojoj ste dobili izbore, što nije sporno, ali dosadašnji rezultati, u principu, pokazuju da se ta politika svodi na ''ni Kosovo ni Evropa''. Malo ću proširiti pitanje, a ono se odnosi na spoljnu politiku u regionu i informacije koje su u vreme lokalnih izbora stizale iz Crne Gore, da se savetnik predsednika Tadića meša u unutrašnje poslove Crne Gore, da je vodio kampanju protiv vlasti u Crnoj Gori itd. S tim u vezi smo pre deset dana imali sednicu Odbora za Srbe van Srbije, na kojoj su govorili predstavnici Srba iz Makedonije. Oni su ponovili nešto slično, da se taj isti savetnik gospodina predsednika meša u odnose Srba u Makedoniji, da svađa Srbe, da vodeću političku partiju Srba u Makedoniji, koju vodi Ivan Stojiljković, poslanik već osam godina, pokušava da rasturi, da su bili ucenjivani od strane Tadićevog savetnika da ruše vladu Gruevskog, jer su, tobože, pregovori između Grčke i Makedonije bili zapeli, a mi čujemo da su ti pregovori u poodmakloj fazi i da će Makedonija dobiti poziv za članstvo u NATO-u. Moje pitanje je prosto – da li ovakav odnos prema tim dvema državama, a možemo i da vidimo kontinuitet tog odnosa posle priznanja Kosova, odnosno odluke Generalne skupštine da se zatraži mišljenje Međunarodnog suda pravde, ima veze sa ubrzanim približavanjem tih dveju zemalja NATO-u, jer će, po svoj prilici, te dve zemlje do kraja godine biti primljene u NATO, a sa druge strane, sve ono što čujemo unazad godinu dana da dolazi iz Beograda, vodi ka nekakvoj destabilizaciji te dve zemlje? Zaista bih voleo da je ovo slučajnost. Ne mislim da je imperijalna politika u interesu Srbije, ne mislim da se tako postaje lider na Balkanu. Vidim da i gospodin predsednik juče nije pominjao tu floskulu da mi treba da budemo lider na Balkanu, nego je rekao da treba da budemo značajan regionalni činilac, što je pozitivno, ali te reči moraju da prate dela. Prema tome, moje pitanje je – da li je savetnik predsednika, naš ambasador u Skoplju, umešan u odnose među Srbima, da li pokušava da smeni lidera Srba u Makedoniji, da li je od njega tražio da ruši vladu Gruevskog pre nekoliko meseci, baš u trenutku kada se, izgleda, pregovori između Makedonije i Grčke završavaju i faktički se time otvara put da Makedonija postane punopravna članica NATO-a? Ovo pitam zato što sam ubeđen da će članstvo Makedonije i Crne Gore u NATO-u sve vas, gospodo koji ste u jednoj kosovskoj rezoluciji provukli nekakvu polurečenicu o vojnoj neutralnosti, opametiti i ubrzati određivanje Srbije prema NATO-u. Na kraju krajeva, ako ste iskreno za Evropu, onda ćete svakako prihvatiti da se u Evropu brže ulazi kroz članstvo u NATO-u. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uputiću dva pitanja Vladi. Jedno će se delimično osloniti na onu diskusiju koje je juče vođena ovde u Skupštini. Prvo pitanje je, naravno, nastavak jednog seta pitanja, koji sam u proteklih nekoliko meseci permanentno postavljao Vladi Republike Srbije, a odnosi se na opštinu Bosilegrad. Zbog indolentnog odnosa Vlade i predstavnika Vlade prema pitanjima i problemima koji se ističu kroz ta pitanja, prinuđeni smo da posle dva ili tri meseca ponovo uputimo Vladi pitanje, a odnosi se na sledeće. Protekla dva meseca ili nešto više na zgradi Opštinske uprave, na zgradi državnih organa Republike Srbije, u opštini Bosilegrad istaknuta je bugarska zastava. SRS interesuje – u skladu sa kojim zakonom ili na koji zakon su se državni, odnosno opštinski organi opštine Bosilegrad pozvali kada su na zgradi Opštinske uprave u Bosilegradu istakli bugarsku zastavu? Ako to nije regulisano zakonom, pitamo – kojim međudržavnim ugovorom ili sporazumom je tako nešto definisano? Tražimo od Vlade da nam da odgovor na to pitanje. Mi smo ovaj problem, koji nekoliko ljudi, jedna ekstremna grupa ljudi u Bosilegradu podstiče i raspaljuje, pokušali Vladi RS i predstavnicima skupštinske većine da predstavimo kao ozbiljan, naročito zbog činjenice da ti isti ljudi ne kriju svoje opredeljenje da taj deo Republike Srbije predstavlja u stvari okupirani deo Republike Bugarske. Da ste reagovali na vreme ili bar malo opredeljenja i volje pokazali da u skladu sa svojim ustavnim i zakonskim ovlašćenjima reagujete, pretpostavljamo da danas ne bismo gore bili u situaciji u kojoj jesmo. Od Vlade Republike Srbije smo permanentno tražili odgovor na pitanje da li ima elemenata urušavanja ustavnog poretka i da se na osnovu toga pokrenu krivični ili pred nadležnim državnim organima određeni postupci. Vlada je ostala nema na to i stvari samo eskaliraju i razvijaju se, temelje se, što objektivno predstavlja problem za građane Bosilegrada, odnosno građane Pčinjskog okruga. Moje drugo pitanje Vladi RS odnosi se delom na priču koja je juče bila ispričana ovde u Republičkom parlamentu, o temi o kojoj smo juče govorili, a odnosi se na opštinu Preševo. Juče ste čuli, u delu diskusije koji se odnosi na opštinu Preševo, da Albanci dole žive u getu. Na osnovu jednog dokumenta koji je Vlada RS dobila pre tri meseca, SRS donosi zaključak i stiče se utisak da dole ipak Srbi žive u getu. Naime, 25. aprila koalicija "Srpska lista za Preševo" je donela jedan dokument koji je uputila Vladi. Taj dokument u stvari predstavlja predlog mera za koji Srbi koji žive u Preševu smatraju da bi bio neophodan da se donese, usvoji, počne sprovoditi na terenu kako bi se njihov položaj i život dole učinio podnošljivim. Ponavljam, juče ste ovde slušali priče o getoizaciji Albanaca. Ali, ako danas odete u zgradu Opštinske uprave u Preševu, videćete da jedan banalni i elementarni princip dvojezičnosti nije ispoštovan. Dole nećete naći u zgradi Opštinske uprave na vratima, tamo gde piše sekretar skupštine ili načelnik, ništa napisano na srpskom. Sve piše na šiptarskom, albanskom jeziku. U tim merama predstavnici Srba dole traže da Vlada donese određeni program za sprečavanje iseljavanja Srba iz ove opštine. Vlada, po mišljenju Srba, treba da rekonstruiše Koordinaciono telo, za koje smatraju da se nedovoljno i neodlučno angažuje na rešavanju ekonomskih, egzistencijalnih, odnosno životnih problema srpske zajednice u opštini Preševo. Takođe se traži da Vlada preispita sve infrastrukturne projekte koje finansira, jer se smatra da su u funkciji šiptarskih interesa, odnosno suprotstavljeni interesima srpske zajednice koja dole živi. Kroz ove mere se takođe traži da se preispita položaj i mogućnost zapošljavanja Srba u lokalnoj samoupravi u opštini Preševo. Naravno, kroz ove mere se traži i da se preispita odluka, koja je doneta kroz tzv. reformu pravosuđa, da se svi Srbi zaposleni u sudu u Preševu pošalju u Osnovni sud u Vranju, a sa Albancima ili Šiptarima sa kojima je to urađeno, pod političkim pritiscima, desilo se to da su svi vraćeni u sud u Preševo. SRS traži odgovor od Vlade šta će po pitanju i ovih mera na kojima se insistira, ali i pitanju problema u Bosilegradu da uradi. Hvala.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč da iskoristi svoje pravo iz člana 235? (Ne.) Pošto se više niko ne javlja za reč, nastavljamo rad. Obaveštenje o odsutnosti narodnih poslanika – obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Bojan Kostreš i Aleksandra Janković. Obaveštenje o pozvanima na sednicu – saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pored predstavnika predlagača Mladena Nikolića, izbornog člana Visokog saveta sudstva iz reda sudija, pozvala da sednici prisustvuje i Majda Kršikapa, sekretarka Visokog saveta sudstva. Obrazloženje razloga za sazivanje sednice u kraćem roku od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine – saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu 119 narodnih poslanika za održavanje vanrednog zasedanja. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Podsećam narodne poslanike da je, na osnovu člana 88. stav 5, kvorum za rad Narodne skupštine jedna trećina. Međutim, pošto po planu imamo predviđeno i glasanje, određujem pauzu od pet minuta i pozivam narodne poslanike da uđu u salu da bismo mogli da utvrdimo kvorum za glasanje, s obzirom da tok sednice podrazumeva i glasanje. [[Posle pauze – 11.35]] Poštovani narodni poslanici, za vreme prethodno određene pauze od pet minuta elektronski sistem za glasanje pokazuje da je nedovoljan broj poslanika da bi se glasanje moglo održati, te određujem pauzu od 30 minuta. Molim vas da u 12.05 časova budete u sali i da svojim prisustvom omogućite glasanje po dnevnom redu. Zahvaljujem. [[Posle pauze – 12.10]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da, saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje i prilikom usvajanja zapisnika sa prethodne sednice i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 127 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, koje je sazvano na zahtev 119 narodnih poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 169. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Petog vanrednog zasedanja sa određenim dnevnom redom od tri tačke, sadržanim u tom zahtevu. Predlog za stavljanje na dnevni red akta po hitnom postupku u toku sednice moguć je saglasno članu 165. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Državno veće tužilaca je predložilo da se po hitnom postupku stavi na dnevni red ove sednice tačka – Predlog odluke o izboru zamenika javnog tužioca, koji je podnelo Narodnoj skupštini Republike Srbije 23. jula 2010. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za je glasalo 127, od ukupno 130 narodnih poslanika. D n e v n i r e d: 1. Predlog odluke o izboru sudija na trogodišnji mandat u sudovima opšte i posebne nadležnosti, koje je podneo Visoki savet sudstva; 2. Predlog odluke o izboru predsednika Saveta guvernera Narodne banke Srbije, koji je podneo Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije; 3. Predlog odluke o imenovanju zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo generalni sekretar Narodne skupštine Republike Srbije; 4. Predlog odluke o izboru zamenika javnog tužioca, koji je podnelo Državno veće tužilaca Predlog za spajanje rasprave. Narodni poslanik Vlatko Ratković je, na osnovu člana 163. stav 3, a shodno članu 90. stav 3. i članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se obavi zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru sudija na trogodišnji mandat u sudovima opšte i posebne nadležnosti i Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca. Da li narodni poslanik Vlatko Ratković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Konstatujem da je za ovaj predlog glasalo 127, od ukupno 128 narodnih poslanika, te je Skupština prihvatila predlog narodnog poslanika Vlatka Ratkovića za zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru sudija na trogodišnji mandat u sudovima opšte i posebne nadležnosti i Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru sudija na trogodišnji mandat u sudovima opšte i posebne nadležnosti i Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca, a pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, prema članu 163. stav 3. i shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova pojedine poslaničke grupe, i to: Poslanička grupa ''Za evropsku Srbiju'' – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa "Napred, Srbijo" – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 24 minuta; Poslanička grupa SPS-JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa ''Nova Srbija'' – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom, do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju: narodni poslanik Nebojša Ranđelović – poslaničku grupu LDP i narodni poslanik Petar Jojić – poslaničku grupu SRS. Ukoliko još neka poslanička grupa bude imala informaciju o ovlašćenom predstavniku, molim da mi se dostavi, da mogu da obavestim Narodnu skupštinu. Prelazimo na 1. i 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU SUDIJA NA TROGODIŠNjI MANDAT U SUDOVIMA OPŠTE I POSEBNE NADLEŽNOSTI i PREDLOG ODLUKE O IZBORU ZAMENIKA JAVNOG TUŽIOCA (zajednički jedinstveni pretres) Pre nego što ponudim reč predstavnicima predlagača, obaveštavam Narodnu skupštinu, na osnovu člana 85. stav 5, da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, raspravom o tački dnevnog reda koja u tom trenutku bude predmet našeg rada, kao i da će današnja jednosatna pauza biti u 15.00 časova. Da li predstavnici predlagača – Mladen Nikolić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija, Zagorka Dolovac, predsednica Državnog veća tužilaca i Đorđe Ostojić, izborni član Državnog veća tužilaca – žele reč? (Da.) Reč ima Mladen Nikolić.
Poštovano predsedništvo, poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poštovani narodni poslanici, Visoki savet sudstva je, na osnovu člana 47. Zakona o sudijama, a u vezi sa Odlukom o broju sudija u sudovima, oglasio izbor sudija u sudovima opšte i posebne nadležnosti u Republici Srbiji, i to za popunu 81 upražnjenog sudijskog mesta. Taj oglas je 19. februara 2010. godine objavljen u "Službenom glasniku RS" i u dnevnom listu "Politika". U skladu sa ovlašćenjima iz Ustava Republike Srbije, član 154, te iz odredbe člana 13. alineja 3) Zakona o Visokom savetu sudstva i odredbe člana 50. stav 4. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva je Narodnoj skupštini predložio kandidate za prvi izbor na sudijsku funkciju polazeći od stepena znanja (stručnosti), veština (osposobljenosti) i moralnih osobina (dostojnosti) koje kandidati poseduju, a koji predstavljaju neophodne uslove za vršenje sudijske funkcije. Visoki savet sudstva je razmotrio blagovremeno podnete i potpune prijave kandidata koji se biraju na prvu sudijsku funkciju. Na sednicama Visokog saveta sudstva je prilikom odlučivanja o predlozima kandidata vršen uvid u lične i radne biografije svih kandidata. Za kandidate iz reda sudijskih pomoćnika pribavljeni su lični listovi, kao i mišljenja sednica sudija, ali i odeljenja u kojima su pomoćnici radili i postupali. To mišljenje se odnosi upravo na stručnost, osposobljenost i dostojnost. Za kandidate koji ne rade u sudu pribavljeno je mišljenje od organa i organizacija u kojima rade, odnosno privrednih društava, državnih institucija ili nekih drugih organa, a kada su u pitanju kandidati iz reda advokata, pribavljeno je mišljenje od Advokatske komore u čiji je imenik advokat upisan. Prilikom razmatranja prijava kandidata iz reda prekršajnih sudova i kandidata koji su do 31.12.2009. godine obavljali dužnost sudija za prekršaje ili u većima za prekršaje, Savet je cenio podatke o normi, o ažurnosti kandidata za period 2006–2008. godine, a takođe je zatraženo mišljenje od Višeg prekršajnog suda i prekršajnih sudova. Prilikom predlaganja kandidata Visoki savet sudstva je utvrdio da kandidati ispunjavaju sve uslove za izbor koji su propisani Zakonom o sudijama i odredbama Odluke o utvrđivanju kriterijuma i merila za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija i predsednika sudova, a odnose se na prvi izbor sudija na trogodišnji mandat, naročito imajući u vidu rangiranje kandidata prema osnovnim i dopunskim merilima za ocenu stručnosti, sa članom 14. i članom 17. pomenute odluke. Visoki savet sudstva je takođe, a shodno odredbi člana 46. stav 2. Zakona o sudijama, vodio računa i o nacionalnom sastavu stanovništva na području suda za koji se kandidati predlažu. Prema odredbi člana 50. stav 4. Zakona o sudijama, Visoki savet sudstva predlaže Narodnoj skupštini jednog ili više kandidata za izbor na jedno sudijsko mesto. Listu kandidata ste, pretpostavljam, dobili, s tim što želim da upoznam narodne poslanike da je Visoki savet sudstva prethodno sačinio rang-liste za svaki od pojedinih sudova, a onda je, razmatrajući te rang-liste i imajući u vidu poslove koje su kandidati obavljali, sačinio listu, odnosno predlog kandidata koji je dostavio Narodnoj skupštini. Primetićete da se na toj listi nalazi najviše sudijskih pomoćnika i, po oceni Visokog saveta sudstva, oni su upravo pokazali da su najstručniji, najosposobljeniji i dostojni da ih predložimo Narodnoj skupštini Republike Srbije. Što se tiče samih sudova i broja kandidata, da pomenem da je za osnovne sudove predloženo 18 kandidata, da je za Privredni sud predložen jedan kandidat i da je za prekršajne sudove predloženo 8 kandidata. Visoki savet sudstva predlaže da Narodna skupština izabere predložene kandidate. Na taj način očekujemo da se poboljša rad i efikasnost sudova, a naročito u sudovima u kojima će kandidati biti izabrani. Na kraju, dozvolite mi da izrazim zadovoljstvo što sam imao priliku da se obratim ovom visokom domu. Hvala.
Da li Đorđe Ostojić, izborni član Državnog veća tužilaca, želi reč? (Da.) Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu odredbe člana 75. Zakona o javnom tužilaštvu, zamenika javnog tužioca koji se prvi put bira na ovu funkciju na predlog Državnog veća tužilaca Narodna skupština bira na period od tri godine. U skladu sa odredbama članova 78. i 79. Zakona o javnom tužilaštvu, Državno veće tužilaca je oglasilo izbor za zamenika javnog tužioca u "Službenom glasniku Republike Srbije" broj 28 iz ove godine i u dnevnom listu "Politika" 30. aprila 2010. godine. Za sve prijavljene kandidate koji su ispunjavali zakonom propisane uslove za izbor zamenika javnih tužilaca sproveden je postupak utvrđivanja stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti, a u skladu sa glavom 5. i 6. Pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata za nosioca javnotužilačke funkcije. U skladu sa odredbama člana 23. stav 3. Pravilnika o kriterijumima i merilima, utvrđivanje stručnosti i osposobljenosti i dostojnosti tužilačkih pomoćnika vrši se tako što javni tužilac daje mišljenje po prethodno pribavljenom mišljenju zamenika kod koga je tužilački pomoćnik radio, uzimajući u obzir uspeh na studijama, dužinu studiranja, uspeh na položenom pravosudnom ispitu, učešće u obuci, završene specijalističke studije ili kurseve, objavljivanje naučnih i stručnih radova, akademske titule, ocene rada tužilačkih pomoćnika kao državnih službenika, kao i ispoljenu stručnost u obavljanju posebnih poverenih zadataka. Na osnovu člana 24. ovog pravilnika, stručnost, osposobljenost i dostojnost kandidata koji nisu iz tužilačke organizacijepribavljala se od organa i organizacija, na osnovu podataka i mišljenja pribavljenih upravo od onih organa gde je kandidat radio. Tako je za kandidate koji dolaze iz sudske organizacije mišljenje pribavljeno od predsednika suda, za kandidate iz pravobranilaštva mišljenje je pribavljeno od javnog pravobranioca, a podaci i mišljenja o kandidatima iz reda advokature pribavljeni su od Advokatske komore Srbije. Po pribavljenim podacima i mišljenjima od organa i organizacijama u kojima je kandidat radio, Državno veće tužilaca je, u skladu sa odredbom člana 34. Pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata, razmatrajući svaku pojedinačnu prijavu i mišljenje, dalo konačnu ocenu o stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kandidata za prvi izbor za zamenika javnog tužilaštva, a u skladu sa odredbom člana 13. alineja 2. Zakona o Državnom veću, te na osnovu toga predložilo Narodnoj skupštini kandidate za prvi izbor za zamenika tužioca. Za zamenike javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu Državno veće tužilaca je smatralo da su najpogodniji, najstručniji i najosposobljeniji kandidati: Vojkan Adžić, Maja Vadnjal, Vuk Vlahović, Ranko Jerković, Vesna Petrović, Gordana Radić, Mirjana Radović Ravlić, Ivana Rakočević, a za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Valjevu Slobodan Stojanović. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Jagodini Državno veće predlaže Nenada Petrovića, za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kraljevu Dejanu Srećković, za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Paraćinu Snežanu Milenković, za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku Slađanu Paunović. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vranju Državno veće predlaže Bobana Nakića, a za zamenike javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Nišu: Andriju Ivića, Aleksandra Stevanovića i Tatjanu Stevanović. Za zamenike javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu Državno veće predlaže Nadu Bajić Todorović i Aleksandru Radovanov, a za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Somboru Ljubicu Obradović. Hitnost postupka za donošenje odluke o izboru zamenika javnih tužilaštava na trogodišnji mandat predlaže se s obzirom na to da je neophodno da se ovim izborom predloženih kandidata za javnotužilačke funkcije popune upražnjena mesta u javnotužilačkoj organizaciji i na taj način se omogući efikasno funkcionisanje i nesmetan rad javnih tužilaštava u Republici Srbiji. Zahvaljujem.
Da li izvestilac Odbora za pravosuđe i upravu, narodni poslanik Boško Ristić, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, podsetiću vas, kao ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba LDP, da smo mi iz LDP podržali reformu pravosuđa i da je ovaj izbor koji nam danas predstoji, u stvari, nekakav završetak reforme pravosuđa. Zašto smo podržali reformu pravosuđa? Zato što je stanje u srpskom pravosuđu, po opštoj oceni, bilo katastrofalno. Ne radi se tu samo o novoj mreži sudova i o opštem izboru, tu se radi o mnogo čemu što je predstavljalo inertnost, korumpiranost i sve moguće anomalije koje pravosuđe može da ima. Zato su odluke, koje nije trebalo da padaju, padale na Vrhovnom sudu. Zato smo se susretali sa smenama sudija koje su vodile sudske procese od ogromne važnosti. Zato smo se susretali sa političkim pritiscima. Zato smo u obrazloženju sudije Nate Mesarović prilikom suđenja ubicama premijera Đinđića imali tužnu opasku da se nije doprlo do političkih inspiratora tog ubistva. Zato smo imali krnje sudske procese i sve ono što sudsku vlast u jednoj državi opterećuje i što ne bi trebalo da bude atribut sudske vlasti. Logično je bilo da za takvu sudsku vlast mora da se primeni oštra reforma i normalno je bilo takvu reformu podržati. Ali to ne znači da nemamo zamerke u odnosu na ono što su atributi reforme pravosuđa i u odnosu na ono kako je reforma urađena. Lično sam, i struka me upućuje na to jer sam po vokaciji profesor Pravnog fakulteta, postavio najpre sebi neka pitanja, a, naravno, ta pitanja smo i kroz medije i u ovom visokom domu zakonodavne vlasti postavljali i predstavnicima Vlade i kolegama i koleginicama narodnim poslanicama. Zbog toga sam mislio da će ovde danas biti prisutni predstavnici Ministarstva pravde. Zbog toga što je to ministarstvo bilo jedan od nosilaca reforme u pravosuđu i zbog toga što predstavnici tog ministarstva treba da daju i odgovore na pitanja koja smo postavljali i koja ću ja danas, uglavnom, ponoviti. Osvrnuću se na neke atribute reforme pravosuđa i neka pitanja na koja nismo dobili odgovor. Najpre bih pitao nosioce reforme pravosuđa – zbog čega su dozvolili da se u čitavom tom procesu jave nejasnoće, zbog čega su dozvolili da se prilikom opšteg izbora nosilaca sudske vlasti pojavljuje i reč ''reizbor''? Zbog čega je taj posao obavljen tako nevešto? Reizbor postoji kada se nosioci nekih funkcija biraju ponovo na iste funkcije. Srbija je dobila potpuno novu mrežu sudova, potpuno novo ustrojstvo pravosuđa. Dakle, radi se o opštem izboru, a ne o reizboru. U štampi, u saopštenjima Evropske komisije, svugde gde ne bi trebalo, pojavljuje se reč ''reizbor''. Ta reč je opšteusvojena i tom rečju se manipuliše prilikom kritika reforme pravosuđa. Zbog čega nosioci ove reforme nisu dali adekvatna objašnjenja i dovoljno dobre dokaze i razloge da se svima onima koji su kritikovali reformu pravosuđa da do znanja da se radi o opštem izboru, a ne o reizboru? Čak su sami nosioci reforme pravosuđa koristili reč ''reizbor''. To nije zbunilo samo nas u parlamentu, to je zbunjivalo štampu, ljude u pravosuđu, članove Evropske komisije, članove strukovnih evropskih udruženja sudija i tužilaca. I onda smo dobijali kritike na temu kako je reforma pravosuđa obavljena i na temu zašto je to tako urađeno. Logično je pitanje da li su primedbe osnovane. Ako su osnovane, neko treba da ponese odgovornost zašto je to tako urađeno u Srbiji. Ako nisu osnovane, neko treba da ponese odgovornost zašto smo dozvolili da tako važna tela EU imaju tako iskrivljen stav. Ni na jedno od ovih pitanja nismo dobili odgovor. Naravno, po meni je to samo vrh ledenog brega onoga što se zove neveštost u sprovođenju reforme pravosuđa. To je jedan od razloga, odnosno najozbiljniji razlog zbog čega smo želeli da danas ovde vidimo i predstavnike Ministarstva pravde. Njih, nažalost, ovde nema. Dobra je stvar što će konačno, nadam se sutra, u Danu za glasanje, i Visoki savet sudstva biti kompletiran, te više neće odlučivati u krnjem sastavu. Ali je pravo pitanje zašto je do toga došlo. To je kritika ne kolegama ih Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, to je kritika kolegama poslanicima vladajuće većine. Ako je imenovanje ovih tela već moralo da ima političke primese, onda je trebalo da se organizujete da to bude onako kako stoji u Ustavu i da, pored krnjeg Ustavnog suda, nemamo i krnji Visoki savet sudstva. Nismo dobili odgovor zbog čega se tako događalo. Rezimiraću, naravno, još neka pitanja na koja smo želeli, a nismo dobili odgovor. U štampi se pojavljuju naslovi da će se prilikom popunjavanja slobodnih sudijskih mesta i izbora novih sudija voditi računa najpre o neizabranim sudijama. Ako se radi o opštem izboru, onda su svi kandidati jednaki. Zašto voditi računa o onima koji nisu ponovo izabrani? Ako se ne radi o opštem izboru, onda treba reći da se radi o reizboru, a onda dolazimo u stupicu da nešto što je opšti izbor nazivamo pogrešnim imenom. Ili je to možda ustupak i pranje ruku za sve ono loše što je ispod žita urađeno u reformi pravosuđa. Mi u LDP smo imali ozbiljan problem, jer se nešto što je bilo nužno podržati nije odvijalo onako kako je trebalo da se odvija. Reformu pravosuđa podržali smo iz principijelnih i nužnih, a ne iz pragmatičnih razloga. Dešavalo nam se da iza onog što je nužnost provejava politički pragmatizam. I na ta pitanja nismo dobili odgovore. Voleo bih da u toku današnje rasprave na ta pitanja dobijemo odgovore. Inače, što se predloženih kandidata za sudijsku funkciju tiče i što se tiče predloženih kandidata za vršenje funkcije zamenika tužioca, o tome ni ja lično, a ni moje kolege iz LDP, ne možemo da kažemo mnogo, jer o tim ljudima ne znamo praktično ništa. Jedino možemo da kažemo da verujemo da su Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca obavili posao na najčasniji mogući način i da će Narodna skupština ovih dana birati najbolje. Ostatak svog vremena ostavio bih za završnu reč. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo predsedavajuća, gospodo iz Visokog saveta sudstva i tužilaštva, dame i gospodo narodni poslanici, reforma pravosuđa u Srbiji bila je planirana odavno, ali je, nažalost, sporo odvijana i nailazila je na brojne prepreke i nije na vreme izvršena. Zbog čega pravosuđe u Srbiji nije moglo na vreme da se reformiše? Pravosuđe u Srbiji je, praktično, bilo, delimično je i sada, bačeno u političku arenu. Partije na vlasti bore se da prigrabe vlast nad pravosuđem kao jednoj od grana vlasti u Republici Srbiji. Izbor sudija i tekuća lustracija narušila je decenijama utemeljivan i razrađivan pravosudni sistem u državi Srbiji. Otuda će politika koalicije na vlasti u Srbiji, bojim se, da uruši pravosudni sistem do te mere da će teško biti povratiti ugled i moral jedne veoma važne grane prava u sistemu vlasti i pravnog poretka Republike Srbije. Sećate se dobro da je 1. decembar bio krajnji zakonski rok za izbor sudija i javnih tužilaca sa stalnim mandatom, i to u osnovnim, višim i apelacionim sudovima, Kasacionom sudu, kao i u Prekršajnom sudu. Ustav Republike Srbije je donet 2006. godine i nakon tri, odnosno četiri godine Visoki savet sudstva je počeo da deluje u nepotpunom sastavu, da bi, prema mojim informacijama, kako reče gospodin Nikolić, bio izabran i dodatni broj, tj. još jedan član Visokog saveta sudstva. Ovaj savet prvi put bira sudije u stalnom sastavu, a, kao što je poznato, do sada je izbor sudija i tužilaca vršila Narodna skupština Republike Srbije. Nije to bio loš izbor sudija. Dobro mi je poznato da je bilo manje uticaja, manje pritisaka i da su narodni poslanici, kako na Odboru za pravosuđe tako i u toku rasprave na plenarnim sednicama, učestvovali i davali svoja mišljenja na bazi prikupljenih određenih saznanja o kvalitetu i moralu predloženih kandidata za sudije i tužioce. Što je rekao gospodin Ranđelović malopre, postavljalo se pitanje zašto nije pravilno definisano pitanje da li je reizbor ili je izbor. To je stvaralo određene nejasnoće u javnosti, a i kod samih kandidata. Ovim izborom će, bojim se, na udaru biti, a u praksi je dovelo u pitanje zbog čega oko 800 nosilaca pravosudnih funkcija nisu bili izabrani. U prvom redu, bilo je tu i sudija i tužilaca koji su postupali po zakonu i Ustavu Republike Srbije kada su donosili odluke koje su se odnosile na zakon, naročito o informisanju. Ove sudije je izbor stavio u poseban položaj, većina njih nije izabrana. Kada su u pitanju kandidati i izbor sudija, prema nekim mojim saznanjima, mada ovde nema u materijalu koliko je bilo prijavljenih kandidata ženskog, koliko muškog pola i koliko je bilo ukupno prijavljeno kandidata, prema nekim saznanjima iz medija, na upražnjeno 81 mesto prijavilo se 1.353 kandidata. Dakle, 17 na jedno mesto gde se bira sudija. Od toga je 418 bivših, neizabranih sudija od 830 ukupno tada neizabranih, dok je 935 ostalih kandidata bilo sudijskih pomoćnika, advokata, pravnika, zaposlenih van pravosuđa. Dakle, konkurencija je bila ogromna i zato čudi zašto Visoki savet sudstva nije predložio izbor još 20 kandidata. To je trebalo obaviti iz racionalnih razloga, radi efikasnosti suda i popunjenosti upražnjenih mesta. Najavljuje se novi konkurs za 104 nova sudijska mesta, koliko je procenio, prema mojim saznanjima, Visoki savet sudstva. Moram da izrazim nezadovoljstvo zbog čega se nije na vreme i efikasnije pristupilo reformi pravosuđa, odnosno izboru sudija i tužilaca i zašto se kasni, zašto nije raspisan konkurs i za ovih 104, ako su upražnjena mesta. Nadam se da ćemo danas dobiti odgovor od članova Visokog saveta sudstva koji su danas prisutni u Skupštini da li će se birati još i raspisivati konkurs za 104 radna mesta. Dame i gospodo, kakva nas ocena čeka i kakva je data ocena od strane evropskih predstavnika o tome kakvo je naše pravosuđe? Kaže se da je sporo, neefikasno i korumpirano. Kaže se da je pravosuđe u Srbiji ostala jedna mračna strana njenog uopšte manjkavog društvenog političkog sistema na gotovo svim nivoima, od opštinskog do Vrhovnog suda Srbije. To su ocene date pre reorganizacije našeg pravosuđa, sudova, uključujući i zbivanja u javnim tužilaštvima. Uprkos obećanjima tadašnjega ministra pravde Dušana Petrovića i njegovog prethodnika Zorana Stojkovića da će pokrenutim temeljnim reformama pravosuđe postati efikasnije, pošteno i nezavisno, stanje u pravosuđu ostalo je neizmenjeno. U svim anketama agencija za istraživanje javnoga mnjenja pravosuđe je i dalje na vrhu lestvice osumnjičenih. Ja se generalno ne slažem s tim istraživanjima jer, ako u pravosuđu ima korupcije i korumpiranih, onda su to samo pojedinci. Za to postoje i dokazi. U prethodnom periodu smo imali korupciju koja je bila vezana za stečajnu mafiju u procesu privatizacije i u drugim postupcima u kojima su učestvovali i pojedini nosioci pravosudnih funkcija. Pozicija pravosuđa je u odnosu na izvršnu vlast i dalje podanička, što se konkretno odražava na imenovanja, razrešenja sudskih poslanika, kao i naarbitrarnost iprimenu i tumačenje zakona. U kaznenoj politici Srbije očigledan je nedostatak neophodnog, ali stručnog, a ne političkog nadzora nad sudijama i odsustvo jasne strategije u borbi protiv kriminala. Zato većina ozbiljnih medija i jurista primećuje da su u sudove i tužilaštvo dovedeni, navodno, nestručni. To su neka mišljenja koja se daju u javnosti putem medija od strane pojedinih. Međutim, Srbija ima jaku intelektualnu snagu, veliki potencijal za izbor nosilaca pravosudnih funkcija, kako u sudovima, tako i u tužilaštvima. Prema tome, kod izbora sudija i tužilaca moramo se boriti da niko ne utiče na njihov izbor osim po Ustavu legitimni organi, koji imaju pravo, a imaju obavezu da izvrše izbor na adekvatan, pravedan i pošten način. Neko može biti veoma pametan, a da je istovremeno nepošten, nerealan i neobjektivan. Sećate se kakvo je stanje u pravosuđu bilo u proteklih nekoliko godina. Od te dugogodišnje reforme nije se stiglo čak ni do formalne reorganizacije sudova, a kamoli do konkretnih pomaka u pogledu njihove nezavisnosti, dakle u načinu izbora sudija, tužilaca, osnivanja nezavisnog sudskog budžeta. Sudski budžet SRS je predlagao odavno i taj sudski budžet bi trebalo već jednom da bude obezbeđen i utemeljen u zakon, da bi sudije i tužioci mogli da budu što nezavisniji i u pogledu materijalnog položaja sudija i tužilaca. Što se tiče efikasnosti sudova, sećate se da je novembra 2007. godine bilo privremeno obustavljeno u radu 400 sudova širom Srbije. To je pokazalo da se radi o nedostatku motivacije za rad zbog veoma niskih zarada. A mi hoćemo da naše pravosuđe, na kraju, uporedimo i izjednačimo sa pravosuđem i pravosudnim institucijama u uporednim zemljama Evropske unije i drugih država. Kada je u pitanju rad sudova, veliki broj predmeta se našao pred Sudom u Strazburu. Samo u 2008. godini bilo je 1.200 predmeta i oni se uglavnom odnose na ostvarivanje ljudskih prava, a pre svega iz EU, Saveta Evrope i Saveta ministara ukazuju da su ljudska prava kršena i da se krše i da se očekuje ogroman broj predmeta iz Srbije, a to je, kaže, sve uzrok da su pravosudni organi u Srbiji slabo radili svoj posao. Sudska vlast mora da pripada sudovima, kao samostalnim državnim organima. Sudsku vlast sudovi moraju da vrše nezavisno. Nezavisnost suda mora značiti takvu poziciju institucije i pojedinaca koji vrše sudsku vlast koja im obezbeđuje da odlučuju nezavisno od drugih nosilaca vlasti o svim pravnim sporovima u okviru njihove nadležnosti. To znači da nezavisnost suda postoji samo onda kada ni bilo koji pojedinac, ni vrhovni organ državne vlasti ne može obavezivati sud da presudi jedan spor ili da primeni opštu normu na konkretnu životnu situaciju. Ne samo da nezavisnost sudova proističe iz principa ustavnosti i zakonitosti, nego se ni taj princip ne može obezbediti bez takve nezavisnosti aktivnosti suda, striktno zasnovane na ustavnosti i zakonitosti. Sudovi, dakle, sude na osnovu Ustava, zakona i drugih opštih propisa. Toliko, što se tiče toga. Srbija danas ima veliku intelektualnu snagu, ponavljam – srpskih civilista i stručnih nosilaca pravosudnih funkcija, pred kojim se mora predstaviti i braniti svaki pokušaj rada na izmeni ili dopuni bilo kakvog zakona koji bi išao na štetu prava građana i otežavao rad pravosudnim organima. Koji je cilj pravosudnih organa? Šta država treba da traži i šta žele građani? Građani žele, pre svega, efikasnost sudova. To je u vezi sa izborom ovih novih sudija. Ali, oni ne mogu izmeniti situaciju, oni samo mogu da pomognu, a ovi koji su postojeći, moraju da zasuču rukave i moraju da rade svoj posao. Veliki je problem što se nakon prethodnog izbora pojavio slučaj neefikasnosti. Predmeti se iz jednog manjeg suda premeštaju u drugi sud. Zadužuju se nove sudije. Izbor sudija iz manjih sudova u više sudove tekao je negde tako da ste imali slučaj da u jednom okružnom sudu devet sudija, skoro svi, nisu izabrani, ali je zato izabran samo predsednik suda i onje dobio unapređenje. On je otišao u viši sud. Sad one sudije koje su došle iz manjih sudova, naročito bivših opštinskih, u kojima je radilo pet-šest-sedam-osam sudija, koji su mahom radili na predmetima koji su se pre svega odnosili na sitne krađe, uvrede, klevete, lake telesne povrede, krađe bicikala, nekog džeparoša i šumske krađe, dolaze u više sudove da sude ubistva i druga najteža krivična dela za koja se predviđa kazna zatvora i do 40 godina. Gospodo iz Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, na vama je (Predsedavajuća:Dvadeset minuta.) da ocenite da li nam je ta reforma zaista bila delotvorna do sada i šta treba činiti dalje. Hvala.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslanička grupa LDP, poslanička grupa DSS i poslanička grupa SRS. Prelazimo na tok sednice u kojem po redosledu narodnih poslanika i prema prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu o predlozima odluka za izbor sudija i zamenika javnog tužioca učestvuju narodni poslanici. Prva prijavljena za reč je narodna poslanica Judita Popović, posle nje narodna poslanica Milica Radović.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Poštovani predstavnici Vlade, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, postavila bih jedno pitanje na početku. Nemojte shvatiti da je to pitanje maliciozno, ironično ili da ima neke zle namere. Ono glasi – kakve su ostale sudije, odnosno kandidati, ako su ovi najbolji? Zašto ovo pitanje postavljam? Iz sledećih razloga. Čitajući obrazloženja ovih predloga, u svakom možemo naći konkretne biografske podatke, mesto i datum rođenja, kada je i gde završen fakultet, godine studiranja itd. Na kraju svakog od ovih obrazloženja stoji jedna opšta fraza, da svaki od tih kandidata ispunjava uslove što se tiče stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti. To je u redu. Svi ovi kandidati su i stručni, i osposobljeni i dostojni. Međutim, šta je to što je njih, upravo te konkretne ljude kvalifikovalo da budu predloženi od strane Visokog saveta sudstva? Mi iz LDP zaista nemamo ništa ni protiv jednog od ovih kandidata koji su predloženi na mesta i funkcije sudija ili zamenika tužioca. Nemamo iz razloga što te ljude ne znamo. Iz ovih podataka koji su nam prezentovani u pismenoj formi zaista ne možemo da kažemo ništa ni dobro, ni loše za te ljude. Možemo samo da prihvatimo i podržimo, a možemo i da ne podržimo predložene kandidate. Šta govori to o Visokom savetu sudstva, koji je morao na mnogo ozbiljniji način da predloži ove kandidate? Govori to da, pre svega, nije bilo transparentnosti u predlaganju ovih kandidata. Transparentnost je ozbiljan činilac, ozbiljan kvalitet koji je potreban da postoji u takvoj jednoj ozbiljnoj reformi kao što je reforma pravosuđa. Upravo nedostatak te transparentnosti je u znatnoj meri kompromitovao i ugrozio celokupnu reformu pravosuđa. LDP je od početka podržavao reformu pravosuđa. Zaista smo tvrdili da je Srbiji kao državi potrebno da kompletno reformiše pravosuđe, i sudove i tužilaštva. A šta se onda dešava već na prvom sledećem koraku, nakon opšteg izbora sudija, kada se predlaže izbor otprilike 25 sudija i 18 zamenika tužilaca? Dešava se da dobijemo ovako šture podatke za ove kandidate. Na moje pitanje na Odboru za pravosuđe kako je u stvari pravljena rang-lista kandidata za mesta sudija i tužilaca, dobila sam odgovor – jeste, tu postoje određeni kriterijumi, u pogledu prosečne ocene tokom studiranja, dužine trajanja studiranja i slično, i da je na osnovu tih nekih egzaktnih podataka napravljena rang-lista. Ako su rang-liste pravljene na osnovu tih podataka, zašto je onda bio problem da se te rang-liste prilože, da budu sastavni deo ovog skupštinskog materijala, ako je već i Odbor za pravosuđe raspravljao o tim kandidatima, a i Skupština je stavila na dnevni red raspravu o predloženim kandidatima? Na kraju krajeva, Skupština je ta koja će odlučivati o tim kandidatima, a pri tom zaista nema validne podatke o tome zašto su upravo ta lica koja su predložena najkvalitetnija i najbolja za te buduće funkcije. Zašto je to bitno? Bitno je iz razloga što ljudi koji se sada biraju, doduše radi se o ljudima koji će se birati za prvi put na tri godine na ove funkcije, međutim, u svakom slučaju, pošto se tu radi o relativno mladim ljudima, kandidatima za sudije u tužioce, oni će predstavljati kičmu budućeg pravosuđa Srbije. Ukoliko se oni biraju na ovako netransparentan način, ukoliko se dozvoljava da se pojavi makar i mala sumnja u to na koji način su ti ljudi predloženi, to već u znatnoj meri kompromituje celokupan izbor sudija i tužioca. To je nedopustivo. To je diletantizam. To se tako ne radi. Ako se zaista ima ozbiljna namera da se reformiše pravosuđe, onda se, pre svega, mora raditi transparentno, da ne postoji sumnja u to da li su neke rođačke, kumovske ili političke veze bile presudne da upravo ovi kandidati, 25 mesta sudijskih i 18 mesta tužilačkih kandidata, budu predloženi. To se ne sme više dozvoliti. Ne sme se više dozvoliti bilo kakva sumnja jer, ma koliko mi iz LDP bili dobronamerni u našim kritikama, mislim da se svakodnevno suočavamo sa činjenicom da postoji ozbiljna opstrukcija u vezi sa celokupnom reformom pravosuđa, a čini mi se da su i Visoki savet sudstva i nadležno ministarstvo i te kako doprineli da takvo mišljenje bude preovlađujuće u javnosti. Dakle, rang-liste, transparentnost. Jer, ma koliko vi pošteno radili, ma koliko pošteno te ljude rangirali, ocenjivali, ma koliko ovi bili najbolji kandidati, to još ne znači da ne može da postoji sumnja ako mi nismo videli te rang liste, ako nismo do kraja, u potpunosti upoznati zašto su upravo ti ljudi kandidovani. Jer, to što će ti ljudi biti izabrani na ovako netransparentan način ne znači da će i njihov rad biti netransparentan. Štaviše, i te kako će se moći videti, uočiti i osetiti i njihova stručnost i njihova dostojnost i kompetentnost, a i te kako će se videti i sve ono što je negativno i sve ono što u stvari govori da možda neki od njih i nisu zaslužili da budu izabrani za sudije ili tužioce. Na Odboru za pravosuđe razgovarali smo i o tome da nisu kriterijumi samo oni koji se tiču prosečne ocene na fakultetu i dužine studiranja, nego da postoje i neki drugi kriterijumi, koji su i te kako od značaja za to da li će neki kandidat dobiti prioritet ili prednost. Mi ni te kriterijume nemamo ovde označene u ovom materijalu koji smo dobili. Skrenuta nam je pažnja da je, recimo, jedan od kandidata, iako je studirao 14 godina, dobio pozitivnu ocenu i nalazi se na listi za izbor sudija. Obrazloženje je to da se radi o licu koje je iz opravdanih razloga studiralo 14 godina i da su, jednostavno, svi ostali kvaliteti takvi da tog kandidata stavljaju u prioritetni položaj. Iz ovih razloga vam upravo i govorim da je transparentnost jako bitna ako radimo reformu pravosuđa, ako pričamo o pravosuđu, jer sudije i tužioci su oni prema kojima je okrenuto celokupno društvo u očekivanju da svoj rad vrše pre svega stručno i dostojanstveno i da se na taj način ta reforma pravosuđa do kraja sprovede, a da se ne završi negde na pola puta, pri tom i kompromitovana. Dodala bih još samo to da će LDP podržati izbor sudija i tužilaca. Smatramo da je zaista potrebno da se izaberu novi ljudi, a iz ovih predloga se vidi da ima tu dosta novih i mladih ljudi, jer vreme je da se stvari zaista pomere sa mrtve tačke na kojoj se trenutno nalazi pravosuđe Srbije.
Deset minuta i 50 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Milica Radović, a posle nje narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Visokog saveta sudstva, poštovani predstavnici Državnog veća tužilaca, da je srpsko pravosuđe istinski i valjano počelo da se reformiše, mi bismo danas bili u prilici da o izboru ovih novih sudija raspravljamo u kontekstu nastavka reforme pravosuđa. Ali, pošto znamo da se na tom putu i na tom polju našlo mnogo nedostataka, prosto nisam u mogućnosti da o reformi pravosuđa u Srbiji pričam na pozitivan način. Ovde ću se, u svojoj diskusiji, više osloniti i osvrnuti na rad onog organa Visokog saveta sudstva koji je ključni za celokupan postupak reizbora i izbora samih sudija. Neću ulaziti u ocene kandidata koji su danas predloženi da se biraju prvi put za sudije jer o njima stvarno, na osnovu onoga što smo dobili u samom materijalu, ne možemo ništa ni da zaključimo. Smatram da je za kvalitet rada pravosuđa presudna uloga onog organa koji ih je predložio i zbog toga će moja diskusija biti upravo koncentrisana na to. Prošle nedelje smo raspravljali o izboru poslednjeg člana prvog saziva Visokog saveta sudstva iz reda profesora pravnih fakulteta i moram da kažem da o tom predlogu još uvek nismo glasali (o njemu je glasanje, koliko znam, zakazano sutra), tako da je Visoki savet sudstva i ovaj formalni predlog uputio i sačinio u potpuno nepotpunom sazivu. Podsetiću da je Visoki savet sudstva u nepotpunom sazivu doneo odluku o potrebnom broju sudija bez nekih naročito jasnih kriterijuma, da je doneo odluku i sproveo celokupan postupak reizbora. Znači, radi se o odlukama koje su vrlo sporne, ali nažalost presudne za srpsko pravosuđe i koje su na neki način trasirale ceo postupak i put srpskog pravosuđa. To je trebalo da predstavlja reformisani "put" i put reformacije samog pravosuđa, a da li je ono kao takvo dalo očekivane rezultate? Naravno da nije. Stanje u pravosuđu je danas, ako ne isto, onda i gore u odnosu na ono vreme kada je celokupan postupak "reformisanja pravosuđa" započeo. Ono je toliko loše da je čak i Evropska komisija tom prilikom morala da se oglasi i pozove srpski vrh da preispita celokupan postupak reizbora kako samih sudija, tako i tužilaca. Naime, u izveštaju Evropske komisije se navodi da u postupku reizbora postoje ogromni nedostaci i manjkavosti, koje se prvenstveno ogledaju kako u samom sastavu, tako i u nezavisnosti Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, u primeni objektivnih kriterijuma, same transparentnosti postupka i njegove pouzdanosti. Ovaj izveštaj, ukoliko Srbija i dalje ide ka EU, treba da predstavlja prekretnicu za reformu srpskog pravosuđa. Postavlja se pitanje da li je bilo osnova da ovaj izveštaj bude ovoliko negativan. Mislim da je rad Visokog saveta sudstva i te kako pokazao da ima materijala za ovakav izveštaj. Naime, kako drugačije, ako ne samom nesavesnošću postupanja, objasniti da se među ponovo izabranim sudijama našao sudija koji je ranije preminuo, kako objasniti činjenicu da su se dve sudije u isto vreme našle izabrane na po dva različita mesta, kako objasniti činjenicu da je jedna osoba u isto vreme bila izabrana kako za samog sudiju, tako i za zamenika tužioca? Da li treba da dodam da su se bar dva člana Visokog saveta sudstva našla u direktnom sukobu interesa? Da li treba da govorim o tome da je jedan bio u direktnom sukobu interesa jer je učestvovao u izboru i promovisanju svog sina u višu sudsku instancu, a drugi jer je učestvovao u izboru svoje supruge na mesto sudije? Da li treba dodati da Visoki savet sudstva svoje odluke o reizboru i takoreći neizboru, da ne kažem razrešenju, nije doneo i dostavio samim sudijama i da oni i dan-danas ne znaju koji su razlozi zbog čega su izgubili radna mesta? Napomenuću da se danas pred Ustavnim sudom nalazi 800 ustavnih žalbi neizabranih nosilaca pravosudnih funkcija, o kojima još uvek nije odlučeno. Postavljam pitanje predsedniku Visokog saveta sudstva – da li je to dobra poruka koju mi šaljemo kako domaćoj javnosti, tako i međunarodnoj zajednici kada je u pitanju sama reforma srpskog pravosuđa? Visoki savet sudstva je dužan da odgovori i na pitanje – da li je tačno i, ako jeste, kako je moguće da se među izabranim sudijama nađu one sudije koje su 1996-1997. godine učestvovale u lažiranju izbornih rezultata? Kako je moguće da se među izabranim sudijama nađu dve sudije opštinskih sudova koje su izabrane za dve instance viši, apelacioni sud, a da su prethodno predložene Narodnoj skupštini za razrešenje zbog nesavesnog i nestručnog rada? To su pitanja koja uvek postavljamo Ministarstvu pravde. Nikada nismo dobili odgovor do sada. Nadam se da će sada situacija biti drugačija, jer ovde ipak sedi predstavnik Visokog saveta sudstva. O Državnom veću tužilaca nemam šta da dodam, zato što smatram da je tu stanje potpuno drugačije. Oni su imali sluha da uvaže kritiku stručne javnosti i njihovo postupanje je potpuno drugačije. Na samom kraju samo da kažem o izboru ovih kandidata o kojima danas raspravljamo. Nisam se unosila u njih, u njihove biografije, njihovu stručnost, zato što sam smatrala da je mnogo važnije da se nešto više kaže o organu koji ih je predlagao, a na osnovu moje diskusije sasvim je jasno da mi, kao poslanička grupa DSS, izražavamo sumnju u ispravnost svakog predloga koji dolazi od strane Visokog saveta sudstva, pa i ovog. Hvala vam.
Sedam minuta i 50 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević, posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Visokog saveta, poštovani građani Srbije, pred nama je odluka o izboru sudija na trogodišnji mandat u sudovima opšte i posebne nadležnosti, pred nama su određene biografije, imena, dakle kandidature, i kao poslanik ''Nove Srbije'', apsolutno ne želim da govorim ni o jednoj ovoj biografiji. To su mladi ljudi koji počinju neki svoj posao. Unapred želim, pošto će sigurno oni biti izabrani, da im čestitam i da im poželim uspešnu sudijsku karijeru. Naravno, oni će sigurno i kasnije nastaviti da se bave ovim poslom. Ono što može da se primeti jeste da se veliki broj prima sa područja Apelacionog suda u Nišu. Da li je to baš sve slučajno ili ne, to je jedna stvar, ali potrebe tih sudova nalažu ka tome. Nemam uvid u to, ali očigledno da u ovom prvom izboru, verovatno će biti i drugih izbora, postoje verovatno neki prioriteti, što, u svakom slučaju, ne može da bude dobro. Ali šta je, tu je. Sve što možemo da kažemo, a i koleginica Radović je pre mene rekla da smo mi pre nekoliko dana izabrali, praktično, poslednjeg člana Visokog saveta. Svi smo se ovde izjasnili da se radi o veoma kvalitetnom čoveku. To uopšte nije sporno. Sporno je to zašto Visoki savet nije bio kompletan od početka, dakle kada se odlučivalo o onom velikom broju sudijskih i tužilačkih funkcija itd., koji je imao izbor pred nama od 1.500 vršioca pravosudnih funkcija. Takođe znamo da ni Državno veće tužilaca nije bilo kompletno. Tu je bilo dosta problema sa izborom člana Advokatske komore, gospodina advokata Miroslava Bojića, koji je ovde dva puta predlagan od Advokatske komore Srbije, a nije prošao. Šta možemo na početku da zaključimo? Da određeni problemi koji se dešavaju jesu ti da pravosuđe jeste reformisano, ali je, čini mi se, reformisano samo u smanjenju broja nosilaca pravosudnih funkcija i trenutno imamo problem šta sa neizabranim sudijama koji nisu prošli na konkursu. Dakle, pred nama su predlozi da ti neizabrani nosioci pravosudnih funkcija još šest meseci ili jedno vreme primaju nadoknadu koja im je omogućena po zakonu, jer je šest meseci proteklo 1. jula. Ovde želim da vam postavim pitanje po kom to pravnom osnovu, po kojem to zakonu, kada znamo da postavljena i izabrana ili imenovana lica imaju mogućnost šest meseci da primaju nadoknadu, a da im se taj rok produži godinu dana mogu po zakonu samo oni ljudi koji odlaze u penziju. Da li je to, praktično, priznanje da je bilo određenih problema prilikom izbora, pa se izlazi u susret tim ljudima? Nemam ništa protiv toga da se tim ljudima izađe u susret, jedino što bi verovatno bilo bolje da se taj izbor za jedno vreme zakonski pomeri, da to malo ide i prirodnom selekcijom, pa bi mnogi ljudi polako odlazili u penziju, jer je toliki zaokret, od 800 do 1.000 ljudi u jednom trenutku, težak udarac za pravosuđe. Argumenti za to su vam zatrpanost sudova predmetima. Mi smo imali uobičajenu praksu da su se predmeti u parničnom postupku zakazivali mesec za mesec, a sada se tri-četiri meseca ne zakazuju predmeti. U takvom ambijentu trpe svi. Pre svega sudije, koji rade svoj posao i imaju ogroman pritisak od advokata, od stranaka koje su s pravom nezadovoljne zašto se toliko dugo odugovlači spostupcima. Naravno, velike probleme imaju i advokati koji zastupaju stranke, s obzirom da je pravo koje stranka traži u nekom postupku izuzetno teško ostvarljivo i, kada se ostvari, kada dođe do pravosnažne presude, počinju problemi. Nadam se da će skoro pred ovu skupštinu doći zakon o izvršnom postupku i da će valjda nešto regulisati. Jer, trenutno je u Kraljevu 5.000 izvršnih presuda i 20.000 predmeta, da samo dvoje sudija rade na tim predmetima i te kolege su s pravom toliko zatrpane da ne znam kako će oni izaći iz problema. Veliki su problemi. Ja sam i pre nekoliko dana ministru pravde, kada je bila ovde, rekao da su, s obzirom na naše prihode, na prihode građana Srbije, sudske takse ogromne. Mi smo ih prošle godine za 50% povećali i ja s pravom postavljam pitanje – šta je u ovom periodu, kada je zastoj u povećanju primanja građana Srbije, toliko poskupelo u ovoj zemlji, čak ni energenti, osim nafte, nisu toliko poskupeli, da bi se tako rapidno odjedanput podigla sudska taksa? Imamo problem ne samo takse za tužbu, već i za presudu, pa i za izvršenje, pa još kada imate toliko spor postupak, onda nastaje totalni kolaps i onda se javlja veliko nezadovoljstvo onih ljudi koji se sude, parničnih stranaka. Svi su u problemu – i sudije, i advokati i stranke, a pre svega građani Srbije. To je problem koji mora da se reši. Pre dve-tri nedelje sam imao jedan konstruktivan predlog, naravno za one koji budu radili na izradi zakona, da se sve takse naplaćuju na kraju, kada se izvrši presuda, i taksa za tužbu i taksa za presudu i taksa za izvršenje. Mislim da su me i kolege iz određenih pozicionih stranaka podržale u tome i mislim da je i ministar pravde pozitivno reagovao na taj predmet. To će naterati nekoga da radi svoj posao, a ako neko ne radi svoj posao, neka bude i sankcionisan. Jer, ne može država da naplati sve, a kada predmet ode u izvršenje, da tu bude tačka, da se tu predmet godinama provlači, da u međuvremenu određena lica postanu nesolventna, i ne može izvršni postupak da bude takav da, praktično, izvršnog poverioca kažnjava, a izvršnog dužnika štiti do kraja. Što se tiče ovih ljudi koji će biti birani, još jedanput im od srca želim da budu dostojni funkcije koju će obavljati. Želim da u neko dogledno vreme oni budu perjanica srpskog pravosuđa. Ne sumnjam uopšte u kvalitet ovih ljudi, a smatram da je i kolega Boško Ristić sigurno pred sobom imao kandidate koje, s obzirom na svoju profesiju, poznaje itd., i da sigurno može i on puno u tome da pomogne. Dakle, još jedanput, puno sreće novim nosiocima pravosudnih funkcija.
Iskorišćeno je 8 minuta i 15 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a posle njega narodna poslanica Vesna Pešić.
Gospođo Čomić, izvinite, koliko mi imamo vremena? (Predsedavajuća: Ukupno vreme SRS je 67.12 minuta.) Mašala, fino. Na početku moram samo da podsetim, gospođo Čomić, na sve ono šta smo radili kada je u pitanju ova transformacija ili usaglašavanje rada i organizacije naših sudova i tužilaštva s novim Ustavom Republike Srbije. Negde krajem 2008. godine smo izneli vrlo argumentovane kritike na sve ono što se radi u Visokom savetu sudstva i ovom tužilačkom veću. Sećate se, bilo je to u onoj zgradi. Naravno, nismo mi ni očekivali od većine da će da bude blagonaklona, da će to da im dođe do mozga, da počnu da razmišljaju o tome, ali je posle nekoliko meseci došla oštra šamarčina od ovih iz inostranstva koji vas prate. Ne bih hteo sad da ponavljam tu argumentaciju, pošto su oni ponovili ono što smo mi pričali, da ne shvatite sada da smo mi u koaliciji. Ne daj bože da smo s njima u koaliciji. Znači, odmah da napravim neku ogradu. Vrlo često se desi ta podudarnost nekih stavova, ali ona je samo zbog snage naših argumenata, ne zbog toga što delimo iste vrednosti i isto mišljenje. Tako da, kada oni nekoga napadaju, meni prosto dođe da branim tog čoveka, jer mnogo bolje znam šta je Evropska komisija, šta je EU i kako oni funkcionišu i razmišljaju. No, ipak moram, zbog građana Republike Srbije, da ukažem na ovo stanje u našem pravosuđu. Došlo je do neke transformacije, a efekti posle skoro godinu dana su poprilično negativni. Ko kaže da su ti rezultati negativni? Kaže zvanična statistika, kažu građani koji se obraćaju sudovima da bi zaštitili svoja prava i ostvarili neki svoj interes, kažu advokati, kažu sudije (kako oni koji su prošli taj nazovi reizbor, tako i oni koji nisu), a na sličan način komentarišu i ovi iz tužilaštva. Doduše, kad je u pitanju tužilaštvo, uvek to treba prihvatiti s rezervom, pošto je hijerarhija tamo oduvek bila prisutna. Evo, gospodin Ostojić je ovde. Sećate se, gospodine Ristiću, 2003. godine, kada ste ekspresno sklonili s mesta predsednika Vrhovnog suda Leposavu Karamarković i Srđana ili Sinišu, onog republičkog javnog tužioca. Zbog gospodina Ostojića smo morali, u onoj zgradi, da menjamo zakon, da bismo ga izabrali za republičkog javnog tužioca. To je odnos DOS-a i DS-a prema propisima, prema funkcionisanju vlasti. Sećate se, pretpostavljam, Sonja Brkić je došla na mesto predsednika Vrhovnog suda Srbije, gospodin Ostojić je izabran za republičkog javnog tužioca iako nije ispunjavao uslove, pa smo morali da menjamo zakon. Znači, Demokratska stranka je, kako da vam kažem, merilo. Ona baždari, kao kada se na pijacu ponese kantar, pa mora da dobije onaj pečat – kad dobije pečat, onda je tačno da je kilo kilo. Tako DS funkcioniše. Nadam se da ću povodom sledeće tačke dnevnog reda mnogo više da vas podsetim na ono što je bilo 2003, 2004. godine itd., ali sada da se vratimo na ovo. Znači, Ustav je rekao… A glasao sam za Ustav, odmah da znate, za razliku od onih drugih, koji ne prihvataju. Ima nekih stvari koje mi se ne sviđaju, nikad mi se nisu ni sviđale, ali glasao sam, podržavam. Nema nikakvih problema, ne sporim ništa. Ali po Ustavu, i to baš po ovom članu koji ste naveli kod sudija i kod tužilaca, Narodna skupština praktično rešava o pripravnicima, ljudima koji se prvi put biraju na mesto sudije i zamenika tužioca, a ovi profesionalni organi, po Ustavu, odlučuju o nečemu što je kasnije stalnost te sudijske funkcije. Ne sporim da su bile dobre želje da se to na ovaj način reguliše, da ipak u prvi plan dođe struka. Međutim, vidim da je napravljena velika greška. A imam pravo da komentarišem to, pogotovo što nije zabranjeno kritikovati neka rešenja. Kada kritikujem, uvek kritikujem sa namerom da tražimo bolja rešenja. Morali bi građani Srbije da znaju da, bez obzira šta oni misle pod uticajem novinara i medija o Narodnoj skupštini, ali ona je jedini organ koji ima legitimitet. Iz legitimiteta Narodne skupštine svi drugi crpe i legitimitet i legalitet. Tu su i sudije i tužioci, tu su i neki drugi državni organi u svim granama vlasti. Država svoj kontinuitet pre svega obezbeđuje preko Narodne skupštine i izbora koji se održavaju u tačno određenim vremenskim rokovima. Znate, mi sad biramo praktično pripravnike. U biografijama imate predložene kandidate od 42 i 46 godina (onako letimično, a verovatno ima neko i stariji). Znači, bliži su penziji nego nekoj profesionalnoj karijeri. E, vidite, o tome razmatra Narodna skupština, a o tome da neko sa 32 godine dobije stalnost razmatra sudski i tužilački kružok. Sada da vašu pažnju usmerim na neke stvari koje su interesantne, na to kako se opisuje da su ispunjeni zakonom propisani uslovi. Evo, uzeću primer kod zamenika javnog tužioca, a slično je i kod ovih za sudije. Kaže: ''Veoma uspešan student, nastavio je da se stručno usavršava i učestvuje na brojnim seminarima''. Učestvovanje nabrojnim seminarima. Što se mene tiče, kad neko ko završi fakultet svake godine ide na seminare, to znači da je bio loš ne samo student, nego i loš đak. Mora stalno da obnavlja znanje. Normalan čovek završi školu, čita, obrazuje se sam, a ovi moraju na seminare. Da li su oni turistički ili stručni, to nije bitno, ali se peru pare od Kopaonika, preko Zlatibora i nekih banja, do Budve. Kaže: ''U cilju stručnog usavršavanja pohađala je seminare u organizaciji Pravosudnog centra, Akademije evropskog prava, Ministarstva pravde i pokazala da je odgovorna i kvalitetno obavlja poverene poslove''. Gde nađoste ovo, molim vas? Za ovu neću da glasam za živu glavu. Akademija evropskog prava – da l' to pravo uopšte postoji? Postoji kod Aleksandre Jerkov, ona je magistar evropskih nauka, tako piše na sajtu. Za jednog kandidata kažete: ''Pokazao je visok stepen stručnosti, ambicije, kao i interesovanja za dodatnim usavršavanjem, preciznost, pismenost odluka na kojima je radio''. Pismenost odluka na kojima je radio – znači zapeta, tačka, interpunkcija... Zna pravopis i gramatiku, sve je u redu. Za sledećeg kandidata kažete: ''Prati sudsku praksu i umešno se služi pravnom terminologijom''. Zamislite čudo, on prati sudsku praksu. E taj nam je potreban u Narodnoj skupštini, ekspert za pravnu terminologiju. Tog obavezno da predložite ovde za zamenika generalnog sekretara. Za sledećeg kandidata ste napisali: ''U mišljenju koje je pribavljeno od Advokatske komore Čačka ističe se da je reč o kandidatu koji ispunjava uslove...'' Šta ste vi utvrđivali? Pitali ste kolege iz Advokatske komore. Pa, naravno da im odgovara. E, sad kandidat od 42 godine. Kažete: ''Savesno učestvuje u postupku usvajanja novih znanja i primeni novih ovlašćenja, prihvata stručno usavršavanje i obuku''. Savesnost u postupku usvajanja novih znanja – ko ovo napisa, ljudi moji? I, zamislite, prihvata stručno usavršavanje i obuku. Znači, neki se opiru, ova se ne opire, ova pristaje. I, pošto pristaje, prošla je. Slađana. Blago nama. Sledeći kandidat. Bole, to je tvoja kategorija tamo, vidim da je Niš. Kaže: ''Sednica svih sudija dala je jednoglasno mišljenje da kandidat ispunjava sve kriterijume''. Veće tužilaca? Pa, vi niste potrebni. Sve sudije su rekle da ispunjava uslove. ''Pokazuje spremnost da napreduje, stručno se usavršava i obučava''. Zamislite, pokazuje spremnost da napreduje. Znači, vi iz Republičkog javnog tužilaštva, pošto je ovo kandidat za Apelaciono, drma vam se. Ona napreduje, više je Republičko javno tužilaštvo. Stručno se usavršava i obučava, zamislite. Kaže se za sledećeg kandidata: ''Maksimalno je ažuran i trudi se''. Znači, vi imate tamo neke koji se ne trude. Dalje: ''Spremna je da se stručno usavršava i obučava, učestvovala je na brojnim seminarima i objavljivala stručne radove u biltenima tužilaštva''. A za ovu našu Ljubicu rekli su: ''Reč je o pouzdanom kandidatu''. Koga vi vređate ovim stvarima što radite? Namerno nisam govorio o kojim kandidatima se radi, iz jednog prostog razloga, što u ovoj grupi koju ste predložili da se prvi put biraju za sudije ima i onih koji su dugo, dugo godina bili sudije za prekršaje. Znate i sami da zbog ove transformacije praktično sve sudije za prekršaje idu na ovaj izbor. Tu se nalaze ljudi sa iskustvom i od devet, 12 i više godina. Ukoliko oni nisu do sada bili predmet interesovanja i razrešenja, pa ako je neko 12 godina mogao da bude sudija za prekršaje i da donosi toliko stotina rešenja i da kažnjava ljude i da utvrđuje njihovu prekršajnu odgovornost, verovatno da ispunjavaju ove zakonom i Ustavom propisane uslove za izbor na ove funkcije. Međutim, vidite i sami, neko u Srbiji pokušava da karikira nešto što postoji u EU, a to što tamo postoji u nekoj zemlji već 150 godina i rezultat je njihove tradicije i njihove prakse, to ne znači da i u Srbiji treba to prepisati i da će to dati iste rezultate kao tamo. Vi, jednostavno, pokušavate da oponašate nešto. Ako može u Francuskoj, zašto ne bi moglo i u Srbiji? Ako može u Nemačkoj i Italiji, zašto ne bi moglo i u Srbiji? Znate, tamo postoji nešto što možda nije uvek u zakonu, ali postoji kao standard. Kao standard koji se podrazumeva i nema potrebe da bude u nekom propisu. Nažalost, u Srbiji, dok se ne uteramo u taj neki red, koji nama odgovara, ne toliko interesno, nego sa gledišta sistema vrednosti, da svako još ujutru, kad se probudi, zna koji sistem vrednosti važi u Srbiji (u hodniku zgrade, u liftu, na ulici, na radnom mestu, na bilo kom mestu), kada to bude kod nas opšteprihvaćen sistem vrednosti, onda možemo nešto da ''karikiramo'', da ličimo na nešto. Vi ništa niste uradili upravo na tom sistemu vrednosti. Napravili ste nešto što je oklop, što je forma, ali ta forma ne zadovoljava suštinu. A građani se javljaju sudovima zbog suštine, ne zbog forme. Vi ste toliko daleko otišli, pa ste čak i sudsku taksu protumačili kao veliki prihod države, a to je bilo nešto samo da se evidentira da je neka tužba ili neko obraćanje sudu ozbiljan akt pojedinca. Ne, to je kod vas izvor prihoda. Naravno, u toj transformaciji mi danas imamo situaciju da Zagorka Dolovac glumi republičkog javnog tužioca. Tamo je Slobodan Radovanović i dalje bog i batina, to vam je verovatno poznato. Slična je situacija i u Vrhovnom kasacionom sudu. I tu postoje sive eminencije, nastale na bazi strategije reforme našeg pravosuđa i niza strategija, a te strategije u sebi podrazumevaju i ono što vi nazivate nekom engleskom rečju, a u našem jeziku se tumači kao posmatranje. Vi ste predmet posmatranja, monitoring. Znači, onaj što je iz Amerike dao pare za transformaciju, a to je valjda sto miliona evra, malo se ugrađuje, ali prati da ta reforma da onaj efekat koji su oni zacrtali, ne koji vi želite. Vi možda i želite dobro, ali ne može dobro da ispadne. U nastavku nečega što smo juče radili, gde smo demonstrirali visok stepen jedinstva u odbrani teritorijalnog integriteta i suvereniteta Republike Srbije na svakom kvadratnom santimetru naše teritorije, gde su vam ovi sudovi i pravosudni organi na Kosovu i Metohiji? Gde su? Kako branite te teritorije na Kosovu i Metohiji gde Srbi predstavljaju većinu od nasrtaja pravosudnih i drugih organa samoproglašene lažne države Kosovo? Samo da vas podsetim, pošto ste se probudili sada, juče ste bili izuzetno dobri, pohvaljujem vas, pogotovo kada ste afirmativno pričali o tački 1. predložene odluke, a sinoć sam vas obavestio da je Jeremić, usvajajući amandmane, izbrisao tačku 1, tako da ste džabe pričali. Sve ono što ste pričali, ne važi. Nisam vas ja doveo u tu situaciju, nego ste sami došli u situaciju. Niste bili na vreme obavešteni. Ta se neobaveštenost, tradicionalna, kao sindrom širi ovom zgradom. Šta je bilo sa tim institucijama na teritoriji Kosova i Metohije? U Narodnoj skupštini Republike Srbije, kad se donose propisi, za svaki propis, onaj ko predlaže, mora da garantuje da će taj propis da se primeni na celokupnoj teritoriji Republike Srbije. Mi to nemamo. Vi ste rekli da je teritorija Kosova i Metohije privremeno okupirana. Onda ste pozvali Euleks krajem 2008. godine. To je misija koja treba da uspostavi vladavinu prava na teritoriji KiM. Ne vladavinu srpskog i srbijanskog prava i Ustava, nego prelaznih institucija, odnosno nezavisnog Kosova. Oni se godinama pripremaju i u Hrvatskoj i u Sloveniji. I oni pokazuju tendenciju da idu na seminare, da se obučavaju, da se usavršavaju, da primaju nova znanja, da shvataju evropsko pravo. Ne razlikuju se oni tamo od ovih. Vidite, oni su svog guvernera uhapsili, lažne države i njihove lažne centralne banke. Muvao on nešto sa osiguravajućim društvima. Pa onog ministra za telekomunikacije, pa redom. Oni demonstriraju nešto što je ovde nemoguće da se demonstrira. Ovde država kaže – oprano je milijardu i 350 miliona, a ovi iz tužilaštva kao da ne čitaju novine i ne čitaju zvanične izjave MUP-a itd. Pa, koga ste priveli? Kako je moglo milijardu i 350 miliona da se opere sa navodno Šarićima i da posle bude puj-pike ne važi? S kim je on to bio u koaliciji na vlasti? Imate posebnu Agenciju za sprečavanje pranja novca, imate ovu BIA. Šta radi ta BIA? Ovakva kakva je, nikom nije potrebna. Ili su vas lepo rasporedili svuda. Nekad je bilo Drugo opštinsko javno tužilaštvo u Beogradu, samo BIA tera i sve drži pod kontrolom. Zašto? Zato što je mesna nadležnost za Vladu i sve organe u Drugom. Nemojte da tražite od nas saglasnost za ove vaše ekskurzije, za ove vaše seminare, usvajanje novih znanja. Kakva nova znanja sa našim propisima? Nama su potrebna znanja naših propisa, a ne nečeg drugog. Ako već pričate o tim evropskim i svetskim propisima, pa što niste malo bolje pripremili ovaj stručni tim koji je zastupao Republiku Srbiju? Što to niste malo bolje pripremili? Cela nacija se sinoć smejala kad su čuli ko je član pravnog tima. Gašo Knežević, pa on je na Pravnom fakultetu primenio nacrt zakona, koji još nije ni usvojen. Vojin Dimitrijević. Još vam je samo falila Sonja Biserko. Ko će ozbiljno da tumači ovo što radite? Tumači se samo kao magla. Nešto što je realno poraz, vi predstavljate kao veliki uspeh. Dobro, radujte se tom vašem uspehu. Ali zbog koje vajde? Koja je vajda za narod i državu od toga? Koja je vajda od ovoga što radite? Zar niste mogli da nađete neku lepšu reč za ove kandidate, nego – pokazuje pismenost, trudi se? Ajd', ovaj što se trudi, ispalo je da je muško. Da je žensko, mogli bismo svašta da pomislimo. Šta radite ljudi, aman? Država je ozbiljna stvar. Hvala vam, gospođo Čomić, što mi niste dali opomenu.
Iskorišćeno je 21 minut i pet sekundi vremena poslaničke grupe. Narodna poslanica Nada Kolundžija, pravo na repliku. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predstavnici Državnog veća tužilaca i Visokog saveta sudstva, te optužbe na račun stranaka i to strančarenje nisu tema i ne želim time da se bavim. Ono što je za nas ovde važno jeste da mi imamo ovlašćene predlagače i da, u skladu sa tim, ovlašćeni predlagač jeste taj koji utvrđuje kriterijume, na osnovu tih kriterijuma rangira i onda dostavlja Skupštini, koja samo na osnovu tih predloga bira kandidate. Dakle, u tom smislu, mislim da ne stoje te primedbe da mi ovde ne vodimo postupak. Mi nismo ni nadležni da vodimo ceo postupak kandidovanja kandidata, zato što postoje nadležne institucije koje to rade. Nama je tema ovde danas izbor kandidata koje su ovlašćene institucije predložile. Takođe, ovde se pominjala reč "reizbor". Reforma pravosudnog sistema ne poznaje reizbor. Dakle, radi se o izboru. Samim tim procedura jeste drugačija, samim tim ne postoji ni obrazloženje onima koji nisu izabrani, odnosno niko nije ni suspendovan, niti je razrešen. Dakle, ovde je postojao postupak na koji su se javljali i na osnovu tog postupka bili birani nosioci sudskih i tužilačkih funkcija. S kim je Šarić bio na vlasti? Želim da vam kažem samo da u akciji ''Sablja'' 2003. godine Šarić ne postoji. Od 2004. godine pa do 2000. godine pogledajte ko je bio na vlasti, možda ćete tamo naći odgovor. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Krasić.
Ne znam, gospođo Čomić, po kom osnovu je replika. Koliko vidim, sve ovo što je gospođa Nada rekla se odnosi na neke koji su pre mene pričali. Ja o ovim stvarima nisam pričao. U tom smislu ne razumem, ovo je sve mogla da kaže u svojoj diskusiji, kao predstavnik poslaničke grupe. To je bio vaš standard do sada. Ali, kada me je već gospođa Nada prozvala, jer je repliku meni dala, moram da je podsetim. Ma, dogovorite se vi iz DOS-a. Znači, svi od 5. oktobra do današnjeg dana što ste bili na vlasti, sedite lepo pa se dogovorite – ko zna Šarića, ko ga ne zna, ko je učestvovao u ''Sablji'', ko nije učestvovao, gde su Janjušević i Kolesar. Imam ja imena, sve imam. Imam pres-kliping za svakoga, nemojte da se sekirate. Hoću da vam pomognem. Samo da vas podsetim, gospođo Kolundžija, transformacija, reforma, kako god vi nazvali ovo što se dešava sa pravosuđem, dešava se u desetoj godini od kada je DOS došao na vlast (bez obzira na agregatno stanje), kada nastupa apsolutna zastarelost za većinu krivičnih dela zbog kojih su se gonili neki ljudi. To svi znaju. To vrapci znaju. To svako u sudu zna. Kao što se zna ko diktira presude u Specijalnom sudu, u nekim drugim sudovima. Ja sam vam nekada pričao o onom Lazaru, pa sam pričao o nekim drugim ljudima koji kontrolišu sve što se dešava. Sve što ste rekli, saopštio vam je Boško Ristić. Ali, to se odnosi na Miličinu diskusiju, ne na moju. Nisam vam ja pričao o reizboru. Znam ja šta je cilj ove vaše reforme i ovog postupanja u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Nisam se ja ni vama obraćao. Obraćao sam se građanima Srbije, da bi vas bolje shvatili, da vama na prvom mestu nije Republika Srbija, nisu građani Srbije, nego navodno neka gluma, a juče je bilo ''izvinite, ja sam Kalimero''.
Narodna poslanica Nada Kolundžija i Boško Ristić, pravo na repliku. Narodna poslanica Nada Kolundžija.
Nemamo mi ništa ni sa kim da se dogovaramo. Ono što mi radimo jeste da stvorimo institucije koje će biti u stanju da se izbore sa organizovanim kriminalom, korupcijom i svakom vrstom kriminala. I upravo na tome radimo. Ovo što radimo danas jeste nastavak tog procesa i verujem da će rezultati tog procesa biti uspešni i da će tada svi oni koji pokušavaju da predstave ovaj napor da se izvrši reforma jednog sistema koji ne funkcioniše... Da li je mogao da se uradi ranije? Možda. Demokratska stranka nije na vlasti od 2004. do 2008. godine. Od onog trenutka kada smo došli u poziciju da donosimo odluku mi smo doneli odluku da ćemo reformom ovog sistema omogućiti da se država bori protiv svakog oblika kriminala. Ne iznenađuje me kada se neko podsmeva zbog toga što postoji neko ko želi permanentno da se obrazuje, jer onaj ko se podsmeva intimnosti sa higijenom i potrebi da se kupa, taj se verovatno podsmeva i potrebi da se kroz ceo život obrazuje. Hvala.
Narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želim da kažem da nemamo raspravu o temi, a to je izbor kandidata koji se prvi put biraju za nosioce pravosudnih funkcija. Očigledno je da u raspravi nema argumenta koji bi osporili kvalitetne predloge ovlašćenih predlagača, jer nismo čuli osporavanje ni za jednog kandidata. To znači da su i Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca kvalitetno uradili svoj posao i predložili kandidate koji će biti dobra kadrovska osnova i dobar kadrovski potencijal za jačanje same strukture pravosuđa. Reforma pravosuđa nije započela opštim izborom sudija i tužilaca, niti će biti okončana ovim personalnim predlozima. Mislim da se ovde zlonamerno upotrebljava izraz ''reizbor'', koji dolazi iz određenih struktura koje žele da izvrše opstrukciju u reformi pravosuđa. O reformi pravosuđa govore diplomirani pravnici, ljudi sa iskustvom, tako da oni znaju da se ovde radi o opštem izboru, na koji su se prijavili kandidati i iz redova tužilaca i sudija, ali i iz redova onih diplomiranih pravnika koji ispunjavaju zakonske uslove, a dolaze van redova pravosuđa. Mislim da je to zlonamerna upotreba reči, koja ne označava pravo stanje stvari. Inače, bilo je ovde pitanje i o tome zašto Ministarstvo pravde sada dozvoljava produžetak materijalne naknade za one koji su podneli žalbe Ustavnom sudu. S obzirom da zakonski okvir ne predviđa dvostepenost kod tog prvog ili opšteg izbora, a prema pilot odluci Ustavnog suda Republike Srbije, koju poštuju i Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca, izvršna vlast je našla mogućnost da se taj postupak ne smatra okončanim za one kandidate koji su izjavili to pravno sredstvo do okončanja pravne sudbine tog pravnog sredstva. Mislim da su nedopustive i primedbe da Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca nisu legitimni zato što nisu u potpunosti popunjeni u svom sastavu. Argument je vrlo razuman, a to je da popunu tog mesta vrši Narodna skupština, na predlog ovlašćenog predlagača. Član Visokog saveta sudstva iz redova profesure nije biran zato što tri puta predloženi kandidat nije prošao kroz ovu skupštinu. Za to ne može da bude kriv i odgovoran Visoki savet sudstva. To je svim pravnicima, a i građanima, sigurno jasno. Isto tako, iz redova advokature nema kandidata za Državno veće tužilaca zato što kandidat iz redova advokature nije prošao Skupštinu u dva navrata. Sada advokatura ne predlaže ponovo kandidata, tako da Državno veće tužilaca ne može da snosi posledice neizbora onoga što nije u njegovoj nadležnosti i njegovoj moći. (Predsedavajuća: Tri minuta. Zahvaljujem.) Završiću s još jednom rečenicom. Ustavni sud je u svojoj pilot odluci zauzeo stav da je sastav Državnog veća tužilaca i Visokog saveta sudstva takav da obezbeđuje legalnost donetih odluka, a da legitimnost nije dovedena u pitanje nedostatkom jednog člana, ali da bi bilo poželjno da i taj član bude izabran.
Zahvaljujem. Narodna poslanica Milica Radović ima pravo na repliku.
Prepoznala sam se u diskusiji gospodina Ristića, zato što je pomenuo izraz "reizbor", koji sam ja ovde ciljano i jasno upotrebila, i potpuno sam na stanovištu da je on vrlo sproveden. A prepoznala sam se prvenstveno u onoj rečenici kada je rekao da on dolazi iz struktura koje žele da opstruišu rad pravosuđa. Samo želim da mu odgovorim da ne postoji neko ko će više da opstruiše ono što se danas naziva reformom pravosuđa od samih onih koji u tome učestvuju, a ovde prvenstveno mislim na člana Visokog saveta sudstva po funkciji, koji dolazi sa mesta predsednika Odbora za pravosuđe. Dalje, ovde se želi ''argumentovano obrazložiti'' zbog čega sudije nisu dobile pismeni otpravak same odluke o tome da li su ponovo izabrani ili ne. Gospodine Ristiću, vi možete samo neargumentima takvo pravo da branite. To ne poznaje nijedna pravna nauka. Vrlo dobro znate da su sami predstavnici u Visokom savetu sudstva bili obavezni da svakom sudiji dostave obrazloženu presudu u kojoj će biti na jasan način objašnjeno koji su razlozi koji ih kvalifikuju da se više ne nalaze na tom radnom mestu. To je osnovno pravo. Prvo, takvom argumentacijom vi njima jednostavno iz ruku oduzimate najosnovnije pravo, a to je pravo na pravni lek. Druga je stvar da vas je na to, u krajnjem slučaju, upozorila i sama Evropska komisija i mislim da se po tome već sada postupa. To je, u stvari, najbolji argument koliko sam ja u pravu.
Narodni poslanik Boško Ristić ima pravo na repliku. Izvolite.
Kao predsednik Odbora za pravosuđe i član Visokog saveta po funkciji, pošto sam sada tako prozvan, želim da kažem da koleginica nije u pravu, zato što zakonski okvir ne dopušta mogućnost izjavljivanja pravnog leka protiv konstitutivne odluke kojom se samo konstatuje prestanak sudijske dužnosti onima koji nisu izabrani tokom opšteg izbora jer sam zakon kaže da 31. decembra prestaje svim dotadašnjim nosiocima pravosudnih funkcija ta funkcija, kada 1. januara stupaju na dužnost oni koji su izabrani da stupaju na funkciju. Tu se pravi jedna razlika. Ako pogledate zakonsko rešenje, videćete da zakon ne obavezuje ni Visoki savet sudstva ni Državno veće tužilaca da daju razloge za odluku o neizboru. Ali, isto tako, poštujući odluke Ustavnog suda, koji daje sugestiju i jednom i drugom nezavisnom državnom organu da prilikom novog izbora izvrši takođe uvid i da preispita i ranije kandidature kandidata koji su se prijavili za opšti izbor, mi smo pristupili upravo realizaciji te sugestije Ustavnog suda Srbije i na taj način postupamo da se obezbede svi standardi, transparentnost, pa i razgovor sa kandidatima koji nisu prošli opšti izbor. Mislim da su i Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca uradili svoj posao u skladu sa Ustavom i zakonom. To što zakonski okvir nije dorečen, to ne može da ide na teret ova dva nezavisna državna organa i inače i jeste primedba Evropske komisije da problem leži u nepotpunom pravnom okviru. Ova dva državna organa imaju obavezu da primenjuju zakon i Ustav, oni su to i činili. I dan-danas u odlukama koje donose ovi državni organi nema pouke o pravnom leku zato što se ovde ne radi o razrešenju. Oni nosioci pravosudnih funkcija koji su birani od 1. januara 2010. godine u postupku kada se utvrđuje njihova disciplinska ili neka druga odgovornost, ukoliko ostanu bez te funkcije, dobiće pravo i na žalbu i na drugostepeni postupak i na obrazložene razloge za pokretanje postupka ili za odluku o prestanku te funkcije. Prema tome, ovde se radi o jednom diskontinuitetu, koji je potvrdio i Ustavni sud u svojoj odluci od pre tačno godinu dana, gde je konstatovao da opšti izbor ima osnova u novom Ustavu, da je novi Ustav dovoljna pravna osnova da se pristupi opštem izboru. Tek nakon odluke Ustavnog suda je Visoki savet sudstva krenuo sa postupkom opšteg izbora i on je taj postupak i sproveo do kraja, u skladu sa Ustavom i zakonom. Hvala.
Narodna poslanica Milica Radović ima pravo na repliku.
Gospodine Ristiću, cenim vaš trud da izađete iz ove zamršene situacije, ali, nažalost, argumenti ne stoje na vašoj strani. Mislim da i najprostija odluka suda sadrži pravnu pouku, pa je zbog toga sasvim bilo primereno da i ona odluka kojom sudije nisu više izabrane da obavljaju tu dužnost sadrži takvu pravnu pouku. Na to ste, prosto, i upozoreni od strane Evropske komisije. Mislim da ste vi to donekle i shvatili, jer se po tome, koliko sam shvatila, već počelo da se postupa. Ne vidim razlog zbog čega neargumentima branite ono što je apsolutno neodbranjivo u ovom slučaju, a to je da je ovaj reizbor sproveden bez ikakvih kriterijuma, da uopšte celokupna reforma pravosuđa nije osmišljena na pravi način i da sama analiza postojećeg stanja u pravosuđu, kao nešto što je trebalo da prethodi samoj reformi pravosuđa, takoreći nije ni izvršena.
Ovim je krug replika zatvoren. Narodni poslanik Miroslav Petković ima reč, a posle njega narodni poslanik Mirko Munjić.
Gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, moram na početku da kažem da mi nije baš jasno kako neko tako brzo zaboravi kada je došao na vlast, pa pomeša godine, ali to je verovatno neki unutrašnji osećaj. Ako neko smatra da 2007. godine nije bio na vlasti iako je imao većinu ministara u Vladi Srbije, to je njegov problem. S obzirom na to da govorimo o poslednje dve godine, za te dve godine mogu da kažem da su izuzetno teške, tužne i izgubljene za Srbiju, u svakom smislu. To je najbolje pokazala jučerašnja rasprava u srpskom parlamentu, kada je, nakon teške odluke Međunarodnog suda pravde, u našem parlamentu usvojena jedna odluka koja će zakucati Srbiju i KiM u beton Njujorka već najesen u Generalnoj skupštini UN, ali ljudi koji su aplaudirali sinoć, nakon usvajanja ove odluke, očigledno to nisu shvatili. No, ova vlast je uništila ekonomiju, kulturu, odbranu, zdravstvo, poljoprivredu, medije, sudove, uništila je volju za svim što postoji u ovoj zemlji. Dve godine vlast prodaje narodu floskulu da EU nema alternativu, a reforma pravosuđa je najbolji primer kako se krše upravo te evropske vrednosti. Narodnoj skupštini su u prethodnom periodu mnogo važnije teme od reforme pravosuđa bile i gej parada i ambrozija i zakon o pivu i vinu i bog sveti zna šta sve još. Jedva ste kompletirali Ustavni sud Srbije, sutra ćemo imati kompletni sastav Visokog saveta sudstva, a, kako smo čuli, na predlog za Državno veće tužilaca će se još uvek čekati jer nije postojala dovoljna većina da se izabere predlog Advokatske komore. O predsednicima sudova da i ne govorimo. Ukoliko se ne varam, rok je bio još u martu, sada je kraj jula, a Skupština će zasedati verovatno tek u septembru. Ali, opušteno, samo šest meseci gore-dole, nije ništa strašno. Da li je pravosuđe u Srbiji jedno od najvažnijih pitanja? Naravno da jeste. Važno je pitanje, ali ne prošlosti, nego i budućnosti, kao i KiM. Gospodo iz vlasti, gospodo iz Visokog saveta sudstva, da li ste svesni šta sve štitimo štiteći nezavisno pravosuđe u Srbiji? Ili za vas neke trajne i opšteprihvaćene vrednosti uopšte nisu bitne i bavite se samo nekim prolaznim stvarima? Ne. Ovu vlast je ubio strah da će ugroziti evropske integracije ukoliko bude raspravljala o KiM, a neće ugroziti evropske integracije ukoliko se sprovede ovakav izbor (ili reizbor, nazovite ga kako hoćete) u pravosuđu u Srbiji. Ne znam da li je neko u Ministarstvu pravde ili Ministarstvu finansija napravio analizu koliko košta građane i kako utiče na budžet Republike Srbije sve ovo vezano za isplatu ovih naknada nakon šest meseci. Od kada ste krenuli u reformu pravosuđa, išli ste ka zidu na koji smo vas neprestano upozoravali i nismo hteli sa vama da idemo ka tom zidu još od usvajanja Zakona o Visokom savetu sudstva i svih onih predloga koje ste iznosili pred Skupštinu. Sada ste došli u poziciju da pokušavate glavom da probijete taj zid. Probijate vašom, nemojte od nas tražiti podršku da mi naše glave stavimo pred taj zid. Kao što je rekla koleginica Radović, pošto o novim kandidatima za sudije i tužioce, odnosno zamenike tužioca, ne znamo ništa, odnosno imamo samo njihove biografije, mi zaista želimo novim sudijama i tužiocima da uspešno obavljaju svoj posao, časno i pošteno, i, što je najvažnije, iskreno se nadam, potpuno nezavisno od političara, koji su i te kako imali uticaj na njihov izbor. Hvala vam najlepše.
Četiri minuta je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, a posle njega narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, ova vlast je krajem 2008. godine započela reformu pravosuđa. Tada je nabrojano više razloga za reformu pravosuđa, a jedan od razloga bili su i nagomilani problemi u pravosuđu koji su konstatovani do tog perioda, zatim usaglašavanje sa novim Ustavom, kao i usaglašavanje sa pozitivnim zakonodavstvom EU. Mi smo tada, krajem 2008. godine, kada je započela ova reforma pravosuđa, kao predstavnici opozicije, kao predstavnici SRS, zaista dosta argumenata izneli u prilog kritike ovakvog koncepta reforme pravosuđa. Smatrali smo tada, a i dan-danas smatramo da sam koncept reforme pravosuđa koji ste vi izložili tada i na taj način nije dobar, da nije sveobuhvatan i da neće na pravi način dovesti do reforme pravosudnog sistema u Srbiji. I danas, kada ističemo, kao predstavnici opozicije, brojne kritike na račun ovog koncepta reforme pravosuđa, bez obzira što se radi o konkretnom izboru određenih kandidata koji se prvi put biraju za sudije i zamenike tužioca, normalno je da smo, da kažem, u temi. Jer, zaista svaki put treba isticati te kritike, treba isticati argumente za koje mi, kao opozicija, smatramo da su relevantni i da zaista mogu doprineti na neki način, naravno pod uslovom da ih vi shvatite na pravi način i da ih usvojite, da ova reforma pravosuđa bude bolja i sveobuhvatnija. Što se tiče načina izbora nosilaca sudijskih i tužilačkih funkcija, on je direktno povezan sa izborom onih koji predlažu te nosioce sudijskih i tužilačkih funkcija, a to su, u stvari, baš članovi Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. Kada su birani članovi Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, mi smo takođe imali brojne primedbe na taj izbor. Tada smo isticali te primedbe i direktna zavisnost tog izbora od izbora koji imamo danas i koji smo imali od kraja 2008. i 2009. godine do danas zaista je u direktnoj povezanosti sa ovim izborom. Sledeće što mogu reći, kao kritiku i kao nešto što ne bih želeo da imaju kao osobinu ovi kandidati koji će, siguran sam, biti izabrani od strane skupštinske većine, jeste pomanjkanje samostalnosti u radu, dakle pomanjkanje samostalnosti nosilaca sudijske i tužilačke funkcije. Ovo je direktno povezano s jednom drugom osobinom, s pomanjkanjem objektivnosti i nepristrasnosti. Ako sudija u svom radu nije samostalan, sasvim je normalno da on ne može donositi objektivne odluke, da ne može biti nepristrastan u svom radu, i to je zaista nešto što predstavlja neku vrstu abecede u svakom pravosudnom sistemu, pa i u pravosudnom sistemu države Srbije. Međutim, kakva je situacija u našem pravosuđu kada su u pitanju ova osnovna načela na kojima počiva svaki pravosudni sistem? Izbor sudija kao nosilaca sudijske funkcije i izbor zamenika tužio, kao i način izbora i struktura organa koji predlažu njihov izbor, zaista je često jako diskutabilan. Vrlo često se dešava da budu izabrane nekvalitetne sudije i tužioci. Nekvalitetne po raznim kriterijumima – po osnovu stručnih sposobnosti, po osnovu potrebnog radnog iskustva, po osnovu ljudskih, odnosno moralnih vrednosti i osobina. Zaista, imali smo brojne kritike do sada kada su u pitanju sve ove stvari koje su relevantne za izbor nosilaca sudijske i tužilačke funkcije. I prilikom svakog izbora, pa i danas, prilikom predlaganja ovih lica za sudije i za prvi izbor za zamenike javnog tužioca, vi ističete da se, polazeći od visokog stepena, kako kažete – znanja, veština i moralnih osobina koje kandidat poseduje, predlaže da taj i taj bude izabran za sudiju, za zamenika tužioca itd. Međutim, kakva nam je stvarna situacija u pravosuđu, što je vrlo bitno, kažem, istaći svaki put kada se biraju nosioci sudijskih i tužilačkih funkcija? Hiljade nerešenih predmeta (kako u sudovima, tako i u tužilaštvu), mnogo korupcije u pravosuđu (jesu to naoko pojedinačni slučajevi, ali ako ih ima dosta, onda već prestaju da budu pojedinačni; sećamo se raznih primera u okviru određenih rešavanja situacija iz oblasti stečajne mafije, iz oblasti privatizacije itd.) i izbor ''podobnih'' sudija i tužilaca. Sve je ovo potrebno istaći i danas, kada imamo predlog za prvi izbor nosilaca sudijske i tužilačke funkcije. Dakle, imamo dve odluke – za izbor sudija, što nam je obrazložio gospodin Mladen Nikolić, i za izbor zamenika tužioca, što smo čuli u obrazloženju gospodina Ostojića. Neću se preterano osvrtati na biografije iskazane u ovim predlozima odluka za izbor nosilaca sudijskih i tužilačkih funkcija. Ovde su istaknute njihove osnovne karakteristike i ne bih preterano ulazio u to. Gospodin Krasić je dao neka svoja viđenja, koja su bila jako dobra, i zaista je svakom ko je hteo dobronamerno da shvati ono što je on rekao moglo da bude jasno šta je u stvari kazao i kako ste vi obrazlagali stručne i druge osobine ovih kandidata za nosioce sudijskih i tužilačkih funkcija. Međutim, osvrnuo bih se samo na jednu stvar, npr. na izbor Slađane Paunović za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku. Na neki način mogu da izrazim i zadovoljstvo što će ovo jedno upražnjeno mesto u Osnovnom tužilaštvu u Čačku biti popunjeno, nadam se, adekvatnom ličnošću. Iz karakteristika koje imamo za ovu gospođu ili gospođicu vidimo da je opšta ocena data za ovog kandidata ''naročito se ističe'' i da ona poseduje sve osobine i kvalitete koji su neophodni za dostojno obavljanje funkcije zamenika javnog tužioca. Nadam se da će ovo biti adekvatna popunjenost mesta u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku. Međutim, hteo bih samo da postavim jedno pitanje u vezi s jednim primerom iz prakse, vezano za Osnovno tužilaštvo u Čačku. To bi možda moglo biti i u domenu teorije, da ima karakter teorijskog pitanja, ali verujte, kada čujete o čemu se radi, videćete da se to događa i u praksi. Pitao bih gospodina Nikolića i gospodina Ostojića – da li ste vi u vašoj praksi imali situaciju da nosilac sudijske funkcije donese određene odluke bez održane sednice? Rekao sam da to može biti u domenu teorije, međutim, sada ću vam reći da je to, u stvari, praksa, da je moguće da to bude i u našoj praksi. Bivši sudija bivšeg Opštinskog suda u Guči Jelena Ćurčić, u svojstvu…
Narodni poslaniče, sa punim poštovanjem i razumevanjem za to da tema izbora zahteva i širenje, i govor i opaske o reformi pravosuđa i o onome što se samo malo dotiče izbora, tema koju ste počeli ne dotiče se toga ni na koji način. Ne radi se o licu čije ime spominjete, čiji je izbor završen. Molim da poštujete član 107. i govorite o tački dnevnog reda.
Onda ću završiti sa preformulacijom, na neki način, ovoga što sam hteo da kažem. Postavlja se pitanje da li će novoizabrani nosioci sudijske i tužilačke funkcije (između ostalog, evo ja sam pomenuo jedno ime – Slađana Paunović, kao predlog za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku) biti dovoljni da reše nagomilane probleme, koji, smatram, postoje u Osnovnom javnom tužilaštvu u Čačku. Iskreno se nadam da će ovaj kandidat, to sam i na početku rekao, ako ste me slušali, gospođo predsedavajuća, zaista biti adekvatna ličnost za rešenje određenih problema u ovom tužilaštvu. Samo da kažem da će, između ostalog, verovatno i slučaj koji će ovaj kandidat imati u ovom osnovnom tužilaštvu biti i predmet krivične prijave koji stoji u tom osnovnom tužilaštvu već sedam meseci. Eto vidite koliko je to konkretno povezano sa izborom te osobe za Osnovno javno tužilaštvo u Čačku. Zahvaljujem.
Jedanaest minuta i 30 sekundi je iskorišćeno; 30 sekundi zbog upozorenja na član 107. i tačku dnevnog reda. Narodni poslanik Sreto Perić ima reč, posle njega narodni poslanik Milan Avramović.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su Predlog odluke o izboru zamenika javnog tužioca, Predlog odluke o izboru sudija na period od tri godine, predstavnici Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. Prosto je nepojmljivo, nerazumljivo, a mislim i nekorektno, svaku temu u ovom parlamentu spustiti na taj nivo i ukazati da nije u domenu Narodne skupštine da otvori širu raspravu kada je u pitanju izbor nosilaca sudskih i tužilačkih funkcija. Neko je hteo reći – imate predlog kandidata i, u skladu s tim je, verovatno, u ime Visokog saveta sudstva gospodin Mladen Nikolić, a u ime Državnog veća tužilaca gospodin Đorđe Ostojić trebalo da kažu – dobar dan, mi smo došli, predlažemo ove kandidate, izvolite da izaberete. Narodni poslanici Srpske radikalne stranke svaki put kada je u pitanju izbor sudija ili tužilaca želi, a u cilju ozbiljnog doprinosa reformi pravosudnog sistema – i to ne zbog vas, vi to ne zaslužujete, nego zbog onih koji se pojavljuju kao stranke u postupku pred tužilaštvom ili pred sudom – otvore niz pitanja. Dobro bi bilo da danas, kada govorimo o ovome, bude tu i neko iz Ministarstva pravde, da čuje ono što je bitno. Jer, reforma pravosuđa nije završena, mi ne znamo i niko ne zna kada će biti završena. Zasigurno na ovakav način na koji vi to predlažete, trasirate, neće biti dugo. Krajem 2008. godine, kada ste rekli – odlučno ulazimo u reformu pravosudnog sistema, to ste govorili da biste se zahvalili sudijama koje nisu dostojne, koje nisu stručne, koje nemaju potrebne kvalitete, da biste iz sudstva izbacili korupciju. Ma, nije tačno. Ima jedan grad koji počinje na slovo "Š", ima pet slova u svom nazivu i dobro se zna ko je iz tog grada prilikom izbora sudija dolazio u Beograd i donosio, tačno se zna i koliko, da bi neko bio izabran za sudiju. Mi ne želimo da prihvatimo takvo stanje u oblasti pravosuđa. Ne zbog nas, nego zbog velikog broja građana koji imaju potrebu, a i obavezu ponekad, da se pojave pred tim organima, bilo po pozivu ili da obraćanjem zaštite svoja imovinska prava, svoje dostojanstvo i da ne navodim sada sve razloge koji bi mogli da postoje. Pravilnik o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti, dostojnosti je nešto što je doneto izvan ovog parlamenta i nije na dovoljno dobar način preciziralo uslove prilikom izbora. Stručnost. Šta znači stručnost? Pa, uslov da je završen pravni fakultet, položen pravosudni ispit i određen broj godina iskustva. Osposobljenost. A za šta osposobljenost? Ako je neko bio sekretar neke zadruge ili radio bilo gde izvan tužilaštva ili suda, kako ćemo tačno oceniti koliko je osposobljen za onu funkciju na koju će biti izabran? Dostojnost. To je nešto što možemo da pratimo. Bio je dostojan pre, jer nije možda obavljao tako odgovornu ulogu u društvu, a sada, kad bude primljen i izabran, onda postoji mogućnost da to ne bude tako. Da li ste, gospodo u Visokom savetu sudstva i Državnom veću tužilaštva, analizirali koliki su troškovi, a morali ste to da uradite, za one sudije ili tužioce koji dnevno putuju i više od 200 kilometara iz mesta prebivališta u mesto gde obavljaju sudijsku ili tužilačku funkciju? I onda i prilikom ovog predlaganja sada mogli ste da otklonite deo problema, odnosno da sačuvate deo materijalnih sredstava koji se na ovaj način rasipaju nekontrolisano. Da li ste napravili analizu kolika su materijalna sredstva koja su neizabrane sudije do sada primile? A, evo, sada smo čuli od predsednika Odbora za pravosuđe i upravu da je Vlada našla mogućnost da produži taj period. Kako vi, gospodine Nikoliću, objašnjavate to da je prvobitno 25. decembra poslato cirkularno pismo svim neizabranim sudijama, a sada ste od polovine juna počeli da šaljete individualno svakom neprimljenom sudiji posebno obrazloženje zbog čega nije primljen, a znate dobro da će sutra biti održan sastanak sudija koji nisu izabrani zajedno sa advokatskim timom koji će doneti odluku da se obrate Međunarodnom sudu za ljudska prava u Strazburu, da naprave procenu koliki su troškovi i kako i na koji način će biti to finansirano? Predlog SRS-a je da, ukoliko do toga dođe, troškove pred Međunarodnim sudom za ljudska prava u Strazburu, ako oni budu dobili taj spor, snose oni koji su učestvovali u donošenju takve odluke. Mi smo vam predlagali, iako duboko svesni da je reforma pravosuđa neophodna, jer je, posebno od 2000. godine, vođena negativna selekcija, i na to vam ukazujemo svaki put kada govorimo o ovom – dobri, stručni, kvalitetni, moralni su morali zbog uticaja politike da napuste sud ili tužilaštvo, a lošiji su bili izabrani na njihova mesta – ukazivali smo vam da bi mnogo bolje bilo, ovo je jedan dugotrajan proces, možda malo i prirodnog elementa da ste mu dali, da je taj proces trebalo zadržati možda još dve godine. Onda bi veliki broj dobrih, čestitih, časnih sudija stekao pravo na odlazak u penziju i ne bi država imala dodatne troškove. Ova mreža sudstva i tužilaštva sigurno nije na dobar način utvrđena. To kažu i oni koji rade u sudovima i tužilaštvu, to kažu i stranke. Zbog sudskih taksi neki će verovatno biti prisiljeni, a nadam se da neće biti veliki broj takvih, želimo da ih bude što je moguće manje, da pravdu preuzmu u svoje ruke, a kad pravdu treba da realizuje onaj ko nije stručno osposobljen za to, ona može da dobije sasvim neželjene posledice. Zbog toga nas čudi kako vi jednu ovako ozbiljnu temu spuštate na ovako prizeman nivo, da o ovome skoro ne treba ni pričati. Naravno, kolega Ristić je rekao – vi nemate ozbiljne argumente ili niste ni iznosili uopšte ozbiljne argumente da biste osporili predložene kandidate. Mi to nećemo, iz principijelnih razloga, ni da činimo. Ali, šta nama, kao narodnim poslanicima, znači biografija, uopšte neću da kažem ime – "rođen u Zaječaru 1979. godine"? Naravno da je rođen, jer da nije rođen i da nije danas živ, ne bi uopšte mogao da konkuriše. "Završio Pravni fakultet u Beogradu", nije uopšte važno kad. Da nije završio Pravni fakultet u Beogradu, ili u nekom drugom mestu, i da nije položio pravosudni ispit 2006. godine, takođe ne bi mogao ni da bude kandidat za sudiju. Ali, mi pri tome ne znamo ni kakav mu je prosek, ni koliko dugo je studirao, ni posle koliko godina je položio pravosudni ispit, ni kakve su ocene onoga što je radio, ali dato na stručan i ozbiljan način, a ne davati onakve kvalifikacije o kakvim vam je, možda i na humorističan način, ali veoma upečatljivo govorio kolega Krasić. Ovo su veoma ozbiljne stvari, koje zahtevaju ozbiljniju pripremu i ozbiljnije ponude za narodne poslanike koji zaista žele da reformu pravosuđa usmere u pravom pravcu i da se ona što pre realizuje. To je jedan otvoren proces, koji će sigurno dugo trajati, i mi smo na to spremni. Ali, vi sigurno niste. Pogotovo nije spreman, moram i personalno da kažem, kolega Boško Ristić. Mi izražavamo sumnju da će još neke institucije iz oblasti pravosuđa biti preseljene u Niš. Nije dobro da se koncentracija u oblasti pravosuđa prenese samo na jedan prostor. Šta ako sutra bude promenjen predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, da li će on želeti da bude na sasvim drugom mestu? Moram da iskoristim ovu priliku, pošto pretpostavljam da je tu neko iz tužilaštva, i želim da predložim da republički tužilac reaguje na izjavu predsednika Republike Srbije gospodina Borisa Tadića koju je sinoć dao pred svim narodnim poslanicima koji su bili prisutni i gde je…
Narodni poslaniče, molim vas da se držimo teme dnevnog reda. Za sve drugo postoje zvanična mesta, zvanični kanali i organi u kojima možete iskoristiti svoje pravo podnošenja prijava. Član 107, molim vas.
Ovo je izuzetno vezano za temu o kojoj govorimo. Ukoliko vi to ne dozvolite, nemam nikakve dileme da odustanem od toga, ali onda će ostati…
Narodni poslaniče, upozoravam vas da se držite teme dnevnog reda. Ne radi se o odustajanju, radi se o temi dnevnog reda koja je – izbor sudija i zamenika tužilaca.
Ovo je dobar način da proverimo kakve sudije i tužioce biramo. Ako predsednik Republike kaže da je ministar inostranih poslova odlično obavio svoju ulogu, a u njegovom kabinetu je donet način vođenja spoljne politike, onda to ukazuje da se radi o kršenju Ustava…
Narodni poslaniče, drugo upozorenje. Ni uz najbolju volju, ne mogu se vaše opaske o tome šta je izjavio ministar inostranih poslova ili predsednik Republike dovesti u vezu sa kandidatima za zamenika republičkog javnog tužioca ili sa kandidatima za sudije.
Zahvaljujem što ste mi dozvolili da postavim veći deo pitanja. Mislim da su razumeli oni koji žele da razumeju. Hvala.
Iskorišćeno je 11 minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Narodni poslanik Milan Avramović ima reč, a posle njega narodni poslanik Petar Jojić. Poslanička grupa ima još 22 minuta i 45 sekundi.
Za sada imamo spisak imena 1.531 reizabranog sudije, ali još ne znamo imena 837 koji su birani prvi put na period od tri godine, koji još moraju proći proceduru izbora u Narodnoj skupštini, čini mi se da je takav podatak, kao ni imena 600 sudija za prekršaje, koji ovom reformom takođe ulaze u sudski sistem. Problem je u tome što nakon vrlo kratkog vremena koje je Visoki savet sudstva imao za odlučivanje o prijavljenim kandidatima, javnost, sudije i tužioci pred sobom imaju samo imena, kao i narodni poslanici, a ne i kriterijume zašto neki jesu, a drugi nisu ponovo izabrani. Podsetiću vas na reči predsednice Visokog saveta sudstva Nate Mesarović, koja kaže da neizabrani sami znaju zašto nisu prošli i da je to telo spremno da u javnom razgovoru razjasni neizbor onima koji su se našli pogođeni ili koji smatraju da ipak nezadovoljavaju sve kriterijume: stručnost, osposobljenost i dostojanstvo. Ovaj poslednji kriterijum se, svakako, odmah našao na meti kako narodnih poslanika tako i javnosti, s obzirom na to da među izabranim sudijama ima onih koji su ponovo došli na mesto, a imaju lošu istoriju. Među izabranima i tim "dostojnima" (kako kaže predsednica VSS-a) je i Sonja Brkić, koja je primila novac…
Narodni poslaniče, upozoravam vas na temu dnevnog reda koja je predmet našeg rada, dakle – izbor sudija i zamenika tužilaca. Vaša namera da toliko široko postavite temu da govorite o ljudima imenom i prezimenom i o procesu koji je završen i o kome smo razgovarali pod sasvim drugom tačkom dnevnog reda je nedopustiva. Dakle, član 107. i tema dnevnog reda.
Gospođo Čomić, ako biste mi dozvolili, napravio bih i vezu i kopču, samo mi treba za to…
Ne bih vam dozvolila i zato vas upozoravam. Član 107, tema dnevnog reda. Izabrane sudije i procesi i pravne radnje koje se tiču izabranih sudija nisu tema današnjeg rada. Dakle, prvi izbor i sudija i zamenika tužioca, koji je pred vama, to je tema našeg rada.
Dakle, moja namera je apsolutno da govorim o ovlašćenom predlagaču, a to je Visoki savet sudstva, to je gospođa Nata Mesarović, koja je dala…
Narodni poslaniče, molim vas da ne omalovažavate institucije Republike Srbije. Visoki savet sudstva nije Nata Mesarović. Ili ćete sa uvažavanjem da se odnosite prema organima, telima i organizacijama Republike Srbije ili mi nećete ostaviti prostora za drugo nego da vas kaznenim merama podsećam na naše obaveze uljudnog ophođenja i jednih prema drugima i prema organima i institucijama o kojima želimo da damo svoj komentar.
Ne znam na koji način da se obratim, a da vi shvatite da je to u sklopu ove tačke dnevnog reda. Šta god kažem, vi se s tim ne slažete. Stvarno nemam mogućnosti da govorim o onome o čemu sam hteo, tako da svoju diskusiju ovog trenutka prekidam, da biste vi bili zadovoljni.
Iskorišćeno je tri minuta i 40 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Poslanička grupa ima 19 minuta.
Gospođo Čomić, gospodo iz tužilaštva i Visokog saveta sudstva, gospodin Zoran Krasić je skrenuo pažnju na neke stvari koje nisu baš prihvatljive u ovom momentu, u ovom stepenu, kada radimo na reformi pravosuđa u Republici Srbiji. U materijalu koji je dostavljen, pomenuo je gospodin Krasić, stoji – "učestvovao je na seminarima". To nije kriterijum. Imao sam priliku da budem i u republičkom i u saveznom ministarstvu pravde i vidim da se neke stvari uopšte nisu izmenile. Ja sam osuđivao potrošnju budžetskih sredstava kada su u pitanju seminari i učestvovanje na seminarima. Stotine miliona dinara potrošeno je poslednje decenije na seminare i ta neka usavršavanja. Ti seminari ne mogu da budu kriterijum. Seminar na Kopaoniku ili na Zlatiboru ili u Vrnjačkoj Banji, na kome učestvuje 1.000, 1.500 ili 2.000 ljudi, više liči na vašar, svadbu ili provod. I javno sam govorio da je to turizam. Neću ovde sada bilo šta da imenujem, ali velike pare su potrošene, a od tog seminara je jako mala vajda. Država, Vlada i budžet trpe takve seminare koji su, u praksi se to pokazalo, apsolutno nekorisni. Drugi kriterijum koji se pominje u materijalu jeste ambicija. Znate, neko može da ima ambiciju, ali da li je ta ambicija zdrava ambicija? I, da li ona može biti merilo? Neki desetar želi da bude general i uzme sebi pravo da kaže – imam ambicije da budem general. To vam je isto to i kada jedan kandidat ima ambicije. Što je još konkretnije, isti je način prihvatanja informacija i mišljenja kao u vreme '80-ih i '90-ih godina. Kaže – mišljenje svih sudija Apelacionog suda ili mišljenje sednice svih sudija Privrednog suda je da taj jeste i dostojan i stručan itd. U šta se pretvaraju Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca? Pretvaraju se u instituciju koja će taj već unapred pripremljen dekret samo overiti u Savetu sudstva ili Veću tužilaca. Ali, ovde se iz materijala ne vidi, ne mogu o kandidatima govoriti, možda su to časni, pošteni, vredni itd., ali na isti takav način… Sećam se, jedan iz ''Jula'' je došao kod mene u Ministarstvo pravde i doneo spisak kandidata ''Jugoslovenske levice'' koje moramo da prihvatimo kao kandidate za sudije i tužioce. Kada je došao kod mene taj gospodin, neću da ga imenujem, on je bio iz ''Jula'', i doneo spisak sa memorandumom ''Jula'', rekao sam mu – možete da idete odakle ste došli; izvolite, vi, sa vašim memorandumom i spiskom ''Levice'', nećete učestvovati u izboru sudija. Tako se i dogodilo. Zato primećujem da je isti način mišljenja ranije kolegijuma sudija tog suda, sada sednice tog suda, ali Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca imaju veoma delikatnu ulogu da to sve provere i utvrde činjenice o kakvom se kandidatu radi. Gospodine Ostojiću, imam konkretan slučaj kada je u pitanju bio izbor tužilaca. Radi se o jednom kandidatu iz Opštinskog javnog tužilaštava u Pančevu. Radi se o Miroslavu Lociji, koji je Slovak. Zaključio sam da on nije mogao proći po kriterijumima i merilima (sumnjam, možda nisam u pravu) samo zato što je Slovak. Znam da je čist, nekorumpiran, moralan i stručan. Zapišite, molim vas, radi se o Lociji Miroslavu. Pitajte sve iz tužilaštva, iz bivšeg okružnog i opštinskog suda u Pančevu, o kakvom se čoveku i kakvim moralnim kvalitetima radi. Ja ga znam 30 godina. Častan je i pošten. Ali, ima jedna stvar – taj čovek je podigao optužnicu protiv jednog lokalnog moćnika i nije prošao. Neću da kažem iz koje je stranke, neću to da komentarišem, ne bi bilo primereno. Plašim se, a mislim da imamo svi dokaze. Gospodo iz tih visokih pravosudnih institucija, svedoci ste da je Savet Evrope, nadležna komisija stavila primedbe na način izbora sudija i tužilaca u Srbiji. Samo ovajbroj ljudi koji se sada bira, a javljaju se na konkurs i vi ih birate sada, potvrđuje i dokazuje da je bila katastrofalna greška da ti ljudi ne budu izabrani već u prvom krugu. To je dokaz koji ne možete ni da mimoiđete ni da zaobiđete. To je dokaz da to u tom poslu nije dobro urađeno. Skrenuo bih pažnju, bilo je nekih komentara da su korišćeni podaci BIA pri izboru sudija i tužilaca i, ako su korišćene mere iz Zakonika o krivičnom postupku, da je bilo prisluškivanja, praćenja, fotografisanja, snimanja itd., ako ima takvih konkretnih slučajeva, slobodno ih objavite, to će preventivno delovati na sve one druge koji bi danas-sutra pomislili da krenu ka korupciji ili mitu. Napominjem da ste imali slučaj iz jednog opštinskog suda da su sve sudije izabrane, u istoj regiji, u drugom nijedan. Ponavljam i ovo – u jednom okružnom sudu nijedan sudija nije prošao, ali je zato prošao predsednik suda u viši rang.Molim vas, da li je moguće da je taj čovek, koji je bio na čelu tog suda, ispunio uslove? Je l' on bio domaćin? Je l' on bio organizator? Da li mu sudski poslovnik daje za pravo da prati rad svakog pojedinca? Daje mu za pravo. Ali, vidite, događalo se to što jeste. Mislim da je ovo pouka da vi, gospodo u tužilaštvu i u Visokom savetu sudstva, ubuduće treba da ipak budete oprezni ko vam se predlaže i ko ga predlaže i zašto ga predlaže. Evo, gospodin Boško Ristić zna, u onim vremenima, predsednik okružnog suda – tata, ćerka – advokat, a zet – tužilac ili predsednik žalbenog, odnosno drugostepenog veća. No, ne bih sada da vas opterećujem time. Samo bih želeo ovom prilikom da skrenem pažnju javnosti, a i vama da ukažem na to kako to rade u uporednom pravu u drugim državama, primera radi u Francuskoj ili Engleskoj ili drugim zemljama EU, a u kom pravcu se vodi politika Republike Srbije da se usaglasi određeno zakonodavstvo sa zemljama EU. Sudovi u Engleskoj su organizovani po tri kriterijuma. Prvi se odnosi na materiju o kojoj odlučuju sudovi, drugi kriterijum je domen stvarne nadležnosti sudova, a treća instanca odnos između sudova. Na prvom kriterijumu jedni sudovi rešavaju krivične a drugi građanske predmete, po drugom kriterijumu sudovi mogu biti viši i niži, a po trećem kriterijumu se razlikuju prema institucionalnoj nadležnosti tako da su neki samo prvostepeni, a neki su istovremeno i prvostepeni i drugostepeni sudovi. Samo bih zamolio da mi koristimo ona uporedna pravila koja se odnose na pravosuđe zemalja anglosaksonskog i evropskog prava, ali sa razvijenijim pravnim sistemom. Poslednja žalbena instanca u građanskim i krivičnim predmetima Engleske, Škotske i Severne Irske jeste Dom lordova ili, kako ga zovu, Gornji dom. On ima specifičnu ustavnu poziciju jer je to, u suštini, sudsko telo koje se nalazi u sastavu parlamenta. Želim da kažem da je Dom lordova kao sudsko telo samo tehnički deo istoimenog parlamentarnog doma, od koga je funkcionalno odvojen. Kao najviša sudska i poslednja žalbena instanca u zemlji, ustanovljen je (a zamislite, ne menja se) zakonom iz 1876. godine, a trenutno ih ima 12koji imaju doživotnu titulu naslednog pera. Širenje ideje izvan Engleske. Kada se govori o zbivanjima u Engleskoj u 17. veku, ne treba zaboraviti da je u to doba u Evropi vladao apsolutizam oličen u vladavini Luja XIV u Francuskoj. U Engleskoj, u parlamentu i sudovima, izražavano je trajno i čvrsto protivljenje apsolutizmu, što je dovelo do ograničavajuće vlasti monarha. Francuska, kao prva kontinentalna zemlja koja je ostvarila nezavisnost pravosuđa u burnim revolucionarnim vremenima, bila je dosta okrenuta engleskim uzorima. Svojom Ustavnom poveljom iz 1814. godine Francuska počinje da zasniva osnove sudske nezavisnosti i trajnost njihove službe. Pazite, molim vas, kako je regulisana nezavisnost engleskih sudija. Ako postoji nešto iznad svega drugog u šta Englez može da bude siguran, to je da su sudije nezavisne od vlade, tj. od izvršne vlasti, pa zato i uživaju poverenje javnosti. Da li je to bio slučaj u prošlosti i da li je sada kod nas, to ostaje da i vi i javnost i oni koji su zaposleni u tim institucijama cene. Ta tradicija je započeta zakonom o ustanovljenju, donetim još 1700. godine, koji je prvi dao sudijama potpunu nezavisnost od krune i vlade, omogućavajući im da odlučuju bez straha, što je osnova njihovog profesionalnog integriteta. Od sudije se očekuje da presuđuje u skladu sa važećim pravom, bez ikakvih pritisaka. Nezavisnost engleskih sudova bazira se na tri osnovne podele vlasti, osiguranju trajnosti službe i postavljanju sudija iz redova slobodne i nezavisne advokatske profesije. Gospodo iz tužilaštva i Visokog saveta sudstva, gospodo iz Kasacionog suda i drugih viših sudova, kao što vidite, u Engleskoj i u drugim zemljama osnovna baza za izbor nosilaca pravosudnih funkcija jeste advokatura. Advokaturu su nekada, za vreme Broza, smatrali neprijateljskom institucijom, pa je zato 750 advokata završilo u zatvorima. Pa je Đilas rekao u to vreme, još 1953. godine – dobra je ''Ozna'', a nije loša ni milicija, jer je vršila kontrolu nad advokatima. Kako je to regulisano kada je u pitanju Francuska? Ukratko, samo najbolji studenti pravnih fakulteta, po završenim studijama, ako žele da im životna karijera bude sudijski poziv, ali samo najbolji, konkurišu za upis u škole, po položenom upisnom ispitu započinju specifične dvogodišnje studije u najboljim uslovima koje im pruža škola u Bordou (i što se tiče predavača i ostalih pogodnosti, biblioteke, prostora i ostalog) i mnogo vremena provode stičući praktična sudska znanja u svim institucijama. Ali pazite šta je interesantno kod Francuske – buduće sudije provode dve nedelje u zatvoru, da bi videli kakva je situacija u tim zatvorima, šta sve doživljavaju osuđeni i da bi mogli da imaju i tu činjenicu u vidu, kao doživljenu okolnost, pri odmeravanju kazne. Koliko još imam vremena, gospođo potpredsedniče? (Predsedavajuća: Minut i 45 sekundi.) Vidite da li ima uticaja ili nema uticaja da li izvršna vlast i da li imperator u nekoj državi, kralj ili predsednik republike ili predsednik vlade vrši nadzor i vrši uticaj na sudove. Kada je Džejms Drugi otpustio sudiju Tomasa Džonsa, napominjući mu da to pozdravlja više od 12 drugih sudija, znate li šta mu je rekao Džejms? Odgovorio mu je da on sigurno može naći 12 poslušnih sudija da podrže šta god zaželi kralj, ali da neće moći naći 12 advokata u istu svrhu. A kako je advokatska profesija u Engleskoj oduvek bila pa je i danas ta iz čijih se redova biraju sudije, to se nezavisni duh iznova rađao i širio među sudijama, ma koliko bili smenjivani. Hvala vam.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika Narodne skupštine. (Ne.) Pre nego što zaključim pretres o predlozima odluka, da li predstavnici predlagača Mladen Nikolić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija, ili Đorđe Ostojić, izborni član Državnog veća tužilaca, žele da daju završnu reč na osnovu člana 144? (Da.) Izvolite, Mladen Nikolić ima reč.
Poštovani narodni poslanici, biću veoma kratak. Pažljivo sam saslušao diskusiju koja je usledila nakon predloga Visokog saveta sudstva i mogu da konstatujem da je u pretežnom delu bilo reči o reformi pravosuđa i izboru koji je već okončan. U manjem delu je bilo govora baš o dnevnom redu, odnosno o temi, i to sam pažljivo slušao. Bilo je nekoliko konstruktivnih predloga. Shvatio sam koje su zamerke narodnih poslanika i preneću ih VSS-u i sigurno ćemo imati u vidu ono što narodni poslanici predlažu. Međutim, ja razumem narodne poslanike da, s obzirom na to da su predstavnici naroda i određenih političkih partija, pre svega imaju političku funkciju, ali molim da razumete i vi mene. Ja sam sudija i kao sudija navikao sam da se držim predmeta spora, pa se tako i ovde mogu držati samo teme. Kada je u pitanju obrazlaganje predloga kandidata, naveli smo određene podatke o kandidatima. Shvatio sam da treba još detaljnije navoditi podatke. Visoki savet sudstva to, naravno, može učiniti, ali kriterijumi koji postoje su jasni. Oni su usvojeni i lako proverljivi. VSS pre nego što predloži kandidate, drži sednice, razmatra svaku prijavu, razmatra svakog kandidata, proverava rezultate rada, proverava sve one dokaze koje je kandidat dostavio u smislu diplome, pravosudnog ispita, proseka itd., tako da nećemo bežati od toga da eventualno i te neke druge podatke dostavimo uz predlog. Moram reći još nešto, što sam rekao u prvom obraćanju – mi cenimo sve. Dakle, kod ovih kandidata za prvi izbor uzima se u obzir i dužina studiranja i prosečna ocena i ocena rada i mišljenje sednice svih sudija. To mišljenje mi ne možemo zaobići i ono je veoma bitno i imamo zapisnik koji je usledio nakon sednice svih studija, tako da uvažavamo taj zapisnik. Ne radi se o nečemu što biodređeni sudovi, odnosno sednice govorili napamet ili bez nekog osnova. Jednu stvar ću takođe napomenuti, u vezi s onim što je uvaženi kolega Jojić govorio. Ovaj visoki dom je usvojio Zakon o Pravosudnoj akademiji. Kada se budu primenjivale odredbe tog zakona i kada profunkcioniše ta akademija, potpuno i na pravi način će se promeniti budući izbor sudija. To je ono što sledi, a ovo nazovimo jednim prelaznim periodom. Na kraju, moram da reagujem na dve stvari. Jedna se tiče sukoba interesa kada su u pitanju članovi Visokog saveta sudstva. Dakle, postoji institut izuzeća, on je regulisan poslovnikom o radu i budite uvereni da se taj institut primenjuje. Druga stvar koja je pomenuta, tako sam razumeo, jeste eventualno moguća korupcija prilikom izbora. Ako bilo ko ima takvih saznanja ili bilo kakvih dokaza, neka se obrati nadležnim institucijama. Zahvaljujem na pažnji.
Da li želi da da završnu reč Đorđe Ostojić, izborni član Državnog veća tužilaca? (Ne.) Zahvaljujem. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru sudija na trogodišnji mandat u sudovima opšte i posebne nadležnosti i Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca. Zahvaljujem predstavnicima Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca. Završavamo prepodnevni deo našeg rada. Nastavljamo u 16.00 časova, prelaskom na drugu tačku dnevnog reda. Zahvaljujem.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZBORU PREDSEDNIKA SAVETA GUVERNERA NARODNE BANKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke, koji je podneo Odbor za finansije 13. jula 2010. godine. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da ovo vreme raspoređujemo na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničkih grupa, i to tako da Poslaničkoj grupi ''Za evropsku Srbiju'' pripada sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslaničkoj grupi SRS – sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslaničkoj grupi G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslaničkoj grupi "Napred, Srbijo" – 25 minuta i 12 sekundi; Poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica – 24 minuta; Poslaničkoj grupi SPS-JS – 18 minuta; Poslaničkoj grupi LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslaničkoj grupi ''Nova Srbija'' – 10 minuta i 48 sekundi; Poslaničkoj grupi manjina - osam minuta i 24 sekunde i Poslaničkoj grupi PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom, do pet minuta. Molim poslaničke grupe da, ako to nisu učinile, podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da je Poslanička grupa SRS ovlastila da je predstavlja narodni poslanik Zoran Krasić. Drugih ovlašćenja nema. Saglasno članu 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstven pretres o Predlogu odluke o izboru predsednika Saveta guvernera Narodne banke. Da li gospođa Ljiljak, predstavnik predlagača, želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovana predsednice, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog odluke o izboru predsednika Saveta guvernera Narodne banke Srbije. U Zakonu o Narodnoj banci Srbije predlagač kandidata za Savet, u ovom slučaju i za predsednika, jeste odgovarajući odbor Narodne skupštine, a to je Odbor za finansije. On predlaže kandidata, a Narodna skupština ga na sednici usvaja. Predsednik Saveta Narodne banke je podneo ostavku i prešao na drugu funkciju, te je tako ovde ostalo upražnjeno mesto. Na sednici Odbora za finansije razmatrali smo predlog za kandidata za predsednika Saveta, doduše, došla je samo jedna kandidatura, i na sednici smo većinom glasova usvojili da to bude dr Boško Živković. Podsetila bih malo na to šta stoji u Zakonu o Savetu guvernera Narodne banke. Savet guvernera broji pet članova, u to se ubraja i predsednik, i biraju se na mandat od šest godina. Savet guvernera donosi statut, utvrđuje režim kursa na predlog Izvršnog odbora, uz saglasnost Vlade, donosi finansijski plan Narodne banke, usvaja godišnji finansijski plan, bira spoljnog revizora itd. U diskusiji za izglasavanje Zakona o Narodnoj banci dosta diskutanata je obrazlagalo šta znači ''režim deviznog kursa'' i šta znači ''uz saglasnost Vlade''. Postavljalo se pitanje da li će Vlada imati uticaja na Savet guvernera, pa pri tom i na monetarnu i fiskalnu politiku koju vodi Narodna banka. Podsetila bih samo da sam tada govorila isto – Narodna banka jeste samostalna, treba takva i da ostane, ali mora da ima neku povezanost i sa Vladom i sa Parlamentom. Mislim da bi Savet guvernera mogao da bude ta spona između Vlade i Narodne banke, jer će tamo biti izabrani ljudi koji nisu iz sveta bankarstva, odnosno nisu zaposleni u Narodnoj banci, a treba da budu stručni, i da će Odbor za finansije, koji predlaže kandidate, dobro voditi računa o tome koga bira i kako ih bira, da to moraju da budu stručni i kredibilni ljudi koji će donositi odluke i izvršavati sve ono što se zakonom predviđa da radi Savet guvernera. Dodala bih još da pri izboru kandidata za članove Saveta stvarno treba da vodimo računa o tome da to budu ljudi od struke, jer će njihove odluke značajno uticati na to da, zajedno sa guvernerom, vode monetarnu politiku onako kako to država Srbija zaslužuje. Htela bih da kažem nekoliko reči i o kandidatu. Uz ovo što ste u materijalu dobili, samo bih htela da istaknem nekoliko stvari, jer mislim da i građani i narodni poslanici treba da znaju o kome se radi. Kandidat za predsednika Saveta guvernera je Boško R. Živković, rođen 1954. godine. U ovome što je u radnu biografiju stavio za obrazovanje stoji da je završio Ekonomski fakultet, da je i magistrirao i diplomirao na Ekonomskom fakultetu u Beogradu. Profesionalna opredeljenja su mu finansijska ekonomija, bankarstvo i finansijsko tržište. Dodala bih još da se, pošto je to jedan od bitnih elemenata biografije, usavršavao na prestižnim univerzitetima u svetu. Radio je na mnogim značajnim mestima, ima dobro radno iskustvo i to mu sve daje mogućnost da u Narodnoj banci, odnosno na mestu na koje je predložen, daje svoj puni doprinos. Mislim da bi u Danu za glasanje trebalo da glasamo za ovog kandidata i tako doprinesemo da se zaokruži celina, da Narodna banka pored guvernera dobije i ovu funkciju, da može nesmetano da radi i vodi monetarnu politiku onako kako je do sada to radila. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođi Ljiljak. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima gospodin Radojko Obradović.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, tačka dnevnog reda je izbor predsednika Saveta Narodne banke i, u okviru nadležnosti Skupštine koje imamo, ovo je, moramo priznati, jedan od izuzetno važnih poslova koje Skupština ima i treba da obavi. Ako se uzme u obzir kakve su sve nadležnosti date i kako su promenjene nadležnosti Saveta Narodne banke, kako je ojačan taj savet, tim pre je posebno važno da ova rasprava bude na vrlo visokom nivou i da na mesto predsednika Saveta dođe izuzetno stručan čovek, koji će biti samostalan i nezavisan. Mislim da samostalnost nije dovoljna, on mora da bude samostalan i nezavisan od politike i da uticaj Narodne banke na stabilnost finansijskog sistema mora da bude na vrlo visokom nivou. Ovo je jedna od poslednjih tačaka dnevnog reda ovog vanrednog zasedanja, mislim da će uslediti pauza od mesec, možda malo više dana, tako da nije loše da, kada govorimo o Narodnoj banci, govorimo i o svim onim poslovima koji čekaju i Narodnu banku i koje očekuju sve nas u narednih nekoliko meseci. Da krenemo redom. Predloženi kandidat je gospodin Boško Živković. On je već bio član Saveta Narodne banke, u periodu od 2001. do 2003. godine. Pažljivo smo pratili njegov rad i moram da kažem da mi nemamo nijednu primedbu na njegovu biografiju. Odnosno, imamo jednu primedbu – ne znam zašto je u biografiji ispušteno da je on i član Ekonomskog saveta predsednika Vlade. Mislim da to nije nevažna funkcija i, prosto, treba u biografiji da stoji i taj važan posao. Znam da predsednik Vlade, a tu je pet članova njegovog saveta koji se uglavnom ne slažu sa onim stvarima koje radi Vlada, ali ne vidim razlog da to ne stoji ovde. Druga stvar je da li je i na koji način to sporno i da li može da ugrožava funkciju ako je neko član Ekonomskog saveta predsednika Vlade iako je član Saveta Narodne banke. Druge stvari u biografiji gospodina Živkovića apsolutno nisu sporne. Drugo pitanje ili pitanje koje se samo po sebi nameće, koje je nama pre svega važno, to je kakvi su stavovi gospodina Živkovića vezano za funkciju Saveta Narodne banke i vezano za poslove Narodne banke. To je ono što mora da bude primarno i što mora da bude na prvom mestu. Posao Narodne banke je izuzetno važan, naročito u zemljama koje imaju probleme kakve ima Srbija, i kakvo je viđenje rešenja koja se nameću na probleme koje imamo danas i koje ćemo imati u narednih nekoliko meseci. Na primer, šta nas očekuje u narednih šest meseci do kraja ove kalendarske godine? Šta Narodna banka planira da uradi? Kako Narodna banka gleda na suprotstavljene ciljeve koje ima funkcija Narodne banke sa onim stvarima koje ima Vlada Republike Srbije? Podsećam da su prioriteti Vlade pokretanje privrede i zapošljavanje, poslovi infrastrukture i rešavanje budžetskih problema. Kakva će biti politika kursa? To interesuje sve nas zajedno. Ako krenemo od prihoda budžeta, vidimo da prihodi apsolutno ne odgovaraju onome što je bilo planirano. Kada pogledamo prihode u prvih šest meseci, oni su objavljeni na sajtu Ministarstva finansija, vidimo da u prvih šest meseci imamo 48 milijardi dinara deficit. Ono što nas čeka u narednih šest meseci je način na koji ćemo taj deficit puniti, jer je pitanje kako će se te funkcije, stabilnost cena, inflacija i punjenje budžetskog deficita odraziti na ukupnu ekonomsku scenu Srbije. Da podsetim, budžetom Republike Srbije je predviđeno da deficit bude 102 milijarde. Konsolidovani deficit je oko 125-126-127 milijardi. Drugim rečima, nama nedostaje do kraja godine oko 70 milijardi dinara da bismo popunili budžetski manjak. Ali budžet Republike Srbije ima i obaveze po emitovanim državnim zapisima. Samo do kraja godine treba da servisiramo još novih 100 milijardi dinara obaveza koje su preuzete. Budžet ne definiše, odnosno to se stručno zove ''ispod crte'', obaveze prema kreditorima iz inostranstva. Kada se to sve uzme u obzir, to je otprilike dve milijarde evra ili 200 milijardi dinara obaveza koje su nam potreba da bi budžet bio na nuli. Na koji će to način biti dovedeno u funkciju sa svim onim funkcijama Narodne banke i na koji način će uopšte Srbija moći da egzistira i da se ispunjavaju sve one obaveze? Ono što sa zabrinutošću mogu da konstatujem jeste da, kada pogledate prihodnu i rashodnu stranu budžeta, praktično onaj deo za koji se Vlada najviše zalaže, a to su kapitalne investicije, jedino trpe u ovakvoj politici budžeta. Sve druge rashodne stavke se ostvaruju osim kapitalnih izdataka, koji su na praktično zanemarljivom nivou. Kako će onda to biti dovedeno u funkciju sa pokretanjem privrede, zapošljavanjem i sa svim onim stvarima koje treba da ostvarimo? Posebno zabrinjava to što očigledno postoje ozbiljni problemi sa poverenjem u državu, u finansijskom smislu. U junu je, na državne zapise koji su bili emitovani, ukupno manje od 20% državnih zapisa kupljeno od strane banaka na finansijskom sistemu. Šta to znači? To znači da su, s jedne strane, banke praktično iscrpele svoj kapacitet, a s druge strane je očigledno da kamatne stope koje se nude nisu dovoljne i nisu dovoljno stimulativne za banke. Naravno da u sledećih šest meseci, da bi se odgovorilo na ovako postavljene zahteve, mora da sledi rast kamatnih stopa. Rast kamatnih stopa utiče na rast i cena i svega drugog. Kako će u toj situaciji reagovati Narodna banka? Šta će biti sa nivoom obavezne rezerve i šta će biti sa referentnom kamatnom stopom? To je ono pitanje koje će biti ključno za sve nas u mesecima koji dolaze. Očigledno je da postoji ozbiljan problem u izboru prioriteta. To je ono što su prethodni guverner i Savet Narodne banke više puta ukazivali svima nama i očigledno taj problem nije rešen. Jer, odlučujemo o raznim stvarima, a postoje ozbiljni problemi. Pogledajte samo Koridor 10. Put od Horgoša ili kroz Vojvodinu se finansira ponovo iz kredita i to je onaj skriveni deficit koji na prvi pogled ne vidimo. Kao što pre godinu dana nismo videli ovaj deficit vezan za državne zapise, a on će se ispoljiti u drugoj polovini ove godine. Veliko je pitanje kako će na to reagovati Savet Narodne banke i kakav će recept biti za pronalazak ove dve milijarde evra, jer je očigledno da je sve teže naći sredstava na međunarodnom tržištu. Tih sredstava neće biti ni u narednom periodu, jer stope rastu i u Evropi, a mi smo okrenuti ka Evropi, ne ukazuju na to da ćemo moći da rešimo te probleme, i onda će biti ozbiljan problem kako da popunimo budžetski deficit. A budžetski deficit ne može da bude osnovna funkcija koju Vlada ima. Osnovna funkcija mora da bude razmena komponenti. Tu očigledno postoje ozbiljni problemi. Druga stvar koja nas posebno interesuje, a vezano za Savet Narodne banke, jeste kakav će biti odnos prema javnom dugu Republike Srbijei da li ćemo doći do trenutka kada će metodologija Narodne banke i metodologija Vlade Republike Srbije biti ujednačene. Tu se potpuno slažem s koleginicom Ljiljak. Bilo bi dobro da napravimo tu sponu, jer kada pogledamo spoljni dug, kako ga evidentira Vlada Republike Srbije, i kada pogledamo spoljni dug kako ga evidentira Narodna banka, razlika je ni manje ni više nego tri milijarde i sto miliona evra. Prema zvaničnim podacima Vlade Republike Srbije, spoljni dug je 5.073.000.000 evra na dan 30. juni. Kada pogledamo podatke NBS mesec dana ranije,31. maja, spoljni dug je 8.203.000.000 evra. To je 10% BDP-a. Koliki je stvarni dug Republike Srbije? To očigledno nije zanemarljiva stvar. Druga stvar, ispostavilo se da taj spoljni dug nije baš onih 31%, nego je, prema poslednjim podacima, 35%. Šta će se desiti ako kurs evra nastavi da raste na način na koji raste sada? Rast kursa evra direktno utiče na povećanje odnosa duga prema BDP-u. Razlog je vrlo jednostavan – zaduživali smo se uglavnom u evrima i najveći deo našeg duga je u konvertibilnoj valuti. BDP uglavnom realizujemo u dinarima, a promena tog kursa evidentno i neminovno utiče na rast tog odnosa. Druga stvar je što je odnos ukupnog spoljnog duga, računajući privatni i javni sektor, prevazišao 75% BDP-a, a istraživanja u zemljama u razvoju, koja su sproveli Svetska banka i MMF, govore da je, kada ta granica pređe 60%, onda ozbiljno ugrožen dugoročan razvoj neke zemlje. Čak i do 2% rasta se smanjuje ako je javni dug veliki. Naravno, zbog obaveze servisiranja tog javnog duga. Tako da je pitanje pred svima nama u Narodnoj skupštini, u Banci, u Vladi, pred svim građanima Srbije – na koji način će Srbija krenuti ka tom novom modelu rasta? Da li je taj novi model rasta održiv? Ako jeste, kako? Ako ne, koji je izlaz iz te situacije? I, ono pitanje na koje ćemo teško dobiti odgovor – šta nas čeka u narednih šest meseci? Na moju veliku žalost, odgovor je tu prilično jednoznačan – narednih šest meseci, zbog deficita koji imamo u tekućim plaćanjima, neminovno sledi dalji rast kursa evra. To apsolutno ne može da se izbegne. Narodna banka je potrošila milijardu i po evra u odbranu kursa i samo je ublažila njegov pad, ali je očigledno da ta ravnoteža još uvek nije postignuta i pitanje je gde je ta granica održivosti situacije i ekonomskog modela u kojem se trenutno nalazimo. Potpuno je jasno da, zbog deficita koji imamo i zbog obaveze da se ispune budžetske obaveze, moraju kamate da idu gore. Nema te jednačine koja to može da spreči. (Evo tu je gospodin Nikolić. Da li sam u pravu?) Apsolutno će to biti scenario koji sledi u narednih šest meseci. Kao odgovor na rast kursa i na rast kamatnih stopa, apsolutno sledi smanjenje privredne aktivnosti i rast nezaposlenosti, a odgovor na sve to je dalje zaduživanje i rast javnog duga. Scenario kakav niko od nas ne želi da se dogodi, ali se on događa. Da li postoji izlaz iz svega toga? Naravno da postoji, a izlaz iz toga su reforme i rešenje svih onih problema koje mi, nažalost, ne rešavamo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Hvala. Povodom razgovora o predlogu za predsednika Saveta guvernera imala sam tri načelne primedbe. Na moje zadovoljstvo, koleginica Branka Ljiljak mi je izbacila jedan mogući argument za primedbu jer je dala osnovne napomene, što je vrlo pozitivno. Iako se nekom čini čudno, ali potpuno je neophodno reći – šta su nadležnosti čoveka koga biramo, koji su to u stvari izvodi iz zakona koji javnosti objašnjavaju čime se mi to bavimo i šta baš gospodina Živkovića kvalifikuje za to da bude predložen za predsednika Saveta guvernera. U tom smislu, hvala koleginici. Želim da ovo bude dobra praksa, jer ima ljudi koji ovo znaju, ali je najveći broj onih koji u stvari žele da čuju zašto se mi bavimo, pred kraj ovog letnjeg zasedanja, u sred vanredne sednice, ovom temom. Takođe, jedan deo primedbe koji bi mi utrošio nešto vremena rekli ste i vi. Pohvaliću taj neophodan nivo saradnje, s tim što će moja pohvala da bude dosledna i kompletna, da Vlada i Narodna banka moraju da sarađuju na ekonomskoj politici, što baš nije dosledno izvedeno Zakonom o NBS, ali je prosto neophodno da neko ko je, i ne smeta mi što je čovek bio savetnik premijera u Vladi i član Saveta Narodne banke, jer sa tog mesta može da ima najbolji mogući uvid u sve greške ekonomske politike do sada vođene i u sve propuste koje bi sada, sa ovog mesta, mogao ispraviti. Sad se postavlja osnovno pitanje – da li savetnik treba i može da bude neko ko se bavi teorijom višeg nivoa, teorijom finansijskog tržišta, samim bankarstvom i savetovanjem predsednika Vlade, gde moram da budem potpuno precizna i kažem da je u tom savetovanju gospodin Jurij Bajec bio najglasniji, i to u smislu glorifikovanja i davanja za pravo Vladi kada preduzima neke korake oni koji se sa tom politikom ili merama Vlade nisu baš slagali, nisu često prisustvovali u javnosti da objašnjavaju te mere. Kao što neko, da bi se bavio poslovima finansijske policije ili konsaltinga, mora da zna kako se neki posao radi na teoretskom nivou, pa onda mora da zna kako je moguće zloupotrebiti međunarodne računovodstvene standarde, knjigovodstvo, računovodstvo itd., da bi on mogao nekoga da kontroliše, na isti takav način savetnici i kreatori mera u monetarnoj politici moraju da imaju i neophodno praktično iskustvo. Gospodin Živković ga nema u direktnom smislu, ali očekujem da mu njegov istraživački nivo znanja u dugogodišnjem bavljenju poslom u raznim oblastima nadomesti nedostatak bavljenja konkretnim poslom nekog kao finansijera, kao bankara ili nekog ko se bavio tržištima. Imam još jednu primedbu, koja je više pitanje za čitavu javnost. Godine 2004, u jeku afere sa onom trećom emisijom Nacionalne štedionice (ako se sećate, to je ona prevara veka za koju je samo Dinkić uveren da je prevara veka, a ja mu kažem – kada neko objektivan bude krenuo da se bavi finansijskim tokovima i bude imao u policiji pruženu onu drugu ruku saradnje, pokazaće se da to nije savršena prevara), gospodin Živković je bio u Komisiji za hartije od vrednosti. Zamislite sad koincidenciju, on je 14. avgusta 2003. godine podneo ostavku u Komisiji za hartije od vrednosti, koja je trebalo da odlučuje o trećoj emisiji ove najveće prevare veka u Nacionalnoj štedionici. Ta se emisija desila u septembru. Postavljam pitanje svima nama – da li je reč o čoveku koji se povuče pred problemima ili izbegava da učestvuje u spornim stvarima koje nije mogao da spreči? Neka to bude osnovno pitanje moje diskusije povodom izbora predsednika Saveta Narodne banke. On nije tu, još nije izabran, a evo ja mu preko javnosti postavljam pitanje – da li ste se, gospodine Živkoviću, povukli pred problemima jer jednostavno, kao pošten i odgovoran čovek, niste hteli da učestvujete u tim problemima? A Narodna banka je bila u neprilici da kasnije izdaje saopštenje i kaže, na prozivku aktuelnog ministra ekonomije i regionalnog razvoja gospodina Dinkića, koji je tada Živkovića prozivao kao predsednika Komisije za hartije od vrednosti, zašto nije podneo prijave protiv ljudi koji su učestvovali u toj nezakonitoj radnji. Ministar nije znao da je reč o čoveku koji je podneo ostavku, ali je on aktuelni ministar danas, i to vodeći jednu kvazibanku koja nije pod direktnom nadležnosti Narodne banke koja odlučuje o svim poslovnim i ostalim bankama, a Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja najveći broj kredita deli preko svoje kvazibanke koja se zove ministarstvo. Kakva će saradnja, nivo provere, kontrole – preventivne, naknadne – biti tu ostvarena? To je pitanje za nas poslanike i građane Srbije kao nekog koga zanimaju ne samo dobre namere, nego učinci nečije stručnosti i odgovornost onoga ko troši narodne pare. Ne državne, nego narodne. Moje pitanje nije nimalo neaktuelno ili besmisleno. Ako u trenutku kada smenjujete vrlo stručnu i sposobnu osobu, u drugom mandatu, koja je vodila Fond za razvoj, potpuno namerno stvarate u javnosti privid da je do zloupotrebe sredstava u Fondu za razvoj došlo greškom osobe koja vodi Fond za razvoj. I samo poneki redak novinar objavi da je u stvari do zloupotrebe došlo sa start-ap kreditima koje odobrava Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, pa je duhovit novinar to nazvao ''start-ap preprodaja'', a to su krediti za početnike, gde je u milijardama zloupotrebljen iznos budžetskih korisnika tako što su otvarali firme falsifikujući dokumenta, trošeći novac svih nas, dobijajući po najnižim mogućim kamatama takav novac, dakle zloupotrebljavajući ga, bez ikakve namenske kontrole. A znate li ko je radio taj deo posla ko će dobiti kredit, ko je trebalo da vrši namensku kontrolu? Agencija za mala i srednja preduzeća. Ta Agencija za mala i srednja preduzeća je, uz veliko protivljenje SNS-a i poslaničke grupe ''Napred, Srbijo'', ovde ugašena i utopljena u neku novu regionalnu nacionalnu organizaciju upravo da se ne bi saznalo kakvi su efekti njenog rada, odnosno do kakvih je zloupotreba sve dolazilo u toj Agenciji za mala i srednja preduzeća. I sad, pod rubrikom "verovali ili ne", ministar i ljudi oko njega kažu – ne, tu se neće ništa promeniti, svega 3% je tako zloupotrebljenih para, nastaviće se podela kredita na isti način. Ali, znate ko će da radi kontrolu upotrebe tih sredstava? Nacionalna služba za zapošljavanje, uz pomoć policije. Evo, da se u ovom domu prekrstim, jer je to izraz moje hrišćanske nemoći i nemoći ekonomiste profesionalca, da posao banke, namenske kontrole kredita, provere boniteta i podataka kojim raspolaže MUP i sve ostale organizacije, vi vršite preko Nacionalne službe za zapošljavanje. Do kojeg besmisla dovodite način za oživljavanje privrede, način kako se država pokazuje kao navodna majka, maćeha, a u stvari stvara puteve zloupotrebe novca, prosto je karikaturalan. Nisam neko ko preteruje u ovim ocenama. Izvolite, u zadnjem broju "Ekonomista" pročitajte najpreciznije podatke o zloupotrebi start-ap kredita i odgovornima za taj posao, a kažem, meri se milijardama dinara. Zašto sam priču o izboru člana Saveta guvernera svela na priču o zloupotrebi i nekontroli bankarskog sektora? Zato što se ta crvena nit, koja se provlači kroz uže koje sužava vrat srpskog dužnika, jer on uvek strada, na jednom kraju zove "Ces Mekon", a na drugom kraju G17. U svim institucijama koje su odlučivale o novcu, prodavale, kupovale, trošile, a za to nisu polagale račune su dve organizacije, od kojih je jedna "Ces Mekon", u kojoj je radio direktor Agencije za privatizaciju, aktuelni premijer, ministar finansija, član Saveta guvernera, ostali članovi Saveta guvernera, predsednik koga biramo i mnogi oni koji su odlučivali o tome kako ćemo živeti, koje će se banke gasiti, kako će strane dolaziti, koliko će koštati krediti, kako će nam rasti rate kredita, kako će se vraćati kola uzeta na lizing i sve ono što dnevno odlučuje o našem životu. Sve o čemu se nije pitao "Ces Mekon", pitao se G17, evo ovako suprotstavljeno, nekad jedni, nekad drugi, a nekad i zajedno, dogovarajući se u njihovu korist, a na štetu građana. Da postoji stečaj za državu, on bi nad nama već davno bio raspisan. Ne samo zato što je dug u koji smo zapali već 80% po procenama MMF-a, nego zato što se Narodna banka i danas bavi samo time da li će, kada i kako moći da se vraćaju strani krediti koji su već uzeti. Jer, to je osnovni posao kojim se ona bavi, ne po zakonu definisan, ne onaj zbog čega postoji NBS kao sui generis institucija van interesa naroda, odnosno nezavisnost pogrešno shvaćena, već zato što oni koji sede u Savetu i oni koje mi, pa i ovaj koga danas biramo, nisu ljudi koji dele sudbinu svih ostalih kada odlučuju o referentnoj kamati, o dugovima privrede, o potrebi da se ona rastereti i da se državi zabrani da konkuriše privredi da uzima kredite kod banaka i da građani mogu da uzimaju kredite ne za golo preživljavanje, nego za započinjanje nekog posla ili za podizanje stambenih kredita. Da li će i kako ta crvena nit, koja na jednom kraju ima "Ces Mekon" a s druge strane G17, i svi ti inovatori u finansijskoj oblasti moći da učine nešto bolje za sve nas, imam osnovano pravo da sumnjam. Ako država, kao najodgovornija za sprovođenje finansijske discipline, za kontrolu budžetskih sredstava, ne radi apsolutno ništa, već, naprotiv, kao neko na koga se ugledaju svi, najviše doprinosi nedisciplini stvarajući redoslede plaćanja obaveza ne prema vremenu nastanka, onom što Zakon o obligacijama nalaže ili bilo kom drugom poznatom objektivnom kriterijumu, nego kaže – platiću danas Miki, sutra Peri, a prekosutra Janku, bez ikakvih kriterijuma, država stvara uslove za korupciju. Onda mi ovde imamo priču ko i kako i zašto duguje "Putevima", ko i kako duguje izvođačima radova, koliko su nam zadužene lokalne samouprave, da su nam gradovi prezaduženi... Koliko li je poreskih prihoda grad Kragujevac uskratio svojim građanima time što "Fijatu" daje već treću godinu mnogo toga besplatno? To ostaju pitanja bez odgovora, na koja ne može da odgovori nijedan pojedinac, makar bio genijalan, nego država svojim zakonima, svojim institucionalnim ponašanjem. Preduzeća su se u takvim uslovima, i to je posao za ovu sponu Vlada i Narodna banka, sporazumela da međusobno trguju, ali da jedni drugima ne plaćaju. Zašto to rade? Onaj koji bude platio, računa na to da će inflacija da umanji vrednost njegove obaveze, a onaj ko prodaje, računa da će toliko da mu se kasni sa plaćanjem da već u cenu ugrađuje sve te troškove zakasnelog plaćanja duga. I onda, draga moja gospodo, u Srbiji padaju sve teorije, monetarne, inflatorne, o količini novca u opticaju, M1 i M2, i bilo čega što su nas na fakultetu, u školi ili u životu što smo uspeli da naučimo i da, gledajući i deleći život sa građanima, pokušamo da shvatimo. To moraju da shvate ljudi koji imaju uporište i u Narodnoj banci i u Vladi, odnosno u državi – da je ovde inflacija ne samo monetarni fenomen, kao preterano štampanje novca, nego da je pre svega odraz finansijske nediscipline koju država promoviše. Da bi država bila neko ko može da raščišćava sa ovakvim pojavama, ona mora pre svega da odmeri svoj deficit i ne da ga samo povećava novim obavezama, a da u isto vreme ovoj sposobnoj vrloj Narodnoj banci i njenom Savetu odobrava da joj ne plaćaju kamate na sredstva kojima raspolaže, da ne znamo gde se drže devizne rezerve, da ne znamo koliko smo toga zaradili, da u 2010. godini donosimo zakon po kojem dajemo odobrenje guverneru da otvara račune u inostranstvu da bi mogao da kamati te devizne rezerve... I, morate da priznate da ja nisam opozicionar, nego čovek od logike koji pita da li neko ko je od 2003. godine član Saveta guvernera ima obavezu da o ovakvim stvarima progovori makar negde ili je sveta zavera i tajna ćutanja najvažnija za one koji među sobom dele dobre naknade, često bivajući u sukobu interesa, prema zakonima koje smo mi ovde usvojili. Jedino što građani znaju jeste da država nikada nije neutralna, ni kada predlaže ovakve ljude, ni kada sastavlja ove spiskove dužnika kojima plaća mimo redosleda, nego po sasvim drugim kriterijumima, ni onda kada nam jeste uzor finansijske nediscipline, ali ni onda kada se, mimo svake mere i reda, zadužuje slaveći to čak kao svoje uspehe. Pored osnovnog pitanja, da li će ta crvena nit ''Ces Mekona'' i G17 jednom biti prekinuta i posao tih ljudi biti usmeren u interesu države, gde neće gubiti budžet a dobijati svi, postavljam pitanje stručnjaku koji bi na njega zaista mogao da odgovori – da li je i kome bilo potrebno da u ovu zemlju dođe ovoliko spekulativnog novca, toliko deviza ulaganih u repo hartije kojima je Narodna banka simulirala monetarnu politiku plaćajući ogromne kamate iznad inflacije, poništavajući svoj kapital i tražeći da joj budžet nadoknadi te gubitke? Da li će se nastaviti politika u kojoj ćemo budžet puniti svi, a trošiti ga odabrani, dovodeći uz to u pitanje našu zdravu logiku i pamet da li mi zaista razumemo šta to oni rade u ime nas, a protiv nas – to su pitanja za članove Saveta. Da li će Savet guvernera savetovati guvernera koji je bio član Saveta ili će povremeno doći u ovu skupštinu, gde Poslovnikom ponovo nismo uredili, a biće izglasan sutra, obavezu da nam se izveštaj regulatornih tela prezentuje ne samo na Odboru i uskom krugu nas koji smo članovi Odbora za finansije, nego ovde, za ovom govornicom, da građani čuju koji su učinci onih koje danas biramo i protiv kojih govorimo ovako osnovano i energično, imajući na umu šta smo sve izgubili i dokle smo došli i nisam sigurna da smo i mi kao parlament uradili sve ono što jesmo. Daću, zaista, svoj glas izboru svakog tela gde čovek ne pokušava da zameni instituciju. Jer, ljudi se menjaju, institucije moraju da postoje. Menjaju se vlade, menjaju se koalicije, ali ako kao država ne izgradimo ozbiljne institucije, počev od ove u kojoj sedimo, nema nama spasa. A stečaj nad državom još nije izmišljen i samo neka vam to bude uteha. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč. Izvolite.
Gospođo Đukić Dejanović, predložio bih vam, ne morate odmah da odgovarate, možete da obavestite Veljka Odalovića i stručnu službu, ali nekada je u ovoj zgradi postojao jedan institut, a zvao se autorizacija govora. Znači, kada poslanik završi govor, u kancelariji ga sačeka njegov govor i on ga potpiše, autorizuje taj svoj govor, radi nekih drugih stvari. Ovo vam pričam zbog toga što me je pre sedam meseci direktorka Agencije za privatizaciju pozvala zbog jednog govora u Skupštini, gde sam ukazao na neke zloupotrebe sa tim fondovima, a koliko smo čuli, pre 20 dana ti ljudi su uhapšeni. Pre godinu i po dana, šteta što nema Radojka, ali može se reći i pre nekoliko godina, SRS je bio oštar kritičar nekontrolisanog zaduživanja Republike Srbije. Tako da, ako se već nešto ponavlja sa zakašnjenjem, trebalo bi da se zna ko je na vreme na to upozoravao. No, da se vratim na ovu tačku dnevnog reda. Vidite, ja bih mogao sada od gospodina Živkovića da tražim naknadu. Evo šta kaže gospodin Živković: "Pre više od godinu dana banke su imale prinose i u dinarima, jer su zarađivale na kamatama od državnih zapisa, i u evrima, jer su taj dobitak pretvarale u devize. U poslednjih devet meseci, međutim, opada ulaganje banaka i u državne zapise i u repo operacije Narodne banke Srbije. Smatram da je na to najviše uticalo naglo smanjenje referentne stope Narodne banke Srbije". To ističe Boško Živković, kandidat za predsednika Saveta guvernera Narodne banke Srbije, i dodaje da ''država sada nema mogućnosti za dobar potez''. To je njegova izjava objavljena u biltenu Makroekonomske analize i trendovi. Nemojte da se iznenadite, datum je 7.7.2010. godine. Gotovo cele 2009. godine pričao sam upravo o tome da su naši, ne naši, nego vaši dosovski političari na vlasti, poštujući Bečki sporazum, omogućili da banke i u 2009. godini iznesu onu zaradu, a pošto tu zaradu nisu mogli da ostvare u poslovima sa privredom i građanstvom, onda je preko ove politike državnih zapisa svaki građanin praktično omogućio bankama da zarade kamatu. I to je rekao gospodin Boško Živković, vaš kandidat za predsednika Saveta guvernera Narodne banke i ekonomski savetnik premijera Mirka Cvetkovića. Znači, tu smo saglasni. To je dobra stvar, jer je 7. jula ove godine kandidat za predsednika Saveta guvernera Narodne banke Srbije prikazao nešto za šta može se reći da je realno. No, da se vratimo na samu kandidaturu. Naravno, ja niti sam ovlašćen niti imam nameru da ulazim u akademska i profesionalna znanja gospodina Boška Živkovića i, molim vas, u tom delu ništa neću da pričam jer nisam za to ni ovlašćen, niti bih mogao na kvalitetan način da bilo šta kažem oko toga. Čak moram da kažem i da sam čuo da se na njegovim predavanjima vrlo često u auditorijumu nalaze i njegove kolege profesori sa Fakulteta, što ukazuje na to da čovek za jeste stručnjak finansijsko tržište. Radi javnosti, finansijsko tržište vam je ono kada date sto dinara, pa posle ne znam koliko vremena uzmete 110 dinara, pa onda date 110 dinara… To je ona trgovina s novcem. Čovek je ekspert za trgovinu s novcem. Stičem utisak da tu malo ima i genetike, pošto je poreklom iz Pljevalja, a i ovaj što ste ga gonili je odatle, pa verovatno taj lokalitet sa nekim vodotocima ukazuje na sposobnost manipulacije novcem. No, to je sad neka druga tema. Time će Ivica Dačić malo više da se bavi. Vidite, kaže se ovako u saopštenju (objavile su novine 12. jula 2010. godine, a nema razloga baš da se ne veruje) – profesor dr Milojko Arsić je zbog poslovnih planova odbio da prihvati poziv vladajuće koalicije i postane prvi čovek Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Znači, vi ste imali nekog boljeg kandidata. Ali, šta sledi dalje? Kaže – nadležni u Vladi su krajem prošle nedelje razgovarali sa prof. dr Boškom Živkovićem, koji je načelno prihvatio da preuzme mesto predsednika Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Znači, ipak je Vlada inicijator i kreator, a ne poslanička grupa ZES. Samo da se konstatuje, ja tu ne mogu ni da prigovorim, niti bilo šta. Naravno, neću sada da titulam ove stvari, međutim, interesantna je stvar da je on član Centra za liberalno-demokratske studije. Nisam baš siguran da je on mnogo blizak grupaciji G17 plus, ali o tome ću malo kasnije. Skrenuo bih vam pažnju na jedan tekst koji je objavljen 2004. godine, gde je u to vreme Savet Narodne banke Srbije saopštio da član tog saveta Boško Živković nije bio predsednik, niti član Komisije za hartije od vrednosti u vreme odlučivanja o trećoj emisiji akcija Nacionalne štedionice. Podsećam vas da je 2004. godine bio i formiran anketni odbor koji je ispitivao kako se došlo do Nacionalne štedionice, a kasnije je već sve poznato. Znači, gospodin Šoškić je i tada bio osnovano sumnjiv kao, doduše član, odnosno predsednik Komisije za hartije od vrednosti. Skrenuo bih vam pažnju i na jednu izjavu gospodina Boška Živkovića od aprila ove godine. Slušajte vrlo pažljivo, kaže – profesor Ekonomskog fakulteta u Beogradu i član Ekonomskog saveta premijera Boško Živković veruje da bi neko od rešenja kojim bi se smanjila diskreciona moć guvernera bilo dobro, ali da bi trebalo imati u vidu rđavu tradiciju u Srbiji. On zna za rđavu tradiciju u Srbiji, jer je 2003. godine uskočio u Narodnu banku Srbije, zbog koje bi se moglo dogoditi da u članstvo Saveta budu izabrani podobni ljudi. Vidite, on aprila ove godine ukazuje na "podobnost". Kad se kaže "podobnost", obično se misli na neku političku. Međutim, ovde nije politička podobnost u pitanju, ona se stavlja u prvi plan. Ovde je u pitanju neka interesna podobnost, jer u našem svetu finansija, u našem svetu Komisije za hartije od vrednosti, u našem svetu osiguranja, u našem svetu Narodne banke Srbije cirkulišu isti ljudi koji imaju neraskidive veze sa svim onim što se zove privatizacija u Republici Srbiji. Šta dalje on sad priča? To bi se, prema njegovom mišljenju, moglo prenebregnuti ako bi se uvela obaveza promene po jednog člana Saveta svake godine, čime bi se ostvarila mogućnost da aktuelna politička opcija postavi u to telo jednog čoveka koji im odgovara (vidite, on je sve lepo najavio), ali bi se istovremeno smanjila verovatnoća da vlast neočekivano smeni članove Saveta kako bi doveli svoje ljude. Podsećam vas da ste 2003-2004. godine, kada je zaživeo taj koncept Narodne banke Srbije, vi čak i jednog statističara, matematičara predstavili za ekonomskog stručnjaka. Doduše, on se meni nudio kao čovek koji može da mi da pomogne da tačno utvrdimo koliko je nova vlast 2001. godine pokrala sredstava. Mladen Kovačević. Ali nema veze, menja on stranke, on je i kod Vuka Draškovića itd. Gospodin Živković je član Centra za liberalno-demokratske studije. To je onaj Mijatović, kako mi se čini; to je vaš, iz Demokratske stranke. Šta je interesantno u njegovoj karijeri? Kaže se ovako – u periodu od 2001. do 2004. godine obavljao je funkciju pomoćnika ministra za privatizaciju Vlade Republike Srbije (znači, ovaj Boško je bio kod Vlahovića, gospođo Đukić Dejanović), predsednika Savezne komisije za hartije od vrednosti i finansijsko tržište i član Saveta Narodne banke Srbije u prvom sazivu. Bio je član Radne grupe za izradu Zakona o tržištu hartija od vrednosti 2001. godine, Zakona o investicionim fondovima 2001, Zakona o preuzimanju (molim vas, sećate se "Knjaza Miloša", i tu je on na neki način bio umešan), Zakona o privrednim društvima 2004. godine, a 2007. godine je izabran, kao nezavisni član, u Upravni odbor Komercijalne banke. Znači, ovi iz G17 imaju oštru konkurenciju u gospodinu Živkoviću, jer i on razmišlja po sistemu – gde su pare tu sam ja.Ovde imam i njegovu (doduše nije njegova, on je kao predsednik Komisije potpisao jedan stav) ocenu stanja i stavove Komisije o tržištu hartija od vrednosti. Znači, nije to nešto novo što nas je snašlo, pa gospodin Živković došao. Sad da se setimo 2003. godine, kada je gospođa Kori Udovički izabrana za guvernera, prvog guvernera Narodne banke Srbije jer tada nije uspela operacija kontinuiteta. Sećate se da je već u to vreme guverner Narodne banke Jugoslavije smatrao, tada je bio Mlađan Dinkić, da kad se donese novi zakon o NBS, on samo treba da pređe, da mu se promeni tablica, da on više nije guverner Narodne banke Jugoslavije nego guverner Narodne banke Srbije. Podsećam vas na onaj period kad je bilo ono "Laki je malo nervozan". Sećate se, Novakoviću, kada ste one grafikone pravili? A nisi tad bio? Dobro. Pravili su grafikone, pa ''Lutra'', pa znate ono sve – ko, šta, kako, pa – "Đeliću, neću ti na sahranu doći", sećate se onoga. Možda se vi ne sećate, ali ja sam dužan da vas podsetim. Jer, nekako, ta vrsta autorizacije je neophodna.Teško je pričati o nekoj srećnoj budućnosti ako ne setimo nečega što je bilo pre nekoliko dana. Nije valjda da ćemo da zaboravljamo to što je bilo pre nekoliko dana, pa da držimo takve sednice kao juče Kalimero. Znate, to ne ide. Vidite, gospođa Kori Udovički (sad da vam kažem kako se ponašaju ti naši guverneri), u vreme kad je izabrana, na pitanje novinara kako komentariše najavu premijera Živkovića (zamislite, onaj Živković je bio premijer) da bi do kraja godine evro trebalo da vredi oko 70 dinara (do kraja 2003. godine) rekla je da to nisu pitanja kojima treba da se bavi premijer. Vidite da žene pokazuju veće znake muškosti od ovih muškaraca koji su na funkciji. Vidite šta se dalje kaže u medijima – i tada je, znači 2003. godine, Boško Živković bio predložen za Savet NBS, a bio je predsednik Komisije za hartije od vrednosti. Imam i ovaj vaš zajednički pres-kliping, ovde su i Janjušević i Kolesar, da vas ne podsećam. Međutim, ono što je vrlo važno jeste da je gospodin Boško Živković bio u Ministarstvu za privatizaciju kad je bio Vlahović. Tad je bio onaj bilbord "Početak za imetak", sećate se, cela Srbija je bila puna onih bilborda, a Mlađa je puštao one reklame – sve na lizing - kola, odmor, deca, inostranstvo, školovanje… Lepota, ma kako da ne prihvatiš, na dohvat ruke je, samo da ga zgrabiš ovako. Vidite, ''srpski ministar za privatizaciju Aleksandar Vlahović biće saslušan u SAD tokom posete Vlade Srbije od 24. do 30. jula (to je 2003. godine, samo da znate) zbog nezakonitosti na tenderima za privatizaciju tri preduzeća, na kojima su učestvovali američka firma 'Sent Majkl'…'', to je rekao neki Miodrag Obradović. Tu bi trebalo da imate u vidu i Boška Živkovića. Sad, gospođo Đukić Dejanović, za vas vrlo interesantno, pošto se tiče ne konkretno vaše profesije, nego statusa u profesiji. Vidite, ovo je predlog za izbor u zvanje docenta, odnosno vanrednog profesora. To je ove godine urađeno. Komisija je u sastavu: dr Boško Živković, redovni profesor Ekonomskog fakulteta u Beogradu, dr Đorđe Đukić (verovatno ga znate vi iz SPS-a, on je nekad bio savezni poslanik i stvarno je ekspert za monetarnu politiku, nemam zamerke; da ste njega predložili, doveli biste u pitanje moj opozicioni status, budite sigurni) i dr Božidar Raičević, redovni profesor, ali u penziji. Vidite, oni su bili komisija za pripremu referata i o referatu i oni su 27. januara sastavili taj svoj referat, a poenta tog referata je da oni predlažu da se Dejan Šoškić izabere u zvanje vanrednog profesora. I sad Dejan Šoškić guverner, a njegov mentor predsednik Saveta guvernera NBS. Kakav spoj, još malo kao nepotizam. Kao da su jednojajčani. Vidite kako se jedna ista nomenklatura vrti u oblasti finansija. Možete vi iz DS-a i stranaka koje činite vlast (126-127 glasova) da tumačite to kako god hoćete, ali budite sigurni, vi se ne pitate ništa. Dužni ste samo da izglasate i da se pokrijete sa nekim titulama, zvanjima… Ovo je, ne znam, završio u Americi, govori 16-17 jezika tečno, razume se u finansije… Ma, znate kako, od banke pravi tri banke itd. A čuli ste ga kako menja izjave, šta je rekao aprila, kad nije kandidat, već očekuje, a u julu, kad govori kakve su mogućnosti. Znači, ekonomski savetnik svog prijatelja iz "Ces Mekona", predsednik Vlade je nekad radio u toj firmi. Sad, da li postoji crvena, žuta… Mislim da je žuta nit mnogo važnija tu nego ona od 17 struna. I, sad kad bih vam čitao šta su napisali ovi iz ''Vremena'' 2003. godine… Neću sad, preskočiću ovo između Đelića i ovih, ali moram da vam ukažem na metodologiju, kako se uklanjaju ljudi koji smetaju. Vidite, 2003. godine uklonjen je Aleksandar Radović. Da li se sećate vi toga? Gospođo ĐukićDejanović, to je onaj što je proganjao, i vas je proganjao 2001. godine, bio je na čelu Poreske uprave, znate, i bio je u onom timu za progone. Dalje, Dejan Popović, tvorac poreskog sistema iz 1991. godine, koji nije bio loš. Ušao je 2001. godine ponovo, da sredi ovo. I on je obrisan te 2003. godine. Vladan Begović napušta svoj posao samo jedan dan nakon što su se u novinama objavili neki papiri iz ''šećerne afere''. To se uklanja, tako radi Demokratska stranka. Dalje, Dimitrije Vukčević, NIS – uklonjen. Ubačena je Kori Udovički. Da vam ne čitam njenu biografiju šta je ona sve. Uklonjen je u jednom trenutku i Mlađan Dinkić, mora da se kaže. Pa je onda Aleksandar Vlahović odlagao privatizaciju nekih firmi, pa je nešto dogovarao; pa onda imamo izveštaj Mlađana Dinkića o kretanju deviznih rezervi 2002. godine, šta se sve dešavalo; pa je Boško Živković bio kandidat za člana Monetarnog saveta, danas je šef Komisije za hartije od vrednosti... Znači, vrti se jedna ista grupa ljudi. Oni imaju ekskluzivno pravo da znaju koliko novac vredi, a vi se bavite, moram da kažem, nekim nebitnim stvarima – jurite po ulici pilićare i ove što uzimaju paštete. Vama svet finansija u Srbiji ne vodi nijedan čovek koji razmišlja o narodu i državi i o ekonomiji ove zemlje. Sad bih ja mogao da vam pričam o stanju deviznih rezervi, ali ono što je najvažnije za građane Republike Srbije jeste da vi plaćate, da vi bogatite strane banke. Privredi se daje 60% kredita, 35% građanima. Građani plaćaju dva do tri puta skuplju kamatnu stopu u odnosu na privredu i dva do tri puta su bolje platiše nego privreda. Kolika je zaduženost? Verovatno neću imati vremena, dobiću opomenu. Prezaduženi su i građani, jer je nemoguće u prezaduženoj državi da građani ne budu prezaduženi. Rastu potrošački krediti, rastu krediti onih koji treba da omoguće da se novim zaduženjem vrati neki dospeli kredit po osnovu prethodnog zaduženja. To znači, dragi građani – kada vidite 127 glasova jedinstveno, a nema kritičkog sagledavanja ko se krije iza tih 127 glasova, nešto se loše i crno piše.
Prelazimo na raspravu po rasporedu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas vodimo raspravu o izboru predsednika Saveta guvernera NBS. Nedavno je Narodna skupština usvojila izmene i dopune Zakona o Narodnoj banci. Ovim izmenama su Savetu guvernera, pored poslova koje je inače obavljao, povereni i poslovi za koje je obrazloženo da unapređuju njegovu ulogu u nadzoru nad poslovanjem NBS. Tako će, pored donošenja finansijskog plana, usvajanja finansijskih izveštaja, izbora spoljnog revizora,ubuduće Savet donositi statut, utvrđivati režim kursa dinara uz saglasnost Vlade, razmatrati izveštaje spoljnog revizora i pratiti njegove preporuke, vršiti nadzor nad sistemom finansijskog izveštavanja, upravljati rizicima i unutrašnjim kontrolama, ocenjivati da li su računovodstvene politike i procedure koje su usvojene u NBS odgovarajuće, usvajati godišnji plan o obavljanju interne revizije, razmatrati periodično izveštaj o obavljanju interne revizije, vršiti nadzor nad obavljanjem interne revizije i obavljanjem usklađenosti poslovanja u NBS i donositi strategiju razvoja i pratiti njeno sprovođenje. Izmenama zakona isključeno je potvrđivanje statuta NBS od strane Narodne skupštine. Takođe, ubuduće NBS neće dostavljati finansijski plan za narednu godinu Narodnoj skupštini. Ono što je bitno istaći jeste da se utvrđivanje režima kursa dinara uz saglasnost Vlade daje u nadležnost Savetu. Upravo je ovo pitanje bilo problem oko koga je nastalo razmimoilaženje stavova bivšeg guvernera i predstavnika Vlade. Iako su kao zvaničan razlog podnošenja ostavke navedeni lični razlozi, valjalo bi podsetiti se kako su pojedini mediji direktno optuživali gospodina Jelašića kao jedinog krivca za pad dinara, iako je za njegovu stabilizaciju utrošeno od početka godine više od milijardu i po evra deviznih rezervi. S ciljem postizanja i održavanja stabilnosti cena, NBS i Vlada Republike Srbije, radi stvaranja pravnog i institucionalnog okvira za sprovođenje monetarne politike koja doprinosi makroekonomskoj stabilnosti i privrednom rastu, zaključile su Sporazum o ciljanju inflacije. U cilju sprovođenja ove monetarne strategije glavni instrument je referentna kamatna stopa. Devizne intervencije predstavljaju sekundarni instrument koji doprinosi ostvarivanju ciljane stope inflacije, nakon što se iscrpi potencijal za delotvorni uticaj referentne kamatne stope na inflaciju. Kanal deviznog kursa još uvek predstavlja najjači kanal kroz koji se utiče na inflaciju. Napisano je u Sporazumu da će NBS primenjivati devizne intervencije sa ciljevima da ograniči preterane dnevne oscilacije kursa dinara, ali bez kumuliranja pritisaka u istom pravcu u dužem vremenskom periodu, da ograniči opasnost po finansijsku stabilnost i da održi adekvatan nivo deviznih rezervi. U prvoj polovini godine, kako sam već rekla, potrošeno je milijardu i po evra u ovu svrhu, a bilo je pritisaka da se potroši još više. Bivši guverner se s tim nije slagao i otišao je sa funkcije. Kada se govorilo ovde u Narodnoj skupštini o izboru novog guvernera, ostala je nepoznanica kakve su njegove namere po ovom pitanju. Sada, kada govorimo o izboru predsednika Saveta guvernera NBS, u čijoj je nadležnosti sada, nakon izmena Zakona o Narodnoj banci, utvrđivanje režima kursa dinara, moramo da istaknemo da će za predsednika Saveta biti izabran neko ko je bio konsultant, naučni saradnik u "Ces Mekonu", konsultantskoj kući u kojoj je sadašnji premijer Mirko Cvetković proveo sedam godina. U ekipi ove kuće vodeći mikroekonomista bio je Mirko Cvetković, a uz njega je stasala ekipa ekonomista koja i danas dominira stručnom javnošću: Boško Živković, Danica Popović, Dijana Dragutinović (inače, naslednica gospodina Mirka Cvetkovića u Ministarstvu finansija), još nekoliko njih, kao i spoljni saradnik Božidar Đelić. Pored zajedničkog rada u "Ces Mekonu" i njihove trenutne povezanosti, o kojoj je govorio gospodin Radojko Obradović, kao premijera i člana Ekonomskog saveta, još nekoliko podataka iz biografije Mirka Cvetkovića i profesora Boška Živkovića se podudaraju. U biografiji aktuelnog premijera vidimo da je od januara 2001. godine u vladi premijera Zorana Đinđića radio na mestu zamenika ministra u Ministarstvu za privredu i privatizaciju, a u biografiji gospodina Živkovića koju smo dobili vidimo da je u to isto vreme bio u istom ministarstvu pomoćnik ministra za razvoj finansijskih tržišta. Zatim je gospodin Cvetković u periodu od 2003. do 2004. godine bio direktor Agencije za privatizaciju Republike Srbije, dok je gospodin Živković u to vreme bio predsednik Komisije za hartije od vrednosti i finansijska tržišta i član Saveta NBS. Sada ću izneti nekoliko podataka u vezi sa "Ces Mekonom" i konsultantskim timom. Najpre da se vratim u 2003. godinu. Mirko Cvetković, direktor Agencije za privatizaciju, bio je, prema sudskim spisima, i izvršni direktor firme "Ces Mekon", koja radi procesne vrednosti imovine, ekonomsko-finansijsku reviziju poslovanja, kao i druge poslove iz oblasti finansijskog menadžmenta. U prvom setu ubrzane aukcijske privatizacije za oko hiljadu preduzeća procenu vrednosti je radio upravo "Ces Mekon", za šta je ovoj firmi, čiji je izvršni direktor Mirko Cvetković, isplaćeno oko dva miliona dolara. Pri tome, ovaj posao "Ces Mekon" nije dobio u nadmetanju s drugima, jer tender za izbor revizorske kuće koja će vrednovati preduzeća koja idu na ubrzanu aukcijsku prodaju nije raspisan. "Ces Mekon" je proistekao iz konsalting preduzeća "Mekon", koje je 1989. osnovao Zvonimir Nikezić. Ovo je važno jer je on otac Dušana Nikezića, a Dušan je bio pomoćnik direktora agencije Mirka Cvetkovića. U vreme kada je Mirko Cvetković bio direktor Agencije za privatizaciju, bio je povezivan sa spornim privatizacijama preduzeća "Seme" iz Beograda i Veterinarskog zavoda Zemun. U oba slučaja konsultantska firma "Ces Mekon", čiji je on bio izvršni direktor, pojavljivala se kao procenitelj Agencije ili je čak bila na strani kupca. U slučaju privatizacije preduzeća "Seme" firma "Ces Mekon" bila je angažovana od strane Agencije za privatizaciju da proceni vrednost te firme. "Seme", koje ima 19.702 kvadrata poslovnog prostora, prodato je za tadašnja 132 miliona dinara, što znači da je kvadrat vredeo 6.669 dinara ili približno tadašnjih 100 evra. U Savetu za borbu protiv korupcije i tada su postavljali pitanje Vladi zašto je firma koju je "Ces Mekon" ocenio kao prosečnu prodata kao firma u kojoj vredi samo poslovni prostor, odnosno po ceni koja važi za firme koje su pred stečajem. Firmu je kupio "Astra Simit", koji je u magacinima firme napravio studio u kome je sniman "Milioner". Uloga ove konsultantske firme koju je vodio Cvetković značajna je i kod sporne privatizacije Veterinarskog zavoda u Zemunu. Ovde je traženo objašnjenje od strane Saveta od Vlade da li je "Ces Mekon" dobio zastupništvo na osnovu raspisanog tendera. Oni su izrazili sumnju da je reč o sukobu interesa jer postoji veza između direktora Agencije, kao izvršnog direktora i partnera u "Ces Mekonu", i između vlasnika tog preduzeća Dušana Nikezića, čiji je sin zamenik direktora Agencije za privatizaciju. Inače, "Ces Mekon" je radio mnoge privatizacije, među kojima je "Danubius" iz Novog Sada 2006. godine, "Beograd film" 2007. godine, "Mlekara Šabac" 2004. godine, "Zmaj" 2006. godine, "Frikom" 2003. godine. Zanimljiva je i privatizacija "Hemproa" iz Beograda. Manjinski akcionari, uglavnom penzioneri ove firme, tvrdili su da je ona sa 2.744 kvadrata u vlasništvu prodata na aukciji za samo 2,32 miliona evra, jer je konsultant "Ces Mekon" kroz proces obezvredio, a Agencija za privatizaciju prikazala nepostojeće dugove. Kada sagledamo sve ove činjenice koje govore o onome što je radio ekspertski tim "Ces Mekona", mi u SRS izražavamo sumnju da će članovi tog istog tima raditi u Narodnoj banci Srbije tako da ona bude samostalna u svojim odlukama, naročito kada vidimo da se na mesto predsednika Saveta Narodne banke, u čijoj nadležnosti će biti utvrđivanje režima kursa dinara, bira blizak saradnik predsednika Vlade Srbije Mirka Cvetkovića, i iz "Ces Mekona" i tadašnjeg Ministarstva za privredu i privatizaciju i u odnosu na sadašnju poziciju premijera i člana njegovog ekonomskog saveta. Vreme je ekonomske krize, prihoda od privatizacije skoro da više uopšte nema jer je sve što je vredelo rasprodato, a Vlada Srbije je potpuno neusaglašenih stavova kuda dalje. Nije ni čudo, jer je tu zastupljeno mnogo interesa različitih moćnih lobija. S jedne strane su zagovornici trošenja deviznih rezervi za odbranu kursa. To su interesi uvozničkog lobija, koji je vrlo moćan u Srbiji. S druge strane su zagovornici fleksibilnijeg kursa. Suprotstavljenih interesa, ni jedni ni drugi ne žele da sagledaju moguće rizike. Jedino je bitno čiji je uticaj na Vladu jači. Novi guverner, kada je biran, nije se pojavio u Skupštini jer ga na to ništa nije obavezivalo, ali smo putem medija mogli da dođemo do nekih njegovih izjava u vezi sa kursom dinara. "Recepti za odbranu dinara su relativno jednostavni, ali ih nije lako sprovesti u delo. Moramo zaboraviti ambiciju da tražimo hleba bez motike i prestati da živimo na veresiju, tj. na trošak prethodnih i budućih generacija. Svi moramo da radimo više. Srbija mora da proizvodi i izvozi više i da postane zemlja pametnih propisa koji povlače privrednu aktivnost. Tako se stvaraju preduslovi i za makroekonomsku stabilnost, pa i da naša valuta postane jaka, kao posledica naše jake ekonomije" – tako je govorio gospodin Šoškić, izbegavši direktan odgovor na pitanje koji kurs dinara je realan. "Realan je onaj kurs koji dovodi spoljnoekonomske odnose zemlje u ravnotežu i onaj koji, u krajnjoj instanci, i odredi tržište", zaključio je sadašnji guverner. Što se tiče Vlade, ona kao najbolji način za izlazak iz krize vidi programe za subvencionisanje kredita za privredu i građane. U 2010. godini primljena su 149.143 zahteva u vrednosti od 1,47 milijardi evra, a odobrena su 118.542 zajma u vrednosti od 1,2 milijarde evra. Ovo su podaci koje je iznelo Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja. Preduzeća su podnela 3.942 zahteva za kredite za likvidnost sa valutnom klauzulom, a odobren je 3.061 zahtev u vrednosti od 269,7 miliona evra, dok je dinarskih kredita za likvidnost odobreno 6.607, i to u vrednosti od 461,2 miliona evra. Stav bivšeg guvernera, koji je on izneo pre dva dana, jeste da država treba postepeno da se povlači iz subvencionisanja kredita privredi i građanima, a iz Vlade je bilo najava i za nove subvencionisane kredite kojima bi se povećala potrošnja. Bilo je i najava da će doći do odmrzavanja plata i penzija, međutim, preporuke MMF-a su drugačije. Stalni predstavnik ovog fonda u Beogradu Bogdan Lisovolik je 21. jula izneo preporuke da plate u javnom sektoru i penzije ne bi trebalo odmrzavati do isteka aranžmana sa MMF-om, do aprila 2011. godine, jer bi to dovelo do stvaranja većeg budžetskog deficita. On je naglasio da su izazovi sa kojima se suočava Srbija – velika zaduženost privrede, porast ukupnog spoljnog duga i nedostatak poverenja u domaću valutu. Kada smo kod zaduženosti Srbije, važno je napomenuti da je, prema podacima Ministarstva finansija, javni dug krajem maja ove godine dostigao 10,54 milijardi evra, što je 31,5% bruto domaćeg proizvoda. To je trećina vrednosti koju proizvedemo svi kao poreski obveznici. Na kraju 2008. godine javni dug Srbije bio je 8,78 milijardi evra, što je bilo 25,6% BDP-a. ''Ovaj rast mogao bi da ugrozi privrednu aktivnost'', istakao je bivši guverner Jelašić početkom juna ove godine. Kada je neko bio deo tima a sada to više nije, on slobodno može da kaže ono što inače ne bi da je i dalje ostao deo tima, a treba mu verovati jer je bio na izvoru informacija. Završiću ovo izlaganje još jednom izjavom bivšeg guvernera NBS, koji kaže – produženje aranžmana sa MMF-om je poželjno za Srbiju jer Vlada ulazi u drugo poluvreme i pripreme za izbore, kada se, po pravilu, donose populističke mere. Nema nijednog zakona koji Vladi zabranjuje da zbog političkih interesa preko noći promeni ono što se godinama mukotrpno radilo. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, već sutra ćemo imati jedan zaokružen sistem u državi. Pre nekoliko nedelja raspravljali smo o izmenama i dopunama Zakona o NBS. Imamo i predlog predsednika Republike Srbije ko će biti guverner NBS i sada, na ovoj sednici, raspravljamo o izboru predsednika Saveta. Sutra je Dan za glasanje, pa ćemo konačno da zaokružimo tu ''finansijsku celinu''. Međutim, pomalo me iznenađuje odnos vladajuće većine prema svemu ovome što se dešava sada u Skupštini, jer izborom guvernera i predsednika Saveta guvernera mi postavljamo funkcionere Narodne banke, koja bukvalno kontroliše sve u državi. Nadležnosti i uticaj Narodne banke na celokupan privredni i finansijski sistem u državi su mnogo veći nego nadležnosti Vlade Republike Srbije. Koliko je to važan deo, evo krenućemo od jednog prostog primera. Nijedno savremeno društvo ne može da se razvija bez bankarskog sektora. A naš bankarski sektor je mali, nerazvijen i monopolski. Otkad su pogašene srpske banke odlukom tadašnjeg guvernera, sada potpredsednika Vlade i ministra Mlađana Dinkića, Srbija nema svoj bankarski sektor. I baš zbog toga što nemamo svoj bankarski sektor, mi danas, kada većina zemalja izlazi iz svetske ekonomske krize, nastavljamo, ali ne u smislu da smo dostigli vrhunac ekonomske krize, nego se taj nivo krize povećava iz dana u dan. Ne može nijedna privredna aktivnost da bude normalna i razvijena sa bankarskim sektorom kakav mi danas imamo, a mogu da kažem da je naš bankarski sektor i zelenaški. Pogledajte samo kamate koje banke daju privredi i građanima. Privreda ne može da dobije nijedan kredit ispod 15% godišnje sa deviznom klauzulom. Neka mi neki finansijski stručnjak, evo i budući predsednik Saveta i guverner Narodne banke neka me ubede, neka mi objasne kako preduzeće može sa takvim kreditom da napreduje, da širi poslovanje, da se razvija, da povećava broj zaposlenih. Od broja zaposlenih zavisi kolika će biti transferna sredstva iz budžeta Republike Srbije u PIO fond i Fond zdravstvenog osiguranja. Evo primera kako sve kontroliše Narodna banka. Nažalost, tako je. Nema napretka u takvim preduzećima. Svoju kompletnu zaradu usmeriće na bankarski sektor. Odreći će se i sopstvenog kapitala, samo da bi mogli da vrate kredite i da plate takve kamate. A da ne računamo devizni rizik – 15%. Izračunajte koliki je bio evro prošle godine u ovo vreme. Bio je negde oko 92 dinara, sada je 105, skoro 106 dinara. Znači, 17% plus 15% je 32%. Kako mislite da jedno preduzeće opstane pod takvim uslovima? Hoćemo da pričamo o dinarskim kreditima? Skoro ih je nemoguće dobiti bez kamate od 22-28%. Kako mislite da se preduzeća i naša privreda razvijaju? Kako da povećamo broj zaposlenih? Kako da građani imaju bolji životni standard? Ko je za to krivac? Oni koji su do sada rukovodili finansijskim sektorom i koji će da nastave i posle ovog izbora. Ne može niko da me ubedi da je Mlađan Dinkić ovde potpuno bezgrešan i nevin. Naprotiv, on je jedan od najodgovornijih za sve ovo što se ovde dešava i nagrađen je vašim glasovima, gospodo iz skupštinske većine, da bude potpredsednik Vlade, samo zato da biste sklepali kakvu-takvu koaliciju. Urušen nam je kompletno platni promet. Uništili smo nešto za šta su nam sve i evropske i svetske institucije govorile da nam je najbolje i najsavremenije na svetu, najbolje organizovano, sa najmanjim troškovima. Zašto? Da bi povlašćene banke mogle da uđu konačno na tržište. Izbrojte koliko imamo pravih banaka. Ne ove satelite i ćerke-banke koje su otvarane pod drugim imenima samo da liči na imamo neki bankarski sektor. U celoj Srbiji imamo četiri ili pet banaka. One kontrolišu ovde sve, apsolutno sve, iz tri četiri zemlje. Možemo mi da otvaramo i širimo bankarsko tržište, da dajemo bankama dozvole, ali gde će te banke da budu? Na periferiji gradova? Ne, sav ekskluzivan poslovni prostor, najskuplji poslovni prostor u Srbiji, počev od Beograda pa i u unutrašnjosti, uzele su već te banke. Sa povećanjem broja banaka naravno da možemo da utičemo i na kamate koje banke daju i na količinu novca koji imamo na tržištu. A ovako dozvoljavamo da banke ucenjuju državu i da im niko ništa ne može. Osim takvog jednog monopolskog položaja za koji je odgovorna Narodna banka, Narodna banka je odgovorna… Mnogi će da pričaju da to odgovara uvoznicima, izvoznicima, ovome i onome. Kurs dinara koji nije stabilan ne odgovara nikome, i nemojte da se oko toga zavaravamo i zanosimo. Ne valja ni uvoznicima, ne valja ni izvoznicima. Jer, i oni uvoze veliku količinu repromaterijala i energenata. Znači, i njihovo poslovanje zavisi od kursa dinara. Šta je problem sa kursom dinara? Najveći problem je država, odnosno budžet koji je u deficitu i koji mora da se finansira sredstvima iz banaka, s jedne strane. S druge strane, problem je u Narodnoj banci, zato što je ona sama više puta destabilizovala finansijsko tržište u Srbiji. Evo, poslednji primer, NBS se čitavo vreme zalaže da nije ona ta koja treba da obavlja menjačke poslove. Potpuno se slažem. Ona tu treba da bude samo kao faktor koji će u određenim situacijama i određenim poremećajima da interveniše otkupom ili prodajom deviza. Šta se dešava krajem godine? U Srbiju ulazi kao kredit MMF-a 450 miliona evra. Taj novac završava na računu Narodne banke. NBS kreditira Vladu, odnosno budžet Republike Srbije i isplaćuje odgovarajuću dinarsku protivvrednost. Taj novac se našao na finansijskom tržištu i tada su počele naše muke sa deviznim kursom. Na deviznom tržištu mi nismo imali pokriće za 450 miliona evra. U Srbiji je dovoljno 50 miliona evra da se kompletno tržište destabilizuje, a imamo deset puta veći iznos. NBS nedeljama ćuti i pušta da devizni kurs raste, a kada su se svi oni uslovi ispunili, i psihološki i kod banaka i kod privrede i kod stanovništva, onda kreće sa intervencijama na deviznom tržištu. Da stvar bude još gora, zbog kredita koje uzima budžet, snižava se referentna kamatna stopa, pa to izgleda kao dolivanje benzina na vatru. Gasimo požar benzinom. Eto, to je radila Narodna banka proteklih nekoliko meseci. Ako pogledate neke vajne stručnjake koji često komentarišu u sredstvima javnog informisanja šta se dešava s našim deviznim tržištem i koji su to poremećaji navodno, a imam razloga da tvrdim da je navodno i da sumnjam da je istinito, zato što je ponuda deviza daleko manja od potražnje... Ajde da malo napravimo neku analizu. Prošle godine su evro i devizni kurs bili ne samo stabilni, nego i u padu. Šta se to desilo za ovih godinu dana? Uslovi pod kojima je poslovala svetska privreda bili su daleko gori nego sada, priliv novca u Srbiji je bio daleko manji nego sada, a imamo hroničnu, konstantnu nestašicu deviza na tržištu. Ko je za to odgovoran? Na to pitanje bi mogla da odgovori NBS, ali niko već mesec dana ne odgovara. Mnogi narodni poslanici traže, ali niko ne odgovara, ni Vlada, ni odlazeći guverner. Nadam se da ćemo od novog guvernera dobiti konačno odgovor na to pitanje – koje banke vrše otkup deviza i kuda se te devize usmeravaju? To je problem. Da li je ovakva finansijska situacija špekulativne prirode, da bi se stvorili ekstraprofiti koji treba da zarade banke, najviše one, a štetu treba da plate građani, ili stvarno postoje opravdani razlozi? Baš zbog ćutanja NBS imam razlog da sumnjam da je ovde u pitanju najobičnija špekulacija, ništa više. Ne može Narodna banka da bude podređena bankarskom sektoru. Ona je ta koja mora da spreči manipulacije i zloupotrebe bankarskog sektora. Svi pričaju o nezavisnosti NBS. Slažem se da Narodna banka treba da bude nezavisna, ali do kog trenutka, do koje granice? Do one granice kada prestaje da obavlja posao zbog koga i postoji. Kažu – njen osnovni cilj je održavanje inflacije pod kontrolom, pa nam Republički zavod za statistiku i NBS (čak i ona se bavi svojom statistikom) tvrde da je inflacija pod kontrolom. Samo je pitanje trenutka kada će to prestati da bude. Ne može ništa u Srbiji da bude pod kontrolom kada za manje od godinu dana domaća valuta izgubi 15 i više posto svoje vrednosti. Ne može. Prvo, povećavaju se troškovi energenata, samim tim proizvodnje hrane, a onda životnog standarda. A onda će neko da izađe i kaže – inflacija je samo šest ili sedam posto. Na čemu? Na automobilima, šporetima, frižiderima, zamrzivačima, televizorima. Je l' to životni standard? Je l' to ljudi jedu? Je l' se time oblače? I sve je kao lepo, Srbija je uređena zemlja, uređeno društvo sa pravnim i finansijskim sistemom. A onda pogledajte prave rezultate tog finansijskog sistema. Narodna banka je ta koja kontroliše sve u državi i od nje sve zavisi. Nadam se, ali i sumnjam da će novi guverner i novi članovi Saveta i predsednik Saveta uopšte smeti da uđu u problematiku rešavanja svih ovih problema. Jedino što možemo, jedino što bi bilo pravo da urade, jeste da konačno koliko-toliko otvore bankarsko tržište u Srbiji, da dođu veće banke, finansijski jače, da se stavi ta kamata konačno pod kontrolu. Ako ne može tržišno, da se stavi makar administrativno. I ovako, čak i kad bi za 40 ili 50 posto skresali kamate na administrativan način, banke bi ostvarivale i dalje veće prihode nego što ostvaruju u zemljama odakle dolaze. Zašto se to tako ne radi? Zašto se dosad nije tako radilo? Odgovor ćemo da vidimo za nekih šest meseci i jedan dan, ili 184 dana, kada saznamo u kojoj će banci sadašnji odlazeći guverner da bude direktor. Onda ćemo znati za koji je finansijski sektor i koji finansijski lobi radio. Isto tako, izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci jedan deo finansijskog života se, kako kažu, prosleđuje u nadležnost Vlade, odnosno Ministarstva finansija, a to je spoljni platni promet. Ni Vlada ni Ministarstvo finansija nemaju mehanizme i instrumente da kontrolišu kakav se spoljni platni promet obavlja. To može jedino NBS. Ne može ni dinar, ni evro, ni dolar ni da uđu ni da izađu iz našeg platnog prometa dok to ne odobri NBS. Ne može, nemoguće je. Sa tom izmenom mislim da je odlazeći guverner napravio i otvorio sebi put da bankarski sektor pravi još veće špekulacije ovde na tržištu. Njih je baš briga i za nas i za to o čemu mi ovde raspravljamo i za građane Srbije i za našu privredu. Njima je najvažnije da ostvare ekstraprofit, a kada izvuku i izmuzu sve što mogu iz ove privrede, zatvoriće lokale, koji i nisu njihovi nego su pod zakupom, i otići odavde. Verujem da će tada i neki ministri da napuste državu. A nadam se da će naredni izbori, potpuno sam siguran – vanredni, da budu pre nego što se to desi, da konačno neki drugi dođu, da neki drugi pokažu kako može Srbijom da se vlada, da Srbija dobije poštenu vlast, koja će na prvom mestu da misli o građanima, a onda o bankama, onda o guvernerima, onda o špekulantima. A tužilac će na prvom mestu morati da misli o špekulantima i bankarima koji danas posluju na ovaj način u Srbiji.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Vladan Jeremić ima reč. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, ono što bi moglo da se nazove ili locira nekakvim suštinskim problemom po mišljenju nas u SRS možda leži u izjavi od pre nekoliko dana, kada je još uvek samo kandidat za novog guvernera Dejan Šoškić saopštio da neće biti nikakvih promena u vođenju dosadašnje politike NBS ukoliko on bude izabran na ovu značajnu funkciju, a to će, po svoj prilici, svoj epilog doživeti sutra. S jedne strane, to može da bude razumljivo ukoliko on zaista bude izabran ili ako se ima u vidu činjenica da će on na ovu novu funkciju doći sa mesta predsednika Saveta NBS, tako da u svakom slučaju ima priličnog udela u onome što je urađeno do sada, odnosno u rezultatima ove i te kako važne finansijske institucije. S druge strane, ukoliko budući guverner zaista misli da nastavi sa politikom koja je vođena u proteklih nekoliko godina, koju su vodili svi njegovi prethodnici na ovom mestu, to znači da praktično ni građani ni privreda ove Srbije ne mogu da se nadaju apsolutno nikakvom boljitku u tom smislu. Ne ulazeći u personalni domen Boška Živkovića, kandidata za predsednika Saveta guvernera NBS, o kome su podrobnije govorili kolega Krasić i koleginica Dimitrijević, želeo bih da ovu priliku iskoristim da još jednom ukažem na nešto što je po našem mišljenju i te kako važan problem, a koji se tiče funkcionisanja NBS, a samim tim to je nešto što će biti svakako i u domenu rada budućeg predsednika Saveta guvernera NBS. Reč je o problemu koji se tiče neracionalnosti politike deviznih rezervi NBS, politike koja je u proteklom periodu apsolutno bila obavijena velom tajne. Jer, osim činjenice da smo tokom proteklih meseci, pa i godina, praktično bombardovani informacijama o tome da su devizne rezerve NBS dostizale rekordno visok nivo, što u poslednje vreme, očigledno zbog ove uspešne odbrane kursa dinara, i nije više slučaj, problem je taj što se te devizne rezerve ne drže u Trezoru NBS, već se, kao što je jednom delu stručne javnosti poznato, plasiraju uglavnom u državne obveznice drugih, i to po pravilu ekonomski znatno razvijenih, da ne kažem bogatih država, kojima se praktično pokrivaju deficiti državnih budžeta ili se pak polažu u vidu depozita u banke najrazvijenijih zemalja. U isto vreme, zahvaljujući toj politici koja očigledno i po najavi budućeg guvernera Dejana Šoškića, a po svemu sudeći i nečemu što će takođe slediti i budući predsednik Saveta guvernera NBS Boško Živković, sa takvom, blago rečeno – neracionalnom politikom deviznih rezervi, imamo i činjenicu da spoljni dug Srbije praktično stalno raste i da on dostiže rekordno visok nivo, a krediti koji se uzimaju od drugih država, međunarodnih finansijskih institucija i velikih zapadnih banaka su naravno uz izuzetno nepovoljne ili veoma visoke kamatne stope i Srbija je suočena s tim da plaća visoke kamate na trezorske zapise koje emituje da bi prikupila sredstva za pokriće deficita državnog budžeta. Nekakvi zvanični podaci o tome gde se i pod kojim uslovima plasiraju devizne rezerve NBS naravno nisu dostupni široj javnosti. Ono što je poznato jeste da su te kamatne stope na ova sredstva zaista simbolične i da iznose od 1 do 3 procenta, tako da naša zemlja u principu i ne može, zahvaljujući, kažem opet – ovakvoj politici, da računa na nekakav značajniji prinos od plasiranja deviznih rezervi. U svakom slučaju, ono što je problem jeste to da je taj prinos višestruko manji od prinosa koji ostvaruju recimo zemlje ili finansijske institucije kod kojih se Srbija zadužuje pokrivajući deficit državnog budžeta. Dakle, akumuliranje velikog iznosa deviznih rezervi i njihovo plasiranje u državne obveznice ili depozite banaka ovih, pre svega zapadnih zemalja, a u isto vreme zaduživanje kod istih onih gde su plasirane devizne rezerve, pokazalo se tokom ovih godina koliko je bilo pogubno i za privredu i za društvo u celini, dakle jedne ekonomski slabo razvijene zemlje kakva je Srbija. To je u znatnoj meri pogubno kod onih država koje vode upravo politiku kakvu vodi Srbija, a to je politika tog tzv. stabilnog kursa domaćeg novca, a dokle je sve to dovelo, mogli smo da se uverimo u proteklih nekoliko meseci, nažalost. Šta ćemo dobiti izborom novog guvernera NBS i izborom novog predsednika Saveta guvernera NBS? Ako se ima u vidu ono što sam rekao na početku, da se apsolutno ništa neće menjati u politici koja je vođena tokom svih ovih godina, jasno je da i ovaj problem, na koji sam želeo da u ime SRS ukažem, neće biti rešavan onako kako bi trebalo, pre svega plasiranjem tih sredstava u podizanje privrede, odnosno industrijske proizvodnje. Onda se nameće jedno zaista jednostavno i sasvim logično pitanje – gde je u svemu ovome jedna ekonomska logika koja bi trebalo da se javi, da mi finansiramo, uz simboličnu kamatnu stopu, budžetske deficite bogatih zemalja, a da istovremeno iste te zemlje direktno ili preko finansijskih institucija odobravaju kredite uz visoke kamatne stope, kojima mi finansiramo deficit našeg budžeta? Dakle, gde je ta ekonomska logika da se devizne rezerve plasiraju u depozite zapadnih banaka, uz simbolične kamate? One tim istim novcem kupuju trezorske zapise našeg Ministarstva finansija ili zapise NBS, koji po pravilu nose visoku dvocifrenu kamatnu stopu, ili pak da odobravaju kredite građanima Srbije uz takve kamatne stope koje su na kratkoročne pozajmice stanovništvu krajem 2009. godine iznosile čak 36%, i na taj način se ostvaruje ogroman profit koristeći finansijska sredstva građana i privrede Republike Srbije. Mi u SRS smo nebrojeno puta ukazivali na jednu anomaliju. Naravno, znatno racionalnije bi bilo, ukoliko se već vodi takva politika visokih deviznih rezervi, da se jedan deo iskoristi za vraćanje inostranih kredita, i to barem onih koje je država uzela pod najnepovoljnijim uslovima, i tako se bar delom smanji ogroman spoljni dug ili da se barem blagovremeno isplate sve one obaveze po spoljnom dugu koje su, zaključno sa prošlom kalendarskom godinom, iznosile nešto manje od tri milijarde dolara, a od kojih je jedna četvrtina praktično otpadala na one redovne i zatezne kamate i tako se bar taj problem na neki način apsorbuje i izbegne. Dakle, imajući u vidu značaj izbora i guvernera i predsednika Saveta guvernera Narodne banke, jasno je da jedna sveobuhvatna reforma, odnosno priprema i dizajniranje novog modela privrednog rasta Srbije tek predstoji, a da je za sve to i te kako važna pretpostavka reforma postojećeg poreskog sistema u Srbiji, koji je do sada bio primenjivan konceptom privrednog rasta. Ukoliko se neke od pretpostavki obistine, ukoliko zaista želimo da suštinski dođe do nekakvih promena u ovom pravcu, a ono što do sada pokazuje ne daje nadu, odnosno ne uliva optimizam, pokazaće vreme koje je pred nama, odnosno ova najnovija kadrovska rešenja koja vladajuća koalicija predlaže parlamentu na usvajanje. Kakve će koristi i da li će uopšte imati koristi građani i privreda Srbije ovakvim vašim rešenjima, nastavkom ili promenom politike koja je do sada vođena i jednog ekonomskog modela koji se očigledno nije pokazao primenjivim kada je reč o Srbiji, pokazaće vreme koje je pred nama. Zahvaljujem na pažnji.
Narodni poslanik Zoran Antić. (Nije tu.) Gospodin Dejan Mirović ima reč.
Dame i gospodo, materija koja je sada pred nama može se posmatrati u kontekstu više događaja u ovoj skupštini, nastupa guvernera koji nas je ovde na dosta neozbiljan način podučavao o nekim finansijskim stvarima i nije nam dao nijedan konkretan odgovor na naša pitanja šta su konkretni ciljevi, gde su devizne rezerve, kao što je rekao uvaženi kolega Jeremić, kakva je vrsta odnosa i zašto su poverljivi razgovori sa MMF-om, i u tom kontekstu se može posmatrati i materija koja se tiče Saveta guvernera NBS. Jasno je da, prema članu 23, Savet donosi Statut na predlog Izvršnog odbora, donosi finansijski plan NBS, vrši nadzor (što je posebno interesantno) nad sistemom finansijskog izveštavanja, upravljanja rizicima u NBS… Za nas u SRS je najvažniji stav 10 – donosi strategiju razvoja NBS. Nećemo unapred sumnjičiti gospodina Živkovića da ima zle namere, daleko od toga, smatramo da je on vrlo stručan i da je jedan od poznatijih profesora na Ekonomskom fakultetu u Beogradu. Međutim, sumnju unosi sledeća činjenica. On je na jednom nastupu, 12. marta 2009. godine, izjavio da je neophodno da se smanji unutrašnja potrošnja, a pre svega misli na državne plate i penzije. Kada pogledate Pismo o namerama, koje potpisuje guverner, od 10. juna 2010. godine i prethodno Pismo o namerama, od 3. decembra 2009. godine, videćete da su to upravo zahtevi MMF-a, ili institucije koja, faktički, vodi finansijski sektor u Republici Srbiji. Tako da se ne radi ni o kakvim bankama koje se ne mogu imenovati. To su zapadne banke, banke iz EU, koje, u saglasnosti sa MMF-om i ostalim pratećim institucijama, kao što su Evropska banka za obnovu i razvoj ili Evropska investiciona banka, upravo dovode do toga da su u Republici Srbiji, uz neslavni primer Moldavije, najveće kamate u Evropi. To je skandalozno i na to budući predsednik Saveta treba da obrati pažnju i da pokuša da se bori protiv toga, pošto guverner Jelašić, u ostavci, nije pokazao ni približno nameru da stane na put tom monopolitičkom i upotrebio bih izraz – lihvarskom ponašanju. O čemu se konkretno radi, može se videti iz sledećih podataka – da su, prema zvaničnim podacima sa američkog državnog sajta, 31.12.2008. godine kamate u Nemačkoj iznosile 5,9%, u Francuskoj 8,3%, u Belgiji 7,3%, u Britaniji 4%, u SAD 5,9%. U istom periodu u Srbiji je prosečna kamata iznosila čak 18%. Kako je to moguće ako se uporede BDP naše zemlje i ovih zemalja, kako je to moguće ako se uporede prosečna lična primanja? Nema drugog objašnjenja već da se radi o jednoj pojavi koja se naziva lihvarstvo. Tome treba stati na put, a ne, kao što je to guverner radio kada je bio ovde, izbegavati odgovor na pitanje kako je moguće da gospođa Draginja Đurić tako daje izjave da nije moguće smanjiti kamate u Srbiji iako svi znamo da su i euribor i libor na minimalnom nivou. Kako je moguće da sekretar Udruženja banaka gospodin Dugalić takođe izjavljuje da ne dolazi u obzir da se kamate smanjuju? Kako je moguće da se u Republici Srbiji usred ekonomske krize 2009. godine nivo kamata povećava, dok se u svim drugim zemljama smanjuje? To su, prosto, neki podaci koji pokazuju da nešto nije u redu sa bankarskim sektorom u Srbiji. Posebno je skandalozno što se u Pismu o namerama guverner 3.12.2009. godine obavezao da će ''likvidirati preostali državni udeo u bankama u Republici Srbiji''. Ovo nema nikakve ekonomske logike ako znamo da je "Hipo Alpe Adria banka" nacionalizovana od strane Republike Austrije. Nema nikakve logike ako znamo da je u Rusiji 2007. godine 45% aktive bilo u rukama stranih banaka, a već sledeće godine je taj procenat porastao na 54%, i toliko je Ruska država imala porast u odnosu na 2007. godinu. Takođe, kako je moguće da se u američkim bankama masovno primenjuje jedna vrsta nacionalizacije, na primer, u "Siti grupu" u novembru 2008. godine, kako je moguće da FED odobri 20 milijardi dolara pomoći američkim bankama, a u Srbiji se dešava potpuno suprotan proces? Kao što je napomenuo uvaženi kolega Jeremić, dobili smo izveštaj koji je potpisao predsednik Saveta Narodne banke, to je tada bio doktor Dejan Šoškić, i na strani 26. se na vrlo skriven i posredan način govori o stanju deviznih rezervi Republike Srbije u inostranstvu. Mi iz ovih nekoliko rečenica ne možemo ništa saznati u kojim se stranim bankama, tačnije u kojim se zapadnim bankama nalaze devizne rezerve, pod kojim kamatnim stopama, jedino se ovde navodi da se one kreću u rasponu od 1,25 do 3 i nešto posto. Znači, minimalne su kamatne stope. Da se radi o tome, navešću vam i izjavu predsednika Međunarodnog monetarnog fonda, koji je kritikovao evropske banke zato što Grčkoj daju tzv. pomoć u kreditima po kamatama od 5%. Prosto je neverovatno da se o tako važnim podacima navodi samo, skoro na pola strane, jedna vrsta skrivene informacije, ali kada pogledate izmene zakona, videćete da su dve informacije o radu NBS faktički tabu tema. To su pregovori sa MMF-om i stanje deviznih rezervi Republike Srbije. Što se tiče pregovora sa MMF-om, možemo samo iz šturih saopštenja da saznamo da je ta delegacija bila ovde dve nedelje, da su posetili izvesne vinske podrume i slično, što je potpuno neozbiljno i mislim da ne zaslužuje bilo kakav ozbiljan komentar. Nismo čuli ni od guvernera šta se konkretno pregovaralo sa MMF-om. Možemo samo, na osnovu Pisma o namerama, da vidimo da se radi o jednoj vrsti ultimatuma koji Vlada, tj. premijer, guverner i ministar finansija potpisuju svakih nekoliko meseci. U tom smislu, ne može se reći da postoji optimizam u vezi s gospodinom Živkovićem, jer se vidi da će on, izgleda, kao i njegovi prethodnici, kao i prethodni guverner, zastupati pre svega interese i stavove MMF-a, zapadnih banaka koje ovde primenjuju lihvarske kamate i da će se nastaviti sunovrat srpske ekonomije i srpskog bankarstva koje je već faktički na izdisaju. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada bi stvari u državi išle redosledom kojim bi trebalo da idu ili kako bi to već trebalo da ide, onda je trebalo, pretpostavljam, da posle Ustava donesemo Zakon o Narodnoj banci, pa da onda izaberemo novog guvernera. Međutim, kod nas to sve ide nekako naopako. Mi donesemo Ustav kojim predvidimo nešto drugo u NBS, a onda ne donesemo Zakon o NBS, nego čekamo da posle pritisaka Vlade ili pojedinaca iz Vlade Republike Srbije nateramo guvernera da podnese ostavku, on podnese ostavku, a onda donosimo Zakon o Narodnoj banci koji će po želji ili potrebi predsednika ili onih koji rukovode ovom državom da biraju predsednika na njegov predlog. I evo danas, kao neki sled svega toga, raspravljamo o izboru predsednika Saveta guvernera Narodne banke, s obzirom da smo pre nekoliko dana raspravljali o samom guverneru Narodne banke. Mi smo se u raspravi o guverneru trudili da ne dovodimo u pitanje profesionalni kredibilitet gospodina Šoškića, pa čak ni njegov lični kredibilitet, za čim zaista i nije bilo razloga. Naravno, nismo propustili ni to da kažemo da je gospodin Šoškić svih ovih godina, od kako ste vi iz DS-a i ostalih stranaka DOS-a došli na vlast, bio u tim javnim forumima i ništa se u ekonomskoj i monetarnoj politici u ovoj državi nije dešavalo mimo njegovog znanja, ako ne i više, i na sve to je gospodin Šoškić, uz poštovanje njegovog profesionalnog kredibiliteta, zatvarao i uši i oči. Mi danas imamo i u monetarnoj i u svakoj drugoj politici, kada govorimo o ekonomiji, to što imamo, ali, ponavljam, suzdržavali smo se od toga da osporavamo njegov kredibilitet. Gospodina o kome danas razgovaramo takođe nećemo profesionalno da dovodimo u pitanje, ali kada je njegov kredibilitet u pitanju, zaista stoje dve stvari koje otvaraju prostor za sumnju. O tim stvarima govorila je i gospođa Lidija Dimitrijević, a bogami i gospodin Krasić. Te dve stvari, koje zaista prave problem, jesu Komisija za hartije od vrednosti, sa jedne strane, a reći ću i zašto, i "Ces Mekon". Pošto je "Ces Mekon" kraći, prvo ću to da kažem. Poslednja stvar o kojoj smo u ovoj skupštini govorili, a tiče se pokušaja manipulacije i pljačke koji se vezuje za ime "Ces Mekon", gospodu Nikezića itd., Beogradski sajam, na Odboru za privatizaciju smo potegli to pitanje i nadam se da je otvaranje tog pitanja zaustavilo pljačku ili kriminalnu prodaju Beogradskog sajma. To vi iz DS-a znate i glasali ste na tom odboru, na našu inicijativu, da se to pitanje otvori i pokrene. Savetnik je bio "Ces Mekon". Objektivno se postavlja pitanje kakav je kredibilitet ljudi koji treba da sede u najbitnijim i najvažnijim državnim institucijama. To nije stvar ni za podsmeh ni za sprdnju, kao ni činjenica da je sala i danas i u vreme rasprave o izboru guvernera gotovo prazna. Ne bira se stečajni upravnik, bira se predsednik Saveta Narodne banke. Da se vratim na Komisiju za hartije od vrednosti. Da li je istekao mandat Komisiji za hartije od vrednosti? Koje godine? Zašto vladajuća većina nije izabrala novu Komisiju za hartije od vrednosti? To je jedno pitanje. Drugo pitanje, koje bi bilo vrlo interesantno, i to ću vam dati kao dobronamernu sugestiju SRS-a, lepo bi bilo da uporedite imovinske karte, pošto Komisiju za hartije od vrednosti nemamo odavno. Sa kakvim imovinskim kartama su ljudi ušli u Komisiju za hartije od vrednosti i kakve su im imovinske karte danas, ili, ako su izašli, kakve su im posle izlaska iz Komisije za hartije od vrednosti? To bi moglo da vas inspiriše i da se raspitate za te ljude šta se tu dešava i kakve se tu stvari odvijaju. Sada ljudi iz takvog sveta, ne dovodeći ponovo u pitanje njihov lični kredibilitet, ni profesionalni gospodina Boška Živkovića, treba da budu predsednici Saveta Narodne banke Srbije. Neka budu, vi ste za to odgovorni, 126 glasova će se obezbediti i izabraćete, ali se postavlja pitanje šta možemo da očekujemo kad i guverner najavljuje da se u politici NBS neće ništa menjati. To je opasno. Opasno je što ne postoji šansa i način da se obezbedi samostalnost Narodne banke, i funkcionalna i personalna i finansijska, koju ste navodno pokušali da obezbedite kroz usvajanje novog zakona, jer Vlada očigledno nema nameru da pusti Narodnu banku da bude samostalna u svakom smislu. Kada vidite koji se ljudi tu vrte, sve su to ljudi, kako gospodin Krasić reče malopre, iz istog finansijskog kruga. Ne puštaju nam kičmu finansijsku i Narodnu banku i sve ono što se tiče fiskalne i monetarne politike ove države, a vi nemate ni hrabrosti ni političke volje da im se oduprete. Nemojte nam reći da ljudi koji su apsolutno kreirali ekonomski život u poslednjih deset godina imaju kredibilitet da budu tu gde treba ili da nema onih koji bi bili mnogo bolji i adekvatniji na tim mestima. Zašto ovo kažem? Ovo su dva dokumenta koja su došla u skupštinsku proceduru – Godišnji račun Narodne banke Srbije za 2009. godinu i gospođi Slavici Đukić Dejanović Izveštaj o poslovanju i rezultatima rada u monetarnoj politici. Evo, koliko strana ima. Nađite mi samo jednu reč, ne rečenicu, samo reč ''samokritičnost'' najodgovornijih u Narodnoj banci Srbije za sve što su uradili u protekloj godini, da kažu da nešto nije bilo u redu, nešto nije bilo kako treba ili na određen izazov nisu umeli da odgovore. Sve je super, Diznilend, ovde nema ništa loše. Pogledajte šta se dešava sa kursom. Šta se dešava na finansijskom tržištu u Srbiji, koje zaista i nije razvijeno, koje nam je, nažalost, u povoju. Evo, hvalimo se stabilnošću bankarskog sektora. Bankarski sektor u ovoj državi, koji pravi novac i zarađuje, samo ne znam pod kakvim uslovima, nije mogao da bude stabilan. Nije mogao da bude stabilan samo tamo gde su nerazumni ljudi na čelu. Kakve su nam kamate, bilo je danas o tome reči. Kakve su razlike između kamata na depozite i plasmane sredstava iz banaka? Bankarski sektor je bio uspešan. Bio je uspešan zato što je trgovao hartijama od vrednosti, odnosno okvirima koje je emitovala ova država. To im se više isplatilo nego da plasiraju kredite u javnost. Trgovali na nesreći države, a tu nesreću države pravili ste formirajući komisije, javne agencije i razne direktorate za koje ni vi niste znali kolike se plate dele i kako se dele pa smo mi iz SRS morali da otvorimo aferu "Krišto" da biste vi sveli navodno plate na 163.000, pa pitajte danas kolika je plata u Agenciji za osiguranje depozita. Pitajte kolika je danas plata u Komisiji za osiguranje stambenih kredita. Zbog čega državu zadužujete, zbog čega nedomaćinski upravljate javnim dugom? Povlačite sredstva iz inostranstva ne za kapitalnu potrošnju, nego da krpite budžetske rupe. I sve nam je lepo i sve nam je super. Sve će biti kako treba. Jednostavno, te stvari ne idu. Deo ekonomske javnosti je na sve ono što je došlo iz NBS na kraju prošle i početku ove godine rekao sledeće – zbog nestabilnosti kursa, kao posledica, pojavilo se topljenje deviznih rezervi, rast cena kredita (kako dinarskih, tako i indeksiranih u stranim valutama), povećanje mesečne rate kod postojećih kredita, pad životnog standarda, povlačenje devizne štednje iz poslovnih banaka, poskupljenje uvoznih proizvoda, poskupljenje energenata, negativne kursne razlike koje su se pojavile itd. Kad uporedite ovo što objektivno deo pozitivne ekonomske javnosti ili struke govori i ovo što vi ili NBS u ime vas nudi poslanicima, to su nebo i zemlja. Kao da smo mi ludaci, ne znamo gde živimo, kolike kredite plaćamo, na koju smo se vrednost dinara zaduživali, a na koju vrednost vraćamo te kredite danas. Pa to i vi radite. Ali taj mazohizam može da ide do jedne mere i granice. Objektivno se postavlja pitanje dokle tako. Pogledajte bankarski sektor u Srbiji. Evo, ovo je jedan dokument, izjava, ugovor o kreditu. Ovo samo u Srbiji banke mogu da traže – klijent će sredstva iz kredita na osnovu ove izjave nameniti za kupovinu polovnih kola, pa onda, posle toga, klijent mora da potpiše – klijent potvrđuje da će navedeno polovno vozilo biti korišćeno isključivo u privatne svrhe i neće biti povezano s političkim aktivnostima, ostvarivanjem političkih ciljeva itd. U kojoj državi bankari određuju šta ćete i kako da radite? Ali zato kredite mogu da povuku neki stranački tzv. lideri, predsednički kandidati i da ih troše samo njima znano kako, gde i kuda. Zato ova priča zaista može da traje i do sutra. Objektivno se postavlja pitanje koliko je vama sve ovo važno i bitno. Za kraj ću se osvrnuti samo na nešto što se juče desilo u raspravi ili što se dešavalo ili što je na neki način možda obeležilo jučerašnju raspravu. Juče ste pred poslanike ovog parlamenta izneli jedan dokument za koji ste tražili jedinstvo. Tražili ste jedinstvo parlamenta, a onda ste trećinu vremena proveli svađajući se između sebe ko je za šta kriv. Kakvu ste sliku poslali u svet? Poslali ste dokument sa jednom pričom, prihvatili iz ko zna kojih razloga neke amandmane, promenili sadržaj onog što ste hteli i zbog čega ste se pozivali na jedinstvo, ismejali ste i parlament i državu, i onda tražite da vas neko uvažava i poštuje. Objektivno, niti hoće niti može. Niti hoćete diplomatski i politički uspon, niti ćete moći političke uspehe da pravite i da očekujete. Kredibilitet ljudi o kojima pričamo, profesionalni ili lični, ne želimo da dovedemo u pitanje, ali, ponavljamo, sa ovakvim ljudima i ovakvim političkim planovima i konceptima, Srbija ne može da očekuje ništa novo i ništa dobro niti u ekonomskoj niti u monetarnoj politici u budućnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Znate, kakva se spoljna politika vodi i kakav je odnos prema inostranstvu i centrima moći, to direktno utiče na unutrašnju politiku i na svakodnevni život građana. To predstavlja jednu prirodnu celinu i, ukoliko ta politika prema inostranstvu nije uspešna, onda se to odražava i na svakodnevni život u Republici Srbiji. Da se sada vratimo na ovu temu, pošto je ipak Narodna banka, izbor predsednika Saveta guvernera Narodne banke… Ne znam zašto ste posle reči ''Saveta'' ubacili ovu reč ''guvernera''. Mnogo je ispravnije da to bude samo Savet Narodne banke Srbije, kao institucija, a ne Savet guvernera. Neko bi zaključio da sada postoji komisija od pet ljudi koja savetuje guvernera šta da radi, a onda se za predsednika te komisije imenuje mentor koji je odlučio da guverner može da bude izabran u zvanje vanrednog profesora na istom fakultetu. No, da se vratimo na ove stvari koje se tiču uticaja inostranstva, na monetarnu politiku Republike Srbije, što će biti tema ovog kandidata koga ćete da izaberete. Ja sam u prvom delu čitao šta on misli o stanju naše ekonomije i naših finansija. Međutim, danas su se, tokom ove rasprave, pojavile navodno neke nepoznanice. Evo, da vam kažem, devizne rezerve Narodne banke Srbije na kraju juna su se smanjile za skoro 240 miliona evra, tako da su na kraju tog meseca iznosile negde oko 10 i po milijardi evra. Neto devizne rezerve (to su one, u suštini, prave rezerve) bile su 5,6 milijardi evra, a do njih se dolazi tako što se umanjuju devizna sredstva banaka i ono što je korišćeno od strane MMF-a. Pa vi vidite koja je ta razlika između 10 i 5,6. To u dolarima iznosi oko 13 milijardi dolara. Taj iznos deviznih rezervi pokriva osam meseci uvoza. Znači, možemo osam meseci da plaćamo kompletno onu robu koja se uvozi iz inostranstva i one usluge. To samo stvara dobar privid. Situacija je mnogo teža. Nekada se kurs, a doduše ima puno država koje i danas primenjuju tu formulu, ne brani samo deviznim rezervama, nego i robnim fondovima. Kod nas su od 2000. godine devizne rezerve poslednja linija odbrane kursa. Zašto? Zato što robni fondovi ne postoje. Nema ih. Zašto? Zato što imamo nizak fizički obim proizvodnje u zemlji, imamo nepotpune bilanse svih roba i, da bi se stabilizovalo naše tržište, pa čak i samo u sektoru potrošnje, neophodan je uvoz roba iz inostranstva. To znači da smo naše tržište predali inostranstvu. Potvrda za to je i ono što se desilo 5. septembra 2008. godine, kada je u onoj zgradi ratifikovan Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. I, ako već mogu da utičem, Veljko i gospođo Đukić Dejanović, hitno preselite Narodnu skupštinu u onu staru zgradu. Ova je zgrada baksuzna za sve države. Sve države koje su ovde radile, propale su. Vraćajte nas u onu staru zgradu, molim vas. Nisam sujetan čovek, ali, jednostavno, iskustvo kaže da nijedna država nije opstala u ovoj sali ovde. Vidite, i Ejup Ganić postade veliki borac za ljudska prava po engleskim sudovima. To je najnovija vest, verovatno ste čuli. No, idemo sada na ove devizne rezerve, pošto ćemo o Ejupu Ganiću drugom prilikom. Znači, naše banke, ono što su izgledale devizne rezerve, to je 1,3 milijarde evra. E sad, odmah na početku da kažem, gro naših deviznih rezervi se nalazi u obliku hartija od vrednosti kod tri centralne banke u inostranstvu – SAD, Velike Britanije i Nemačke. Tačno je da teško možete doći do podatka koja se kamata ostvaruje, ali ona je stvarno skromna. Zašto se one drže tamo? Pa, to je bio uslov. Ne veruju vam strani investitori, ne veruje MMF. Kad se padne u docnju, nema potrebe da se plene avioni, brodovi (brodova, doduše, i nemamo, pošto nemamo ni more), i onda vas obavezuju da držite tamo sredstva. Vi papirološki imate to kao neko pravo, ali čik pogodi ko sme te devize da pretvori u dinare. Jer, da bi taj kredit zaživeo u Srbiji, to mora da se pretvori u dinar. Kad se pretvori u dinar, imate igranku bez prestanka. Onda će ovo sa 15 dinara da skoči na 150 (da ne bude reklama, ove ne bih ni reklamirao, nego da idemo dalje). Znači, na međubankarskom tržištu Narodna banka je u junu prodala 420 miliona evra. Radi stare devizne štednje otišlo je 59,3 miliona evra, a 46,5 miliona je bilo u funkciji vraćanjakredita inostranstvu. To je neka obaveza koja mora da se radi. Znači, 421 milion, i onda ne čudi što smo za 240 miliona smanjili devizne rezerve. Ovo su podaci koji se dnevno menjaju, na to moram da vam skrenem pažnju, jer, da bi se odbranio ovakav kurs, neophodno je angažovati poslednju liniju odbrane, a to su devizne rezerve. E sad, pošto je jedna tema devizne rezerve države, a druga je tema kako građani žive, ajde da vidimo kako se odražava ova politika na naše građane. E, pa, poštovani građani Srbije, zahvaljujući ovoj politici koja se u kontinuitetu vodi od 5. oktobra 2000. godine, ali mogu da kažem od 1. novembra 2000. godine, kada je, da vas podsetim, Savezna Republika Jugoslavija primljena kao nova članica UN (ne prozivam nikoga, neko je drugi tada bio predsednikSRJ), e od tada je krenuo sunovrat. Znači, vi ste u junu ove godine za 16,2% više zaduženi i to mora da se zna. Sada da vidimo kako to ide po nekoj strukturi. Ovako kaže – krediti za refinansiranje obaveza su se povećali za skoro 30%, tako da su dostigli sumu od 41,6 milijardi dinara.Što se tiče potrošačkih kredita, tu je bio rast 26,2%, i to je u masi 34,4 milijarde dinara. Ovi najreklamiraniji krediti, koji se računaju da su najpovoljniji, to su stambeni, i ovi za adaptaciju, povećali su se za 17% i ukupan dug građana iznosi oko 255 milijardi dinara. Sada da vidimo kako se razvija naša poljoprivreda. Poljoprivredni krediti su porasli samo za 10,5% i ukupna masa sredstava tamo je 24,3 milijarde dinara. Oni keš, gotovinski – građani Srbije duguju sada 106,5 milijardi dinara. Znači, kašnjenje stanovnika Srbije u otplati kredita nešto je veće od dva meseca. Ovo su, naravno, prosečni podaci, koji su vrlo poražavajući jer ukazuju da je, pored tog društvenog standarda, i taj pojedinačni na niskim granama. Nekima će to delovati čudno, jer ako nedeljom imate neku obavezu pa treba kolima da prođete kroz glavne ulice, onda ćete videti po pravilu u novim, na lizing kupljenim automobilima sa pet cifara… To su ti, da znate, tri, pa crtica, pa još ona dva – to su sve lizing vozila u Beogradu. Znači, neki novi autić, dve pristojne dame koje se lepo šetkaju, koje su očarane… Ne mislim ništa pejorativno u smislu dame, ali kažem da su očarane svojim standardom na lizing – imaju stambeni kredit, imaju svoj kompjuter, imaju svoj fejsbuk, imaju svoj televizor u boji, imaju svoju kuhinjicu, imaju svoj autić i lepo se provode. Pa sad, vi iz, ne znam, Trgovišta, Pirota, pogledajte kakva je tu disproporcija, kako neko uživa. Da me neko pogrešno ne shvati, to što se živi na periferiji Beograda, ne razlikuje se baš mnogo od Pirota i od drugih mesta, jer je ovde promovisan princip – život je jedan. Bolje je biti i socijalni slučaj na periferiji grada, nego obrađivati dedovinu ili očevinu. Jer, i ako biste to obrađivali, nemate kome da prodate, a znate i sami po kojim cenama. Znači, sistem vrednosti i ekonomski život je doveden do besmisla i zato ne čudi ovo što je gospodin Boško Živković, verovatno u trenucima nasrtaja profesije, 7. jula ponovio reči Srpske radikalne stranke koje se čuju već dve godine. Znači, 60% odobrenih bankarskih kredita privredi se po pravilu ne vraća redovno, 35% svih kredita je za stanovništvo. Kad bih vam sad iznosio kompletne podatke o unutrašnjim dugovima, onda bih morao da krenem od države, koja je najveći dužnik. Ona počinje i zatvara sa tim lancem i onda se postavlja pitanje s kojim pravom neko u ime države može iz budžeta da deli podsticajna sredstva. Znači, u stvaranju tih sredstava svi smo učestvovali, a u raspodeli će to biti selektivno (verovatno opet neka podobnost, o kojoj je gospodin Živković pričao). Ako je već potrebno da se toliko i toliko milijardi dinara vrati na taj način privredi, onda smanjite PDV ili porez na dobit preduzeća pa linearno svima pomozite u odgovarajućem procentu. Međutim, to je nemoguće sa gledišta politike, jer onda privredni subjekti postaju poprilično samostalni, a to je opasnost za državu i za vlast. Zato oni moraju da budu uvek na uzdi, to je nešto što nas je Tito naučio, od toga ne možemo da se odreknemo. Znači, kada građani uzimaju kratkoročne kredite, oni plaćaju dvostruko ili trostruko veću kamatnu stopu nego što to radi privreda, tako da se kod građana javlja kamatna stopa i od 36% na godišnjem nivou za kratkoročne pozajmice, u zavisnosti od banke do banke, u zavisnosti od tipa kredita i forme, a kod privrede to ide na prosečnu stopu 10–18%. Molim vas, sa tom kamatnom stopom od 10 do 18 posto niko ne može da organizujenormalnu proizvodnju. Da bi izmirio tu prioritetnu obavezu prema banci, on mora za toliko da podigne cenu svojih proizvoda, a onda nije konkurentan jer uvoznički lobi sa damping cenama razvaljuje naše tržište i onda nije ni čudo što se javljaju ideje, idejice i svi drugi aspekti. Veći troškovi plasmana prema stanovništvu – izvinite, molim vas, mene niko ne može da ubedi u to. Zašto? Pa, najsigurniji krediti su oni koje banke daju stanovništvu. Neće im dati kredit ukoliko nemaju jaka sredstva obezbeđenja plaćanja, da budem precizniji – sredstva vraćanja kredita, koja su naplativa odmah, čim se padne u docnju. Kako naše banke posluju, koga sve kreditiraju i kako kreditiraju, o tome smo, gospođo Kolundžija, malopre proćaskali, a Slavica nas je upozorila. Vi znate i ja znam koja je banka kom političaru dala kredit za izbornu kampanju, ali sada da ne utičemo na pravosuđe niti vi, niti ja. To je pred sudovima, i krivični i parnični sud neka reše to pitanje, jer se tako nešto nije do sada dešavalo. Sad, gde su ti ljudi, ko su ti ljudi, da li im neko u Briselu piše amandmane ili ne piše amandmane, to je druga stvar. Ne želimo da utičemo na pravosuđe, samo čekamo da pravosuđe to razreši. Na kraju, da izrazim stav SRS-a. Naravno, mi ne možemo podržati ovog kandidata. To i ne bi bilo neko veliko iznenađenje, s obzirom da je i sam kandidat u svom javnom obraćanju, a imali ste prilike, poslanici SRS su čitali čak i neke njegove izjave koje su mediji preneli… Jednostavno, tu se ništa revolucionarno ne menja. Dva čoveka koja su sada u sukobu interesa, izabrani su na neke nove funkcije. Time što bi otpali kao ekonomski savetnici predsednika Vlade, ne menja se slika nikakva. Naravno, bez obzira na to koja grupacija iz DOS-a preuzima NBS, zna se – gazda je isti, a to je MMF. Sada, pošto je bilo priča o nekim anonimnim posetama predstavnika MMF-a vinarijama, moram da vam skrenem pažnju – penzioneri, drž'te se dobro, MMF smatra da treba da se ukinu penzije i oni taj pritisak vrše. Penzioneri su trošak, socijalna davanja su trošak sa gledišta budžeta, a mi imamo ekonomske eksperte koji troškove eliminišu, likvidiraju. Sve što je trošak, to mora da se likvidira. Deluje malo šaljivo da sam ovo rekao, ali ja vam to najavljujem odavno – realno je došlo do pada svih socijalnih davanja. Zašto? Iz jednog prostog razloga, što se javlja velika rupa u tekućem finansiranju budžeta Republike Srbije. Gospodin Radojko Obradović je izneo faktografski neke podatke. Kada se uđe malo dublje u to, podaci su mnogo opasniji, mnogo crnji. Mi ne možemo da izbegnemo zaduživanje. Ali nije problem što se ide u novo zaduživanje, problem je što se ne pravi crta. Što se ne pravi crta da se prekine sa takvom politikom i da se krene sa domaćom robom, sa domaćim uslugama, sa rastom domaćeg BDP-a.
Da li neko ko nije iskoristio pravo iz člana 93. Poslovnika želi reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Izvinite, gospodine Čolakoviću. Izvolite i zahvaljujem što se javljate, verovatno zbog defetizma koji poslanik Krasić širi među građanima Srbije.
Uvaženi gospodin Krasić bi sad pitao kol'ko imamo vremena, pa bih vas i ja zamolio da nam to kažete.
Imate 20 minuta.
Molio bih uvažene poslanike SRS-a da nas saslušaju, kao što smo mi njih slušali. Da li je to mnogo?
Možete, kako da ne. Izvolite.
Poštovana predsednice, gospodine sekretare, uvaženi narodni poslanici, mi nismo imali nameru da govorimo o ovoj tački dnevnog reda, ali zbog inspiracije od gospode iz SRS treba nešto reći. Ako ništa drugo, da li ćemo podržati ili ne predlog kandidata. A pošto nemamo predlagača, onda ne mogu da postavim pitanje, jer onda nema ni odgovora, je li tako? Vratiće se? Naša poslanička grupa PUPS će podržati kandidaturu gospodina Živkovića, kao što smo to učinili i sa kandidaturom za guvernera Narodne banke. Nadamo se da ćemo imati bolju komunikaciju i bolje uslove za raspravu i razumevanje, odnosno ovo što je gospodin Krasić rekao, nadam se da ni guverner ni predsednik Saveta neće imati u svom delokrugu rada isključivi zadatak da predlaže smanjivanje plata i penzija. U tom pogledu, mislimo da će i gospodin Šoškić i gospodin Živković imati razumevanja za socijalne dimenzije države o kojima je gospodin Krasić govorio i nadamo se da se neće desiti to što je on ovde izjavio. U tom pogledu, imaće podršku poslaničke grupe PUPS. Ostali deo vremena poklanjamo, nećemo ga koristiti. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodin Čolaković me nije razumeo. Ja nisam želeo to što sam pričao, nego sam samo rekao pod kojim pritiscima MMF-a oni rade taj posao. Inače, daleko bilo da sam ja za smanjenje penzija. Taman posla. To su stečena prava. Uostalom, svakome je svetla budućnost u penziji, a ne u pionirstvu.
Briga o vašem statusu nakon ovog mandata, odnosno briga za penzionere je vrlo osnovana. Zahvaljujem. Nastavljamo rad sutra u 11.00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, narodnih poslanika ima ukupno 87, a da bismo utvrdili broj prisutnih u sali, molim da ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali u ovom momentu 92 narodna poslanika, pa postoje uslovi za rad. Dozvolite samo da vas obavestim da će u Sali 2 biti Odbor za privatizaciju, pa bih zamolila poslanike koji su članovi ovog odbora, s obzirom na to da sednica počinje, da prisustvuju toj sednici. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici: Bojan Kostreš, Aleksandra Janković i Milica Radović. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IMENOVANjU ZAMENIKA GENERALNOG SEKRETARA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE (jedinstveni pretres) Predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije obratio se generalni sekretar i obavestio da je 15. jula 2010. godine podneo Predlog odluke o imenovanju zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije, kojim je predložio da se za zamenike generalnog sekretara imenuju Vanka Dubovac Pavlović i Mladen Mladenović. Ovaj predlog je uvršćen u dnevni red sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu člana 145. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sekretar povlači navedeni predlog odluke u delu koji se odnosi na kandidata Vanku Dubovac Pavlović. Primili ste Predlog odluke o imenovanju zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo generalni sekretar Narodne skupštine Republike Srbije, kao i saglasnost predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, u skladu sa članom 34. stav 2. Zakona o Narodnoj skupštini. Podsećam vas da, prema članu 163. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničkih grupa: Poslanička grupa ''Za evropsku Srbiju'' – sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa "Napred, Srbijo" – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa DSS – Vojislav Koštunica – 24 minuta; Poslanička grupa SPS–JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa ''Nova Srbija'' – 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom, do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ako to nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da će poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica po ovoj tački dnevnog reda predstavljati Aleksandar Pejčić. Saglasno članu 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstven pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Gospodin Pejčić. Izvolite.