Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 102 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Žarko Korać, Dragan Vuksanović, Goran Rakovac, Velimir Stanojević, a pre podne Meho Omerović i Gordana Čomić. Primili ste ostavku Borisa Tadića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke, sa predlogom da Narodna skupština, na osnovu člana 88. stav 1. tačka 2) i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje prestanak mandata narodnog poslanika Borisa Tadića, danom podnošenja ostavke. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Administrativnog odbora konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Borisu Tadiću, izabranom sa izborne liste Demokratska stranka - Boris Tadić. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O AGENCIJI ZA LICENCIRANjE STEČAJNIH UPRAVNIKA (načela) Pre nego što pređemo na tačku dnevnog reda, obaveštavam vas da je, na osnovu člana 24. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, za predsednika poslaničke grupe DSS-a u Narodnoj skupštini Republike Srbije određen narodni poslanik Miloš Aligrudić. Istovremeno vas obaveštavam da je za ovu tačku dnevnog reda ispred poslaničke grupe DSS-a određen Jovan Palalić, ispred poslaničke grupe DS - Aleksandar Vlahović i ispred poslaničke grupe SPS - Jovan Todorović. Prelazimo na rad po 2. tački dnevnog reda - Predlogu zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Veroljub Arsić, Branislav Blažić, Gordana Pop-Lazić, Vjerica Radeta, Milovan Radovanović, Zlatan Jovanović, Nataša Jovanović, Petar Jojić, Milan Stevović, Ljubomir Kragović, Nemanja Šarović, Dragoljub Stamenković, Miljko Četrović, Milorad Mirčić, Igor Mirović, zajedno Jovan Todorović, Milomir Minić i Žarko Obradović. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u načelnom pretresu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupa sledeće: SRS - jedan sat, 38 minuta i 24 sekunde; DSS - jedan sat, tri minuta i 38 sekundi; DS - 44 minuta i 24 sekunde; G17 plus - 37 minuta i 12 sekundi; SPO-NS - 26 minuta i 24 sekunde; SPS - 26 minuta i 24 sekunde i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, tri poslanika SDP, po pet minuta na osnovu člana 89. stav 3. Poslovnika. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, ministar pravde gospodin Zoran Stojković želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovane gospođe i gospodo poslanici, juče smo imali zakon o stečajnom postupku i u sklopu tog zakona kao jedan dodatni element je sada zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Mislim da se radi o jednom veoma značajnom zakonu, jer se njim detaljno uređuje jedno od ključnih pitanja za vođenje valjanog stečajnog postupka. Raniji propisi nisu valjano regulisali položaj i poslove stečajnih upravnika, ocenu njihovog rada davao je sud, on je raspisivao konkurs za izbor stečajnih upravnika i, normalno, bez dovoljno nadzora, odsustvom potrebe za valjanim stručnim ispitom, dešavalo se ono što se dešavalo, dakle, da su u postojećim postupcima jedan od najvećih problema bili stečajni upravnici. Radilo se o izboru ljudi koji nisu imali ni dovoljno stručnosti, ni dovoljno znanja. Stvorene su određene veze između stečajnih sudija i stečajnih upravnika, pa ste imali situacije da neko ima po 20 predmeta stečaja, gde je bilo potpuno jasno da on ne može sprovesti ni jedan valjano, a bilo je uvek pitanja zašto 20 ili 15 predmeta stečaja dajete jednom čoveku. Ovim zakonom, a u želji da se kompletna oblast reformiše, predviđa se osnivanje agencije kao nezavisnog tela čiji će zadatak biti da se u postupku stečaja obezbedi ono što treba, povećana odgovornost stečajnih upravnika, njihov kvalitetniji rad i nešto veća nezavisnost u postupku donošenja onih odluka čisto tehničke prirode. Agencija će biti ta koja će vršiti nadzor nad radom stečajnih upravnika, prikupljati određene podatke u saradnji sa stečajnim sudovima i imati jedan kompletan registar pregleda rada stečajnih upravnika, sa formiranjem određenih valjanih standarda za rad stečajnih upravnika. To će omogućiti uvid svim ostalim zainteresovanima, tako da će se postići jedna valjana pristupnost tim registrima i, što je najbitnije, uspostaviće se standardi za valjano obavljanje poslova stečajnog upravnika. Normalno da će agencija propisivati i program, sprovodi ispite i dodeljivati licence, odnosno oduzimati ih, u zavisnosti od rezultata koji se pokažu u radu određenih stečajnih upravnika. Ono što je u ovom zakonu bitno - ne samo da će agencija sprovoditi postupak ispita i dodele licenci, nego će utvrđivati i određene standarde za postupak stečajnog upravljanja kod sudova. Ona će, u stvari, predstavljati jedan sveobuhvatni centar za sve one podatke koji su neophodni ostalim licima da se uvere u valjanost ili nevaljanost samog stečajnog postupka. To do sada nismo imali i prvi put to dobijamo. Sudovi jesu imali onu mogućnost da raspišu konkurs i da odaberu određeni broj stečajnih upravnika, ali čuli smo juče polemiku da li bi trebalo u registar veštaka ili ne, a lično mislim da ne, jer su drugačiji statusi veštaka i stečajnog upravnika. Na ovaj način prvi put se omogućava da se dobije spisak lica koja imaju valjane kvalifikacije, položila su ispite, dobila licencu za obavljanje tih poslova, sa jednom povećanom odgovornošću, pa i imovinom tih lica za posao koji rade. Za mene je najbitnije da može da se prati rad lica i ako pokažu da ne obavljaju posao dobro, da može da im se oduzme licenca. Sama agencija biće formirana i data je mogućnost ovim zakonom da se sredstva obezbeđuju kako iz budžeta, tako i u određenim donacijama, s tim što, normalno, ne bi bilo nikakvih obaveza prema donatorima koji daju sredstva za formiranje ove agencije. Agencija bi imala svoje organe, kao što su upravni odbor, nadzorni odbor i direktor. Jasno se razgraničavaju sve ove tri funkcije i poslovi koje oni obavljaju. Nad agencijom bi kontrolu imala Vlada, koja će predlagati članove nadzornog odbora, odnosno i birati nadzorni odbor i direktora agencije. To se čini na predlog onog ministra u čijem resoru je u stvari ova materija, ministra za privredu. Nadležni organi, pre svega nadzorni odbor dužan je da donese statut kojim će se predvideti sve obaveze same agencije, a kontrolu zakonitosti nad radom ove agencije vršiće Ministarstvo za privredu, o čemu će izveštavati i Vladu. Mislimo da sa formiranjem ovakve agencije prvi put dobijamo jedan nezavisan organ, koji će moći da obezbedi valjano licenciranje stečajnih upravnika i, ono što je najbitnije, formiranje valjanih standarda za rad stečajnih upravnika, uz jednu adekvatnu kontrolu postupaka stečaja. To su one ključne stvari koje do sada nisu postojale u ovom zakonodavstvu, što je dovelo do takvih problema da imamo nestručne upravnike, upravnike povezane sa stečajnim sudijama i upravnike koji su, obavljajući druge poslove, bez neke odgovornosti za ono što obavljaju, dobijali masu predmeta, a privreda je tonula u stečaj. Ovim zakonom želimo to da sprečimo i u sklopu sa ovim prethodnim zakonom da dobijemo jednu celinu za adekvatno sprovođenje stečajnog postupka. Iz tih razloga molim poslanike, dobro su iščitali ovaj predlog, da se ovaj zakon usvoji kako bismo dobili zaista celovitu materiju koja reguliše ovu oblast.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Odbora za pravosuđe i upravu - Branislav Ristivojević i Zakonodavnog odbora - Miloš Aligrudić? (Ne.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, gospodin Palalić, ovlašćeni predstavnik DSS-a za ovu tačku.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovaj predlog zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika DSS će podržati, jer je on potpuno koncepcijski usklađen sa rešenjima iz Predloga zakona o stečajnom postupku koji smo podržali. Ta koncepcijska usklađenost, na neki način i dopunjavanje tih odredaba, vidi se iz rešenja Predloga zakona o stečajnom postupku koja se odnose na izmenjen položaj i nadležnosti stečajnih upravnika u odnosu na još važeći Zakon o prinudnom poravnanju, stečaju i likvidaciji. Taj izmenjeni položaj stečajnih upravnika ogleda se prvenstveno u tome što se, s jedne strane, stečajnim upravnicima daju mnogo šira ovlašćenja, prenosi im se nadležnost operativne, menadžerske funkcije u rukovođenju stečajnim dužnikom, a s druge strane zbog takvih većih nadležnosti povećava se i njihova odgovornost koja je i materijalna, jer se jasno ukazuje na odgovornost za štetu koja je prouzrokovana u stalnom stečajnom postupku. Osim toga, konkretnim odlukama ove agencije za licenciranje stečajnih upravnika oni mogu da budu sankcionisani oduzimanjem licence za rad. Pored činjenice da je ranije stečajni upravnik imao takvu poziciju koja nije bila u potpunosti nezavisna i bio je sputan odlukama stečajnog veća i stečajnog suda na neki način, kao što je spomenuto u izlaganju ministra Stojkovića, nikakvi kriterijumi nisu bili postavljeni u trgovinskim sudovima za izbor stečajnih upravnika. Stečajni upravnici mogla su da budu bilo koja lica koja su po nahođenju (ili pod nekim drugim okolnostima) stečajnih sudija i veća postavljana, tako da smo imali situacije da je većina tih stečajnih upravnika bila potpuno nekvalifikovana za svoj posao, nije imala nikakvo rukovodilačko iskustvo, da ne govorim da nije imala nikakvo iskustvo po pitanju finansijske problematike. A imali smo i situacije da je većina tih stečajnih upravnika imala u svom vlasništvu i preduzeće, i agencije i advokatske kancelarije i sve je to stvaralo velike uslove za stvaranje korupcije u samom stečajnom postupku. Zato smo bili suočeni sa činjenicom da su u takvoj situaciji odsustva kriterijuma mnogi stečajni upravnici rukovodili stečajnim postupcima u velikom broju preduzeća, koje nisu mogli do kraja da sprovedu kvalitetno, a s druge strane postupci su trajali toliko dugo da je bila umanjena vrednost stečajnog dužnika. U takvim stečajnim postupcima bilo je i zloupotreba na račun pojedinih poverilaca. Neki poverioci su bili u povlašćenom položaju, zavisno od toga u kakvim su odnosima bili sa stečajnim upravnicima. Upravo ta činjenica da se Predlogom zakona o stečajnom postupku daju šira ovlašćenja stečajnim upravnicima, ali se povećava njihova odgovornost, bila je razlog da se kao drugi zakon u ovom paketu zakona iz oblasti stečaja predloži zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Ta agencija ima vrlo jasne i važne obaveze - utvrđuje standarde u vođenju postupka, utvrđuje i kodeks etike za stečajne upravnike, ali ono što jeste jako važno i što je ovde istaknuto jeste da je to prvi nezavisan organ koji van trgovinskog suda, van stečajnog suda vrši nadzor nad radom stečajnih upravnika i ima vrlo jak instrument u svojim rukama. To je mogućnost oduzimanja licence onim stečajnim upravnicima koji stečajni postupak vode protivno interesima stečajnih subjekata. Upravo u tom smislu agencija, i to je važno istaći, ima mogućnost da kroz izradu programa edukacije, kroz polaganje stručnih ispita uvodi u naš pravni sistem i konačno pokreće jedno važno pitanje, a to je profesionalizacija rada u našim službama, povećanje stručnosti, težnja za inoviranjem znanja, težnja da se stalno usavršavamo i da poslove u organima državne uprave rade stručni i osposobljeni ljudi, i da se ni na koji način više ne tolerišu neznanje i zloupotrebe. Sam pojam stečajnog upravnika dat je u članu 14. Predloga zakona o stečajnom postupku i jasno se kaže ko može da bude stečajni upravnik i jasno se naznačava da to ne može da bude lice koje nema licencu. To je imenovano lice koje je dobilo licencu za obavljanje poslova stečajnog upravnika i koje ima status privatnog preduzetnika. Taj status privatnog preduzetnika je vrlo važan, jer je i u jučerašnjoj polemici ovde spomenuto ime nekog stečajnog upravnika koji navodno ima u svom vlasništvu preduzeće. Ovde se prvi put ova funkcija profesionalizuje i mi imamo mogućnost da tu vrstu zloupotreba izbegnemo. Što se tiče samih rešenja u Predlogu zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, jasno je navedeno koji su poslovi te agencije. Ona izdaje, ali i obnavlja i oduzima licencu, što je jako važno, vrši nadzor nad radom i pokreće, mimo stečajnog suda, mogućnost oduzimanja licence. Što se tiče pitanja - zašto agencija, to je jedno koncepcijsko pitanje. Mi imamo prethodnu situaciju da je većina agencija formirana uredbom, kao jednim podzakonskim aktom, gde se nije mogla izvršiti kontrola rada tih agencija, niti kontrola finansijskog poslovanja tih agencija. Sve te agencije koje su formirane uredbom u prethodnom periodu ukinute su i ova vlada je jasno stala na stanovište da se sve agencije moraju formirati zakonom, da bi ovaj parlament imao mogućnost kontrole i uvida u rad svih tih agencija i da bi se pred ovim parlamentom mogla pokrenuti pitanja na koji način su trošena sredstva i kakvi su efekti rada tih agencija. Pitanje agencija kao organa je nešto što nije nepoznato u Evropi. Imamo primer Velike Britanije gde je doneta jedna strateška odluka da se ta važna operativna pitanja i nadležnosti izmeštaju iz ministarstava i da se prenose na spoljne organe; tako kod njih imamo situaciju da je formirano 138 agencija, a da se strateške odluke donose u ministarstvima. Ministarstva se na taj način rasterećuju pojedinih poslova. U formiranju agencija bitna je kontrola, ovog puta kontrolu preuzima parlament. Predlog zakona o stečajnom postupku, za koji opet moram da istaknem ispred poslaničke grupe DSS da je odličan zakon, da je strateški zakon u srpskoj privredi, da otvara mogućnost da se razveje magla o tome kakvo je stanje u našoj privredi, da se na srpskom tržištu promoviše utakmica uspešnih, naravno sadrži i onu socijalnu dimenziju koja je neophodna da se zaštite zaposleni i omogući da samo oni koji imaju stvarna radna mesta i rade. Sa tim je povezano formiranje ove agencije koja će u narednom periodu vrlo brzo izraditi edukativne programe kroz svoje akte, što im je omogućeno pojedinim rešenjima iz ovog zakona, utvrditi preciznije kriterijume za to ko može da dobije licencu za ovaj rad, i u narednom periodu očekujemo da strože, efikasnije kontroliše rad stečajnih upravnika da nam se ne dogodi, kao što već imamo, da razni mešetari, zahvaljujući svojim vezama u stečajnim sudovima, vode pojedine postupke i svesno umanjuju imovinu stečajnog dužnika, da bi pogodovali pozicijama pojedinih poverilaca u stečajnom postupku. Činjenica da je stečajni postupak koji se promoviše ovim zakonom efikasniji, da su rokovi precizni, da će trajati kraće, da dobijamo stečajne upravnike koji znaju svoj posao, koji su bili na rukovodećim mestima; oni su na neki način stavljeni u poziciju da moraju, ako žele profesionalno da se bave ovim poslom, da se registruju kao preduzetnici, da dobiju licencu, da inoviraju svoja znanja, da kontinuirano uče. Doći ćemo u situaciju da će se ovaj važan segment srpske privrede vrlo brzo promovisati kao jedno od strateških pitanja ozdravljenja srpske privrede i stvaranja tržišta koje će biti uslov da na njemu opstanu samo oni koji su sposobni da se takmiče, a to je jedini način da sa jakom konkurencijom uđemo u globalne tokove u Evropi, da se na evropskom tržištu takmičimo sa jasnim interesima. U tom smislu DSS podržava ovaj zakon i pozivam sve poslanike da gatakođe podrže. Hvala.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Izvolite, gospodin Vlahović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS za ovu tačku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, DS će prihvatiti zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravitelja. Drugim rečima, glasaće za donošenje ovog zakona, imajući u vidu nekoliko neizostavnih činjenica. Prva jeste da bez ovog zakona nema ni operacionalizacije zakona o stečaju i bilo bi potpuno nelogično da glasajući za zakon o stečaju ne glasamo za zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravitelja. Drugo, ovo je takođe deo paketa zakona koji je pripremljen u prošlom periodu. Ono što je najvažnije, suštinski, agencija za licenciranje stečajnih upravitelja će, ukoliko u organizaciono - operativnom smislu bude dobro postavljena, omogućiti sređivanje stanja u jednoj veoma važnoj profesiji, za jedan veoma važan proces, odnosno za stečajnu proceduru, što će na kraju omogućiti da stečajni postupci zaista budu postupci restrukturiranja onog dela srpske privrede koji ne može da bude restrukturiran u skladu sa drugim zakonima. Agencija za licenciranje stečajnih upravitelja će, kao što sam rekao, omogućiti sređivanje stanja u ovoj veoma važnoj oblasti. Do sada nismo imali ovaj institut. Suštinski, da je stečajnim procesima i uopšte institucijama i učesnicima u stečajnom postupku dat odgovarajući značaj, realno je bilo očekivati da će sami stečajni upravitelji osnovati svoje esnafsko udruženje i onda svojim internim pravilima srediti odnose između sebe, doneti etičke kodekse, definisati elementarne standarde udruženja i, na kraju krajeva, definisati način na koji se postaje stečajni upravitelj. S obzirom da niti je stečajni upravitelj bila profesija koja je promovisana u svetlu jednog transparentnog, otvorenog stečajnog postupka, niti je, sa druge strane, postojala intencija države, odnosno zakonodavca da stečajni postupak definiše na jedan efikasniji i brži način, da zaista služi ozdravljenju srpske privrede, a ne da bude teren za dalje razvlačenje društvene svojine, otuda nismo ni imali inicijativu koja bi došla od strane stečajnih upravitelja. No, to ne znači da agencija za licenciranje stečajnih upravitelja treba da ima životni vek koji će biti jako dug. Očekujem da će ovaj zakon i ova institucija imati samo privremeno dejstvo, u startu, dok se ne definišu osnovni standardi, dok se ne definiše način na koji će esnafsko udruženje stečajnih upravitelja dalje preuzeti ovu veoma važnu oblast, dakle, institucija esnafskog udruženja stečajnih upravitelja. Očekujem da će to biti u periodu ne dužem od pet godina i da će u tom slučaju kompletan postupak i kompletna materija biti prepuštena tamo gde joj je i mesto, a to jeste upravo stečajni upravitelj, kao što je to slučaj sa mnogim drugim oblastima gde esnafska udruženja definišu svoja interna pravila, definišu kazne za nesolidne članove tih esnafskih udruženja. Podsetiću, imamo udruženje revizora, udruženje procenitelja, imamo, na kraju krajeva, razna druga udruženja iz drugih oblasti koja se načinom donošenja pravila, procedura, faktički samoorganizuju, bez inicijative od strane države. Ovde je bila neophodna inicijativa, imajući u vidu da ćemo dobiti jedan moderni stečajni zakon, koji zahteva, između ostalog, moderne stečajne institucije. Mnoge institucije u Srbiji se nalaze u povoju. Dakle, kvalitet funkcionisanja tih institucija je na veoma niskom nivou. Neke i ne postoje i zbog toga je neophodna inicijativa izvršne vlasti i, s druge strane, potvrda zakonodavne vlasti za osnivanje i unapređenje kvaliteta funkcionisanja institucija. Otuda mi je zaista nejasno, ako danas idemo sa usvajanjem zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravitelja i sa ustanovljenjem institucije licence za stečajne upravitelje, zašto to nismo uradili pre mesec i po dana, kada smo u ovom istom domu raspravljali o izmenama i dopunama Zakona o sistemu obrazovanja i vaspitanja, kada je i institut licence, prethodno uveden upravo odlukom ove skupštine, usvajanjem izmena tog zakona izbačen. Kad god imate privremeno licenciranje i kada god postoji zaprećena kazna da se ta licenca može izgubiti, a bez licence nema obavljanja osnovne delatnosti koja je definisana određenim zakonom, onda, budite sigurni, imate makar u startu zagarantovane uslove za kvalitetno obavljanje profesija. Kao što će u ovom slučaju, uvođenjem instituta licence za stečajne upravitelje, stečajni postupak, makar sa ovog aspekta, sa aspekta donošenja operativnih odluka (što će biti sutra uloga stečajnih upravitelja), biti kvalitativno unapređen, siguran sam da će kvalitet obrazovanja biti značajno smanjen upravo zbog toga što smo glasajući u ovoj skupštini zapravo ukinuli institut licence za obrazovni kadar. Ono što želim da kažem jeste - bez obzira na usvajanje zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravitelja - posao na ustanovljenju kvalitetnih institucija za uspešno sprovođenje stečajnih postupaka i za korišćenje stečajnih postupaka kao načina ozdravljenja onog dela srpske privrede koji se nalazi u operativnoj, likvidnoj ili strateškoj krizi, umnogome će zavisiti od toga na koji način će se u političkom smislu prihvatiti stečajni postupak. Zavisiće od toga da li onaj ko kreira ekonomsku politiku i dalje stečajeve posmatra kao način za čuvanje kakvog-takvog, lažnog, socijalnog mira ili je spreman da, preduzimajući snažne pozitivne mere, ovaj proces iskoristi za ozdravljenje srpske privrede. Takođe, zavisiće i od pozicioniranja institucionalnog likvidatora ili stečajnog upravitelja nad društvenom svojinom. Mi nemamo (iako to nije deo zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravitelja, ali je međusobno povezano) zakonom jasno i precizno definisanu instituciju koja će u institucionalnom smislu biti stečajni upravitelj nad preduzećima koja se nalaze u društvenoj svojini. Definisana je organizacija koja će tek naknadno zakonom biti određena. Sugerišem da to treba da bude Agencija za privatizaciju i upravo onaj deo Agencije za privatizaciju koji je do sada radio na restrukturiranju velikih sistema. Tamo postoje kadrovi koji, nadam se, do sada nisu ugušeni, kao što je čitav proces privatizacije dovoljno ugušen u proteklih nekoliko meseci; tamo postoji politika, definisana procedura koja veoma lako može da bude primenjena upravo za operativno sprovođenje, odnosno realizaciju ovog stečajnog postupka. To je veoma važno zbog toga što je do sada stečajni postupak, trajući u proseku 7,2 godine, uglavnom bio način da se preostali deo društvene svojine razvuče. To nije dobro. Što duže traje stečajni postupak, to je vrednost imovine manja. Ukoliko nemate u institucionalnom smislu nekoga ko će kontrolisati rad stečajnih upravitelja koji su kandidovani za upravitelje nad preduzećima u društvenoj svojini, a koja se nalaze u stečajnom postupku, onda ćete izgubiti u organizaciono-operativnom smislu mogućnost da na jedan efikasniji način primenite ovaj veoma važan postupak. Podsetiću još jednom, kada smo u Ministarstvu za privredu i privatizaciju pre godinu dana uputili zakon o stečaju i zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravitelja, upravo nam je ideja bila da ovaj proces bude u funkciji ozdravljenja, a ne likvidacije srpske privrede. Zbog svega toga, DS će glasati za ovaj zakon. Naravno, podrazumeva se, ukoliko ne dođe do značajnijih promena usvajanjem određenih amandmana. U načelu smo za zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravitelja. Hvala vam.
Da li još neki predsednik ili predstavnik poslaničke grupe želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe: G17 plus, DSS, SRS i DS. Reč ima narodni poslanik Željko Ivanji, a neka se pripremi narodni poslanik Branislav Rankić. Izvolite.
Kada govorimo o stečajnim upravnicima imamo dve ravni opservacije pojma stečajnog upravnika. Jedna ravan je ono što se dešavalo u životu, a druga je formalno-pravni aspekt u kome su se kretali stečajni upravnici. Kada govorimo o stečajnim upravnicima iz prethodnog perioda možemo se setiti onih stvari u koje smo svi mi bili involvirani, znači, borbom protiv korupcije. Setimo se stečajnog upravnika Maršićeva i stečajnog postupka u firmi "Centroeksport", prodaje imovine za male pare jednoj sejšelskoj firmi; takođe, stečajnog postupka u "Partizanki", čija je suština imovine izmenjena na taj način što se sada u prostoru fabričke hale grade stanovi. Setimo se stečajnog upravnika Janjuševića, koji je bio vlasnik firme čija je imovina prodata za male pare, stečajnog upravnika u Brodogradilištu "Beograd". Ono što je karakterisalo stečajne upravnike u tom periodu bila je nestručnost, proizvoljnost i odnosi koji su se često bazirali na prijateljskim i kumovskim vezama. Neko je govorio o tome da se agencijom formira jedna kasta. Kasta sigurno nije agencija, a ukoliko je kasta, onda je bolje da to bude kasta obrazovanih, stručnih i edukovanih ljudi, nego jedna mafijaška organizacija na koju je najviše i ličio taj stečajni postupak sa svojim stečajnim upravnicima. Kada govorimo o formalno-pravnom karakteru, sigurno je da Zakon o prinudnom poravnanju, stečaju i likvidaciji nije detaljno regulisao materiju vezanu za profesiju, standarde i status stečajnih upravnika. Trgovinski sudovi su raspisivali konkurse, sačinjavali listu potencijalnih upravnika, bez vođenja jedinstvene evidencije i bez zajedničkih standarda stručnosti i kvaliteta. Upravo ti standardi i uspostavljanje tih standarda predstavlja ono što je ključno u normalnom funkcionisanju jednog novog i obrazovanog stečajnog upravnika. Standard mora da postoji. Svaka proizvoljnost mora biti eliminisana. Sud je bio jedini nadzorni organ nad radom upravnika. Nije bila predviđena obaveza polaganja stručnog kvalifikacionog ispita, niti bilo koji oblik edukacije. Naravno da stečajni upravnici moraju biti edukovani i naravno da agencija mora pratiti sve tendencije koje su poznate u uporednoj praksi. Upravo tako, sa tim novim znanjem, stečajni upravnici će moći da ga nadograđuju. Ono što je bila karakteristika prethodnog perioda je to da je jedan stečajni upravnik vodio i po 20 stečajnih postupaka. Uvek smo nailazili na neki zid u trgovinskom sudu po pitanju stečajnih upravnika, kada je predsednik suda uvek govorio - pa, moji stečajni upravnici su opterećeni sa puno posla. Nikada nije govorio da su uzimali naknadu u svih 20 stečajnih postupaka koje su vodili. Oni su se žalili da su opterećeni, ali naknadu su uvek rado prihvatali. Naravno, kvalitet obavljenog posla nije bio na zavidnom nivou i naravno da je taj stečajni postupak trajao godinama. Ovaj zakon o agenciji se oslanja na praksu savremenih zemalja, ali i zemalja u tranziciji, što je izuzetno bitno, jer ti uporedni modeli nam mogu biti samo od koristi, ali nikako nam ne mogu štetiti. Sam Predlog zakona propisuje da stečajni upravnici, osim visoke stručne spreme, moraju imati položen stručni ispit. To je ono što je nedostajalo u prethodnom periodu. Zaposleni radnici i poverioci su bili jasno upoznati šta se dešavalo po pitanju nivoa obrazovanja stečajnih upravnika i ko su bili ti ljudi. Najčešće nisu imali veze sa poslom koji obavljaju. Agencija će promovisati jasno funkciju stečajnog upravnika, obezbediće profesionalni kvalitet u obavljanju poslova stečajnih upravnika i, kao što sam rekao, uspostaviti neophodne standarde profesije, a samim tim će obezbediti i zakonitost i veći stepen odgovornosti stečajnih upravnika. Kao što je svima poznato, rekao sam da smo se uspostavljanjem zakona o agenciji za upis trgovinskih subjekata tada borili protiv "sindroma debelih prstiju". Ovaj sindrom koji se dešavao u prethodnom periodu možemo nazvati "sindromom lepljivih prstiju" ili "tankih prstiju". Ti tanki prsti su bili uvučeni u džep građana i zaposlenih u preduzećima, koji su zajedno stvarali tu imovinu koju su stečajni upravnici prodavali za male pare, i poverilaca koji su definitivno bili oštećeni prodajom imovine za beznačajan iznos, kao što je primer "Centroeksporta" i mnogih drugih. Ta imovina više ne može da se vrati ni poveriocima ni tim preduzećima. Znači, to je ono protiv čega ćemo se boriti i samim ovim zakonom iskorenjujemo ovaj drugi sindrom.
Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, jedan veoma kratak zakon sa 15 članova. Ako se izuzmu prva dva, koja definišu agenciju i njeno sedište, i zadnja tri, koja se odnose na prelazne i završne odredbe, znači 10 članova. To nam može govoriti o tome da je Vlada ušla u izvesnu standardnu formu kada je u pitanju osnivanje agencija. Kad god se pred ovom skupštinom pojavi predlog nekog zakona, otprilike iza toga sledi i predlog o osnivanju agencije. Međutim, kod osnivanja ove agencije stvari stoje nešto drugačije. Ovde je evidentno, pre svega gledajući naziv agencije za licenciranje stečajnih upravnika i poslove koje ona obavlja, da je Vlada pokušala da prevari narodne poslanike i Narodnu skupštinu. Radi se o sledećem: već u članu 3. kada se govori o poslovima koje obavlja agencija, tačke 5), 6), 7) i 8) uopšte se ne odnose na licenciranje stečajnih upravnika. Pošto je gospodin ministar tu, pitao bih ga, recimo, tačka 6) u članu 3: "Agencija prikuplja i obrađuje statističke i druge podatke od značaja za sprovođenje stečajnog postupka". Gospodine ministre, kakve veze ima ova radnja sa licenciranjem stečajnih upravnika? Nikakve. Evo vam i tačka 7): "Predlaže nacionalne standarde za upravljanje stečajnom masom i kodeks etike, koji se donose u skladu sa zakonom kojim se uređuje stečajni postupak". Kakve ovo veze ima sa licenciranjem stečajnih upravnika? Nema nikakve. Vidite, u tački 8) je "šlag na tortu", kaže se da poslove iz stava 1. tač. 1), 2) i 4) ovog člana agencija obavlja kao poverene poslove. Radi se o tome što se upravo ove četiri prve tačke odnose na ono što radi agencija, znači, izdaje, obnavlja i oduzima licencu itd. To su joj povereni poslovi, a ovi poslovi koji uopšte ne treba da spadaju ovde, ovde stoje kao izvorni poslovi agencije. Onda bi bilo sasvim logično da je naslov ovog zakona – predlog zakona o agenciji za vođenje stečajnog postupka, jer licenciranje je jedno, a ovde se sve što se dešava u poslovima agencije, praktično, svodi na poslove koji se vrše u cilju vođenja stečajnog postupka. U članu 4. se agencija dovodi u situaciju da se bavi jednom vrstom špijunskih poslova. Naime, o čemu se radi? Kod obrazloženja zakona se kaže da nadzor nad radom stečajnih upravnika agencija vrši na osnovu pismenih izveštaja stečajnih upravnika, ali i na osnovu tesne saradnje sa stečajnim sudijama. To znači da agencija prikuplja podatke preko sudija, ne veruje pisanim izveštajima stečajnog upravnika. Ovde nigde nije predviđeno da neka od preduzeća koja dođu pod stečaj mogu imati neke poslovne tajne. Agencija prikuplja te podatke sa vrlo jasnim ciljem. Videćete u članu 6. koji je cilj prikupljanja svih tih podataka, ali da idem redom. Član 5. kaže: "Za obavljanje pojedinih stručnih poslova iz svoje nadležnosti agencija može angažovati domaća ili strana pravna ili fizička lica". Čim u zakonu stavite "može angažovati", budite sigurni da će angažovati i strana i domaća fizička i pravna lica. Zašto agencija prikuplja podatke biće vam jasno iz člana 6. gde se govori o sredstvima za osnivanje agencije – obezbeđuju se iz budžeta Republike Srbije. I do sada je uglavnom praksa pokazala da je budžet Republike Srbije taj koji obezbeđuje novac za osnivanje i rad agencija, a da su donacije, prilozi i sponzorstva domaćih i stranih pravnih i fizičkih lica prisutni samo ukoliko ta lica, pravna i fizička, strana i domaća, imaju interes. U ovom slučaju imaju interes, jer će agencija njima dostavljati podatke do kojih dolazi u toku stečaja, vezano za neka preduzeća, ukoliko su oni donatori ili sponzori rada agencije. Naime, vi znate da ništa nema džabe i da sigurno niko neće dati novac ako nema interes. Recimo, ja nemam nikakav interes i sigurno neću dati novac za osnivanje i rad agencije, ali će neki drugi, koji imaju interes da dođu do podataka vezanih za neko preduzeće u toku stečaja, dati novac za rad agencije i na taj način obezbediti preko agencije sebi podatke o tome u kakvoj je situaciji preduzeće i kako najlakše mogu doći do tog preduzeća. Imamo još neke stvari, vezano za ovu agenciju, koje su malo različite u odnosu na agencije koje su do sada osnivane. Naime, agencija ima upravni odbor, čijeg predsednika i članove bira Vlada. Agencija ima i nadzorni odbor, čijeg predsednika i članove bira Vlada. Agencija ima direktora, kojeg opet imenuje Vlada. Obično je bila praksa da upravni odbor imenuje direktora. Međutim, ovde sve Vlada. Sada se postavlja pitanje zašto (u članu 12.) ministarstvo nadležno za poslove privrede obavlja poslove nadzora nad radom agencije. Šta onda radi nadzorni odbor koga imenuje Vlada? Da li Vlada tamo imenuje ljude u koje nema poverenja, pa opet mora na neki način da špijunira te ljude, da dolazi do podataka, ne verujući onima koje je imenovala da će dati tačne podatke kada se radi o podacima kojima oni raspolažu. Na kraju, u obrazloženju imamo još jednu čudnu stvar, kaže se da je osnovni cilj agencije da promoviše i unapređuje profesiju stečajnog upravnika. Ako je to osnovni cilj agencije, zašto onda u poslovima agencije navodite i prikupljanje podataka, vođenje nadzora nad stečajnim postupkom i sve ostalo? Ako je to osnovni cilj, zašto vi to ne rešite mnogo efikasnije – kroz reklame na televizijama. Recimo, kad možete u toku izborne ćutnje da reklamirate ministarstva i da time posredno utičete na birače, da treba birači podsvesno da podrže predstavnika Vlade, zašto ne biste kroz reklame na državnoj televiziji reklamirali posao stečajnog upravnika. To bi bilo mnogo svrsishodnije nego da vam osnovni cilj agencije bude da promoviše tu profesiju i da samo zbog toga osnivate agenciju. Kada se ovde obrazlažu članovi od 3. do 5, pred kraj se kaže: "Ovom odredbom ostavlja se mogućnost agenciji da vršenje pojedinih poslova iz svoje nadležnosti delegira na druga stručna lica, ukoliko oceni da za tim postoji potreba i da njeni kapaciteti nisu dovoljni za pokrivanje određene vrste ili određenog obima poslova". Koji je to obim poslova? Ovo je agencija za licenciranje stečajnih upravnika. Kakav to ogroman posao ima da mora svoje nadležnosti da delegira i na druga stručna lica? Ili ovo nije agencija za licenciranje stečajnih upravnika, nego agencija za sprovođenje stečaja? Vi ste nas u naslovu, kao predlagač, slagali; ili ona prethodna vlada, pošto oni tvrde da je ovo njihov predlog zakona. Na kraju, dolazimo do toga da sve ovo građani Srbije treba da plate 30 miliona dinara, odnosno, otprilike preračunato, oko 430 hiljada evra. Kada ste vi na početku obrazlagali ovaj zakon, doslovce ste rekli da je ovo sveobuhvatni centar za prikupljanje podataka. Kakve veze ima centar za prikupljanje podataka sa licenciranjem stečajnih upravnika? Bilo bi dobro da ponovo uspostavite neku relaciju i da ovde u toku dana odgovorite. Ako se sećate, a setiće se poslanici koji su pažljivo pratili, pre jedno mesec i po dana ja sam sa ove govornice rekao da će ovako nekontrolisano osnivanje agencija dovesti do situacije da se počnu osnivati agencije na lokalnom nivou. Mogu da vam saopštim da je u Boru osnovana Agencija za smeštaj studenata. Ovo spada u temu dnevnog reda. Studentski dom u Boru ima oko 150 dvokrevetnih soba i od 1990. godine u velikom broju soba stanuju radnici, s obzirom da nema dovoljno studenata, tako da studenti nikakav problem nemaju sa smeštajem. Ali, očigledno da su neke nevladine organizacije na lokalnom nivou pomogle preko fakulteta da se osnuje jedna takva agencija. Agencija se bavi prometom nekretnina i time je u povlašćenom položaju, ne plaća porez u odnosu na neke druge, ali pošto to nije dovoljno mora da se finansira iz budžeta. Da bi se to postiglo, kad dođete u Skupštinu opštine Bor da overite da je neka fotokopija verna originalu to platite 300 dinara. U susednoj opštini Žagubica isti taj posao je 30 dinara. Zašto? Bor ima svoje male lokalne agencije i osnivaće ih sve više, a Žagubica nema i nema potrebe da toliko opterećuje građane. Ovo je loš primer jer ćete doći u situaciju da se počnu na lokalu osnivati agencije za licenciranje, recimo, lokalnih taksista, agencije za vođenje računa o korišćenju pitke vode; vrlo brzo doći ćemo u situaciju o kojoj sam govorio pre mesec i po dana, da ćemo praktično jednog dana očekivati od Srbije da svi rade u nekim agencijama, a privreda stoji, ništa ne funkcioniše i nemaju se odakle obezbediti sredstva u budžetu. Ako je budžet u deficitu, a jeste, voleo bih da mi kažete na koji način ćemo obezbediti 30 miliona dinara ili 430.000 evra za osnivanje jedne ovakve agencije, jer je agencija ovako osnovana da se ne bavi poslovima koji joj pišu u naslovu nego da se bavi sasvim drugim poslovima.
Reč ima narodni poslanik Milan Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Vlahović, ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba Demokratska stranka – Boris Tadić, već je rekao da ćemo mi podržati ovaj zakon, kao što ćemo glasati i za zakon o stečaju. Jednostavno, ovaj zakon o licenciranju se ne može odvojeno posmatrati od zakona o stečaju, jer u pitanju je sporovođenje jedne ideje, ideje koja je praktično nastala još za vreme prethodne vlade. Naime, ovaj predlog zakona je u junu 2003. godine bio spreman i ja sam u svojoj diskusiji u petak izrazio izvesno čuđenje i nezadovoljstvo zbog toga što se čekalo ovoliko dugo da ovaj zakon dođe na dnevni red. Naravno, mi ćemo glasati za ovaj zakon, kao i za prethodne zakone koji su u stvari zakoni koje je predložila praktično Demokratska stranka ili koji predstavljaju nastavak ekonomske politike koju je utvrdila Demokratska stranka; glasaćemo za sve one zakone koje bismo i sami, da smo u prilici da vršimo vlast, predložili Skupštini. To je bilo naše obećanje i mi se toga kao opozicija čvrsto držimo, da vrlo principijelno podržavamo sve ono za šta smatramo da je kvalitetno i dobro i da vam nikada ne predlažemo nijedno rešenje koje ni sami ne bismo primenili da smo u prilici da budemo vlast. Naime, nećemo se baviti nikakvom političkom ili socijalnom demagogijom. Ovaj zakon je veoma bitan i mislim da ovde ne smemo postavljati pitanje novca koji treba da se uloži u realizaciju formiranja jedne ovakve agencije, jer praktično 10 i 100 puta su veći gubici koji su nastajali u prethodnom periodu kroz razne malverzacije, nestručnost, nesposobnost i neefikasnost onih koji su vodili stečajeve, a posebno kada su u pitanju društvena i državna preduzeća. Kvaliteti ovog zakona su nam već dobro poznati i ja ću zbog toga ponoviti samo nekoliko ključnih tačaka koje se odnose na zakon o stečaju i na zakon o licenciranju stečajnih upravnika, jer ovo je praktično jedna tačka dnevnog reda i nije nam jasno zbog čega neki poslanici u parlamentu nisu podržali predlog za spajanje tačaka dnevnog reda. Mislim da mi treba ovde da radimo maksimalno efikasno i ekonomično i to bismo na taj način postigli, a ne sada, praktično, da se ponavljamo, odnosno da ponavljamo diskusije i argumente koje smo već čuli prethodnih dana. Predstavnik Vlade nije tu, ali ću da iskoristim ovu priliku da zamolim kolege iz vladajuće koalicije da pokušaju da se ostvari jedan predlog koji sam ovde dao u diskusiji u petak povodom zakona o stečaju, a taj predlog odnosi se na kodeks etike. Shodno članu 14. zakona o stečaju, kodeks etike donosi agencija, a na predlog ministra privrede. Moj predlog je bio da u kodeksu etike bude sadržana obaveza stečajnih upravnika da pod odgovarajućim uslovima moraju da prihvate stečaj. Dakle, radi se o tome da mi ne smemo dozvoliti da se danas / sutra stečajni upravnik nagađa sa stečajnim sudijom, da se nagađa sa sudom o tome da li hoće ili neće da prihvati neki stečaj. Jednostavno, ukoliko su ponuđeni adekvatni uslovi mora prihvatiti taj stečaj, da to bude jednostavno stvar etike, kao što su advokati dužni da prihvate odbranu itd. Ne sme se dozvoliti da imamo stečajeve za koje nijedan stečajni upravnik nije zainteresovan. Molim vas da ovu primedbu prihvatite, jer mislim da će u praksi dosta značiti. Dakle, spomenuću ključne stvari vezane za ova dva zakona, odnosno za uvođenje ove nove institucije, novog načina rada kada je u pitanju stečaj. Prvo - efikasnost, i o tome smo već govorili. Treba ponoviti zbog javnosti da sada stečaj traje više od sedam godina i ukoliko ovaj zakon bude izglasan i ukoliko se budu sudovi pridržavali slova zakona - a prosto je strašno što uopšte moramo i da se pitamo da li će to neko činiti, ali živimo u državi gde se takve stvari dešavaju, da se neko ne drži slova zakona - za očekivati je da stečaj neće trajati duže od jedne godine. Rekli smo već da je to važno, jer imperativ je očuvanje vrednosti preduzeća i veoma je važno što pre sredstva vratiti u privredu da se dalje mogu iskorišćavati u privredne svrhe. Drugo je stečajni upravnik, i tu je po meni ključna novina ovog zakona. Dakle, stečajni upravnik od sada ne može biti bilo ko. Na svu sreću ili na nečiju žalost, stečajni upravnik mora da bude lice koje ima licencu, a da bi neko dobio licencu stečajnog upravnika mora da položi odgovarajući stručni ispit. Šta ovim želimo, ovog puta Vlada, ali i mi iz opozicije jer smo mi predložili ovaj zakon? Želimo da stečajni upravnici budu profesionalizovani, licencirani, edukovani, obrazovani, da znaju korporativno pravo, korporativnu ekonomiju, da jednostavno stvorimo sve one preduslove koji će umanjiti šansu zloupotreba. Nažalost, zloupotrebe nikada ne možete isključiti, bilo zbog neznanja, nestručnosti, itd. jer smo u prethodnom periodu imali tri vrste upravnika. Jedno su bili dobri, savesni i odgovorni upravnici i oni su, koliko su to mogli u datim uslovima i po pozitivnim propisima, obavljali svoj posao. Tu se slažem sa kolegama koje tvrde da ni prethodna prerogativa nije baš bila toliko loša, ali je sigurno ostavljala više prostora za ove druge dve vrste upravnika koje ću pomenuti. To su nestručni i nesposobni upravnici i treća vrsta su upravnici koji ne zadovoljavaju osnovne moralne kriterijume da bi im se poverio društveni ili državni kapital na upravljanje u situaciji kada je subjekt postao nesposoban za dalja plaćanja. Svedoci smo, kolega je malopre pomenuo, jedne povezanosti svih onih subjekata koji učestvuju u procesu stečaja, izuzev naravno poverilaca i radnika koji ostaju bez posla; dakle, povezanosti svih ovih drugih subjekata koja se svodila na njihovu ličnu korist, a na štetu po društvenu zajednicu, poverioce i naravno radnike zaposlene u tim preduzećima. Tu dolazimo do nečega za šta smatram da je najbitnije za našu javnost i najbitnija novina u našem sistemu, a to je da će za subjekte sa većinskim državnim ili društvenim kapitalom postupak stečaja voditi posebna, specijalizovana organizacija. Gospodin Vlahović je rekao i predlog našeg poslaničkog kluba jeste da zarad ekonomičnosti, efikasnosti i principa funkcionalnosti to bude Agencija za privatizaciju. Nadamo se da će Vlada usvojiti taj predlog. Tu smatramo da je najvažnija stvar zbog toga što će se sa posebnom pažnjom voditi stečaj takođe od strane upravnika koji jesu licencirani, jer će ta agencija, specijalizovana organizacija, morati da zapošljava isključivo licencirana lica. Ta društvena i državna imovina više neće biti predmet daljeg razvlačenja u trajanju od dve, tri, četiri, pet, šest i možda i 10 godina, nego će u jednom relativno kratkom roku od godinu dana da se završi taj postupak stečaja. Pri tom će sama država, normalno, ona je pre svega zainteresovana za socijalni mir, obezbediti sve preduslove i učiniti sve što je u njenoj moći preko ove agencije da se taj stečaj u društvenim i državnim preduzećima završi bez zloupotrebe, bez mahinacija ili nepotrebnog odugovlačenja celog tog postupka. To je pod tačkom 5), ono što ja mislim da naša javnost potpuno podržava, tj. da ne možemo dužnike držati u povlašćenom položaju, ne može onaj ko pozajmljuje, a ne vraća da bude povlašćen. Mislim da postojeći Zakon o izvršnom postupku daje dobre šanse da se to menja. Ovog puta to namećemo i svim ovim subjektima, mislim na privredne, dakle, kada nastupa stečaj, i mislim da je to standard koji generalno moramo da prihvatimo kao društvo i kao pojedinci, da dužnici ne mogu biti privilegovani. Naime, mora se voditi računa o interesima poverilaca i, u krajnjem slučaju, to je neki moralni ili etički princip koji jednostavno moramo da primenimo. Mislim da ovaj zakon bitno menja poziciju poverioca i ne treba da govorimo o ovom zakonu, odnosno o zakonu o stečaju, jer ne može se praktično nijedna bitna radnja učiniti, a da pri tom ne postoji saglasnost poverilaca ili onih koji su pored društvene zajednice i radnika najviše zainteresovani za sudbinu stečajne mase, odnosno deobne mase. Treba ponoviti socijalnu komponentu, znači, pored opšte, jer kako znamo da ovim zakonom uvodimo jedno sistemsko rešenje, pored te opšte postoji i ona koja se odnosi na isplatne redove gde su vrlo privilegovani radnici i zaposleni. Dakle, oni moraju da znaju da sada više ne može da im se desi situacija da se njihovo preduzeće nalazi u stečaju dve, tri, pet ili šest godina, a da svih tih godina ne prime nijedan dinar ili bilo šta od plate. Naime, oni se sada nalaze u drugom, a de fakto u prvom isplatnom redu, jer ne možemo računati kao isplatni red troškove stečajnog postupka, pa čak i pre same države, što jeste rešenje koje je malo drugačije od principa jedne liberalne ekonomije, ali Srbija se nalazi u situaciji kada vrhovni i osnovni princip mora biti socijalna zaštita, odnosno zaštita naših ugroženih sugrađana i ovo je veoma važno zbog toga, jer ovaj zakon predstavlja bitnu novinu i značajnu vrednost za naše društvo. Dakle, za nas iz DS-a dileme nema, kod svakog zakona koji je sistemski i nabolje menja naše društvo, a smatramo da ova dva zakona, zakon o stečaju i zakon o licenciranju stečajnih upravnika, upravo to čine. Zbog toga ćemo mi podržati ovaj zakon, u nadi da ćemo u daljem radu Skupštine, da tako kažem, u jednoj saradnji koja treba da postoji između stranaka vlasti i opozicije, u većoj meri imati na dnevnom redu zakone ovakvog karaktera. Već sam rekao i prošli put, u ovakvim stvarima uvek ćete imati pomoć DS-a. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a neka se pripremi narodni poslanik Branimir Trajković.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo i narodne poslanike koji brane ovaj zakon pa kažu da je dobar, čak se i čude zašto neki poslanici nisu glasali da se objedini rasprava o zakonu o stečaju i zakonu o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Nismo glasali za to, jer mogu da kažem da nemate pojma i da ste to mogli da stavite u jedan zakon i da završite posao kao jednu jedinu raspravu, bez ikakvog pritiska na narodne poslanike. Dalje, jedan kolega isto reče, kada su u pitanju stečajni upravnici, da je do sada u praksi bilo primera da je jedan stečajni upravnik vodio postupak u 20, 30, pa i više preduzeća i nigde se nije odrekao svoje naknade. Tačno, bilo je takvih preduzeća, takvih primera, i to najviše sa te strane odakle se to i spominje, npr. Janjušević i Kolesar, koji su do juče sedeli sa vama. Sada ja postavljam pitanje kojim to odredbama u ovom zakonu se to sprečava, da li postoji neka odredba koja može stečajnog upravnika da spreči da bude stečajni upravnik u 20 ili 30 preduzeća, i još kažu da su ranije uzimali naknade za to. Pogledajte vaš Predlog zakona, prvi isplatni red jesu troškovi stečajnog postupka. Troškovi stečajnog postupka su sudska taksa koja se uplaćuje za stečajni postupak i naknada za rad stečajnog upravnika. Sada pričate da su oni stari zakoni bili gori nego ovi koje donosite. U najmanju ruku su isti, ako nisu gori sada. Što se tiče samog predloga zakona o agenciji, a o tome kakva je svrha agencije možemo da pričamo u pojedinostima, tvrdnja da će ova dva zakona mnogo bolje da urede posao sprovođenja stečajnog postupka, da će taj stečajni postupak da sprovode kvalitetniji, sposobniji, stručni ljudi, pada u vodu kada se pogleda zakon o agenciji za licenciranje. Jer, šta piše u zakonu, koji su to poslovi agencije? U članu 3. stav 1. tačka 1) - izdaje, obnavlja i oduzima licencu za obavljanje poslova stečajnog upravnika, u skladu sa zakonom. U stavu 1. tačka 2) - organizuje i sprovodi stručni ispit za stečajnog upravnika. Pa onda dalje, u članu 7 - organi agencije, pa kaže da su organi agencije upravni odbor, direktor i nadzorni odbor, i kako se onda ti organi agencije formiraju i sve organe predlaže Vlada. Dakle, upravni odbor koji se sastoji od predsednika i četiri člana donosi statut i valjda u tom statutu treba da budu predviđene odredbe o tom organu agencije, mislim na organ koji će da izdaje licencu. Sada se postavlja pitanje da li su ti ljudi koji će da rade u agenciji uopšte kvalifikovani da taj posao rade i da li su oni ti koji su stručni i sposobni da bi izdali licencu nekom stečajnom upravniku, ali to nigde u ovom zakonu ne piše, ni u zakonu o stečaju, ni u zakonu o licenciranju stečajnih upravnika, znači, nema nijedne takve odredbe. Može bukvalno bilo ko da sedi u upravnom odboru, da donosi statut, da donosi program, da pravi finansijski izveštaj, da izdaje licence stečajnim upravnicima. Jedini uslov je da stečajni upravnik ima tri godine radnog iskustva, po zakonu o stečaju, i tu se cela priča oko njegove sposobnosti završava. U članu 5. Predloga zakona kaže se: "Za obavljanje pojedinih stručnih poslova iz svoje nadležnosti agencija može angažovati domaća ili strana pravna ili fizička lica." Drago mi je da ste bar u jednom zakonu to tako fino stavili, da konačno možemo da saznamo gde ide onaj novac za specijalizovane usluge. Znači, to ide domaćim ili stranim pravnim ili fizičkim licima za nekakve specijalizovane usluge, plaćamo pamet koju treba ova vlada da ima. Valjda su ministri, pomoćnici ministara, zamenici ministara sposobni ljudi, školovani, bar se nadamo tako, tako se predstavljaju u javnosti, da im ne treba neka naknadna stručna pamet sa strane koju plaćamo za ovu godinu, čini mi se, 8,5 milijardi dinara. Još nešto da kažem, kao neki "šlag" jeste činjenica da se izveštaj o radu agencije dostavlja ministru nadležnom za poslove privrede, a ovaj je dužan da to dostavi Vladi Republike Srbije. Ne bi to bilo strašno da je u stečaju 2%, 3% ili 4% preduzeća, privrednih subjekata, nego je problem što je više od 30 ili 40% privrednih subjekata u Srbiji u stečaju. Nije u pravu ministar kada je rekao, kada sam tražio amandmanom da posao stečajnog upravnika može da obavlja sudski veštak, zato što se po samoj koncepciji zakona o stečaju i zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika vidi da su sva ta preduzeća osuđena na bankrot i jedino sudski veštak može da utvrdi pravu vrednost preduzeća, a ne knjigovodstvenu. Jer, po knjigovodstvenoj vrednosti možete za jedno preduzeće da iskažete da je u dobitku 100 miliona dinara, ili u gubitku, i sve da bude po Zakonu o računovodstvu, dakle, sa svim odredbama o revalorizaciji, amortizaciji itd. Zato je to posao stečajnog upravnika, da tačno prikaže kolika je tržišna vrednost tog subjekta nad kojim se privatizacija sprovodi.
Reč ima narodni poslanik Branimir Trajković, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, potreba za uvođenjem reda u izboru stečajnih upravnika iznudila je donošenje zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Trgovinski sudovi su bili ti koji su raspisivali konkurse za angažovanje stečajnih upravnika. I sami zatrpani velikim poslovima oko velikog broja stečaja domaćih preduzeća, nisu bili u stanju da kvalitetno obave izbor, evidenciju i nadzor nad stečajnim upravnicima. Tako se dešavalo da poslove stečajnih upravnika obavljaju lica bez dovoljno znanja i kvalifikacije. Nije bila propisana obaveza polaganja stručnog ni klasifikacionog ispita, niti bilo koji vid obavezne stručne edukacije, kao ni sticanje ili obnavljanje dozvole (ili licence) za poslove stečajnog upravnika. Pravna reforma koju je ova vlada svojim dolaskom otpočela zahtevala je pored jednog savremenog stečajnog zakona i zakon o stečajnim upravnicima. U cilju ove reforme i celokupnog stečajnog zakonodavstva i stvaranja uslova za efikasno sprovođenje stečajnog postupka Vlada se opredelila za već oprobane modele zemalja u tranziciji, kao i nekih zapadnih sistema. Kao što sam juče za ovom govornicom rekao, ojačana je uloga stečajnog upravnika. Data su mu veća ovlašćenja i više slobode u radu. Uslov za licencu je najmanje visoka stručna sprema i položen stručni ispit. Ovim zakonom je takođe propisano da će program i sprovođenje ispita, kao i nadzor nad radom stečajnih upravnika vršiti agencija za licenciranje stečajnih upravnika. Agencija, kao prva specijalizovana, stručna državna ustanova, treba da utvrdi neophodni optimalni test znanja koji lica zainteresovana za profesiju stečajnog upravnika moraju da ispunjavaju. Razlog zašto se ovo prepustilo agenciji je da bi se izbegli različiti standardi i merila uspešnosti stečajnih upravnika. Po prvi put u našoj zemlji uvode se unificirani, jednaki i objektivni kriterijumi za sve zainteresovane. Agencija takođe obavlja nadzor nad radom stečajnih upravnika, u cilju obnavljanja ili oduzimanja licence. Propisuje se i jedinstven imenik stečajnih upravnika za celu teritoriju Republiku Srbije, koji vodi agencija. I na kraju, agencija dva puta godišnje podnosi pismeni izveštaj Ministarstvu privrede, koje vrši nadzor nad radom agencije. DSS će podržati ovaj zakon i predlažemo svim poslanicima Republičke skupštine da glasaju za njega, kako bi pomogli ovoj vladi da pravne reforme u stečajnom zakonodavstvu zaokruži i ovim zakonom.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Nikola Novaković.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih se kratko osvrnuo na zakon koji je juče, kao, završen u ovoj skupštini, a to je zakon o stečajnom postupku i na član 14. tog zakona, gde se definišu uslovi koje mora ispunjavati stečajni upravnik. U članu 14. zakona o stečajnom postupku stoji da za stečajnog upravnika može biti imenovano lice koje je dobilo licencu za obavljanje poslova stečajnog upravnika, koje ima status privatnog preduzetnika... Prema tome, stečajni upravnici u Srbiji ubuduće će biti samo privatni preduzetnici. U istom članu u predzadnjem stavu stoji da će u postupku sprovođenja stečaja nad pravnim licem koje je u većinskoj državnoj, odnosno društvenoj svojini za stečajnog upravnika stečajno veće imenovati specijalizovanu instituciju osnovanu posebnim propisom, koja mora imati zaposlena lica koja imaju licencu iz prvog stava ovog člana. Nigde u zakonu nije rečeno koja je to specijalizovana ustanova, niti kojim propisom će biti osnovana, ali je u obrazloženju rečeno da je to Agencija za privatizaciju. Prema tome, za stečaj društvenih preduzeća i preduzeća sa većinskom državnom svojinom stečajni upravnik će biti Agencija za privatizaciju, ali ta agencija mora imati zaposlena lica koja imaju licencu. Sada se ja pitam kako može Agencija imati zaposlena lica sa licencom, ako licencu može da ima samo privatni preduzetnik? Da li to znači da će u Agenciji biti zaposlena lica koja su privatni preduzetnici? Mislim da je ovo malo kontradiktorno i da je predlagač morao da vodi računa o tome da se ova kontradikcija izbegne. Smatram da je bilo mnogo pametnije predlagaču, odnosno Vladi Republike Srbije, da pred ovaj skupštinski dom izađe sa predlogom zakona o izmeni Zakona o privatizaciji, jer je to ono što je za Srbiju danas bitnije od ovog zakona o stečajnom postupku i zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Naime, mi danas u Srbiji imamo veliki problem sa Zakonom o privatizaciji, odnosno sa privatizacijom mnogih preduzeća koja su na loš način privatizovana. Agencija za privatizaciju danas raskida dobar broj kupoprodajnih ugovora koji su potpisani sa novim vlasnicima, zbog toga što novi vlasnici ne ispunjavaju uslove po ugovoru i tako dolazimo u jednu situaciju pravnog vakuuma, jer Zakon o privatizaciji nije predvideo takav slučaj, slučaj raskida ugovora. Sada agencija nema rešenje. Ne znaju šta će sa tim preduzećima, kako će nastaviti rad, kako će ih i da li će ih ponovo privatizovati i na koji način. Bilo bi mnogo pametnije da smo raspravljali danas o tom Zakonu o privatizaciji, da smo njega izmenili da bismo omogućili preduzećima u Srbiji koja su na loš način privatizovana, u kojima je ugovor raskinut, da se mogu na određen način konsolidovati, srediti svoje poslovanje i privatizovati po novom, kvalitetnijem zakonu. Što se tiče zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, mi iz SRS smatramo da je taj zakon loš kao i prethodni, da je nepotreban, suvišan. Naime, ovim zakonom se osniva jedno telo, jedno pravno lice koje će imati posao samo da izdaje licence stečajnim upravnicima. U članu 3. ovog predloga taksativno su navedeni poslovi koje će ova agencija da obavlja, a odmah na kraju tog člana je rečeno koje poslove agencija obavlja kao poverene poslove. Lepo stoji da poslove pod tačkom 1), 2) i 4) agencija obavlja kao poverene. Postavlja se pitanje ko ove poslove poverava agenciji? Verovatno je to Ministarstvo privrede, što je i logično. Ako Ministarstvo privrede poverava neke poslove agenciji, postavlja se pitanje zašto ih ono samo ne vrši? Ministarstvo privrede ima dovoljno kadrova, prostora, dovoljno ljudi da može ove poslove samo da obavlja. U tački 1) stoji da je prvi posao agencije da izdaje, obnavlja i oduzima licencu za obavljanje poslova stečajnog upravnika, u skladu sa zakonom. Ovaj posao izdavanja i obnavljanja licence je posao tehničke prirode koji može da obavlja Ministarstvo, odnosno služba Ministarstva privrede. Tačka 2) - agencija organizuje i sprovodi stručni ispit za stečajnog upravnika. Po članu 14. zakona o stečajnom postupku, ministar privrede propisuje uslove, program i način polaganja stručnog ispita. Ako ministar propiše i uslove i program i način polaganja stručnog ispita, zašto Ministarstvo ne bi moglo da sprovede taj stručni ispit, da ga realizuje, da organizuje polaganje stručnog ispita za stečajnog upravnika? Zašto sada imamo posebnu agenciju koja će sprovoditi taj program koji propisuje Ministarstvo, koja će po tom programu samo da organizuje ispit i da ljudima daje licence za taj posao? Treća tačka je da je posao agencije da vodi imenik stečajnih upravnika. I ovo je tehnički posao, vođenje imenika. I taj posao mogu da rade dva čoveka u Ministarstvu. Zašto je potrebna posebna agencija da vodi taj posao, kada se radi o jednom tehničkom poslu? Tačka 4) - agencija vrši nadzor nad radom i prati razvoj profesije stečajnog upravnika. Već je u članu 12. zakona o stečajnom postupku rečeno ko vrši nadzor nad radom stečajnih upravnika. Taj nadzor vrši stečajno veće, odnosno stečajni sudija. Zašto se sada i agencija postavlja kao nadzornik koji će vršiti nadzor nad radom stečajnog upravnika? U tački 6) - agencija prikuplja i obrađuje statističke i druge podatke od značaja za sprovođenje stečajnog postupka. Statističke podatke prikuplja republički organ za statistiku, zašto bismo imali paralelan organ koji će te podatke da prikuplja? Tačka 7) - agencija predlaže nacionalne standarde za upravljanje stečajnom masom i kodeks etike, koji se donose u skladu sa zakonom kojim se uređuje stečajni postupak. U prethodnom zakonu je već rečeno ko donosi te standarde, to je Ministarstvo, odnosno ministar. Šta znači sada - agencija predlaže? Ko garantuje da će se ministar složiti sa tim što agencija predloži? Da li će ministar to da prihvati ili će, iz razloga što se ne slaže sa tim, da pravi neke druge standarde i da ih onda donosi? Sve ovo govori da je agencija jedno telo koje je ovde nametnuto bez razloga, jer sve ove poslove može da obavlja Ministarstvo privrede i ne treba opterećivati budžet države ovom agencijom. Takođe, u članu 5. stoji nešto što je nelogično i ne sme da stoji ovde, a to jeda za obavljanje pojedinih stručnih poslova iz svoje nadležnosti agencija može da angažuje domaća ili strana pravna ili fizička lica. Agencija uglavnom radi tehničke poslove, poslove tehničke prirode. Sada će angažovati domaća ili strana, stručna, pravna ili fizička lica da joj pomognu u obavljanju tih poslova. Svi ti angažmani se moraju platiti. Odakle? Ko će da plati angažovanje stranih pravnih ili fizičkih lica da pomognu agenciji u njenom radu i zašto osnivamo agenciju kojoj u startu treba pomoć nekoga sa strane? Član 6. - Sredstva za osnivanje i rad agencije. U ovom članu stoji da za osnivanje agencije treba izdvojiti iz budžeta Republike Srbije 30 miliona dinara. To su sredstva koja nisu beznačajna, nisu mala, koja su bitna za ovu državu, pogotovu u ovom momentu kada se mogu utrošiti na mnogo pametniji, racionalniji način. Imamo blokade puteva od strane proizvođača maline, proizvođača višnje i proizvođača pšenice, koji traže neki dinar više za svoju robu, za svoje proizvode, a mi se rasipamo milionima dinara na neke agencije koje su apsolutno nepotrebne. Takođe stoji da se za osnivanje agencije mogu koristiti i donacije domaćih i stranih pravnih ili fizičkih lica. Kako će agencija biti objektivna i nepristrasna ako će za osnivanje agencije biti korišćena sredstva iz donacija domaćih i stranih pravnih i fizičkih lica, a isto to se predviđa i za rad agencije? Znači, i rad agencije će se finansirati iz donacija. Ne može ta agencija biti objektivna ili nepristrasna ako će primati novac od fizičkih lica, bilo domaćih bilo stranih. Zadnja stvar na koju želim da ukažem takođe se odnosi na finansiranje rada agencije - sredstva za rad se obezbeđuju iz prihoda koje agencija ostvari obavljanjem poslova iz svoje nadležnosti. Koji su to stalni prihodi koje će agencija imati da bi mogla da se finansira i da finansira onaj broj ljudi koji će biti propisan nekim statutom, odnosno nekim aktom agencije? Ovde se nigde ne navodi; taj statut agencije će usvojiti upravni odbor. Agencija će imati verovatno veći broj zaposlenih koji će morati redovno da primaju svoje plate. Koje stalne prihode agencija ima da može da servisira sve te obaveze? Agencija nema stalne prihode. Verovatno će agencija naplaćivati stručne ispite, izdavanje licenci, ali ovaj zakon o stečajnom postupku i poslovi... odnosno stečajni upravnik koji je definisan ovim zakonom kao pojedinac uglavnom se odnosi na privatna preduzeća. Stečaja u tim preduzećima kod nas u Srbiji je danas vrlo malo, ili ih neće biti. Privatnik neće dozvoliti da njegovo preduzeće ide u stečaj. Radije će on da proda svoju imovinu pa da namiri dugovanja, nego da to prepusti državi. Znači, neće biti velikog interesa za ovo. Neće imati stalnih prihoda i agencija ne može da obezbedi funkcionisanje na ovaj način kako ste vi to zamislili. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić.
Moje dame narodne poslanice, gospodo narodni poslanici, evo jedna lepa vest: sedam plus jedan i po dinar, putevi su slobodni, toliko vredi pšenica danas, a višnje su sledeće na dnevnom redu. Dakle, Vlada je postigla dogovor i to je kraj te priče. Što se tiče ovog malog zakona od 15 članova i velikih reči koje smo danas čuli, moram da primetim da je samo u pitanju jedna mala agencija, da ona nikakav balast neće biti ni ovom narodu, ni bilo kojoj vladi, niti će to koštati toliko da će biti nemoguće ispuniti, ili da ćemo na nekoj drugoj strani osiromašiti. U pitanju je svođenje čistih računa u kompleksu zakona koji regulišu stečajni postupak, pa, po logici stvari, i poboljšavaju samo upravljanje tim postupkom krozprave, stručne ljude koji se zovu stečajni upravnici. Tačno će se znati šta ko plaća, ko za šta odgovara i ko šta radi. Znaće se i ko pije i ko plaća. Sigurno je da će dobar i kvalitetan rad stečajnih upravnika, koje i kratki rokovi zakona o stečajnom postupku teraju na to, doprineti da će oni ne samo sami sebe isplaćivati, već znatno doprineti očuvanju i uvećanju vrednosti imovine stečajnih dužnika. To je jedna šansa koja do danas nije postojala. Trideset godina sam u advokaturi i prevršilo je svaku meru druženje sa penzionisanim računovođama, saldo kontistima, ljudima koji u osamdesetim godinama vode stečajne postupke. Tu nema ni kvaliteta ni uspeha (naravno, ima i drugih primera), upravo zbog toga što takvi nisu bili licencirani; a spomenut je gospodin Janjušević. Ono što bih video kao sledeći korak i što je veoma važno, a nije baš toliko vezano za samu agenciju za licenciranje stečajnih upravnika, jeste nedostatak jednog oditorskog organa u čitavom pravnom sistemu. Pretpostavljam da Vlada to ima u vidu i da će izaći i sa takvim jednim predlogom. Tu se ne bi radilo samo o kontroli, naravno, stečajnih upravnika koji su u nekoj skali važnosti možda u donjem delu. Radilo bi se i o kontroli privatizacije, kada već idemo dole da se penjemo gore, radilo bi se o kontroli javnih prihoda, javnih rashoda, o kontroli budžeta. Dakle, oditorski sud ili već neki drugi organ ili druga organizacija, kakve postoje u svim zemljama na svetu, koja ima izuzetno važnu i značajnu funkciju, trebalo bi da polako i u našim glavama, pre svega, pa potom i u papirima ugleda svetlost dana i u našem pravnom sistemu. Drugo što sam čuo da će biti dok sam govorio o zakonu o stečajnom postupku, a nije loše ponoviti, to je baza podataka. Imenik, O.K.;on će da zabeleži, kao jedna službena knjiga, podatke o stečajnim upravnicima i izvod iz takve knjige garantuje da čovek ima licencu. Međutim, baza podataka koja bi bila dostupna svim ljudima koji rade ili imaju bilo kakve veze sa stečajnim postupkom bi bila izuzetno značajna. Time bi se i javnost, transparentnost rada stečajnih upravnika, pa i postupaka, sudskih, stečajnih, približila svakom ko je zainteresovan i definitivno otklonila neka mističnost koja za sada ovde ipak postoji. Kolege narodni poslanici koji su članovi Odbora za privatizaciju dobili su pre jedno tri nedelje ili mesec dana spisak (mislim da je Trgovinski sud u Beogradu) stečajnih veća i stečajnih upravnika, dakle, koji je sudija kojeg upravnika predložio. Mislim da bi poslaničke grupe mogle to da pregledaju malo pažljivije. Raznoraznih tu ima koincidencija, slučajnosti; ne bih dalje ništa da insinuiram, ali, verujte, te tabele su vrlo interesantne. Ovaj zakon valja usvojiti bez daljih i velikih priča. Razumem teškoće u kojima se nalaze moje kolege koji su protiv ovog zakona, ali stara kineska poslovica kaže – teško je uhvatiti u tunelu crnu mačku, a pogotovo kada je nema. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite.
Za razliku od prethodnika, ne mislim da je ovo mala i sitna agencija i da malo košta. Košta toliko, a bespotrebno se uvodi, kao kada biste sada za još 20 hiljada tona pšenice obezbedili još po dinar i da dođete na 10 dinara, koliko seljaci traže i koliko bi trebalo da se plati. Ove slavodobitne izjave o tome da je G17 plus postigla sporazum, a pretpostavljam da je G17 plus postigla sporazum, pretpostavljam, jer vidim da ćute koalicioni partneri, nema predsednika Vlade, nema ministra poljoprivrede. Izlazi jedan poslanik i širi ruke. Juče sam mu video potpredsednika Vlade na državnom poljoprivrednom dobru, a ne na njivi seljaka, gde je objašnjavao cenu pšenice okružen pajtašima i policijom. Juče je trebalo da o ceni pšenice govorite sa seljacima na njivama, a ne sa PKB-om. Trideset miliona dinara do kraja godine, a to je 250 prosečnih plata, izdvajate za sprovođenje u život agencije, za poverene poslove koji su samo tačka 1), 2) i 4) člana 3, da ne gledam sada, a plus će biti sponzorstva i donacija, mili Bože, od stranih pravnih i fizičkih lica. Navući ćete tu para, a mislim da ćete moći i budžet da finansirate preko agencije za licenciranje stečajnih upravnika. Jedna stvar me interesuje kod vas koji ćete sprovoditi zakon. U roku od mesec dana treba da bude izabran direktor, nadzorni odbor, a verovatno i upravni odbor. Sve imenuje Vlada, na predlog ministra za privredu. Sada me interesuje, ako je ministar pravde, koga izuzetno cenim zbog toga kako nam se u Skupštini obraća i kako nas ovde poštuje, mogao da brani ovaj zakon, ne verujem da može da predlaže direktora agencije. Uostalom, to koalicioni partner koji brine o parama u Vladi neće ni da mu prepusti, u to sam ubeđen. Sada me interesuje ko će da predloži direktora agencije za licenciranje stečajnih upravnika, ko će da predloži članove upravnog i članove nadzornog odbora; da bi Vlada nešto radila neko mora da joj predloži. Pošto je tako dobar zakon i pošto će biti revolucija u stečajnim postupcima... I, zameram vam što ste se loše izrazili o ljudima koji se bave određenim poslovima po zahtevu suda, pa makar da imaju i 80 godina, jer tu ne vidim nikakvu prepreku; ako je čovek stručan i ako neko ko je ovlašćen hoće da ga angažuje, može da ga angažuje, ograničenja u godinama, dragi moj gospodine, još uvek nema. Nemojte da mislite da je knjigovođa sa 80 godina života manje sposoban od knjigovođe koji ima 20 godina života. Nemojte da mi vređate starije ljude. Mislim da oni sa najviše razuma pristupaju i državi i brizi za državu i brizi za privredu. Sve su ovo oni izgradili a dočekali su da dođu stručnjaci za stečaj, stručnjaci za privatizaciju, stručnjaci za mešetarenja koji su njihovu imovinu raskrčmili, podelili kao age blago. Ostalo je sada da se mi ovde dogovaramo oko toga kako da još angažujemo strana pravna i fizička lica, strane države da nam pomognu da dovršimo ono što još uvek za ove četiri godine niste uspeli da završite. Nije nama ovaj zakon toliko bitan da na njemu lomimo koplja, jesmo li protiv ili smo za. Nije ni vama. Hoćete da me ubedite da je pravosuđe u Srbiji tako posrnulo da Vlada treba preko svoje javne službe da određuje stečajne upravnike. Toga se ja bojim. Ako ste zaista u pravu da sudu treba uzeti jedan posao i dati ga Vladi, onda mi pravosuđe više nemamo. Za mene Vlada nije nepristrasna, za mene je sud nepristrasan, a Vlada je pristrasna. Vladu niko ne obavezuje da bude nepristrasna. Sud je nepristrasan. Ako sud nije mogao da vodi ovaj posao, hajde da menjamo ljude koji su to u sudu radili, hajde da menjamo čitavu postavu, hajde čitav sistem da menjamo, hajde da načinimo sud nezavisnim preko pravosudnog budžeta, gospodine ministre. Ovako kažemo - sud ne valja, pa mu izuzimamo jednu po jednu funkciju, sklanjamo i od Skupštine, prebacujemo pod kontrolu Vlade. Nešto mi tu ne odgovara, to mi se ne uklapa u ono što zamišljam kao demokratiju. Kada neko počne da mi tvrdi da sudovi nisu spremni, da nisu sposobni i da ne mogu, uvek posumnjam u dobre namere onoga koji to tvrdi. Pravosuđe je u vašim rukama, nisam ja 2001. godine oterao hiljade sudija pod parolom - bili su Miloševićevi. Nisam ja doveo hiljade pripravnika. Nismo mi glasali na sednicama da se jednom istom odlukom neko bira za sudiju i istom tom odlukom se bira i za predsednika tog suda. To ste radili vi koji ste sad ponovo na vlasti. Ne zaboravite pravosuđe. Ovo je već drugi atak bio na tužilaštvo, a na pravosuđe su izvršena dva ataka. Više nemate koga da ubacite. Sposobne ljude je oterao i onaj bivši režim u advokaturu, a vi ste već napravili pogrom. Zato sada ovo sklanjate od sudova, zato sada sudovi ne mogu da sude za ratne zločine, zato priče da sud ne može za ovo, ne može za ono. Kakva je to država? Mi ne možemo sada da dokažemo da sud može da sudi onima koje je optužio Haški tribunal. Odakle nam onda pravo da sudimo čoveku koji ukrade jaje na pijaci? On može da kaže – kad nemate dovoljno stručnosti i veštine i kad niste toliko objektivni da sudite najtežim zločincima, što ste se okomili na mene, što ne izgradite sistem da sudi svima, a ne samo nama koji moramo da hranimo decu krađom. Mislio sam da će to pomodarstvo agencija da prestane promenom vlasti, jer smo svi napadali formiranje agencija, a sada nastavljate besomučno, agenciju za agencijom. Sto, dvesta, trista zaposlenih u administraciji i kada se utvrdi da u budžetu nema dovoljno para za administraciju, onda niske plate onima u administraciji i onda pobegnu svi sposobni iz administracije, i ko ostane da vodi državu - onaj ko još nije našao sebi mesto. Pogledajte ko radi u ministarstvima – najnesposobniji građani Srbije i najnesposobniji stranci, ili bih rekao - najsposobniji stranci koji dolaze ovde da nam sve upropaste. Zato sa malo više pažnje, vi koji tvrdite da želite dobro Srbiji, gledajte zakone koje vam predlažu. Ovde se uopšte ne sukobljavamo po pitanju ko je na vlasti, ko je u opoziciji, nego ko želi dobro i ko ne. Zato vam mi kažemo – mi želimo Srbiji dobro i mi ćemo svaki dobar zakon da podržimo. Sazvati vanredno zasedanje Narodne skupštine da bismo o ovome raspravljali, a da ovo uopšte ne možete da sprovedete i da ne mislite da sprovedete, da ostane za neka druga vremena, tu ne vidim svrhu. Umesto da rešavamo odmah situaciju u Vojvodini, da vidimo šta ćemo sa pokrajinskim izborima, koji će izborni princip da bude, može li da se sazove Skupština Vojvodine, umesto da rešimo hoćete li da prihvatite naše izmene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi i izboru odbornika ili nećete, da nam kažete, a pet dana čekam da neko od vas kaže – ne možemo to da podržimo ili možemo [[Dobacivanje iz sale.]] Mićoviću, ti si se poistovetio sa pacijentima i ti možeš da dobacuješ odakle god hoćeš.
Izvolite, replika.
Replika, pomenut sam. Sa poštovanjem, da poštovanom kolegi kažem sledeće: logično je da ljudi povremeno počnu da liče na ono što rade. Neko je bio grobar, to se vidi po nekome. U Arilju se življi sahranjuju, samo da znaš. Još nešto, poštovani gospodine. Ima jedna izreka koja je stara možda koliko i civilizacija, a izrekao ju je Aleksandar Veliki, kada se radi o životinjama i ličenju na životinje, a kaže: "Više bih voleo da krenem u rat i da ih sa 100 magaraca predvodi lav, nego sa 100 lavova da ih predvodi magarac". Dosta je da državu predvode magarci, vreme je da krenu da je predvode lavovi.
Povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da reklamiram član 100. Poslovnika, zbog kršenja ugleda institucija Republike Srbije. Sramota je da čovek predsednika Republike Borisa Tadića naziva magarcem, a tačno je da lavovi treba da preuzmu državu.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu je Predlog zakona o licenciranju stečajnih upravnika. To je jedan potpuno nepotreban zakon. Naime, SRS želi da se problem vođenja stečajnog postupka i ozdravljenja preduzeća kod kojih je to moguće reši što efikasnije i što bolje. Sve one izmene koje se odnose na poboljšanje kvaliteta stečajnih upravnika, efikasnost, brzinu sprovođenja, podržavamo. Međutim, kada je u pitanju osnivanje agencije za licenciranje stečajnih upravnika, to je nešto što je potpuno bespotrebno. Jedan od šefova najveće poslaničke grupe u vlasti je rekao da će se ukinuti određen broj agencija. Zaista se krenulo u tom pravcu. Navodno, one nisu zasnovane na zakonskom pricipu, ali sada je iz dana u dan sve više agencija. Očekujemo da će uskoro na dnevnom redu pred poslanicima Narodne skupštine da bude i agencija "lakasa". Verovatno me pitate za šta bi služila ta agencija. To bi bila agencija za lance, katance i salatu, i ona će imati organe koje ima i ova agencija, a to su upravni odbor, nadzorni odbor i direktor te agencije. Prilikom obrazlaganja donošenja Zakona o agenciji za registar privrednih subjekata, isto se reklo – samo da se donese taj zakon i odjednom će strani kapital nagrnuti u zemlju Srbiju. Videli ste da od toga nema ništa. Zapravo, treba ovde stvoriti privredni ambijent i pokrenuti fabrike koje imamo i u tom slučaju bi građani Srbije mogli da očekuju bolji život. Jedan od bivših ministara je rekao da ova agencija neće imati dug životni vek. Nadam se da ova agencija neće ni zaživeti, da neće dobiti potrebnu većinu u Skupštini i tako se neće ni osnovati. Kaže se da stečajni postupak traje predugo. Ne vidim neku garanciju, na osnovu ove agencije i zakona o stečajnom postupku, da bi se taj rok mogao nešto posebno skratiti. Kada su u pitanju poslovi agencije, videli ste da su kolege komentarisale da su ta pitanja koja bi trebalo da rešava agencija uglavnom tehnička. U suštini, nema potrebe za osnivanjem takve agencije. Kada su u pitanju sredstva za osnivanje i rad agencije, vrlo je interesantno da se sredstva obezbeđuju iz budžeta Republike Srbije. Jedan od prethodnika je rekao da to nisu velika sredstva, da je to mala agencija. Da je samo ova agencija u pitanju, to možda ne bi ni bili veliki troškovi. Međutim, ovo je ko zna koja agencija po redu koja se osniva. Naravno da će to biti velika sredstva. Trideset miliona, koje treba obezbediti za početak rada ove agencije, zaista bi bilo mnogo bolje platiti seljacima za malinu, pšenicu, višnju i druge poljoprivredne proizvode, stimulisati ih i dati ljudima šansu da od svog čestitog rada mogu da žive i izdržavaju svoje porodice. Zatim, sredstva za osnivanje agencije obezbeđuju se i od donacija, priloga i sponzorstva domaćih i stranih pravnih i fizičkih lica. Ovo nije humanitarna organizacija. Kada su u pitanju humanitarne organizacije, otprilike znate da onda postoji određen broj ljudi koji je spreman da izvrši neku donaciju, odnosno da da sredstva za rad tih agencija ili nekih drugih subjekata, ali kad je ovo u pitanju, tu se traži isključivo interes. Moguće je da ova agencija treba da posluži da pare koje treba da dođu sa strane malo "properu" preko ove agencije i da domaća fizička ili pravna lica koja bi sponzorisala rad ove agencije žele da od toga nešto dobiju, imaju neku korist, odnosno da mogu da utiču na te stečajne upravnike, iako mi kažemo ovde da će se kvalitet njihovog rada znatno poboljšati. Mi u SRS želimo da se rad stečajnih upravnika poboljša, da taj sistem sprovođenja stečajnog postupka bude što efikasniji i što brži. Nadzor nad radom agencije. U članu 12. se kaže: "Ministarstvo nadležno za poslove privrede obavlja poslove nadzora nad radom agencije". Možda bi moglo da se kaže da je to u redu, ali se ne kaže šta će se desiti ukoliko taj izveštaj ne bude prihvaćen od strane Vlade, koje su posledice za tu agenciju, da li će ta agencija biti ukinuta, da li će direktor biti smenjen i šta će se dalje dešavati. Kada je u pitanju vaša izjava, odnosno priča da je potrebna jedinstvena evidencija kada su u pitanju stečajni upravnici, zajednički standardi i stručnost, to je nešto što može da se prihvati, ali to je sigurno moglo da se reguliše i zakonom o stečajnom postupku. Videli ste da se stečajni upravnik kao organ stečajnog postupka pominje u članu 9. i da je u narednih desetak članova razrađeno ko može da bude stečajni upravnik, koji su uslovi za njegovo postavljanje, koji su uslovi za opoziv i na koji način treba da radi. Znači da je možda još sa jednim ili dva člana u tom zakonu mogla ta problematika da se potpuno reguliše, a da se izbegnu sredstva potrebna za agenciju, za početak 30 miliona dinara. Agencija će, kažete, obezbeđivati sredstva svojim radom. Obezbeđivanje sredstava svojim radom znači poskupljenje sprovođenja stečajnog postupka, što znači da će biti još veći namet i pritisak na firme nad kojima treba sprovesti stečajni postupak, odnosno možda ih oporaviti i staviti u životnu funkciju.
Reč ima narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Darko Glišić, a neka se pripremi narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku zanimljivo je, a to su već moji prethodnici napomenuli, da ovaj predlog zakona, koji bi trebalo da obrazlaže ministar za privredu, obrazlaže ministar za pravosuđe. Čini mi se da na jedan simboličan način, s obzirom na to da još nemamo ministra za privredu, Vlada pokazuje da možda nemamo ni privredu, pa samim tim ako nemamo privredu onda nam ne treba ni ministar. A možda je i dobro što nemamo ministra; bolje da ga nemamo nego da bude kao onaj ministar koji je bio pre njega, a koji se pojavljivao za ovom govornicom, koji je mnoga preduzeća unesrećio da se to ne može brojkama izraziti. Predlog zakona o stečaju i Predlog zakona o licenciranju stečajnih upravnika trebalo bi na određeni način, u smislu reorganizacije koja je u članu 1. Predloga zakona o stečaju predviđena, da omoguće da se ta preduzeća reorganizuju, da se dovedu na onaj stepen da se kako-tako spasu. Međutim, s obzirom na sve što prati ovaj zakon, Vladu Srbije i način na koji je sve koncipirano, čini mi se da će oni lanci i katanci o kojima se toliko govorilo ostati na tim fabrikama, a sa ovakvim zakonom čini mi se da će biti učvršćeni sve više i više. Dobro bi bilo, i u članu 6. zakona koji smo prethodno razmatrali predviđeno je za koje oblasti može ići stečajni postupak, ponekad ne bi bio loše kada bi taj stečajni postupak mogao da se sprovede nad Republičkom skupštinom. Onda ne bismo imali slučaj kao u prethodnom sazivu da se poslanici koji su se javljali po ovom zakonu i diskutovali, koji su nam držali slovo za ovom govornicom, bacaju preko nekoliko klupa, glasaju, a ni sami ne znaju koliko kartica imaju u džepu i takvi poslanici da nam govore o fabrikama, o stečaju, o pravima radnika i o oporavku naše privrede. Srpska radikalna stranka se zalaže za to da se jednom raskrsti sa takvom praksom, da se raskrsti sa načinom na koji se do sada radilo i da se zaista pokuša da se na jedan pravi način izađe iz ove situacije u kojoj se nalazimo. Meni se čini da ćete ovom agencijom za licenciranje stečajnih upravnika samo dodatno zakomplikovati situaciju i da će biti kao kada ste delili određene resore, pa će se po ključu deliti i licence za licenciranje onih koji će da sprovode stečaj. Imaćemo sigurno jedan takav postupak, pa ćemo imati, recimo, slučajeve da oni koji su upropastili neke fabrike i doveli ih do toga da su sada u takvom stanju u kakvom jesu možda budu stečajni upravnici. Iz iskustva u sredini iz koje dolazim znam da je bio uslov da budete član Demokratske stranke da biste bili stečajni upravnik, recimo u "Duvanu" i u još nekim fabrikama. Sada mi se čini da ćete to podeliti, pošto vas ima više, da će tu verovatno da budu i ovi koji su se hvalili da su se dogovorili sa seljacima da pšenica bude sedam dinara, iako je njena tržišna cena na svetskoj berzi 22 centa, a to je nekih 13 dinara, i to predstavljate kao uspeh. Jeste, jutros sam taj podatak pronašao da je pšenica na svetskoj berzi 22 centa. Dakle, imaćemo i takav slučaj da možda i predstavnici tih političkih stranaka budu stečajni upravnici, ti eksperti, tako da mi se čini da vam ni Bogoljub Karić koji se sada udružio sa vama neće pomoći da privredu koja je zaista posrnula izvučete sa dna na kojem se našla. Možda bi vam Bogoljub Karić bio dobar kandidat za ministra privrede i možda zbog toga odugovlačite sa imenovanjem ministra privrede. Možda je on vaš kandidat, možda ste se to već dogovorili, možda je ta trojna koalicija, Tadić između ova dva što počinju na "K", Karić i Koštunica, možda je Bogoljub Karić vaš kandidat za tako nešto. Čini mi se da ćete time pokazati da ste od samog početka bili na istoj političkoj liniji i zato će na prvim sledećim parlamentarnim izborima ovo malo razlike što je ostalo u vašu korist da pređe na suprotnu stranu i da konačno SRS krene sama da rešava ove probleme koji su nagomilani. Srpska radikalna stranka, ako se desi možda još nekad, čisto sumnjam, da pobedi neko ko nije njen kandidat, nikada ga neće nazivati magarcem, kao što nazivaju oni koji su se malopre pojavili za ovom skupštinskom govornicom i svog sopstvenog kandidata; ajde što su svog kandidata, nego su predsednika Republike nazvali magarcem za ovom govornicom.
Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, a neka se pripremi narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo, prethodni poslanik, uvaženi kolega, reče i ostade živ. Njegova diskusija nema nikakve veze sa zakonom i ja prigovaram predsedavajućem da je bio u obavezi da ga upozori. To je povreda Poslovnika koju neću reklamirati, samo ukazujem. Dame i gospodo, mislim da je na poslanicima da odgovorno, u interesu građana, u interesu države učestvuju u diskusiji i daju argumente za i protiv nekog zakona, a ne da iznose, neću reći prejaku reč, neke totalne nebuloze. Meni, gospodo, nećete nikako dosaditi, niti ćete me izbaciti iz ravnoteže jer sam naučio da mi se dobacuje i neće mi uopšte smetati. Što se tiče zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, Predlog zakona je normalan sled onog prethodnog zakona o stečajnom postupku. Ja sam, i ne samo ja, svi poslanici Demokratske stranke Srbije i vladajuće koalicije ukazivali su na prednosti novog predloga zakona o stečajnom postupku. U tome smo imali podršku i nekih drugih poslaničkih klubova, odnosno stranaka koje ne učestvuju u koaliciji. Ovaj zakon je normalan sled prethodnog zakona i potrebno je da se ovim zakonom o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika regulišu postupak, način i uslovi za stečajne upravnike. Danas važeći Zakon o prinudnom poravnanju, stečaju i likvidaciji (a njegov prvi usvojeni oblik je iz 1989. godine, sa izmenama iz 1993. i 1996. godine) nije detaljnije regulisao materiju vezanu za profesiju, standarde i status stečajnih upravnika. Ovim zakonom o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika upravo se to postiže i predlaže se jedan moderan zakon koji je u skladu sa intencijom i težnjom Vlade i vladajuće koalicije za pospešivanjem privrednog razvoja i uključivanja u normalne tržišne tokove i tržišnu utakmicu. Zašto baš agencija za licenciranje stečajnih upravnika? Zašto to ne radi sud kao što je to do sada radio, po nekim neutvrđenim kriterijumima? Podsetiću da je tako dolazilo do situacije da je bilo ljudi koji su vodili više desetina ili dvadesetak stečajnih postupaka, odnosno mogli su da budu stečajni upravnici u isto toliko firmi, odnosno preduzeća. Iluzorno je da će oni u takvom slučaju da svoj posao stečajnog upravnika vode odgovorno i u interesu dužnika, poverioca i države. Nije bilo čvrstih kriterijuma, tako da je moglo doći do raznih zloupotreba. Nije nužno da dođe do zloupotreba, ali čim nema kriterijuma, onda se ostavlja na volju pojedincima, da li to bio sudija u trgovinskom sudu ili stečajno veće, da bez jasno utvrđenih kriterijuma postave lica koja su mogla ali nisu morala imati odgovarajuću stručnu spremu i iskustvo da budu stečajni upravnici. U praksi se dešavalo da je bila jagma za mesto stečajnog upravnika u preduzećima gde se još imalo šta prodati ili možda privatizovati iz stečaja, obično privatizovati na nezakonit način, dakle prelivanjem iz društvenog ili državnog kapitala u privatne džepove; a tamo gde nije bilo kapitala, odnosno osnovnih sredstava koja bi mogla biti prodata ili brzo privatizovana, nije bilo interesovanja, pa su trgovinski sudovi i stečajna veća bili u velikim mukama kako da pronađu stečajnog upravnika. Ovim predlogom zakona se predviđaju kriterijumi, postupak i zato je mnogo ispravnije da se osnuje agencija za licenciranje stečajnih upravnika, da taj posao ne rade ni sudovi, niti ministarstvo, bilo privrede ili neko drugo ministarstvo u okviru Vlade Republike Srbije, jer industrija, odnosno privreda i privredni subjekti, njihovo poslovanje i funkcionisanje prevashodno moraju biti podložni nekim privrednim zakonima, odnosno tržišnoj utakmici i tržišnim uslovima. Stoga će organ, agencija koja se za licenciranje stečajnih upravnika osniva najbolje moći da organizuje i sprovodi te poslove, počev od sprovođenja i propisivanja ispita za stečajnog upravnika, preko izdavanja, obnavljanja ili oduzimanja licenci za obavljanje poslova stečajnog upravnika, vršenja nadzora nad radom stečajnih upravnika, prikupljanja i obrade statističkih i drugih podataka, te predlaganja nacionalnih standarda za upravljanje stečajnom masom i kodeksa etike, kao i sve druge poslove, u skladu sa zakonom i statutom. Ova agencija je ustavna kategorija i u skladu sa zakonom, jer prema važećem ustavu, što je intencija i svih savremenih ustava u Evropi (time ne kažem da je naš važeći Ustav savremen, njega je nužno menjati), agencije se mogu osnovati samo na osnovu zakona i potrebno je da budu odgovorni osnivači, u ovom slučaju u parlamentu Republike Srbije, a nadzor nad radom agencije po ovom zakonu vršiće Vlada. Time će sve zloupotrebe biti u velikoj meri onemogućene, a izbeći će se oni problemi koji su do sada postojali, kao što sam rekao, da pojedinci, bilo kod stečajnog veća ili preko sudija trgovinskog suda, mogu da odlučuju bez nekih čvrstih argumenata, odnosno neće biti proizvoljnog odlučivanja. Organi agencije su klasični i to su, kao kod drugih agencija koje se osnivaju zakonom, upravni odbor, nadzorni odbor, direktor. Ova rešenja su u skladu sa savremenim pravnim principima i savremenim ustavima evropskih država. Stoga očekujem da će kao DSS i sve druge stranke u ovom parlamentu kojima je stalo do stvarnog privrednog oživljavanja u ovoj državi, do stvarnog razvoja, do stvarnog poboljšanja životnog standarda, uključenja u svetske tržišne i ekonomske tokove, glasati za ovaj zakon. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a neka se pripremi narodni poslanik Miroslav Živković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedan zakon, još jedno čedo DOS-ovog režima, začeto za vreme Đinđića i Živkovića, a uz neznatne izmene predstavljen ovom parlamentu od strane režima Vojislava Koštunice i Borisa Tadića. Za divno čudo, kada god treba da se udari po narodu, po radnicima, okupljaju se sve demokrate, zaboravljaju na sve ono što su prethodnih meseci govorili jedni o drugima, zaboravljaju na sve optužbe i kažu da im se koalicioni partneri ne sviđaju, ali da je zakon izuzetno dobar. Ne morate se, gospodo, više svađati čiji je ovo zakon i ko će biti odgovoran za ono što će ovaj zakon doneti Srbiji, jer niti poslanici SRS, a mislim ni građani Srbije više ne prave nikakvu razliku među vama, jer znamo da ste vi svi isti. Kažete, dobar je zakon. Znam da je zakon dobar za vas, da će biti dobar za vaše stečajne upravnike, ali postavlja se pitanje da li je dobar za građane Srbije, da li je dobar za radnike koji svakodnevno štrajkuju ispred zgrade Vlade, da li će i njima ovaj zakon doneti dobro. Postavlja se pitanje da li je ovo zakon koji će doprineti otvaranju novih radnih mesta, da li je ovo zakon koji će nas konačno uvesti u Evropu. Koliko nezaposlenih treba da bude u Srbiji da bismo mi u tu Evropu ušli, a ja vas pozivam da nam konačno saopštite sve uslove, da već jednom znamo šta sve to treba da ispunimo kako bismo konačno ušli u tu Evropu. Kroz zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika i zakon o stečaju DOS-ov režim, gde vas sve ubrajam, obaviće i treću, poslednju fazu privatizacije, tzv. tihu privatizaciju. Prvo, odnosno onako kako vi DOS-ovci volite da kažete, najprvo ste na sumnjivim tenderima prodali najbolje i najprofitabilnije firme u Srbiji. Nijedna od tih firmi ne radi bolje nego što je radila pre privatizacije. Broj radnika u tim preduzećima je kao po pravilu manji, plate radnika takođe, a što je najgore, proizvodnja je u najvećem broju tih preduzeća opala. Drugi krug privatizacije obavili ste kroz licitacije, gde su prvo prodata preduzeća sa malim brojem zaposlenih i velikim poslovnim prostorima, nakon čega su radnici iz tih preduzeća kroz socijalni program, uz minimalne otpremnine isterivani na ulicu. Koliko ste precizno određivali početnu vrednost preduzeća na tim licitacijama najbolje govori činjenica da je dobar deo preduzeća prodat po 10, 20 ili čak 50 puta većoj ceni od početne. Na kraju, za preduzeća koja su preživela ova dva kruga privatizacije pripremili ste treći, verovatno neprelazan krug i iz tog kruga malo koje preduzeće će se izvući. Prva zamerka na ovaj zakon je to što on, kao i mnogi zakoni koje nam podnosite ovde, nije pravljen prema stanju u zemlji, već vam je kao i obično bilo važnije da zadovoljite razne nevladine organizacije, Centar za liberalno-demokratske studije i druge koje nije teško zadovoljiti, umesto da ste na pravi način sagledali situaciju u zemlji i pokušali da donesete dobro građanima i privredi Srbije. Nažalost, moram da konstatujem da ovaj zakon neće rešiti probleme koji su se javili u toku prethodne četiri godine, o njima ste vi dosta pričali. Jedan od najvažnijih problema je i to što ni zakonom o stečaju niti zakonom o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika nije ograničen broj preduzeća gde će istovremeno jedno lice moći da bude stečajni upravnik. U prethodnom periodu bilo je dosta slučajeva u praksi da su neka lica bliska DOS-ovom režimu i gospodinu Kljajeviću, predsedniku Trgovinskog suda u Beogradu, istovremeno obavljala funkciju stečajnog upravnika u više od 20 preduzeća i da se pri tom nisu nijednog trenutka odricali naknade za rad u tim preduzećima, a neka od njih nisu obilazili ni jednom za tri meseca. Podsetiću vas takođe da je najuspešniji stečajni upravnik DOS-ovog režima bio gospodin Janjušević; on je izgleda raspolagao tim specijalnim znanjima koja ste vi sada predvideli za sve stečajne upravnike po ovom novom predlogu zakona. Ukoliko kojim slučajem ovaj predlog bude prihvaćen, on će svakako dovesti do formiranja jedne posebne kaste stečajnih upravnika, koji će paliti i žariti srpskom privredom i odlučivati o sudbini preduzeća na način na koji su to do sada radili gospodin Janjušević, Kolesar i ostali prvaci DOS-ovog režima i DS-a. Organi agencije za licenciranje stečajnih upravnika po ovom predlogu su upravni odbor, direktor i nadzorni odbor. Upravni odbor čine predsednik i četiri člana, koje naravno imenuje i razrešava Vlada Republike Srbije, na predlog ministra nadležnog za poslove privrede, koga nemamo. Nadzorni odbor čine predsednik i dva člana, koje imenuje i razrešava Vlada Republike Srbije, na predlog ministra nadležnog za poslove privrede, koga nemamo. Naravno, i direktora ove agencije imenuje i razrešava Vlada Republike Srbije, na predlog ministra nadležnog za poslove privrede, koga, kao što sam već rekao, nemamo. Zakonom je u članu 12. predviđeno i vršenje nadzora nad radom agencije. I, naravno, da ne bude zabune, i ovaj posao obavljaće ministarstvo nadležno za poslove privrede, jer valjda to što Ministarstvo privrede i Vlada kontrolišu i upravni odbor, i direktora i nadzorni odbor agencije za licenciranje, nije bilo dovoljno, već je bilo neophodno da se i na ovaj način pojača kontrola Vlade nad agencijom i zavisnost agencije od Vlade, odnosno od aktuelnog režima. Kada se ovako postave stvari, logično je zapitati se zašto vam uopšte treba agencija, zašto se uopšte prave troškovi. A podsetiću i na to da troškovi od 30 miliona dinara po mišljenju SRS-a nisu mali; možda za G17 plus jesu. Jednostavno, mogla je Vlada i sama na ovaj način da obavlja sve ove poslove bez formiranja dodatnih agencija. Pored svih ovih konkretnih primedaba na predloženi zakonski tekst, SRS, kao što znate, ima i principijelnu primedbu. Mi smo se i ranije zalagali protiv osnivanja agencija i iz tih razloga poslanička grupa SRS neće glasati za predložene zakone. Na kraju, ja bih zatražio od predsedavajućeg da u skladu sa članom 82. stav 2. Poslovnika utvrdi kvorum, jer je očigledno da ne postoje uslovi za rad i da trenutno ne prisustvuje trećina narodnih poslanika.
Molim, shodno zahtevu po Poslovniku, da proverimo kvorum. Molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Molim pauzu od pet minuta, da se proveri kvorum. [[Posle pauze.]] Isteklo je pet minuta. Nastavljamo rad. Molim da pre početka nastavka rada proverimo da li imamo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace svoje poslaničke kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 89 poslanika. Reč ima narodni poslanik Miroslav Živković, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Mašić.
Poštovane dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici, G17 plus se već izjasnio o ovim zakonima koji su na dnevnom redu ovog zasedanja, tako što je jasno rekao da će glasati za Predlog zakona o stečajnom postupku. Samim tim logično je da će glasati i za Predlog zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Razlozi koji su nas naveli na ovo već su ponovljeni dobrim delom i tokom rasprave o zakonu o stečajnom postupku i tokom dosadašnje rasprave. Ipak, radi nekog pojašnjenja, ponoviću neke od najbitnijih. Skoro svi smo se složili da je prethodni zakon koji se sada primenjuje, Zakon o prinudnom poravnanju, stečaju i likvidaciji, doveo do toga da je stečajni postupak pre svega neefikasan, trom, spor. Podsetiću vas da u proseku stečajni postupak traje 7,3 godine. Za to vreme, ako se uopšte okonča, događale su se mnoge negativne stvari. Kad kažem - negativne, mislim na zloupotrebu stečajnog postupka, kako je to neko pomenuo više puta, kroz tzv. tihu privatizaciju. O tome sam govorio kada sam obrazlagao razloge zašto će G17 plus glasati za zakon o stečajnom postupku. U dobroj meri odgovornost i krivica za takav način sprovođenja stečajnog postupka pre svega nalazi u činjenici da su stečajni upravnici bili nestručni, nekvalifikovani. Dalje ne želim da produbljujem da li je bilo i nekih namernih zloupotreba. Problem je u tome što Zakon o prinudnom poravnanju, stečaju i likvidaciji nije regulisao detaljno ovu materiju. Ako nemate detaljno regulisanu materiju, onda se pozivate na praksu. Praksa sudova je bila raznolika. To je dovelo do toga da se uvedu neki instituti koji u samom zakonu ne postoje. Stečajni upravnici, podržani od stečajnog sudije, to su obilato koristili. Hteo bih još da kažem da su sami sudovi sačinjavali liste stečajnih upravnika. Sami sudovi su određivali kriterijume ko može biti stečajni upravnik. Ono što je najgore, sami sudovi su lišili nadzor nad radom stečajnih upravnika. Sve je to dovelo do toga da smo u nekim sudovima imali da jedan stečajni upravnik vodi dva, tri ili više stečajnih postupaka. Da li su bili podobni za to ili su bili toliko stručni i nezamenljivi, ostavljam nekim drugim organima da prosude. Želim da pomenem još jedan brojčani podatak, da u Beogradu 100 najznačajnijih stečajnih postupaka vodi 30 stečajnih upravnika. U Zaječaru je taj odnos nešto drugačiji i povoljniji, ali ne i rezultati kojima se ti stečajevi okončavaju. Zbog svega toga se ukazala potreba za jednom novom zakonskom regulativom koja će, pre svega, biti naslonjena na evropske standarde. Vlada Republike Srbije to sa ovim predlozima upravo i radi. Već smo rekli da je uloga stečajnih upravnika bitno izmenjena. Pre svega, novi zakon o stečajnom postupku predviđa da stečajni upravnik može biti samo visokoobrazovano lice koje ima veliko prethodno isustvo od tri godine i, što je najbitnije, koje ima licencu. Tu dolazimo do činjenice zašto je ovaj zakon nama potreban. Potrebno je uvesti u pravni sistem ove zemlje neki institut koji će, pre svega, ovlašćivati stečajne upravnike koje ispite da polažu, davati licence, vršiti nadzor nad radom stečajnih upravnika i, što je najbitnije, biće ovlašćen da oduzima, odnosno obnavlja licencu stečajnim upravnicima. Dakle, na ovaj način agencija za licenciranje stečajnih upravnika postaje vid regulatora koji obezbeđuje, pre svega, profesionalnost u radu stečajnih upravnika. Ne bih dalje da govorim o ovome, pošto su svi argumenti rečeni i zbog toga samo ponavljam još jednom, G17 plus će podržati ovaj zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Stanimirović. Izvolite, gospodine Mašiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, vi iz vladajuće koalicije nam ponovo promovišete jedan zakon koji podrazumeva povećanje javne potrošnje i bespotrebno trošenje budžetskih sredstava. I to upravo danas kada su putevi u Srbiji zakrčeni zbog protesta seljaka, jer ih je ova vlada do sada izigrala i ne želi da im plati realnu cenu pšenice. Ovde u parlamentu razgovaramo kako da se osnuje još jedna u nizu agencija koje, pre svega, predstavljaju direktne budžetske korisnike, tj. potrošače. Ako znamo da je osnovana Agencija za registraciju privrednih subjekata, za čiju registraciju je planirano da se utroši 100 miliona dinara, za osnivanje ove agencije prema predloženom projektu potrebno je utrošiti 30 miliona dinara i za agenciju koju ćemo tokom ovog zasedanja parlamenta osnivati, a to je agencija za lekove i medicinska sredstva, potrebno je novih 90 miliona dinara, ako to saberemo, možemo konstatovati da je to nekih 220 miliona dinara ili 30 miliona evra iz budžeta za osnivanje agencija. Pitam vas iz vladajuće koalicije i Vladu - da li smo mi danas stvarno toliko bogati da možemo da osnivamo ovoliki broj agencija, dok u isto vreme Vlada nudi seljacima jedan dinar za premiranje kilograma pšenice, što je, mislim da ćete se složiti i vi, a seljaci pogotovo, stvarno mizerija i poniženje, a u isto vreme se ne obećava koliko će se otkupiti pšenice i po kojoj ceni. Danas smo čuli od gospodina Novakovića, ako je vest tačna, da je postignut nekakav dogovor o tome. Međutim, kao predsednik Odbora za poljoprivredu ove Narodne skupštine moram vas obavestiti da smo mi pre nekih nepunih mesec dana na sastanku, gde su bili prisutni predstavnici svih poslaničkih grupa, jednoglasno doneli odluku da cena pšenice ovog roda bude devet plus jedan i po dinar premije. Takav dopis ispred Odbora je otišao i Vladi i Ministarstvu poljoprivrede. Iskreno se nadam da bi udovljenjem takvom zahtevu Odbora za poljoprivredu bili zadovoljni i seljaci i ne bismo imali ovo što danas imamo. No, videćemo kako će se stvar oko pšenice dalje odvijati. Predlagač ovog zakona obrazlaže da će se osnivanjem agencije za licenciranje stečajnih upravnika unaprediti kvalitet i standardi profesije stečajnog upravnika, dalje, vršiti nadzor i kontrola njihovog rada i obezbediti kontinuirano stručno usavršavanje, a agencija treba da bude specijalizovana, stručna i nezavisna ustanova. Ovo sve je možda dobro zamišljeno, ali realno, u postojećim okolnostima mislim da je teško ostvarivo. Ako se obistine najave da će donošenjem ovog novog zakona o stečajnom postupku u stečaj otići još desetine hiljada preduzeća u Srbiji, onda, po predlagačima ova dva zakona o kojima raspravljamo ovih dana, faktički treba osnovati univerzitet da edukuje i iškoluje toliki broj kvalifikovanih stečajnih upravnika. Ministarstvo privrede već dva meseca nema ministra i Vlada ništa ne preduzima da to reši, a u isto vreme se hvali da sprovodi uspešne reforme u svim sferama privredne i društvene delatnosti, samo, nažalost, građani slabo primećuju da bolje žive. Predlažem da predsednik Vlade što pre predloži Narodnoj skupštini ministra za privredu, a Ministarstvo privrede da preduzme sve ovo što predlažete da radi agencija. Svakako treba da se uvede obavezno polaganje stručnog ispita i obavezno licenciranje stečajnih upravnika i sačinjavanje registra stečajnih upravnika. Kada dođu, nadam se, bolja i bogatija vremena i kada državi bude stvarno izvestan ulazak u Evropsku uniju, da priđemo ozbiljnijem formiranju ove i nekih drugih agencija, za koje moram priznati da postoje u zapadnim razvijenim zemljama, ali u situaciji u kakvoj smo, a pre svega u ekonomskoj situaciji, mislim da je osnivanje ovako nečega samo atak na ionako skromna budžetska sredstva i standard naših poreskih obveznika. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Milan Stanimirović. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a neka se pripremi narodni poslanik Sredoje Mihajlov.
Neka opšta objašnjenja i univerzalni razlozi za donošenje ovakvih i drugih zakona od strane vladajuće koalicije mogli bi se svesti na objašnjenje koje iz dana u dan za vreme zasedanja ove skupštine slušamo od različitih predstavnika predlagača; ono što je zajedničko, to je da najviše preovlađuje uslov i zahtev Svetske banke, međunarodnih institucija, Evropske ekonomske zajednice, Evropske unije. Dosta je indikativno da kao da postoji u obrazloženjima kontinuitet između prethodne i ove vlasti, a to je da se uvek uz obrazloženje kao najozbiljniji razlog navodi - sve zemlje tranzicije radile su ovo što mi radimo, nema sumnje da su ovakvi zakonski predlozi jedan od uslova integracije Srbije u međunarodnu, odnosno evropsku zajednicu i međunarodne institucije. Gospodo, realno da razmotrimo da li stvarno te međunarodne institucije predlažu ovakva rešenja kakva vi nudite. Ako ništa drugo, onda imamo primer iz skorije prošlosti, gde smo se uverili kako je pogubno delovanje institucija koje se nalaze pri izvršnoj vlasti, kakve su biroi i agencije. Najveći deo problema, nejasnoća upravo je vezan za prethodnu vlast, proistekao iz ovih institucija koje se zovu agencije, a pogotovo onih koje nazivaju biroi. Tada smo, kao i sada, većim delom slušali da je to nešto što je savremeno, operativno, racionalno, jeftino za građane Srbije, a vreme i rezultati pokazivali su da je upravo onako kako smo mi srpski radikali upozoravali kada se ovde prvi put usvajao zakon o radu Vlade, kada smo rekli da nema suštinskih utemeljenja formiranja agencija. Zašto? Zato što logika govori, ako želite da nešto do kraja ne razjasnite, onda ingerencijenad tom novoformiranom institucijom, a u ovom slučaju agencijom, podelite na dva dela. Jednim delom je ovde nadležno Ministarstvo za privredu, a drugim delom je nadležno Ministarstvo pravde. Ako se susreću ili ukrštaju nadležnosti dva ministarstva, valjda toliko pameti imamo da iz prethodnih grešaka izvučemo neke pouke. To je nešto što je bukvalno na samom startu veliki problem. Mi ovde imamo agenciju koja licencira stečajne upravnike, agenciju koja je prividno dislocirana iz resornog ministarstva. Taj stečajni upravnik će raditi zajedno sa stečajnim sudijom i sa skupštinom poverilaca. Nad njim će imati kontrolu jednim delom stečajni sudija, a jednim delom Ministarstvo privrede preko ove agencije. Kako? Tako što će njegova dalja mogućnost rada biti uslovljena posedovanjem ili neposedovanjem te licence. Što se tiče onog drugog opšteg obrazloženja da su sve zemlje tranzicije prolazile kroz ovo, to je tačno. Morate uvažavati i specifičnosti kojima se odlikuje Srbija. Nijedna od tih zemalja nije imala sankcije. Ni u jednoj od tih država privreda nije bila izložena sankcijama. Mi smo u situaciji da posle višegodišnjih sankcija imamo oslabljenu privredu. Drugo, nijedna od tih država nije imala krizne štabove. Kada bi se uporedilo, šteta koju su sankcije nanele privredi Srbije je mala, gotovo zanemarljiva u odnosu na onu koju su naneli krizni štabovi. Ako imamo dva zla koja su snašla privredu Srbije, mi na ovaj način, tako što ćemo donositi zakon o stečaju i agenciji, nećemo nikada rešiti taj problem. Šta to traži od nas međunarodna zajednica? Šta traži Svetska banka? Traži da brzo rešavamo probleme. Kako ćemo brzo na ovaj način rešiti problem? Tako što će stečajni upravnici zbog same činjenice što su pod direktnom ili indirektnom kontrolom izvršne vlasti, zarad nekih svojih interesa, a pogotovo zarad interesa vladajuće koalicije, raditi po ubrzanom postupku. Za vreme mandata prethodne vlasti, a pogotovo kada je na čelu resornog ministarstva za privredu i privatizaciju bio ministar Vlahović, imali smo prilike da vidimo kako se odvija ubrzan postupak. Svedoci smo činjenice da su upravo sanacija i sanacioni program bili način da se jedna firma što pre privatizuje, tako što će se prethodno sanacionim programom obezvrediti, ne reorganizovati, ne pokušati spasiti, nego obezvrediti njena vrednost, da bi po ubrzanom postupku Agencije za privatizaciju ta firma bila prodata u bescenje. Ako uporedimo rad prethodne vlade i ove, razlika je samo, očito, u imenima. Tadašnji ministar, čuveni, civilno ili građansko lice, Vlahović, sa ove govornice nam je govorio kako smo mi iz SRS, kao opoziciona partija, protiv napretka, protiv sanacije srpske privrede, protiv integracija u Evropu. Slične reči je ponovio i predsednički kandidat zajedničke koalicije. Sada taj ministar, uviđajući vaše greške, a očito imajući grižu savesti, kaže da je dosta propusta u ovim predlozima zakona, ali će zbog partijske discipline da glasa za ovaj zakon, kao što i predsednički kandidat izađe pred javnost Srbije i kaže – puj pike ne važi, ono što sam pričao o ulasku u Evropu, to sam vas grdno varao, ulazak u Evropu je 2011. godine. Vi budite svesni i nemojte se povoditi tim primerom, vi ćete podnositi račun građanima Srbije. Vi ćete, isto kao i prethodni ministri, morati da idete kao građanska lica na informativne razgovore, a posle tih informativnih razgovora će se sve i svašta znati o vama, a oni koji su vas nagovorili neće vas ni pogledati.
Ministar Stojković, pa gospodin Vlahović, replika.
Poštovane dame i gospodo poslanici, javio sam se za repliku samo iz jednog razloga. Verujem da je ovo što je rekao prethodni govornik, rekao u šali. Pretpostavljam da ne pravi razliku između mene i mog prethodnika samo u izgledu i imenu. Jednu stvar takođe želim da mu kažem. Ja sam 58 godina živeo časno u Beogradu i tako nameravam i da nastavim da živim. Prema tome, budite sigurni da me neće zvati ni na kakav informativni razgovor, bez obzira ko bude došao na vlast.
Replika, ovlašćeni predstavnik DS gospodin Vlahović.
Juče smo govorili o političkom populizmu kao glavnoj odlici jedne političke partije. Očigledno da se ova govornica najmanje koristi da bi zakonski predlozi bili poboljšani i da bi implementacijom zakona narodu Srbije bilo bolje, da građani imaju bolji životni standard kad se implementiraju procesi koji vode ka ozdravljenju srpske privrede. Ali, kada imate praznu priču o političkoj strategiji, onda je najlakše posegnuti za političkim populizmom, za demagoškim parolama i pričati jednu te istu priču koju slušamo već godinama unazad. Takođe, virus neinformisanosti se vrtoglavo širi ovom skupštinom. Očigledno da uvažene kolege iz političke grupacije koja je imala svog predsedničkog kandidata u drugom izbornom krugu još uvek nisu saznale da Boris Tadić nije predsednički kandidat već predsednik Republike Srbije, zato što su građani Srbije znali da prepoznaju prave vrednosti i da daju glas onom kandidatu koji Srbiju može da uvede u Evropsku uniju. Dakle, moja poruka jeste da one lance i katance, o kojima ste zdušno govorili između dva izborna kruga, pri tome primenivši metodologiju i tehniku resavske prepisivačke škole od jednog drugog kandidata koji je to u prvom izbornom krugu koristio, da one lance i katance koje ste vi stavljali na kapije fabrika 90-ih godina, kada ste delili vlast sa SPS-om, da malo podsetite narod Srbije kako je izgledalo stavljanje lanaca i katanaca tokom 90-ih godina, a ne da ovde ono što ste loše uradili prebacujete Vladi od 2000. godine ili, pak, ovoj vladi. Sve što se radi od 2000. godine jeste pokušaj da se isprave greške koje ste pogrešnom ekonomskom i svakom drugom politikom na ovim prostorima narodu Srbije doneli.
Po Poslovniku, gospodin Aleksandar Vučić, pa gospodin Obradović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, svaki put kada gospodin Vlahović povisi ton ja se prilično uplašim i pomislim – izgleda se on vraća na vlast, pomislim da će ponovo da zatvara fabrike, da će ponovo da uvodi stečaj u Srbiji, kao što je to bilo u prethodnom periodu, ali neće. Pametan je naš narod, i neće. Sada da vam kažem nešto povodom onoga o čemu je on govorio. Vređao je inteligenciju ne samo narodnih poslanika, već svih građana Srbije. Gospodine Vlahoviću, o kojoj godini govorite kada su fabrike zatvarane, a u kojoj vlasti je tu učestvovala SRS? Da li o 1992. godini, kada je Miodrag Perišić bio potpredsednik Vlade? On je član DS, a ne SRS, gospodine Vlahoviću. Da li imate amneziju? O kojoj godini govorite? Od 1998. do 2000. godine, u teškim godinama, gotovo nijedan stečaj nije otvoren i nijedna fabrika za tri evra nije prodata i nije otpušteno 500.000 ljudi, kao u vaše vreme. To su rezultati i posledice vašeg rada i propale politike DS-a, uništavanja Srbije, i to smišljenog, namernog uništavanja Srbije. Dosta je bilo više tih titoističkih priča da je za sve kriv neko od pre 10, 15 godina, pa kad više i ne znate šta da kažete konkretno – oni su tamo nešto sa njima učestvovali. Nismo, nego ste vi učestvovali. Onoga u čemu smo učestvovali mi se ne stidimo, time se ponosimo. Ako imate nešto protiv nas, imali ste pet godina da nas gonite i šta ste uradili – niste ništa, niti imate šta da nam kažete. Pet godina slušamo šuplje priče, izmišljotine najgore vrste - biće sankcija, mi za Evropu, mi za ovo, mi za ono. Dobra vam je Evropa. Uvedoše nam vize za Rumuniju prvog dana posle pobede vašeg kandidata, čujem da će i za Bugarsku u ponedeljak. Još malo pa ćemo morati da imamo i neke vize kad napuštamo Beograd. Govorite o lancima i katancima. Pa, lance i katance ste pravili u Srbiji zajedno sa onim koji vas je podržao. Zatvarali ste te fabrike. Sada čekamo da ih otvorite, čekamo i vas i onoga koji je o tome govorio, onoga koji je isti kao i vi, koji vas je podržao. Da vidimo kako ćete da skinete lance i katance. Pričate o demagogiji i populizmu. Nisam vas slušao sve vreme u sali, ali vidite da sam vas pažljivo slušao. Pa, najgora je vaša priča, najbesmislenija. Tobož nešto konkretno govorite. Šta to - konkretna otimačina, konkretna pljačka građana Srbije, za dva-tri evra otmite sve što se stigne. To je jedino što je konkretno. Sve ostalo vam je – mi ćemo da obezbedimo nova radna mesta, i to predsednik Republike. I vi znate da je to laž i budalaština. Kome to da kažete u kampanji, kad svi mediji otvoreno navijaju za tu stranu. Gde su ta nova radna mesta, kada će da budu ta nova radna mesta, pobedom vašeg predsedničkog kandidata? Gde će da ih bude, u kojoj to zemlji, na kom mestu? Još nešto, kada govorite o tome ko je šta radio i kako je radio, vi ste u jednoj značajnoj grani privrede u Srbiji veoma doprineli, a to je turizam. Niko u Srbiji pojma nije imao gde su Maršalska i Sejšelska ostrva dok vi niste došli na vlast. Molim vas da to budu turističke vesti, ali da se, zbog građana Srbije, manete daljeg lopovluka, dalje otimačine i odnošenja para na Sejšele, Maršalska ostrva i ne znam gde, nego kidajte te lance i katance. (Predsednik: Četiri minuta, molim vas završite.) Ako ih ne budete skinuli za mesec, dva ili tri, videćete. Možemo da vam damo i četiri godine, samo bi bilo još više lanaca i katanaca, ali za tri meseca videćete kakvo će i koliko nezadovoljstvo naroda biti i šta će građani Srbije imati da vam kažu po pitanju vaše dobre, veličanstvene i konkretne politike, a ova 82, kako reče malopre, pohvalio nas je vaš kolega poslanik, lava, čekaće na to pa ćete videti kako će da reaguju u Narodnoj skupštini.
Replika, gospodin Obradović, pa replika, gospodin Aleksandar Vlahović.
Javljam se u ime SPS na repliku povodom izlaganja gospodina Vlahovića, jer nije prvi put u ovoj skupštini da čujemo od gospodina Vlahovića da kada god mu ponestanu argumenti za neku priču i za neku tvrdnju za govornicom on priča o prošlim vremenima i naravno u tom kontekstu govori negativno o SPS-u. Moram reći gospodinu Vlahoviću i ostalim poslanicima koji to ne znaju - mi socijalisti se ne stidimo perioda kada smo vršili, sami ili sa drugima, vlast na republičkom nivou. Za razliku od gospodina Vlahovića, kada govorimo o tim godinama, koje jesu bile teške za Srbiju, ne zaboravljamo da pomenemo i ono što se dešavalo tada na prostorima bivše Jugoslavije: sankcije Ujedinjenih nacija od 1992. godine, ratovi u okruženju, Srbija je primila milion izbeglica, bila bombardovana zato što nije prihvatila da NATO trupe šetaju Srbijom i zato što nije prihvatila da se albanski narod posle tri godine izjasni na referendumu o svojoj samostalnosti. Pričamo o tome sa ponosom i prihvatamo krivicu za to što su sankcije uvedene zbog pomoći srpskom narodu preko Drine, ali bi bilo dobro, pošteno, fer, ljudski, ali očigledno poslanički ne, da se kaže zašto se pominje gospodin Vlahović i Demokratska stranka negativno u ovom periodu, jer narod je decembra 2003. godine tu vlast ocenio negativno, dao joj je jedinicu iz onog rada. Osamdeset procenata građana Srbije se izjasnilo negativno zato što je broj nezaposlenih u Srbiji premašio milion; zato što je stopa proizvodnje manja nego u godinama sankcija i izolacije; zato što su se pojavili tajni računi na Sejšelima, Kajmanskim i drugim ostrvima; zato što su predstavnici Vlade, ne obazirući se na sukob interesa, radili sve i svašta da svoje račune obogate; zato što je od 2000. godine naovamo izvršena privatizacija, uveden stečaj u značajan deo velikih preduzeća (juče smo pomenuli "Sartid", "Ineks", "Beko", "Centrotekstil"); zato što su za minorne sume kupovana ogromna preduzeća, zato što je izvršena privatizacija 1000 preduzeća za dva miliona evra. Priznajem da smo prodali 49% "Telekoma" za 1,6 milijardi maraka. Sve to treba reći. Narod je rekao svoje na izborima u decembru, a ostaje da državni organi, vezano za finansijsko poslovanje prethodne vlade, završe svoje poslove, jer smo čuli od predsednika Vlade gospodina Koštunice da se to radi, pa da javnost Srbije sazna šta je ko i na koji način radio, a onda taj deo posla da preuzmu pravosudni organi, pa da vidimo konkretno šta je ko uradio i za šta je ko kriv.
Replika, gospodin Vlahović.
Narod je rekao svoje u decembru, a potvrdio u junu. Kao što znate, predsednički kandidat Demokratske stranke je danas predsednik Republike Srbije i dobio je 1.700.000 glasova. Znam da je biračima u Srbiji bilo teško da odole svim populističkim obećanjima koja su olako prosuta pred njih tokom decembarske predizborne kampanje i znam da su birači već šest meseci posle toga mogli da konstatuju koliko su bili prevareni svim onim obećanjima koja su davana u predizbornoj kampanji za parlamentarne izbore. Kao odgovor na vređanje njihove inteligencije dobili ste izborni rezultat u junu, na nedavno održanim predsedničkim izborima, gde je predsednički kandidat Demokratske stranke dobio 1.700.000 glasova i ubedljivo pobedio. Ja nikada nisam koristio ovu govornicu da šaljem javnosti populističke parole. Naprotiv, uvek sam argumentovano govorio o bilo kojoj temi koja je iz moje oblasti, iz ekonomske sfere. Kada kažem da su lanci i katanci u privredi Srbije stavljani tokom 90-tih godina, onda to mogu i argumentovano da potkrepim. Mi smo 2000. godine imali milion zaposlenih koji su faktički bili bez radnih mesta; milion zaposlenih radnika koji ili nisu primali platu ili im nije redovno uplaćivan doprinos za penziono osiguranje pa samim tim nemaju povezani radni staž. A da ne govorim o tome da je jedna čitava armija od preko 350.000 ljudi bila na nekakvom prinudnom odmoru, kategorija koja je izmišljena tokom vođenja "sjajne" ekonomske politike 90-ih godina. To jesu vaši rezultati, rezultati vaše vlade koje ste ostvarili radeći zajedno sa SPS-om i toga ne treba da se stidite. Dakle, lanci i katanci su stavljani tokom 90-tih godina. Od 1995. godine naovamo SPS ima vlast bilo u koaliciji sa SRS, bilo tako što dolazi do prećutne podrške od strane SRS. (Predsednik: Vreme.) Molim vas da te posledice, da te nepobitne činjenice jednostavno prihvatite, a to što stalno za ovom govornicom obećavate kako vaše vreme dolazi, evo ja gledam poslednje tri godine kako dolazi i nikako da dođe. Videćemo sada posle ovih izbora kakav će biti izborni rejting večito druge stranke, odnosno večito drugih na svim izborima u poslednjih nekoliko godina. Videćete kako će rejting ići na dole.
Reč ima narodni poslanik Vučić, po Poslovniku. Gospodine Vučiću, pre nego što počnete, vas i ostale govornike molim da se pozovete na član i da poštujete vreme.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo kako izgledaju nepobitne činjenice onih koji su najveći falsifikatori, da ne kažem težu reč, možda bi srpskom jeziku i građanima Srbije priličnije bilo da čuju – lažovi. Oni koji govore o "nepobitnim činjenicama" kažu – od 1995. godine, uz prećutnu ili direktnu podršku, vlada SPS. Zašto izmišljate? Kako vas nije sramota? Je l′ 1995. godine, kada su Vojislav Šešelj i Tomislav Nikolić bili u zatvoru, a vaš lider na kanabetu kod Mire Marković? Kako vas nije sramota? Je l′ to nepobitna činjenica? Je l′ su oni bili u zatvoru tada ili podržavali Vladu Socijalističke partije Srbije? Zašto izmišljate? Kako vas nije stid da izađete za govornicu i kažete da je nepobitna činjenica. Vi govorite nekome o rejtingu, kakav će da bude i šta će da bude. Ne, vama će da raste rejting jer ćete još malo da pljačkate, dva-tri meseca, koliko možete. Malo ste se napljačkali u prethodnom periodu, pa ćete sada da nastavite još dva ili tri meseca, pa ćete da dobijete više. Ne brinite za rejting. I na ovim izborima, i procentualno i u apsolutnom iznosu, dobili smo više glasova nego na parlamentarnim, na kojima smo imali ubedljivo najviše, gotovo tri puta više od vas, od vaše četiri političke stranke zajedno. Sada nas niste pobedili vi. Mi smo čestitali tu pobedu, za razliku od vas, koji kada gubite kukate, mučite se, jadikujete, a mi čestitamo u deset sati uveče i kažemo - izgubili smo izbore, ali ih nismo izgubili od vas, nego smo izgubili od svih koji su se ujedinili protiv nas, a ujedinili su se i mafijaši koji su davali pare u restoranu "Daka" u centru Beograda, milion evra su kriminalci i mafijaši dali da bi bio pobeđen kandidat SRS-a i kandidat naroda. Boja svih kriminalaca,... kada pričate o onima koji su u zatvoru, u zatvoru je sirotinja, kriminalci su ili na vlasti ili vladaju zemljom zato što su najbogatiji, kao sponzori najveći. Treće, gospodine Vlahoviću, ne berite vi brigu da li dolazi ili ne dolazi naše vreme, jer tri godine ste ponižavali ovde Narodnu skupštinu, vređali narodne poslanike SRS, gotovo četiri godine, slušali smo uvrede, viku i dreku sa ove govornice svakog dana - ih, vas je samo 23, ih, ko je za vas glasao. A sada nas je, gospodine Vlahoviću, posle tri godine vaše uspešne vladavine - 82. Na predsedničkim izborima u prvom krugu, bez obzira na prevaru koju ste vi lansirali, zvanu Karić, gospodin Nikolić je dobio veći procenat nego što je stranka dobila na parlamentarnim izborima, samo je izašlo 800.000 ljudi manje, 30,7%, a stranka je dobila 27,5%. U drugom krugu Tomislav Nikolić je bez podrške ijednog medija, bez podrške ijedne nevladine organizacije dobio novih pola miliona glasova, gospodine Vlahoviću. Neka vas to brine, jer su to glasovi običnog naroda, osiromašenog naroda. I vaši su glasovi pristojnog sveta, jer, za razliku od vas, mi mislimo da su svi građani Srbije pristojni, ali to su ljudi koje ste lažno uplašili i koji će sada da vide kako ste sve izmišljali, lagali, varali i falsifikovali. Budite uvereni, već u septembru i u oktobru ćete videti, gospodine Vlahoviću, i vi i ovaj što već misli da je maršal Tito, kako ćete na izborima proći i kakva će biti volja građana. Da li je neko večito drugi - nisam primetio da smo često bili drugi, obično smo prvi, a i kada smo drugi umemo da čestitamo i, za razliku od vas, nećemo da rušimo i palimo ni Skupštinu ni televiziju. Zato smo u narodu uvek prvi i budite uvereni da će to tako i ostati.
Prvo ministar Stojković, pa po Poslovniku gospodin Anđelković, pa replika posle toga, gospodin Vlahović. Molim vas, sat pauze određuje predsednik u periodu između 10,00 i 18,00 časova, poštujte Poslovnik i mislim da nije korektno pozivati se na vreme. Upozorio sam govornike malopre i nisu poštovali vreme, budite ljubazni za osnovnu pristojnost. Izvolite, gospodine ministre.
Poštovane dame i ostali poslanici, posle ovih replika meni nije ostalo mnogo vremena, a ja ću odgovoriti samo na dve stvari koje se postavljaju ovde kao problem. Govori se stalno o agencijama. Mislim da nije problem agencija, s obzirom da zamenjuje veliki broj određenih državnih organa, jer država mora da ima neke organe koji treba da funkcionišu, a da li su to nekada zvali zavod ili slično, to je stvar za diskusiju. Mislim da same agencije, ako se dobro postave, imaju veću samostalnost i mogu bolje da funkcionišu nego oni klasični državni organi koji treba da sprovedu odluke viših organa. Dakle, treba imati u vidu da ako obave svoje posao koji treba da obave, kao što je slučaj sa ovom agencijom, sutra će strukovne organizacije, imajući kompletnu nomenklaturu, moći da obavljaju ovaj posao za koji sada predviđamo agenciju. Što se tiče one primedbe oko prikupljanja podataka i kontrole i navodnog uzimanja dela poslova suda, ja bih tu želeo da ukažem samo na jednu stvar, nema razloga da se prebacujemo na jedan teren sumnji zašto se to radi, jer je vrlo jednostavno. Prikupljaju se određeni podaci, prati se rad stečajnih upravnika kako bi se uočili eventualni propusti, slabosti, poboljšali programi za rad stečajnih upravnika i obezbedili kvalitetniji ispiti i oni programi koje treba da savladaju stečajni upravnici. U toj situaciji i evidentiranje tih problema i tih podataka, formiranje valjanih standarda i te kako će imati značaja za ovaj registar, za one ljude koji se bave ovom materijom i koji su zainteresovani za nju. Eto, to je objašnjenje na ova dva pitanja koja su postavljena.
Po Poslovniku, gospodin Anđelković, pa replika, pa vi po Poslovniku. Ne brinite ništa, budite ljubazni, samo polako.
Samo da malo ispravimo stvari, ima nas koji smo i 1994. godine bili poslanici pa znamo pravu istinu ko je sa kim bio u vlasti. Istina je da je npr. za potpredsednika Vlade izabran dotadašnji potpredsednik DS-a gospodin Radulović; istina je da visoki funkcioner DS-a, a ja čak mislim da je bio potpredsednik, dakle, za privredu, izabran gospodin Đukić kao ministar za privatizaciju i za mala i srednja preduzeća. Naravno, ima tu i drugih imena. Prema tome, naravno da su u značajnoj meri visoki funkcioneri Demokratske stranke 1994. i 1998. godine participirali u vlasti; i ne samo članovi DS-a, nego i Nove demokratije koja je od 2000. do 2004. godine bila na vlasti. Druga stvar je oko ovih 1.700.000 glasova. Nemojte mnogo da se hvalite sa 1.700.000 glasova, jer mi smo sa vlasti otišli sa 1.800.000 glasova, jer to vam je relativna stvar. Da nismo promenili zakon, ne bismo imali predsednika Republike sa 1.700.000 glasova, ne bi bio izabran, jer smo nedavno, pre godinu i po dana imali 2.100.000 glasova za gospodina Koštunicu, koji nije izabran za predsednika Republike. Izabran je gospodin Tadić. Mi mu čestitamo, ali 1.700.000 glasova nije baš za neku pohvalu i nije baš za neku veliku hvalu da ste napravili revolucionarno delo. Na kraju, isto radi istine, znate, prekjuče sam bio u onom fondu za razvoj Republike Srbije i pitao sam koji su izvori finansiranja Fonda npr. u prošloj godini. Direktorka mi je vrlo jednostavno rekla da je u prošloj godini osnovni izvor finansiranja bio ubiranje prihoda po osnovu plasiranih sredstava od prodaje "Telekoma". Pitao sam koji je to iznos; dakle, ubrali smo u 2003. godini po osnovu plasiranih sredstava od prodaje "Telekoma", znači, što je uplaćeno Fondu za razvoj, milijardu dolara. Dakle, milijardu dolara samo u prošloj godini, toliko je država Srbija ubrala po osnovu plasiranih sredstava od prodaje "Telekoma", proverite to tačno, a vi ste prodali sva preduzeća za manja sredstva i sve potrošili u potrošnju i za decembarske izbore prošle godine. To je istina.
Prema članu 81. Poslovnika dajem pauzu do 15,00 časova. Istovremeno koristim priliku da kažem - dinara, ne dolara; izvinite, službeni je podatak. [[Posle pauze - 15.40]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, još jednom dobar dan. Nastavljamo rad po drugoj tački dnevnog reda - Predlogu zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Molim da pre nastavka utvrdimo kvorum i molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje potvrđeno da je u sali prisutno 85 poslanika. Reč ima narodni poslanik Sredoje Mihajlov, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Stevović.
Poštovani predsedniče, gospodo poslanici i gospođe poslenice, moram priznati da sam jednog trenutka hteo da budem nevaspitan i da otmem govor predsedniku Skupštine, da pohvalim Skupštinu kako smo počeli da radimo i da pričamo samo o zakonima, da se držimo teme, da smo shvatili našu važnost i da hoćemo da te reformske zakone donesemo što pre i da ih poboljšamo, da budu što bolji. Ali, moram priznati da se pre nego što sam došao za govornicom čulo dosta stvari i da ste svi vi u pravu. Tačno je sve što ste rekli jedni drugima. Fabrike su se katančile, i lance i katance stavili su tokom deset godina neki drugi. Znači, trudili ste se, ne samo fabrike, i to je problem sada o kome pričate. Imamo mi i drugih problema. Problem je da smo izgubili obraz pred svetom, da ste nas osramotili pred svetom, da se mi sami stidimo, problem je što traže od nas da se pokajemo za neke stvari, problem je što smo izgubili teritorije, što smo izgubili ratove, decu; problema ste vi napravili jako puno. Niste sve jedni drugima ni rekli, ali sve je uglavnom bilo. Sva je sreća što se pojavila stranka koja može sve to da reši i koja je ušla čistog obraza u čitavu tu priču, koja je dozvolila nekima da se pokaju, nekima da se očiste, a nekima da mogu da kažu ovo što sada govore. Sva sreća da stranka G17 plus ima ljude koji mogu da odu po belom svetu, da im neko veruje, da im da kredite, da im veruje na reč, da im veruje da ćemo biti drugi, da ćemo se dovesti u red. Niko od vas ne bi dobio taj kredit, da tamo ode, i niko mu ne bi verovao. Sva sreća, a mislim da ne otvaramo više tu priču... Tema je upravo ovo što hoću da kažem. Sva sreća da ne otvaramo tu priču i taman sam bio srećan da ćemo funkcionisati kao pravi parlament, tako sam nas video jednog momenta. Moram samo da kažem, da podsetim neke. Kažu da reforme idu sporo, da su se reformski zakoni mogli doneti pre godinudana. Možda su se mogli doneti pre godinu dana, ali stranka G17 plus nije htela da dozvoli tim reformistima, tog sastava, da donosi te zakone, nego upravo jednim drugim ljudima koji su došli na vlast da vam pokažu. Tačno je to da birači sve znaju i sve kažnjavaju, tačno je to da su jesenas, što je gospodin Vlahović pomenuo, birači odabrali i vi ste dobili onoliko koliko ste dobili glasova. Tačno je to da vi više nikada nećete imati te glasove. Zašto ste se uzbudili, gospodo, zašto je to strašno? Nećete imati više glasova kao što ste imali. To je normalno. Došla je druga stranka, čistog obraza, neokaljana, nekorumpirana, ona tajkune koje ste vi stvorili pokušava da privede zakonu, one mafijaše takođe. Znači, sasvim drugačije funkcioniše, pokazuje jedno drugo lice, drugi obraz Srbije i vi shvatite to, gospodo, možda je to sada za vas bolno, ali to je tako, to je činjenica. Mislim da za vas, da ne kažem, prestali ste da vadite pištolje, da pretite narodu, da vozite tuđe džipove, da koristite stanove i tako dalje, da ne kažem sve šta se... mi takvih afera, ni Janjušević, ništa nije vezano za nas, sve smo vam mi to pomogli, da vi dođete do toga da se malo urazumite. Zbog toga kažem, ovaj zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika moramo doneti, i to što pre. Mislim da ne treba da otvaramo diskusiju. Ničim nisam hteo da vas povredim, samo sam neke činjenice izneo i zato mislim da naš zajednički predsednik koga smo izabrali treba da stvarno poradi na tome da se objedine zdrave demokratske snage i da ubrzano donose te reformske zakone. Ja neću komentarisati, vi ste uglavnom, ovaj zakon je kratak da se komentariše, ali...
Upozoravam sve narodne poslanike, ima dovoljno vremena gospodin Mihajlov, nije ovo replika, ovo je učešće u pretresu. Istovremeno opominjem da je, po članu 99, zabranjeno ometanje govornika za govornicom i dobacivanje. Upozoravam sve narodne poslanike. Gospodine Mihajlov, nastavite i molim vas držite se teme.
Znam ja da istina obično bude malo bolna, ali šta da radimo. Tako je kako sam rekao i smatram da ovaj reformski zakon jeste kratak. Stvarno mislim da treba ubrzano da donosimo ove reformske zakone. Vi vidite da smo mi uporni, da nećemo odustati. Ako smo dobronamerni, ako dobro mislimo ovoj zemlji Srbiji, ako smo stvarno iskreni u tome što pričamo, onda, počev od gospodina predsednika, kome G17 plus daje zadatak da objedini sve demokratske snage da ubrzano donosimo reformske zakone, treba da shvatimo da ne možemo sporim koracima u Evropu i jedan zakon, bez obzira što je mali, što je samo jedan dragulj u onoj kruni evropskih zakona, treba da donesemo. I, da se ne bih javljao svaki put za reč, da ovo ponovim, mislim da ćemo se potruditi da ovih ostalih devet tačaka koje su nam ostale uradimo u rekordnom vremenu.
Replika, narodni poslanik Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam jednu molbu - da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije iskoristi svoje diskreciono pravo, svoje diskreciono ovlašćenje i da zamoli službe u Narodnoj skupštini Republike Srbije da zatvore bifee i kafanu, do 14,00 sati da rade, a posle toga da poslanici ne mogu ništa da konzumiraju. (Predsednik: Gospodine Vučiću, koristim svoje poslaničko pravo da vas upozorim da se ne izražavate uvredljivo prema poslanicima. Izvolite nastavite.) Nijednu uvredljivu reč nisam izgovorio, ništa ružno nisam rekao, a voleo bih da ovakvi poslanici vlasti što češće izlaze. Što više oni budu izlazili, to će nama pobeda biti bliža i lakša. Malo-malo, pa slušamo kada kažu - put u Evropu, i sve nam ta Evropa nekako dalje, iako smo geografski na istom mestu. Kao da postoje neki koji su za Australiju i Antarktik, a neki bi da idu i na Arktik, ko zna gde, pa sada oni geniji se našli da idu u Evropu. Da li vi to u Evropu hoćete tako što vam svake godine neko ćušne nešto u džep, pa menjate stranku. Koliko ste stranaka do sada promenili? Svake godine menjate put u Evropu. Jedne godine put u Evropu vam je levo, jedne desno, jedne pravo. Evropa nije menjala svoje geografsko mesto. Ovde ste bili poslanik u ko zna koliko političkih stranaka. Dame i gospodo narodni poslanici, sada ću da kažem nešto na šta bi trebalo ozbiljno odgovoriti, o čemu nije govorio moj prethodnik. Dakle, pričalo se o lancima i katancima. Hajde da napravimo analizu. Ko je pominjao lance i katance? Pominjao je onaj koji je bio u Vladi sa nama. Dakle, Bogoljub Karić je bio u našoj Vladi. Nije valjda čovek hteo sebe da kritikuje? Hteo je da kritikuje one koji su posle njega stavljali lance i katance. To što je on posle toga podržao baš te koji su stavljali lance i katance, to je već druga stvar i to je već njegov problem i njihov problem, koji će morati da objašnjavaju građanima Srbije. Ali, lance i katance, i ne lance i katance, nego ste ih i zapečatili, fabrike i proizvodne pogone i industrijske mašine, a uskoro ćete pečate da stavite na sve, na sve naše njive, na sve ono što naši ratari čuvaju, u sve staje, zato što nikada siromašniji seljak u Srbiji nije bio. Vaša genijalna politika se svodila na priču - imaćemo trostruko veći agrarni budžet. (Predsednik: Vreme, gospodine Vučiću.) Gde je taj trostruko veći agrarni budžet, kada nema seljacima da se isplati ni za malinu, ni za višnju, ni za žito? I ovo što ste im obećali, varaćete ih na tome, ima vlage ovoliko, nema vlage onoliko, pa sa sedam na šest dinara, pa umesto osam plus dva ići će na jedan i po, a i to će da bude - prvo pokupite 80%, nosite u silose, pa ćemo onda da vidimo kad, kako i na koji način to da se plati. (Predsednik: Vreme, gospodine Vučiću. Replika je bila na govor gospodina Mihajlova. Budite ljubazni, završite.) Taj put u Evropu se ne menja. Završavam, gospodine Markoviću. Evropa je na istom mestu. Ako idete istim putem, uz istu ideju, do nje ćete isto ići. Ako idete malo levo, pa malo desno, pa malo dole, pa malo gore, pa ne znate ni sami više gde idete, onda nigde nećete stići, bar ne dalje od skupštinskog bifea. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Mihajlov, možete da se javite samo po Poslovniku, nema replike na repliku.
Član 100. Gospodo, bio bi možda i vama red da ste promenili stranku. Kamo sreće da su oni 1990. godine promenili stranku, da su napustili gospodina Miloševića, kamo sreće vaše da ste vi na vreme napustili gospodina Šešelja. Ali, imate jedan problem, što vas neće niko, nijedna stranka. Morate da se držite gospodina Šešelja, jer neće niko da vas primi, niste mu značajni. Što se tiče Evrope i pšenice, mi smo zemljoradnicima, ratarima našim, paorima obećali tu cenu. Vi ste obećali hleb za tri dinara. Hajde vi umesite taj hleb pa nahranite, kao što je Hrist jednim hlebom nahranio sve narode Izrailja. Pokušajte i vi to da učinite, ako ste čudotvorci, pa da onda stvarno dođete na vlast, a nemojte prodavati maglu. Naš narod zna. Što se tiče bifea, vi ga više upotrebljavate od mene.
Ovo je bilo, pretpostavljam, po članu 97. Poslovnika, pogrešno tumačenje. Izvolite, gospodine Vučiću, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, kad kaže gospodin Mihajlov da su njega hteli, zato je promenio četiri ili pet stranaka, šest stranaka je promenio u nekoliko proteklih godina, moram da ga podsetim da narod i građani Srbije poštuju političare, ljude koji ih zastupaju i po tome koliko oni poštuju svoju ideju, svoju ideologiju, ako je uopšte imaju. Oni koji češće menjaju politički dres nego što je Milko Đurovski menjao na prostoru bivše Jugoslavije klubove, teško da mogu da računaju na ikakvu podršku naroda i građana Srbije. Moram da vam kažem još nešto. Govorite o tome da bi bilo dobro da napustimo gospodina Šešelja. Ne, za razliku od vas, mi smo ljudi. Možda nismo uvek u svemu u pravu, možda nismo ni najbolji političari na svetu, ali smo sigurno, za razliku od vas, dobri ljudi, a imamo ideju koju nam je on ostavio i za koju ćemo se boriti i koju ćemo pratiti. U to nemojte da sumnjate. Zbog toga što to činimo i kada je čovek u zatvorui kada je daleko odavde, dobijamo ogroman broj glasova, na poslednjim izborima gotovo 1.500.000, a sam Tomislav Nikolić protiv Tadića, Karića, Koštunice, Labusa, Dinkića, Draškovića, Velje Ilića, i protiv svih ostalih, Žarka Koraća, Gorana Svilanovića, Nataše Kandić, Sonje Biserko, protiv svih vas 1.500.000 glasova. Približilo vam se, gospodine Mihajlov, vaše menjanje stranaka. Menjali ne menjali, više u Skupštinu teško da ćete moći, jedino ako se prijavite kod nekog od srpskih radikala ubuduće da vas dovede ovde, dohola ili do nekog drugog mesta vama dragog, moći ćete da svratite do Narodne skupštine, a ima i ovaj institut "otvorena vrata", koji je sad gospodin Marković organizovao, pa ćete moći i na "otvorena vrata" u Narodnu skupštinu da navratite.
Po Poslovniku, gospodin Baralić. Upozoravam gospodina Vučića, po članu 97, da ne iznosi netačne i uvredljive podatke o poslanicima Skupštine. Inače, Skupština je organizovala otvorena vrata, a ne predsednik. Bilo je veliko zadovoljstvo što ste učestvovali. Hvala. Izvolite, gospodine Baraliću.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, hvala na pitanju, SPS je dobro. Najvažniji stih u narodnoj pesmi "Ženidba kralja Vukašina" je onaj: "Danas mene u tebe izdala, sutra će tebe u drugoga", mada je nekima važniji: "Što Momčilu beše do koljena, Vukašinu po zemlji se vuče". Poštujem svačije pravo da promeni političku stranku, to je njegova procena i on to čini u skladu sa poimanjem političkog delovanja, procenama na političkoj sceni ili nekim drugim pitanjima koja su važna za njega ili za organizaciju kojoj želi da pripada. Ali, neka niko ne kadruje u drugim političkim strankama, neka svoje demokratsko pravo iskoristi u onoj stranci u kojoj se trenutno nalazi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Stevović, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što smo videli u dosadašnjoj raspravi, mnogo toga je rečeno o Predlogu zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Međutim, ono što želim da primetim, to je da se o ovom zakonu govori na jedan specifičan način. Naime, vladajuća grupacija želi da veliča ovaj zakon i u isto vreme da kaže da sve ono što SRS iznosi nije tačno i da nije opravdano. Međutim, reći ću vam nekoliko stvari u prilog svemu onome što su rekle moje kolege. Naime, postavlja se pitanje koje poslove može da vrši agencija. Ja bih ih svrstao u tri kategorije. Prvo, to su neki osnovni poslovi, osnovne delatnosti, zatim, nadzorne delatnosti i na kraju, sporedni poslovi. U pravu su svi oni koji su kritikovali i govorili da agencija vrši neke poslove koje apsolutno ne bi trebalo da vrši. Ono što pada u oči, to je da su ovo poslovi koje mogu da vrše i neki drugi organi, a ne da osnivamo agencije. Javlja se jedan suštinski problem. Pre mesec dana raspravljali smo takođe o jednoj agenciji koja je oduzela deo nadležnosti od trgovinskih sudova. Sada po drugi put raspravljamo o agenciji i ponovo oduzimamo deo nadležnosti od trgovinskih sudova. Nije ovde problem samo kritika rada trgovinskih sudova, nego je problem šta ti trgovinski sudovi uopšte treba da rade i kako rade. Zalažem se za to da se uvaži mišljenje i stav SRS da ove poslove na sasvim adekvatan način može da obavlja, primera radi, Vrhovni sud Srbije, koji je inače nadležan da određuje veštake u određenom postupku i po odgovarajućoj proceduri. Ukoliko je Vrhovni sud sposoban i nadležan da daje ovlašćenje pojedinim veštacima u sudskim postupcima, takođe može biti nadležan i adekvatan za licenciranje stečajnih upravnika. Ne vidim posebnu razliku između ove dve vrste pomagača u delatnosti suda. Naime, stečajni upravnik je samo jedan od instituta koji treba da pomogne u radu stečajnih veća, odnosno trgovinskih sudova. Iz tih razloga, treba približiti ove dve stvari i slobodno reći da Vrhovni sud, koji je nadležan da daje licence za polaganje pravosudnih ispita, odnosno da daje uverenje o položenim pravosudnim ispitima nosiocima pravosudnih funkcija, sigurno može biti kvalifikovan, stručan i nadležan da ovo daje i stečajnim upravnicima. Što se tiče organa koji su ovlašćeni da rade u ime ove agencije, a govorimo o tri vrste organa, i to o upravnom odboru koji ima predsednika i četiri člana, zatim o nadzornom odboru koji ima takođe predsednika i dva člana i o direktoru agencije, kada pogledamo zbir svih ovih funkcionera ili predstavnika agencije taj zbir je devet. Šta to znači? Pored ovih devet oni moraju imati odgovarajuće službe i moraju imati još uvek neka zaposlena lica. Prema tome, govori se o jednoj vrlo brojnoj agenciji koju treba da finansira budžet Republike Srbije, odnosno da se finansiraju onako kako je to u zakonu predviđeno. Smatram, kao što smatra i SRS, da je ovo izvesna birokratsko-administrativna revolucija za osiromašeni budžet građana Republike Srbije. Naime, svaka agencija, pa i ova, ima određenu uslužnu delatnost. Ako je u pitanju usluga, ona je jako skupa. Treba ovo svesti na neki minimum, na nešto drugo što ne mora da košta ovoliko koliko će da košta. Moramo reći da se sve ovo finansira iz vrlo osiromašene privrede i privredni subjekti nisu više u stanju da daju ovolike namete i da finansiraju ovoliki broj slobodnih radnih mesta koja će se otvoriti. Stiče se utisak da su ministarstva i Vlada postali tesni za sve one koji pretenduju da rade ovakve poslove. Iz tih razloga založio bih se da se ovaj zakon ne usvoji i da se time ispoštuju predlozi SRS. Što se tiče finansiranja, moram da kažem da je početnih 30 miliona dinara izuzetno visoka cifra i da to treba obezbediti iz budžeta Republike Srbije. Ono što su rekle moje kolege o daljem radu i finansiranju u potpunosti prihvatam. Međutim, postavio bih jedno načelno pitanje, šta se dešava nakon izbora i davanja licenci određenom broju stečajnih upravnika? Naime, mi imamo 15 trgovinskih sudova i jedan Viši trgovinski sud. U okviru ovih, ako bi se uzelo prosečno da u svakom sudu treba po 20 stečajnih upravnika, to bi značilo da 300 lica treba da dobije licencu i da položi ovaj ispit. Neka je to i 500, ograničavamo neki rok da nakon tri meseca nakon usvajanja ovog zakona moraju položiti svi i dobiti ovu licencu. Šta nakon pet godina? Ko će nakon pet godina da polaže ove ispite i da nakon pet godina dobije ovu licencu? Prema tome, vremenom će opadati rad ovih agencija i one će polako odumirati, a ja predlažem da se ovaj zakon ne usvoji, kako je to SRS i rekla.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Nikola Todorović. Poslanička grupa ima 32 minuta. Izvolite.
Dame i gospodo, pre mesec ili dva dana ovde je predstavnik DSS, tada predsednik poslaničke grupe, pričao hvalospeve kako je Vlada Srbije ukinula uredbom devet agencija zato što je stav njegove DSS, kako on reče, principijelni stav, da se ne uvode paraorgani, da se ne uvode paralelni organi i kako je već nazvao te agencije. Taman smo mislili da je moda agencija prošla, ali već posle tog njegovog istupa za ovom govornicom pa do dana današnjeg formirano je četiri ili pet agencija. U dnevnom redu sednice koja je u toku predviđeno je četiri ili pet novih agencija, a vrhunac je ova agencija čudnog naziva - za licenciranje stečajnih upravnika. Mi srpski radikali načelno smo protiv agencija i mi taj svoj stav branimo kada je u pitanju bilo koji predlog koji predviđa postojanje agencije kao paraorgana u odnosu na postojeći državni organ, i to iz više razloga. Jedan od razloga je iskustvo koje imamo sa agencijama bivše DOS-ove, odnosno demokratske vlade. Tada ih je bilo 18; bilo je nemoguće da se svi rođaci, prijatelji i stranački aktivisti smeste u Vladu, pa su onda ad hok osnivali agencije da bi svi zaslužni građani bili dobro zbrinuti. Očigledno da DSS nastavlja istu praksu. Koliko to košta građane Srbije očigledno nikoga nije briga. U ovom predlogu ste rekli u obrazloženju da postojanje ove agencije u startu treba da košta građane Srbije 30 miliona dinara koji treba da budu izdvojeni iz budžeta Srbije. To radite u vreme kada su putevi u Srbiji blokirani, kada ih blokiraju proizvođači pšenice, malina, višanja, radnici železnice, zdravstva, obrazovanja, a ministar Dinkić 'ladno izađe u medije i kaže - neka štrajkuje ko god hoće, para iz budžeta više nema. Objašnjava kako se budžet puni, kako se budžet prazni, kao da je nekoga briga na koji način će on, koji se utrpao da bude ministar finansija, da napuni budžet. Građani očekuju da im se plati ono što treba država da plati i da se sredstva koja se ulažu u budžet vrate na adekvatan način. To je ono što predstavnici ove vlade očigledno nemaju nameru, bez obzira na onaj predizborni slogan kada se vlada reklamirala podržavajući predsedničkog kandidata da građane podseti kako je, ne znam, tri puta povećan agrarni budžet. Sada se, s pravom, građani Srbije pitaju gde su sredstva koja su tri puta povećana, a proizvođači pšenice, malina i višanja su svakodnevno u blokadi puteva po Srbiji. Kada je u pitanju ova agencija za licenciranje stečajnih upravnika, imate ovde vrlo interesantan vid finansiranja, pored ovih 30 miliona koje ćete izdvojiti iz budžeta Srbije u članu 6. predvideli ste i prihode koji se ostvare od donacija, priloga i sponzorstva domaćih i stranih pravnih i fizičkih lica. Da li ovo znači ono što se meni čini, a čini mi se da ovaj član 6. predviđa kupovinu licenci. Onaj ko bude imao informaciju da je neko preduzeće spremno za stečaj, taj će da kupi licencu kroz donaciju i da vodi stečajni postupak, a u poslednje četiri godine smo se uverili da je to vrlo isplativ posao, uverili smo se na Janjuševiću i Kolesaru, perjanicama Demokratske stranke, na načinu na koji su oni vršili stečaj u pojedinim srpskim preduzećima. Istina je da je bilo loših iskustava i ranije, ali želim da podsetim kolege narodne poslanike da, recimo, u periodu od 1998. do 2000. godine Trgovinski sud u Beogradu nije otvorio ni jedan jedini stečaj i da je to bio osnovni razlog zbog čega je DS napravila krizni štab i isterala Milenu Arežinu, uz sve one zločine koji su se toj ženi dešavali, iz Trgovinskog suda i na njeno mesto doveli Gorana Kljajevića koji je žario i palio četiri godine i hoće da ga vrate i zato, naravno, još uvek nije ni smenjen. Poslanička grupa SRS misli da je besmisleno postojanje ove agencije i licenciranje neke posebne grupe ili kaste ljudi koji će se baviti isključivo stečajem. Mi mislimo, to smo vam kroz amandmane na ovaj prethodni zakon i rekli, da za stečajnog upravnika može da se postavi svaki dobar privrednik, odnosno lice koje ima visoku stručnu spremu, koje ima određeno radno iskustvo u rukovođenju u privredi i, uz to, da je upisano u registar sudskih veštaka. Zaista ne vidimo koje su to još osobine ili veštine kojima treba da raspolaže neko ko pledira da bude stečajni upravnik. Šta još treba, da je dobar u bacanju koplja, skakanju u dalj, preskakanju prepona? Ne znam šta je to, osim ovoga što smo naveli, što bi bilo potrebno nekome da bude dobar stečajni upravnik. Juče je gospodin ministar izneo ovde jednu zamenu teza. Rekao je da mi narodni poslanici SRS zbog Gorana Kljajevića, a rekli ste da se i vi slažete sa našim ocenama o radu tog gospodina, hoćemo da menjamo zakon. Ne, ministre, vi zbog toga hoćete da menjate zakon. Mi kažemo da ostane stečaj u Trgovinskom sudu, a vi kažete – ne, ne može to da radi Trgovinski sud, zato što imate loše iskustvo sa Goranom Kljajevićem. Naravno, to je vaš problem, nije naš. Takođe, SRS smatra da je nedopustivo da se sužava krug ljudi koji će da rukovode stečajevima, s obzirom da znamo da postoji desetine hiljada srpskih preduzeća koja su pred stečajem. Nedopustivo je da se jedna grupacija ljudi odredi isključivo za taj posao, po kriterijumima koje mi iz ovog zakona zaista ne vidimo. Ništa nam ovde ne daje garanciju da će neko kvalitetno, ako dobije tu licencu, da obavlja taj posao ili, što je još važnije, da će pošteno da ga obavlja. Takvu garanciju nam ovaj zakon ne daje. Nešto drugo nam se čini. Čini nam se da ćete vi da napravite stotinak begova kojima ćete podeliti begluke srpske privrede, a oni će imati samo zadatak da izvrše harač nad srpskom privredom i da još stotine hiljada građana Srbije ostane bez posla. Mislimo da građani Srbije to ne očekuju od ove vlade, a svakako to ne očekuje poslanička grupa SRS i zbog toga nećemo glasati ni za ovaj ni za onaj prethodni zakon, zato što ni jedan ni drugi ništa kvalitativno ne donose u odnosu na postojeće stanje. Naprotiv, smatramo da je postojeće stanje mnogo bolje, da postoje načini da stečajni upravnici posao rade u skladu sa zakonom, da ga rade pošteno, naravno, pod pretpostavkom da stečajni upravnik nije Zoran Janjušević ili Kolesar. Ali, to takođe nije stvar zakona, to je stvar ličnog izbora. Ministre, jutros ste nam rekli da ovaj zakon garantuje valjanost stečajnog postupka. Pročitala sam ovaj zakon, ali zaista nigde nisam videla na koji način to ovaj zakon garantuje valjanost stečajnog postupka. Razumem vas, vi ste očigledno jedini ministar u Vladi Srbije koji se ne libi da stane pred narodne poslanike i zato vi ovde predstavljate svaki zakon. Možda ćete i ovaj zakon o zdravlju, s obzirom da ovaj zakon o licenciranju stečajnih upravnika nema ama baš nikakve veze sa ministarstvom na čijem ste vi čelu. Dok vi ovde sedite, gospodine ministre, mislim da bi bilo bolje da se malo više pozabavite stanjem u pravosuđu, da čujete kako sinoć portparol Specijalnog tužilaštva Bruno Vekarić, sekretar bivšeg ministra pravde, drži političke govore, što je apsolutno suprotno funkciji na koju je izabran. Vidim da niko nema nameru da ga pomera sa te funkcije. Znači, SRS je na ovaj zakon uložila onoliko amandmana koliko ovaj zakon ima članova, zato što smo mislili da je to jedini način da vam stavimo do znanja da smo mi protiv ovog zakona. Bilo bi dobro, s obzirom da predstavnik Vlade to nije učinio, da kolege poslanici razmisle još jedanput, da usvojite naše amandmane na onaj prethodni zakon i da na jedan pravi način sprovedemo stečaj, da zaštitimo srpsku privredu od novih lanaca i katanaca.
Reč ima ministar Zoran Stojković.
Javljam se samo zbog kratke replike gospođi Radeti. Nema razloga da budete ljuti na mene i da kažete da vršim zamenu teza, jer zaista nisam. Objasniću vam zašto. Kada je bilo reči o donacijama, to je uneto u zakon ne bi li se smanjio trošak iz budžeta. Ako se sredstvima donatora poveća suma, smanjiće se zahvatanje iz budžeta. Sad ostaje onaj drugi deo koji vi ne rekoste, a to je da nijedan od donatora ili sponzora nema nikakvih posebnih prava po pitanju stečajnih upravnika i njihovog licenciranja. Kad izostavite taj deo, onda može da se kaže onaj zaključak – zato što ima nekog interesa. Međutim, ovde je zakonom on uskraćen. Drugo, kada sam juče govorio, vezano za gospodina Kljajevića, nisam rekao po pitanju izuzimanja iz sudske nadležnosti, nego je ovde bilo reči da treba uneti još neke odredbe da nam se ne bi ponovio Kljajević. Samo sam na to rekao da nema potrebe u ovaj zakon unositi te odredbe, jer za gospodina Kljajevića treba da postoje drugi postupci. To sam rekao. Na kraju, nisam tvrdio da samo ovaj zakon, kako vi rekoste, obezbeđuje valjan stečaj. Rekao sam – kada se zakonu o stečaju doda i ovaj zakon, koji reguliše jedan bitan element, onda dobijamo valjan stečajni postupak. U ovom slučaju je izostavljen onaj prvi deo rečenice.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
S obzirom na to da je spomenuta DSS i njen stav povodom agencija, jasno je rečeno da se DSS protivi načinu na koji su agencije formirane u prethodnom periodu, jer način na koji su formirane jeste bio uzrok svih zloupotreba koje su se događale. Tačno je, tu ste u pravu, upravo činjenica da je uredbom Vlade Republike Srbije, jednim podzakonskim aktom, formirana agencija, da su formirani biroi, dovela je do toga da nije bilo kontrole poslovanja, nije bilo kontrole rada, događale su se zloupotrebe od svih ovih lica koja su ovde spomenuta. Demokratska stranka Srbije, kada je u pitanju ova agencija, smatra da je ovo jedini način da se kroz licenciranje stečajnih upravnika, kroz njihovu obuku i edukaciju, spreči da nesposobni i nekompetentni stečajni upravnici i dalje uništavaju ovo malo srpske privrede i preduzeća koja su ostala. Jedini način je kroz formiranje jednog organa koji nije nepoznat u svetu. Ako se samo malo analizira uporedno pravo, ako se analiziraju druge uprave, imamo primer Velike Britanije koja je formirala 138 izvršnih agencija i to je jedna od najsposobnijih i najoperativnijih uprava u svetu. Oni su doneli jasnu odluku da se u okviru ministarstva donose strateške odluke, a da se što više poslova izmesti u tzv. spoljne organe koji će biti kontrolisani od strane parlamenta i vlade. Ova agencija za licenciranje stečajnih upravnika, ako bude formirana na vreme, kao što očekujemo, ako bude što pre napravljen plan edukacije, ako stečajni upravnici dobiju što pre licence, sprečiće da oni koji su do sada radili i u ovom trgovinskom sudu u Beogradu, koji su spominjani, raskrčme ovo malo preduzeća koja su ostala. Zato je potrebno da se oko ovog pitanja svi složimo. Razumem da postoje koncepcijske razlike oko toga da li treba da postoje agencije ili ne treba, ali je važno da nađemo rešenje da se ovi bahati i dugotrajni stečajni postupci što pre spreče.
Po Poslovniku, narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić.
Reklamiram član 97. Poslovnika Narodne skupštine, po kome je poslanik obavezan da govori samo o temi koja je na dnevnom redu. Uvažena koleginica govorila je o problemima u poljoprivredi koji se ni na koji način ne mogu dovesti u vezu sa licenciranjem stečajnih upravnika, no kada smo već kod toga želim da kažem sledeće. Vlada Srbije ulaže i uložila je velike napore da se stvori dugoročna strategija u oblasti poljoprivrede u ovoj zemlji konačno, i to je razlog zbog čega je poljoprivredni budžet povećan tri puta i on će doneti dugoročne dobrobiti našoj poljoprivredi. No, to nije sve. Vlada Srbije rešava i kratkoročne probleme u poljoprivredi. Kao što ste videli, postignut je dogovor sa proizvođačima pšenice, a takođe i u otkupu višnje. Moram da kažem da problemi koji u ovoj oblasti postoje nisu zbog toga što Vlada nije pregovarala i što Vlada nije uložila maksimalne napore. Vlada je čak odobrila kredite otkupljivačima kako bi ih podstakla da po adekvatnoj ceni otkupljuju ove proizvode. Nažalost, problem se javlja sa druge strane. Za ovaj problem možete se obratiti otkupljivačkim lobijima iza kojih stoje finansijski moćnici ove zemlje, a borbu protiv njih vodi Vlada i G17 plus. Nažalost,za sada oni imaju podršku u nekim drugim političkim opcijama i mi se nadamo da će se ta borba uspešno završiti. Što se tiče toga da Mlađan Dinkić objašnjava građanima i proizvođačima kako se budžet puni i prazni, ja u potpunosti mogu da razumem neke poslaničke grupe i neke poslanike kojima nije jasno šta je to demokratija. Jedan od osnovnih principa demokratije jeste i transparentnost, odnosno vidljivost, ako vam je tako razumljivije, rada Vlade i vladinih službenika. To je razlog zbog kojeg Mlađan Dinkić smatra da ima potrebe objasniti građanima Srbije kako se budžet puni i da je to naš zajednički budžet i da ovim budžetom treba da upravljamo zajedno.
Replika, narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi govorimo o onome što je na dnevnom redu, ali naravno i o gorućim problemima, o svemu onome što muči građane Srbije. Sve ono što je izgovorila gospođa Radeta za ovom govornicom istina je, čak je na svojevrstan način to u svom izlaganju potvrdio i ministar Stojković. Što se tiče poljoprivrednih radova, i onoga što radi Vlada ili posebno jedna politička stranka, neću da budem neko kome je lako da po ceo dan samo kritikuje i napada, a da ne kaže ništa drugo ili da ne ponudi rešenje. Mislim da nije lako Vladi i nijednoj vladi ne bi bilo lako da nađe rešenje za sve probleme u Srbiji, da popuni budžetski deficit, da popuni sve rupe, ali ono što jeste problem i ono u čemu se mi razlikujemo to su koncepcijske, strateške razlike, to je činjenica da bismo mi našli načina. Ne može da opstane zatvorena privreda. Našli bismo načine da prelevmanima ili drugim carinskim i fiskalnim dažbinama zaštitimo pre svega domaću poljoprivrednu proizvodnju, pa ne bismo uvozili pileće i svinjsko meso sa 15.000 kilometara udaljenosti kao što to danas radimo. Danas gledate, ne možete to da zabranite, ali da li vidite da nam je najviše bilborda zakupila firma "Radenska". Nemam ništa protiv, ali da li je moguće da "Knjaz Miloš", "Vrnjci", "Mivela", "Heba", "Karađorđe", bilo koja druga naša voda tako nastupa na slovenačkom tržištu. Da li bi to država dopustila? Zar mi nemamo dovoljno vode pa moramo 10 miliona boca onakve vode da uvezemo, da bismo uništili našu proizvodnju, ili neko na tome uzima proviziju? To je suštinska razlika između nas i vas. Mi mislimo da moramo ne samo ulaganjem u opštu potrošnju, već ulaganjem u proizvodnju da podižemo nivo društvenog proizvoda, ali sem toga da stvaramo šanse za budućnost ove zemlje, za budućnost naše dece, da se ulaže u poljoprivrednu i industrijsku proizvodnju, da otvorimo nove fabrike, nove poljoprivredne i industrijske komplekse i da posle toga možemo da stvaramo višak vrednosti i profit od kojih novac možemo da vraćamo, čak i one dugove da servisiramo. Niko ne misli da je lako nekome, niti neko hoće da nipodaštava nečije napore. Ja vam samo kažem da je potrebna drugačija strategija, razvojna strategija, potrebna nam je nova ekonomija za Srbiju, ne ekonomija zaduživanja, ne ekonomija uništavanja naših nacionalnih resursa, već davanje jednakih šansi svima da rade i da žive od svog rada.
Reč ima narodni poslanik Nikola Todorović, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan od predloga zakona koji je prepisan iz evropske zajednice, usaglašen, svejedno je. Treba koristiti tuđe znanje, to je najjeftinije znanje, ali treba razumeti tekst, koliko je on primenljiv na uslove u kojima mi živimo. Kao uvod u priču daću jedan primer kako je to bivša vlada uradila na problemu restrukturiranja naše privrede. U "Službenom glasniku" br. 12 od marta objavljen je vladin program za restrukturiranje, priprema za privatizaciju, stečaj i likvidaciju preduzeća. Predviđena je neka suma od blizu sedam milijardi dinara iz dve stavke za celu godinu i rečeno je u tom delu programa ko može biti korisnik sredstava i koji je način da se dođe do tih sredstava. Govorim za deo preduzeća gde je većinski vlasnik država. Na primeru jednog velikog sistema, preduzeća gde sam u privredi radio preko 35 godina, samo taksativno ću vam navesti da biste razumeli uvodnu priču. Znači, početak marta - vladin program. Krajem aprila objavili smo oglas gde smo dali radnicima mogućnost da izaberu jednu od tri opcije, da li6.000 dinara za godinu dana staža, da li 10 prosečnih plata ili da budu upućeni na tržište rada uz otpremninu koju preduzeće isplaćuje u zavisnosti od godina staža, od dve do pet plata. Za nepuna tri dana otpušteno je više od 1.000 radnika. Radnici koji su shvatili da je preduzeće propalo, da nema načina da se izađe iz krize, uzeli su pare i napustili Majdanpek. Uzeli su novac oni koji su bili najsposobniji, najstručniji i koji su imali mogućnost, znanje i smelost da odu u svet i da nastave da rade i zarađuju da bi preživeli, iz čisto ekonomskog razloga. U preduzeću gde sam radio ostali su invalidi rada, ostali su oni koji su bili vezani za sredinu gde se preduzeće nalazi. Ostali su oni koji su bolesni, jer nisu mogli u postupku veštačenja, izlaska na komisiju da dokažu invalidnost. Nismo imali novac za repromaterijal, nismo imali opremu, rezervne delove, dugovi su ogromni. Ostali smo bez radnika. Znači, ne treba da vam objašnjavam pojam restrukturiranja preduzeća, poznat vam je, ali na način kako je to uradila Vlada samo smo smanjili broj zaposlenih; na pitanje dopisnika iz Evrope da li je u rudniku smanjen broj zaposlenih, da li se rudnik oslobodio viška zaposlenih, moj odgovor je bio – nije. Kako nije, više od 1.000 ljudi ga je napustilo za tri dana. Otišli su oni koji su trebali rudniku, a ostali su oni koji ne mogu biti upošljeni, jer im invalidnost ne dozvoljava da budu angažovani na nekom poslu puno radno vreme, da ostvaruju prosečne rezultate rada, a da se njihovo zdravlje ne ugrozi dodatno. Ovu priču vam pričam iz razloga da u svim preduzećima gde je državni kapital većinski, gde smo i mi imali praktično vladin upravni odbor, znači ukinuti su organi upravljanja u preduzećima, samo je to urađeno. Zamislite sada koje znanje treba da ima taj licencirani stečajni upravnik da bi završio posao, mislim na stečaj tih preduzeća. Doduše, osporavamo ovaj predlog zakona iz razloga što kod nas nema šta da se na ovaj način,... stečaj jeste možda najlakši, nije najbezbolniji, ali najlakši način da se završi posao sa velikim preduzećima, jer je pravno sve uređeno. Ovaj predlog je primenljiv na zapadu, jer postoje preduzeća, mislim na privatni sektor. Dakle, kad je u pitanju društveni sektor, mi kažemo da će se sprovoditi stečaj, da će to raditi vladina agencija za privatizaciju ili mora sve da se uradi uz saglasnost Vlade. Zamislite jedno preduzeće koje nema nikakvih sredstava da nastavi proces proizvodnje, da su dugovi tako veliki prema državi, obaveze prema poveriocima, bankama, da je davno trebalo da se završi stečajni postupak, ali niko nije pokretao taj postupak iz razloga što treba da uloži velike pare da se pokriju troškovi stečaja. Praktično su sva preduzeća bankrotirala, a to niko neće da prizna. U ovom zakonu o stečaju do detalja su precizirane obaveze i prava stečajnog upravnika, stečajnog veća, stečajnog sudije, ali šta je sa radnicima, šta je sa zaposlenima? Kada se desi bankrot nekog preduzeća, radnici ostanu bez posla, država brine o njihovim pravima. Znači, država socijalnim programom stvori nekakva sredstva da oni žive ili u tim državama postoji neka mogućnost zapošljavanja u nekom drugom sektoru. Kod nas ne postoji nikakva mogućnost zapošljavanja u drugom sektoru, ostaju bez posla, zatvaraju se fabrike i praktično se do te mere ugrožava egzistencija zaposlenih, odnosno porodica zaposlenih. To je ono što ova vlada ne može da uradi, ni prethodna vlada nije mogla to da uradi, sem smanjenja broja zaposlenih. A tome treba dodati i izmene Zakona o invalidskom i penzijskom osiguranju, koje su usaglašene sa evropskom zajednicom i prepisane u nekom delu, samo malo da vas podsetim, jer Zakon koji je stupio pre godinu dana ne poznaje ni preostalu radnu sposobnost, ukinuo je pojmove iz prethodnog zakona (znači, preostalu radnu sposobnost, umanjenu radnu sposobnost, invalidnost rada), poznaje samo - sposoban za posao i nesposoban za posao. Veliki je broj ljudi izgubio svoje zdravlje radeći u fabrikama gde su mala sredstva ulagana i nisu sada u stanju da obavljaju nijedan posao. Nije valjda tačno da radnik nema umanjenu radnu sposobnost - ako je počeo radni vek sa 20 godina, zdrav, mlad i sposoban, pa posle trideset i nekoliko godina rada u teškim uslovima, sa godinama života, izgubi tu radnu sposobnost, odnosno ima umanjenu radnu sposobnost - samo zato što taj pojam u zakonu ne postoji i veštak normalno neće da kaže da on ima umanjenu radnu sposobnost i proglašava ga sposobnim za rad. Poslodavac ima mogućnost... Setite se samo Zakona o radu. Mi smo veoma elegantno to rešili za tri dana, dakle, pozvali smo se na Zakon o radu, član 101. stav 1. tačka 8), i sve smo doveli do te situacije da su svi radnici prestali da rade kao radnici za čijim je radom prestala potreba i da su sve druge mogućnosti bile iscrpljene, i prekvalifikacije i sve ostalo, mislim da tu spada i raspoređivanje, a možda možemo da pričamo i o nekim drugim radnim mestima, ali ostali su bez posla, pomogli su poslodavcu i Vladi na taj način što su sami izabrali opciju koja im je najviše odgovarala. Ostao je veliki broj radnika kojima nijedna opcija nije odgovarala, a nisu u mogućnosti da budu radno angažovani na bilo kom poslu, jer nisu imali izbora, niti mogu šta da urade da odu. Kada se preduzeće zatvori ostaće bez posla totalno. Okolina Majdanpeka, tamo gde ja živim, siromašna je, ne postoji poljoprivreda, sva sela su bila upućena na rudnik i od toga su svi živeli i svi koji su ostali bez posla nemaju više sredstava za život. Ne postoji mogućnost za školovanje dece, veoma je teško doći do lekara, otići i lečiti se van Majdanpeka, jer to košta mnogo i najčešće se odustaje od pokušaja odlaska i lečenja zato što nema materijalnih mogućnosti da se to uradi. Problem tih ljudi je da ostvare socijalnu zaštitu, a u tim izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, samo da vas podsetimna član 13. gde se kaže da oni koji imaju nekakav prihod od poljoprivrede, nema veze da li je to dinar ili koliko, imaju obavezu, nisu siromašna domaćinstva. To je zemlja pete ili šeste kategorije, nikakve prihode ne ostvaruju. Vi ne možete očekivati da neko može da živi od jednog malog imanja u jednom siromašnom selu isto kao što može jedno porodično domaćinstvo bogato da živi uz nekakve uslove u Vojvodini, Šumadiji ili nekom drugom mestu. Ako bismo hteli da dosledno primenimo, a i ranije vlade koje su imale isti problem nisu samo iz tog razloga, jer bi bilo zabeleženo da je ta vlada ostavila to veliko preduzeće i sve je ostalo bez posla, ali to jeste problem i preduzeća ne mogu da funkcionišu. Sa radom tih preduzeća priča se mora završiti na neki način i da to bude u skladu sa propisima, ali da radnici ne ostanu bez ikakvih sredstava za život. To je najdramatičnija situacija u tom delu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Kao logična posledica onakvog zakona o stečajnom postupku danas imamo Predlog zakona o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Kako je sve ovo krenulo? Krenulo je oktobra 2000. godine kriznim štabovima, ali negde januara 2001. godine krizni štabovi više nisu bili tako moderni, a onda je lansirana parola - početak za imetak. Jeste, prepoznaju se. Dakle, početak za imetak, bilbordi, kola, med i mleko kreće, zaživela demokratija u režiji DS-a i DOS-a. Ako malo preskočimo šta je sve bilo u međuvremenu, koliko je ljudi ostalo bez posla, sada imamo parolu - "da se zna", dakle, da se zna, podvučeno i plavo i crveno, i na toj reklami imamo jednog urbanog poljoprivrednog proizvođača, naravno, jedna od dve marketinške agencije koje prate DOS-ovske vlade, tako je po običaju, dakle, vlasnici su sa nekim čudnim prezimenima, stoji čovek u punom ambaru, a iza leđa žut kukuruz i on kaže - tri puta veći agrarni budžet. Da, tri puta veći agrarni budžet; šta li rade ovi ljudi sa traktorima, prosto nikome nije jasno, tri puta veći budžet, tri puta više ljudi na ulicama. Tako je to krenulo, a da bih sada napravio paralelu i da biste videli koliko je besmisleno ovo što je osmišljeno u onom bivšem ministarstvu (a tog ministra narod nije hteo na izborima prošle godine decembra meseca, pa sada greje neku klupu, poslednju, i uči se politici iz opozicione scene). Moram da navedem da je stečajni upravnik, bez obzira da li imao ili nemao licencu, u stvari jedan sudski izvršitelj. Dakle, da li je licenciran ili nije, on je sudski izvršitelj. Ako želite stečajne upravnike da licencirate preko ove agencije, onda mnogo više ima razloga da sudski izvršitelji takođe polažu ispit i dobiju licencu za sudskog izvršitelja, ali i vi advokati biste mogli malo da razmislite, pošto ste i vi učesnici u sudskom postupku i vama će verovatno trebati licenca. Da, licenca, ali preko agencije za licenciranje advokata. Bogami, kako ste krenuli, verovatno će da se napravi i neka agencija za licenciranje zdravstvenih radnika. Iz ovih primera vidite da je to sve u istom košu, u istoj ravni, i onda se postavlja pitanje zašto postoje komisije pri ministarstvima gde ljudi polažu tzv. državne ispite. Kada polože državni ispit dobijaju papir, sertifikat, diplomu, da su osposobljeni da rade u državnom organu, jaslicama, školi i na bilo kom drugom mestu gde je pored onog školskog znanja potrebno da se savlada još nešto. Za ta zvanja vi niste formirali agencije, ali kod stečajnih upravnika mora da se napravi nova kasta, nova kasta licenciranih stečajnih upravnika. Oni će to vrlo ekspertski, kvalitetno i stručno da urade, odnosno delovaće kao melem na ranu kada se gasi neko preduzeće. To je samo jedna medijska podvala poput one "početak za imetak", odnosno "da se zna", kao nešto epohalno. I sa ovom agencijom vi širite iluziju, maglu da se zaboravi suština, srž problema. To je cela poenta ove ujdurme koja se zove stečajno zakonodavstvo, koje se iz onog resora gde mora da pripada, Ministarstvo pravde, šalje u Ministarstvo za privredu i privatizaciju, i ko zna kako ćete vi to da nazovete. Interesantna su neka rešenja, o tome ćemo kada budu amandmani na dnevnom redu; verovatno će ovo biti agencija za lance i katance. Sada dolazimo do zaključka da je s pravom raniji ministar, a sada neki potpredsednik, urgirao da u stečaju država preuzme obaveze "Sartida", da to kupe neki Amerikanci, jer tamo se proizvodi gvožđe, pa da li gvožđe u obliku table, lima ili šipke, ali je potrebno zbog lanaca i katanaca. I, verovatno će jedan od čuvenih vlasnika privatnog univerziteta da otvori odsek - menadžment za stečajne upravnike, da na delu pokaže kako će njegovi puleni da kidaju lance i katance. Verovatno će preko ove agencije, pošto agencija u članu 3. ima vrlo ozbiljnih poslova, da stručno osposobljava lica koja treba da polažu ispit... Poseban predmet ima da bude kidanje lanaca i katanaca. To je ta budućnost i to je taj put u Evropu kojim vi nas terate. Mnogo kasnite nešto na tom putu. Imate puno prepreka, ali prepreke nisu u građanima i u opoziciji, prepreke su u vama, u lošem prevodu, u tome što niko ne veruje. Puštaju vas da se malo zamajavate ovde, da se svađate na levici, ovoj novoj, novoj internacionali, gde ste, da se preganjate i vidite da ta magla daje neke rezultate samo ukoliko maglu prate Solana i Mesić. Dakle, lanci i katanci, to je ta svetla budućnost. Ovde se epohalno predstavlja da kada se agencija formira zakonom, to je nešto drugo u odnosu na situaciju kada se agencija formira uredbom. Sa gledišta legaliteta možda i jeste, ali sa gledišta suštine tu nema neke principijelne razlike. Nema nikakve razlike. Problem je što Srbija sa ovim potencijalima ne može da imitira Veliku Britaniju i da ima toliko stotina agencija za sve i svašta. Ne može, jednostavno nema tih, kako vi to volite da kažete, kapaciteta. Nema. Ne može. Šta je falilo što su se državni ispiti polagali pri ministarstvu? Šta bi falilo da ste propisali poseban državni ispit kao dokaz osposobljenosti da neko može da obavlja funkciju stečajnog upravnika, a da se polaže u onoj zgradi ministarstva, umesto što ste pravili agenciju i još to pravdate donacijom. Da vas podsetim, sve donacije koje država dobija ulaze u budžet. Vi imate nepokriven deo budžeta gde ste planirali - ovde će valjda da kapne nešto sa strane. Valjda i te donacije ulaze u budžet. Doduše, čekamo da raspravite za one prethodne donacije. Zna se tamo koja je gospođa koliko potrošila. Moraćete malo ovo da pogledate, ako ni zbog čega drugog, onda da potvrdite onu vašu parolu "da se zna". Potrebno je da se zna, ali dokle god budete na vlasti, ja bih vas samo upozorio da vodite računa o jednoj stvari. Nemojte da dozvolite više da se obezvrede pojmovi u ovoj zemlji. Pojam demokratije ste odavno obezvredili. Pojam privatizacije da ne pričam. Još za vreme one Đinđićeve revalorizacije, sećate se vi, kada je sa 97% privatizovanog svedeno na 3% samo, kada vi niste bili u vlasti, vi koji reprodukujete mržnju i živite od mržnje i mislite da u politici možete nešto napraviti na mržnju. Nema, prošlo je to vreme, zaboravite to, ali nemojte više da obezvređujete pojmove. Kada se kaže privatizacija, sada to znači u narodu - pljačka. Kada se kaže - povećali smo Agrarni budžet, to znači bacaju se višnje. Kada se kaže - sada ćemo efikasne stečajeve, odmah to znači lance i katance. Kada kažete - sada ćemo da sredimo socijalnu politiku i socijalna davanja, to je još veća beda. Sve što vi promovišete u praksi je negacija značaja pojma koji koristite. Budite oprezni sa pojmovima, jer vreme za zamene teza je odavno prošlo, dogorelo je, što neki rekoše, do nokata, vodite računa. Mnogi su izgubili strpljenje i živce, a verujte ima puno ljudi koji mnogo teško žive. Džabe vi pričate "početak za imetak", "da se zna", "demokratija", "ljudska prava" i neke druge stvari, osvrnite se malo, porazgovarajte sa vašim komšijama, čujte šta pričaju i videćete da njih uopšte ne interesuje ovo što vi nama servirate na vanrednom zasedanju. Ovo ne interesuje nikoga, svima je sve jasno davno. Preko kriznih štabova došli smo do ove situacije "da se zna", ali da se zna da je to ova strana napravila.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? Izvolite, Jovan Palalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, više puta se sa ove govornice, ne samo povodom predloga ovog zakona, nego povodom većine zakona koji su bili na dnevnom redu ovog saziva, govorilo da ništa ne treba menjati; ni Zakon o sudovima i sudijama iz devedesetih godina, ni Zakon o registru preduzeća iz devedesetih godina, ni zakone o stečajnom postupku iz 1989. godine. Ništa ne treba menjati, norme su sjajne, sistem je odličan, samo treba promeniti ljude koji će te zakone da primene. Upravo se u tome ogleda koncepcijska razlika između onih koji osporavaju usvajanje ovog zakona i onih koji misle da se sistem mora menjati donošenjem novih zakona. Zakoni iz devedesetih godina, koje neki ovde promovišu i afirmišu, ukazujući da su bolji od svih dosadašnjih koji su na ovoj skupštini usvajani, upravo su bili uzrok svih onih kriza privrednog i pravnog sistema, uzrok korupcije i kriminala u Srbiji u prethodnom periodu. Zato je DSS odlučila da podrži, između ostalog, i ovu činjenicu da se organizacija uprave u Srbiji mora menjati, da je glomazni, neefikasni aparat birokratije nesposoban da udovolji potrebama građana i moderne tržišne privrede. Jedan od načina jeste formiranje agencija koje će se specijalizovati za određene poslove, u ovom slučaju poslove licenciranja stečajnih upravnika. Upravo poslovi koji su propisani za agenciju govore da ona, pored činjenice da izdaje, obnavlja i ukida licence i organizuje i sprovodi stručne ispite, ima i obavezu da prati primenu propisa, da predlaže nacionalne standarde. U tom smislu sama agencija je jedan dinamičan organ koji se menja, koji prati stanje u stečajnim postupcima, menja programe, menja edukaciju i na taj način pomaže da stečajni upravnici dobiju adekvatno znanje koje će biti primereno trenutku u kojem se nalazi privreda i postupci koje vode. Spomenut je takođe i kodeks etike, vrlo važan; jedan poslanik je o tome govorio - važno je da se on precizno propiše, da stečajni upravnici imaju mogućnost da prihvataju obaveze u stečajnim postupcima, da ne mogu tek tako da ih odbijaju. Ono što jeste važno, bila je tu dilema zašto stečajni upravnik mora biti preduzetnik. Upravo da bi se isključivo profesionalno bavio ovim poslom. On se registruje kao preduzetnik da bi obavljao funkciju stečajnog upravnika. Time se isključuje mogućnost koju sada imamo u stečajnim postupcima, da je veliki broj stečajnih upravnika vlasnik privatnih preduzeća, agencija, advokatskih kancelarija i da on ima mogućnost, upravo zato što vodi stečajne postupke, da ostvaruje i svoje privatne interese i direktno dolazi u sukob interesa. Pitanje je zašto agencija pojedine poslove obavlja kao poverene poslove. Upravo sam rekao, to je princip, drugačije opredeljenje organizovanja organa državne uprave i njegovog funkcionisanja. Pitanje je zašto agencija za licenciranje stečajnih upravnika ima poslove nadzora kao i stečajni sud. Upravo se u prethodnom periodu pokazalo da stečajni sud nije imao nikakav nadzor nad stečajnim upravnicima. Zaista je bilo neophodno da se formira jedan nezavisan organ koji će imati instrument sankcije u svojim rukama, koji stečajni sud nije imao. Znači, mogućnost oduzimanja licence, da se tim nadzorom na neki način zapreti stečajnim upravnicima ukoliko svoju obavezu stečajnog upravnika u stečajnom postupku ne vrše kvalitetno i da se time sačuvaju interesi stečajnih poverilaca i svih drugih subjekata u stečajnom postupku. Na kraju, ova agencija za licenciranje i te kako doprinosi da se stečajni postupak obavi u što kraćem roku. Činjenica je da su stečajni upravnici licencirani, da agencija za licenciranje stečajnih upravnika ima instrument sankcije, da može da zaustavi stečajnog upravnika ukoliko on ne radi saglasno sa kodeksom etike i svojom strukom, već na štetusamog preduzeća. Može da mu oduzme licencu i time da poruku ostalim stečajnim upravnicima da ne mogu da rade protivno kodeksu etike i interesima samog stečajnog dužnika i stečajnih poverilaca. Zbog toga DSS još jednom poziva sve poslanike da podrže ovaj zakon. Pored činjenice da je on kompatibilan i dopunjuje zakon o stečajnom postupku, sasvim sigurno uvodi mogućnost da se i organi državne uprave na drugačiji način koncipiraju. Hvala.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su: zajedno narodni poslanici Milomir Minić, Žarko Obradović i Jovan Todorović, i narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Žarko Obradović, a potom narodni poslanik Veroljub Arsić.
Hvala. Poštovane kolege narodni poslanici, kolege Minić i Todorović i ja podneli smo tri amandmana na ovaj predlog zakona. Suština sva tri amandmana je ista - smatramo da ministarstvo nadležno za poslove privrede može obaviti sve ove poslove koji su ovim zakonom predviđeni za agenciju. Zašto to kažem? Zato što ovaj inače kratak zakon, petnaestak članova, vrlo precizno utvrđuje i obaveze ministarstva nadležnog za poslove privrede. Ministarstvo privrede predlaže Vladi imenovanje i razrešenje članova upravnog odbora, predlaže Vladi da se imenuje i razreši nadzorni odbor, predlaže Vladi direktora agencije za licenciranje stečajnih upravnika. To ministarstvo obavlja poslove nadzora nad radom agencije, obaveštava Vladu o izvršenom nadzoru; to ministarstvo suštinski ima mnogo poslova koje direktno i indirektno čini u odnosu na agenciju. Smatramo da apsolutno kompetentno može obaviti taj posao. Osnivanjem agencije se suštinski povećava i broj ljudi koji se bave ovim poslom, zaposlenih. To se može, po našem mišljenju, obaviti u ministarstvu. Nesporno je, čini mi se, da se povećavaju i finansijska sredstva potrebna za ovaj posao, jer jeste posao i ministarstva i agencije, odnosno u našem predlogu se suštinski svodi na licenciranje stečajnih upravnika. Juče i danas smo čuli dosta o zakonu o stečajnom postupku i o licenciranju stečajnih upravnika i čini mi se da tu ne treba trošiti reči, jer iskustva sprovođenja stečaja proteklih nekoliko godina su jasno pokazala da su oni u nekim slučajevima kompromitovali ceo postupak stečaja. Jer ti ljudi, stečajni upravnici, jesu bili ona karika koja je omogućila da se na specifičan način sprovodi zakon, da se steknu potrebna odobrenja i da se izvrši prelivanje značajnog dela društvenog bogatstva u privatne džepove. Stečajni upravnici su bili ljudi različitih kvalifikacija. Pitanje je koliko su oni kompetentno obavljali dati posao. Suštinsko je pitanje da li su oni uopšte imenovani da bi obavili onaj posao koji je stečaj podrazumevao na osnovu sadržaja zakona, jer šta da kažem... Navešću dva primera koji možda najbolje ilustruju kakav je bio posao stečajnih upravnika i ko je sve dobijao licencu. Štampa je inače objavila da je licencu stečajnog upravnika u slučaju "Beka", firme koja je u trenutku uvođenja stečaja imala 1.300 ljudi, dobio čovek koji je imao 30 godina života, koji je bio mašinski inženjer po struci, a njegov zamenik je bio elektroinženjer sa 27 godina života. Da li iko pametan može pomisliti da jednu firmu od 1.300 ljudi mogu uspešno da izvuku iz dubioze, iz situacije u kojoj se nalazi dvojica ljudi - jedan elektroinženjer, jedan mašinski inženjer, sa 30 i 27 godina? Oni su bili dovedeni da tu završe određeni posao, očigledno. Takođe iz štampe je i informacija o stečajnom upravniku Brodogradilišta, koji je u trenutku kada je postao stečajni upravnik tog preduzeća imao preduzeće koje se bavilo remontom brodova i platformi i bio je u jednom momentu stečajni upravnik u dva brodogradilišta u Beogradu. Samo po sebi to najbolje govori da ove licence jesu potrebne, ali bi bilo dobro od ministra, predlagača čuti koji su to dodatni razlozi koji su Vladu rukovodili time da se opredeli za ovaj koncept. On podrazumeva osnivanje posebne agencije za licenciranje stečajnih upravnika. Mislim da bi taj odgovor bio zanimljiv ne samo za nas kao nekog ko je predložio drugi koncept, nego i za javnost Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je protiv formiranja agencija. Oni koji brane taj stav ističu da je to iskustvo svuda u svetu, a pogotovo u zemljama Evropske unije, pa čak je bio primer da u Velikoj Britaniji postoji oko 120-130 agencija. Normalno je da je cilj svake izvršne vlasti da ima što bolje organizovan državni aparat koji će da sprovodi naloge vlade i određenih ministarstava. Međutim, mi moramo da budemo svesni situacije u kojoj je naša zemlja, naša privreda, kako naši građani žive, pa prema toj situaciji treba da organizujemo državni aparat koji će biti istovremeno i jeftin i efikasan. Često je prethodna vlada bila kritikovana zbog velikog broja agencija koje je osnivala podzakonskim aktima i to se najčešće kritikovalo prilikom donošenja budžeta, zakona o budžetu za narednu godinu, pa su taksativno bile nabrojane agencije i koliko novca troše. Pre nekoliko meseci, mislim da je tek otpočela izborna kampanja, Vlada Republike Srbije, na čelu sa Vojislavom Koštunicom, ukinula je, ako se ne varam, devet agencija i kaže, eto, mi nećemo da jednim podzakonskim aktom osnivamo organe državne uprave. Do sada se, za nepuna četiri meseca, osniva peta ili šesta agencija. Ako nastave ovim tempom, do septembra, eventualno do oktobra, izjednačiće broj agencija koji je bio pre izborne kampanje, kada ste u svrhu izborne kampanje, u stvari, i ukidali pojedine agencije. Oni koji brane ovaj zakon kažu da je prethodni način sprovođenja stečaja pratio glomazan i spor državni aparat. U čemu je sada razlika? Gde se vidi efikasnost državnog aparata? Sada imate agenciju za stečajne upravnike koja treba da izda licencu nekom stečajnom upravniku da bi se pokrenuo neki stečajni postupak, treba da bude u nekom imeniku stečajnih upravnika, verovatno u nekoj vrsti registra itd. Pa onda treba da formirate, a pričam samo o brzini, skupštinu poverilaca, pa stečajno veće. Tu sada postoje zakonski rokovi koji su, doduše, definisani, ali da bi jedno preduzeće ušlo u stečaj, ako se malo pažljivije prati i sabiraju se datumi, potrebno je četiri do šest meseci najmanje, pod uslovom da sve ide idealno. Mnogo toga zavisi od ove agencije. Ne želim da pričam sada da je moguće, pošto će biti samo jedna institucija u državi koja će izdavati licence, da će neko imati monopol na licencu. Znači, da licenca ne bude odraz njegovog znanja i sposobnosti kao stečajnog upravnika, već možda ideološko-političke podobnosti i da će da bude, maltene, od strane agencije dato nekom trgovinskom sudu da pokrene neki stečajni postupak, a u stečajnom postupku, mogu da vam kažem, postoje mnoge brljotine svih rukovodilaca, a verujem da je za to posebno zainteresovana ona garnitura iz protekle vlasti, mada vi nastavljate taj kontinuitet, svih onih koji su proveli određene zloupotrebe u stečajnom postupku, pa može vrlo elegantno da se izvrši abolicija. Jedan od načina jeste da se to radi preko ove agencije. Jednostavno, ako stečajni upravnik neku političku odluku neće da sprovede u delo, za tri godine mu ukidate licencu. To je problem sa ovom agencijom i uopšte problem ovog zakona. Vi pričate, kako to predlagač kaže, da će taj strah od gubljenja licence da ga natera da radi po zakonu. Lično smatram da može da ga natera da sprovodi nečije političke odluke, a ne zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Opet ista pesma. Pesma je sledeća: dakle, podnose se amandmani samo zato da bi se izvršila zloupotreba prava na podnošenje amandmana i diskusije u pojedinostima. Ovde se radi o produženju načelnog pretresa, jer kako bi se drugačije mogao objasniti amandman na član 1. Predloga zakona koji kaže – član 1. se briše. U članu 1. stoji – ovim zakonom osniva se agencija za licenciranje stečajnih upravnika. Izbrišimo član 1, izbrisali smo sve ostale članove. To je moguće, ali čemu onda amandman na član 2. da se član briše, na član 3, amandman na član 4, sa istim sadržajem da se član briše. Čemu onda? Šta hoćete? Hoćete da izlazite povodom svakog amandmana, da objasnite zbog čega se on briše. Sjajno! U čemu se onda razlikuje obrazloženje amandmana na član 1. u odnosu na obrazloženje amandmana na član 3? Ni u čemu. Naravno, time priznajete da zloupotrebljavate ovu skupštinu i ovu govornicu i pravo na diskusiju u pojedinostima. Time produžavate rad ove skupštine i maltretirate i poslanike i građane koji su vas izabrali. To je ono što vi zapravo radite. Zbog toga ćete vi tako dobro i proći na sledećim izborima, nadam se da će tako biti.
Po amandmanu, Zoran Krasić, narodni poslanik.
Nije teško da se shvati, samo treba da se pročita, znate, nije teško ni biti fin. Neko može da napiše, a to ne znači da drugi ne sme da predloži da se to briše. Teško je da se to po neki put razume. Međutim, ako pogledamo šta stoji napisano u članu 1. ovog predloga zakona (naravno, opet je član dobio svoj naslov), kaže – ovim zakonom osniva se agencija za licenciranje stečajnih upravnika. Mnogo bi bilo bolje da ste napisali – ovim zakonom se osniva akademija za obrazovanje stečajnih upravnika, ili - ovim zakonom se osniva škola za obrazovanje stečajnih upravnika, ili – ovim zakonom se osniva jedan organizacionideo u ministarstvu gde će ljudi da polažu ispit za stečajne upravnike. Ili, ono što je možda najbolje, da ništa niste napisali. Pošto bi to bilo najbolje, da ništa niste napisali, zato su naši amandmani da se to sve lepo izbriše, da izađe iz pravnog prometa, da nikada ne stupi na snagu, da ova bruka ne zaživi ni za živu glavu. Pošto se sada verovatno prave nove koalicije, verovatno će to biti akademija, opet neka privatna, a verovatno bi pravi naziv te agencije za licenciranje...Mada mi nije jasno zašto ste potencirali to licenciranje kada mi istovremeno imamo Agenciju za sanaciju i stečaj banaka. Nisam baš nešto siguran da svi koji rade u toj agenciji imaju položene stručne ispite i da su licencirani. Međutim, brišu oni banke, uklanjaju banke, otvaraju prostor za neke druge banke koje dolaze sa osnivačkim kapitalom sa onih egzotičnih ostrva što smo prošle godine čuli da postoje. Znači, vi nas terate, narodne poslanike, da ozakonimo vašu volju da se formira jedna institucija, uporno sam slušao, mada mi nije bilo baš prijatno ono što ste malopre pričali. Suzbijte malo nervozu, prethodni predstavnik poslaničke grupe je bio kudikamo staloženiji čovek, imao je razumevanja i za drugo mišljenje i za ono mišljenje koje mu se ne sviđa, ali je pratio šta je to tolerancija, koegzistencija, imao je strpljenja da sluša. Ova nervoza - a kada biste vi znali kako su prošle godine novembra meseca oni bili nervozni ovde, pa morali da guraju kartice - ovo je najava za kartice, izgleda mi, po ovoj nervozi bih rekao. Znači, ćorav posao, bežite dalje od ovog posla, ovo ne valja ništa. Budite u to sigurni, dobićete licencirane stečajne upravnike, i da vas podsetim na jedan deo načelne rasprave gde je krupno pitanje otvoreno. Ako neko preduzeće ide u stečaj, pogotovo ako je to preduzeće u privatnoj svojini, i ukoliko neko gasi to preduzeće, to mora da se uradi preko suda i u sudskom postupku. Svi koji učestvuju u sudskom postupku, znači učesnici, moraju biti definisani tim zakonom kojim se reguliše taj sudski postupak. Vi ovde jednog učesnika izvlačite i približavate izvršnoj vlasti, jer će, u suštini, izvršna vlast preko svoje agencije da odlučuje kome će da daje licencu, a kome ne. Ti licencirani stečajni upravnici koje vi planirate da fabrikujete, biće produžene ruke vlasnika onog kapitala koji vas je formirao kao koaliciju. Dokaz za to je i Radiodifuzni savet. Prošlo je dve i po godine otkako je završen posao i još nisu podelili ništa. Još Soroš ne da da se deli. Postoji koegzistencija, prećutna saglasnost ko koju frekvenciju koristi. Molim vas, skinite maglu. Ovo se ne odnosi na društvena preduzeća koja su u stečaju. Ovo će da se odnosi na privatna preduzeća. Što se tiče društvenih preduzeća, vi tek imate nameru da odredite agenciju koja će da krčmi to i da snižava vrednost, da bude budzašto kada dođe vreme. Tu smo da osujetimo to, da ukažemo na vreme šta ste pripremili i kad kreće ta treća etapa destrukcije srpske privrede, da se zna da je vi sprovodite.
Izvolite, Miloš Aligrudić, replika.
Gospodine Krasiću, ne znam po čemu ste prosudili da sam nervozan. Ono što sam ja govorio očigledno vas je prilično potreslo, zbog toga što sam utvrdio i dokazao koji su motivi podnošenja ovakvih amandmana. Uspešno sam dokazao da se radi o opstrukciji rada parlamenta, da se radi o produžetku načelnog pretresa u delu koji se odnosi na pretres u pojedinostima, da svaki amandman koji se daje na bilo koju odredbu ovog predloga zakona, praktično, ima samo jednu funkciju – da se član izbriše. Obrazloženje tog amandmana praktično predstavlja obrazloženje u pretresu u načelu. To je ono o čemu sam govorio. Ako to vama smeta i ako vam je to problem, nemojte se zbog toga pravdati. Izađite ovde i priznajte da vam je to bila namera, kao što jeste, pa ćete na taj način najbolje građanima Srbije pokazati kakve su vaše namere, na koji način radite u ovom parlamentu i na koji način se odnosite prema zakonskim predlozima.
Narodni poslanik Zoran Krasić, po Poslovniku.
Gospodin Aligrudić je, za ovo malo vremena što je bio za govornicom, povredio Poslovnik, od preambule do člana 101. U toku govora sam ga upozorio da ne skače, da ne dobacuje, pošto je očigledno da predsedavajući nije našao za shodno da to učini. Međutim, on je to iskoristio za repliku. To nije razlog za repliku. To je razlog za jedno upozorenje od strane predsedavajućeg – poslaniče, smirite se, budite staloženi, idite do susedne prostorije i rashladite se malo, pa onda uđite, taze ste, novi ste. Pripravnik ste kao predsednik poslaničke grupe i mi to sve uvažavamo i drago nam je da se nešto dešava, ali sa tolikom žestinom i nervozom da se izađe za ovu govornicu i da se kaže da amandmanom poslanik ne može da predloži brisanje nekog člana, to nije tačno. Skupština će da usvoji amandman na član 2. ali neće na član 15; usvojiće na član 4. neće na član 9. Na šta će da liči vaš zakon? Molim vas, ovaj način glasanja je već pokazao da sve odluke odavde dolaze nakaradne, pa zato moraju iz Bodruma, iz Soluna ili ko zna odakle ljudi da dolaze i da glasaju. Doduše, jedna novina se unosi ovim zakonom. Novina se ogleda u tome što će verovatno i preko interneta neko da postane licencirani stečajni upravnik. Verovatno će i preko interneta da vodi stečajni postupak. Ali, o tom potom, i to ste predvideli. Dolazi zakon o elektronskom potpisu, koji će da kompletira i stečajno zakonodavstvo, a to je zakonodavstvo opšte destrukcije u Srbiji. To je ono zbog čega vi učestvujete u političkom životu. To je ono što vas rukovodi. Vaš vlastodavac se ne nalazi u Srbiji, vaš vlastodavac je onaj ko vam nalaže – skupite se, da biste bili protiv. Vi nikada nećete biti za. Vi nikada ne možete da definišete za šta ste, nego protiv čega ste. Zato i dan-danas sa ove govornice, kada izađete, kada nemate argumentaciju, vi potežete ljude koji su u Hagu. Razmislite malo. (Glas iz sale: Pobrkao si lončiće.) Nisam pobrkao lončiće, nego sam skinuo masku sa vaših lica, da svi vide ko ste i šta ste. Biće svakim danom sve jasnije i jasnije, u to budite sigurni. Ne pomaže ni licenciranje, ni mackanje, ni mazanje, ni eksperti sa ćoška, ni bilbordi, ništa ne pomaže. Zapamtite, ja sam one prethodne 18. marta prošle godine upozoravao i rekao sam im – nemojte da mrzite i nemojte da budete u strahu, načinićete grešku. Nisu me poslušali i eno ih u poslednjem redu.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Nas je mlađani predsednik poslaničke grupe DSS pokušavao da nauči nečemu čemu nas 15 godina uče ostali i niko nas još do sad nije naučio, a to je da ne učestvujemo u skupštinskom radu. Ne vredi. Videli ste kako izgleda medijska slika u Srbiji. Kad pokupite sve medije i uzmete ih na svoju stranu, ovo nam je jedina prilika da vam kažemo šta mislimo i o predlogu zakona i o političkoj situaciji. Grubo ste povredili prava narodnih poslanika ovim svojim govorom. Predsedavajući vas nije opomenuo. Mi smo se jedva izborili kod Ustavnog suda da nam da prava da diskutujemo za ovom govornicom. Vi sada, kao predsednik najjače poslaničke grupe, ovde nam spočitavate te izlaske za govornicu i kažete da je to opstrukcija. Ne, ovo je skupštinski rad. Svaki naš amandman je skupštinski rad. Nemojte da unapred uplaćujete aranžmane za turistička putovanja, za odmore. Zakazali ste vanrednu sednicu, izdržite stoički dokle bude trajalo. Materija je ozbiljna. Čim je u naslovu zakona reč "stečaj", materija je veoma ozbiljna. Mogli ste da kažete i licenciranje kurira u agenciji za licenciranje stečajnih upravnika, za nas je to ozbiljna materija. Prvi član da se izbriše. Nećete prvi član, idemo da vam objasnimo zašto drugi član treba da se izbriše. Da je bilo 100 članova, na 100 bismo podneli amandmane. Sada je naša funkcija ovde da se borimo protiv vas, za razliku od svih ostalih. Imate 82 poslanika opozicije i to vam smeta. Šta biste da imate 123 – 124, pa da je gusto. Ovako ste jaki, moćni i silni, imate 170 poslanika i imate vlast u ovoj skupštini i sada vam smetaju 82 poslanika SRS. Morate vi ovo da izdržite. I oni koji su bili na vlasti do sada, a nisu izdržavali bitku sa opozicijom padali su sa vlasti. Vi niste ni došli na vlast ljudski. Sada to pričam ovima iz G17 plus, iz SPO i NS, koji su na vlasti. Negujte vi opoziciju u Narodnoj skupštini, jer ko ne ume sa opozicijom taj ne ume ni sa narodom. To znači da vas ima više, podnesite predlog zakona, izabrali ste loše vreme za predlog zakona, kao da gori kuća, kao da je baš bilo hitno i sad izdržite. Nemojte ovde da nam prigovarate što izlazimo za govornicu. Nađite neki drugi razlog za prigovor. Nikada ne prigovarajte poslaniku zašto je izašao za govornicu Skupštine. Nema smisla, jer ako nam to zabranite, gde ćemo, šta ćemo, hoćemo li na ulicu. Hoćete da se vidimo na ulici? Kako ste počeli i šta ste nagovestili za iduću nedelju, možda ćemo se videti na ulici, a mi ćemo biti na ulici, nećemo da se krijemo i da se sklanjamo, a vi gledajte kako ćete. Zato vam preporučujem da sarađujemo ovde u Skupštini, ne preporučujem nikakav drugačiji vid saradnje, samo saradnju u Skupštini. Što sam vam preporučivao do sada, preporučivao sam. Dakle, da sarađujemo u Skupštini, vaše je da zakon branite, naše je da zakon napadamo, vaše je da izdržite i da vas uvek ima 84 u sali, jer nema li 84 neće biti sednice. Hoćete vlast? Hoćete da odlučujete o sudbinama ljudi, hoćete članstva u upravnim odborima, hoćete putovanje u inostranstvo, hoćete moć, hoćete da izađete za govornicu i da kažete – rešili smo problem pšenice, onda istrpite opoziciju. Ovaj narod sa kojim ste razgovarali o ceni pšenice nije opozicija. On je opasnost ako ne trpite opoziciju, jer kada biste ovde sa nama sarađivali da celoj Srbiji bude bolje, onda bismo i mi možda rekli kolika treba da bude cena pšenice, a ovako nabijate prst u nos, u oko onima kojihoće da rade (sebi u nos, dobro, baš da budem tačan), prst u oko onima koji hoće da rade, zato što radimo. I, setite se da je to radio SPS, to je radila Demokratska stranka, to sada radite i vi. Neka bude tako kako ste prognozirali rezultat na izborima. Ja pratim kako se ponašamo u Skupštini od 2000. godine i samo nam raste broj glasova. Pratim kako se vi ponašate i vidim da vam stalno pada broj glasova. Neka se to nastavi i do sledećih izbora. Sledeći izbori biće jako brzo. Zato ne dozvoljavam da vređate poslanike SRS koji govore za ovom govornicom, jer to je njihovo pravo i njihova obaveza i način da ih ljudi vide. Mnogi od njih biće kandidati za gradonačelnike i to nemojte da zaboravite.
Replika, narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Gospodine Nikoliću, slažem se sa vama da ovde treba da postoji jedan ljudski odnos između nas i uzajamno poštovanje i razumevanje. Razumevanje oko toga da postoji opoziciona politička stranka koja želi da nastupa za govornicom i da izlaže po predlogu zakona i amandmanima koji se podnose na predlog zakona. Slažem se da amandmani treba da predstavljaju uobičajen, normalan način odgovora na predlog zakona koji je podneo ovlašćeni predlagač. Ja ovde nisam o tome govorio. Govorio sam o nečemu drugom, šta je zapravo funkcija tih amandmana. Vi kažete da je to dobro za vašu političku stranku i za promociju vaših budućih kandidata na lokalnim izborima. To može biti tačno, ali ja samo upozoravam da je potrebno bez imalo ustezanja da to kažem, a tu ćemo se veoma jasno složiti, da je to ono što je u funkciji podnošenja ovih amandmana. To je ili politička promocija vaše političke stranke ili vaš opozicioni položaj u kojem jeste u ovom trenutku. To je ono što je istina u svemu tome i na to sam ukazivao, ni na šta drugo. Što se tiče samih amandmana, mi smo na Zakonodavnom odboru utvrdili da neki od njih nisu u funkcijicelog teksta, nisu pravno mogući. Amandmanna član 1. nije pravno moguć jer obara ceo zakon, amandman kojim se traži npr. u prelaznim odredbama da se briše član 15. kojim se kaže – ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja, funkcionalno nije moguć. Dakle, radi se o tome. Ja sam na to ukazao i to je ono o čemu sam govorio. Što se tiče prava na govor u Narodnoj skupštini Republike Srbije, istina je ono što ste vi rekli, a to je da je neko u prethodnom sazivu Narodne skupštine to pravo bitno ograničio. Nama koji predstavljamo skupštinsku većinu, barem Demokratskoj stranci Srbije, ne pada na pamet da takvo pravo nekome uskraćujemo. Ne postoji nijedan razlog zbog čega bismo mi učinili da se Poslovnik napravi takvim da ta prava ograničava. Sve ovo o čemu govorite po Poslovniku je pravno moguće i suštinski je moguće. Postavlja se samo pitanje koliko je to racionalno, koliko je to celishodno. Ako vi smatrate da je to celishodno, kako ste objasnili, vi tako i radite, ali onda bi bilo fer da pred svaku raspravu o pojedinostima kada se pojavi ovakav koncept podnošenja amandmana to onda, kao što smo danas rekli, jasno kažemo, pa onda neka građani Srbije odluče o tome ko je u pravu i ko na najbolji način zastupa njihove interese. Vi ste rekli šta ste imali da kažete, a ja sam rekao svoje.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo, gospodine ministre, priznajem da je prethodna rasprava isprovocirala moje učešće u diskusiji o predlogu ovog amandmana. Mi smo danas hteli da budemo racionalni i kao poslanici SPS nismo se javljali za reč, ali jesmo podneli nekoliko amandmana. Mislio sam da preskočim ovu raspravu, ali da kažem sledeće. Generalni stav SPS-a i poslanika te partije u ovoj skupštini ide u tom pravcu da treba jednog dana, a ja mislim i danas, da prestanemo da osnivamo nove i nove agencije. Zna li neko u ovoj sali koliko imamo tih agencija? Znate, gospodo iz vladajuće većine, koju i mi socijalisti podržavamo, nije dovoljno samo da mi neke agencije koje je prethodna vlada osnovala uredbama, nekim odlukama Vlade ukinemo, a da onda skoro u svakom zakonu imamo neku agenciju. Dva su ključna razloga zbog kojih mislim da treba sa tim prestati. Osnivanje ove agencije košta 30 miliona dinara. Slutim da će svaka godina rada te agencije koštati bar 30 miliona dinara; 30 miliona dinara je otprilike 400.000 evra. Mogao bih svima vama da navedem bar 10 stavki ili 10 prečih poslova koje treba finansirati sa 400.000 evra, a ne osnivati agenciju. Ako bismo npr. tih 400.000 evra dali onoj Korporaciji za osiguranje stambenih kredita onda bismo imali mogućnost da osiguramo preko dva miliona evra stambenih kredita iz kojih bi se gradili stanovi. Ako bismo sa 400.000 evra stimulisali izvoznu proizvodnju, sa recimo 10% od visine izvoza, onda bismo imali povećan izvoz za bar četiri miliona evra itd. Prema tome, kolega Aligrudiću, nije reč o tome, nego poslanici u ovoj skupštini koriste mogućnost da preko brisanja člana 1. zapravo kažu šta misle o tom zakonu i da taj zakon zapravo ne treba da bude usvojen. Nije reč samo o opstrukciji i o potrebi da se izađe za govornicu i izrazi stav, lični ili kolektivni, nego to je formalno-pravni, poslovnički način da se predloži neusvajanje tog zakona. Bilo je toga u prethodnom sazivu i nije bilo problema. Većina je po pravilu odbijala takve predloge, ali moramo da razmišljamo i alternativno. Ako predlagač ne prihvati brisanje člana 1. dakle insistira na tome da se usvoji zakon, onda idemo dalje pa predlažemo popravku tog zakona, kao što je to bio slučaj sa amandmanima SPS-a na član 6. i na član 12. sa istim ili sa sličnim obrazloženjem. Stvarno neko mora u ovoj sali da mi odgovori zašto baš mora agencija da licencira stečajne upravnike, a da pri tome najveći deo tih nadležnosti zapravo jeste posao Ministarstva za privredu. Zašto ne može Ministarstvo za privredu da obavi taj posao regularno, u skladu sa zakonom. Mogao je to da bude deo zakona o stečajnom postupku i da imamo licencirane upravnike, da imamo stručne, odgovorne, poštene ljude, u koje ćemo verovati, koji će vrlo efikasno voditi taj stečajni postupak. Nije to jedini slučaj kada se daje nekakva licenca ili neka potvrda o stručnosti ili o ispunjavanju uslova da neko obavi neki stručni posao. Mogao bih da povučem paralelu, ne znam da li sam potpuno u pravu, recimo sa tzv. državnim ili stručnim ispitima koje polažu radnici državne uprave, odnosno uprave. Tamo postoji u nekom nadležnom ministarstvu neka stručna komisija koja propituje te ljude i utvrđuje da li ispunjavaju elementarne uslove konkretnog znanja da obave taj posao. Druga je priča što se pomalo u ovo uvezala i kumulativna obaveza da stečajni upravnik istovremeno mora da bude i preduzetnik. To je za mene bilo sporno i u načelnoj raspravi. Zašto bi stečajni upravnik morao samo time da se bavi u životu, odnosno da ima registrovano preduzeće ili agenciju za obavljanje takvih poslova? Krajnje je vreme da prestanemo sa agencijama i ovde završavam ovu priču.
Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković.
Samim tim što podržavam ovaj zakon protiv sam ovakvog amandmana. Dokument o usklađivanju našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Evropske unije ima 80.000 stranica. Možete misliti koliki je posao pred nama. Mi jednostavno moramo koristiti neke uzuse i neke standarde koje su koristile sve države jugoistočne Evrope, moramo usklađivati naše zakonodavstvo i naše procedure sa procedurama svih država Evropske unije. Nadam se da ćemo i mi jednog dana to postati; kažem nadam se, zato što je Srbija danas, bar što se tiče zakonodavstva, u situaciji kao što su pribaltičke republike bile krajem 1992. ili početkom 1993. godine, kao što je Slovačka Republika bila 1996. godine; a da li će nama kao Slovacima trebati osam godina ili kao Letoncima, Litvancima i Estoncima 13 godina da svoje zakonodavstvo uskladimo sa zakonodavstvom Brisela, na nama je. Pred nama je veliki posao. Pravo svakog narodnog poslanika jeste da podnese 100 amandmana, da ti amandmani budu i ovakvi - da se jedan član zakona briše, ali naša obaveza je da upozorimo na ovu činjenicu. Od nas samih zavisi kada ćemo stići do Evrope, jer smo dobili nove konkurente. Poslednji kominike evropskog saveta govori o tome da su pozvani da se pridruže Evropskoj uniji neki naši novi konkurenti. Hrvatska nam više nije konkurent, daleko je ispred nas. Naši konkurenti su sada zakavkaske republike, naši konkurenti su Ukrajina i Moldavija. Mi među sobom možemo da se sporimo koliko hoćete. DSS će se sporiti sa ostalim strankama po različitim pitanjima, ali to ne sme da znači da ćemo se sporiti sa strateškim interesom naše države i našeg zakonodavstva, a mislim da strateški interes jeste da postoje nezavisne institucije, akreditaciona tela profesionalnog karaktera koja neće zavisiti od toga ko je na vlasti, a ko je u opoziciji. Mi moramo u mnogim konkretnim situacijama da izbegnemo politizaciju određenih odnosa, kako u drugim oblastima, tako i u privredi, tako i u slučaju stečaja. Naravno da će biti zloupotreba, naravno da je potrebno nekoliko izbornih ciklusa da bismo došli do jednog profesionalnog, stručnog i objektivnog, depolitizovanog akreditacionog tela, ali u ovom trenutku mi sa konstituisanjem tog akreditacionog tela, odnosno agencije kako je zakonopisac naziva, počinjemo sa tim poslom, jer ako ne počnemo, nećemo uskoro ni završiti. Ovako, kada počnemo, mislim da smo na dobrom putu da kao druge države jugoistočne Evrope formiramo određena stručna tela, koja neće zavisiti od stranaka i koja će biti konstantna u našem političkom životu.
Da li još neko želi reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije dobro da se poslanik SRS sprečava i onemogućava da radi. Mi dolazimo iz privrede, zastupamo svoje birače, odnosno građane Srbije i mi detaljno pratimo i pripremamo se za one tačke koje su na dnevnom redu. Mi nismo bez razloga protiv ove agencije, nego smo protiv zato što ona neće u praksi rešiti niz problema. Stečajni upravnik je jedan od subjekata koji sprovode stečajni postupak i ne dolaze problemi samo od njega. Slažemo se da je veliki broj problema u praksi, da postupak stečaja traje dosta dugo, a ja ću vam navesti jedan primer, možda baš onaj vremenski period za koji vi kažete da je negde oko sedam godina u proseku, ali ovaj put je zakazao predsednik stečajnog veća. Naime, radi se o društvenom preduzeću "Ineks - Drina" iz Ljubovije, koje je privatizovano pre nekoliko godina, pa je stečajni postupak vodio sud u Valjevu, a zbog neažurnosti i neefikasnosti je prenet u Trgovinski sud u Beogradu. Predsednik stečajnog veća, Gordana Aranđelović je zakazala raspravu za 9. juli, pa je tu raspravu odgodila na neodređeno vreme, pretpostavlja se do septembra, jer je i sama rekla da očekuje da će se u septembru nešto desiti, da će se promeniti prilike i da će onda moći da sudi. Sada se bojim, odnosno verujem da je moja uvažena koleginica Vjerica Radeta bila u pravu. Ministar pravde je jedan od retkih ministara koji se udostoji i dođe u ovu skupštinu da sasluša poslanike i da iznese mišljenje, da brani zakon, ali možda u tom vremenu propusti neku kontrolu u radu sudova. Možda je ovde trebalo videti da taj sud radi malo efikasnije. Tu su se stvorile dve grupe radnika, a ja kao narodni poslanik i čovek iz tog kraja naravno ne želim da stanem ni na jednu stranu, ali želim da se taj problem reši na zakonski način, da se reši kroz jednu zakonsku i sudsku proceduru, da se što pre vrate ljudi koji mogu da rade, jer kada god se planira da se ulože sredstva koja su značajna, planira se da se zaposli i 270 radnika, ali ne bih ulazio u analizu da li je ovo sve ostvarljivo. Na kraju, vrednost proizvedene robe u toj fabrici bi trebalo da bude 30 miliona evra godišnje, uz naknadno uloženih 3,2 miliona evra u nove investicije u toj fabrici. Ja sam za to da sud u što kraćem roku sprovede taj postupak i onda ko bude u pravu neka nastavi i neka radi sa tim. Znači, uvođenjem agencije za licenciranje stečajnih upravnika nećemo rešiti niz drugih suštinskih problema, i onda bi trebalo uvesti, odnosno formirati agenciju za licencu trgovinskih sudova. Ako bismo to uradili, onda bi daleko otišli i imali bismo sve same agencije. Slažem se sa kolegom Prorokovićem da ima oko 70.000 stranica propisa i trebalo bi da ih uskladimo, ali moramo voditi računa o uslovima u kojima živimo i da budu primenjivi za prostor Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, smatram da su zakon o stečaju i zakon o agenciji za licenciranje stečajnih upravnika pozitivan pomak u rešavanju mnogih otvorenih pitanja u sudskom postupku koja opterećuju do sada pokrenute i vođene postupke u vezi sa stečajem. Ova dva zakona treba posmatrati paralelno sa Zakonom o privatizaciji, gde se daje mogućnost privrednim subjektima da svoje loše finansijsko stanje i nefunkcionalnost, a ujedno i obavezu da pokrenu postupak privatizacije, mogu da urede na efikasan način, onako kako je propisano u zakonu i da svoje poslovanje usklade sa standardima koje postavlja moderna Evropa i Evropska unija, dakle, po tim principima i standardima. Međutim, za one privredne subjekte koji su nesposobni ili koji zbog svojih unutrašnjih sukoba ne mogu da učestvuju i pokrenu postupak privatizacije, ili ispolitizovane snage svesno sprečavaju postupak privatizacije, postoji ovaj drugi postupak gde se sprečava pretakanje društvene imovine u privatne džepove. A, sa druge strane, uvodi se novi standard i novi kriterijum za sva lica koja će učestvovati u postupku koji se vodi pred sudom povodom pokrenutog stečaja. Smatram da nije dovoljan razlog samo to što Evropska unija očekuje od nas da stvorimo bolje uslove za sprovođenje stečajnog postupka i da sprečimo uništavanje supstance, a njome raspolažu privredni subjekti i nije dovoljno da se licenciranje stečajnih upravnika vrši preko agencija, gde Vlada zaista još uvek ima direktan i dominantan uticaj. Ja sam upravo za još liberalniji koncept, gde bi stečajni upravnici imali svoju komoru, organizovanu na principima samouprave onih ljudi koji imaju već stečajnu licencu i koji bi sami birali upravne odbore i sami donosili statut o svom poslovanju i uspostavili standarde, kao i etiku u poslovanju i sprovođenju stečajnih postupaka, nešto nalik advokatskim komorama. Na taj način bi stečajni upravnici bili subjekti koji bi bili uključeni u proces stečaja pred nadležnim trgovinskim sudom. Na ovakav način stečajnom agencijom može da upravlja nadležno ministarstvo, može da sprovodi delom i neke političke odluke u zavisnosti od sastava same Vlade i zato smatram da ovakva agencija predstavlja samo prelazni oblik u jednom još potpunijem, još profesionalnijem pristupu u organizovanju stečajnih upravnika, njihovom licenciranju i sticanju mogućnosti za obavljanje ove profesije. Isto tako, treba na potpuniji i demokratski, transparentni način pratiti stečajne postupke, s obzirom da naše iskustvo pokazuje da su mnogi stečajni postupci zloupotrebljeni i da postoji zloupotreba pre svega ovlašćenja u stečajnom postupku, koja je sračunata na uništavanje društvene imovine; imali smo veoma ispolitizovane postupke u pojedinim slučajevima, kada dominantna lokalna ili republička vlast utiče na tok i trajanje stečajnog postupka, što može da rezultira i oštećenjem, pre svega, poverioca. Zato očekujem da će ovaj zakon biti podržan od strane skupštinske većine, a Demokratska stranka će podržati i ovaj zakon i zakon o stečaju. Smatramo da to jeste doprinos boljem funkcionisanju pravnog i sudskog sistema i da stvara veću mogućnost za demokratsko opredeljenje privrednih subjekata u izboru da li će se opredeliti za privatizaciju ili da se na drugi način država kroz ovaj postupak obezbedi od zloupotreba, od opstrukcije u privatizaciji, ali isto tako i spreči rastakanje društvenog kapitala i prelivanje društvenog kapitala u privatne džepove, zbog nefunkcionalnih preduzeća i zloupotrebe ovlašćenja u stečajnim postupcima i od strane onih kojima je povereno upravljanje društvenim kapitalom. Dakle, mi ćemo ovaj zakon u celosti podržati.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 2. koji podrazumeva brisanje tog člana i jasno je da funkcija ovog amandmana u svakom slučaju nije nikakva opstrukcija, niti neka politička promocija. Ovde se radi o tome da smo mi principijelno protiv agencija. Da ste vi prihvatili amandman na član 1, onda amandman na član 2. ne bi ni bio potreban. Jednostavno želimo da zaustavimo ovu maniju stvaranja agencija, s obzirom da je ova zemlja pretvorena u zemlju nekih agencija, gde se zatvaraju fabrike, otvaraju agencije, gde se proizvodnja gasi, a jača birokratija. Želimo da ukažemo da je sve ovo što treba da radi ova agencija moglo da radi ministarstvo. Druga je stvar što sada neko hoće da kaže da je do sada rad nekih državnih institucija koje su bile učesnici u stečajnom postupku bio vrlo loš. Ako je to bio loš rad, onda taj rad treba popraviti, a nikako dodavati neke nove birokratske aparate, pogotovo što niko ne može da opravda da će ova agencija koštati 30 miliona dinara, i onda neko izađe i kaže - pa to je mala agencija, ona košta samo 30 miliona dinara, plus donacije. To su stvari potpuno jasne, a ono što je najvažnije je stvaranje te paralelne države; pokušaj da vi sada obučavate stečajne upravnike, a govorite kako su krali, malverzacije i tako dalje, a sada kada ih obučite, bojim se da će posle upravo zbog toga sve fabrike otići u bankrot.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, amandmanom se traži da se briše član 2. koji glasi: "Agencija ima svojstvo pravnog lica sa pravima, obavezama i odgovornostima utvrđenim zakonom. Agencija posluje u skladu sa propisima o javnim službama. Sedište agencije je u Beogradu. Agencija ima račun." Ovaj poslednji stav je verovatno da bi imali račun preko koga će da se potroši 30 miliona dinara iz budžeta Republike Srbije za rad ove agencije. Čitava ova priča o agenciji, o stečaju znači da predlagač, odnosno Vlada jednostavno od stečaja hoće da napravi granu privrede, a stečajni upravnik da postane zanimanje ili zanat. Ako se uzme u obzir u kakvom stanju nam je privreda, koliko preduzeća je već u predstečajnom ili stečajnom postupku, način na koji se vrši licenciranje stečajnih upravnika, način na koji će se oformiti organi agencije za izdavanje licence i način na koji ćete preko stečaja da uradite ono što niste uspeli u postupku privatizacije da nekome poklonite, jeste problem. Zato SRS podnosi ovoliki broj amandmana, jer hoćemo da kažemo ne vama, jer vi to sve znate, nego građanima Srbije šta im se sprema. Smatramo da je ova govornica najbolje mesto sa koga možemo da poručimo građanima kakve stavove ima Vlada Republike Srbije, kakve SRS, da kažemo građanima da više ne veruju obećanjima koja se daju lako i da sledeći put na nekim parlamentarnim izborima, verujem vanrednim, koji će biti uskoro, povedu računa za koga će da glasaju kada izađu na izbore.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop - Lazić.. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu predlažu da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Dame i gospodo, najpre moram da se osvrnem na ono što je gospodin Proroković rekao u svom izlaganju malopre. On je rekao da su agencije koje se osnivaju ovim zakonima akreditovana tela koja treba da budu depolitizovana, ako sam ja to razumeo. Molim vas da mi objasnite kakvo je ovo telo depolitizovano, ova agencija koju osnivate ovim zakonom, ako upravni odbor, nadzorni odbor i direktora imenuje Vlada Republike Srbije. Nije depolitizovana, sve je to pod kontrolom Vlade, odnosno politike koja upravlja državom. Što se tiče člana 3. i amandmana koji je podnela koleginica Gordana Pop-Lazić, ovim amandmanom se traži brisanje trećeg člana. Zašto? Trećim članom ovog predloga zakona definisani su poslovi koje obavlja ova agencija za licenciranje stečajnih upravnika. Rekao sam u načelnoj raspravi, najvažniji od tih poslova su povereni poslovi. Te poslove poverava Ministarstvo privrede agenciji za licenciranje stečajnih upravnika. Ja se pitam zašto Ministarstvo poverava te poslove? Tvrdim da je Ministarstvo i kadrovski, i prostorno i na svaki drugi način osposobljeno da obavlja te poslove. Ako se ovi poslovi izuzmu od Ministarstva, šta ostaje Ministarstvu da radi u ovom domenu? Ministarstvo treba da pripremi program, uslove po kojima će stečajni upravnici da polažu ispite. Ako Ministarstvo to uradi, zašto onda ono ne sprovodi ispite? Zašto ne organizuje ispitivanje tih kandidata i ono ih propituje, odnosno komisija Ministarstva i onda ta komisija, odnosno Ministarstvo izdaje licence, nego će sada Ministarstvo da pripremi program obuke, odnosno program ispita, a agencija će da izvrši propitivanje kandidata i da mu izda licencu. Kad smo kod licence, sam termin je vrlo nespretno i nesrećno upotrebljen, ne samo ovde, nego i u drugim zakonima. Ako se licenca dobija polaganjem ispita, kako se može oduzeti licenca. To je kao kad diplomirate na nekom fakultetu, pa vam neko posle zbog nesavesnog rada oduzme diplomu. Trebalo je na neki srećniji način da to regulišete. Možda dozvola za rad, ali licenca, odnosno dokument koji se dobija polaganjem ispita, ne može se oduzeti. Mora da ima trajni karakter. Ako treba da se vrši neka kasnija provera nivoa znanja, to je možda u redu, ali oduzeti licencu nekome zbog neke njegove greške u poslu koji obavlja, to ne stoji ako se taj dokument dobija proverom znanja, odnosno ispitom. Svi poslovi koji su nabrojani ovde su poslovi koje može i treba da vrši Ministarstvo privrede i mahom su to poslovi tehničke prirode. Smatramo da sve ove poslove može vrlo adekvatno, vrlo sposobno da obavlja i Ministarstvo privrede, da ne treba zbog toga formirati agenciju, pogotovo u ovim uslovima kad nemamo dovoljno novca ni za one osnovne potrebe, a da ne pričamo o ovim luksuznim stvarima za državu u ovoj situaciji, osnivanju sijaset raznoraznih agencija koje će samo trošiti novac iz budžeta Republike Srbije.
Hvala. Reč ima ministar, pa narodni poslanik Dušan Proroković.
Dame i gospodo narodni poslanici, odgovoriću samo na nekoliko problema koji su ovde istaknuti, a mislim da nisu valjano istaknuti. Ovde se postavlja pitanje - zašto svaki zakon prati agencija? Nisam siguran da možemo polemisati da li je potreban ovaj ili onaj broj agencija u zavisnosti od oblasti u kojima se formiraju. Ali reći tako paušalno da svaki zakon prati agencija, ja se sa tim ne slažem. Ne ulazim u ostala ministarstva, govorim o mom ministarstvu, nijedan zakon ne prati agencija, čak i ovi koji će slediti, biće ih ukupno 20, nijedan ne prati agencija. Prema tome, nemojmo paušalno izgovarati te stvari, već za svaki slučaj treba reći - smatram da ne treba, postoje agencije u tom slučaju ... Takođe se postavilo pitanje - zašto država to ne radi, ministarstvo? Obično ministarstva ne stižu da urade sve poslove koji dolaze u njihovu nadležnost. Nije ovo jedini slučaj gde se poverava određen posao. Imate niz poslova koje ministarstva poveravaju drugim organima ili ustanovama, pogotovo ako se ima u vidu da je intencija obrnuta od one koja je ovde istaknuta. Ako se vremenom postigne ono što se želi ovim zakonom, da se dobije jedan dovoljan broj zaista stručnih stečajnih upravnika, to bi prešlo na strukovno udruženje koje bi obavljalo taj posao i de fakto se više ne bi radilo o poverenom poslu; znači, ako ga obavljaju valjano, moći će da osnuju svoje strukovno udruženje (kao što imate zanatlijska udruženja itd.) i taj posao će preći na njih. Rečeno je - zašto se daje i oduzima licenca? Svi uslovi koji su nabrojani samo predviđaju one uslove koje treba da ispunimo da dobijemo licencu. Pre svega, ne mora da je dobije. Drugo, može da je izgubi, ako neki od ovih uslova otpadne, da ne radi kako treba i da npr. izgubi status preduzetnika, izgubiće pravo na licencu. Prema tome, ne može da bude trajno data. Jedno pitanje koje je vezano lično za mene: ovde je postavljeno na određen način korektno pitanje zašto ja kao ministar sedim ovde, umesto da sedim u Ministarstvu i da obavljam eventualno neke druge poslove, vezano za ono preduzeće koje je spomenuto. Složio bih se sa vama. Nažalost, po Zakonu o ministarstvima jedino ministar može da dođe ovde. Znam zakone fizike i neću prihvatiti da mogu iz Bodruma ili sličnih stvari da glasam ili radim poslove, pa ću još uvek raditi jedan po jedan posao. U principu, želim da otklonim nedoumicu koja se javila kod ovog pitanja. U Ministarstvu je osnovana validna služba i ovo ministarstvo onako kako je reklo i postupa. Na svaki predlog preduzeli smo mere tzv. upravnog nadzora i, koliko znam, još nema nijednog slučaja da mi nismo postupili. Stoji činjenica da mi ovo oduzima vreme, da ne mogu da budem u Ministarstvu, ali s druge strane smo dovoljno dobro organizovali službu da obavi ove poslove o kojima je bilo reči. Nemojte tražiti od mene da radim istovremeno dva posla, a da to ne bude fizički moguće. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković. Izvolite.
Hvala. Zatražio sam repliku zato što sam spomenut i zato što sam pogrešno interpretiran. Trend za koji se DSS zalaže jeste da se depolitizuje ono što je u Srbiji politizovano. Ne treba politizovati stručna tela, ne treba politizovati neke organe u kojima treba da sede stručni ljudi, u kojima ne treba da sede ljudi iz stranaka. Stranke su varijable, one se menjaju. Danas ste u vlasti, sutra u opoziciji. Tela koja moraju da postoje kao konstantna jesu ona tela koja će predstavljati državne institucije, koja će profesionalno i odgovorno raditi svoj posao, bez obzira ko je na vlasti, ko je u opoziciji. Vlada imenuje i Savet za borbu protiv korupcije. Da li je promenom Vlade u Srbiji promenjen bilo ko u tom Savetu za borbu protiv korupcije? Da li taj savet radi manje intenzivno? Ne. Sve je ostalo isto. Takvih tela nam je potrebno još više. Naravno da će biti zloupotreba. Zloupotreba ima i u svim drugim državama na svetu, ali moramo te zloupotrebe da minimalizujemo. Mnogo toga u Srbiji je politizovano. Nekada je političko pitanje bio izbor rektora, izbor dekana na fakultetima, danas to više nije političko pitanje. Ostavljeno je struci, ljudima koji rade na univerzitetima da to rade. Nekada je političko pitanje bilo postavljanje direktora škola. Danas to političko pitanje nije, ili je u mnogo manjoj meri nego što je bilo. U proces odlučivanja uključeni su mnogi drugi ljudi, ne samo političke stranke. Ovim putem moramo da nastavimo kako bi država i njene institucije u stabilnim okolnostima radile i kako bi agencije, odnosno organi uprave bili građanima na usluzi, bez obzira ko je na vlasti, a ko u opoziciji.
Hvala. Da li još neko želi reč? Veroljub Arsić, vi se javljate po Poslovniku. Hvala najlepše. Pošto smo sasvim blizu 18,00 časova, završavamo današnji rad i nastavljamo sutra u 10,00 časova. Hvala.