Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 137 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje? (Da) Reč ima Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje upućujem predsedniku Republike, Aleksandru Vučiću - kada će da javnosti do tančina objasni zašto je krenuo sa inicijativom "Mali šengen", kako je ona nazvana u javnosti, možda je i on tako nazvao, kad već imamo regionalnu međunarodnu organizaciju CEFTA, koja se pokazala dobra, uspešna, dok je nisu odmetnici sa Kosova i Metohije torpedovali, pa kao da polako gubi smisao? Šta je to novo u "Malom šengenu" što nismo imali u CEFTI? Ako ima nešto novo, da li to zaista nije moglo da se doda CEFTI, da se sačuva CEFTA? Ja se zalažem, kao i cela Srpska radikalna stranka, da imamo slobodnu trgovinu sa što većim brojem zemalja, u ovom slučaju sa tim novokomponovanim državama na Balkanu, jer od toga i Srbija ima koristi i one imaju koristi. A kada se radi za opštu korist, za opšte dobro, onda treba svi da učestvuju. Međutim, ovde postoji vrlo realna opasnost. Za sada je, posle Novog Sada i Ohrida, taj tzv. "Mali šengen" sveden na tri države - Srbiju, Severnu Makedoniju i Albaniju. Uzgred, mogli bismo sad i Srbiju nazvati severnom Srbijom, ona je po svemu severna Srbija, jel tako? Kako nije? Znamo mi gde je južna Srbija. Ovi socijalisti ništa ne znaju, Majo. Dakle, sad su tri - Crna Gora se koleba, a Bosna i Hercegovina nema Vladu još uvek, a ova tehnička Vlada takođe se koleba. Albanci sa Kosova neprekidno daju izjave da su protiv toga, jer žele u Berlinski proces, žele direktno u Evropsku uniju i u NATO. Gde se krije ogromna opasnost? Ako mi odustanemo od CEFTA i preorijentišemo se na tzv. "Mali šengen", u opipljivoj ekonomskoj koristi ne menja se ništa bitno, jer sve što se može realizovati kroz "Mali šengen", može i kroz CEFTU. Ali, sledeći sastanak je u Draču, 21. decembra. Sve do tog roka Albanci sa Kosova mogu da se nećkaju, a onda može albanski premijer da ih pritisne, kao fol pritisne i oni dođu. Mi smo na izvestan način obezbeđeni u CEFTI od prejudiciranja statusa Kosova, zato što je Kosovo nastupilo kao teritorija pod upravom UNMIKA, pa pošto ima ona oznaka za fusnotu, pa u fusnoti se kaže da UNMIK upravlja dok se ne nađe trajno rešenje za Kosovo. Sad toga nema. I kad se pojavi albanska separatistička delegacija iz Prištine, sve države članice tog novog šengena će primiti zdravo za gotovo da i oni prisustvuju. Šta će da uradi srpski predstavnik tada? Šta će da uradi Aleksandar Vučić? Ja trenutno ne znam šta će da uradi, ali bi on trebao da objasni javnosti šta će da uradi. Zato sam ovo pitanje uputio njemu. Šta će da uradi ako mu tamo dovedu predstavnika kosovsko-metohijskih odmetničkih Albanaca i predstave ih kao delegaciju nezavisne države? On nema ni jedno pametno rešenje na raspolaganju. Da ustane i ode i da potopi ono što je sam inicirao ili da stisne zube i tako prećutno prizna nezavisnost Kosova? Ako Kosovo bude učestvovalo na tom skupu u Draču, bez one fusnote, oznake za fusnotu, onda je ono u statusu nezavisne države.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se. Postavljam pitanje Vladi Republike Srbije, a ovo pitanje se više vezuje za dva ministarstva - Ministarstvo prosvete i Ministarstvo kulture. Radi se o jednom izuzetno važnom događaju, istorijski izuzetno važnom događaju, a to je dan kada je zaključeno primirje u Prvom svetskom ratu, dan koji smo juče obeležili ne samo mi, već koji je obeležen i u Evropi i, po meni, i znatno šire, imajući u vidu posledice onoga što je Prvi svetski rat prouzrokovao, imajući u vidu sve ono što se vezuje i za geostrategiju i politiku i sve druge posledice koje su proistekle iz jednog zaista pogubnog rata, gde je Srbija i srpski narod pokazala da su odani ideji slobode, da je naš narod isključivo slobodoljubiv narod, da smo kroz žrtve koje nisu nimalo male pokazali koliko ideja slobode znači. Preko pola miliona reproduktivnog stanovništva je izginulo u Prvom svetskom ratu. Srbija je dala velike vojskovođe, velike heroje, one koji su svojim životima, svojim radom, delovanjem, svojom borbom, svojom hrabrošću pokazali da je Srbija uvek bila na jednom jedinom putu, a to je put koji podrazumeva borbu za slobodu. I u tom pravcu ovekovečavanje istorijskih ličnosti poput Stepe Stepanovića, vojvode Putnika, vojvode Bojovića, Živojina Mišića, ima zaista istorijski značaj. Ono što se na neki način nameće jeste da li su ono što podrazumeva tekovine Prvog svetskog rata, da li je to na pravilan, adekvatan i dovoljan način zastupljeno u društvenom životu? Mladi naraštaj, mlada pokoljenja, moraju baštiniti tekovine Prvog svetskog rata, naravno i svih drugih oslobodilačkih ratova, i Drugog itd, ali, baštinjenje tih tekovina jeste ne samo pravo već i obaveza svih nas, prevashodno da sačuvamo istoriju od revizije, od iskrivljavanja istine, da mladi naraštaji kroz baštinjenje tih tekovina spoznaju i saznaju pravu istinu o narodnooslobodilačkim borbama, ratovima, žrtvama, jer te žrtve nisu male. Zbog toga je pitanje jednostavno, a odnosi se na činjenicu da li je sve ono što se kroz ove istorijske događaje dešavalo na dovoljan i adekvatan način zastupljeno u prosveti, udžbenicima, kulturi, umetnosti? Da li smo pridali adekvatan značaj nečemu što je u svakom slučaju, sa jedne strane sveto, a sa druge strane nešto što podrazumeva čuvanje istorije našeg naroda? Ako ne sačuvamo istoriju i ukoliko se ne osvrnemo iza sebe, put budućnosti neće biti tako lak i tako jednostavan. Naša obaveza, naš zadatak jeste da se istorija sačuva. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Pitam – da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Kao i do sada, ja bih određena konkretna pitanja za deo poljoprivrede, a sada bih još jednom pitao vezano za zadrugarstvo, za sve one potrebne stvari koje su krenule u zadrugarstvo, vrlo pozitivne, vrlo lepo, gde je počelo da se govori o zadrugarstvu veoma pozitivno. Moje pitanje nadležnom ministarstvu – kada će se znati rezultati po konkursu koji je raspisalo nadležno ministarstvo za zadruge, da li one nove zadruge, da li one zadruge stare ili složne zadruge ,jer je rok bio za podnošenje zahteva po konkursu 15. avgust za stare i za novije zadruge i bio je 15. septembar za složne zadruge? Visina subvencije, odnosno pomoći za zadrugarstvo, odnosno te zadruge bila je 129 hiljada evra za stare zadruge, šezdeset i nešto hiljada evra za nove zadruge i 500 hiljada evra za složne zadruge. Pošto dolazim iz kraja gde se stvarno govori uveliko o zadrugarstvu, gde je i sam naš predsednik Srbije je dao veliku podršku razvoju tog dela Srbije za više ulaganja, za veća sredstva koja će se tamo ulagati, u te okruge, u te regione, kao što je Nišavski, kao što je Toplički i ostali okruzi i što se tiče zadrugarstva, to je stvarno velika i pozitivna stvar, nadležno ministarstvo je pokrenulo tu priču o zadrugarstvu gde se vide rezultati, jer, bez jakog zadrugarstva siguran sam neće imati uspeha ni da se razvija poljoprivreda u onom pravom smislu kako treba da bude. Inače, pošto na nivou Nišavskog okruga, Topličkog okruga i još nekoliko okruga imamo sada okružne zadružne saveze, gde postoji Okružni zadružni savez „Južne Srbije“ koji ima veoma jaku infrastrukturu, gde ima preko 80 i nešto zadruga koje su tu, koje rade, a sklop svih tih zadrugara i svih tih zadruga jeste sekretar Zadružnog saveza okružnog „Južna Srbija“, Anita Ilić koja je u jedno i osoba koja je prikupila te ljude, zato što ona za sve te ljude radi onako kako treba, na najbolji način, skuplja, daje informacije, pomaže oko konkursa. Mislim da sam čuo da unazad nekoliko dana, tačnije početkom novembra sekretar tog Okružnog zadružnog saveza „Južna Srbija“ je podnela ostavku, neopozivu, iz razloga što trpi određene pritiske od određenih ljudi koji traže da se za njih obezbede sredstva, koji traže da dobiju određene zadruge sredstva, da li je to 60 hiljada evra, da li je 120 hiljada evra ili složna zadruga. Inače, u razgovoru sa ljudima koji vode te zadruge sam pričao, gde imam informacije i da se pojavio uzbunjivač koji se prijavio u policiji i koji želi da obelodani niz negativnih, kriminalnih stvari određenih ljudi koje se tiču zadrugarstva. Još jednom moje pitanje – kada će se obelodaniti i znati ko je prošao na konkursu nadležnog ministarstva koje vodi ministar Krkobabić i koliko je tih zadruga? Konačno, interesuje me - zašto je sekretar regionalnog Zadružnog saveza „Južna Srbija“, Anita Ilić, podnela ostavku, neopozivu, zato što svi ti ljudi koji su u tim zadrugama, koji su formirali taj Okružni zadružni savez podržavaju tu njenu aktivnost i podržavaju sve ono što je postigla, a to je da se razvija zadrugarstvo. Vezano oko toga - da li tu ima mogućnosti da se prevaziđu ti problemi, da Okružni zadružni savez „Južna Srbija“ nastavi da radi na najbolji način, da se stavi lopta na zemlju, što se kaže, normalno, ukoliko ima nekih negativnih, kriminalnih stvari, da nadležni organi Srbije to provere, da rade u interesu daljeg razvoja zadrugarstva, u interesu razvoja poljoprivrede, jer smo mi imali period kada je zadrugarstvo pokazalo da bez toga nema razvoja poljoprivrede. Ponovo dolazimo do toga da se dešavaju neke negativne stvari koje reflektuju da se dešavaju ponovo loše stvari i da zadrugarstvo dođe u situaciju da ono što je pozitivno ispadne loše. Podržavam politiku predsednika Srbije, podržavam politiku Vlade, zato što znam da je zadrugarstvo nešto bez čega nema razvoja poljoprivrede. (Predsedavajući: Vreme.) Osim zadrugarstva, tu su normalno i ostale stvari koje se moraju pomoći, ali još jednom Zadružni savez Srbije, Okružni zadružni savez „Južna Srbija“ i svi savezi u okviru zadrugarstva moraju raditi u interesu naših zadrugara, jer, još jednom, interesuje me – da li će imati odgovornost ukoliko ima nekih krivičnih dela… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem kolega. Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslaničko pitanje bih uputio ministru Đorđeviću. Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja pripremilo je nacrt Zakona o pravima boraca, vojnih invalida, civilnih invalida rata i članova njihovih porodica. Javna rasprava je završena u junu ove godine. Međutim, oko 50 hiljada krajiških boraca je nezadovoljno sa postojećim nacrtom zato što nije prihvaćena moja inicijativa da se u nacrt zakona stavi odredba po kojoj će svim pripadnicima vojske Republike Srpske Krajine biti priznat ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju. Krajiški borci su ogorčeni i smatraju da su se časno i pošteno borili za svoju državu Srbiju, za Jugoslaviju, za svoj narod i traže da se ta nepravda u novom zakonu ispravi. Ima nekoliko argumenata u prilog ove moje teze. Prvo, postavlja se pitanje – s kim su oficiri, podoficiri vojske Republike Srpske Krajine komandovali ako je njima priznat ratni staž u dvostrukom trajanju za čitavo vreme rata, a njihovim borcima nije? Takođe, Hrvatska je bez ikakvih okolišanja u potpunosti izjednačila prava pripadnika hrvatskog veća odbrane i susedne BiH sa pravima pripadnika hrvatske vojske, a 1993. godine donela je skandalozne izmene Zakona o penzionom osiguranju po kome je preživelim ustašama i domobranima priznala ratni staž za vreme genocidne NDH kada je izvršen genocid nad srpskim narodom. Dakle, pitanje je – da li će ministar Đorđević i nadležno ministarstvo prihvatiti ovu moju molbu, odnosno moj zahtev da se krajiškim borcima, ponavljam, prizna ratni staž za čitavo vreme rata u dvostrukom trajanju u novom zakonu? Drugo pitanje bih postavio ministru spoljnih poslova Ivici Dačiću. Naime, Hrvatska punih 15 godina sistematski krši Bečki sporazum o sukcesiji, posebno Aneks G tog sporazuma – privatna svojina i stečena prava u kome se jasno kaže da svim građanima i svim pravnim subjektima moraju biti vraćena, odnosno zaštićena i priznata prava koja su imali na dan 31.12.1990. godine, a svi ugovori sklopljeni za vreme rata pod pritiscima i pretnjama moraju biti proglašeni ništavnim. Hrvatska, ponavljam, sistematski krši ovaj Aneks i na taj način odbija da vrati 40 hiljada otetih stanarskih prava oteranim Srbima, da isplati zaostale neisplaćene penzije za 50 hiljada krajiških penzionera, da vrati preko 800 hiljada katastarskih parcela otetog i uzurpiranog poljoprivrednog i šumskog zemljišta. Odbija da isplati naknadu štete za preko 10.000 srušenih kuća po hrvatskim gradovima u klasičnim terorističkim akcijama. Posebno tokom 1991. i 1992. godine odbija da desetinama proteranih Srba prizna ratni staž, ne samo za vreme rata, nego čak dobrim delom njih i pre rata. Dakle, Hrvatska sistematski krši imovinska, stečena, statusna prava Srba. Postavljam pitanje ministru Dačiću - kada će Ministarstvo spoljnih poslova da uradi jedan sveobuhvatni izveštaj o kršenju ljudskih prava, pola miliona proteranih Srba iz Hrvatske i velikog broja drugih oštećenih građana i da taj izveštaj prevede na strane jezike i pošalje svim relevantnim međunarodnim organizacijama i Komitetu u UN za ljudska prava, Evropskom parlamentu, Evropskoj komisiji, Savetu Evrope, vodećim državama sveta i da insistira na poštovanju temeljnih evropskih vrednosti, a među njima su, dakle, ljudska prava i vladavina prava na prvom mestu? Još jedno pitanje ministru Dačiću, vezano je za nameru vlasti Unsko-sanskog kantona i grada Bihaća, da zatvori kampove za migrante i da preko 5.000 migranata sa područja Bihaća, Cazina, Velike Kladuše, preseli odnosno formira nove migrantske centre u srpskim naseljima Lipa, Medeno Polje, opštine Bosanski Petrovac i drugim srpskim selima? Proterani Srbi, odnosno malobrojne srpske porodice, veoma su ogorčene i traže pomoć da se spreči naseljavanje migranata iz Avganistana, Pakistana, Iraka i drugih država s tog područja. U ovom pogledu postavljam pitanje ministru Dačiću – kada će poslati jedan dopis nadležnim institucijama BiH i jasno reći da je neprihvatljivo da se migranti sele u srpska naselja na području opštine Bosanski Petrovac, srpskim selima u okolini Bihaća, ali postoji opasnost i namera pojedinih centara moći u Sarajevu, da se migranti seli i u srpske opštine gde su Srbi većina?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Radojević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, građani Srbije, dozvolite mi da svoje izlaganje krenem sa svojom jednom ličnom impresijom. Naime, imao sam tu privilegiju da sinoć na festivalu filma „Slobodna zona“ odgledam film „Dnevnik Dijane Budisavljević“. O čemu se radi u ovom filmu? Svi ste čuli ili je trebalo da čujete za film „Šindlerova lista“ film Stivena Spilberga, koji govori o stradanju Jevreja u Drugom svetskom ratu i hrabrom čoveku Oskaru Šindleru koji je te Jevreje spašavao, tako što ih je zapošljavao u svojoj fabrici. Danas svi Jevreji znaju za Šindlera, jer on je spasio oko 1.200 Jevreja iz logora u Drugom svetskom ratu. „Dnevnik Dijane Budisavljević“ je film koji takođe govori o istinitoj priči i radi se o ženi koja je u Zagrebu spasila preko 10.000 srpske dece za vreme NDH iz ustaških logora. Dakle, to je deset puta više dece nego Šindler. Kažu – spasi jednog čoveka i spasio si svet. Ona ispred sebe ima 10.000 života. Nažalost, tadašnje nove komunističke vlasti nisu imale sluha za ovo njeno delo, te je ona ostala zaboravljena. Vratila se u Insbruk, svoj rodni Insbruk u Austriji i tamo umrla sedamdesetih godina. Dakle, poenta mog obraćanja je da bismo kao država morali da se odužimo ovakvim herojima i da učinimo sve da oni ne budu zaboravljeni. Kao prvo šta treba da uradimo, to je da se informišemo, te pozivam sve da pogledaju ovaj film. Ovaj film je inače na Pulskom festivalu, gde je glavni film bio „General“ o Anti Gotovini, ovaj film je dobio nagradu i publike i žirija. Drugo, planiran je spomenik Dijani Budisavljević u Beogradu. Obećano je da će to biti završeno u dugoj polovini ove godine, te ovim putem upućujem pitanje gradskoj upravi Grada Beograda – dokle se stiglo sa ovim projektom? Treće, pokrenućemo inicijativu da most preko Dunava kod Bačke Palanke, koji služi kao granični prelaz između Srbije i Hrvatske, dobije ime po Dijani Budisavljević, jer je vreme da se usredsredimo na prave heroje i ljude koji nas spajaju i koji treba da služe za primer građanima u obe države. Četvrto, upućujem apel Vladi Srbije da pronađe i izdvoji sredstva kako bi se napravio spomenik Dijani Budisavljević u Zagrebu i u njenom rodnom Insbruku. Slava žrtvama svih totalitarnih režima, a Dijani Budisavljević hvala u ime građana Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Došlo je takvo vreme da moramo da se čudimo, iznenađujemo i zahvaljujemo kada institucije rade svoj posao, pa tako i ova institucija kada funkcioniše postavljanje poslaničkih pitanja, tj. kada odgovaraju neka ministarstva ili institucije kojima se obraćamo i kada ti odgovori budu više ili manje informativni, što treba istaći i pohvaliti. S tim, što bi to trebala da bude redovna praksa i normalna stvar, a ne neki izuzetak o kojem se onda treba ovde posebno govoriti i isticati. Bilo kako bilo, dobio sam odgovor na moje prethodno poslaničko pitanje od Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija, pre nekoliko dana, u kojem se kaže da holding kompanija „Krušik“ Valjevo, dana 23. marta 2018. godine podnela ovom ministarstvu, dakle, trgovine, zahtev ili dozvolu za izvoz naoružanja i vojne opreme od 32.000 minobacačkih mina, kalibra 120 milimetara u Republiku Jermeniju. Ministarstvo kaže da je otpočelo proceduru po tom zahtevu, da prikupi potrebna odobrenja od, mislim četiri nadležne institucije i obaveštava me da nisu dobijene sve potrebne saglasnosti i da stoga nisu mogli da izdaju dozvolu, odnosno odobrenje za realizaciju pomenutog posla holding kompanije „Krušik“ Valjevo. Dakle, dozvola nije izdata iz razloga neispunjavanja propisane procedure, a propisana procedura podrazumeva pozitivno mišljenje, kažem da mislim da je četiri nadležna ministarstva, odnosno tri ministarstva i BIA. Uz zahvalnost na ovom i ovakvom odgovoru koji pokazuje osnovanost onih natpisa i sumnji i stvari koje su većinom iznošene i koje smo mogli čuti u javnosti, ponavljam pitanje, odnosno tražim dopunu pitanja od Ministarstva trgovine, ali ga posebno adresiram na Ministarstvo odbrane, Ministarstvo spoljnih poslova, MUP i BIA, želeći da čujem, bilo od Ministarstva trgovine, bilo od neke od ovih institucija, da li su one i sa kojim obrazloženjem uskratile dozvolu za izvoz ovih mina holdingu „Krušik“ Valjevo 2018. godine? Paradoks je, mada je to posebna tema, to treba da bude i posebno pitanje, paradoks je da je svega par meseci kasnije slična ili gotovo identična dozvola izdata privatnom posredniku koji je kupio te iste mine, naravno za manje pare od „Krušika“ Valjevo i onda ih preprodao Jermeniji. Dakle, ako postoji školski primer takvog ponašanja, nedomaćinskog i maćehinskog odnosa države i institucija prema svojoj firmi, državnoj firmi, državnom holdingu, tj. „Krušiku“, onda je ovo što sam upravo sada naveo. S toga, bez obzira što se tu razne priče mogu plesti u vezi sa tim, tražim vrlo konkretno i jasno, odgovor na ovo vrlo konkretno pitanje, pa ćemo onda ići dalje. Prošlo je tri minuta i više, ali ne mogu da ne pomenem makar i da ne adresujem na adresu predsednika Republike, predsednika Vlade i Ministarstva spoljnih poslova moje drugo pitanje koje se tiče ovog navodno izvikanog mini Šengena i sporazuma koji su tu sklopljeni, potpisani, nepotpisani. Ono što me zanima jeste šta je tu zapravo potpisano? Da li je reč samo o unapređivanju procedure i ubrzavanju procedure na granici, graničnim prelazima? Što je onda više-manje u redu i poželjno, ali to onda nema potrebe i smisla da se diže na ovaj nivo, na kakav je čitava priča dignuta, sa takozvanim malim šengenom. Ako je, pak reč o nečem višem, kako to da onda, ne samo ova Skupština, ne samo narodni poslanici, nego i srpska javnost, zapravo ne zna ništa više o tome i očekujem da predsednik, odnosno premijer, dođe ovde u Skupštinu, da nam o tome kažu, ako je reč o nečem više. S tim u vezi, za Ministarstvo spoljnih poslova samo i završavam, komentar izjave, koji je tom prilikom u Ohridu, i reči koje je izgovorio Edi Rama, dakle premijer Albanije, pominjući da i tada, stajući pored Aleksandra Vučića, da Srbija treba da prizna Albaniju, da treba da se ukinu granice, da on ne govori o velikoj Albaniji, nego govori o brisanju granica između Albanije i Kosova. Šta bi bilo da predsednik Srbije, na primer stajući pored Rame i sa evropskim zvaničnicima, kaže da on podržava i da se zalaže za brisanje granica između Srbije i Republike Srpske. Dakle, komentar Ministarstva spoljnih poslova, na ovaj ne diplomatski gest Rame, a od ovih institucija, dakle konkretno šta je potpisano to u oktobru, u Novom Sadu i šta se sprema u Draču? Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Dostavljeni su vam zapisnici sednica Petnaestog, Šesnaestog, Sedamnaestog i Osamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, Prve, Druge i Treće sednice Drugog redovnog zasedanja u 2019. godini i zapisnici Dvadeset šeste, Dvadeset sedme posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da u tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, održane 22, 23, 24, 25. i 26. jula 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 123, protiv – niko, uzdržan – jedan, od ukupno 192. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Sedamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, održane 4. septembra 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 127, protiv – niko, od ukupno 144. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice Sedamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, održane 9, 10, 12, 13. i 17. septembra 2019. godine.
Zaključujem glasanje: za – 132, protiv – niko, uzdržanih – dva, nisu glasala devet poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Šesnaestog vanrednog zasedanja. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Osamnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, održane 17, 18. i 19. septembra 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 132, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo deset poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, održane 1. i 2. oktobra 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 130, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 12 poslanika. Konstatujem da je usvojen Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja. Stavljam na glasanje Zapisnik Dvadeset šeste posebne sednice u Jedanaestom sazivu, održane 2. oktobra 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 131, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 11 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Dvadeset šeste posebne sednice. Stavljam na glasanje Zapisnik Druge sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini, održane 2, 3, 4, 7, 8, 9. i 10. oktobra 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 131, protiv – niko, uzdržanih – dva, nije glasalo 10 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Dvadeset sedme posebne sednice Narodne skupštine u Jedanaestom sazivu, održane 19. oktobra 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 131, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 12 poslanika. Konstatujem da je usvojen Zapisnik Dvadeset sedme posebne sednice. Stavljam na glasanje Zapisnik Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2019. godini, održane 22. i 23. oktobra 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 130, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 14 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Prelazimo na utvrđivanje dnevnog reda. Prvo odlučujemo o hitnom postupku. Narodni poslanici Đorđe Komlenski i Bojan Torbica predložili su da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red – Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da Skupština nije prihvatila ovaj predlog. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, predložio je da se stavi na dnevni red – Predlog oduke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 127, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 20 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Narodni poslanik Nemanja Šarović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica u vezi sa ubistvom i političkom pozadinom ubistva Zorana Đinđića. Nije tu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje – za je glasao jedan poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Nemanja Šarović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti u vezi sa pritiscima na državne organe i kršenje zakona tokom izbora za narodne poslanike u Narodnoj skupštini održanih 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje – niko nije glasao. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o državljanstvu Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, skoro 15 godina u mafijaškoj Crnoj Gori pod režimom Mila Đukanovića, koji je tu državu ustanovio kao svoje privatno vlasništvo, na delu je diskriminacija Srba. Ovaj zakon je prvenstveno, u stvari njegove izmene i dopune su predložene da bi se omogućilo našim sunarodnicima kako iz Crne Gore, tako i iz Republike Srpske da brže ostvare svoje pravo, da po zakonu Republike Srbije, Zakonu o državljanstvu dobiju državljanstvo. Zašto je neophodno da nadležni organi i jedinice lokalnih samouprava koje treba da obrade podatke na osnovu kojih se izdaje državljanstvo Republike Srbije reaguju mnogo brže? U situaciji kada mnoge porodice u Crnoj Gori traže spas od takvog režima Mila Đukanovića, koji proganja Srbe, koji im onemogućava da rade u organima državne uprave, u bilo kojim državnim institucijama, proteruju se sa posla, dobijaju otkaze, njihova deca se šikaniraju, mnogi od njih spas naravno traže u matici Srbiji i žele da ovde ostvare svoja prava, kako iz radnog odnosa, tako i njihova deca radi školovanja i ostanka u Srbiji, jer oni ne vide svoju budućnost tamo. Druga stvar je što mi imamo već evo 20 i više godina Sporazum o specijalnim paralelnim odnosima sa Republikom Srpskom i ovaj zakon i izmena ovog člana bi pokazala da Srbija zaista poštuje sve odredbe tog sporazuma. Zato što Srbi iz Republike Srpske koji su podneli zahtev za državljanstvo Republike Srbije, a preko 50.000 zahteva je podneto u proteklih pet godina, mnogi od njih su čekali godinu i po, dve godine i oni koji su podneli zahtev za sticanje državljanstva Republike Srbije u proteklih godinu ili godinu i po dana još uvek čekaju. Ako oni imaju urednu dokumentaciju, ako daju izjavu, što predviđa ovaj zakon, da Republiku Srbiju prihvataju kao svoju matičnu državu, ako je neko poreklom iz Republike Srbije, neki od roditelja, nema razloga uopšte kao i za druge Srbe koji žive širom sveta da Ministarstvo unutrašnjih poslova i drugi organi koji treba da obrade ovu dokumentaciju, a pre svega bezbednosni sektor, jer ta bezbednosna provera je nešto što je uobičajena procedura, toliko dugo odugovlače sa ovim postupkom. Opet ću da vas podsetim na slučaj jednog od političara iz srpskih redova iz Crne Gore koji je doživeo to da onog trenutka kada su iz mafijaškog režima Mila Đukanovića saznali da on ima srpsko državljanstvo, oduzeta su mu sva prava u Crnoj Gori i počeo je progon njegove porodice. Isti slučaj je bio i sa gradonačelnikom Kotora.
Vreme, hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Aleksandar Šešelj predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izvršnom postupku i obezbeđenju. Izvolite.
Dame i gospodo, pre dva meseca SRS je predala Narodnoj skupštini više od 100.000 potpisa građana Srbije za novi predlog zakona o izvršnom postupku i obezbeđenju i već dva meseca vladajuća većina u Narodnoj skupštini odbija da to pitanje stavi na dnevni red i na taj način pruža punu podršku javnim izvršiteljima i njihovom delovanju u Srbiji. Umesto da raspravljamo o tome kakve su posledice postojanja institucije javnih izvršitelja u Srbiji, šta su oni doneli, kako građani Srbije reaguju na to i da li su istiniti ti navodi da se u stvari ta grupa javnih izvršitelja, njih 217, izrodila u jedan mafijaški klan lovaca na plen, a plen predstavljaju stambene jedinice, nekretnine, pre svega najsiromašnijih ili siromašnijih građana Srbije i jedino su usmereni to, što je ništa drugo do otimanje kuća i stanova, uzimanje ekstraprofita iz dužničko-poverilačkog odnosa, bez ikakve kontrole, uz podršku Ministarstva pravde, uz podršku Ministarstva unutrašnjih poslova, budući da se oni više nigde ne pojavljuju bez jakog policijskog obezbeđenja. Dakle, to je današnja situacija u Srbiji i umesto da raspravljamo o tome mi smo videli u javnosti navode da će se čak i tim ljudima koji su uzurpirali neka državna ovlašćenja, sudska ovlašćenja sada biti dodeljen status službenih lica, pa će kazna za napad na izvršitelja biti do 12 godina zatvora. Dakle, pružate punu podršku izvršiteljima, ništa niste drugačiji nego DS pre vas, slepi ste za probleme najvećeg broja građana Srbije i jednostavno ne poštujete njih i više od 100.000 koji su ovu peticiju potpisali. Srpska radikalna stranka je jedina parlamentarna stranka koja se za to zalaže, prikupila je više od 100.000 potpisa. Dužnost je i obaveza većine u Narodnoj skupštini da se o tome razgovara, a ukoliko nastavite da odbijate ovaj predlog zakona i da se razgovara na ovu temu i da se konačno pokrene postupak njihovog ukidanja, preuzećete i odgovornost za sve ovo što javni izvršitelji rade u Srbiji, a to je ništa drugo do pljačka i otimačina pre svega najsiromašnijih građana Srbije, ali i onih drugih i priznaćete kapitulaciju, nesposobnost da se sa tim problemom rešite pred jednom mafijaškom kastom.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Despotović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, predložene izmene i dopune Zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju SRS je podnela još 15. oktobra 2018. godine sa ciljem da se poboljša standard naših poljoprivrednih proizvođača, prevashodno u ruralnim sredinama. Imajući u vidu značaj poljoprivrede za ekonomski razvoj i napredak Srbije, kao i ogroman potencijal koji naša država ima u ovoj oblasti, predlažemo izmene Zakona o podsticajima poljoprivredi i ruralnom razvoju koje se odnose na podsticaje u poljoprivrednoj proizvodnji. Ovim predlogom se predviđaju viši novčani iznosi, podsticaji koji bi značajno doprineli poboljšanju tržišnog položaja naših poljoprivrednih proizvođača, a time i razvoj ove grane privrede. Članom 1. Predloga zakona se menja i član 15. stav 4. Zakona o podsticajima poljoprivredi i ruralnom razvoju tako što se predviđa povećanje iznosa premija za mleko sa sedam dinara po litru mleka na najmanje 10 dinara po litru. Članom 2. Predloga zakona u članu 18. stav 1. Zakona o podsticajima o poljoprivredi i ruralnom razvoju menja se iznos osnovnih podsticaja za biljnu proizvodnju tako što se postojeće rešenje koje predviđa da iznos podsticaja po hektaru može iznositi najviše 6.000 dinara, menja rešenjem kojim iznos podsticaja po hektaru može biti najmanje 9.000 dinara. Ovakvim predlogom bi se značajno poboljšao položaj poljoprivrednih proizvođača jer bi to značajno smanjilo troškove proizvodnje, a time bi se i stvorila mogućnost da ostvarenom uštedom prošire investiciona ulaganja u proširenje proizvodnje. Želim samo da dodam da subvencije u državama u okruženju su znatno veće u odnosu na Srbiju, jer u Srbiji je negde oko 35 evra, dok u zemljama u okruženju se kreću od 500 do 900 evra po hektaru, dok je u Srbiji, kažem, nažalost, samo 35 evra. Ruralni deo Srbije polako izumire, jer statistički podaci nam govore da više od 1.000 sela ima manje od 100 stanovnika, dok 200 naseljenih mesta nema osobe mlađe od 20 godina, a prosek poljoprivrednog proizvođača je negde između 60 i 65 godina. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Dubravko Bojić, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o psihoaktivnim kontrolisanim supstancama. Izvolite.
Hvala predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, moj predlog dopuna dnevnog reda odnosi se na Zakon o psihoaktivnim i kontrolisanih supstancama, gde sam tražio dodavanje dva člana. Prvi koji glasi – ako je period između oduzimanja i uništavanja onih psihoaktivnih supstanci koji nisu za dalju upotrebu duži od šest meseci, vrši se obavezno ponovno uzokrovanje cele količine, a zatim kvalitativna hemijska analiza. Drugi član glasi – period između oduzimanja i uništavanja ovih supstanci ne može biti duži od šest meseci, sve ovo iz razloga da bi se izbegle i sprečile ili umanjile raznorazne zloupotrebe. Biću uporan, možda nedovoljno i ubedljiv u kandidovanju ove teme i moram da izrazim zadovoljstvo što je desetak kolega prošli put sa moje leve strane prepoznalo značaj ove teme, što su prepoznali da nije u pitanju ni politika, ni politikanstvo, ni ideologija, ni populizam, već zdravlje ljudi, njegova najveća vrednost i dostignuće. Dame i gospodo, mnogo više je droge na ulicama naših gradova nego što se to misli, a posebno alarmantno to što je granica za konzumiranje sve niža. Ispričaću vam jedan svoj slučaj od pre desetak dana u Knez Mihajlovoj ulici u pravcu Kalemegdana, prošetao sam sa prijateljima, ispred nas dve devojčice lepe kao lutke, uzrasta ne starije od 13-14 godina, upadljivog ponašanja skrenuli su pažnju i nas i prolaznika i odjednom se jedna okreće i utišava prolaznike kao jašem beloga konja. U trenutku smo bili zatečeni, zbunjeni i kasnije smo ukapirali da su pod uticajem narkotika. Uvažene kolege, borba protiv droge je najvažnija borba čovečanstva u 21. veku. Ovde govorim globalno, a odnosi se na lokalno. Droga ne sme biti stvar gde se reaguje na slučaj, već zahteva jednu dobro osmišljenu i isplaniranu kampanju gde ne sme biti iskakanja ni improvizacija, ne sme se dozvoliti, kao što se dešavalo da na dojavu policije, da se na određenoj lokaciji nalaze za policiju interesantna lica, recimo u klubu, kafiću, restoranu, i kada policija sa automatima, na gotovs, dođe na lice mesta, onih zbog kojih je cela akcija i pokrenuta, već su isparili, već su na sigurnom, što dovoljno govori samo za sebe. Imali smo i dosad slučajeva gde policija, ne samo podržava one koji se bave drogom, već i aktivno učestvuje. Imamo slučaj i Zaječara, kada su uhapšeni otac i sin koji su se bavili preprodajom.
Zahvaljujem. Stavljam ovu tačku na glasanje. Zaključujem glasanje: za – 20, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Nikola Savić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam predlog da se na dnevni red ove skupštine stavi tačka izmena i dopuna Zakona o udžbenicima. Nije potrebno naglašavati koliko su udžbenici važna stvar, jer prva ozbiljna stvar u životu sa kojom smo se sreli su bili upravo ti udžbenici, počevši od bukvara, pa nadalje. Mnogima je ono što su naučili u osnovnoj školi urezano za ceo život i ti stavovi kroz protokol vremena se nešto ne menjaju značajno. Pre svega, ovde mislim na udžbenike koji obrađuju nacionalnu istoriju i nacionalnu kulturu. Mi danas skoro da i nemamo udžbenike koji obrađuju, recimo, srpske narodne pesme, kosovske, pokosovski i drugi ciklusi, a te pesme su se sačuvale kroz generacije vekovima, prenošenjem sa kolena na koleno i to u vremenu kada su ljudi bili funkcionalno nepismeni, a danas kada nemamo nepismenih u našem društvu, kada je informatička tehnologija dostigla nivo koji ima sad, postoji opasnost da se neke takve stvari izgube. Ne samo to, iz udžbenika istorije imamo situaciju da se neke činjenice prikazuju apsolutno pogrešno i to, ono što je najgore, pogrešno na štetu srpskog naroda i na štetu naše otadžbine. To bi moglo da se razume kada su u pitanju udžbenici koje izdaju, recimo, udžbenici iz nama susednih država, ali recimo udžbenicima koje izdaje država Srbija, odnosno, udžbenici koji su zvanično sredstvo za naše učenike da se tako nešto nalazi u njima zaista skandalozno. Ovo me i ne čudi jer danas udžbenike piše svako, izdaje svako i svako vrši njihov odabir. Mi u SRS, nismo za to da jedna izdavačka kuća ima monopol, pa makar to bilo kuća koje je pod okriljem države, ali ipak smatramo da se mora uvesti red u ovoj oblasti. Danas, glavnu reč vode izdavači iz Hrvatske, Slovenije i naravno, sve je to pod okriljem Nemačke i zato i ne čudi što je situacija u ovoj oblasti onakva kakva jeste.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za -17, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Nikola Savić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima. Da li narodni poslanik Nikola Savić želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam još jedan Predlog zakona sa idejom da se uvrsti u dnevni red ove Skupštine i moram da kažem da mi je postalo bukvalno degutantno da na svakoj sednici obrazlažem ovaj zakon, Zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima, jer se radi o jednoj stvari za koju nije potreban nikakav novac, stvari za koju ne treba nikakvo veliko naprezanje. Jednostavno, samo se treba pogledati zakon i otkloniti neke elementarne nelogičnosti koje tamo stoje. Iako ova vlast, a to moramo priznati, moramo biti svesni, otvara puteve, radi na tome, uradili su zaista dosta i tu nema nikakvog spora, ali ova stvar vezano za bezbednost saobraćaja na putevima svakako da im ne ide u prilog. Imamo prilike da pročitamo da se priprema izmena tog zakona, ali je reč gde se govori o povećanju brzine na autoputevima. Hajde, to je stvar u koju ne bih hteo da ulazim, ali pre svega ono što sam tražio svojim prethodnim dopunama dnevnog reda i ovim što ću sad da ponovim, u pitanju je regulisanje saobraćaja na raskrsnicama. Član zakona koji reguliše prvenstvo prolaza na raskrsnicama je nedorečen i zbog te nedorečenosti često puta imamo priliku da se dešavaju saobraćajne nezgode, a ono što je najgore ne može se tačno i sa sigurnošću utvrditi ko je bio vinovnik te saobraćajne nezgode. Stručnjaci iz oblasti saobraćaja ovu materiju tretiraju na jedan način, daju jedno svoje tumačenje, stručnjaci iz oblasti prava to tretiraju na drugi način i sporovi ove vrste vuku se godinama, pa nekada i po čitavu deceniju, a ne može se utvrdi ko je vinovnik saobraćajne nezgode. Zato smatram da ovde treba pod hitno ovu tačku uvrstiti u dnevni red, ispraviti ovde ovu nelogičnost, jer ovde nije potreban ni novac, niti bilo šta. Znači, ovde nisu u pitanju kilometri autoputa, tuneli i sve ostalo, nego samo nekoliko rečenica izmeniti ili ih preformulisati kako bi stvari u ovoj oblasti bile jasnije.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Narodni poslanik Vjerica Radeta predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Porodičnog zakona. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnicima režima puna su usta priče o zaštiti porodice, o povećanju nataliteta, o zaštiti dečijih prava, a u suštini ništa od toga ne radite ili ono što radite, radite nakaradno. Ne možete govoriti o zaštiti dečijih prava, o borbi protiv droge, o borbi protiv maloletničke prostitucije kada ste dozvolili da roditelj nema pravo da izvrši uvid u, recimo, lekarski karton deteta od 14 godina, umesto da je propisano da je lekar u obavezi da pozove roditelje ako maloletno dete dođe samo, odnosno doneli ste takve propise da roditelj ne može da izvrši uvid i da prati stanje svog deteta tako ne može da sazna ni da li se dete drogira, ni da li je neka maloletna devojčica izvršila abortus itd. Dakle, da biste stvarno uradili nešto od onoga što u medijima pričate, osnov je promena Porodičnog zakona i još nekoliko zakona, ali Porodični zakon je taj koji mora najhitnije da se menja. Čak mislimo da bi bilo dobro da se donese potpuno nov Porodični zakon koji će zaista da povede računa i o porodici i o deci. Malo ste previše zastranili u te evropske puteve i to u onoj meri u kojoj se čak ni u ozbiljnim evropskim zemljama ne primenjuju ti neki principi koje ste vi prihvatili. Srbija mora da se vrati i tradicionalnoj porodici i tradicionalnom vaspitanju i tradicionalnom obrazovanju da bismo zaista vratili moralne kvalitete u društveni život i u našu državu. Mi već više od godinu dana iniciramo kroz ovaj jedan član izmenu porodičnog zakona zato što smo želeli da sprečimo da se deca, tek rođena deca ili vrlo malo deca daju na usvajanje strancima zato što dalje nemamo kontrolu šta se dešava sa tom decom, da li ih tamo koriste u lancu prosjačenja, belog roblja. Ko zna šta se dešava sa tom decom, a vi ne želite ni da se raspravlja o tom predlogu zakona. Dakle, mi smo to samo inicirali da biste vi eventualno prihvatili tu raspravu, a onda bismo svakako i kroz amandmane i kroz novi tekst mogli da govorimo o novom zakonu.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za - 16, protiv - niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Vjerica Radeta predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, obaveza svih nas narodnih poslanika, a prevashodno poslanika skupštinske većine je da se vrati dostojanstvo Narodnoj skupštini. To je moguće jedino ako se u Zakon o izvoru narodnih poslanika vrati odredba Ustava Republike Srbije, koja kaže da je narodni poslanik slobodan da svoj mandat stavi na raspolaganje političkoj partiji sa čije liste je izabran za narodnog poslanika. Mi tačno od 15. oktobra prošle godine, znači, bilo je dovoljno vremena i bili smo dosta daleko od redovnih izbora, kada smo krenuli sa tom inicijativom, ali vama to, jednostavno, ne dopire do svesti. Vi čekate da dođu ovi isluženi evropski činovnici i sve što vam oni kažu vi to prihvatite, a ono što vam kaže najozbiljnija politička partija na političkoj sceni Srbije, vi to ne želite ni da čujete. Zato imamo probleme danas u Narodnoj skupštini. Imaćemo ih i u buduće ukoliko ne prihvatite da raspravljamo i da odlučujemo i na kraju da odlučite o ovom našem predlogu. Mi smo ovaj predlog koncipirali tako da čak ni na koji način ne dovodi u pitanje ni neustavnu odluku Ustavnog suda koji je na raspolaganje poslaniku stavio poslanički mandat. Neka vam i to ostane da se ne bismo sada zavlačili u neku nepotrebnu priču, ali je pitanje da li bi postojala normalna politička partija i da li bi postojala normalna rukovodstva političkih partija koja bi sebi dozvolili da im na liste bude neko ko unapred nije spreman da toj političkoj partiji stavi svoj mandat na raspolaganje. To je jedino moralno i to je jedino u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Mi danas imamo poslanike koji su u samo ovom mandatu promenili po četiri ili pet političkih stranaka. Znate, to se ne radi ni zbog ideja, ni zbog ideologije, ni zbog bilo kakvih uverenja. To se radi zbog trgovine. Prodaja mandata je postala najozbiljnija trgovina i to je jedan od najozbiljnijih vidova korupcije koji Srbiju razara već više od deset godina. Ovo što se dešava poslednjih nekoliko je zaista nešto što dovodi u pitanje Narodnu skupštinu kao instituciju. Znate, vi ste došli na listi jedne političke partije i sve ono što je uloženo u mandat svakog od nas, a političke stranke su u mandat svakog od nas uložile i mnogo sredstava i energije i aktivisti svog…
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam : za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodna poslanica Vesna Nikolić Vukajlović predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o stavljanju van snage Zakona o radu. Da li neko želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodna poslanica Miroslava Stanković-Đuričić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biomedicinski potpomognutoj oplodnji. Da li neko želi reč? (Da)
Zahvaljujem, predsednice. U ime Srpske radikalne stranke podnela sam Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biomedicinski potpomognutoj oplodnji. Svedoci smo izuzetno loše demografske slike Republike Srbije. Svake godine Republika Srbija izgubi od 35.000 do 38.000 stanovnika i ako se ovako nastavi za četrdesetak godina imaćemo blizu 3.000.000 stanovnika manje. Danas se rađa oko 100.000 dece manje nego pedesetih godina prošlog veka. Ako svemu dodamo činjenicu da više od 300.000 parova ima problema sa neplodnošću, dolazimo do toga da je Zakon o biomedicinski potpomognutoj oplodnji izuzetno važan, a problem nataliteta je jedan od gorućih problema Republike Srbije. Oni koji prolaze kroz ovu bitku znaju koliko je teško prikupiti svu potrebnu medicinsku dokumentaciju kako bi se došlo do komisije za proces. Kao neko ko je i sam prošao kroz ovaj proces mogu da kažem da su parovi često neshvaćeni i da se osećaju usamljeno i bespomoćno. Trebalo bi postići da dijagnostika bude jednostavna, brza i pristupačna, što trenutno apsolutno nije slučaj. Neophodno je ukinuti starosnu granicu i ostaviti komisiji da proceni po individualnom reproduktivnom potencijalu. Treba omogućiti svakoj ženi koja ispunjava medicinske uslove da pokuša da se ostvari kao majka. Takođe, zakonom treba regulisati pitanje muške neplodnosti, odnosno obezbediti muškarcima da se leče o trošku Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja. Zatim, povećati broj finansiranih pokušaja BMPO od strane Republičkog fonda zdravstvenog osiguranja, kao i omogućiti proces sa zamrznutim materijalom parovima koji imaju problem muške neplodnosti, kao i parovima koji su zdrav materijal zamrzli pre nego što su ušli u proces lečenja malignih oboljenja. Takođe, omogućiti finansiranje troškova Republičkim fondom zdravstvenog osiguranja za zamrzavanje i odmrzavanje materijala. Omogućiti BMPO i onim parovima koji su se već ostvarili kao roditelji bilo prirodnim putem ili vantelesnom oplodnjom. Zašto bi ti parovi bili osuđeni na jedno dete ukoliko žele još dece i ukoliko je jedini način da se ponovo ostvare kao roditelji upravo BMPO, a takvih parova nema malo? Ovo pravo je između ostalog garantovano i Ustavom Republike Srbije članom 63. Ovaj problem je veoma složen i osetljiv i treba mu temeljno pristupiti i rešavati. Predlažem da podržite ovaj predlog izmena i dopuna zakona zbog alarmantne demografske slike Republike Srbije. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslanik Božidar Delić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o pravima boraca i porodica poginulih i nestalih boraca. Nije tu. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan poslanik. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslanik Sreto Perić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o stavljanju van snage Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moderne države, države sa razvijenom demokratijom imaju jasno definisanu podelu vlasti kao što je zakonodavna, izvršna i sudska i u nekom periodu je to i u Srbiji bilo izraženo, poštovalo se. Međutim, od 2011. godine taj princip je narušen. Taman kada je kolega Dragan Jovanović pomislio da je on jedan od prvih uveo javno-privatno partnerstvo, ja moram da ga obavestim da je to režim Borisa Tadića, prvi uveo javno-privatno partnerstvo, gde je izvršna vlast bila partner javnim izvršiteljima, u narodu poznatijim kao privatni izvršitelji. Ako se postavi pitanje ko postavlja javne izvršitelje? Odgovor je ministar pravde, bez obzira koji je bio. Onda se jasno vidi koliko ovlašćenja je iz suda izvučeno i preneto na privatne preduzetnike. To, naravno, nije dobro. Neki od kolega smatraju da je izborni sistem sudova, kod nas u Srbiji nije dobar, a kako ćete sada za ovo reći kada jedan pojedinac ima ovlašćenje da bira ljude, privatne preduzetnike, koji će da vrše javnu vlast? To je veoma strašno. Ja mogu da razumem ljude iz izvršne vlasti koji su pomalo otuđeni od naroda. Oni, znate, imaju vozače, imaju automobile. Retko se možda sreću sa onim koji imaju vrlo ozbiljne i svakodnevne probleme, ali drage kolege narodni poslanici, ne mogu da razumem vas. Ovo što mi iz SRS vidimo i čujemo, ja bih rekao i tužne priče, svakodnevno, potpuno sam ubeđen da i vi dolazite do takvih saznanja, a najčešće ništa ne preduzimate da bi se ti problemi rešavali. Poznati su vam naslovi u novinama i mi uvek nađemo po neki primer koji vam predstavimo prilikom obrazloženja ovog predloga zakona, deda se zadužio, unukov stan prodan da bi se dugovi namirili, iz stana izbačen ratni vojni invalid, iz stana izbačeni mladi roditelji sa bebom itd, a nedavno kaže, pre 30 dana, ženu sa rakom divljački izbacili iz stana. Od preteranog i pretrpljenog stresa i uznapredovale bolesti, nažalost, ta žena, ona se zove Suzana Alija, je preminula. Ona je imala mesto prebivališta u Dunavskom keju broj 30. Dakle, to su isključivo istine koje, nad kojima bi vi trebali da se pozabavite. Uzalud je Ženska parlamentarna mreža, ovde su vrlo često pod udarom i žene. Uzalud su nevladine organizacije. Kada kažemo nevladine organizacije, mislimo na one koji rade isključivo protiv interesa države Srbije. Njih ovi problemi ne zanimaju. Nije valjda Srbija došla u takvu situaciju da samo kao opozicioni poslanici, poslanici SRS žele da se ovaj problem reši.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da predlog nije prihvaćen. Narodna poslanica Ružica Nikolić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o presađivanju ljudskih organa. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, u Srbiji na transplantaciju organa čeka više od 1000 pacijenata i mi se nalazimo na začelju kada je u pitanju transplantacija organa. Broj organa koji nedostaje i kod nas je svega tri donora na milion stanovnika. Kada je transplantacija bubrega u pitanju u Srbiji čega 780 pacijenata. Da bi se broj donora povećao, mora se najpre raditi na promociji donorstva, na vraćanju poverenja u zdravstveni sistem i na vraćanje poverenja između pacijenata i doktora, odnosno jednom pozitivnom kampanjom. Međutim, da bi se to postiglo mora se promeniti Zakon o presađivanju ljudskih organa i važećim Zakonom o presađivanju ljudskih organa uvedena je tzv. „pretpostavljena saglasnost“. Naime, ovaj zakon propisuje da se organi za presađivanje uzimaju sa umrlog lica ukoliko se to lice pre smrti tome nije usprotivilo usmeno ili pismeno, znači, ukoliko nije kontaktiralo Upravu za biomedicinu. Na taj način, ne postoji garancija da će u tom momentu to lice preneti informaciju da li želi da bude donor ili ne. Mi smo izmenama predložili ukidanje tzv. pretpostavljene saglasnosti svakog punoletnog državljanina Republike Srbije, jer upravo pretpostavljena saglasnost ostavlja veliki prostor za zloupotrebu i može, iako je zakonom zabranjeno i tereti se kao krivično delo, može da dovede do trgovine ljudskim organima. Takođe, članom 23. ovog zakona, čiju smo izmenu predložili, prekršeni su članovi Ustava Republike Srbije, i to članovi 23. i 25. Mi insistiramo na ukidanju pretpostavljene saglasnosti, odnosno tražimo izmenu protivustavnog člana 23. o presađivanju ljudskih organa. Mi smatramo da donorstvo mora da bude izraz naše slobodne volje, a ne zakonska obaveza. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – devet poslanika. Nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Filip Stojanović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o graničnoj kontroli. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o graničnoj kontroli i tražim da se on uvrsti u dnevni red današnje sednice. Svima je poznato da su najvažnije karakteristike svake zemlje njene međunarodno priznate granice, kojima je odvojena od drugih zemalja, odnosno od svojih suseda. Država Srbija ima definisane i međunarodno priznate granice prema svojim susedima. Granice države Srbije prema svom južnom susedu, odnosno Albaniji, definisane su Rezolucijom 1244, koju je doneo Savet bezbednosti UN. Nažalost, Srbija je jedna od retkih zemalja kojoj je nasilno otet deo teritorije od strane 19 država NATO pakta, te kao i neke druge države koje žele da legalizuju stanje okupacije i da granice AP KiM prema ostatku Srbije proglase kao međunarodne granic. Mi ne krivimo aktuelnim režim zbog situacije u kojoj se našlo KiM, ali krivimo zbog nečeg drugog. Naime, rukovodeći organi Republike Srbije moraju neprestano insistirati na Rezoluciji 1244, koja garantuje celovitost državne teritorije Republike Srbije. Međutim, do sada nisam video da ovaj režim insistira na Rezoluciji 1244 i to smatramo nedopustivim. Podsećam vas da po Rezoluciji 1244 Srbija ima pravo da na granici prema Albaniji rasporedi 1.000 pripadnika svojih snaga bezbednosti. Uvek ću tražiti od svih režima da insistiraju na poštovanju Rezolucije 1244. Ova Rezolucija garantuje celovitost teritorije Republike Srbije i nema govora o nekakvoj podeli ili razgraničenju. To je stav svih Srba sa KiM. Ovo tim pre što se međunarodne okolnosti polako menjaju u našu korist i ubeđen sam da nećemo dugo čekati dan kada će KiM ponovo biti integrisano sa ostatkom Republike Srbije. Zato oko državne teritorije ne bi smelo da bude nikakvih kompromisa, dok se o drugim temama može razgovarati sa Albancima. Po ovom pitanju režim mora biti beskompromisan, ne pristajući ni na kakve pregovore ili dogovore na ovu temu. Zato imamo Ustav Srbije, imamo Rezoluciju 1244 i imamo uz nas Rusiju i Kinu. Smatram da će se usvajanjem ovog zakona koji sam ja predložio stvoriti jasne pretpostavke i neophodnosti što skorijeg stavljanja okupiranog dela naše teritorije pod našu punu kontrolu. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – deset poslanika. Nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Tomislav Ljubenović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Izvolite.
Hvala. Podneo sam Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom da se dopuni u dnevni red. Republika Srbija poslednjih decenija suočava se sa velikim demografskim problemima, a jedan od najvećih demografskih problema je nedovoljan broj novorođene dece. Broj novorođenih je mnogo nižih od broja preminulih, što je dovelo do negativno prirodnog priraštaja. Evidentan je veliki broj mladih ljudi koji napuštaju zemlju, pa je izuzetno povećan udeo starog stanovništva u ukupnom broju stanovništva. Ekonomska situacija u Republici Srbiji je sve lošija, pa se veliki broj porodica suočava sa nedostatkom finansijskih sredstava, što se direktno odražava na rađanje i podizanje dece. Imajući u vidu ovu činjenicu, neophodno je da država hitno preduzme sve mere kojima bi se stvorili uslovi za poboljšanje finansijskog položaja porodica sa decom i omogućila sigurnost u pogledu davanja države budućim roditeljima. Usvajanjem predloženih izmena i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom uticalo bi se u značajnoj meri na rešavanje jednog od najvećih demografskih problema, a to je nedovoljan broj novorođene dece. Što se tiče finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje ovog zakona, stav SRS je da treba napraviti trajnu preraspodelu sredstava u budžetu Republike Srbije, i to tako što će se konačno prestati sa finansiranjem raznih nevladinih organizacija i taj novac opredeliti za isplatu dečijeg i roditeljskog dodatka, na način kako SRS predlaže ovim izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici sa decom. Usvajanjem ovih izmena i dopuna stvorile bi se osnove za podsticaj rađanja više dece i za finansijsko osnaživanje porodice sa decom, koje bi motivisalo roditelje da ostanu u Srbiji, da se zaustavi trend masovnog odlaska iz Srbije. Svedoci smo svakodnevnog odlaska čitavih porodica sa juga Srbije. Odlaze mladi ljudi, mladi bračni parovi sa malom decom. Oni koji odu, sigurno se više neće vratiti. Ali, treba uložiti sve napore da oni koji su tu i ostanu. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1918. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti koje su dovele do nezakonitog oduzimanja dozvole za rad Akcionarskog društva za osiguranje „Takovo osiguranje“, Kragujevac. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o Vladi. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Zoran Živković predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o radu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Narodni poslanik Marijan Rističević predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za proglašenje lažne države Kosovo, uticaja koji je na to imalo mišljenje Međunarodnog suda pravde, te povodom toga odgovornosti bivšeg ministra inostranih poslova Vuka Jeremića. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – tri poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za posete Narodnoj skupštini Republike Srbije određenih ekstremističkih organizacija i pojedinaca. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – dva poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Miladin Ševarlić predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog deklaracije o genetički modifikovanim organizmima i proizvodima od GMO. Da li želite reč? Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Pre svega, želeo bih da čestitam Ministarstvu spoljnih poslova i svim drugim državnim organima koji su bili uključeni u aktivnosti ili lobiranje, kako se to kaže češće u ovoj Skupštini, da Gana povuče priznanje tzv. nezavisnog Kosova. Mislim da je to veliki uspeh ove Vlade i nadam se da su malo doprineli i poslanici i predsednica Skupštine prilikom susreta sa delegacijom predsednika Parlamenta Gane. Drugo, želim da obavestim ovu Skupštinu da su proteklog vikenda u dva seoska naselja održana dva skupa. Najpre, u subotu, 9. novembra, u selu Kumane kod Novog Bečeja osnovano je Udruženje kozara Srbije. To je jedno od retkih nacionalnih udruženja u oblasti poljoprivrede, izuzimajući Savez pčelarskih organizacija Srbije SPOS. Mislim da su poljoprivrednici konačno shvatili da moraju da se samoorganizuju da bi zaštitili svoje interese. Sutradan, u nedelju, 10. novembra, u selu Kutlovo, na sredokraći između Kragujevca i Gornjeg Milanovca, inače naselje pripada teritoriji grada Kragujevac, održana je osnivačka skupština Narodnog pokreta „Volim selo svoje“. Poljoprivrednici su shvatili da tuđa ruka svrab ne češe i da moraju da poštuju onu narodnu sentencu – u se i u svoje kljuse, a da bi zaštitili svoje društvene, ekonomske i građanske interese. To su bile osnovne informacije, a sad dozvolite da se vratim na temu za dopunu dnevnog reda. Mislim da je zaista krajnje vreme, imajući u vidu da ni jedna skupština opštine i grada u Srbije, od 136, nisu poništile jednoglasno donetu Deklaraciju o genetički modifikovanim organizmima, da i ova Skupština, u skladu sa interesom i izraženom voljom većine lokalnih samouprava, usvoji tekst Deklaracije protiv uvoza, uzgoja, prerade i plasmana genetički modifikovanih organizama u Srbiji. Ovde se manipuliše vrlo često, a i u javnosti, da postoji Zakon o genetički modifikovanih organizmima. Da, tačno da postoji i on se odnosi na ova pitanja, ali mi imamo i druge intencije koje postoje u ovoj zemlji, da se dozvoli uvoz i promet GMO, kako organizama, tako i genetički modifikovane hrane, kako je to definisano nedavno u Zakonu o bezbednosti hrane.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – dva poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Narodni poslanik Đorđe Vukadinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o proizvodnji prometu naoružanja i vojne opreme. Izvolite.
Zahvaljujem. Kao što sam rekao prošli put, ovaj predlog sam u formi amandmana predlagao kada su usvajane izmene i dopune ovog Zakona o proizvodnji i prometu naoružanja, kada nije bilo na dnevnom redu ni ovih afera, niti ovog zbog čega se sada čitava tematika sa posebnom pažnjom prati. Smisao mog tadašnjeg amandmana, a sadašnjeg predloga izmena i dopuna Zakona je dosta jasan i jednostavan i samo na prvi pogled deluje radikalno. Zapravo, intencija je da se, s obzirom na važnost čitavog ovog sektora, čitave ove grane, namenske ili, reklo bi se nekada, vojne industrije, prosto ne može to tretirati kao bilo koja druga vrsta proizvodnje ili bilo koja druga vrsta prometa i trgovine, a zbog delikatnosti proizvoda, u navodnicima, a naravno i zbog zainteresovanih strana da do tih proizvoda dođu, plus mogućnost korupcije, plus mogućnost zloupotrebe različitih vrsta, a o čemu je bilo i biva reči u poslednje vreme u javnosti. Da ne bismo raspravljali ko je prav, ko je kriv, ko je kome učinio, ko kome nije učinio, ko je kome rođak, ko je kome tata, ko je kome brat ili prijatelj, predložio sam ovim izmenama i dopunama, ali interesantno je da je to bilo predloženo pre godinu kada ničega od ovoga nije bilo na dnevnom redu, da se u ovom sektoru, ovoj oblasti naoružanja ukine, odnosno ograniči, predlažem čak radikalniju meru, ukine, sa jedne strane, strano vlasništvo i strano učešće, i, sa druge strane, privatluk, odnosno da to ostane državni posao u državnoj nadležnosti, jer se onda ne bi dešavalo ono što sada gledamo i ima mnogo više toga, samo su neke stvari isplivale u javnost, da državna firma, državna fabrika, državni holding npr. „Krušik“ traži dozvolu za izvoz nekog svog proizvoda, npr. mina, i ne dobije tu dozvolu od nadležnih ministarstava, a posle toga dođe privatno preduzeće kupi te mine od tog istog „Krušika“ i izveze ih jer je dobio dozvolu. Da ne bismo išli i gledali kako je to toga došlo, zašto je do toga došlo, prosto ukinimo privatne posrednike u ovoj oblasti. Kažem, ima dovoljno prilike da oni mogu pokazati svoj trgovački duh i svoju sposobnost, ne mora se i u ovoj važnoj temi. Imamo državnog proizvođača, imamo državnu firmu i državnog posrednika – SDPR, koji prodaje to i posreduje. Sam taj „Krušik“ i te fabrike imaju svoju komercijalu i mogućnost da prodaju direktno, ima i državni posrednik. Šta će nam tu privatluk, sem kao neka vrsta da se na mala vrata otvara prostor za moguće malverzacije? Ovo nije predlog povodom ovih afera, ali su ove poslednje afere dale primer zašto je takav zakon…
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – dva poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen ovaj predlog. Poslanik Đorđe Vukadinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o presađivanju ljudskih organa. Izvolite.
Povodom ovoga ću kratko, jer moram priznati moja koleginica sa leve strane maločas je vrlo dobro je obrazložila ovaj predlog. Dakle, takođe se radi o nečemu što sam u vreme donošenja ovog Zakona o presađivanju ljudskih organa i tkiva još tada upozorio da ova stavka, ova mera, podrazumeva nesaglasnost ili pretpostavljanje nesaglasnosti za donorstvo neće dati željeni i očekivani rezultat. To se sada upravo i dogodilo. Po zvaničnim podacima broj donora je manji nego što je bio ranije dok ovaj zakon nije usvojen zato što je takva mera, s jedne strane, neustavna, nezakonita, nemoralna, neetična i nedemokratska. Dakle, i pravno i teoretski je teško branjiva, a nije postigla ni onaj cilj koji se očekivao, jer je izazvala uznemirenje u javnosti, sada čak možda i onih koji bi inače bili skloni da izađu u susret, odnosno da u suštini humanom gestu udovolje, sada su dobili neku vrstu zazora odnosno neku vrstu sumnje u to šta se krije iza toga. Dakle, mislim da je mnogo bolja, pametnija i svrsishodnija jedna ozbiljna kampanja koje ima tu i tamo u javnosti u prilog donorstva, a da se ova mera, ovaj i nezakoniti i neustavan i neetički i teoretski i filozofski nebranjiv princip podrazumevane ili prećutne saglasnosti ukine. Meni je svejedno ko će, ne očekujem da će ova većina sada podržati moj predlog, ali prosto im predlažem, više puta smo ovde dobijali, stizali su nam predlozi da usvojimo neki zakon, pa se vrlo brzo usvaja novi, dakle njegove izmene i dopune, da predlože taj amandman kao sopstveni predlog i da se ovo izbaci s obzirom na značaj doniranja organa, a rekao bih na jedan normalan način, a ne ovako što opet otvara sumnju u motive predlagača, a kao što rekoh čak i ne radi. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje predlog. Zaključujem glasanje: za – dva poslanika. Nije prihvaćen predlog. Poslanik Đorđe Vukadinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica i okolnosti ubistva Olivera Ivanovića, predsednika Građanske inicijative „Srbija, demokratija, pravda“ počinjenog u Kosovskoj Mitrovici dana 16. januara 2018. godine. Izvolite.
O ovome sam prošli put detaljnije govorio i neću sada obrazlagati sa onim pijatetom sa kojim taj predlog treba inače da bude praćen. Moram priznati iznenađen sam, bez obzira na to što znamo kako stvari ovde funkcionišu, da vladajuća većina i neke druge koleginice imali sluha za ovaj moj predlog o formiranju anketnog odbora za utvrđivanje činjenica u vezi sa ubistvom Olivera Ivanovića. Iz bezbroj razloga, rekao bih očiglednih razloga ta inicijativa bi trebala da dođe upravo od predstavnika vladajuće koalicije. Upravo s obzirom na značaj gospodina Olivera Ivanovića i za politički život i za ljude koji žive na severu KiM, za njegovu ulogu tamo, u odbrani tog prostora, na kraju krajeva ulogu koju je sada prepoznala i vladajuća koalicija, pa poslednjih meseci govori sa dužnim pijatetom o Oliveru Ivanoviću, što nije bio uvek slučaj, što uglavnom nije bio slučaj dok je on bio živ. Nezavisno od toga što se promenio odnos prema mrtvom Oliveru, politički razlozi, opet kažem i moralni razlozi su nalagali da oni to stave, odnosno da vi kolege i poštovane kolege iz vladajuće većine to stavite na dnevni red i da podržite moju inicijativu. Naravno, da anketni odbor kaže da neko ima sumnje u pogledu šta on može da utvrdi šta ne može, ali bi to bila jasna poruka, poželjna poruka i države, pa onda, naravno, i predstavnika vlasti, da ne samo da nisu umešani, kao što tvrde da nisu umešani u to ubistvo, nego i da žele da se to ubistvo rasvetli, a ne ovako da ostane led i sumnja i nad motivima tog zločina, a i nad motivima vlasti koja kao da ima neki problem s tim da se na najtransparentniji način to ubistvo strašno, sramno ubistvo rasvetli. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – jedan poslanik. Nije prihvaćen ovaj predlog. Poslanik Marijan Rističević predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radi utvrđivanja činjenica i okolnosti vezanih za poslovanje kablovskih operatera, emitovanja prekograničnih kanala, emitovanje domaćih reklama u sadržajima prekograničnih kanala i ostalih nepravilnosti vezanih za elektronske medije i kablovske operatere koje kontrolišu Dragan Đilas, Dragan Šolak i Dejvid Petreus. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, više ne treba posebno dokazivati da su Dragan Šolak i Dragan Đilas registrovali fiktivno u Luksemburgu dvadesetak prekograničnih kanala preko kojih, sa jedne strane, ispumpavaju pretplatu od korisnika iz Republike Srbije i na takav način iz Srbije iznesu oko 500 miliona evra godišnje. Sa jedne strane, ti kanali im služe za ispumpavanje para, a sa druge strane, to je medijska toljaga koja treba da deluje protiv vlasti, ali u suštini deluje protiv države. Tom medijskom toljagom treba zaplašiti izvršnu vlast i Narodnu skupštinu i REM da ne smeju nijednog trenutka kada posumnjaju u Đilasom i Šolakov nelegalan biznis zasnovan na kanalima piratskim koji rade na crno, i da ponovim, ispumpavaju novac, to je prvi zadatak, a drugi zadatak, po meni mogu da emituju program kakav hoće, čak i protiv vlasti, ali protiv države malo teže. Dakle, pre neko veče Jugoslav Ćosić je emitovao specijalnu emisiju sa Kurtijem ispod albanske zastave. Dakle, ispod albanske zastave gospodin Ćosić, direktor navodne N1 televizije, koja nije registrovana, ali vlasnik jedne privatne firme. Dame i gospodo narodni poslanici, kao potvrdu te medijske toljage koja deluje protiv države, a nemam ništa protiv što deluje protiv vladajućih stranaka, je činjenica da Jugoslav Ćosić na svoju privatnu firmu iz Albanije, drage moje kolege, Jugoslav Ćosić je na svoju privatnu firmu iz Albanije dobio 250 hiljada evra. Crno na belo, od američke ambasade je dobio u dinarima 25 miliona i nešto hiljada dinara, preko 200 hiljada evra, dobio je 47 hiljada dolara. Sve u svemu, Jugoslav Ćosić zajedno sa povezanim licem iz svoje privatne firme na koju mu leže novac, koja se zove „K konekšn“, ključna veza sa Albanijom, dobio je novac za konsultantske usluge poput Vuka Jeremića. Šta ih je poslovno savetovao, možemo da pretpostavimo, kao oni juče što su pohapsili sa municijom. Ukupno je podigao sa povezanim licem S.Ć, njemu povezanim licem, 444 hiljade evra plus 62 hiljade, 510 hiljada evra, 335 hiljada funti, 147 hiljada dolara i 38 miliona dinara. Sve u svemu, ljubav prema Britaniji, Americi i Albaniji protiv države Srbije je naplaćena, kada pretvorimo u evre, sa milion i 400 hiljada evra, koliko je Jugoslav Ćosić dobio na privatnu firmu „K konekšn“ da bi delovao protiv države Srbije. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za je glasalo 23 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Poslanica Ana Karadžić predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, prošlo je 20 godina od NATO agresije, na Saveznu Republiku Jugoslaviju, 20 godina od činjenice, da je bombardovana bez odluke Saveta bezbednosti UN, protivno međunarodnom pravu. Za to vreme rata, od NATO pakta poginulo je preko 2.000 civila, ranjeno je preko 6.000 civila, od kojih je preko 2.700 bilo dece. Mi danas nemamo konačan spisak imena i prezimena žrtava ove NATO agresije. Ovim putem bih zamolila kolege narodne poslanike, da podrže ovu dopunu dnevnog reda, kako bi smo oformili komisiju koja bi istražila i utvrdila tačan broj NATO žrtava imenom i prezimenom. Godine 2000. na vlast su došli neki koje ovi podaci uopšte nisu zanimali i koji su dozvoljavali da NATO agresiju nazivaju i NATO intervencijom i NATO akcijom itd. Iz tog razloga, više puta ponavljam NATO agresija, jer ovaj zločinački čin, čin NATO-a ne može nikako drugačije biti nazvan, ni intervencijom, ni akcijom, već isključivo agresijom, u kojoj je stradalo mnogo nedužnog naroda i dece. Nama nije dovoljno da naši prijatelji iz Evrope kažu da je to bila velika greška i tragedija i da polažu vence na godišnjice, već mi tražimo da se ovim putem oformi komisija koja će utvrditi tačan broj žrtava, imenom i prezimenom. Setimo se da su gađane civilne mete, RTS, voz u Grdeličkoj klisuri, kolona albanskih izbeglica kod Đakovice itd. Činjenica je da je upotrebljena zabranjena municija sa osiromašenim uranijom, zbog čega danas imamo veliki broj ljudi koji su oboleli od malignih oboljenja. NATO agresija je zločin protiv mira, mi smo dužni da znamo ko su oni koji su živote izgubili tokom NATO agresije, mi smo dužni da zapišemo i borce koji su branili i domove zdravlja, škole, mostove, bolnice, ali isto tako i one civile koji su nedužno stradali, žene, decu, muškarce, bake, deke. Mi smo dužni zbog generacija koje dolaze i ne bi smo trebali da ovaj teret ostavimo našoj deci. Iz tog razloga, molim kolege narodne poslanike, da podrže ovaj predlog da se oformi komisija i da konačno utvrdimo koji je to broj žrtava koji su stradali od NATO agresije 1999. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 22, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu člana 92. stav 2, čl. 170. i 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmeni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije, Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost SAD o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Agencije Evropske unije za saradnju u sprovođenju zakona o upućivanju oficira za vezu, Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis o zameni i korišćenju vozačkih dozvola, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o saradnji u oblasti zaštite od prirodnih i izazvanih katastrofa i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodno izazvane katastrofe i Dopunskog protokola uz Sporazum između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne i izazvane katastrofe i zajednički jedinstveni pretres o Listi kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije, Listi kandidata za tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije i Predlogu odluke o izboru člana Komisije za hartije od vrednosti. Stavljam na glasanje ovaj predlog, ako predlagač ne želi reč. Zaključujem glasanje: za - 141, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 18 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red, po hitnom postupku o predlozima za dopunu dnevnog reda, predlogu za spajanje rasprave, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Zaključujem glasanje: za - 142, protiv - niko, uzdržanih - nema, nije glasalo 16 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini, u celini. D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama 2. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmeni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije 3. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost SAD o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija 4. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Agencije Evropske unije za saradnju u sprovođenju zakona o upućivanju oficira za vezu 5. Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis o zameni i korišćenju vozačkih dozvola 6. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o saradnji u oblasti zaštite od prirodnih i izazvanih katastrofa 7. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodno izazvane katastrofe i Dopunskog protokola uz Sporazum između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne i izazvane katastrofe 8. Lista kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije 9. Lista kandidata za tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije 10. Predlog odluke o izboru člana Komisije za hartije od vrednosti 11. Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije Molim službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da danas na sednici prisustvuje dr Nebojša Stefanović, potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova, kao i njegovi saradnici iz MUP-a. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. i članu 170. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički, načelni i jedinstveni pretres tačaka od 1. do 7. dnevnog reda. Da li predstavnik predlagača dr Nebojša Stefanović, potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova želi reč? Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, danas ćemo i u narednim danima diskutovati o setu zakona iz oblasti unutrašnjih poslova, pre svega o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama, ali i o zakonima o potvrđivanju nekoliko međunarodnih sporazuma. Zakon o putnim ispravama je donet 2007. godine, a poslednje izmene bile su 2014. godine. Izmene koje smo danas pripremili i ponudili na usvajanje Narodnoj skupštini su rezultat praćenja primene zakona i sagledavanja mogućnosti da se građanima Republike Srbije omogući efikasnije i lakše ostvarivanje svojih prava. Predložena rešenja predstavljaju deo reformi koje sprovodi Vlada Srbije, a koje imaju za cilj pojednostavljivanje administrativnih procedura, uštedu u vremenu i novcu i dostizanje višeg kvaliteta u standardima za građane Srbije. Izmenama i dopunama ovog zakona pruža se mogućnost da građani, ako imaju potrebu ili žele podnesu zahtev za izdavanje novog pasoša šest meseci pre isteka važenja prethodno izdatog pasoša. Ovo je posebno značajno u slučaju putovanja u zemlje čije zakonodavstvo kao uslov za ulazak u zemlju zahteva određeno vreme važenja pasoša. Pored ovoga, imajući u vidu različitost životnih situacija i potrebu građana, Predlogom zakona pruža se mogućnost podnošenja zahteva i pre pomenutog roka i dužeg od šest meseci. Jedna od važnih novina koju predviđa ovaj zakon jeste i rasterećenje građana u pogledu javnog oglašavanja putne isprave koja je proglašena nevažećom. Napušta se dosadašnje rešenje o oglašavanju nevažeće putne isprave u "Službenom Glasniku", već se isto oglašava na internet stranici MUP-a i na takav način se građani oslobađaju troškova koje su imali do sada. Pored toga, vrši se nužno terminološko usaglašavanje sa Zakonom o krivičnom postupku, Zakonom o opštem upravnom postupku, Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti i Zakonom o evidenciji i obradi podataka u oblasti unutrašnjih poslova, kojim se na jedan jednobrazan način uređuju vođenje sadržina evidencija u MUP-u, kao i razmena istih podataka. Želim da vam predstavim u nekoliko reči i međunarodne sporazume koji su danas na dnevnom redu, Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost SAD o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija. Ovaj memorandum o razumevanju podrazumeva unapređenje saradnje u cilju sprečavanja putovanja teroristi, borba protiv nezakonitih migracija. Njegov osnovni cilj je borba protiv terorizma. Ozbiljni teroristički napadi poput onih u SAD, u Ruskoj Federaciji, Madridu, Londonu, Briselu i Parizu, kao i na mnogim mestima u svetu pokazuju da je terorizam danas ozbiljna i direktna pretnja svetskoj bezbednosti od koje ni jedna država, ni regiona neće biti pošteđeni, niti bez zajedničke saradnje mogu uspešno da se suprotstave ovakvoj vrsti izazova. Dakle, međunarodna saradnja u borbi protiv terorizma mora da omogući brzu i efikasnu razmenu informacija. Zbog toga, osim već standardnih kanala Interpol–Evropola, neophodno je da države imaju direktnu i neposrednu komunikaciju u vidu razmene podataka, kakve zakon predviđa. U cilju borbe protiv terorizma Republika Srbija uspešno sarađuje sa velikim brojem država u svetu. Sporazume u borbi protiv terorizma imamo gotovo sa svim državama članicama EU, sa Ruskom Federacijom je ispregovaran i očekujemo uskoro potpisivanje i sa ovom državom. Memorandum omogućava razmenu biometrijskih podataka bezbednosno interesantnih lica, utvrđivanje pravog identiteta nekog lica, uključujući nacionalnu pripadnost, da li ima status imigranta ili istoriju putovanja koja može ukazati na to da li je lice uključeno ili bilo uključeno u terorističke aktivnosti. Saradnja će omogućiti sprečavanje putovanja terorista i drugih pretnji po nacionalnu bezbednost, delotvornu primenu i sprovođenje pravila u migracijama i donošenje odgovarajućih odluka po zahtevima za ostvarivanje povlastica za imigrante, uključujući zahteve za azil ili za priznavanje statusa izbeglog lica. Konkretan primer koji će najbolje ukazati na značaj ovog memoranduma je migrantska kriza. Ovaj memorandum omogući će MUP-a da u slučaju nekog eventualnog migratornog talasa, većeg, dakle poput onog kakav smo imali 2015. godine, biometrijske podatke svakog lica koje bude prolazilo kroz našu zemlju proveri i uporedi sa podacima koji se nalaze i u američkim evidencijama. Tako ćemo znati da li je neko lice učestvovalo u ratnim sukobima ili od ranije povezano sa terorističkim aktivnostima. Jasno je da će navedeno direktno uticati na poboljšanje bezbednosti Republike Srbije, jer ćemo u tom trenutku imati dodatnu informaciju o licima koja potencijalno prolaze kroz našu zemlju. Takođe, imamo i Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis o zameni i korišćenju vozačkih dozvola. Ovaj sporazum potpisan je u Tunisu 11. marta 2019. godine i omogućava se našim državljanima, kojima je prebivalište u Tunisu, zamena važeće vozačke dozvole Republike Srbije za tunišku vozačku dozvolu za sve kategorije vozila, bez prethodnog polaganja teorijskog i praktičnog dela ispita, što predstavlja rešavanje važnog pitanja za naše državljane u njihovom svakodnevnom životu, naročito za profesionalne vozače i one čije obavljanje profesije vezano za upravljanje motornim vozilima. Ista privilegija je naravno garantovana i tuniškim državljanima. Takođe, stupanjem na snagu ovog zakona, odnosno sporazuma i njegova primena predstavljaju direktnu finansijsku korist za državljane Republike Srbije koji imaju prebivalište u Tunisu, jer ih lišava finansijskih troškova koji su vezani za polaganje vozačkih ispita. Takođe, Predlog zakona o izmeni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije. Pred vama su i dva sporazuma danas koji se odnose na saradnju Republike Srbije i Evropola. Pre svega, nekoliko reči o izmeni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije. Osnovni sporazum je potpisan u Beogradu 2014. godine i stupio je na snagu u junu 2014. godine, a ovim Predlogom zakona ratifikuje se izmena prvog aneksa sporazuma koji se odnosi na oblast kriminala u koji spadaju u Evropolov mandat, koji pokrivaju teška krivična dela koja ugrožavaju dve ili više država članica Evropske unije, terorizam i oblike kriminala koje ugrožavaju zajednički interes obuhvaćen politikom unije. U tom cilju ovim sporazumom, koji je zaključen razmenom pisama, dana 30. novembra 2018. godine, a na snazi je privremena primena sporazuma o izmeni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije, do njegovog stupanja na snagu i faktički prošireni mandat Evropola vezan za krivična dela protiv finansijskih interesa EU, trgovine na osnovu povlašćenih informacija i manipulacija finansijskim, tržišnim i genocidom, zločinom protiv čovečnosti, ratnim zločinima i tako dalje. Takođe, Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Republike Srbije i Agencije EU za saradnju u sprovođenju Zakona o upućivanju oficira za vezu i faktički jedna od načina da se poboljša saradnja Republike Srbije, odnosno naše policije i Evropola je upućivanje međusobno oficira za vezu, čije će delovanje omogućiti efikasniju i bržu borbu protiv organizovanog kriminala. Ovaj sporazume je potpisan razmenom tekstova sporazuma, u martu 2019. godine i 8. aprila 2019. godine. Ta operativna strateška saradnja omogući će i državama članica EU i trećim stranama, dakle operativnim strateškim partnerima Evropola, upravo na osnovu ovakve vrste sporazuma. Mi smo uputili oficira za vezu u Evropolu, martu 2017. godine, koji faktički svakodnevno doprinosi u smislu unapređenja koordinacionog pristupa u radu organa za izvršavanje zakona sa ostalim oficirima za vezu iz drugih država u sedištu Evropola. Potvrđivanjem ovog sporazuma, pored toga što ćemo mi imati bolju i efikasniju saradnju sa Evropolom i omogući će nam da razmenjujemo efikasnije podatke o teškom i organizovanom kriminalu i u drugim oblicima kriminala i teorijske na našoj teritoriji, kao i drugim zemljama u našem okruženju, što bi moglo da pomogne bezbednosti Republike Srbije. Pored toga, to će ispuniti odgovarajuće obaveze koje je Srbija preuzela u pregovaračkim poglavljima 23 i 24. Takođe, imamo Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada država učesnica crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne izazvane katastrofe i dopunskog protokola u Sporazumu vlada država učesnica CES-a o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne izazvane katastrofe. To je jedan od važnih segmenata rada MUP-a, pogotovo imajući u vidu da se faktički kako prolaze godine i kako se klimatski uslovi menjaju, prirodne izazvane katastrofe sve češće dešavaju svuda u svetu, te i međusobna saradnja u ovom okviru veoma važna da bi se pojačali kapaciteti za reagovanje naše zemlje, kao i mogućnost da se u to uključe i druge države. Takođe, sporazum koji je pred vama faktički omogućava da se, on je zaključen u Sočiju, u Ruskoj Federaciji 1998. godine, stupio je na snagu 2003. godine. Mi smo pristupili ovom sporazumu 2016. godine. Time se utvrđuju načela međusobnog pružanja pomoći, proceduru upućivanja zahteva, razmene informacija, nadležni organi, kontakt tačke za saradnju i faktički osnivanje radne grupe za vanredne situacije koja koordinira, rukovodi i pruža pomoć u vanrednim situacijama. Zatim, uređuje se procedura prelaska granice, pravila boravka timova koji pružaju pomoć, izvoz-uvoz tranzitne opreme i pomoć u dobrima naknada štete, kao i razmena podataka o ličnosti. Ovim dopunskim protokolom, reguliše se uspostavljanje mreža oficira za vezu, njeni ciljevi, organizacije, rad mreže, zadaci, funkcije oficira za vezu, definiše status, te faktički na ovaj način imamo pravni osnov za osnivanje mreže unutar PSES-a i na ovaj način faktički pojačamo rad našeg Sektora za vanredne situacije. Takođe, u smislu zaštite stanovništva od vanrednih situacija i potvrđivanje Sporazuma između Vlade naše zemlje i Vlade Republike Bugarske o saradnji u oblasti zaštite od prirodnih i drugih katastrofa. Potpisan je u Beogradu 25. jula 2019. godine, sa ciljem da doprinese učvršćivanju i daljem jačanju veza sa Republikom Bugarskom u oblasti saradnje u vanrednim situacijama. Takođe, doprineće afirmaciji bilateralne saradnje naše dve zemlje, pravno-tehnički će precizno urediti procedure pružanja pomoći, omogućiti ostvarivanje kontakata sa predstavnicima nadležnih službi za dve zemlje. U slučaju vanrednih situacija koja iziskuju traženje pomoći izvan naše zemlje, saradnja sa susednim zemljama imaju poseban značaj s obzirom na jednoobraznost pretnji, blizinu i mogućnost pružanja međusobne pomoći u najkraćem roku, a u slučaju Bugarske i sličnost jezika te faktički omogućava i lakšu koordinaciju. Potpisani sporazumi sa zemljama u regionu su od velike važnosti zato što uređuju planiranje i sprovođenje mera za zaštitu od poplava, zemljotresa, požara, zagađenja životne sredine, plovidbenih nesreća, radioloških opasnosti, kao i industrijskih i drugih katastrofa. Jedan od najbitnijih segmenata sadržine sporazuma su procedure prelaska državne granice, s obzirom da je brzina dolaska spasilačkih timova u zemlju pogođenom katastrofom, kao i upućivanje humanitarne pomoći od presudnog značaja. Spasilački timovi, pojedinci koji učestvuju u spasavanju i pružanju pomoći, prelaze državnu granicu ugovornih strana po prioritetu i po pojednostavljenoj proceduri na graničnom prelazu ili van njega, na osnovu saglasnosti organa granične službe. Dakle, primena ovog sporazuma podići će nivo bezbednosti naše zemlje i omogući će lakše delovanje naših vatrogasaca i ljudi koji su uključeni u spašavanje u svakoj vanrednoj situaciji. To su zakoni, poštovana predsednice Narodne skupštine, koji su danas pred nama iz oblasti unutrašnjih poslova. Mi smo spremni da sa poštovanim narodnim poslanicima, diskutujemo o njihovom usvajanju. Hvala lepo.
Zahvaljujem, ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Prvi ko se javio od ovlašćenih grupa, Vladan Zagrađanin.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, drugarice i drugovi, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se danas nalazi set predloga zakona iz oblasti unutrašnjih poslova i ja ću se u svojoj diskusiji osvrnuti na nekoliko predloženih zakona i izmena zakona koje smatram izuzetno značajnim. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama o kojima danas raspravljamo uvodi nekoliko novina koje zavređuju pažnju i koje će svakako doprineti kako boljem funkcionisanju Ministarstva unutrašnjih poslova, tako i boljoj zaštiti i efikasnijem ostvarenju prava građana. Podsećanja radi, Zakon o putnim ispravama donet je 2007. godine, a sa izdavanjem biometrijskih dokumenata, odnosno putnih isprava kakve danas koristimo počelo se sredinom 2008. godine. Tada smo među prvima u Evropi i svetu uveli otisak prsta u pasoš, iako su prema direktivama Evropske unije zemlje članice bile dužne da to urade do 2017. godine. Uvođenje biometrijskih pasoša je u tom trenutku bio jedan od uslova za viznu liberalizaciju, a kada uzmemo u obzir činjenicu da su stari pasoši važili do 2011. godine, jasno je zašto su redovi na šalterima policijskih službi bili nepregledni. Međutim, dobrom organizacijom Ministarstva unutrašnjih poslova na čijem je čelu bio Ivica Dačić i ispravljanjem eventualnih nedostataka koji je novi sistem nosio, gužve su znatno bile smanjene. Ove godine ističe 10 godina otkad se započelo sa izdavanjem biometrijskih putnih isprava, što za posledicu ima ponovo povećan broj zahteva za izdavanje pasoša. Ono što je važno jeste da istaknemo da je kontinuitet dobrog rada i dobre organizacije Ministarstva unutrašnjih poslova nastavljen i ministrovanjem Nebojše Stefanovića. U prilog ovoj činjenici govori podatak da je samo u prvoj polovini 2019. godine izdato blizu 500.000 novih dokumenata. Da bi se smanjile gužve i da bi građani Republike Srbije nesmetano ostvarili svoja prava, od aprila meseca ove godine od strane Ministarstva unutrašnjih poslova građanima je omogućeno podnošenje zahteva za izdavanje putnih isprava i nedeljom. Takođe, otvoreni su i novi šalteri za podnošenje zahteva, a uz mogućnost zakazivanja termina preko eUprave značajno se doprinelo smanjenju u vremenu čekanja. Izmene i dopune Zakona o putnim ispravama o kojima danas raspravljamo upravo prate tempo efikasnosti rada MUP-a ili će istovremeno doprineti da građani Republike Srbije nesmetano i u kraćem roku dođu do svojih putnih isprava. Ustanovljen minimalni rok od šest meseci do dana prestanka važenja pasoša je optimalan rok koji će građanima omogućiti da na vreme dobiju svoju putnu ispravu, čime neće biti ograničeni u obavljanju svojih kako privatnih tako i poslovnih obaveza, obzirom na zahteve pojedinih zemalja o potrebi važenja putne isprave tri ili šest meseci. I druga rešenja predviđena ovim izmenama i dopunama su veoma dobra, pogotovo odredba koja predviđa da se građani rasterete troškova za obavezu oglašavanja nevažeće putne isprave u „Službenom glasniku“. Od sada će ovo činiti i na internet stranici Ministarstva, potpuno besplatno i to pozdravljamo. Dozvolićete mi da se osvrnem na jednu odredbu koju smatram izuzetno važnom, a to je odredba koja se odnosi na izdavanje pasoša maloletnom licu. Iako su sada uslovi precizniji, ipak treba biti obazriv u ovim slučajevima, pogotovo kod saglasnosti drugog roditelja. Imali smo skoro primer borbe majke da vrati svoju decu koju je otac bez dozvole i uprkos sudskoj presudi odveo u Tursku, pa potom prebegao u Iran. Zahvaljujući angažovanju i ministra spoljnih poslova Ivice Dačića i predsednika Aleksandra Vučića, deca su posle nekoliko godina konačno vraćena majci. Dakle, moramo biti mnogo obazriviji kada je u pitanju izdavanje putne isprave maloletnom licu. Zgodna je prilika da istaknemo da je posmatrajući određene indekse vrednosti i moći pasoša srpski pasoš među prvih 40 na svetu. Imajući u vidu da smo mala zemlja, to je za nas veliki uspeh. O važnosti srpskog pasoša govori i činjenica da je Srbija jedna od retkih država čiji građani mogu putovati i u Evropu i u Rusiju i u Kinu bez vize. Srpska vlada je prethodnih godina uradila odličan posao. Potpisivanjem sporazuma sa mnogim državama uspeli smo da omogućimo građanima Srbije da u 131 državu mogu da otputuju bez viza. Na dnevnom redu se nalaze i dva predloga zakona koji bliže regulišu odnose Republike Srbije, odnosno srpske policije i evropske policijske službe Evropol. Uzimajući u obzir činjenicu da je borba protiv organizovanog kriminala i terorizma u vrhu prioriteta Vlade Republike Srbije, poslanička grupa SPS i ja lično smatram da je od izuzetne važnosti što se pred nama danas nalaze i zakoni koji će podići na jedan viši nivo saradnju Republike Srbije i organizacije Evropol. Evropol je najveća policijska asocijacija u Evropi sa kojom MUP ima operativnu saradnju i to srpsku policiju stavlja u ravan sa kolegama iz svih država Evropske unije. Obzirom da je osnova borbe protiv svih oblika kriminala u okviru Evropske unije, saradnja među policijama država članica, ali i onih koje to još nisu, bilo je neophodno da Srbija pokaže spremnost i ispuni propisane uslove za ostvarivanje policijske saradnje sa svim državama članicama Evropske unije. Kao što znamo, Republika Srbija je sa Evropolom potpisala strateški sporazum još 2008. godine i od tada se intenzivno radilo na uspostavljanju mehanizama i tehničkih detalja kako bi se ova saradnja produbila, što je i postignuto 2014. godine, kada je potpisan operativni sporazum i na ovaj način saradnja između evropske i srpske policije podigla na još viši nivo. Ovo je omogućilo bolju saradnju i razmenu operativnih podataka vezano za borbu protiv terorizma i organizovanog kriminala, uz uvažavanje i poštovanje potrebe bezbednosti policijske komunikacije, ali i poštovanje i zaštitu podataka o ličnosti, obzirom da su predmetne razmene najčešće lični podaci građana. Ministarstvo unutrašnjih poslova je na ovaj način pokazalo da je pouzdan partner evropskih policija u sprečavanju i borbi protiv organizovanog kriminala, terorizma i međunarodnog kriminala, ali i zemalja u regionu, što je izuzetno značajno, naročito zbog činjenice što je Evropska komisija u svojoj Strategiji za Zapadni Balkan stavila akcenat na saradnju zemalja u regionu na suzbijanju kriminala i zaštitu granica. Takođe, saradnja MUP-a sa Evropolom i evropskim policijskim strukturama predstavlja pozitivan doprinos evropskim integracijama Srbije, obzirom da se pregovaračko poglavlje 24 odnosi na kreiranje prostora pravde, slobode i bezbednosti. I ne samo to, Srbija kao i svi njeni građani su nesumnjivo bezbedniji zbog ove saradnje, jer smo mi postali deo jednog velikog sistema koji sve izazove kada je reč o bezbednosti građana rešava bliskom saradnjom i razmenom informacija. U prethodnom periodu samo imali prilike da vidimo brojne policijske akcije na međunarodnom nivou u kojima je učestvovala i srpska policija. Služba za borbu protiv organizovanog kriminala MUP-a bila je angažovana u razbijanju međunarodnih grupa krijumčara migranata, zatim u razotkrivanju međunarodnog šverca i trgovine narkoticima, razbijanju međunarodnih mreža trgovine ljudima i sajber kriminala. U borbi protiv međunarodnog terorizma značajan doprinos pružaju policijski službenici i Službe za borbu protiv terorizma i ekstremizma MUP-a Srbije i ovo je veoma značajno, obzirom da je terorizam najveća pretnja za kolektivnu međunarodnu bezbednost. Sve ovo ukazuje da je Srbija svojim kapacitetima i rezultatima dostigla nivo koji joj omogućava da bude sastavni deo različitih komunikacionih kanala i operativnih akcija koje Evroplus sprovodi sa drugim državama članica EU. Dakle, Srbija nesumnjivo postaje bezbednija zahvaljujući radu policije i svih institucija koje su u sistemu bezbednosti, a saradnjom u oblasti bezbednosti, kako na regionalnom, a posebno međunarodnom nivou Republika Srbija učvršćuje svoju poziciju značajnog faktora, stabilnosti u regionu i pouzdanog partnera u međunarodnim odnosima. Ostaviću prostora da moje kolege iz poslaničke grupe govore o ostalim predlozima zakona koji su na dnevnom redu. Zbog svega navedenog naglašavam da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati sve predloge zakona iz ove oblasti. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame gospodo, uvaženi ministre sa saradnicima, jeste najinteresantnija tema izmena i dopuna Zakona o putnim ispravama, jeste moj uvaženi kolega dosta toga rekao, ali treba sagledati još neke stvari iz jednog malo drugačijeg ugla kada su u pitanju izmene i dopune ovog zakona. Ono što moram da istaknem jeste moje zadovoljstvo sa ovim izmenama i dopunama koje samo upotpunjuju jedno funkcionalno ponašanje i rad Ministarstva unutrašnjih poslova kada su u pitanju zaštita interesa naših građana, a prvenstveno kada je u pitanju zaštita maloletne dece. Naime, kada govorimo o izdavanju putnih isprava maloletnim licima, ja ne mogu da se složim da treba preko ovoga što je već predviđeno ovim zakonskim izmenama uvoditi nekakve dodatne mere kada je u pitanju izdavanje pasoša maloletnom licu bez saglasnosti drugog roditelja. Naime, mi smo kroz dosadašnju praksu dugo godina imali situaciju da, upravo, roditelj kome nije povereno starateljstvo ucenjujući i izluđujući svoju saglasnost roditelju kojem je maloletno dete povereno na starateljstvo, čuvanje, brigu i negu kako to Zakon o porodičnim odnosima kaže, da bi dobilo putnu ispravu i ucenjivao raznoraznim ustupcima, pa između ostalog su ustupci morali da budu da se tom drugom roditelju potpiše saglasnost da deca sa njim mogu da izađu u inostranstvo što u pojedinim situacijama, da je moglo da se obezbedi davanje pasoša maloletnom licu bez saglasnosti drugog roditelja bi smanjilo rizik, čak verovatno i ovakve situacije koja se desila kada su u pitanju deca koja su skoro vrćena iz Irana. Ja znam da je ovo dobilo jedan ogroman publicitet, ali to je samo razlog za jednu dužnu pažnju više. Moram da pohvalim period u kojem je gospodin Stefanović na čelu ovog ministarstva, a to je ponašanje naših radnika Ministarstva unutrašnjih poslova na graničnim prelazima kada maloletna deca izlaze iz Republike Srbije, bilo drumskim, bilo železničkim, bilo avionskim saobraćajem i ovo zaista govorim na osnovu informacijama koje su dobio od ljudi koji su to doživeli. Znači, bez svih potrebnih saglasnosti, čak i kada je dete koje nije povereno na starateljstvo, nego supružnici žive zajedno sa tim detetom bez saglasnosti drugog roditelja, pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova vršeći svoju dužnost nisu dozvoljavali da bez pisane saglasnosti, čak ni takvo maloletno dete napusti Republiku Srbiji. To je onaj jedan praktičan i pragmatičan deo koji do 2014. godine i nije bio baš toliko u praksi primenjivan, pa se dešavao da su babe, dede i poznanici vodila maloletnu delu van Republike Srbije, naravno, uglavnom uz saglasnost roditelja, ali bez ovih formalnih svari koje zakon propisuje. Ono što se primetilo 2014. godine na ovamo da se i taj deo mnogo više poštuje i o tome mnogo više vodilo računa. Upravo ove odredbe koje se tiču člana 23. Zakona o putnim ispravama, čini mi se da predstavljaju jednu pravu meru da se isključi samo diskreciono ovlašćenje Ministarstva unutrašnjih poslova, već ispoštuju odluke nadležnih organa, a to su sud ili centar za socijalni rad kada on odlučuje o starateljstvu kada je dete u pitanju, znači da na osnovu njihovih odluka, njihovog prethodnog rada, tako da kažem, njihovih provera i njihovih odluka na koje Ministarstvo unutrašnjih poslova, u principu, dužno da se osloni i da ih prihvati bar načelno sa predispozicijom da su one tačne i dobre procene, izda slobodno putnu ispravu maloletnom detetu kako bi moglo da putuje u inostranstvo. Bilo je vrlo čestih situacija da drugi roditelji kojima dete nije povereno, ucenjuje da li će dete moći na letovanje, na zimovanje, da li će čak možda i otići na lečenje u inostranstvo. Ne bih o tim ružnim stvarima previše da govorim i da o nekome možda dajem ideje i temu za razmišljanje za nešto što ni sami ne želimo da se u praksi dešava, ali smatram da je ono poštovanje dosadašnjih zakonskih odredbi pokazalo da Ministarstvo unutrašnjih poslova obavlja svoj posao u ovom segmentu na način kako to i zakon propisuje i kako se to očekuje. Ovo će jednostavno omogućiti da nam relaksiraniji i sigurniji način za dobijanje putne isprave i jednostavniji u krajnjem slučaju kad su deca u pitanju, jer nekada, morate priznati, su i dani važni da li će dete dobiti putnu ispravu zbog lečenja, a za godišnji odmor manje-više u životu, pa i ako se propusti, nije tako strašno, ali zbog nekih drugih stvari je jeko važno da ove odredbe ovako kako su koncipirane budu i prihvaćene. Ovo Ministarstvo jako dobro reaguje na praksu koja je u životu. Jedna je od činjenica da smo mi Srbi jako dovitljivi kad su u pitanju zaobilaženje zakonski propisi, ma koko dobro bili napisani. Ono što ja vidim u ovom predlogu zakona jeste jedna reakcija koje je direktno vezana kad su u putanju članovi 23, 27. i 33. osnovnog zakona. Zaista smatram da je krajnje vreme bilo da se oni koji su zbog ličnih interesa, praktično namerno uništavali pasoše, dovoljno je bilo da ga bacite u veš mašinu ili pocepate i kažete da vam je oštećen, mogli da vade nove putne isprave. Sada će, praktično, izgubiti svaki interes da tako nešto radi, jer putna isprava prema ovim izmenama koje se predviđaju licu koje ne pažljivo rukuje sa svojim pasošem izgubi više putnih isprava u toku perioda od pet godina, ako sam dobro zapamtio ovde, može se izdati nova putna isprava, ali samo u roku od godinu dana. Zašto se ovo dešavalo? Dešavalo nam se upravo i zbog ove promene koju ste predložili, a to je da se pasoš može izdati šest meseci pre isteka roka, vezano je za putovanje naših građana. Nije uvek u pitanju bilo da je to samo hir ili samovolja, nego nekad su naši građani i bili prinuđeni da zbog putovanja pribegavaju nekim stvarima koje nisu baš primerene. Ono što je dobro, to je da ste ostavili prostor u osnovnom članu 33. da se na zahtev lica novi pasoš može izdati i pre ovog roka od šest meseci. Činjenica je da mi u praksi imamo situaciju da pojedine države kada izdaju vize našim građanima, pogotovo kad je duži boravak u pitanju, upravo uslovljavaju to dobijanje viza na godinu ili dve godine, pa se može doći u situaciju da nam neko od građana Republike Srbije bude limitiran u ostvarenju svojih prava. Pretpostavljam i verujem da je upravo ova odredba ostavljena za tu situaciju da se uz odgovarajuću dokumentaciju i diskreciono ovlašćenje Ministarstva unutrašnjih poslova da proceni tu odgovarajuću dokumentaciju koju je osoba osim pasoša koji treba da vrati, a koji je važeći i ispravan, da bude poništen može da dobije novi pasoš i da na taj način ostvari svoje pravo. Ovo je jedan deo koji je restriktivniji, ostavljen je i mislim da je i ovo odlično sagledano i stavljeno, upravo u kalup one granice koje su odgovarajuće prema potrebama građana, a da se spreči bilo kakva mogućnost zloupotrebe. Još jedna od važnih stvari u svemu ovome jeste odredba člana 39, a to je da o činjenicama koje mogu i treba da budu razlog da se nekom licu ne izda nova putna isprava ili ne produži putna isprava, sada to praktično mogu da učine, osim državnih organa i suda, i stranke koje su za to zainteresovane. Ne bih nabrajao sve situacije koje mogu da budu ovde interesantne, ali ukoliko javna isprava, znači, odluka Suda ili nekog drugog državnog organa koja je dovoljna i potrebna MUP-u da bi došlo do toga da se nekome stvore razlozi da mu se ne izda nova putna isprava, nije važno da li stižu nekom redovnom poštom koja zna ponekad da traje i nekoliko dana, čak i u hitnim slučajevima ili je takav originalni dokument sa tim dokazima stigao od stranke koja je zainteresovana za taj deo posla da bi Ministarstvo imalo uslove i mogućnosti, naravno, uz naknadnu proveru koja je za očekivati prema organu koji je izdao tu dozvolu i učini ono što mu je dužnost u ovakvoj situaciji. Ja samo mogu da kažem da će PG Pokret socijalista, Narodne seljačke i Ujedinjene seljačke stranke u danu za glasanje podržati i ovaj predlog zakona i ovih sporazuma iza kojih stoji MUP, koji su danas u pretežnom delu i na dnevnom redu i da vas podržim u naporima da sve ono što se kroz praksu sagleda i vidi kao nekakva smetnja blagovremeno, kao i ovo predlozima koji su odgovarajući, dođemo u situaciju na zadovoljstvo građana Republike Srbije a u interesu Republike Srbije blagovremeno jednostavno pretočimo u zakonski tekst. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Predrag Jelenković ima reč. Izvolite.
Hvala, predsednice. Poštovane koleginice i kolege, uvaženi ministre sa saradnicima, što se tiče seta zakona na današnjoj sednici, nešto bih rekao o Predlogu o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama. Naime, predloženim izmenama i dopunama ovog zakona propisuju se, može se reći, tri segmenta, a to je: precizniji rokovi kada je u pitanju podnošenje zahteva za izdavanje novih pasoša, zatim preciznije procedure za postupanje nadležnog organa i na kraju obaveze i mogućnosti određene za građane Srbije. Jedna od novina koju takođe predviđa ovaj predlog zakona jeste i rasterećenje građana u slučajevima kada je potrebno oglasiti putnu ispravu koja je proglašena nevažećom. Radi javnosti izdvojio bih nekoliko članova, pre svega član 4. Predloga zakona gde se vrše izmene i dopune člana 27. Zakona tako što se dodaje stav koji propisuje da je zahtev za izdavanje pasoša moguće podneti najranije šest meseci pre isteka važenja izdatog pasoša, dok članom 6. Predloga zakona menja se član 29. stav 2. osnovnog teksta zakona čime se na drugačiji način propisuju uslovi, kao što stoji pod kojima je moguće izdati putnu ispravu maloletnom licu bez saglasnosti drugog roditelja. Na kraju, članom 12. Predloga zakona u članu 41. osnovnog teksta zakona vrši se proceduralno usaglašavanje, odnosno usklađivanje sa Zakonikom o krivičnom postupku kada je sud nadležan da odredi da se okrivljenom vrati putna isprava ukoliko ima neodložnu potrebu, npr. da putuje u inostranstvo. Danas je pred nama i potvrđivanje nekoliko sporazuma, od toga bih izdvojio jedan, a to je izmene Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije. Mislim da radi javnosti treba nešto više reći o Evropolu kako bi malo bolje objasnili šta to znači i kako bi građani shvatili koliko je važna ta organizacija. Kada je reč o Evropolu, ova kriminalistička obaveštajna agencija EU je postigla značajne rezultate u suzbijanju kriminalnih radnji, kao što su, pre svega, trgovina ljudima, sajber kriminal, kriminalne radnje nad intelektualnim vlasništvom, pranje novca, praćenje imovine itd. Osnivanje Evropola dogovoreno je još 1992. godine, ugovorom iz Mastrihta, koji je stupio na snagu u novembru mesecu 1993. godine. Evropol je multidisciplinarna agencija, koju ne čini samo obični policijski službenici, već i službenici drugih službi bezbednosti, carine, imigracione službe, pogranična i finansijska policija itd. Zašto je važno biti u organizaciji, jer u samom Evropolu postoje tri nivoa saradnje. Prvi je tehnička saradnja ili tzv. obuka. Sledeći nivo je strateška saradnja koja je usmerena na praćenje organizovanog kriminala, a najviši nivo saradnje uključuje razmenu ličnih podataka, koja zahteva poštovanje evropskih standarda u vezi sa zaštitom i bezbednošću podataka. Njegova misija je pre svega da poveća efikasnost i saradnju između policijskih organa zemalja i da pruži značajan doprinos naporima snage bezbednosti EU u borbi sa organizovanim kriminalom. S tim u vezi, potvrđivanjem ovog sporazuma koji je na današnjem dnevnom redu omogućuje se njegovo stupanje na snagu koje treba da doprinese učvršćivanju i jačanju saradnje sa Evropolom kada je reč o borbi protiv terorizma i presecanju tokova finansiranja kriminalnih aktivnosti. Još jedan Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o saradnji u oblasti zaštite od prirodnih i izazvanih katastrofa. Ovim sporazumom predviđen je opšti okvir saradnje između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske u oblasti sprečavanja, pripremljenosti i reagovanja na katastrofe. Osim toga, ovim sporazumom predviđaju se i uslovi i procedure pružanja pomoći na osnovu raspoloživih resursa samih strana, odnosno država koje potpisuju. Kao što je poznato javnosti, poslednjih godina prirodne katastrofe su sve ozbiljnije i učestalije usred rastućih klimatskih promena. Zato je potrebno učiniti sve, makar sanirati štetu i učiniti život građanima ove zemlje što bezbednijim. Tako na primer u ovom sporazumu, na osnovu nacionalnih zakonodavstava obeju strana, članom 4. određen je nivo saradnje u vidu razmene informacija, tehničke dokumentacije, video, foto materijal itd. Tu, naravno, postoji i organizovanje i održavanje zajedničkih ekspertskih sastanaka, radionica, konferencija i vežbi itd. Zavisi od strane koja bude zainteresovana u ovoj oblasti. Članom 5. kojim je predviđena obaveza uzajamnog obaveštavanja o opasnostima i mogućim katastrofama, koje mogu ugroziti državu druge strane uz prikupljanje potrebnih podataka i informacija, kao i međusobnim slanjem spasilačkih ekipa u cilju efikasnijeg i što kraćeg vremena suzbijanja katastrofa. Imali smo nedavno primer požara na Staroj planini. Na kraju, Sporazum između vlada država učesnica crnomorske saradnje. Ovaj sporazum se potvrđuje da se dodatno proširi ta razvijena već regionalna saradnja kako bi se obuhvatila pomoć u slučaju vanrednih situacija i zajedničkih zalaganja na planu obezbeđivanja, odnosno koordinirane pomoći stanovništvu obeju strana. Praktično, ovaj sporazum se potvrđuje zbog nemogućnosti da države otklone postojanje vanrednih situacija sopstvenim snagama i sopstvenim sredstvima. Strane sarađuju u skladu sa odredbama i priznatim međunarodnim propisima i načelima kako bi se obezbedile brze i relevantne informacije i pomoć u slučaju prirodnih i izazvanih katastrofa. Tako npr. u članu 5. ističe se da na zahtev strane koja traži pomoć, vlada tranzitne države obezbeđuje svu neophodnu podršku tokom prolaska pomoći preko teritorije te države u skladu sa nacionalnim zakonodavstvom, međunarodnim pravom i međunarodnom praksom. U danu za glasanje, SDPS podržaće set zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Jelena Vujić Obradović.
Zahvaljujem uvažena predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici iz MUP, uvaženi ministre gospodine Stefanoviću, poštovani građani Srbije, slava i nezaborav našim hrabrim borcima i precima, junacima Prvog svetskog rata. Na samom početku, a s velikim zadovoljstvom, reći ću da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržati rad MUP, na čelu sa ministrom Nebojšom Stefanovićem, i da će sve predložene zakone koji su na dnevnom redu skupštinskog odlučivanja podržati, da će poslanička grupa JS glasati kako za izmenu i dopunu tj. Predlog zakona izmene i dopune Zakona o putnim ispravama, tako i svih sporazuma i memoranduma koji su na dnevnom redu. Zbog građana Srbije koji prate današnju sednicu skupštinskog zasedanja napomenuću i pojedinačno koji su to predlozi i svaki od tih predloga obrazložiću. Zašto mi iz JS smatramo važnim donošenje, pre svega, zakona i hitno donošenje Zakona o putnim ispravama kao i predložene sporazume i da su svi ovi predloženi zakoni, sporazumi i memorandum u interesu pre svega građana Republike Srbije? Kada govorimo o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama, radi se o materiji koja je promenljiva, koja je živa materija, koja se često menja prema potrebama i usaglašavanjem kako sa drugim državama, tako i usaglašavanjem sa pravnim sistemom Republike Srbije, a uvek je u skladu sa državnim i nacionalnim interesima naše zemlje i naših građana, upravo zato što je naša politika, politika otvorenosti prema svetu. U prilog tome ide Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama. Srbija je pre deset godina donela odluku, odnosno Zakon o uvođenju biometrijskih pasoša, tako da svaki građanin Republike Srbije koji podnese zahtev, njegov postojeći pasoš ili ukoliko nije imao pasoš zamenjen je novim biometrijskim pasošem. Kao što je poznato da je u prethodnom periodu Republika Srbija zaključila i veći broj sporazuma o relaksaciji viznog režima sa državama širom sveta i da prema portalu „Pasport indeksa“ Republika Srbija zauzima 28 mesto u svetu što je jako značajno kada gledamo po rangiranju ostalih i mnogo većih država koje su potpisale i koje, da kažem, uvode ovaj bezvizni sistem, tako da se nadamo da će u prethodnom periodu Republika Srbija sa još većim brojem zemalja zaključiti sporazum da građani Republike Srbije i ovih zemalja mogu da putuju bez podnošenja zahteva za vizu. Što se tiče Zakona o putnim ispravama, kada govorimo o razlozima za njegovim donošenjem, pre svega treba napomenuti činjenicu da je Zakon o putnim ispravama donet 2007. godine, a da poslednje izmene koje je pretrpeo bile su 2014. godine. Prosto, postoji protok vremenskog roka i materija koja mora da se usaglasi i da se promeni sa postojećim i novodonešenim zakonima, ali sa druge strane postoje i problemi koji su i u praktičnom i u finansijskom smislu, kao i u tehničkom smislu uočeni i gde treba prilagoditi ovu materiju i ove norme postojećem sistemu u Republici Srbiji. Takođe, ovde imamo i okvirne zakonske rokove koji su sada dobri, gde se definiše i propisuje da je to rok od tri do šest meseci, odnosno šest meseci, ali s obzirom da postoje zemlje koje vode računa o isteku roka pasoša, data je i druga mogućnost da u slučaju, ili izuzetak od pravila, da u slučaju opravdanih razloga sa posebnim obrazloženjem građanin Republike Srbije može da podnese zahteve i da u jednom dužem roku od roka od šest meseci zameni postojeći pasoš. Takođe, izmenama i dopunama ovog zakona, što je možda i jako bitno i što posebno želim da naglasim da je dobro u ovom zakonu, jeste izdavanje pasoša i posebno vođenje računa kada su u pitanju deca. Data je mogućnost da i jedan roditelj može u opravdanim uslovima ili odobrenjem nadležnog organa da podnese zahtev za izdavanje pasoša deci ukoliko je to opravdano. Sa druge strane, vodi se računa i o bezbednosti dece, što smo imali u iks slučajeva situaciju gde jedan od roditelja iskoristi situaciju i nezakonito odvede decu preko granice Republike Srbije. Sa druge strane, Zakonom o putnim ispravama ograničiće se mogućnost za podnošenje zahteva za nove pasoše, bez preke potrebe, pre ovog roka, samim tim će se rasteretiti gde u jedinicama lokalnih samouprava u sektorima Ministarstva unutrašnjih poslova, bespotrebne gužve. Takođe, građani Republike Srbije koji pre ovog roka podnesu zahtev, moraće da nadoknade i veće finansijske troškove sa obrazloženjem prevremenog roka podnošenja zahteva i zamene i dobijanja pasoša. Takođe, u finansijskom smislu postoji još jedno rasterećenje, a to je da kada se pasoš, do sada pasoš koji se oglašavao nevažećim, padao je na teret finansijski građana Republike Srbije, jer je postojala obaveza da mora biti oglašen u „Službenom glasniku“ Republike Srbije. Ovde sada imamo još jednu izmenu da više građani ne plaćaju ovaj trošak i da oglašavanje nevažećeg pasoša jeste na internet stranici MUP. Što se tiče Zakona o putnim ispravama, rekla sam da je 2017. godine pretrpeo značajne izmene, a mi smo ovde u Narodnoj skupštini 2018. godine doneli Zakon o evidencijama i obradi podataka u oblasti unutrašnjih poslova, kojima se na sistemski način uređuje, da kažem, pitanje evidencije, obrade podataka i njihove razmene na nacionalnom i međudržavnom nivou. To je jako značajno jer sada podnosioci zahteva takođe su morali da do sada pribavljaju dokumenta samostalno, da li su to izvodi iz MKR, venčanih, ili zavisi šta je potrebno za pasoš ili za ličnu kartu, sada to po službenoj dužnosti rade pripadnici MUP i ne samo kada su u pitanju podaci u unutrašnjosti, već i podaci koji mogu da se pribave iz inostranstva. Znači, putem tih elektronskih mreža i elektronskog povezivanja podataka. U tom smislu, kontinuirano se radi na tome da se iz posebnih zakona izostave odredbe koje uređuju ovu materiju, što je učinjeno i ovim izmenama. Tako da će poslanička grupa JS kada je u pitanju izmena i dopuna Zakona o putnim ispravama dati punu podršku. Dakle, svi poslanici JS, na čelu sa našim predsednikom Draganom Markovićem Palmom, podržaće Zakon o putnim ispravama. Sa druge strane, imamo i sporazume i memorandum. Ono što posebno želim da istaknem jeste ugled i važnost Republike Srbije, ali i nesmetano putovanje svih građana Republike Srbije, kako običnim tako i diplomatskim pasošem. Delegacija JS, predvođena gospodinom Draganom Markovićem Palmom, predsednikom JS, samo je u zadnjih godinu dana proputovala Evropu i svet i na važnim državnim sastancima gde su bili prisutni u delegaciji, da kažem, kako političkim tako i privrednim sastancima, svugde smo dočekani na visokom nivou, što se ogleda i prijateljstvo drugih zemalja prema Republici Srbiji, ali sa svih tih sastanaka zaista doneli smo korist za građane Republike Srbije ili što bi se narodski reklo – svaki sastanak je urodio plodom. Takođe, kada strani državljani, naročito diplomatski predstavnici, dolaze u Srbiju, sasvim je jedna drugačija slika Srbije koju predstavljamo i oni budu, kao što je delegacija Turske prošle nedelje u Narodnoj skupštini, čiji je domaćin bio Dragan Marković Palma, primljena je i od strane predsednice Narodne skupštine Maje Gojković, na visokom nivou, i sve su to vrlo bitni međudržavni odnosi. Jedan od pokazatelja jeste i kontinuirani rad kada je u pitanju ta spoljna politika, što je jako važno da je država odnosno Gana povukla priznanje Kosova, to je 16. zemlja koja je povukla priznanje u poslednje dve godine. Pre Gane priznanje je pre nepuna dva meseca povukla država Togo, tako da je to jedan kontinuirani rad predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića, predsednika spoljnih poslova, ministra Ivice Dačića, zatim svih nas u Narodnoj skupštini, na čelu sa predsednicom Narodne skupštine, gde zaista u tom radu svi doprinosimo da što bolju sliku ostavimo svim gostima, diplomatskim predstavnicima i na odborima koji nam dolaze, većina poslanika, tj. svi poslanici su članovi određenih poslaničkih grupa prijateljstva sa nekim od država i smatramo da će Gana, da je ovaj rad na povlačenju priznanja nezavisne države Kosovo, u prethodnih godinu i po dana se na njemu radilo, ali je jako značajno da će ona uticati na druge zemlje, s obzirom da je najmnogoljudnija zemlja u ovom delu sveta jer ima oko 29 miliona stanovnika. Najavljeno je povlačenje od još jedne države, koja će do kraja godine povući priznanje Kosova. Kada je u pitanju Sporazum o razmatranju Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne i izazvane katastrofe, svakako da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržati i ovaj Sporazum. Sporazum je prvi put potpisan 1998. godine, ali je Srbija pristupila 2016. godine i tada je ministar unutrašnjih poslova gospodin Nebojša Stefanović potpisao dopunski protokol, tako da ćemo svakako podržati ovaj sporazum koji će urediti odnos Srbije u pružanju pomoći u vanrednim i hitnim situacijama. Imamo i razmatranje Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunisa kada su u pitanju vozačke dozvole, gde naši državljani mogu da zamene vozačku dozvolu u Tunisu, kao i njihovi državljani u Srbiji. Za Vladu Republike Srbije ovlašćeno je Ministarstvo unutrašnjih poslova, dok je za Vladu Republike Tunisa tehnička Agencija za drumski saobraćaj, tako da je ovo jako važno. Ovaj Sporazum važi pet godina po našem potvrđivanju, sa mogućnošću ponovnog potpisivanja ovog Sporazuma. Takođe, imamo i potpisivanje Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije, takođe jako važan sporazum. On je potpisan u maju 2017. godine i ovde imamo, kada se govori o interesu naše zemlje, u pristupu informacija interesa predpristupa EU, trgovina na osnovu povlašćenih informacija i manipulacija finansijskim tržištem, tako da je ova Evropska kancelarija unutrašnjih poslova jedna od značajnih kancelarija, a i na međunarodnom planu vrlo je značajna saradnja Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i ostalih zemalja članica EU. Imamo Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Bugarske u oblasti saradnje od zaštite od prirodnih i izazvanih katastrofa. Svakako da je jako važno podržati ovaj zakon, s obzirom da se radi o državi koja je u okruženju, gde vrlo često Republika Srbija ili Bugarska ne mogu da reaguju u prirodnim nepogodama ili katastrofama koje su izazvane nekada i ljudskom rukom ili ljudskim delom, tako da im se na ovaj način omogućava mogućnost da bez nekog dodatnog roka mogu da reaguju i na taj način da se spreče katastrofalne posledice. Imamo Memorandum koji se potpisuje sa SAD o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost SAD o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija. Mislim da je svima ovaj zakon sasvim jasan, zašto ga potpisujemo, s obzirom na povećani broj migranata. Ali, ono što je za nas iz Jedinstvene Srbije značajno, a posebno se odnosi na Ministarstvo unutrašnjih poslova, jeste da mi nešto što je dobro i vaš rad, uvaženi ministre, kao i cele vaše ekipe u Ministarstvu unutrašnjih poslova, zaista želimo posebno da pohvalimo i želimo da podržimo vaš rad. Podržali smo sve dosadašnje zakone, podržaćemo svakako bez sumnje i ove sporazume, kao i Memorandum, ali je posebno pohvalno da je Ministarstvo unutrašnjih poslova u prethodnom periodu zaista opravdalo celokupno poverenje, kao i vi, naravno, na čelu, koje vam je dato. Treba govoriti o velikoj tehničkoj opremljenosti i velikom ulaganju u sektor unutrašnjih poslova. Vi ste samo na teritoriji Rasinskog, Raškog okruga, odakle sam ja poslanik i odakle dolazim u prethodnih godinu dana, bukvalno obnovili, renovirali, čak neke iznova, da kažem, vaše ministarstvo je to finansiralo, veliki broj policijskih stanica ili policijskih uprava, zatim, jako značajno osposobljavanje policijskih kadrova i, ono što je jako bitno, drugačiji pristup policijskih službenika prema građanima, jer građani nijednog trenutka ne treba da se plaše, da li je to saobraćajni policajac, znači, drugačiji je sasvim pristup, miroljubiviji, da su oni zaista tu u interesu i u smislu bezbednosti građana. Tako da, Republika Srbija je sada sigurnija zemlja za život građana, bezbednija zemlja za život građana i stabilna zemlja za život građana. Ali, ono što je najbitnije jeste da ste puno uradili kada je u pitanju bezbednost naše dece, kada je u pitanju sajber kriminal, da se radi puno na suzbijanju kriminala, otmica dece, što smo imali situaciju u prethodnih deset dana, gde kao roditelj zaista ne mogu da ostanem nema na situaciji otmice i nestanka dece, vaše hitno reagovanje, tako i čuvanje naše dece od dilera, da kažem, dilera droge i ostalog kriminala. To je možda što bih ja izdvojila i najznačajnije u domenu MUP, što ste radili u samo prethodnih ovih godinu dana, a sve u cilju interesa građana. Tako da, još jednom ću napomenuti da će poslanička grupa JS Dragana Markovića Palme i svi poslanici JS podržati sve predložene zakone. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, ako bude bilo potrebe. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsednice. Poštovani predstavnici Vlade, uvažene kolege, uvaženi građani Republike Srbije, danas je pred nama jedan set zakonskih predloga i samo letimičnim uvidom u predloženi, odnosno usvojeni dnevni red, mogu se izvući najmanje tri važna zaključka. Naime, prvo, da su svi današnji zakonski predlozi u funkciji, odnosno na tragu stvaranja nekih novih partnerstava i širenja saradnje Republike Srbije sa raznim zemljama u svetu, ali i širenja regionalne saradnje. Drugo, da su svi zakonski predlozi koji su danas pred nama u funkciji borbe protiv korupcije, kriminala i protiv međunarodnog terorizma. Treće, da su svi današnji zakonski predlozi u funkciji poboljšanja digitalne usluge države i uopšte približavanja javne uprave građanima Republike Srbije. Naravno, tu možemo govoriti o nekim drugim propratnim efektima. Pre svega, radi se, da kažem, o revnosnom radu Ministarstva unutrašnjih poslova, jer i sami zakoni su iz domena Ministarstva unutrašnjih poslova. Zašto je ovo nama, poslanicima SNS, od izuzetnog značaja? Naime, ono što je značajno za svaku političku strukturu i ono što je najvažnije sa stanovišta običnog građanina i običnog birača je da ta ista politička struktura izvršava poslove za koje je dala obećanje prilikom stupanja na najvažnije državne funkcije. Naime, ako već govorimo o ovom prvom zaključku o kojem sa govorio na početku, jasno je, a koji se tiče i u funkciji je međunarodne saradnje i širenja regionalne saradnje, i podsetiću vas da je predsednica Vlade još 2017. godine, negde u junu mesecu, čini mi se, na Vidovdan 2017. godine, u svom ekspozeu, kao sam prioritet na samom početku svog ekspozea postavila princip širenja partnerstva u svetu i širenja regionalne saradnje. Mislim da su ovi zakoni upravo na ovom putu, na ovom tragu i na ovom principu koji je tada još postala predsednica Vlade. Naglasila je još tada premijerka da će u ostvarivanju ovih svojih principa i te kako oslanjati se na ozbiljno i veliko državničko iskustvo predsednika Republike, ali i na ugled koji on uživa u svetu. Vreme pre toga i događaji pre toga, ali i događaji posle toga će dokazati da je to njeno očekivanje bilo i te kako osnovano. Potvrda toga su, ako hoćete, i današnji i jučerašnji događaji u Parizu, ali i svi oni važni politički događaji koji su se odigrali tokom protekle nedelje u Severnoj Makedoniji. Moglo se jasno ustanoviti iz svih ovih političkih događaja da je Srbija vraćena na mesto koje joj istorijski negde i pripada, da je Srbija postala veoma pouzdan partner, poželjan za saradnju sa svima, ali i partner koji se prepoznaje po tome što čuva svoju samostalnost u donošenju najvažnijih odluka koje se tiču Republike Srbije. Siguran sam da je sve ovo posledica politike koju još od 2012, odnosno 2014. godine vodi predsednik države Aleksandar Vučić. Šta su drugo osim napretka, da kažem, u odnosima sa najznačajnijim zemljama sveta i razvoja regionalne saradnje, šta su drugo nego to ovi zakoni koji su danas pred nama? Oni su pre svega rezultat ozbiljnog rada i podizanja ugleda Ministarstva unutrašnjih poslova. Sigurno je da ni jedna ozbiljna međunarodna policijska organizacija, ako hoćete, ni pojedinačna bezbednosna ili policijska struktura bilo koje zemlje neće sklapati bilo kakve sporazume ili bilo kakve memorandume sa policijskom organizacijom koja ne uživa jedan ozbiljan ugled u međunarodnim odnosima. Ugled u međunarodnim odnosima nije nešto što se dobija lepim rečima ili lepim željama. Ugled je nešto što se stiče radom i rezultatima. Ako bi govorili o rezultatima Ministarstva unutrašnjih poslova, siguran sam da ja sam ne bih imao dovoljno vremena da kažem sve ono što je ozbiljan i značajan rezultat Ministarstva unutrašnjih poslova. Reći ću samo neke, a moje kolege iz SNS će se svakako u daljom raspravi nadovezati na to. Naime, u Srbiji je u proteklih pet godina rešeno više od 87% ubistava. To je nešto što je zaista za poštovanje i više je nego u mnogim drugim razvijenim evropskim zemljama. Takođe, sam broj ubistava u Srbiji u proteklom periodu je negde dva do tri puta manji, nego što je to bilo, recimo, početkom dvehiljaditih godina. U prethodnim godinama je rešeno najmanje 10 ubistava u Republici Srbiji koja su stara i više decenija, a neka ubistava su rešavana još iz 1996. i 1998. godine. U prvih šest meseci ove godine u Srbiji nismo imali ni jedno mafijaško ubistvo. Da bi vam bilo jasnije o čemu govorim, reći ću vam samo da je 2000, 2001. i 2002. godine broj ubistava bio 212, 215 i 189 po godinama. Od toga, broj tzv. mafijaških ubistava je bio preko 90. U prvih šest meseci ove godine nismo imali ni jedno tzv. mafijaško ubistvo, i to je ono na čemu se gradi ugled Ministarstva unutrašnjih poslova, ali ako ćete, na kraju krajeva, i ugled Republike Srbije u međunarodnim odnosima. Međutim, uvaženi ministre, i pored svih ovih rezultata, pored svih nesumnjivo napora koje ste činili na poboljšanju materijalnog statusa pripadnika policije, istakao bih jedan poseban koji vraća ugled srpskoj policiji. Naime, u 2019. godini, u sistem Ministarstva unutrašnjih poslova je zaposleno više od 180 lica koja su članovi porodica, a prvenstveno deca poginulih policajaca. Verujte mi da je sa stanovišta običnog čoveka to nešto što je najvažnije i što možda u najvećoj meri vraća ugled srpske policije i među građanima, ali i među samim zaposlenima u policiji. Zapošljavani su članovi porodica onih koji su svoj život ugradili u odbranu ove zemlje, kada je to bilo najpotrebnije. Upravo tako, da kažem, se vraća taj ugled policiji, Ministarstvu unutrašnjih poslova, na kraju krajeva, i Republici Srbiji. Ako govorimo o ovome drugome principu o kome sam govorio na početku, a koji je, pre svega, u funkciji saradnje sa zemljama u svetu i regionu, a pre svega na polju borbe protiv kriminala, korupcije i terorizma, pa sigurno da su i ovi zakoni, odnosno sporazumi koji se tiču saradnje sa Evropskom policijskom kancelarijom, zatim Memorandum koji se potpisuje sa Ministarstvom za unutrašnju bezbednost Sjedinjenih Američkih Država, ali i Memorandum sa Evropskom agencijom za sprovođenje zakona, samo još jedan doprinos toj sveukupnoj borbi protiv terorizma, ali ono što je svima nama značajno u svemu tome i što smo odmah uočili jeste da je Srbija i u tim sporazumima i te kako čuvala svoju, da kažem, samostalnost u donošenju najvažnijih odluka. Primer za to je, verovatno, i ovaj Memorandum sa ministarstvom Sjedinjenim Američkih Država, gde u svim ovim poglavljima i odeljcima možete naći takve odredbe, pa i u Poglavlju 4, Poglavlju 12, Poglavlju 14, 16. itd. Znači, pored doprinosa svim tim, da kažem zajedničkim ciljevima, naglašena je važnost očuvanja i primene srpskog zakonodavstva u pojedinačnim slučajevima. Što se tiče ovog trećeg principa, o kome sam govorio i poboljšanja digitalnih usluga države i on je svakako uočljiv pre svega u ovom zakonu o putnim ispravama. Pored svih onih novina koje ste vi, ministre, naveli kao bitne kada su u pitanju izmene Zakona o putnim ispravama primetno je da od sada nećemo, svaki građani koji izgubi putnu ispravu ili na bilo koji način ostane bez nje neće morati to da oglašava u Službenom glasniku, o sopstvenom trošku, kako je to bilo do sada. Postupak je mnogo ubrzan. Od sada će se to oglašavati na internet stranici Ministarstva unutrašnjih poslova i smanji će se i trošak građana i sam proces će se ubrzati. Pošto svi ovi zakoni i pošto svi oni doprinose modernizaciji Ministarstva unutrašnjih poslova i boljem ugledu srpske policije, a samim tim doprinose i ostvarenju onih osnovnih principa iz programa koji je proklamovala Vlada prilikom njenog izbora u ovom uvaženom domu i pošto se svi slažu sa onom politikom, čiji je začetnik današnji predsednik Republike Srbije još od 2012. godine, odnosno 2014. godine mi poslanici SNS ćemo sve ove zakonske predloge podržati u danu za glasanje i isto će biti svakako i sa svim drugim zakonskim predlozima koji dolaze u ovaj uvaženi dom, a na tragu su i u funkciji su i modernizacije države, ali i poboljšanje života svakog građanina u Republici Srbiji. Hvala vam.
Hvala. Da li još neko od ovlašćenih želi reč? Reč ima Aleksandar Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, pogodila nas je, kao grom iz vedra neba jedna vest i jedna najava predsednika republike, a to je da će u buduće Srbija da insistira na osnivanju nečega što se zove balkanska unija, mali Šengen, ili Šengen za siromašne. To je ovo što je prvi put najavljeno u Novom Sadu, a videli smo i na Ohridu. Dakle, nudi se alternativa nečemu što je do sada bio proces evrointegracija, tj. pristupanje Srbije EU, nudi se alternativa u tzv. balkanskoj uniji, pa se kao pozitivne okolnosti za Srbiju navode da ćemo mi sada moći da putujemo sa ličnim kartama u te zemlje takozvanog zapadnog Balkana, šta god to značilo, a to je jedan eufemizam za ove zemlje balkanske za koje je suđeno i predodređeno da zauvek ostanu na evropskoj periferiji, da nikada ne postanu članovi EU, ali zato da se od njihovih vlada zahteva da bezpogovorno ispunjavaju sve zahteve koje dolaze od strane EU u tim zemljama. Onda smo videli i ograničavanje našeg potencijalnog izvoza u Rusku Federaciju, pa smo videli i komentare kada Srbija i srpska vojska treba da se naoružavaju po povoljnim uslovima oružjem i borbenim sistemima koji se proizvode u Ruskoj Federaciji, a za uzvrat mi od toga nemamo ništa, mi imamo samo večnu priču o članstvu koja traje od 2000. godine. Čuli smo prvo 2005, to je bilo posle samita u Solunu, pa smo onda čuli 2007, pa bivši koalicioni partner ove Vlade, Mlađan Dinkić najavljivao 2012. godine da će podigne rampu na Horgošu zajedno sa građanima Srbije, pa 2020. godine, pa 2025. godine, a sada i sa podsmehom se gleda na tvrdnje nekih najviših funkcionera ove Vlade koje su bile usmerene na to da će Srbija 2025. godine biti punopravni član EU, ali zato ćemo da imamo balkansku uniju. Dakle, nešto što treba da predstavlja nama ohrabrenje, utešnu nagradu za 19 godina uzaludnog procesa evropskih integracija, a podsetiću vas, na tom putu Srbija je morala da ispunjava tzv. obaveze saradnje sa Haškim tribunalom, da vojni i politički vrh pošalje u Hag, da se na taj način veoma ponizi, da pristane na to i na sve uslove koji su bili za sprovođenje referenduma u Crnoj Gori, gde je taj referendum posle pokraden i Crna Gora proglasila nezavisnost i sada je postala od jedne istorijske srpske države nama jedna neprijateljska država, gde su Srbi u podređenom položaju, gde se njima krše sva građanska i ljudska prava, to nam je došlo od EU, to je naša evropska tekovina. Posle toga naravno 2008. godina – proglašenje nezavisnosti Kosova. Misija Euleksa na Kosovu koja ima za cilj kreiranje kosovskih institucija na uštrb ovoga što je bila misija UN i sve ostalo korak po korak, Borkovi sporazumi, briselski sporazumi, korak po korak ka zaokruživanju kosovske državnosti ka gubljenju suvereniteta Srbije zbog evropskih integracija. Imali smo izjave predsednika Vučića koji je rekao čak u jednom momentu da Srbija hoće da potpiše tzv. pravno-obavezujući sporazum sa Kosovom, ali da se Srbiji garantuje članstvu u EU do 2025. godine. Toliko smo bili spremni da idemo zbog tog imaginarnog puta u EU. Šta se desilo u međuvremenu? U međuvremenu Grčka i Bivša jugoslovenska Republika Makedonija potpisale su sporazum iz Prespe kojim je Makedoniji promenjeno ime iz Bivša jugoslovenska Republika u Severna Makedonija i to je trebalo da otvori pregovore, da otvori vrata potencijalnim pregovorima između Makedonije i EU o članstvu. Stigla je rampa ne mesec dana posle toga i sve je to bilo uzalud. Dakle, videli smo da evropska integracija nema nikakvu perspektivu, da proširenje EU ne postoji, da ono što kažu Johanes Han, Tanja Fajon, ovaj ili onaj birokrata koji dolazi u Beograd, hvale naš napredak i hvale naše reforme zaista nema veze sa realnošću, niti ima veze sa budućnošću naših pregovora o članstvu, a kao da ne znamo da je uslov svih uslova priznavanje nezavisnosti Kosova, da nam se zauzvrat nudi da i samostalna republika Kosovo prizna Srbiju i to je sve što možemo da dobijemo od toga. Ima još jedan, naravno, veliki problem i skandal koji se desio prošle godine na KiM kada je tzv. kosovska vlada uvela carine od 100% na robu koji dolazi iz Centralne Srbije i BiH. Sada mi pravimo balkansku uniju, pravimo mali Šengen iako imamo ugovor CEFTA koji ima neke mehanizme kojima smo mogli da se suprotstavimo tim taksama. Dakle, ništa to nismo iskoristili. Kukali smo, nije nam se svidelo što su oni stavili carine. Jeste, carine su usmerene na srpsku zajednicu koja živi na KiM. Carine su usmerene na to da se oteža opstanak srpske zajednice i srpskog naroda koji živi na KiM. Vlada Republike Srbije povodom toga nije preduzela ništa, osim što se žalila na to nekim od evropskih birokrata koji su već bili usmereni da Srbija što pre zaokruži kosovsku državnost, a sada pravimo balkansku uniju. Koja je logika? Dobićemo to da putujemo bez pasoša. Mi u Bih i Crnu Goru možemo i sada bez pasoša. Jedan pripadnik bivšeg režima, ukoliko se ne varam, 2011. godine je potpisao sporazum kao član Vlade, prethodni gospodin ministar Ivica Dačić, da i u Makedoniju možemo od 2011. godine sa ličnom kartom. Šta smo sada dobili? Dobili smo to da ćemo da omogućimo plasman albanskim poljoprivrednim proizvodima na srpsko tržište. Šta to znači? Posle nemačkog standarda, posle švajcarskih penzija, posle toga da smo lideri u regionu po svim ekonomskim parametrima od DUING biznis liste do liste izdavanja građevinskih dozvola do ovoga, do onoga, mi smo sada toliko jaki da treba da pomognemo i našem komšiluku da i oni malo ojačaju. Valjda treba da gledamo šta ćemo mi da radimo sa našim poljoprivrednim proizvodima, gde ćemo da ih plasiramo, a ne da se staramo o tome šta će biti sa bilo kojom susednom državom? A imajući u vidu da je još jedan put premijer Albanije Edi Rama pozvao Srbiju da prizna nezavisnost Kosova, dakle prvo je osramotio Srbiju kada je to uradio u Beogradu, sa tim ne staje i govori o perspektivi naših među balkanskih odnosa samo kroz priznavanje Kosova od strane Srbije, a mi sada pravimo mali Šengen. Nije bilo nikakve najave o tome. To nije bilo ni jedno od predizbornih obećanja, već samo isključivo tada kada smo videli da ne postoji perspektiva članstva Srbije u EU, e, tada smo dobili mali Šengen, Balkansku uniju i sve te integracione procese za zapadni Balkan. Dakle, jedina strateška odluka Srbije može da bude u tom smeru odustajanje od članstva u EU, od procesa integracija i okretanje što je moguće bližoj saradnji Srbije sa Ruskom Federacijom, sa našim tradicionalnim istorijskim i najvažnijim saveznikom na međunarodnom planu, sa kojima mi imamo tu sreću da sarađujemo bez političkih uslovljavanja kroz integraciju Srbije u Evro-azijsku ekonomsku zajednicu i u ODKB. To jedino može da predstavlja alternativu ovoj pogubnoj politici evropskih integracija, a ne Balkanske unije i mali Šengeni. Balkanska unija je još jedna šarena laža koja ne predstavlja ništa, a ne ekonomsku budućnost Srbije. Sigurno je Srbija najdominantnija ekonomska sila u ovom našem evropskom predgrađu u regionu, a da li smo mi toliko jaki i bolji od drugih da sada treba malo i drugima mi da pomognemo. To je potpuni promašaj. Dakle, što mi pre shvatimo neke od tih činjenica biće nam bolje u budućnosti. Mi smo imali i tu kada već pričamo o ovim sporazumima, policijskim, tj. vezanih za MUP, ima jedna stvar koja je zasluga nesumnjivo srpske Vlade, a to je da takozvano Kosovo nije postalo član Interpola. Kosovo nije dobilo potrebnu većinu glasova za članstvo u Interpolu, mi smo to ovde slavili, obeležavali specijalan televizijski program o tom pitanju i tim povodom, hvalospevi, konferencije za štampu, šta sve ne, veliki uspeh. I jeste uspeh, ali da li ste svesni da ukoliko Srbija potpiše pravno obavezujući sporazum sa takozvanim Kosovom, koji bi Kosovu otvorio vrata članstva u UN i u Interpol i UNESKO, Kosovo bi ušlo po automatizmu, više ne bi bilo glasanja na tim skupštinama zato što su to tela pod okriljem UN. Dakle, ukoliko mi želimo da sačuvamo naš suverenitet, teritorijalni integritet to je ono valjda što svi podržavaju, svi odgovorni u Srbiji to treba da podržavaju, ne možemo u isto vreme da idemo ka pregovorima o pravno obavezujućim sporazumom sa Kosovom. Ili jedno ili drugo, ili Kosovo koje nije u Interpolu, ili nezavisno Kosovo. Ako, je nešto trebalo da predstavlja utešnu nagradu za Srbiju, članstvo u EU koje sada više ne postoji, da li je dovoljno važna Balkanska unija da bismo mi napravili taj korak u vezi sa Kosovom? To su zaista neozbiljne stvari koje bi trebalo naša Vlada da odbaci, a predsednik Srbije, umesto plasmana albanskog paradajza da se bavi plasmanom srpskih poljoprivrednih proizvoda. Sporazum sa SAD, kao što znate, naravno nijedna Vlada nije pokrenula pitanje od 2000. godine, naknade štete za bombardovanje, za više od procenjenih 100 milijardi dolara materijalne štete, preko 2500 ubijenih u toj kampanji, u toj agresiji, ali se svaki put kada mi imamo neke na nivou bilateralnih sastanaka, neke susrete između naših i američkih zvaničnika, od ovih koji su najnižem nivou, kao što je Palmer, za koga smo videli da sada vedri i oblači na političkoj sceni u Srbiji, pita se da li će prozapadne partije izaći na izbore, kakve će uslove Vlada da napravi za izborni proces, do onih najvećih, kao što je predsednik Amerike ili državni sekretar Majk Pompeo, pitanje ubistva braće Bitići. Dakle, albanski teroristi sa američkim državljanstvom koji su ubijeni nakon što su bili pušteni iz pritvora, za to je optužena Srbija i to je jedna nesavladiva prepreka u našim inače sjajnim srpsko-američkim odnosima. Doneli smo i sporazum nedavno o nezastarevanju tog gonjena i SRS koja je podnela Ustavnom sudu predlog da se izjasni, da da mišljenje o tome, imajući u vidu da mi smatramo da to nije ustavno, ali Ustavni sud, poslovično, kao i kada je bilo pitanje briselskih sporazuma, koji su apsolutno protiv Ustava Republike Srbije, isto tako se nije oglasio, već znamo šta ćutanje Ustavnog suda znači. Onda imamo na svu tu našu muku izjave šefa Kancelarije za KiM, Marka Đurića koji govori o budućoj prištinskoj Vladi u kojoj po najavama Aljbina Kurtija neće učestvovati Srpska lista, kao nečemu što je protivno ustavu Kosova. Dakle, funkcioner srpske Vlade se bavi poštovanjem ustava Kosova, od strane separatističke vlasti u Prištini. Eto u taj apsurd smo mi sada dovedeni, što se tog pitanja tiče. Džabe nam je sve, džabe nam je bilo koji sporazum, bilo kakva saradnja ukoliko mi znamo krajnje namere tih zemalja koje će nas uvek na ovaj način iskorišćavati zato što smo mi i dalje zaljubljeni u EU. Ne možemo to da shvatimo. Srpska napredna stranka koja je govorila u kampanji o Rezoluciji 1244, o zaštiti Kosova, o tome da treba već jednom da se pokrene to pitanje vraćanja srpske policije i vojske do 1000 vojnika na Kosovo, od 2012. godine o tome nema više govora, sada se govori o ustavu Kosova. Zato kroz mali Šengen mi potpisujemo to da ćemo sada moći da idemo bez pasoša u Albaniju. To je u proceduri. Mi ne kontrolišemo već 20 godina granicu između Srbije i Albanije i od kada je EU i tzv. Međunarodna zajednica formirala republiku Kosovo, danas iz Albanije i na Kosovo potpuno postoji slobodan protok ljudi, bez ikakvih ograničavanja, a kroz mali Šengen, kroz Balkansku uniju ćemo sada da damo priliku da Albanci mogu, osim na Kosovo, da ulaze i bez pasoša u centralnu Srbiju. Dakle, umesto da Srbija treba da insistira kroz institucije međunarodne zajednice, da se poštuje Rezolucija 1244, jedina važeća Rezolucija o Kosovu i Metohiji i Saveta bezbednosti UN, umesto toga okrenuli smo se slobodnom protoku Albanaca u centralnu Srbiju. To je nešto što zaista treba da zabrine svakog ko bi trebao da predstavlja odgovornog činovnika u Vladi i odgovornu Vladu, da se zapita da li je to baš najbolji pravac za očuvanje našeg teritorijalnog integriteta i suvereniteta. Pogotovo što imamo nešto što zaista treba da bude nesporno, a to je uspeh srpske diplomatije u ovom procesu tzv. povlačenja priznanja nezavisnosti Kosova. Republika Gana je 16 zemlja koja je povukla priznanje nezavisnosti Kosova, ali se i dalje tu postavlja pitanje, ukoliko mi nastavljamo u ovom pravcu i spremni smo da zbog budućnosti i zbog čega god potpišemo taj pravno obavezujući sporazum, da li, pošto Kosovo postane član UN, šta će nam značiti to što su svih tih 16 zemlja povukle priznanje nezavisnosti, ukoliko Kosovo postane član UN, automatski će se smatrati da je svaka suverena slobodna zemlja, koja je član UN, priznala nezavisnost Kosova i priznala Republiku Kosovo kao nezavisnu državu? Dakle, ova Vlada, politika vladajuće stranke, politika ove koalicije je kontradiktorna sama sebi i to pokazuju i ove najave o formiranju tzv. balkanske unije. To nije pravi put, pravi put je jedino saradnja sa našim prijateljskim zemljama, koje su na našu sreću ekonomski najmoćnije na svetu, sa zemljama BRIKS-a, sa Narodnom Republikom Kinom, sa Ruskom Federacijom, sa onima koji nisu usmereni da love plen po Srbiji, rasprodaju tj. gledaju Srbiju samo kao izvor jeftine radne snage, kao negde gde mogu da instaliraju svoja preduzeća po najpovoljnijim uslovima. Ekonomija Srbije od toga nema nikakve koristi, jedino integracija sa tim istočnim zemljama može nama da bude u budućnosti dobra za građane Srbije i za našu ekonomiju, a EU i evropske integracije su priča prošlosti.
Hvala, gospodine Šešelj. Reč ima ministar unutrašnjih poslova, gospodin Nebojša Stefanović. Izvolite, gospodine ministre.
Dame i gospodo, pošto smo otvorili jednu široku raspravu onda ću ja tako i odgovoriti. Ono što jeste činjenica kako se meri politika, kako se mere rezultati, kroz nešto što je vidljivo, opipljivo, i ono što mogu da vide građani Republike Srbije. Znate, kada pogledate iz kojih država nama dolaze fabrike, investitori, oni koji otvaraju veliki broj radnih mesta, gde su plate solidno velike. Evo, na teritoriji grada Beograda kada je došla „Meita“, recimo, koja je nedavno otvorila novi pogon za novih 500 radnih mesta, kada je došao „Džonson elektrik“, kada su došle fabrike i u Pančevo, i u Zrenjanin, kada su došli i u Niš, kada su došli u Leskovac, Vranje, kada su došle širom Srbije. Vi vidite gde izvoze naši poljoprivrednici svoje poljoprivredne proizvode, između 85% i 90% naše robne razmene ide se zemljama CEFTA sporazuma i EU. Kritikovao sam često EU. To nije uvek bio zvanični stav Vlade, ali kritikovao sam i kada nisu sprovodili one sporazume poput Briselskog sporazuma i to je vrlo jasno govorio predsednik Srbije, gospodin Vučić, to su govorili članovi Vlade. Kritikovali smo ih tamo gde su bili garanti sporazuma koji nisu imali snage da sprovedu, ali isto tako treba da kažemo ljudima šta su rezultati koje smo uspeli da postignemo zahvaljujući tome što dobro sarađujemo sa državama članicama EU. Zahvaljujući tome, mi smo imali 2012. godine nezaposlenost 26%, danas imamo nezaposlenost od 11% koja pada. Mi danas imamo prosečnu platu koja je dramatično veća nego što je bila 2012. godine, koja je gotovo 500 evra, 509 evra će biti u januaru. Mi zahvaljujući tome imamo mogućnost, i zahvaljujući ovom predlogu koji je predsednik imao, imamo mogućnost ne samo da izvozimo srpski paradajz, nego i srpske automobile i sve ono što proizvodi Republika Srbija u te zemlje. Mi imamo uglavnom suficit u trgovini sa zemljama oko nas. Mi smo ekonomski moćnija zemlja od tih zemalja. Mi imamo veću proizvodnju od njih. Mi više imamo proizvoda koje možemo da ponudimo za njihovo tržište. To je suština. Suština je da razmišljate, ne šta je to što je lako reći ljudima i šta bi im se možda dopalo, nego šta je to što će da nam donese ekonomsku korist, šta je ono što će da donese veću platu, šta je ono što će da donese punu korpu da ti ljudi žive srećnije. Drugo, što se tiče zaštite naših nacionalnih interesa, nije Vučić pričao, nego je Vučić naoružao našu vojsku. Naša vojska je danas zahvaljujući Aleksandru Vučiću jedna od najsnažnijih u regionu. Naoružana je onim naoružanjem koje smo mi želeli, naoružanjem koje je vojska tražila, naoružana u saradnji sa onim zemljama koje je htela Republika Srbija. Da li je bilo raznih pritisaka? Jeste. Šta je bio odgovor Aleksandra Vučića? Rekao je da je Srbija suverena država, nezavisna država, radićemo sa onima sa kojima mi hoćemo. Tako se pokazuje u praksi, ne u teoriji. U praksi se pokazuje tako što Aleksandar Vučić je taj koji je zaslužan, apsolutno zaslužan, zato što se promenila politika mnogih zemalja prema Republici Srbiji, zato što ugled Srbije danas značajno veći nego što je bio ranije. Ove zemlje koje povlače priznanje, povlače u najvećoj meri zato što prepoznaju u predsedniku Srbije i onome što je uradio u prethodnim godinama, upravo tu snagu koja povećava ugled Srbije u svetu i ne samo one činjenice koje su njima bile poznate i pre deset godina i pre pet godina, nisu samo norme i pravni fakti, znate i sami da je bilo naivno govoreći, e sada smo ih mi upoznali sa time da je tu prekršeno međunarodno pravo. Ne, nego zato što danas imaju veće poverenje u Srbiju. Mogli su oni to da urade i pre deset godina, mogli su da urade i pre sedam, pa nisu, uradili su danas zato što danas imaju poverenja u Republiku Srbiju, zato što imaju veći ugled Republike Srbije i zato što Republika Srbija čvrsto štiti svoje nacionalne interese, ne samo na KiM, što je uvek vrlo važno istaći, mi štitimo svoje nacionalne interese i na KiM i u svakom drugom delu Srbije. Naš posao je da štitimo interese Srbije svuda, i kada se tiče proizvodnje, to je interes Republike Srbije. Naš interes je da se smanji nezaposlenost, da dođe veći broj kompanija, da zaposle naše ljude, da naši ljudi imaju bolje plate, da žive kvalitetnije i srećnije. Nestabilnost u regionu, to nekad čini mi se da ljudi ne razumeju, nestabilnost u bilo kojoj zemlji regiona, najmanjoj, nije dobra za Republiku Srbiju. Za nas je dobro da te zemlje budu ekonomski jače, ako ništa da bi mogle više da kupuju naših proizvoda, da im ponudimo naše proizvode bolje, da budemo vredniji u proizvodnji, da naš proizvod bude jeftiniji na njihovom tržištu nego što bi bio čak i njihov domaći. Ako su te zemlje nestabilne, ako tamo vladaju neki sukobi, ako je neki haos, ne da neće ništa kupovati od nas, nego će pokušavati da tu nestabilnost dovedu i na naše granice. Mi nismo zainteresovani za tako nešto. Ali zahvaljujući opet i tom Aleksandru Vučiću mi danas imamo i sposobniju vojsku i policiju koji neće da dozvole da Srbija bude ugrožena na bilo koji način. Nije Srbija zato što se ponaša odgovorno slaba. Srbija baš zato što ima ozbiljnost, odgovornost, zato što na umu ima interes svog naroda i bolji i kvalitetniji život i više oružja za srpsku vojsku i kvalitetnije proizvode i u poljoprivredi i ostanak ljudi ovde i njihove bolje plate i manju nezaposlenost, zato što se odgovorno ponašala, zato što se odgovorno ponašala. Mi u saradnji i sa Kinom. Pa ko je doveo predsednika Kine ovde? Ko je taj koji je uspeo da organizuje tu vrstu saradnje da Kina kupi Železaru? Ko je to uradio? Ko je bio taj? Ali to pitajte predsednika Kine. Predsednik Kine je to rekao, vrlo jasno. Ksi Đinping, to možete da proverite, ovde imate i predstavnika kineske države, kinesku ambasadorku, pitajte kinesku ambasadorku. Ona je rekla ko je strateški partner Ksi Đinping, da ne kažem ja, a vi pitajte Kineze, neka Kinezi kažu, da ne kažemo mi iz Srbije. Bilo bi pretenciozno da Srbi odgovaraju na to pitanje, mnogo je bolje da to kažu Kinezi. Kinezi znaju ko je strateški partner kineske države ovde, između ostalog, i kineske države. Sarađujemo sa svim zemljama sveta zato što vodimo pametnu politiku, ne politiku kojom će se Srbija izolovati od bilo koga. Izolacija je super, samo što vam donosi štetu, imate manju platu, manje zaposlenih, haos u zemlji i nestabilnost. I kako da nabavite onda i naoružanje za vojsku? Kako da nabavite opremu za policiju? Kako da ojačate plate? Kako da povećate penzije? To možete samo u stabilnoj zemlji koja ima dobru ekonomsku politiku. Na kraju krajeva, rezultati u ovim godinama pokazuju da Aleksandar Vučić i te kako dobro zna da vodi našu zemlju, i te kako dobro zna kako se postižu rezultati. Najvažnije za jednu zemlju, za jedan narod je da ne sluša samo populističke reči, već da povlači i teške poteze koji u tom trenutku možda neće zvučati ljudima zgodno da prihvate, ali kad vide za nekoliko godina da im to donosi kvalitetniji i bolji život, onda shvate koliko je ta politika bila ispravna u tim momentima. Što se tiče Kosova i Metohije, veoma lako vidimo šta misle Srbi koji žive tamo, da ne budemo mi veći zaštitnici njihovih prava od njih samih, da ne budemo mi više tobož zabrinuti za njih od njih samih. Pošto mali broj ljudi odlučuje da ode da živi na Kosovu i Metohiji, da pokaže tu privrženost našoj južnoj pokrajini, a onda kada odete kod onih koji žive tamo i pitate ih šta misle o svakome od nas, oni to kažu na izborima, vrlo jasno, pa nas lepo ocene na izborima, pa kažu ko je za statističku grešku, a ko je za podršku od preko 90%. Imate to vrlo jasno kod ljudi koji žive na Kosovu i Metohiji. Uglavnom, Srbija će nastaviti da radi na svojoj stabilnosti, nastaviće da jača svoje kapacitete, nastaviće da izvozi u sve ove zemlje, nastaviće da jača našu proizvodnju, kao što to radi i danas, da naši ljudi koji proizvode i naši poljoprivrednici i naša proizvodnja i naši proizvođači automobila i svi oni koji rade u ovoj zemlji, cela ta auto-industrija koja je danas izuzetno snažna ima potencijal da izveze pod lakšim uslovima, pod lakšim mogućnostima u te okolne zemlje i da tako ostvarimo bolji život za naše građane. To jeste politika Aleksandra Vučića i mislim da je to pravi put za našu zemlju. Hvala lepo.
Hvala, gospodine ministre. Sada, u skladu sa članom 87, određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik dr Muamer Zukorlić. Izvolite, dr Zukorliću.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnici Vlade, kada se pred nama nađe u Skupštini ovoliko predloga sporazuma sa različitim faktorima u zemljama oko nas i drugim međunarodnim faktorima to je dobar znak da se zemlja otvara, da širi svoja prijateljstva, da gradi saradnju i to je nešto na čemu se može graditi značajniji prosperitet za zemlju i sve njene građane No, ja ću pažnju usmeriti prema Zakonu o putnim ispravama, uveren da će on svakako sa ovim što je pred nama nakon usvajanja doprineti unapređenju, efikasnosti same putne isprave i svega onoga što se tiče putnih isprava ali i izdavanja samih putnih isprava. U tom pogledu, a shodno iskustvu koje imamo u Novom Pazaru i ostalim opštinama, odnosno policijskim upravama na prostoru Sandžaka, ja želim ukazati na to da nedostaju mehanizmi za efikasnu uslugu građanima prilikom izdavanja putnih isprava. Imamo jako zastarelu tehniku, prilično loše prostorne uslove. Uopšte, zgrada policijske uprave u Novom Pazaru je u dosta lošem stanju, pa ona centralna i tako, i tako. Međutim, postoji tamo i neka pomoćna zgrada koju kolokvijalno zovu barakom. Dakle, moja preporuka i zahtev samom ministru i nadležnima u Ministarstvu jeste da se što pre priđe rešavanju ovog problema, da se prošire potrebni prostori i svakako da se službe i u Novom Pazaru i u ostalim opštinama unaprede kako bi se putne isprave mogle izdavati efikasno. Poznato je, i mi smo na to ukazivali, čak je bilo i određenih incidenata koji su nastajali zbog nervoze u zagušljivim prostorima, hodnicima gde puno ljudi čeka, tako da je od izuzetne važnosti da Ministarstvo što pre priđe rešavanju ovog problema, jer mislim da u 21. veku, a s obzirom i na celokupni uspon u pogledu razvoja zemlje i budžetske mogućnosti, mislim da je samo potrebno dodatno volje da se i ovaj problem, nadam se, efikasno reši, jer obaveza države jeste gde je god moguće olakšati građanima, pokušati da im se pomogne da se njihov život olakša i ulepša, a znate i sami da je jako puno različitih problema koji kod građana proizvode i izazivaju nervozu i svojevrsnu depresiju. Takođe, želim ukazati na pitanje rešavanja državljanstava i to vezano za dve teme. Jedna se tiče državljana Srbije, iako je taj njihov status, nažalost, još upitan. U pitanju su ljudi koji su rođeni na području Crne Gore i nakon osamostaljenja Crne gore. Dakle, oni od ranije žive na području Srbije, izjasnili su se za državljanstvo Srbije, automatski su izgubili državljanstvo Crne Gore. Prema podacima sa kojima raspolažemo jako veliki broj građana čeka na rešavanje pitanja njihovog državljanstva u Republici Srbiji, čak više, pa i deset godina. Naš zahtev poslanika Stranke pravde i pomirenja jeste da se ovo pitanje reši što pre i što efikasnije, jer su u pitanju građani koji ne mogu svoje elementarna građanska prava rešavati zbog toga što ovaj problem, na neki način visi u zraku. Takođe, želim ukazati i na nagomilavanje predmeta vezano za zahteve državljanstva, odnosno za državljanstvo od građana sa područja Republike Turske koji su svakako poreklom sa naših prostora i koji, uglavnom, ispunjavaju sve uslove kako bi obnovili svoje državljanstvo koje su ranije izgubili. Nezvanična informacija je da je broj službenika koji rade na ovim pitanjima neadekvatan. Mislim da bi bilo od velike važnosti da se ovom pitanju pristupi ozbiljno kako bi rešili to efikasno i na korist građana u duhu zakona. Hvala vam.
Hvala, kolega Zukorliću. Reč ima dr Nebojša Stefanović. Izvolite, Ministre.
Hvala na sugestijama. Zaista radimo baš kao što ste vi rekli, radimo na ovim prioritetima. Naprosto, u godinama koje su bile loše po našu zemlju i u kojima je ekonomija bila izuzetno loša, policija i vojska su bile negde u zapećku. Tada se zaista minimalno izdvajalo. Neke zgrade koje postoje, koje su čak iz pedesetih godina širom Srbije, obišao sam veliki broj policijskih stanica, ima nekih koji su baš u jakom lošem stanju. Neke od najlošijih se nalaze u Beogradu. Ne bih sada da izdvajam koja, ali da odete u Policijsku stanicu Vračar, rekli biste, Vračar, jedna od najelitnijih opština naše zemlje, kada pogledate stanje u policijskoj stanici koja je zaista loša. Policijska stanica Savski venac delimično smo je renovirali, delimično sredili, pošto se tamo nalazi Uprava za strance, nalazi se Uviđajno odeljenje Saobraćajne policije, nalazi se Policijska stanica Savski venac. Kada sam bio kod njih pre par godina, blizu početka mandata, kada sam video stanje, zaista sam pomislio da li je moguće da to tako nešto izgleda. Sve je bilo loše i kada krenete redom, onda ne znate šta ćete pre, da li prvo da sređujete informatičku opremu, vozila, uniforme, se ono što je jako dugo bilo zapostavljeno. To govorim upravo u prilog tome da razmišljamo o svakoj sredini, o svakom okrugu u Srbiji i gledamo da sredimo prvo matične policijske uprave, zgrade policijskih uprava, a onda širimo na policijske stanice. Ove godine ćemo završiti i opremanje. Mi to radimo non-stop, ali ove godine ćemo popraviti stanje što se tiče informatičke opreme. Naš sektor za informacione i telekomunikacione delatnosti i analitiku radi na unapređenju softvera koji će omogućiti da brže i lakše naši građani ostvaruju sva svoja prava iz oblasti upravnih poslova. Naravno, uvek dođemo do onog pitanja broja službenika, npr. Ljudi kažu da nam treba više saobraćajnih policajaca - slažem se. Evropljani nam kažu da nam treba više ljudi na granici – slažem se. Treba nam više ljudi na upravnim poslovima – slažem se. Treba nam više ljudi kao školskih policajaca – slažem se. Treba nam više ljudi u borbi protiv droge – slažem se, samo treba naći novca za to. Kada bismo sve ono što treba popunili, kao ministar unutrašnjih poslova ne bih imao ništa protiv, ali bih bio nekorektan prema drugim kolegama da kažem – dajte meni, jer to znači da moramo nekome da uzmemo. Može jedan policajac više, ali to onda znači negde jedna medicinska sestra manje. Može jedna policijska stanica da bude više renovirana, ali to znači kilometar puta manje. Dakle, samo je stvar prioriteta. Trudimo se da ljudi to ne osete, ali slažem se sa vama da ima nekada gužvi, pogotovo u ovoj godini gde je bilo deset godina kako je istekao rok važenja biometrijskih pasoša koji su tada prvi put izdavani. Naši ljudi su kao po komandi svi došli u celoj Srbiji u ista dva meseca da svi izvade pasoš i onda možete da zamislite red. Zato sam, između ostalog, i došao na ideju da ponudimo i ove izmene zakona koje su danas pred vama, da bi građani to mogli da urade tada kada imaju zaista potrebu. Vi danas imate vremena ili ste recimo došli iz inostranstva, ima ljudi koji žive u inostranstvu, dođu u Srbiju i onda obično pokušavaju u onih mesec dana kada borave u Srbiji da reše sva ta pitanja. Ovako mogu bilo kada da dođu, mogu to u našim DKP da reše, mogu na bilo koji drugi način. Jasno mi je da je potrebno još mogućnosti. Drago mi je da je naša zemlja ekonomski jača i zahvaljujući tome verujem da ćemo i u narednoj godini imati još više mogućnosti da popravljamo sve to i ja vas molim i građane Novog Pazara, kao i svih drugih gradova u Srbiji samo da imaju razumevanja, a hoću da zajedno radimo i sa ljudima iz Novog Pazara i svakog drugog grada u Srbiji na tome da položaj i policijskih službenika i njihov odnos prema građanima i usluge koje pružamo budu što bolje.
Hvala ministre Stefanoviću. Sada reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, podržavam ove zakone, ali valja reći da po pitanju migranata, zbog naših gledalaca, treba reći da Srbija mora biti izuzetno pažljiva. Sve te ratne strahote smo mi prolazili. Mnogo naših Srba i pripadnika drugih naroda su migrirali za vreme velikih ratova i zato moramo razumeti druge. Nismo mi razorili ni Siriju, ni Irak, ni Libiju, ni Avganistan. Sticajem okolnosti naša teritorija se koristi prilikom migracija iz njihovih država ratom zahvaćenih prema EU, koje je delimično, uz SAD, odgovorna za rasturanje tih država i navodnih nekih ratnih ustanaka. Što se tiče saradnje sa policijama, ja bih voleo … Ja ću navesti jedan primer koliko je veoma bitno u finansijskim malverzacijama, naravno u terorizmu, ali u finansijskim malverzacijama je veoma bitna saradnja. Da je te saradnje bilo, ranije verujem da jeste ali ne u punoj dimenziji, recimo, Evropol bi mogli da pitamo o ovim lažnim Šolakovim i Đilasovim prekograničnim televizijama, recimo Luksemburg. Tamo su fiktivno registrovali dvadesetak tzv. prekograničnih kanala koji tamo ne emituju program, ali ga u Srbiji reemituju. Sada, svaki naš gledalac zdravorazumno može da se zapita kakvo je to reemitovanje u Srbiji bez početnog emitovanja u Luksemburgu? Zašto ovo govorim? Zato što odgovorni tvrdim da ti lažni prekogranični, medijska batina nad glavama funkcionera, pa i ministra policije, moje malenkosti i drugih kolega služi da se odagna pažnja sa njihovog poslovanja. Preko 500 miliona evra Šolakov i Đilasov biznis SBB vredi u Srbiji, odnosno godišnje toliko prihoduje. Da je reč o ozbiljnom novcu govori i kupovina od strane BS Partnersa tog sistema za 2,6 milijardi. Naši gledaoci treba da znaju da taj Đilasov i Šolakov biznis je vredeo 2,6 milijardi evra, da godišnje iz regiona ispumpaju 500 miliona evra prihoda od pretplate internet usluga i televizijskih usluga, kablovskih usluga. Zato su toliko i plaćeni. Da bi taj novac ispumpali na fiktivne poslove, trebala im je fiktivna prekogranična televizija. Osnovali su dvadesetak. Tako se novac za reemitovanje ispumpava iz Srbije i na takav način se guše domaći mediji. Emitovanjem, ne reemitovanjem, srpskih reklama na našem tržištu dodatno ugrožavaju domaće medije. Zamislite kada bi mi u Parizu otvorili televizijsku stanicu koja je registrovana u Inđiji i kažemo – mi reemitujemo program, iako se u Inđiji taj program ne reemituje? Fiktivno registrujemo televiziju, odemo u Pariz, London ili negde i emitujemo program protiv engleske i francuske vlade i kažem – ja to reemitujemo program iz Srbije, jeste da ga u Srbiji ne emitujem, ali eto reemitujem ga. Koliko bi mi trajali? Zato u ovoj saradnji tražim da pitamo da li se u Luksemburgu i Sloveniji ti programi emituju – N1, Nova S, pa se onda u Srbiji reemituju, što je dozvoljeno. Kada se programi reemituju, onda REM i nadležni organi Srbije nisu nadležni za takvu vrstu televizije, ali pošto reemitovanja nema, oni rade na crno. Rade na crno, uzimaju golem novac, iznose ga napolje. Ja ću navesti još jedan primer špekulacije. Svi znate da tu jednu televiziju N1, koja nije registrovana i nema PIB, vodi Jugoslav Ćosić. Istovremeno, gospodine ministre, on ima privatnu firmu koja se zove „Key conection“, ključna veza. Recimo ključna veza je sledeća – Kurti je dobar političar za njega, Srpska lista ne valja. Srpska lista je na Kosovu predstavnik srpske države. To je poznato i Kurtiju, ali Jugoslavu Ćosiću nije. Ajde da vidimo zašto je Srpska lista nepoželjna na takvim televizijama, a recimo Kurti je poželjan. Recimo, transakcija iz Albanije od 19.1.2018. godine pa do 6.3.2019. godine, ja sam takve podatke dobio, zato što se Jugoslav Ćosić bunio protiv neke tajne veze. Ta tajna veza postaje ovog trenutka javna. On je dobio 250.000 evra iz Albanije. Dakle, s obzirom na ovu saradnju, treba pitati kako je to njegova privatna firma registrovana za produkciju televizijskog programa dobila po osnovu poslovnog konsaltinga 250.000 evra? Ta njegova firma gde je on 90% vlasnik i povezano lice S.Ć, sa njim 10%, koja je direktor, ima jednog zaposlenog, dobije 250 hiljada. Ja pitam - šta je on to savetovao Albance kad je dobio 250 hiljada? Da li je to u vezi Kurtija? Te informacije možemo proveriti ako sarađujemo sa svima, pa i sa predstavnicima SAD, zbog terorizma koji je raširen, a gde filmove montiraju na Kosovu itd, pa ne znam da li je možda poslovni konsalting bio vezan i za to? Da li na poslovni konsalting mogu da se vade i oni što su juče uhapšeni? Recimo da je taj isti dobio od američke ambasade na privatnu firmu, pazi, privatna firma d.o.o, na osnovu poklona i pomoći. A otkad to privredna društva dobijaju poklon i pomoć? Radi se o 26 miliona dinara, u dinarima. Dobio je i 47 hiljada dolara. Vredi to proveriti. Treba sarađivati. Sada da vam kažem koliko je Jugoslav Ćosić sa povezanim licem S.Ć, koja je inače bila i sekretar NUNS-a, čuvenog NUNS-a, znači, radi se o jednoj zajedničkoj koalicionoj medijskoj toljazi koja treba da nas poplaši da ne ulazimo u Šolakov i Đilasov biznis, pa, recimo, to se nagradi ukupno sa 510 hiljada evra, toliko su na svojim računima podigli, 335 hiljada funti, 147 hiljada dolara i 38 miliona dinara. Dakle, za nekoliko godina taj vrli direktor koji ima platu u N1 koja nema PIB 4.000 evra ukupno je sa povezanim licem podigao milion i 400 hiljada evra. S obzirom da to može direktno da ugrozi bezbednost Republike Srbije, s obzirom da je deo novca došao iz Albanije, deo iz američke ambasade, ja vas i sve druge kolege pitam - da li vredi sarađivati sa Evropolom, sa policijama, sa svim policijama sveta da se ovako nešto suzbije. Ovi ovde što nisu, aktivno podržavaju Đilasov i Šolakov biznis, koji je zasnovan na tome da njihovi ljudi rade ove stvari, dakle da uzimaju novac, i pri tome N1 i Nova S televizija mogu da emituju šta god hoće. Ali, ja sam slobodan i da zaključim da mislim da oni ne emituju samo program protiv Vlade Republike Srbije i protiv nas i protiv vladajuće većine, oni emituju program protiv državnih interesa Republike Srbije i pri tome su bogato nagrađeni. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. Reč ima Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani saradnici iz Ministarstva unutrašnjih poslova, kolege narodni poslanici, danas govorimo o paketu zakona iz oblasti unutrašnjih poslova i bezbednosti koji su veoma značajni. Tiču se unapređenja postojećih procedura, odnosno unapređenja položaja građana u ostvarivanju njihovih prava, ali i omogućavanja efikasnijeg rada i još kvalitetnije međunarodne saradnje u sektoru bezbednosti. Najpre bih se u nekoliko minuta osvrnula na Predlog izmena i dopuna Zakona o putnim ispravama, koji ima neka rešenja koja su, možemo reći, naprednija i efikasnija. Praktično, rešenjima u ovom Predlogu zakona ubrzavaju se i preciziraju procedure za dobijanje putnih isprava, čime se i smanjuju troškovi građana u ostvarivanju ovih prava. Najvažnije izmene koje bih pohvalila jesu, o tome su moje kolege govorile, prevashodno da sva potrebna dokumenta za izdavanje pasoša i ostalih putnih isprava će se ubuduće pribavljati po službenoj dužnosti, što znači da građani više neće morati da idu na šalter, niti plaćati dodatne troškove za pribavljanje dokumenata. Drugo rešenje koje posebno želim da istaknem i pohvalim jeste pojednostavljena procedura kada je u pitanju oglašavanje nevažeće putne isprave. Do sada se putna isprava koja je bila nevažeća oglašavala, kao što znamo, u "Službenom glasniku", za šta se plaćao i oglas, dok će ovo rešenje koje je u predlogu zakona biti, što se tiče građana, pojednostavljeno. Poznata je naša višedecenijska saradnja sa brojnim međunarodnim organizacijama u oblasti bezbednosti, naročito u organizacijama koje se bave sprečavanjem kriminala, i to u svim svojim oblicima. Republika Srbija ima velika i pozitivna iskustva, naročito poslednjih godina, u saradnji sa međunarodnim bezbednosnim organizacijama i nedvosmisleno daje svoj veliki doprinos u otkrivanju krivičnih dela i gonjenju samih počinilaca. Danas upravo potvrđujemo međunarodne sporazume koji doprinose još boljem pozicioniranju Srbije u Evropi i u svetu u pogledu policijske i bezbednosne saradnje. Jedan od sporazuma koji parlament treba danas da ratifikuje, odnosno u danu za glasanje, jeste Sporazum o izmeni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije, kako se danas zove Evropol. Godine 2017, promenom pravnog okvira Evropola, odnosno promenom naziva Agencije EU za saradnju organa za izvršavanje zakona i proširivanjem mandata same organizacije, sada ta organizacija pokriva i krivična dela protiv finansijskih interesa EU, trgovinu na osnovu povlašćenih informacija i manipulacija finansijskim tržištem, kao i genocid, zločin protiv čovečnosti i ratni zločini. Ove izmene jesu razlog zbog koga mi danas raspravljamo o izmeni, odnosno o Sporazumu kojeg treba da ratifikujemo. Nešto kasnije će moja koleginica govoriti i o ovom sporazumu i o Sporazumu između Republike Srbije i Agencije Evropske unije za saradnju u sprovođenju zakona o upućivanju oficira za vezu, kao i Zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost SAD u unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija. Jedan interesantan sporazum na koji bih se osvrnula nekoliko minuta jeste Sporazum između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske zajednice o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne i izazvane katastrofe i Dopunski protokol uz Sporazum između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne i izazvane katastrofe. Podsetila bih da je Republika Srbija učesnica Crnomorske ekonomske saradnje. Mi ovde u parlamentu imamo i stalnu parlamentarnu delegaciju u Skupštini ove organizacije. Republika Srbija je od 2016. godine predsedavala ovom organizacijom, kada smo bili domaćini Parlamentarnoj skupštini Crnomorske ekonomske saradnje ovde u Beogradu. Na marginama ovog skupa je ministar spoljnih poslova Ivica Dačić tada potpisao i sporazum i dodatni protokol kojim se obezbeđuje saradnja država članica u oblasti vanrednih situacija i to jeste ovo što je predmet rasprave. Značajno jeste svakako aktivno učešće u svim međunarodnim forumima, jer ovo je samo još jedan od foruma odnosno organizacija koje imaju perspektivu i u kojima učestvujemo. Kao što je na samitu povodom 25-godišnjice obeležavanje 2017. godine Dačić rekao - u današnjem svetu ekonomskih kriza, vojnih sukoba, nezapamćenih migracija, razjedinjavanje država i terorizma, organizacije poput ove mogu da učine razliku. Ovo je cilj kojem je Srbija duboko posvećena. Jasno je da zemlje ovog regiona, kao uostalom i sve zemlje sveta imaju svojih političkih razlika i otvorenih pitanja koje ne mogu da se reše preko noći. Imajući to u vidu, smatramo da je razvijanje saradnje najbolji način da zemlje dođu do zajedničkog imenitelja i stvore ambijent koji bi olakšao postizanje opšte prihvaćenog rešenja. Sporazum o saradnji i pružanju pomoći u vanrednim situacijama hitnim reagovanjem na prirodne izazvane katastrofe upravo tome i doprinosi. Kao što je moj kolega, ovlašćeni predstavnik SPS, gospodin Zagrađanin rekao, mi ćemo podržati naravno sve predloge zakona i ove sporazume koji su na dnevnom redu, a moja koleginica će u nastavku rasprave diskutovati o određenim dokumentima. Hvala.
Hvala, koleginice Miladinović. Reč ima dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem. Kao što ste već imali prilike čuti, poslanici stranke „Pravde i pomirenja“ podržaće i ove predloge, kao i sve ostale predloge koji su, pre svega, u korist građana i nosioca tih putnih isprava. Međutim, iskoristiću priliku i prisustvo uvaženog ministra i potpredsednika Vlade da ukažem na nekoliko događaja koji izazivaju nelagodu kod građana, posebno regije Sandžak i posebno Bošnjaka, a koji, čini se, ili se bar tako čini, nekako orkestrirano dolaze u poslednje vreme i još uvek nismo imali zvaničan stav vladajućih organa po pitanju tih događaja. Naime, u selu Riljac kod Trstenika, udruženje „Kraljevina Srbije“ održalo je neki svoj sabor na kojem su pevali četničke pesme koje potpadaju pod KZP član 317. kojim se kaže: „Kad četničko grlo jekne, u Pazaru bula strekne. Hajrudine, možeš li slanine, kad ti četnik sa tavana skine?“ Dakle, ovo su zaista opasne i teške poruke. Verovatno nekome odgovara da u ovom momentu pokuša da nanese neku vrstu nemira građanima Republike Srbije, a posebno ukoliko uzmemo u obzir da je desetak dana nakon ovog na adresu Islamske zajednice u Srbiji, Mešihata, došlo pismo adresirano sa identitetom pošiljaoca u kome je stajao i jedan neispaljen metak. Ovo je sve, naravno, prijavljeno i mi smo kao stranka, takođe, podneli krivične prijave protiv svih ovih nosioca ovih krivičnih dela, ali nam je vrlo važno da i ministar Stefanović, kao neko kome se veruje, kao neko ko ima mehanizam i snagu usled ovog resora koji vodi i pozicije u Vladi, takođe, da jedan stav po ovim pitanjima, jer verujemo da su ovo incidenti koji su verovatno negde drugde spremani, ali koji izazivaju nelagodu i nanose, takođe, osećaj neprijatnosti, da ne kažem straha, a ponekad i izazivaju revolt kod građana, posebno pripadnika islama, građana bošnjačke nacionalnosti, itd. Takođe, nekako dosledno tome, vrlo često se spominju neke vrste diskriminacija prilikom zapošljavanja u policijskim upravama. Ono što bih zaista voleo da zamolim ministra, da čisto senzor stavi na taj deo, jeste policijska stanica Priboj, pri Policijskoj upravi Prijepolje, gde su nam sa terena upošljenici bošnjačke nacionalnosti skrenuli pažnju da verovatno samosvojnim odlukama određenih rukovodioca, prilikom ovih rekonstrukcija i reformi unutar policijskih stanica i uprava, od 2018. i 2019. godine njihov status je izuzetno unižen i smanjen i da apsolutno ne zadovoljava one pozicije koje prema svojim kompetencijama i kvalifikacijama zavređuju. Hvala.
Hvala, kolega Fehratoviću. Reč ima dr Nebojša Stefanović. Izvolite, ministre.
Meni je drago da živimo u zemlji koja izuzetno poštuje inače našu multietničnost i multikonfesionalnost, zato što to jesu vrednosti za koje se zalažem. Vi ste u pravu, ne treba da slušamo bilo gde, bilo šta protiv nekog naroda, protiv određene veroispovesti. To ljudi ne vole. To ljudi ne vole, kao što ne vole ni u Novom Pazaru kad slušaju pesme na stadionu gde se govori sve najgore o Srbima, pozivaju na ubistva Srba i najteže stvari, dakle, mnogo teže od ove slanine. dakle, mnogo teže stvari, i ljudi to mrze, kao što i ljudi muslimanske veroispovesti, naravno da ne može da im bude prijatno kad im neko pominje bilo šta što ih vređa i što im preti na bilo koji način. Mislim da treba zajednički da se borimo protiv svakog vida diskriminacije, dakle, protiv svakog vida nasilja, jer to jeste jedan oblik nasilja. Naše društvo se gradi na tome, i ja sam ponosan zato što i u ovom parlamentu i u državi i u Vladi i u Skupštini, dakle, imamo jednu zaista, u tom smislu, možda se razlikujemo po političkim stavovima, ali ovde danas ljudi ne prebrajaju jedni druge po bilo kom drugom osnovu, da li će biti ove ili one nacije ili ove i one veroispovesti. Što se toga tiče, svakako da sam spreman da radimo svi zajedno i kao ministar unutrašnjih poslova i, naravno, da apelujem na pravosudne organe da rade svoj posao, da ne dozvolimo ni jedan primer, nigde, nikome, bez obzira ko je ili šta je. Naravno, treba da pokažemo nekad i političku zrelost za neke pojave na čije bi reagovanje možda više podigli prašine u javnosti, više možda uticali na produbljivanje podela, da razmislimo, naravno, neka tužioci procenjuju gde ima krivičnog dela i prekršajnih dela, odnosno sudije, neka oni odlučuju i rade svoj posao, ali ja mislim da mi kao političari treba da vodimo računa i o tome da najpametnije i najmudrije vodimo politiku kojom ćemo ljude u ovoj zemlji približavati jedne drugima, a ne da ih delimo. Što se tiče ovoga, dakle, obratiću pažnju posebno na policijsku stanicu u Tutinu. Hoću da pogledam o čemu se radi. Znate kako uvek ima primedbi. Jedni kažu – u lokalnoj samoupravi se zapošljavaju samo Bošnjaci, tu Srbin ne može da dobije posao nikada. Ovi kažu – jeste, onda u policijskoj stanici će dobiti samo Srbi, ne mogu Bošnjaci. Onda jedni druge uvek optužuju. Ono što ja vama hoću da kažem, mi kada raspišemo konkurs, mi stvarno tražimo najbolje. Meni je super da su nam policajci tamo gde su Bošnjaci većina, meni je odlično da Bošnjak bude policajac, jer kad Bošnjak policajac u intervenciji udari kriminalca Bošnjaka, onda je to policajac udario kriminalca. Kada se dođe do različitih etničkih principa, to je uvek za advokate, za društvo, za nekog sa strane prostor da kaže – aha, tukao ga je zato što je bio druge vere, a ne zato što je bio lopov, krao je ili je uradio nešto, pa se suprotstavio policiji prilikom hapšenja. Razumete o čemu govorim. Dakle, cilj mi je da imamo mir. Iskreno, meni je cilj da nemam nijednu vest ni iz jedne opštine tokom dana, da mi kažu – šefe, sve je u redu, nemamo nikakav problem. Meni je to cilj. Ali, zaista ću se potruditi da proverim sve ovo što ste vi rekli. U interesu mi je da imamo najbolji, ako je taj neki mladi čovek najbolji kandidat, uopšte me ne interesuje ni kako se zove, ni preziva, ni odakle je, važno mi je da je on najbolji i najbolji moraju da dobiju posao. Hvala.
Hvala, ministre. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović, pravo na repliku.
Zaista vam hvala na ovim rečima. Jedna ispravka. Verovatno me niste dobro čuli, reč je o policijskoj stanici u Priboju, a ne u Tutinu. Slažem se s vama za ovaj prvi deo, vezano za ovaj četnički sabor. Jeste sitna provokacija. Međutim, metak na adresu predsednika Islamske zajednice u Srbiji zaista nije samo provokacija, već jedno vrlo, vrlo ozbiljno upozorenje i sa razlogom izaziva nelagodu i zabrinutost svih nas pripadnika Islamske zajednice u Srbiji, kao što se takođe slažem da svaka konstrukcija koja izaziva mržnju i netrpeljivost, ma od koga dolazila, ma od pripadnika koje grupe, kog naroda, nije dobra i da je za svaku vrstu osude. Ali, takođe, znam da mi u Novom Pazaru vekovima živimo zaista u slozi, u miru, i Bošnjaci i Srbi, i da nikada, ama baš nikada, nismo imali međusobnih niti verskih, niti nacionalnih netrpeljivosti, da nam je to uvek uvoženo s vana, kao rezultat nečijih nastojanja da izazovu trusnost u takvom jednom području. Zato je vrlo važno da na ovaj način zaista svi u celom sistemu države reaguju, kako bi se upravo to predupredilo i kako bi mladi ljudi, prevashodno, a i svi ostali građani, videli sebi budućnost u ovoj zajedničkoj državi. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar. Izvolite.
Izvinjavam se na mom propustu i vrlo oštro, svakako, osuđujem svaku pretnju koja takve vrste stiže predsednicima bilo koje verske zajednice, svakom čoveku u Srbiji, na kraju krajeva. Ne znam dokle je stigla istraga u ovoj fazi, ali potrudiću se da saznam i da vam saopštim da li je pokrenuta, sigurno ne detalje, ali uveren sam da će tužilaštvo i policija naći onog ko je to uradio. Stvarno očekujem i oštru kaznu.
Hvala. Reč ima Danijela Stojadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, narodni poslanici, paket zakona i sporazuma o kojima danas raspravljamo veoma su značajni za sektor unutrašnjih poslova, bezbednosti i vanrednih situacija, jer unapređuju zakonski okvir i proširuju bilateralnu i međunarodnu saradnju u ovim oblastima, čime policijske, vatrogasne i bezbednosne snage Srbije dobijaju na značaju. Ja ću govoriti o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama, kao prvom iz današnje rasprave, a zatim o Sporazumu između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske. Zakonom o putnim ispravama, koji danas menjamo, poboljšavaju se rešenja koja će doprineti i ubrzanju procedura i smanjenju troškova koje će građani plaćati prilikom izdavanja putnih isprava. Da podsetimo da je još u julu mesecu 2008. godine Srbija uvela biometrijski pasoš i svrstala se u grupu zemalja koje imaju najsavremeniji oblik biometrijskog pasoša. Znači, naš pasoš je postao jedan od najbezbednijih i zbog toga što sadrži u sebi radiofrekventni identifikator, odnosno otisak prsta, tako da ga je skoro nemoguće falsifikovati. Dobijanje ovako bezbedne budne isprave već punih 10 godina onemogućava trgovanje i falsifikovanje srpskog pasoša, što je ranije bio slučaj, jer je naš pasoš i ranije bio na ceni, pa je nažalost često i falsifikovan. Znamo da je biometrijski pasoš bio uslov i za dobijanje bezviznog sistema. Pomenula bih najvažnije izmene zakona koje smatramo naprednim rešenjima. Dakle, dobro je rešenje po kome će se potrebna dokumenta za izdavanje pasoša i ostalih putnih isprava pribavljati po službenoj dužnosti, i to će činiti organ koji izdaje putnu ispravu. Tako građani neće ići na razne šaltere, niti će plaćati razne takse za pribavljanje dokumenata. Vredno je naglasiti da je uvođenje e-uprave i povezivanje svih državnih organa, koji građanima izdaju razna dokumenta, omogućilo i ubrzavanje procedura za pribavljanje dokumenata tipa ličnih karata i putnih isprava. U modernizaciji uprave, odnosno u uvođenju elektronske uprave, veliku zaslugu ima i Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, koje je u poslednjih par godina stvorilo zakonski okvir i uvelo je upravo i povezala 11 različitih baza podataka, a među kojima i policijske. Ovakav timski rad, interresorni rad, svakako da daje dobre rezultate. Zakonom je takođe omogućeno podnošenje zahteva za izdavanje novih pasoša šest meseci pre isteka važenja postojećeg pasoša. Ovo će omogućiti smanjenje gužvi na šalterima policijskih stanica, naročito pred sezonu putovanja. U tom kontekstu pohvalila bih dobru organizovanost policijskih uprava u postupku izdavanja i pasoša i ličnih karata. Ovo zakonsko rešenje razrešava i problem roka važenja pasoša pri putovanju u neke zemlje u kojima putna isprava mora biti važeća još šest meseci. Ne može se ući u ove zemlje ako ovaj uslov nije ispunjen. Zakonom se omogućava i ranije podnošenje zahteva ukoliko je to opravdano, ali u tom slučaju podnosilac zahteva mora platiti naknadu za tehničku izradu dokumenata i materijalne izdatke, što je takođe dobro rešenje, jer daje priliku građanima da u određenim situacijama i na ovakav način reše pitanje svoje putne isprave. Rešenja na koja posebno želim da skrenem pažnju i podržim jeste značajno pojednostavljena procedura za oglašavanje nevažeće putne isprave. Do sada su građani usled gubitka oštećenja ili krađe, svoju putnu ispravu morali da oglase nevažećom u „Službenom glasniku“ i da čekaju da se taj oglas objavi. Naravno, za to oglašavanje trebalo platiti i određeni iznos. Po novom zakonskom rešenju nevažeća isprava, bilo da je izgubljena, ukradena ili fizički oštećena, oglašavaće se na internet stranici Ministarstva unutrašnjih poslova, i to odmah po prijavi građana o čijoj se ispravi radi. Ovo rešenje ne samo da je efikasnije, već se na ovaj način i građani finansijski rasterećuju, što u krajnjoj liniji znači da država, tačnije Ministarstvo unutrašnjih poslova, preuzima i ovaj deo troškova. Kao član Odbora za prava deteta, skrenula bih pažnju i na zakonsko rešenje koje se odnosi na izdavanje pasoša maloletnim licima. O tome je govorilo više kolega pre mene. S jedne strane je dobro da se u određenim situacijama maloletnom detetu izdaje pasoš uz saglasnost samo jednog roditelja, roditelja koji ima starateljstvo nad detetom, a sa druge strane, treba veoma pažljivo postupati u ovim slučajevima, jer se može desiti da jedan od roditelja to pravo zloupotrebi na račun drugog roditelja. U celini posmatrano ovaj zakon nudi kvalitetnija rešenja. Kada je u pitanju međunarodna saradnja na polju sprečavanja i ublažavanja posledica u oblasti zaštite od prirodnih katastrofa, danas potvrđujemo još jedan bilateralni sporazum, a to je sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o saradnji u oblasti zaštite od prirodnih i izazvanih katastrofa. Ovaj sporazum između vlada naše dve zemlje potpisan je u Beogradu 25. jula 2019. godine, čime je potvrđen interes obe zemlje da pravno urede i unapred sve oblike saradnje u oblasti zaštite od prirodnih i izazvanih katastrofa, pogotovu što se radi o dve susedne zemlje koje sarađuju i na drugim poljima, pre svega, energetskim. Znamo da prirodne katastrofe, nažalost, ne poznaju granice i da je utoliko dragocenija saradnja koja se ratifikacijom ovog sporazuma omogućava. Dugogodišnja bilateralna saradnja Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske rezultirala je donošenje velikog broja ugovora. Srbija, nažalost, ima velika iskustva sa prirodnim nepogodama, posebno sa poplavama i požarima i veliko je zadovoljstvo Sektora za vanredne situacije, kao i svih zaposlenih, uključujući vatrogasne jedinice širom Srbije, za dobijanje novih vatrogasnih vozila i nove opreme koja dugo nije obnavljana. Deset godina od osnivanja Sektora za vanredne situacije, gde su vatrogasne jedinice spasioca u tom periodu spasle oko 25.000 ljudi, a pohvalno je i to što se u poslednje dve godine primilo oko 260 novih vatrogasaca, a na obuci je još oko 200. Znači, uveliko se radi na modernizaciji sektora za vanredne situacije i spasilačkih službi. Prethodnih dana smo se upravo suočili sa velikim požarom na Staroj planini, gde je izgorelo mnogo hektara stogodišnjih šuma, i ovo se, nažalost, dešava i u drugim zemljama, a posledica je ili velikih suša, a dosta često i ljudskog nemara. U ovoj situaciji bila nam je potrebna saradnja naših prijateljskih država. Zato je ovaj oblik saradnje i sa nama prijateljskom Republikom Bugarskom obostrano koristan i dragocen, kako bi se zajedničkim delovanjem mogle sprečiti ili smanjiti posledice požara, poplava i drugih prirodnih nepogoda. Iz svega ovoga rečenog iz današnje rasprave, poslanička grupa SPS podržaće ovaj predlog zakona. Hvala.
Hvala. Sada reč ima narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, podržavam sve predloge zakone koje nam je podnela Vlada, a koji su danas na dnevnom redu, ali ću se danas, ovom prilikom, osvrnuti na Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija. Suprotstavljanje terorizmu je veoma važan segment politike nacionalne bezbednosti Republike Srbije. U tom smislu je obaveštajni rad u okviru policije i ostalih obaveštajnih tj. bezbednosnih službi, svakodnevna razmena informacija o potencijalnim opasnostima, pa i kontinuirana razmena iskustava jedan od najvažnijih načina da se uspešno suprotstavimo toj globalnoj pretnji. Srpska policija i ostale službe bezbednosti u Republici Srbiji pokazale su se u dosadašnjem periodu kao izuzetno kredibilan partner u ovoj borbi na međunarodnom nivou. Do sada smo imali sreću, za razliku od brojnih zemalja u okruženju i šire, i u Srbiji nije bilo terorističkih napada. Međutim, ne smemo biti opušteni. Naša policija i ostale snage bezbednosti, svako u svom domenu, moraju budno da prate svaku, pa i najmanju mogućnost opasnosti od terorističkih napada na našoj teritoriji ili bilo gde protiv naših građana. Samo tako i razvijanjem bliske saradnje sa stranim službama Srbija se može odbraniti od terorizma. To mora biti kontinuirani proces koji ne sme stati ni jednog trenutka i u kojem moraju biti uključene sve snage bezbednosti kojima raspolažemo. Najveće bezbednosne izazove u tom smislu, dakle u vezi sa terorizmom, koji moraju biti u fokusu rada svih naših bezbednosnih službi predstavljaju pre svega lica povratnici sa stranih ratišta i ekstremna radikalizacija. Mi imamo podatke da se u Siriji i u Iraku trenutno u sastavu terorističkih organizacija nalazi maksimalno do tridesetak državljana Srbije i iz godine u godinu imamo trend smanjenja takvih odlazaka na strana ratišta. Međutim, modeli radikalizacije su ranije bili daleko prostiji, dok su se danas praktično preselili u virtuelni svet. Terorističke organizacije zloupotrebljavaju društvene mreže i sajtove za propagandu, obučavanje, regrutovanje novih članova i prikupljanje finansijskih sredstava. Zato moramo biti svesni da ne postoje konačna rešenja i da se svi moramo prilagođavati i usavršavati da bi se ovoj globalnoj pretnji sa dalekosežnim posledicama stalo na put. Dobar obaveštajni rad unutar policije i najčvršća moguća saradnja sa policajcima u regionu, Evropi i celom svetu jedini su način uspešnog suprotstavljanja ovom zlu. Memorandum o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija, koji je potpisan u Vašingtonu 14. maja 2019. godine, a koji mi danas potvrđujemo ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, donošenjem ovog zakona, omogućuje još tešnju i profesionalniju saradnju između dve zemlje u oblasti borbe protiv terorizma. Omogućićemo da se razmenom biometrijskih podataka bezbednosno interesantnih lica utvrdi identitet svakog lica, uključujući i njegovu nacionalnu pripadnost, njegov status imigranta ili njegovu istoriju putovanja koja može da nam ukaže na to da li je to lice uključeno u terorističke aktivnosti. Razmenom relevantnih i neophodnih podataka koje poseduju dve države, Srbija i Sjedinjene Američke Države, sprečićemo putovanje terorista, pa samim tim i umanjiti pretnje po nacionalnu bezbednost. U vreme migranske krize, a posebno u budućim eventualnim migranskim talasima, razmenom informacija i dobijanjem biometriskih podataka iz američkih evidencija moći ćemo da utvrdimo da li je neko lice učestvovalo u ratnim sukobima ili je povezano sa terorističkim aktivnostima. Time će bezbednost svih naših građana i cele Republike Srbije biti podignuta na viši nivo, a mi ćemo u svakom trenutku znati ko su lica koja se nalaze na našoj teritoriji. Dakle, na kraju želim još jednom istaći da je osnovni cilj borba protiv terorizma. Imajući uvek u vidu da i terorizam ima svoju međunarodnu komponentu, jasno je da samo bliska saradnja između država može omogućiti efikasniju borbu protiv ovog zla. Zato je veoma značajno i to da ovakve sporazume o borbi protiv terorizma imamo ne samo sa Sjedinjenim Američkim Državama, već sa gotovo svim državama članicama Evropske unije, a da smo takav sporazum ispregovarali i sa Ruskom Federacijom i očekujemo ubrzo i njegovo potpisivanje. Nama je nužna i veoma potrebna saradnja bezbednosnih službi u borbi protiv terorizma, pa zbog svega navedenog smatram da Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija treba da usvojimo i tako u Narodnoj skupštini Republike Srbije potvrdimo ovaj memorandum. Hvala vam na pažnji.
Hvala, gospodine Đokiću. Reč ima Vesna Ivković. Izvolite, gospođo Ivković.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovane kolege poslanici, na današnjoj sednici vodimo raspravu o više zakona iz oblasti unutrašnjih poslova i bezbednosti, pre svega o grupi međunarodnih i bilateralnih sporazuma iz ove oblasti. Srbija posebnu pažnju posvećuje međunarodnoj i regionalnoj saradnji u oblasti bezbednosti i unutrašnjih poslova, kao i o svim drugim aspektima saradnje koja doprinosi još boljem pozicioniranju Srbije na međunarodnom planu, što je evidentno i što potvrđuju sve bolji i sve čvršći odnosi sa mnogim velikim, ali i malim zemljama sveta. Upravo ovih dana još jedna zemlja je povukla priznanje jednostrano proglašene tzv. države Kosovo. Sada sa Republikom Ganom, koja je za vikend povukla priznanje, o čemu je javnost obavestio ministar spoljnih poslova Ivica Dačić, to je 16 država. Ja ću se danas osvrnuti upravo na jedan deo seta sporazuma koji ćemo ratifikovati u cilju stvaranja zakonskih pretpostavki za još plodniju saradnju sa jednim brojem država sa kojima Srbija već ima potpisano više bilateralnih sporazuma iz različitih oblasti. I ovi sporazumi potvrđuju ispravan kurs koji vodi kako Vlada i predsednik Republike, tako i diplomatija, odnosno ministar spoljnih poslova. Dakle, kada je u pitanju bezbednosni sektor, Srbija više decenija sarađuje sa brojnim međunarodnim organizacijama jer terorizam, kriminal u svim svojim oblicima, trgovina narkoticima i oružjem nažalost nemaju granice. Ratifikacija ovih sporazuma doprinosi još boljem pozicioniranju Srbije u Evropi i u svetu u pogledu policijske i bezbednosne saradnje, na otkrivanju krivičnih dela koja ugrožavaju i opštu i nacionalnu bezbednost pojedinih država. Jedan od sporazuma koji parlament treba da ratifikuje, odnosno potvrdi jeste Sporazum o izmeni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije (Evropola). Inače, Sporazum o operativnoj strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropola potpisan je u Beogradu još 16. januara 2014. godine. Nakon toga, tačnije 2017. godine, promenio se pravni okvir Evropola, i to kao rezultat stupanja na snagu uredbe kojom je promenjen naziv Evropola u Agenciju Evropske unije za saradnju organa za izvršavanje zakona. Proširen je i mandat ove organizacije, tako da sada pokriva još i krivična dela protiv finansijskih interesa Evropske unije, trgovinu na osnovu povlašćenih informacija i manipulacije finansijskim tržištem, kao i genocid, zločin protiv čovečnosti i ratni zločin. Sektor bezbednosti Srbije potvrđivanjem ovog sporazuma dobija pravnu snagu za uključivanje u operativnu i stratešku saradnju i kada su u pitanju nova krivična dela za koja je Evropol, odnosno Agencija Evropske unije za saradnju organa za izvršavanje zakona, kako se sada zove, dobila proširen mandat. Konkretno, radi se i o saradnji policijskih službi Srbije i Evropske unije. Kod nas je to pre svega Ministarstvo unutrašnjih poslova, a u Evropskoj uniji to je Evropska policijska služba, odnosno kriminalistička obaveštajna agencija Evropske unije koja je osnovana 1999. godine i čije su članice sve članice Evropske unije. Sa Agencijom Evropske unije za saradnju u sprovođenju zakona Republika Srbija potpisala je još jedan sporazum početkom ove godine. To je Sporazum o upućivanju oficira za vezu. Ovaj sporazum takođe treba da ratifikujemo. Sporazum Republike Srbije i Agencije Evropske unije o upućivanju oficira za vezu potpisan je 4. marta 2019. godine i 8. aprila 2019. godine. Potvrđivanjem ovog sporazuma treba da doprinese unapređenju već postojeće saradnje sa Evropolom, budući da će zadatak oficira za vezu Evropola biti da podrži i koordinira saradnju između Republike Srbije, Evropola i država članica Evropske unije, kao i da podrži kontakte između Republike Srbije, Evropola i država članica Evropske unije i da olakša razmenu informacija. Oficiri za vezu Evropola koji će boraviti na teritoriji Republike Srbije dobiće privilegije i imunitete koje Srbija dodeljuje članovima administrativnog i tehničkog osoblja diplomatskih predstavništava u Republici Srbiji, u skladu sa Bečkom konvencijom o diplomatskim odnosima iz 1961. godine. Oficiri za vezu Evropola nalaziće se u Ministarstvu unutrašnjih poslova, Direkciji policije, u Upravi za međunarodnu operativnu policijsku saradnju. Odeljenje za poslove Evropola imaće potrebne uslove kao što su kancelarijski prostor i telekomunikaciona oprema. Treći zakon iz ovog paketa o saradnji policijskih snaga koji Skupština treba da potvrdi jeste Zakon o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija. Ovaj memorandum je potpisan u Vašingtonu 14. maja 2019. godine, a rezultat je obostrane volje dve države da urede i unaprede saradnju u oblasti sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija koje mogu biti pretnja nacionalnoj bezbednosti. Sadržaj ovog memoranduma su adekvatne institucionalne mere i odluke o pogledu migracija, migranata, njihovog statusa i povlastica, zahteva za Azil, a saradnje će se ostvariti kroz razmenu podataka, unapređenje prevencije, istrage i gonjenja počinilaca krivičnih dela iz ove populacije. Velike migracije, a posebno blisko istočna migrantska kriza koja je zahvatila i Srbiju, razlog su više za bilateralnu i međunarodnu saradnju organa bezbednosti na ovom planu, posebno kada se ima u vidu opasnost od terorizma i drugih krivičnih dela koje ugrožavaju nacionalnu bezbednost. Sledeći sporazum koji ćemo ratifikovati je Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis o zameni i korišćenju vozačkih dozvola. Kao i prethodni sporazumi iz ovog paketa tako i ovaj sa Republikom Tunis treba da doprinese jačanju i unapređenju bilateralne saradnje dve države. Ovog puta u pitanju je sektor bezbednosti saobraćaja tako što će omogućiti lakšu zamenu nacionalne dozvole za dozvolu druge države potpisnice. Za Srbiju saradnja sa Republikom Tunis ima poseban značaj kada se zna da Tunis nije priznao jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova. Tunis podržava mirno i demokratsko rešenje pitanja Kosova i Metohije uz poštovanje Povelje Rezolucije Saveta bezbednosti UN, kao i poštovanje odredbi međunarodnog prava. Ovaj stav koji Tunis zastupa i na skupovima regionalnih organizacija koje okupljaju arapske i afričke zemlje, povodom zahteva tzv. Kosova za prijem u UNESKO na 38. zasedanju UNESKO-a 9. novembra 2015. godine Tunis je glasao za odlaganje odlučivanja, a zatim pri odlučivanju o prijemu bio uzdržan. Okvir međunarodnog prava kojeg se Tunis pridržava i poštuje u pogledu nepriznavanja takozvanog Kosova ostaje opredeljenje i kod svih pokušaja da se ono progura u članstvu međunarodnih organizacija. Inače, Srbija ima izuzetno plodnu saradnju sa Republikom Tunis pretočenu u više bilateralnih sporazuma. Na kraju svi ovi sporazumi potvrđuju opredeljenost Vlade Republike Srbije za jačanje kapaciteta u sektoru unutrašnjih poslova i bezbednosti čemu doprinosi kontinuitet u aktivnostima MUP od 2008. godine, kada je na njegovom čelu bio ministar Ivica Dačić, sve do danas kada je na čelu ministarstva doktor Nebojša Stefanović. Zato svako ko prati ovaj ispravni kurs Vlade Republike Srbije ide u bolje sutra i živeće u jednoj boljoj jačoj Srbiji čiji ugled u svetu raste. U danu za glasanje poslanička grupa SPS će glasati za ceo set zakona o kojima danas raspravljamo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Studenka Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima. Evo, između ostalog današnji dnevni red obuhvata i Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između naše Vlade i Vlade Republike Bugarske, a koji se odnosi na saradnju dveju država u oblasti zaštite od prirodnih i drugih katastrofa. Ovaj sporazum koji je potpisan u Beogradu jula ove godine, čime se učvršćuje i jača naša saradnja sa susednom Bugarskom u ovoj oblasti, pre svega time što se uređuju procedure međusobnog pružanja pomoći. Javnosti je dobro poznato da je dolaskom SNS na čelo Srbije saradnja naše zemlje sa drugim zemljama dobila potpuno novi oblik. Podignuta je na vrlo visok nivo u najvećem broju slučajeva ti odnosi su prijateljski, a posebno se pažljivo neguju dobrosusedski odnosi sa zemljama u regionu. Za Srbiju je svaki vid saradnje sa susedima od izuzetnog značaja, jer više nismo ona izolovana Srbija, već smo otvoreni i ka Evropi i da svetu, razvijamo se ekonomski i gradimo putnu infrastrukturu koja nas povezuje. Kao što je protekle subote rečeno na otvaranju istočnog kraka „Koridora 10“ koji je povezao Srbiju i Bugarsku srušen je zid između dve republike. Spojene su zapadna i istočna Evropa. Istorijski značajne stvari za Srbiju se dešavaju i svako od nas kao i naši građani znamo koliko je sve to važno za razvoj naše zemlje i dostizanje standarda kome težimo. Srbija i Bugarska će uskoro završiti i zajednički gasovod čime će dve zemlje ubirati prihode od taksi, a građanima omogućiti stabilno tržište gasa. Ovakva prijateljstva šalju dobru sliku o zemljama na Balkanu i vrlo je korisno za ovaj prostor da međusobno sarađujemo i razvijamo naše ekonomije, da izvozimo naše proizvode, da jačamo privredne kapacitete i postanemo znani kao Balkan na koji se rado dolazi turistički, rado se investira i otvaraju nove fabrike. Srbija je već na tom putu i lider je u regionu po privlačenju investicija izgradnji infrastrukture i svaki novi projekat sa našim susedima doneće obostranu korist. U tom smislu ovaj sporazum između Srbije i Bugarske u oblasti zaštite od privrednih i drugih katastrofa podrazumeva obaveštavanje o opasnostima, zajedničku obuku spasilačkih timova, kao i pojednostavljenu proceduru prelaska spasilaca preko državne granice. Razmena informacija će dovesti do pravovremene reakcije i podizanja bezbednosti građana, a pojednostavljena procedura prelaska državne granice do bržeg dopremanja humanitarne pomoći što je od presudnog značaja. Ministarstvo unutrašnjih poslova Srbije i Ministarstvo unutrašnjih poslova Bugarske su već sprovodili određene projekte, kao što je projekat zaštite od požara, zatim zaštite od poplava i klizišta, a veoma je uspešna i saradnja u oblasti borbe protiv korupcije, krijumčarenja narkotika i tako dalje. Dakle, jedna vrlo uspešna saradnja Srbije i Bugarske, a ovim sporazumom će postati još intenzivnija, naravno, zahvaljujući dobrim i prijateljskim odnosima koje predsednik Vučić održava sa Bugarskim premijerom možemo očekivati odličnu saradnju i u budućnosti. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala, gospođo Stojanović. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite, kolega.
Uvažene koleginice i kolege, narodne poslanice i narodni poslanici, uvaženi ministre i gosti, dragi građani Republike Srbije, želim da na početku kažem da ja kao ubeđeni socijaldemokrata i moja Socijaldemokratska partija, koju predvodi Rasim Ljajić, se radujemo i uvek ćemo biti jaka podrška ovakvim zakonima, pre svega, zakonima koji olakšavaju građanima procedure i olakšavaju im i preciziraju jasnije na koji način mogu da dođu do svojih prava, u ovom slučaju do svojih isprava. Sa druge strane, jako je bitno i ono što mi jako podržavamo, jeste da rasteretimo naše građane i vidimo da ovaj Predlog o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama i o tome vodi računa i olakšava, pre svega, onim građanima do kojih slabije stižu informacije, rubni krajevi, seoski krajevi, omogućavaju jednom čoveku na Pešteri da bez ikakvog troška u slučajevima da se izgubi njihov pasoš ili druga isprava ne plaćaju ništa za objavljivanje u „Službenom glasniku“, da sad dajemo jednu novu mogućnost i olakšicu i na taj način smanjujemo trošak građana i pokazujemo građanima da država staje na noge i da se država zaista uređuje na način da olakša život građanima Republike Srbije. Danas je pred nama jako bitno potvrđivanje Sporazuma o izmeni Sporazuma o operativnoj strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije, odnosno Evropola, koja je kriminalistička obaveštajna agencija EU. Izuzetno je bitno da evropske institucije prepoznaju da je MUP Republike Srbije izuzetno kvalitetno u svom radu, uz operativno, profesionalno i da nam se zbog dobrog rada otvaraju vrata još jedne izuzetno bitne institucije u EU, sličan sporazum su potpisali i Rumunija i Bugarska pre samog učlanjenja. Ovo je treća iznimka da se desi jednoj državi koja je u procesu pridruživanja EU. Da se nešto tako desi to je, zaista, ozbiljan signal za nas, pogotovo što je strateško opredeljenje Republike Srbije EU i usaglašavanje zakona naše države sa zakonima EU na čemu mi u SDPS, Rasima Ljajića izraziti insistiramo. Znate dobro, gospodine ministre, da je pred nema budžet Republike Srbije već najavljen za neku od sledećih sednica i aktivirali smo, zaista, pitanje dosta lošeg stanja infrastrukture policijskih uprava na teritoriji cele Srbije. Mene naročito bole izuzetno loše situacije i izgled tih institucija po unutrašnjosti, mnogo više nego što je to, na primer, u Beogradu. Verovatno ćete me i razumeti, obzirom da su te institucije u stvari pokazatelj ozbiljnosti Republike Srbije. Mislim da je ova Vlada sa ovim ministrima, ovim rukovodstvom i ovim predsednikom države zaista puno učinila, da je mnogo bolja situacija ekonomska i da ne smemo dozvoliti da jedna policijska uprava u Novom Pazaru izgleda onako kako izgleda. Ovo jeste i zaista sugerišem, znam da ste uvek bili otvoreni po tom pitanju i da ste zaista puno toga uradili da u predlogu ovog budžeta imamo više sredstava i za infrastrukturu, ali čini mi se da je jako bitno da imamo i povećan broj policajaca, pogotovo u pograničnim oblastima kakav je Sandžak na teritoriji Novog Pazara. Evidentno je manjak policije i vi ste to pokušali i pokušavate da rešite, ali još jednom moram da apelujem, pogotovo saobraćajne policije, jer zaista jako je bitno za svakog poštenog građanina da vidi da ima policije koja je funkcionalna, koja puno radi. To daje poštenim građanima ove države jednu sigurnost i zaista ubeđenje da ova država, kao i što čini sve što je dobro u interesu svakog od građana. Iako nije bilo pitanje za vas, već za tužilaštvo, pomenut je taj nemili događaj od 20. oktobra, kada se jedna grupa neozbiljnih ljudi zaista ponašala neozbiljno i, suprotno zakonima ove države, u jednom obližnjem selu opštine Trstenik nekoliko neozbiljnih ljudi obučeni u četničke uniforme su vređali dostojanstvo Bošnjaka i nacionalnu pripadnost muslimana, ali želim da kažem da je na mene zaista veliki utisak ostavilo jedno, da kažem, objašnjenje i ograđivanje lokalnog sveštenika iz crkve iz te parohije gde se to i održavalo, koji je zaista u jednom lepom tonu, jednom, da kažem, bratskom tonu, zaista se ogradio od ovakvih stvari i lekovito praktično delovao na zatezanje inače dobrih odnosa koji trenutno postoji između Bošnjaka i Srba u Republici Srbiji. No, u svakom slučaju, sve ono što nije osuda može se shvatiti kao opravdanje. Stoga tražim i od vas, iako nije konkretno vaše pitanje, već od javnog tužilaštva, e to je njihovo pitanje, kao i od svih medija i od javnosti, da se prema ovakvim događajima, pa i prema tim događajima sa svih terena, sa svih utakmica, sa svih mesta gde se šalju međunacionalne mržnje, seje se mržnja međunacionalna i podrivaju dobri i bratski odnosi između naroda koji žive u Republici Srbiji, takve stvari moraju kritikovati i to je ono na čemu mi u SDP insistiramo. Na vrhu piramide u ovoj državi treba da bude čovek, ni Srbin, ni Bošnjak, ni Mađar, nego građanin ove države. Svi imaju ista prava i niko ne sme nikome da preti u ovoj državi i to ova Vlada u svakom trenutku očituje, ali moramo i u ovom trenutku zaista učiniti sve da se ovakve stvari ne dešavaju i da se javno kritikuju. U svakom slučaju, poslanici SDP Rasima Ljajića će podržati ove zakone i predložene sporazume. Mislimo da su u interesu građana Republike Srbije i mislimo da nas unifikuju sa zakonima EU, jednog bratstva evropskih naroda kojem Srbija svakako pripada.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama kada se dobro pogleda, zapravo ništa suštinski ne menja u odnosu na postojeći tekst zakona i nije bilo potrebe da se uopšte o ovome raspravlja, ali mi smo podneli određen broj amandmana upravo da bismo u toj raspravi u pojedinostima mogli da vam kažemo šta tačno nije dobro i ako ste već menjali zakon, predložili izmene zakona, da vam ukažemo kako je to zapravo trebalo da se uradi da bi imalo nekog više smisla. Mi smo zapravo očekivali od ministra Stefanovića danas da razgovara sa narodnim poslanicima o mnogo ozbiljnijim stvarima, o aferama koje potresaju Srbiju i o kojima se priča upravo zato što kao ozbiljna politička partija želimo da od ministra čujemo odgovore na sva pitanja koja se pojavljuju u javnosti i da se jedanput u Srbiji neka afera stvarno zatvori, a ne da se jedna afera skloni pod tepih da bi se pojavila druga i to tako traje već decenijama. Nije vezano ni za ovu vlast, nego to nekako traje u Srbiji kao neka zaista nezdrava situacija. Mi srpski radikali ne spadamo u one koji dižu hajku i koji se tako bez razloga i bez argumenata obraćaju i javnosti. Mi nismo ti koji po svaku cenu želimo da napadamo režim. Sada kada govorimo o ovome što je sada aktuelno, mi takođe to govorimo samo sa krajnje čistom i iskrenom namerom da se ove neke situacije u javnosti razreše. Najpre, želimo da kažemo nešto o ovom tzv. "malom Šengenu". Mi mislimo da to nikako nije dobro, da ako je ovo zamena za ulazak Srbije u EU, onda je tim vašim prijateljima iz EU trebalo reći da nama ne trebaju nikakve mrvice, pogotovo ne mrvice koje će štetiti Srbiji čak i više nego ulazak u EU. Mi smo čuli pre neki dan od predsednika Republike kako je on govorio o tom "malom Šengenu" kao o nečem epohalnom, jer, evo sada ćemo od nove godine, ako to neko slučajno ne osujeti, da idemo sa ličnim kartama u Makedoniju, u koju idemo sa ličnim kartama od 2011. godine, jer te godine je Ivica Dačić kao član tadašnje Vlade tog režima potpisao taj sporazum, u Crnu Goru, gde oduvek idemo sa ličnim kartama, u BiH, gde oduvek idemo sa ličnim kartama i oni, naravno, kod nas dolaze na isti način. E gde imamo promenu? Imamo kod Albanije i to jeste problem i mi se plašimo da se iza toga krije nešto veoma ozbiljno i nešto što bi moglo štetiti interesima države Srbije. Javna je tajna i vi to, ministre, odlično znate da Šiptari sa Kosova i Metohije slobodno idu u Albaniju, da im sigurno ni sada niko ne traži putne isprave. Ako i traži, onda imaju te pasoše te lažne države. Mi sada hoćemo da otvorimo granicu između Albanije i Srbije tako što ćemo dozvoliti da se nekontrolisano ulazi u Srbiju. Vi ste sami rekli da je to, između ostalog, zbog nekih migratornih talasa, pa je sada naše pitanje da li bi taj "mali Šengen" doprineo u pozitivnom ili negativnom smislu eventualnom talasu migranata koji očekuju ovaj deo sveta. O tome se sve više u javnosti govori. To takođe ne možemo da sakrijemo i ne smemo da krijemo. Kada je predsednik države govorio o ovome, onda je rekao kako, eto, se povećao uvoz poljoprivrednih proizvoda iz Albanije u Srbiju da li reče za 17%, ne znam tačno i da mi, zahvaljujući "malom Šengenu" ćemo omogućiti da lakše dolazi paradajz iz Albanije u Srbiju. Znate, jako je zabrinuo naše seljake. Kažu kako se nije setio da kaže da uradi nešto da se otvori put, recimo, leskovačkoj paprici, negde da se prodaje u svetu. A gde može da se prodaje? Pa po već postojećem Sporazumu koji imamo sa Ruskom Federacijom, gde možemo da prodamo sve naše poljoprivredne proizvode. Dakle, mi samo tražimo od vas da nam potpuno otvoreno kažete o čemu se ovde radi i da vas upozorimo da niko od predstavnika režima ne treba, odnosno ne sme da prisustvuje tom nekom budućem sastanku koji će se uskoro desiti, koji je najavljen zapravo u Draču, gde bi se moglo desiti da tamo prisustvuju i predstavnici lažne države „Kosovo“? Ako se to desi, onda će to i nama i celokupnom narodu biti jasno da je vlast na indirektan način priznala lažnu državu „Kosovo“. Nadam se, nadamo se, da se to neće desiti, ali želimo na vreme da upozorimo i predstavnike vlasti, a i celokupnu javnost. Još jedna tema je aktuelna ovih dana, a to su problemi sa „Krušikom“, sa Aleksandrom Obradovićem, koji je u javnosti obelodanio određene podatke vezane za poslovanje te firme, te fabrike „Krušik“. Pojavila se u javnosti priča da je „Krušik“ prodavao oružje ispod cene, da je ta privatna firma koja je prodavala oružje umesto „Krušika“, da se višestruko obogatila, da je „Krušik“ doveden na ivicu propasti. Vi ste iz vlasti pokušali to nekako, rekla bih, prilično nezgrapno da skrenete sa ozbiljnog objašnjenja te teme zato što se time bavi ne znam neka Marinika, itd. Nas, svakako, ne možete svrstavati u tu grupu političara. Mi samo želimo, da radi javnosti, radi „Krušika“, radi zaposlenih u „Krušiku“, na kraju krajeva i radi vas, ministre, pošto se pominje vaš otac kao neko ko je zaposlen u toj privatnoj firmi, da izađete sa svim detaljima. Znate, nije odgovor samo da kažete – Moj otac nije suvlasnik firme. Pa, možda nije i ne govorimo sad o tome, govorimo o tome da ste i sami rekli da jeste zaposlen u toj firmi ili je rekao Aleksandar Vučić. Dobro. Hajde, evo, nadam se da ćete odgovoriti na to, svejedno. Dakle, mi zaista želimo da vi kao nadležan ministar objasnite javnosti Srbije i ovo ovde mesto je najbolje, ovde nemate ni novinare da vam možda postavljaju pitanja na koja nerado odgovarate, mi zaista kao narodni poslanici želimo da se čuje istina o ovom slučaju. Ako je zaista tačno sve ovo što je taj Aleksandar Obradović izneo u javnost ili čak deo toga, onda svakako da nadležno tužilaštvo i te kako ovde ima posla. I ne može se, ko god da je taj Aleksandar Obradović, ne može se smatrati da je on odao poslovnu ili državnu tajnu ako je izneo neka saznanja iz firme u kojoj je bio zaposlen, pogotovo ako je izneo i određene podatke kojim ono što govori zapravo argumentuje. Dakle, molimo vas ministre, prosto da bismo mogli ubuduće normalno da funkcionišemo i da radimo i da kažem, ponavljam, da jednom zaista nešto što je afera u Srbiji da doživi pravo razrešenje kakvo god da je. Koliko god koga to bolelo ili ne bolelo, da se zna konačno šta je istina i da možete i vi i bilo ko, ko se povezuje sa tom, ili neko drugi, sa nekom drugom aferom da može normalno bez ikakvih problema da se obrati javnosti i bilo kome. Jednostavno, ovo je mrlja na državi Srbiji složićete se sa tim da je to tako. Znate, ako je neko direktor godinama u „Krušiku“ pa taman kad se pojavila ova afera taj kao veliki specijalista ode u neku drugu namensku industriju sama ta činjenica nekako upozorava da možda ima istine u onome što se u javnosti iznose kao dokazi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
U tom smislu se slažem sa vama. Ja već očekujem da narednih nekoliko dana želim da se obratim javnosti vezano za ovu temu, kada budem prikupio sve što hoću da iznesem ljudima u svakom detalju, da vide koliko je to jedna „makijavelistička laž“, koja svakoga dana iako je demantovao „Krušik“. Znate, oni kažu „Krušik“ je upropašćen. „Krušik“ danas stoji u odnosu na 2009, 2010, 2011, 2012. godinu sto puta bolje, pri čemu je tada imao, recimo tri do četiri puta manje radnika. Dakle, uposlili smo četiri puta više radnika, kompanija bolje stoji, nikada im ništa ne kasni. Kako je to lošije nego što je bilo u trenutku kada je finansijski direktor bila majka čoveka koji iznosi informacije? Ali, on ne iznosi informacije vezano samo za to. On prikuplja u kontinuitetu pet godina informacije o poslovanju firme, o projektima firme, o njenim kontaktima i sa državnim subjektima. Šta je tu sporno? Hoću da kažem, šta je sporno, što bi on prikupljao o tome kako „Krušik“ radi sa SDPR, država sa državom na osnovu odluke države, specifikacije, opreme, robe itd. Ko zna kome to iznosi. Kako bi se to nazvalo, kako bi ga nazvao Putin? Kako bi Putin nazvao čoveka koji bi prikupljao podatke pet godina o ruskoj fabrici naoružanja i stavljao to na hard disk? Ići ću uskoro u Moskvu, pitaću ih kako će oni da to kažu, kako bi ih oni nazvali. Ne verujem da bi rekli bilo šta drugo osim da je to zloupotreba zakona. Ali, nisam tužilac, niste ni vi. Neka tužilac bude taj koji kvalifikuje da li postoji neko delo, koje delo, tako radi pravna država, i neka sud odluči da li je taj čovek kriv za to delo koje mu je tužilac stavio na teret ili nije. To je jedino čisto i ispravno. Ja se nadam da će Tužilaštvo proveriti i ove navode koje su iznosili on i ovi drugi, iako se radi o potpunim lažima. Znači, ne da ni jedna firma privatna nije kupovala po povlašćenim cenama, nego su na osnovu, prvo što sam uradio pozvao SDPR da ih pitam, ali je to moja privatna stvar što sam ja pozvao ljude koje poznajem u SDPR. Neka to odrati i Agencija za borbu protiv korupcije, Tužilaštvo, ko god hoće, nego je SDPR bio dramatično povlašćen u odnosu na sve privatne firme. Kada se uzme specifikacija šta su sve kupovali i šta je taj proizvod, u ovom slučaju minobacačka mina, sve sadrži, ali to ću pokazati javnosti kada se budem obratio vezano za ovu temu. Znači, apsolutne, brutalne laži. Ja sam prinuđen, nažalost, iako su demantovali „Krušik“, Ministarstvo odbrane po dva-tri puta, oglasili se i rekli – Ljudi, ovo je besmislica, ne da nije tačno, apsolutno je laž, netačno. Onda ljudi kažu – A što se ne oglase nadležne institucije? Oni se oglase, ali nije dovoljno ni to jer nije dovoljno dobar odgovor, valjda. Dakle, ja želim, vi ste tu u pravu, osećam da ova tema nije dovoljno zatvorena. Prosto, ljudi možda i nemaju previše informacija, nije možda razrađena na pravi način, upravo zato da bi se pokrile afere koje su se pojavile gde je jedan od čelnika Saveza za Srbiju, Đilasove stranke, prebija svog kuma, muči ga, davi, u isto vreme se bavi reketom, građevinskim reketom na teritoriji opštine Stari Grad. Sa druge strane, okupljaju ljude da spaljuju Vesićevu knjigu i naravno da to nije dobro da im to budu teme. Ja razumem potrebu tih ljudi da govore o tome, jer potrebno je pokriti takve stvari. Oni kažu – Da, prvo jedan dan nije taj što je spalio knjigu, jeste član, nije član, e ipak jeste član, ali on je zapalio, nije zapalio, on se pridružio. Ja sam gledao lica, možete da vidite na internetu, lica tih ljudi koji pale knjigu. Ni u nacističkoj Nemačkoj kada su se spaljivale knjige nisu svi spaljivali knjige, bilo ih je jedno desetak-petnaest-stotinu, nije važno koliko, koji su spaljivali u kolonama ogromnog broja ljudi, koji su u jednom sladostrasnom zanosu navijali za spaljivanje knjiga. Isto je to bilo i ovde. Niko od tih ljudi nije rekao – ovo je užasno, grozno, ja ne mogu da budem na skupu gde se spaljuju knjige, ne želim da prisustvujem tome, nedovoljno sam jak da se suprotstavim ali neću da budem tu, idem. Ne, svi su snimali telefonima, valjda da pokazuju deci kući kako se lepo spaljuje knjiga. Video sam sa kakvim ljudima imamo posla. Oni svaki dan govore loše o Srbiji. Oni govore da Srbija oružje prodaje ISIS-u. Besmislica, najgora besmislica koja postoji na svetu, najgora moguća. Stalno pokušavaju da tim zamenama teza plasiraju nešto što će naneti štetu i „Namenskoj industriji“ i Srbiji, „Namenskoj industriji“ koja danas posluje ne neuporedivo bolje, nego prosto ne mogu da pronađem pridev da opišem unapređenje poslovanja „Namenske industrije“ u odnosu na neki raniji period, šta smo sve uspeli da podignemo. SDPR je podigao novu fabriku municije od tog novca koji zarađuje prodajom naoružanja, državna nova fabrika municije u Uziću. Mi ranije nismo mogli da okrečimo neku staru, ovi ljudi su podigli potpuno novu, apsolutno. Šta je sve kupljeno od tog novca? Koliko novca je SDPR uplatio u budžet Republike Srbije? Koliko je uložio u razvoj naoružanja oklopnih transportera, novog pešadijskog naoružanja, municije? To je neuporedivo. Taj novac potiče upravo od toga. Normalno je da SDPR ima najbolju maržu, da najviše on zarađuje i da ima najpovoljnije cene i uvek je tako i bilo. Uvek je tako i bilo, samo se postavlja pitanje šta je proizvod o kome pričamo, odnosno šta su komponente? Da li taj proizvod ima komponente A ili B? Jedan koji leti ovoliko, onaj koji je leti onoliko, različita je cena, različit proizvod, a prodajete privatnoj i državnoj kompaniji po istoj ceni, jednoj lošiji, jednoj bolji proizvod, odnosno državnoj dajete suštinski po boljoj ceni. To treba da se objasni. Treba da se objasni, dakle, ja hoću da se obratim javnosti, upravo po svim tim pitanjima koji se tiču sumnji na moguć sukob interesa, na moguću trgovinu uticajem, sve ono što su, ono što ja prepoznajem kao ozbiljne optužbe, ja nisam neozbiljan čovek, dakle, nikad u životu nisam pozvao nikoga, baš nikoga iz „Namenske industrije“ da mu kažem - e, vidi, primi ovog na sastanak. Ni to, ne daj Bože nešto više od toga. Sve dozvole koje su stizale u MUP, uredno davane državnim subjektima u treptaju oka, sve u skladu sa zakonom i propisima, baš zato što hoćemo da pokažemo odgovornost prema državi. Naravno, ja hoću da pripremim sve da bih bio vrlo koncizan i precizan, hoću da govorim snagom argumenata, na svaki pojedinačni navod koji sam čuo u javnosti u prethodnih nekoliko nedelja hoću da odgovorim, hoću da pokažem kolika je besmislica u pitanju, iako znam da, politički gledano, kada ulazite u temu koju plasira neko da bi vam naneo štetu, to nikad ne ide u vašu korist, to je uvek šteta. Koliko god objašnjavali, širite temu u kojoj vi ispadate kao da ste radili nešto mutno i muljavo. Ali, osećam da je potrebno da se to zatvori, da se pokaže ljudima šta je istina. Na kraju krajeva, neka to urade, ja hoću da to kažem zbog svoje savesti, zbog onog u šta ja verujem, a neka to urade i državni organi, neka to uradi tužilac, neka to uradi Agencija za borbu protiv korupcije, neka pokažu ljudima sve, neka ispitaju sve, i ko je gde zaposlen, i gde radi, i gde ne radi, i kakve veze ima, i da li nema, da li je jedno od tih preduzeća ikada poslovalo sa državom, pod kojim uslovima, kad, od kada, kad su prvi ugovori. Ta firma o kojoj se priča postoji od devedesete godine, od devedesete godine. Ministarstvo Vuka Jeremića je uredno davalo svaki put saglasnost za izvoz naoružanja, kao i sva druga ministarstva u tom lancu u vreme kad su neki drugi bili na vlasti i tada je to bilo super, posle 2000. godine ne valja. Ja tog čoveka, inače, nikad u životu nisam video, ne znam kako izgleda uopšte. I ja sam spreman za sve ovo što kažem da idem na poligraf u svakom trenutku i ako treba ne na naš, na strani, jer ja, stvarno, u tome ni na koji ružan način nisam učestvovao. A, sve se čini da bi se pokrilo faktički, da se kad radite nešto dobro, kad unapređujete rad MUP-a, ne valja, treba da se plasira nešto zato što to nekom ne odgovara. Kad idu neki politički izbori, dajte, uprljajte nekog da ne bi mogao da mi odgovori ili da ga držite stalno u toj vrsti priče. Ja neću da sebi dozvolim, niti ću da dozvolim nekom drugom da iznosi laži ni o meni, ni o članovima moje porodice. Ja ću da se za to obratim sudu. Tužiću svakog ko to bude iznosio u javnosti, apsolutno, i goniću ga da pokažem narodu za sve te koji to tvrde da su lažovi. To sam čuo i od mnogih ljudi i u ovoj sali kada se lagalo o njima, da su se uvek trudili da to poprave i da pokažu da ovako nešto neće da trpe i apsolutno ih podržavam, kad neko laže o vama, morate da se suprotstavite, naprosto, ne treba da ostavite laž da ostane laž. Žao mi je što sam uzeo ovoliko vremena objašnjavajući ovo, ali uskoro, vrlo brzo očekujem da ću imati priliku da, ja se nadam za nekoliko dana, da mi neće trebati više, da sve to prikupimo, ono o čemu ja hoću da govorim, i da vrlo argumentovano pokažem da su sve te fascinantno izmišljene optužbe potpuna laž.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pravo na repliku.
Kažete, ministre, niste vi tužilac, nisam ni ja. I tačno je. Ali, niko, što se nas tiče ovde, nikoga nije optuživao. Samo smo tražili to što ste vi sada rekli da ćete uraditi, ali dobronameran savet. (Nebojša Stefanović: Mislio sam na ovo da li je uzbunjivač ili nije uzbunjivač.) Da, dobro. Dobronameran savet, da bi se zaista ovo završilo na pravi način, nemojte samo da izađete na konferenciju i da kažete – niko nije u pravu, ja sam u pravu. Sami ste rekli da ćete pozvati nadležne organe, a onda to znači da će javnost da čuje argumente, da vidi dokumenta, da vidi ugovore, da vidi da li su ti ugovori štetni, da li je zaista „Krušik“ oštećen zbog zaključivanja tih nekih ugovora o prodaji oružja. Generalno, prodaja oružja nije sporna. Mi oružje pravimo, između ostalog, da bi ga prodavali i razvijamo svoju „Namensku industriju“ i nikome to nije sporno, ali je sporno ako u tome neko profitira na račun države i na račun firme koja pravi to oružje. Čak i to kome se oružje prodaje i šta se dešava sa tim oružjem. Znate, vi kad prodate oružje, vi niste odgovorni za to gde će to oružje i kako će biti korišćeno. Zna se šta je oružje. Vi proizvodite, državna firma proizvodi oružje, prodaje ga, a šta će taj neko ko je kupio oružje da radi s njim, to više nije problem onoga ko je proizveo oružje. Dakle, mi ne želimo da okrećemo priču na nešto što je neozbiljno, na nešto što je hajka, na nešto što je neodgovorno. Mi samo želimo, radi države, pre svega, radi vaše funkcije koju obavljate, radi te naše „Namenske industrije“, radi svih tih ljudi u „Krušiku“, želimo da se ta tema potpuno otvori i da bi se zatvorila na način na koji kažu nadležni organi, ništa ni više, ni manje od toga.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, nadovezaću se malo i na ovu temu od malopre. I mogu da poverujem da neki diletanti iz dela tzv. opozicije, iz Saveza za Srbiju, mogu da promovišu ovu lažnu priču oko „Krušika“ kao nešto na čemu će uzeti neke političke poene. Naravno, svima je nama jasno i u ovoj sali, ali ono što je najbitnije, jasno je građanima Republike Srbije zašto baš ta priča o „Krušiku“ u momentu kada MUP, na čelu sa ministrom Stefanovićem, bije bitku u Interpolu za to da tzv. Kosovo, koje je apliciralo, koje je u stvari pokušalo da aplicira, ne uđe u tu međunarodnu organizaciju. Naravno da je jasan njihov cilj, da ugroze one ljude koji se žestoko svakodnevno, sa puno energije, puno žara, puno znanja bore za ono što su nacionalni interesi Republike Srbije. I ne bore se na rečima, ne bore se u svojim kabinetima, na televiziji, nego, ja slobodno mogu da kažem kao narodni poslanik, da ta bitka u Interpolu nije izvojevana za dva, pet ili deset dana. Ona se bije već proteklih nekoliko godina, od kada je Aleksandar Vučić postao premijer, ministar Stefanović postao ministar policije, i imam materijalne i konkretne dokaze za to. Pogledajte samo, gospođo Radeta, spisak zemalja koje nisu glasale u Interpolu, koje su ostale uzdržane kada je u pitanju prijem tzv. Kosova. To su Ujedinjeni Arapski Emirati, Koreja, Mađarska, Japan, Peru, između ostalog. Sve zemlje koje i dan danas priznaju tzv. proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije, pa zar neko misli da su oni tek tako ostali uzdržani. To su sve ozbiljne zemlje, a među njima su i neke evropske zemlje, zemlje koje su članice EU, ali i neke koje su podržavale tzv. Kosovo u svim međunarodnim forumima. Sada se poteže priča oko „Krušika“ kada Vlada Republike Srbije, konkretno ministar Stefanović i cela Vlada i predsednik Vučić, beleži uspehe. Oni u UNESKO su odustali od aplikacije. Juče smo imali da je šesnaesta država u proteklih godinu i po dana, kako mi to kažemo, otpriznala nezavisnost tzv. Kosova, odnosno priznanje tzv. Kosova i sada se odjednom pojavljuju priče o „Krušiku“ i targetira se neko ko je jedan od ključnih ljudi, koji se bavi isključivo odbranom nacionalnih interesa Republike Srbije, i to se uspešno bavi, i neko ko je pokazao da može. Znači, oni koji su bili do 2012. godine su pokazali i slegali ramenima, ti isti koji sada promovišu tog tzv. uzbunjivača. Što se nije javio prošle godine? Što se nije javio pre dve godine, nego kada je ugrožen neki njegov partikularni, lični interes, verovatno je hteo bolje radno mesto ili bolju platu i sada je došao u ruke onih koji bi da svoju političku priču i političke poene, vlast da osvoje na takav način, i to preko Nebojše Stefanovića, i to preko Republike Srbije, preko onih koji imaju konkretne rezultate u odbrani nacionalnih interesa, koji su pokazali da može da se nivo, da se broj zemalja koje su priznale tzv. Kosovo spusti ispod polovine. To je ogroman uspeh predsednika Vučića i SNS i cele naše većine u parlamentu i jako značajna, jedna od ključnih uloga ministra Stefanovića, koji je pokazao, koji je išao u Čile, nije pustio svoje saradnike da biju tu bitku, nego sa svakim mirno, argumentovano razgovarao i ubeđivao zašto nije dobro ni za Evropu, ni za region i za organizaciju, kakav je Interpol, da tzv. Kosovo bude primljeno u njegovo punopravno članstvo. To nije dobro za bezbednost ovog regiona, nije dobro za našu zemlju i pokazalo da mala zemlja, kao što je Srbija, može da ostvari međunarodne uspehe. Ono što je urađeno na polju bezbednosti i ono što smo uradili na polju razvoja turizma i ekonomije je upravo urađeno zbog toga što je Srbija bezbedna zemlja. Složićete se, moje uvažene kolege, da je Beograd, da je Srbija jedna od retkih zemalja na svetu u koju rado dolaze čak i oni koji su žestoko sukobljeni. Imali smo pre nekoliko nedelja Interparlamentarnu uniju, gde smo imali predsednike parlamenata Pakistana i Indije, Izraela i Irana. Dakle, mnogih zemalja koje se ne bi našle ni na jednoj tački na zemaljskoj kugli zajedno, a oni su to uradili u Beogradu. Zašto imamo više investicija? Zašto je naš rast u trećem kvartalu ove godine 4,7%? Drugi smo u Evropi. Zato što smo bezbedna zemlja, zato što je ovde bezbedno investirati, zato što je ovde bezbedno živeti, zato što je ovde bezbedno doći, posetiti i uživati u prirodnim i svim drugim lepotama ove zemlje. Nije to došlo tek tako. Zašto to nije bilo 2004, 2005, 2007. ili 2009. godine? Zato što smo bezbedna zemlja, zato što smo kredibilni na međunarodnom planu, zato što je predsednik Vučić tri dana u poseti Francuskoj, zato što nas Francuska smatra strateškim partnerom, ali i mnoge druge zemlje. Pokazali smo da tom izbalansiranom spoljnom politikom, ali i upornošću, rodoljubljem, patriotizmom možemo da ostvarimo konkretne rezultate za našu zemlju i za naš narod. Zato mislim da je otvaranjem ove sramne priče o „Krušiku“, o državnim tajnama, o strateški važnom preduzeću za našu zemlju i targetirati na taj način čitavu jednu poštenu i časnu porodicu potpuno van pameti, potpuno anticivilizacijski. Ne mogu da shvatim, ali ljudi koji su u stanju da upadnu u RTS, da pokušaju da upadnu u predsedništvo, pa pokušali su i ovde da uđu ... Ništa me od njih ne čudi da zarad političkog cilja, zarad sopstvenog bogaćenja i vraćanja na one stare dane kada su pljačkali ovaj narod, kada su ostavili 400.000 ljudi bez posla, mogu da žrtvuju jednu časnu i čestitu porodicu iz Beograda, kao što je to porodica ministra Stefanovića. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pravo na repliku.
Ja tek primetih, kolega Marinkoviću, da ste vi promenili mesto. Dakle, dogovorili smo se pre deset minuta ministar Stefanović i ja da ne budemo tužioci, ali vi se pojaviste kao vrhovni kasacioni sudija. Nemojte tako. Ako je ministar rekao da je spreman da sa svim detaljima, da sa svim dokumentima, ugovorima, argumentima itd. izađe pred javnost, nemojte vi sada da povezujete tu aferu u „Krušiku“ sa priznavanjem Kosova, sa vraćanjem, odnosno otpriznavanjem, kako ste rekli, država koje na taj način pokazuju da su prijatelji Srbije i srpskog naroda. Nema to neke velike veze, kao što nije tačno, na žalost, da su vlasti tzv. države Kosovo odustale od UNESKA. Ne, nego su odustali dok ne formiraju novu lažnu vladu lažne države. Dakle, to jednostavno nije tema koja se može povezivati sa ovom, ali je dobro, kada ste već spomenuli prijateljske države i KiM, da podsetite i vi, kao što mi to redovno radimo, da kada je u pitanju KiM da se mora razgovarati najozbinije sa Rusijom i Kinom, da se mora insistirati na Rezoluciji 1244 i da nam u svemu tome doprinosi što iz dana u dan veliki broj država povlači priznanje lažne države. Naravno, ne postoji valjda niko normalan ko neće reći da je to dobro, ali to nema veze sa „Krušikom“, nema veze sa činjenicom da li je taj Aleksandar Obradović špijun ili je uzbunjivač. To ne možete ni vi, ni ja, ni ministar ovde da utvrdimo. To se može utvrditi samo ako zaista nadležni organi, a to je policija, a ne ministar lično, službe bezbednosti, tužilaštvo i sud na kraju i DRI koja će nas informisati o poslovanju „Krušika“, o stanju sa tim ugovorima od pre nekoliko godina do dana današnjeg, agencija, sami ste rekli. Imamo mi formalno sve organe, ali praksa je pokazala da ti organi suštinski ne rade. Naša iskrena želja je da na ovom slučaju pokažemo da imamo suštinski sve te organe.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković, pravo na repliku. Izvolite.
Hvala. Samo ću kratko. Naravno, ja se apsolutno nisam postavio kao bilo kakav sudija, niti želim da presuđujem, ali kao narodni poslanik imam pravo da kažem da sam protiv hajke na jednog čoveka i građanina, bez obzira koju funkciju on obavljao. I to ne na njega, nego na celokupnu njegovu porodicu. I podrazumevam, naravno, lepo ste rekli i tu se potpuno slažemo. Javiće se oni koji su nadležni za sve to i neće, naravno, biti nikakvih problema, ali da sedim ovde u Narodnoj skupštini i da ćutim na tu hajku koja se sprovodi u medijima, elektronskim i svim mogućim drugim, i vi vrlo dobro znate, vrlo ste iskusni, imate puno iskustva u politici, da nije baš to slučajno. Nije slučajno što su baš ministra policije, Nebojšu Stefanovića, na taj način ciljali i targetirali da ga dezavuišu, njega i njegovu porodicu. Baš su njega našli, zato što je jedan od ključnih ljudi ove države i neko ko je najviše doprineo odbrani nacionalnih interesa, ali i onome kada je u pitanju proces razvoja i osnaživanja bezbednosnih snaga, odnosno policijskih snaga u našoj zemlji. Naravno da to smeta i nekim ljudima, nažalost, i ovde u domaćoj javnosti, i ovde u Republici Srbiji, ali mnogima to smeta u inostranstvu. Smeta im jaka Srbija, smeta im kada je naša ekonomija jaka, smeta im kada je naša vojska jaka, kada nabavljamo oružje, kada nabavljamo i vojne i policijske helikoptere i naravno da nije slučajno. Dakle, moj govor, moje mišljenje i stav se zasniva na tome da mi ovde u Narodnoj skupštini kao predstavnici građana ne smemo da dozvolimo hajku na ministra policije. To je taj stav i ništa drugo. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Mi srpski radikali svakako nismo hajkači, nikada nismo bili. Ne verujem ni da je ministar naše rasprave doživeo na taj način. Ali vi, kolega Marinkoviću, suviše lično govorite o ovome. Znate, možemo vi i ja na kafi da razgovaramo o tome šta ko misli o Nebojši Stefanoviću, privatno o njegovoj porodici itd. Ja ga poznajem duže nego vi. Znam mu majku, znam mu baku, ne znam da li je žena živa. Dakle, ja znam članove te porodice mnogo pre nego što ih vi znate. I možemo da sednemo uz kafu da ćaskamo o tome. Ali, ovde sad tvrditi ko je častan, ko je nečastan, ne, mi ovde kao narodni poslanici moramo da insistiramo da nadležni državni organi rade svoj posao u svakom slučaju, u svakoj aferi. Trenutno je aktuelna ova vezana za "Krušik" i evo, složio se ministar sa nama, nadam se da ste i vi saglasni, da tu aferu treba završiti tako što će javnost dobiti informacije bez ostatka. Dakle, da može neko da misli, za razliku od vas, nešto loše o Nebojši Stefanoviću lično, ali da dokumentacija, argumenti, budu takvi da ako zaista budete vi i on u pravu, da niko više ne može to da prigovori. Dakle, mi samo hoćemo, opet ponavljam, nije ovo ni protiv Nebojše Stefanovića, ni protiv skupštinske većine, ni ne znam koga, jednostavno valjda je krajnje vreme, i ne znam ko se s tim neće složiti u ovoj sali, krajnje je vreme da mi prestanemo da se bavimo nekom dnevnom politikom. Slažem se sa vama, mi imamo mnogo ozbiljnijih problema. Nama je ozbiljniji problem ovaj "Mali šengen" i to šta se iza njega krije, nego ovo. Ova afera će se zatvoriti, kad-tad. Tu su vrlo konkretne stvari i konkretni ljudi u pitanju i to je mnogo manji problem nego ovaj o kojem izbegavate da govorite. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Marinković.
Samo kratko da dodam. Moj stav je takav da prosto nema afere. Ja sam to obrazložio. Jer, mislim da se na jedan lažan i veoma interesantan način kreira upravo to, da je to bila namera onih koji su uhvaćeni na aerodromu sa 13 hiljada evra, iako, naravno, na to nisu imali pravo ili su radili raznorazna krivična dela, da bi se sve to što oni rade potpuno pokrilo. Tu se mi razlikujemo u razmišljanjima i u stavovima. Znači, ne o tome da li nešto treba uraditi ili da li treba uraditi sa pravnim ili zakonskim procedurama, nego da li toga uopšte ima. Znači, pitanje je ko govori o tome? Ko su ti ljudi koji govore o tome? Govorim o tome da mi danas živimo u 21. veku, u vremenu kada bilo ko može da dođe i da kaže - pa, znate, Nebojša ili bilo ko ovde, ne radi se sada o emotivnim stvarima ili stavovima, da je uradio bilo šta i sad mi treba da obrazujemo ovde u Narodnoj skupštini anketni odbor? Znači, radi se o tome da je vrlo važno ko govori i iz kojih razloga govori baš sada, u ovom trenutku, o tome i baš sada o ministru Stefanoviću. Ja tvrdim, odgovorno tvrdim ovde za skupštinskom govornicom, da to jeste jasna namera i jasno ciljanje ministra policije od strane onih koji nisu baš i koji ne zastupaju nacionalne interese Republike Srbije i ovde, dakle u Srbiji, ali i spoljnih faktora kojima nije u interesu jaka Srbija.
Hvala. Idemo dalje sa raspravom. Reč ima Dušica Stojković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Uvaženi potpredsedniče Vlade sa saradnicima, drage kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, nećemo se baviti kvazi aferama, bavićemo se suštinskom politikom koja rešava probleme građana Srbije. Ja biram da govorim o dnevnom redu i današnjem setu međunarodnih sporazuma i izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama, koje će poboljšati protok ljudi, informacije, ubrzati komunikaciju sa zemljama kao što su SAD, Bugarska, Tunis, ali i učvrstiti saradnju sa Evropolom, tj. Evropskom policijskom komisijom i saradnju sa zemljama Crnomorske ekonomske saradnje u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne i izazvane katastrofe. Želela bih u svom uvodnom izlaganju da kažem par činjenica o srpskom pasošu. Srpski pasoš je danas cenjen u svetu i to pokazuju brojna međunarodna merenja. A prema indeksu pasoša u protekloj 2018. godini, srpski pasoš je rangiran na 31. mestu od ukupno 190 država u svetu. Srbija se nalazi na 31. mestu i to je skok od sedam mesta u odnosu na 2017. godinu, kada se Srbija nalazila na 38. mestu. To su podaci koji su dostupni javnosti i svi građani Srbije jednim klikom sada mogu da odu na sajt indeksa pasoša, "pasport indeks" i da vide o uspešnoj reformi, pre svega Ministarstva unutrašnjih poslova, validnim putnim ispravama koje predstavlja srpski pasoš. Građani Srbije mogu da koriste svoj pasoš i mogu da bez problema uđu u 126 zemalja na svetu. Nosiocima srpskog pasoša nije potrebna nikakva viza za čak 83 zemlje, dok se za 43 zemlje viza dobija odmah po ulasku. To su rezultati rada MUP-a, Vlade Republike Srbije, to su te reforme koje sprovodimo u korist i za račun građana Republike Srbije i nikakve afere nas ne mogu u tome sprečiti, niti napraviti neki zastoj. Postojeći zakon o putnim ispravama donet je 2007. godine, menjan je 2014. godine i primenom je uočena potreba da se neke odredbe preciznije definišu na taj način da će doprineti boljem funkcionisanju državnih organa, pre svega mislim na bolje funkcionisanje organa MUP-a, ali i svakako će omogućiti bolju zaštitu i efikasnije ostvarivanje prava građanima Srbije. Sledeće izmene na koje želim da ukažem i koje su ključne izmene u ovom postojećem zakonu, tiču se rokova od šest meseci do prestanka važenja pasoša, kao najraniji momenat za podnošenje zahteva za izdavanje dokumenta i to je zaista ocenjeno kao neka vrsta optimalnog roka. Vi sada ako želite da putujete u neku od zemalja članica EU, ako želite da putujete u SAD, kod apliciranja i popunjavanja neophodnih formulara, doći ćete do one kolone koja se odnosi na to do kada vam ističe vaš pasoš. Mnoge zemlje poput SAD uslovljavaju da pasoš mora da važi više od šest meseci, pre vašeg boravka u datu zemlju. Da je predlagač izmena i dopuna ovog zakona, zaista mislio o svakom detalju, govori još jedna novina koju ove izmene predviđaju, a to se odnosi na rasterećenje građana u slučajevima kada je potrebno oglasiti putnu ispravu koja je proglašena nevažećom. Napušta se dosadašnja praksa da je nevažeća putna isprava morala da se oglasi u „Službenom glasniku“ Republike Srbije na teret i o trošku građana Srbije. Sada će to mnogo biti olakšano, sada se građani oslobađaju troška koji su imali do sada i mogu da se oglašavaju na internet stranici Ministarstva. Takođe, želela bih da kažem da napredak na listi srpskog pasoša, to je ovaj indeks o kome sam govorila, nije jedini dokaz dobre reforme koje sprovodi, pre svega predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić, ali i čitav tim u Vladi Republike Srbije, pre svih rekla bih MUP na čelu sa dr Nebojšom Stefanovićem. Vi sada imate pasoš, srpski pasoš, i možete da putujete u 126 zemalja u svetu. To do sada niste mogli. Zaista sam ponosna na rezultate Vlade Republike Srbije i MUP-a. Takođe, svim građanima Republike Srbije, kao narodni poslanik koji dolazi iz redova SNS, mogu da kažem i sledeće podatke. Vi danas imate sve više građana iz čitavog sveta, ljude iz regiona, poslovnih ljudi, biznismena koji žele da dođu do srpskog pasoša što ukazuje, zaista, ugled koji naša zemlja uživa u svetu, a i pokazuje neku vrstu stabilnosti međunarodnog kredibiliteta koji kao zemlja imamo. Srbija je sada lider u regionu. Moj kolega Vlada Marinković je govorio o brojnim pokazateljima našeg razvoja. Mi smo druga zemlja u Evropi po privrednom rastu. Zaista smo lideri u jugoistočnoj Evropi po direktnim stranim investicijama. Mi smo sada jedan reprezentativan, pouzdan partner, neko na koga se može osloniti i zemlje članice EU i Kina i Rusija i mnoge druge zemlje, ne samo iz Evrope, nego i iz čitavog sveta. Oni žele sa nama da sarađuju, žele sa nama da posluju, one žele da ulože u našu zemlju i to su zaista činjenice koje niko ni iz opozicije ne može da pogazi. Srbija štiti svoje interese i zaista se trudi da na najbolji način olakša život svojim sugrađanima, da se ubrza protok ljudi, da se olakša protok robe i usluga, kapitala, nešto na čemu se bazira jedinstveno tržište EU. To su te četiri slobode na kojima se bazira celokupno zakonodavstvo EU i nešto što čini četiri kamena temeljca same EU. S tim u vezi, zaista podržavam inicijativu predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića, o osnivanju malog Šengena, koji je od strateškog značaja za razvoj celokupnog regiona i za bolji život svih naših građana u Republici Srbiji. Sastanci u Novom Sadu i Ohridu zaista su iznedrili inicijativu o malom Šengenu. Reč je o slobodnom protoku ljudi, što je dobro za čitav region. Rekla bih da najveće benefite od malog Šengena će upravo imati Republika Srbija i njeni građani. Kao poslanik koji dolazi iz redova SNS i koji je član Odbora za evropske integracije, zaista mogu da kažem da se Evropska unija u ovom trenutku zaista nalazi pred brojnim izazovima. Mi imamo jednu zemlju članicu EU koja želi da napusti uniju, Velika Britanija koja želi da sprovede Bregzit. Imamo jednu od ključnih zemalja jezgra EU, kakva je Francuska, koja govori sve više o neophodnosti unutrašnjih reformi same EU i imamo utisak da je proces evropskih integracija zemalja zapadnog Balkana u ovom trenutku ukočen, da prosto ne ide onom dinamikom i onom brzinom kako je administracija Republike Srbije u ovom trenutku spremna. Takođe, želela bih da kažem da mi reforme sprovodimo zbog naših građana, a ne zbog Brisela, ne zbog Evropske komisije, ne zbog ostalih institucija EU. U fokusu naših reformi su naši građani. Mi želimo da izvršimo digitalizaciju, da na jednom kliku zaista budu dostupne brojne usluge, kako to postoji u brojnim zemljama EU, na primer u Estoniji. Mi želimo da skratimo vreme i novac, a sve u korist građana ove zemlje. Pozdravljam ideju o malom Šengenu. To će biti neka vrsta nove alternative i neka vrsta dubljih balkanskih integracija, jer je u fokusu malog Šengena, kao što sam već rekla, slobodan protok ljudi. Dobar primer ovakvih dubljih integracija pre nego što je zemlja kandidat postala punopravna članica EU, imali smo i davne 1991. godine, kada su se 15. februara tri tada države, Čehoslovačka, Poljska i Mađarska se okupile oko višegradske grupe. Te tri zemlje u tom trenutku, te davne 1991. godine, želele su dublje da se ekonomski integrišu, želele su dublje da se vojno i energetski sarađuju, da se povežu i nakon ulaska u EU, maja 2004. godine one su zaista nastavile da i dalje sarađuju i unapređuju svoju saradnju i kada su postale punopravne članice EU, što je dobro. Iz takvih iskustava moramo da učimo. Nikada nam ništa neće pasti sa neba, nemamo čaroban štapić da neke reforme neko umesto nas sprovede umesto nas. Moramo sami da zasučemo rukave i sami da radimo na tome da poboljšamo poslovni ambijent i da poboljšamo život svih naših građana. Takođe, želela bih da kažem da čitav prostor zapadnog Balkana teži da se ekonomski poveže i dublje integriše. Srbija će imati najveće benefite od ovih integracija. Izgradnja puteva je nešto što nas spaja. Kada imate razvijenu putnu infrastrukturu, onda ubrzavate i olakšavate poslovanje. Drago mi je da smo ostvarili san brojnih generacija, na koji smo čekali više od 50 godina, da smo konačno završili Koridor 10. Za vreme Tadića, završeno je samo 2% Koridora, putne strukture. Moram vam reći, ministre Stefanoviću, da zaista nisam verovala da ćemo uspeti da završimo jedan ovakav istorijski poduhvat kakav je Koridor 10. Vi danas za samo tri sata možete da dođete do Bugarske, za samo par sati možete da dođete do makedonske granice i to su benefiti za naše građane i za našu privredu. Sada želim da govorim o sledećoj stvari, reč je o Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstvo unutrašnje bezbednosti SAD, unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija koji je, želim da vas podsetim, potpisan u Vašingtonu 14. maja 2019. godine. Osnovni cilj ovog memoranduma je borba protiv terorizma. Bili smo svedoci ozbiljnih terorističkih napada u svetu. Terorizam danas postaje globalni problem i zaista se očekuje brza i adekvatna akcija i reakcija država. Imali smo brojne nemile slike u medijima, poput onih u SAD-u i terorističkog napada od 11. septembra 2001. godine, zatim teroristički napad u Beslanu, u Ruskoj Federaciji 2004. godine i mnogi drugi. Imajući u vidu međunarodnu komponentu terorizma, jasno je da samo bliska saradnja između država može omogućiti efikasnu borbu protiv ovog zla. Moramo, pored onih standardnih kanala, kao što je stalna komunikacije sa Evropolom i Interpolom, ići korak napred i učvrstiti tu međusobnu saradnju između država u regionu, između država i sveta, između najvećih država na svetu kakve su SAD. Drago mi je što nećemo stati samo na sporazumima koje smo potpisali sa državama članicama EU u borbi protiv terorizma, već je u planu i izvestan je i sporazum koji je ispregovaran sa Ruskom Federacijom i koji će se nadam se uskoro naći na ratifikaciji i u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Kada je kod migracija reč, svrha ovog memoranduma je upravo unapređenje saradnje između Republike Srbije i SAD u cilju sprečavanja putovanja terorista i nezakonitih migracija. Želim sve svoje drage kolege i sve građane Srbije da podsetim na sledeći podatak, da je tokom 2015. i 2016. godine kroz Srbiju prošlo više od dva miliona migranata, da su se naše institucije, naši organi zaista odgovorno ponašali prema migrantima, da je naša zemlja pokazala zaista jedan humanitarni tretman na šta sam zaista ponosna. Ovaj memorandum će omogućiti Ministarstvu unutrašnjih poslova u slučaju nekog eventualnog novog velikog migratornog talasa poput onog iz 2015. godine, da biometrijske podatke svakog lica koje bude prolazilo kroz Republiku Srbiju proveri sa podacima koji se nalaze u američkim evidencijama, tako ćemo znati da li je neko lice učestvovali u ratnim sukobima ili je povezano za terorističkim aktivnostima. Jasno je da će navedeno direktno uticati na bezbednost Republike Srbije i svih naših građana, jer ćemo u takvom trenutku znati ko su lica koja se nalaze na ovoj teritoriji, na teritoriji Republike Srbije i mi ćemo se kao građani zaista osećati bezbednije i sigurnije. Iskoristila bih ovu priliku da na samom kraju pohvalim rad MUP-a. Zaista idete u korak sa zahtevima i potrebama građana Srbije. Pokrenuli ste brojne reforme. Zaista vam odajem počast na tome. Ulažete zaista nadljudske napore u profesionalizaciju srpske policije, u nabavku neophodne opreme, uniformi, digitalizaciju i reforme koje idu u korist građana, koje štede i vreme i novac, ali i vodite računa da rasterećujete građane i da oslobađate plaćanja onih nameta koji zaista nisu potrebni, kakva je izmena ovog Zakona o putnim ispravama. Pokazali ste i na delu i svakoga dana u medijima u Srbiji možemo da vidimo da ste pokazali da nikoga više u Srbiji ne može da štiti partijska knjižica, niti položaj, niti status koji uživaju u društvu. Tražila sam od mojih saradnika iz poslaničke klupe da mi samo u ova dva dana kratko izvadi pres kliping o uspešnim akcijama srpske policije. Četiri osobe su uhapšene zbog malverzacije u fabrici „Prvi partizan“, a pripadnici MUP-a i Odeljenja za borbu protiv korupcije u saradnji sa Posebnim odeljenjem za suzbijanje korupcije Višeg javnog tužilaštvu u Nišu, uhapsili su 13 osoba zbog postojane osnovane sumnje da su izvršili više koruptivnih krivičnih dela. Jutros, pripremajući se za dolazak u Narodnu skupštinu Republike Srbije, saznala sam da su pripadnici policije u Beogradu uhapsili počinioca koji je pokušao da opljačka poštu u Surčinu, tako da su to te dobre vesti koje, nažalost, možda ste nas navikli, rekla bih, i možda nekada i nedovoljno pažnje poklanjamo njima zbog ovih kvaziafera kojima smo preplavljeni na društvenim mrežama i u medijima koje neopravdano zaslužuju preveliki prostor, po mom ličnom mišljenju. Takođe, želela bih da kažem da su korupcija i kriminal zaista rak-rana svakog društva i mnogih razvijenih društava od Srbije i zaista moramo dati adekvatne odgovore na brojne izazove koje donosi 21. vek. Radujem se što ćemo u Danu za glasanje ratifikovati sporazum koji je Republika Srbija potpisala, a reč je o dopuni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji Republike Srbije sa Evropolom, koji je potpisan u Beogradu 16. juna 2014. godine i koji se odnosi na dopunu Aneksa 1 u članu 3. o novim teškim kriminalnim radnjama i delima koja su sve više i više prisutna ne samo na nivou EU, nego i u čitavom regionu. Neko od rešenja nude upravo ovi međunarodni sporazumi. Iskoristila bih priliku da na samom kraju, to je poslednja rečenica, pozovem sve svoje kolege narodne poslanike, bez obzira da li dolaze iz redova pozicije ili opozicije, da podrže izmene i dopune Zakona o putnim ispravama i da ratifikujemo ove važne međunarodne sporazume, kako bi građani Republike Srbije živeli u jednoj sređenijoj, sigurnijoj i bezbednijoj zemlji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Nataša Sp. Jovanović.
Gospođo Gojković, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj zakon čije su izmene i dopune pred nama neće doneti neke velike promene, možda u tehničkom smislu, međutim, danas smo čuli ovde od pojedinih koleginica iz SNS kako će sada ljudi brže da putuju, lakše će da dobijaju pasoše, nemojte, molim vas, da kudite policijske uprave širom Srbije, svuda se pasoši dobijaju na vreme, nigde nema zastoja. Daću vam čak jedan frapantan podatak, možda gospodin ministar to zna i njegovi saradnici. U policijskoj upravi u Kragujevcu već nekoliko godina, nekoliko stotina, bilo je u jednom trenutku 2.000, kada je načelnik uprave bio gospodin Đorović, pasoša koje građani nisu podigli. Znači, još je začuđujuće i to da je trećina njih tražila da im se hitno izda pasoš i uplatili lepo ljudi, obavili sve, pasoš ih čeka, a niko nije došao po te pasoše. Problem je u tome što naše policijske uprave u velikim gradovima, zbog toga što se i gradovi šire i veći broj je stanovnika i fluktuacija ljudi, mnogi od njih rade u neadekvatnim uslovima. Konkretno za grad Kragujevac, gospodine ministre, potrebna je potpuno nova zgrada policijske uprave. Ranije smo mi kao odbornička grupa SRS predlagali da to bude jedna zaista lepa i pod zaštitom je države zgrada nekadašnjeg garnizona, međutim, tamo su sada tužilaštva, Apelacioni sud, ali svakako da postoje mogućnosti da se sa budućim rukovodstvom grada, jer ovaj Radomir Nikolić je za to očigledno nesposoban, napravi neki dogovor između komisije Vlade i grada i da se ili napravi jedna nova zgrada, kakvu sada novu ima Bezbednosna informativna agencija. S obzirom na to da dolazim, vi vrlo dobro znate i da sam rođena u Kragujevcu, iz grada gde namenska industrija ima tradiciju od preko 160 godina, tačnije 165 godina je bilo obeleženo, moram zbog ove teme koju su pokrenuli i neki poslanici, a vi ste gospodine ministre odgovarali na to, da kažem da to nije tako jednostavna stvar. Ova afera nazvana „Krušik“ i uzbunjivač Aleksandar Obradović, to je samo inicijalna kapisla da se govori o problemu namenske industrije. Nemojte, molim vas, da vršite zamenu teza, pojedini poslanici iz vlasti, nije tu sada Vladimir Marinković, i da to sad shvatate lično, jer rekla je koleginica Radeta – ovde se ne radi ni o kakvoj hajci, s obzirom na to da Obradović u tom svom obraćanju u onome što je iznosio pominje ime vašeg oca i da je zaposlen u toj nekoj firmi koja je pod privilegovanim uslovima dobijala oružje iz „Krušika“. Radi se o zapravo mnogo ozbiljnijoj stvari, da ste vi kao vlast, koju očigledno drma ova afera i morate da je rešite, dužni da Narodnoj skupštini podnesete izveštaj, kako podnosite o poslovanju drugih javnih preduzeća, tako i o stanju u namenskoj industriji. Ako Vlada Republike Srbije i nadležno ministarstvo, na predlog da li sada ministra ili nekog od vas, daju upravni i nadzorni odbor tih fabrika čiji je upravljač država, a treba građani da znaju, vi to znate, a znaju i neki narodni poslanici da u Srbiji nema samo ovih državnih namenskih preduzeća, ima preko 200 preduzeća, kompanija, od toga 60 njih u privatnim vlasništvima koje se bave nekom proizvodnjom i prometom. Znate šta nije dobro, gospodine ministre? Što ste doneli takav zakon, protiv koga je bila SRS, jer smo uložili brojne amandmane, da upravo vaše ministarstvo daje saglasnost na promet oružja i opreme, što nije dobro. Tako da, mi smatramo da apsolutno svaku saglasnost za poslovanje, da li je državna ili privatna kompanija, mora da daje Vlada Republike Srbije i da dobijemo konačno izveštaj o tome. On kaže ne da odaje državnu tajnu što su sada, i naravno to što je on to pokrenuo ide naruku ovim izdajnicima iz ovog prozapadnog korpusa koji to koriste na svoj način. Mi kao odgovorna stranka, kao državotvorna stranka i kao ozbiljna opozicija vama, sa našim željama da dođemo na vlast, hoćemo da se sve raščisti oko poslovanja i „Krušika“ i namenskih proizvoda u Kragujevcu i fabrike u Lučanima i apsolutno svih pogona koje oni imaju širom Srbije. To što se desilo sada u „Krušiku“, da vam kažem nešto, nije se pojavio nikakav tako deklarisani, osim sada već smenjenog predsednika sindikata u Kragujevcu fabrike namenskih proizvoda, neki insajder, što bi neki voleli da kažu, iz namenskih. Ali znate, u najmanju ruku je čudno da poslovodstvo fabrike već toliko godina krije to na koji način se pokrivaju gubici i koliki su oni. Zabrinuće se zaposleni. Znate, nekoliko hiljada oružara je u proteklih od 2000. godine, od ovog petooktobarskog mafijaškog puča, nekoliko hiljada njih je dobilo otkaze, oterani ljudi kući, oni su tradicionalno nasleđivali taj posao od oca na sina, pa je onda unuk tamo počeo da radi, oružarska porodica, i oni su se time dičili, podnosili su žrtve i u Prvom i u Drugom svetskom ratu. Mnogi su streljani 1941. godine, njihovi potomci tamo da rade. Pa, isto vam je tako i u „Krušiku“ i svuda. I vi sada kažete – ne, to je hajka, zato što je pomenut otac ministra Stefanovića, a krije se druga stvar koliki su gubici, da li ih ima i kako oni posluju? To ne može da bude, po kojoj ceni neko privilegovano i ako dobija i po kojoj ceni izvozi oružje, a mnogo je više od one koju trpi onaj ko je proizveo, to ne može da bude nikakva državne tajna. To nikada nije bilo od kada se uopšte oružari bave svojim pitanjem i svojim statusom. Mi smo kao SRS, vi ste tada bili njen član, 1996. godine, evo i gospođa Gojković u desetine hiljada primeraka štampali specijalno izdanje lista „Velika Srbija“ gde se bavimo time. Gde su pare iz namenske proizvodnje, ovde se isto postavlja pitanje?
Uvažena poslanice, nadam se da ne kršim demokratsku proceduru time što ću vas pitati - gde je to na dnevnom redu? Da li možemo da se vratimo demokratskim procedurama?
U pravu ste gospođo Gojković, malo sam izašla iz dnevnog reda, ali eto da ilustrujem ovim primerima, dozvolite, pošto dolazim iz kako kažu grada oružara. Što se tiče ovog Sporazuma o saradnji sa američkom državom i unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija, znate, svaki sporazuma sa Amerikancima na ovu temu je za nas srpske radikale vrhunac licemerja, ne možda sa naše strane. Ako vi imate takve otvorene namere i mislite kao organ koji se time bave i bezbednosne agencije, ali sa njihove strane znate da tako nešto unapređuju oni koji su izmislili teroriste i džihadiste širom sveta. Oni koji su osnovali „Alkaidu“ i koji dan danas produkuju kao što je slučaj u Siriji, nemire, ubistva i terorizam zato što su sami finansirali sve ćelije fundamentalnih džihadista, islamista, da kažu – mi ćemo da se borimo protiv terorizma. Od kada je potpisan Kumanovski sporazum i od kada su Amerikanci sa svojim saveznicima došli na tlo KiM, naravno da je jasno da se i tamo uvek latentno stvaraju ćelije islamista, fundamentalista, potencijalnih terorista za koje država u ovom trenutku, naravno, preko određenih obaveštajnih i drugih saznanja može da zna, ali nikako ne možete nikoga od njih ni da uhapsite, niti da mu sudite, ako nešto tako pokuša, a to je teritorija Srbije, koja je trenutno pod okupacijom. Koja vam je garancija da taj neko uz svesrdnu pomoć svojih prijatelja iz Amerike i sa zapada i onih koji ove sada pod okriljem nekakve takozvane vojske Kosova deluju neće da dođe do Raške, do Beograda, do Kragujevca ili bilo kog drugog grada? Ovi svi drugi sporazumi su nešto što vi morate na putu ka EU i zato što su to unificirani sporazumi kada je u pitanju oficiri za vezu, prekogranična i druga saradnja, međutim ono na čemu insistira SRS je to da morate mnogo više da povedete računa o bezbednosti zemlje, zbog toga što ste dopustili institucionalno da ovde vršljaju razne strane agenture koje, naravno imaju za cilj da uz pomoć onih koji su iz prozapadne opozicije ne žele dobro Srbiji i da vrše destabilizaciju sveukupnih naših političkih i drugih prilika. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Samo zbog interesa javnosti, da bi ljudi razumeli, saglasnost za promet naoružanja ne daje MUP. Ministarstvo unutrašnjih poslova daje samo garanciju da će od mesta proizvodnje do mesta transporta ta pošiljka biti bezbedna i ništa više. To je jedina uloga MUP i naš sektor za vanredne situacije u slučaju nekog akcidenta, da li ćemo biti dovoljno sposobni da reagujemo i otklonimo moguće posledice u slučaju akcidenta da se nešto tom naoružanju dogodi. To je jedino što daje MUP. Što se tiče dozvole nju daje Ministarstvo trgovine. Ono objedinjuje saglasnosti koje provere svi ostali, provere da li to oružanje ima „end usera“ koji je dozvoljen i sve ono ostalo što ide i tako se daje dozvola. Dakle, što se mene lično tiče, ne mislim da MUP treba da ima neku ulogu u tome, meni kao ministru to je samo otežavajuće, u MUP-u postoji petočlana komisija, dakle to ne radi jedan čovek, petočlana komisija zaseda, odlučuje o svakom predmetu, ti ljudi se potpišu i odlučuju o tome vrlo transparentno, to su ljudi koji su radili u MUP-u pre nego što sam ja došao na ovo mesto. Prosto, to je procedura. Što se tiče „Krušika“, pošto se stalno priča o tome da je „Krušik“ imao nekakve tobože gubitke, „Krušik“ nema gubitke. „Krušik“ ima lepu zaradu. I sve kompanije koje posluju u „Krušiku“, uglavnom su u značajnoj preplati da bi obezbedile kasnije naravno i kupovinu toga, i često vrlo ozbiljnim sredstvima plaća u „Krušiku“ unapred, što je osnovna praksa koja je, očigledno, država na pametan način uspostavila, jer što bi neko radio državnim novcem, neka plati svojim, da pokaže da ima svoj, pa onda tim novcem neka radi, neka izvozi. Da li će biti uspešan u prodaji zavisi od toga da li je ta zemlja koju je kupio uspešno, odnosno da li ona može da nešto plati ili ne, to je roba koja se nalazi na tržištu, na kraju krajeva i berzanska roba. Nije ista cena ni iz dana u dan. Da li ima negde više potreba, manje potreba, nema potreba, naravno da pada cena, niko vam ne traži. Ako ima velike potražnje cena skače, kao i sve ostalo, kao i sve drugo. Pa, ne možete da odredite ni cenu maline, kakva će biti svake godine, zavisi od ponude, potražnje, nivoa proizvodnje. Kad mi proizvedemo više, kad imamo kvalitetniji proizvod, i on je skuplji. Dakle, što se „Krušika“ tiče, „Krušik“ stoji mnogo bolje, nego što je ovde stajao ranije. Mnogo, neuporedivo bolje, to je ono što može da se vidi iz svih podataka. Na kraju krajeva, nadležne državne institucije proveravaju rad, kao što je DRI, proveravaju rad, a Ministarstvo odbrane kontroliše rad vezan za zakonitost u radu i vezanost za uspehe u fiskalnom smislu „Krušika“ i svih drugih fabrika namenske proizvodnje. Dakle, u tom smislu, vrlo je jasno pokazati da… Shvatam da kad se ponovi sto puta u javnosti, kada ljudi izgovaraju to i kažu – hajde da vidimo kakvi su to gubici u „Krušiku“, a vi kažete sto puta ne da nema gubitke, ima profit i onda neko kaže opet – hajde da vidimo gubitke u „Krušiku“ i onda se reč „gubici“ proteže i onda ljudi počinju da kažu – čekajte, pa u tom „Krušiku“ postoje neki gubici. Pa, nema gubitaka. Bili su do 2012. godine, sad ih nema. Dakle, mnogo je bolje stanje u „Krušiku“ i to je dobro. Naravno, da li su sve fabrike u namenskom, u istom stanju? Nisu. Ima onih kojih imaju toliko zastarelu tehnologiju, jer po 50, 60 godine se od tehnologije ništa nije menjalo, i njihova sposobnost da budu konkurenti na tržištu je manja. Nažalost, kada imate mašine koje su zastarele, koje ne mogu da proizvedu po istoj toj ceni koliko može neka Italiji, Francuska, Nemačka, Engleska ili Rusija, prosto, onda smo u inferiornom položaju. Za neke proizvode SDPR je napravio fabriku, municiju, uzećemo koju pravi veliki asortiman različite municije. Ja mislim da ćemo sa tom fabrikom imati mogućnost da budemo vrlo konkurentni. To nije jedina fabrika municije koju imamo, znači, imali smo potrebe da proizvedemo još jednu, što je super za zemlju. Dakle, što se tiče ostalih pitanja koje ste pokrenuli, dakle, nama je u interesu da sarađujemo sa svima, jer kad neko ima, to vam je kao kod kršenja zakona, ako nema zakona koji nešto sankcioniše, da li će time ljudi biti destimulisani da krše? Neće, samo će biti faktički nekažnjeni. Tako i ovo. Mi imamo saradnju sa svim zemljama sveta. Ako ne napravimo sporazum o saradnji, samo mi nećemo, naša strana neće imati informacije, to njih neće sprečiti ako imaju neku zlu nameru bilo koje zemlje da prema nama nastupe agresivno i da to rade. Kad imate definisanu saradnju onda kada tražite određeni podatak i oni vam ga daju ili vam ga ne daju, ili vam daju pogrešan, vi onda imate mehanizme zbog čega imate pravo kasnije da kažete – na osnovu toga mi smo tražili, nismo dobili. Dosada, stvarno ne mogu da kažem da smo i sa jednom zemljom imali tu vrstu problema. Štose tiče svih ostalih, naravno da naša bezbednosna služba i te kako vodi računa ko deluje u našoj zemlji i naravno ko su oni čije delovanje prevazilazi okvire onog što je prihvaćeno normalno i što je međunarodnim standardima ustanovljeno. Na kraju krajeva, imali smo i privođenja onih koji su sarađivali sa stranim službama mimo zakona i mimo propisa i na kraju krajeva, to jeste posao BIA koja će na to, ja se nadam, nastaviti vrlo uspešno da radim u budućnosti.
Zahvaljujem. Reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, uvažena predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Stefanoviću, iz Predloga zakona, a i iz vašeg izlaganja danas sa početka sednice mi možemo da zaključimo da će izmene i dopune Zakona o putnim ispravama doprineti još efikasnijem radu državnih organa, ali i još većem rasterećenju građana u smislu postupaka, u smislu utrošenog vremena, ali i troškova zbog izdavanja ili zamene putnih isprava ili oglašavanja nevažećih putnih isprava. U Ohridu je završen dvodnevni sastanak na kome je učestvovao i predsednik Srbije Aleksandar Vučić i na kome je utvrđena Deklaracija sa spiskom mera koja će omogućiti slobodno kretanje roba, usluga i ljudi među državama Zapadnog Balkana, odnosno prelazak preko granice sa ličnom kartom, smanjeno čekanje na graničnim prelazima, međusobno priznavanje dokumenata. Taj takozvani „mali Šengen“ je nešto što se na Balkanu nije desilo proteklih 30 godina i predstavlja još jednu mogućnost za bolji život naših građana. Kada se uspostave inspekcije na prelazima i kada se kamioni budu brže kretali, Svetska banka predviđa uštedu od oko 120 miliona evra samo zbog primene te jedne mere. Otvara se mogućnosti da Srbija i Severna Makedonija imaju iste investitore, da postoji razmena inženjera, da postoji razmena radnika i to će našu zemlju učiniti još privlačnijom za investiranje, a složićete se morali bismo da zadržimo prvo mesto u svetu po privlačenju direktnih stranih investicija. Ja sam čula ovih dana različite kritike na račun Aleksandra Vučića koje su vezane za ove „mali Šengen“ i to uglavnom od strane onih koji pri tom prstom nisu mrdnuli za Srbiju. Šta sada treba da radim onda? Da zatvorimo granice i da ne sarađujemo ni sa kim? Takođe, postavlja se pitanje koliko bi to bilo dobro za naše građane? Problem je u tome što zapravo svi vide da Aleksandar Vučić vodi politiku u interesu građana, a ne zarad ličnog interesa, kako je to bilo do 2012. godine. To možemo da vidimo na primerima kako je vršena vlast do 2012. godine, ali i na nekim aktuelnim primerima. Na primer, mi renoviramo Trg republike, oni čupaju saobraćajne znakove. Bastać i ekipa maltretiraju radnike, maltretiraju ljude koji rade taj Trg. On umeto da kao predsednik opštine bude na svom radnom mestu, on pravi performanse, a to ništa dobro nije donelo za stanovnike Starog grada. Mi radimo fasade na zgradama dok Boško Obradović se snima kako crta grafite i lepi nalepnice. Mi gradimo autoputeve. Imali smo u subotu otvaranje još jedne deonice kojom je završen Koridor 10 prema Bugarskoj, a sa pravom možemo da postavimo pitanje koliko su oni autoputeva izgradili? Mi smo proteklih nedelja ovde u Narodnoj skupštini govorili o višku para u našem budžetu, a radi se o tome da smo radili tzv. pozitivni rebalans budžeta, govorili smo i povećanju plata i penzija, a do 2012. i 2012. godine, kada je SNS preuzela vlast, mi zapravo nismo ni znali da li će uopšte biti novca za plate i penzije. Kao što vidite, primera je mnogo. Razlika između vlasti SNS i onih koji su vršili vlast do 2012. godine je velika, ali velika je i razlika u izbornom rezultatu. Zato oni ne smeju na izbore, a mi smemo da proverimo kakva je volja građana. Spremni smo da pobedimo i da nastavimo da Srbiju vodimo napred. U tom smislu, poslanička grupa SNS će dati podršku i ovim predlozima koji se danas nalaze pred nama, jer poslanici SNS žele da budu deo borbe za uređenu i naprednu Srbiju. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite
Dame i gospodo narodni poslanici, imamo ovde nekoliko predloga koji su vezani za MUP što direktno, što indirektno. Pre svega, kada su u pitanju dokumenta za putovanja, tu je nešto što je u svakom slučaju unapređenje kada je u pitanju pojednostavljivanje dobijanja tih dokumenata, odnosno produžetak važenja tih dokumenata, kao i sve okolnosti koje su vezane za ta dokumenta za putovanje, kao što su otisci, maloletna lica itd, itd i to je nešto što je u svakom slučaju napredak kada je u pitanju tehnološka opremljenost MUP. Posle uvođenja biometrijskih dokumenata, to je potpuno jasno da se ide jednim napretkom po pitanju rokova dobijanja dokumenata. Ono što je napravljeno u međuvremenu ovih dana korak napred to je da aktuelna vlast, konkretno predsednik države je otišao dva koraka napred tako što je poradio na tome da se napravi tzv. "mali Šengen" između Severne Makedonije i Srbije i sada to jeste na neki način dva koraka napred u odnosu na politiku koju vodi Vlada, međutim za nas srpske radikale je to potpuno zbunjujuće. Mi, jednostavno, ne možemo da se načudimo kako to da niko iz vladajuće garniture ne vidi šta se to dešavalo pre nekoliko nedelja sa Severnom Makedonijom i sa Albanijom, koje treba da pristupe pregovorima, što bi rekli u predpristupnoj fazi. Videli ste šta je trebala sve da uradi sadašnja Severna Makedonija? Trebala je da se odrekne i imena. Trebala je i morala je da se odrekne istorije. Nema više Aleksandar Makedonski, nema više Filip. Nema više nijedne istorijske ličnosti na koju mogu da se pozovu ovi iz Severne Makedonije. Znači, Makedonija je bukvalno nešto što bi se u narodu reklo "tikva bez korena". Sada se ide korak dalje kada je u pitanju jezik kojim govore ljudi koji su naseljeni u tom delu Balkana. Osporava Bugarska sa punim ili sa većim pravom jezik na kome se komunicira u Severnoj Makedoniji, tvrdeći da je to modifikovan oblik bugarskog jezika. Zar vam nije jasno da iza svega toga stoji Evropa? Nije valjda da je Bugarskoj palo na pamet ili Grčkoj je palo na pamet da se odrekne Makedonija imena, a da se odrekne i da se vrši pritisak za jezik? Drugo, istorijske ličnosti iz skore novije istorije isto tako Bugarska osporava. Kažu da su oni po nacionalnosti Bugari i to je nešto što je za nauk nama iz Srbije. Nema kod Evrope ništa što će biti dobronamerno i ništa što bi se moglo reći da će biti posuto cveće, osim puta u pakao. Put u pakao je od strane Evrope samo cvećem posut. Evo vam najbolji primer. Ovde je jedna od tačaka je saradnja sa Evropolom. Čekajte, ljudi, kao da se na Kosovu i Metohiji, južnoj srpskoj pokrajini nije desilo nešto što je u granicama ili na nivou terorizma? Zar nisu na Kosovu i Metohiji žive slike nama svima kada u skafanderima prebrojavaju glasačke listiće koji su pristigli iz Srbije, tvrdeći da ti listići su zatrovani sa nekom supstancom, hemijskom supstancom i da je to opasnost za one koji su albanske nacionalnosti? Gde je taj Evropol? Predsednik države je intervenisao na sva zona, zvonio i rekao - ljudi, to mora da se istraži. Pa, Evropolu je još pojednostavljenije da interveniše u južnoj srpskoj pokrajini. Pa to je Euleks. To je ispostava EU. Zar ne bi Euleks mogao da utvrdi i da kaže - čekajte, to je prevara ili se stvarno radi o otrovnoj supstanci koja se koristila u Srbiji da se preko tih listića otruju samo pripadnici albanske nacionalnosti i niko više, jer su tamo jasno izveli pred kamere čak Srbina koji je rekao nit mi smrdi, niti smeta, ali odmah su ga zatvorili? Sada nam nude ti iz Evropola saradnju koja će biti, između ostalog, u delu sprečavanja terorizma, u delu sprečavanja kriminala. Pa, ne možemo baš toliko da budemo naivni. Mi srpski radikali, ali ništa drugo, javnost upozoravamo. Ide se toliko daleko da se kaže - sada će biti prednost, ne trebaju nam pasoši, mi ćemo moći ličnim kartama da putujemo u Makedoniju i moći ćemo u Albaniju, kao da to nema veze sa južnom srpskom pokrajinom. Tako nam je Tito doveo braću Albance nekada, pa je 250 hiljada Albanaca naselio na Kosovo i Metohiju i vidite kakve su posledice. Šta je ovo drugo, nego ono eventualno ostvarenje njihove želje da će i Niš biti pod kontrolom Albanaca? O čemu drugo čovek može da razmišlja? Kakve su to dobre namere? Nema tu nikakvih dobrih namera. Drugo, mi ovde imamo afere koje potresaju Srbiju, a vezane su za kriminal. Pre neki dan je objavljeno da je uhvaćen albanski špijun ili špijun albanske nacionalnosti koji je zajedno sa licima koja su zaposlena u „Prvom partizanu“ iz Užica, prodali dokumentaciju za izradu municije, odnosno za izradu oružja. I šta sad mi čekamo da dobijemo neko objašnjenje da je tu brza intervencija? Pa, kako je moglo da se desi to? Kako je moglo uopšte da se desi i afera u „Krušiku“? Kako? To što se ovde daje objašnjenje, to objašnjenje možemo mi da prihvatimo ili da ne prihvatimo, ali zar ne bi bilo logično da onaj ko je prozvan, u ovom slučaju, najdirektnije prozvan je, pre svega, ministar unutrašnjih poslova zbog srodstva sa osobom koja radi u privatnoj kompaniji, zar ne bi bilo logično da se kaže – nećemo da objašnjavamo, evo, formiraćemo i anketni odbor ili istraga neka pokaže šta je iza toga? Mi onako dobijemo obaveštenje uhapšena su lica koja su otkrivala tehnologiju i to jeste tajna, to jeste državna tajna. I „Krušik“ je pod ingerencijom vojske. Ovo nije državna tajna. Ovde postoje fakture, postoje dokumenta i mi srpski radikali, u svakom slučaju, kažemo formalno je Obradović napravio grešku što se nije obratio policiji i istražnim organima, ali ovde se radi o utvrđivanju da li je napravljena kriminalna radnja ili nije napravljena kriminalna radnja. Odbrana u smislu - nije moj otac vlasnik, to nije nikakva odbrana. Kada postoje svedoci koji tvrde da je dotično lice bilo u pregovorima, o čemu mi ovde pričamo? Pa, vi mislite da Evropa to ne prati. Pa, zar niste razmislili da je odmah aktivirala ove svoje poltrone, ove satelite u Srbiji, samo što nemaju nikakav ugled.
Hvala, poslaniče.
Šta hvala? Za informaciju ili za vreme?
Za vreme koje ste potrošili.
I za informaciju i za vreme.
Zahvaljujem, zaista. Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Vidim ja da je gospodin Mirčić zabrinut za Evropu. Vidim da ga to naročito brine. Dobro, u nekim godinama čovek postane evrofil. Nije to čudno, bilo je tu i drugih. Ali, ono što je meni važno da vam kažem što se „Krušika“ tiče, daću vam samo jedan podatak. U 2013 godini, kada je počela konsolidacija „Krušika“, znači to je jedna od godina u kojoj nije bio izuzetno loš, „Krušik“ je u budžet Republike Srbije uplatio 228 miliona dinara. U 2018. godini „Krušik“ je platio 1,497 milijardi dinara. To vam pokazuje koliko je napredovalo to preduzeće, a da je loše radilo, kako bi moglo da ostvari ovakvu vrstu plasmana, kako bi moglo da ostvari ovakvu vrstu pozitivnog poslovanja? Inače, nivo investicija, dakle, broj zaposlenih danas je 3.231 bilo je 1.264 zaposlenih 2013. godine, koja nije bila njegova najlošija godina. Dajem samo poređenje o broju zaposlenih, a i pored povećanog broja zaposlenih gde ide i značajno veći utrošak za plate koje su veće nego što su bile, „Krušik“ proizvodi mnogo više i uplaćuje mnogo više Republici Srbiji. Zato vam kažem, ja vašu raspravu, za razliku od gospođe Radete, smatram zlonamernom zato što vi pokušavate da ovo predstavite kao da se nešto radilo što je, iako sam lepo izneo sve argumente koje vam pokazujem, ne da nije bilo nekih radnji koje su protivzakonite, već namerno plasira aferu koja se stalno prenebregava, stalno te činjenice se izbegavaju u kojima govorimo da se pomenu, odnosno stalno se izvrće i ponavlja se, koliko god puta da demantujete. Kao što vi kažete, vi odlučujete da li neko ima pravo da iznosi podatke iz „Krušika“ ili nema. Ja sebi ne dajem to pravo, ali se pitam otkud vama? Ko ste vi da u ovoj zemlji kvalifikujete da li neko ima prava da iznosi podatke iz državnih firmi i to iz fabrika vojne proizvodnje? Vrlo opasna teza. Vrlo opasna teza da neko ima pravo da iznese pet godina unazad podatke koje nemaju veze ni sa ovom firmom, nemaju veze, sve do čega je mogao da se dočepa, pri čemu mu majka radi u privatnoj firmi drugog privatnog trgovca oružjem. Evo već kad me pitate. Ista ta majka ga je zaposlila desetak godina ranije na to radno mesto u svom sektoru gde je ona bila direktor. Pa i njegovu nevenčanu suprugu. Kad je ona smenjena, on počeo da prikuplja podatke. Bilo bi interesantno da je prikupljao i dok mu je majka bila tu, ali izgleda, i to baš kad ona dobije otkaz u „Krušiku“, zaposli se sutradan kod ovog privatnog trgovca naoružanjem. Verovatno se nisu poznavali od ranije. Ne znam, ali hoću da vam kažem da se ja ne osuđujem da kvalifikujem da li j e to ovo ili ono delo. Neka kaže tužilac, neka kaže da nema dela, neka sud oslobodi, neka ga kazni, neka urade šta god smatraju da treba, ali isto tako ne mogu da dozvolim da ljudi drugi kvalifikuju i unapred sve znaju i oni znaju da li je ovo kaže se, bilo je, video sam, čuo sam, jedan čovek mi reče. Znate li šta sam ja sve čuo? Zamislite kada bih ja iznosio javno u skupštinskoj govornici, pričali su mi ljudi koji rade na drogama da su videli tog i tog kako diluje drogu. Ne znam da li je tačno, tako mi ljudi pričaju, a to su inspektori koji rade baš na drogama, ljudi koji su godinama u tome prisutni, kažu – nije najveći diler ali ozbiljan diler; pomaže. (Milorad Mirčić: Ko? Kako se zove?) Pa taj neko. Ne mogu to da kažem, kako bih to mogao da kažem? Zamislite bez dokaza da tako govorim, ministar unutrašnjih poslova. Neozbiljno bi bilo, kao i narodni poslanik. To nisu ozbiljne stvari, tako ozbiljni ljudi ne razgovaraju. Kad imate dokaze, predočite ih nadležnom državnom organu, on reaguje, sprovede se postupak i sud. Na kraju, ako dođe do suda, kaže da li je neko nešto uradio ili nije i tu se završava pravnosnažnom presudom. Pošto sam već govorio o ovome mnogo puta, stvarno mislim da je besmisleno da kad god ko se javi za reč i ponovi temu da ja treba ponovo da kažem – uzmite stenograme, šta sam govorio prvi put, ostajem pri istom. (Neđo Jovanović: Povreda Poslovnika.)
Poslaniče, vi ste hteli po Poslovniku? Izvolite.
Zahvaljujem se, predsednice. Član 27. Ja bih zamolio da bez obzira što ja ne delim mišljenje da je bilo zle namere, ali moramo voditi računa o izgovorenoj reči. Ovde je grubo povređena prezunkcija nevinosti, imajući u vidu da se iznose i detalji, pa čak i inkriminacije kada su u pitanju događaji u kojima možda, ali ću ponoviti možda postoji osnovana sumnja da je izvršeno krivično delo. S obzirom da svako ko se nalazi na javnoj funkciji mora voditi računa o izgovorenoj reči, a mi jesmo u toj poziciji i na takvom položaju, onda je jako važno kako komentarišemo pojedine događaje. Kada je u pitanju Užice i identifikacija potencijalnih učinilaca krivičnih dela, koji za sada mogu imati samo status osumnjičenih, moramo prepustiti nadležnim organima i to je nešto sa čime sam apsolutno saglasan sa uvaženim ministrom Stefanovićem, da u konkretnom slučaju bez sprovedenog postupka i bez reakcije pravosudnih organa mi nemamo pravo da komentarišemo bilo šta. U konkretnom slučaju bi samo izložili nekoga ko apsolutno ne treba da bude na bilo koji način doveden u vezu sa događajem, da ga inkriminišemo bez ikakvog jedinog razloga. Mislim da i u ovom domu, ne samo ovde, bilo gde gde delujemo, postupamo, radimo, moramo da vodimo računa o tome kako pojedine događaje komentarišemo. Nije retko da su i naše kolege, javni funkcioneri, pa i narodni poslanici, upravo uz povredu prezunkcije nevinosti bili često žigosani. U ovom slučaju, mogu da budu žigosani oni koji su čak i nevini. Bez sprovedenog postupka i analize da li postoji mogućnost da se istraga eventualno proširi i na nova lica, mi nemamo pravo komentarisati bilo šta pre nego što nadležne institucije i pravosudni organi ne kažu svoju reč.
Hvala. Ne vidim zaista, poslaniče, u čemu je Povreda sa moje strane, člana 27, zaista. Doslovno primenjujem Poslovnik. Vi znate da sam ja po tome i poznata ovde u parlamentu. (Neđo Jovanović: Jeste, nije sporno.) Tako da, ja bih vas molila da ne glasamo o povredi Poslovnika koji nisam počinila. Zahvaljujem na razumevanju. Reč ima Dragan Veljković. (Milorad Mirčić: Javljam se za reč, imenom me je prozvao ministar.) Nije vas prozvao imenom, vrlo umereno i odmereno je odgovorio danas na peti put isto iznošenje pretpostavki. (Milorad Mirčić: Kako nije, pomenuo me je?) Reč ima Dragan Veljković. Izvolite.
Hvala, predsednice. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, uprkos mnogobrojnim izazovima sa kojima se suočava naša država, mudra, odmerena, realna i konzistentna politika, koju vodi predsednik Republike Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, učinila je našu zemlju pouzdanim i kredibilnim faktorom u međunarodnim odnosima koja gradi odnose poverenja sa ključnim međunarodnim faktorima. Putna isprava predstavlja vrednost i rejtinge jedne države kao partnere u tim odnosima, pa stoga ne čudi preporuka američke konsultantske kuće „Nomad Kapitalist“ koja našu putnu ispravu procenjuje kao ispravu čija je vrednost najbrže porasla za poslednjih 10 godina. Ovakvom rejtingu naše putne isprave najviše je doprinelo to što je Srbija jedna od samo tri države sveta, uz Sejšele i Mauricijus, čiji državljani u većinu zemalja EU, Rusiju i Kinu mogu da uđu bez viza. Osim toga, bez ovog dokumenta u pasošu, naši državljani mogu da putuju u čak 119 država, od čega se u tridesetak ulazi dobijanjem formalne vize na granici. Republike Srbija nalazi se među prvih tridesetak zemalja u svetu sa najjačim pasošem i poređenja radi, pasoš Srbije više vredi od čuvenog crvenog iz doba SFRJ, koji je Jugoslovenima garantovao bezvizno putovanje u 80 država. Predloženim zakonom o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama unapređuju se odredbe aktuelnog zakona i doprinosi harmonizaciji i usklađivanju sa propisima koji su u međuvremenu menjani ili doneti, kao i boljem funkcionisanju nadležnih državnih organa u delotvornom ostvarivanju i zaštiti prava građana po osnovu putnih isprava i način njihovog izdavanja. Navedenim predlogom omogućava se preciznija primena u praksi zakona poslednji put izmenjenog 2014. godine, kako zbog predviđenih novih rešenja od značaja za efikasan postupak izdavanja putne isprave i njegove učesnike, tako i zbog usklađivanja sa Zakonom o opštem upravnom postupku i Zakonom o evidencijama i obradi podataka u oblasti unutrašnjih poslova. U tom smislu, treba posebno apostrofirati zakonsko rešenje predviđeno odredbom člana 4, kojim se u članu 27. osnovnog zakona posle stava 2. dodaje stav 3, a koji se odnosi na precizno određenje roka od šest meseci u kome se može podneti zahtev za izdavanje novog pasoša pre isteka roka važenja izdatog pasoša, s tim što je odredbom člana 8, kojim se menja član 33, utvrđena i mogućnost ranijeg podnošenja tog zahteva, ali uz plaćanje uvećane naknade. Ovakvo rešenje je opravdano, uzimajući u obzir činjenicu da pojedine zemlje traže da pasoš važi najmanje onoliko meseci od datuma ulaska, koliko traje maksimalan boravak u istim, da ne bi došlo do isteka pasoša u periodu dozvoljenog boravka. Tako državljanin Srbije može nesmetano ući u zemlje Šengena i EU samo ako mu je do isteka pasoša ostalo minimalno tri meseca, ali ne od datuma polaska, već od datuma povratka u našu zemlju, a u neke zemlje, kao što su Turska i Egipat, taj rok je šest meseci. Odredba da se dokument ne može koristiti za ulazak u neku od ovih zemalja poslednjih 90 dana od njegovog važenja regulisana je i Sporazumom o bezviznom režimu. Druga važna novina predviđena zakonom jeste oglašavanje putne isprave nevažećom. Dosadašnje rešenje da se putna isprava oglašava nevažećom u „Službenom glasniku Republike Srbije“ uz naravno plaćanje troškova, zamenjeno je besplatnim objavljivanjem na internet stranici Ministarstva. Na kraju, želeo bih posebno da istaknem problem koji je opšte poznat i sa kojim se suočavaju građani Kosova i Metohije po pitanju pasoša i ujedno iskoristim priliku da još jednom zamolim ministra da se pronađe odgovarajuće rešenje kako građani Kosova i Metohije, pre svega Srbi, ne bi bili diskriminisani po ovom pitanju. U tom smislu, podsećam da kada je 2009. godine Srbiji ukinut vizni režim ova povlastica zaobišla je kosovske Srbe, u strahu od mogućih ilegalnih migracija osoba sa Kosova i Metohije, Savet EU je uredbom broj 539/2001 zahtevao formiranje Koordinacione uprave i izuzeće iz bezviznog režima, što je tada i učinjeno donošenjem posebne uredbe Vlade Republike Srbije. Tako se dogodilo da Srbija, za razliku od ostalih država koje obično poseduju tri kategorije pasoša, ima čak pet vrsta putnih isprava. U cilju prevazilaženja ovakvog faktičkog stanja i dobijanja bezviznog pasoša, građani Kosova i Metohije vrše promenu mesta prebivališta, ali se i tu suočavaju sa diskriminacijom, dok za državljane Srbije koji žive u bilo kom gradu centralne Srbije promena prebivališta predstavlja rutinsku administrativnu proceduru, građani koji žive na Kosovu i Metohiji, a na osnovu odluke Vlade Republike Srbije iz 2009. godine, obavezni su da se podvrgavaju brojnim bezbednosnim proverama i da ispune određene kriterijume koji ne važe za druge građane Srbije. Suočeni sa procedurama koje implicitno određuju redovne i nenajavljene policijske provere, kako bi se utvrdilo da li osoba živi na adresi koja se navodi kao adresa novog prebivališta, građani su primorani da napuste KiM na određeni vremenski period i presele se na novu adresu, što podrazumeva da osoba mora na čekanje da stavi svoje obrazovanje, posao i druge obaveze, što može da produkuje mnoge štetne posledice. Istovremeno, uzimajući u obzir najavu i stav EU da će vizna liberalizacija važiti na KiM samo za tzv. kosovske pasoše, ostaće samo Srbi sa KiM koji će biti potpuno diskriminisani i neće moći da putuju bez viza. Iz svega navedenog, u ime svih Srba sa Kosova i Metohije, molim ministra i Vladu Republike Srbije da nađu načine kako da otklone neke od briga koje je imala EU kada je zatražila da pasoši Koorinacione uprave budu isključeni iz režima vizne liberalizacije ili da u faktičkom ponašanju građana i organa nađu neko kreativno rešenje koje će lica sa KiM staviti u ravnopravan položaj sa ostalim građanima Republike Srbije. Siguran sam da za ovo postoji politička volja i znanje relevantnih organa, pa u tom kontekstu očekujem buduće postupanje istih. Na samom kraju, uzimajući u obzir kvalitet predloženih zakonskih rešenja, poslanička grupa SNS će u danu za glasanje sa zadovoljstvom podržati predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama i sve predložene sporazume. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala. Ne čujemo često reči pohvale na račun pripadnika unutrašnjih poslova. Nema pohvale, nema ni toplih reči o policajcu, a znamo da policija rizikuje svoje živote, žrtvujući ih da bi zaštitili građane Srbije. Policija je potrebna celoj državi i društvu. Njen posao je da služi građanima, da radi sve što može da zaštiti, sačuva i obezbedi im sva prava. Oni su čuvari vrednosti našeg društva, poretka i načina života. Gde su bili pre pet godina? Kakvu su uniformu nosili ti pripadnici unutrašnjih poslova? Staru osam godina. Kakav im je bio vozni park? Prosek starosti vozila 14 godina, svako auto u proseku je prešlo oko 250.000 kilometara. A gde je danas i kakva je slika danas MUP-a? Novih 66.800 uniforma za policajce. Koliko novih radnih mesta? Dakle, 3.544, i to za osobe koje su baš obrazovane za taj kadar. Vozni park je bogatiji za 2.400 novih automobila. Zadat je udarac narko mafiji, 5,7 tona narkotika se povuklo sa ulice. Izgrađeni su objekti MUP-a, rekonstruisano je preko 30 objekata MUP-a, započeti su stanovi za iste te ljude. Jača je sada granična policija. Citiraću jednu rečenicu ministra unutrašnjih poslova gospodina uvaženog Stefanovića i u toj rečenici ćete čuti sve šta je postiglo MUP. Citiram – svi rezultati MUP jasno pokazuju da je zakon nadjačao kriminal, da je red pobedio bezvlašće, a sigurnost preuzela primat nad strahom i da je poštenje savladalo korupciju. Poštovani, uvaženi ministre Stefanoviću, ne mogu da vam oproste uspeh. Iskoristiću priliku da najavim kampanju „16 dana aktivizma“ koja počinje 25. novembra sa međunarodnim danom borbe protiv nasilja nad ženama, a gde učestvuje preko 100 zemalja, naravno i naša zemlja, a završava se sa 10. decembrom kada je međunarodni dan ljudskim prava. Simbolično povezujemo problem nasilja nad ženama sa ljudskim pravima. U danu za glasanje ću podržati sve predloge, u stvari predlog izmene i dopune Zakona o putnim ispravama, gde će građani dobiti posebne olakšice pri izdavanju putnih isprava, i naravno glasaću za memorandum i za ostalih pet sporazuma. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz ministarstva, gospodo poslanici, o tome kako vi radite najbolje govore podaci iz vašeg ministarstva, a radite fantastično. Šta to znači? To znači da ste stopu kriminaliteta smanjili za trećinu. Pazite, ne za tri do pet posto, nego za trećinu. Zatim, prošle godine zaplenjeno je četiri tone narkotika. O tome koliko je bezbedna zemlja govori broj turista, 12 puta ima više turista u Republici Srbiji, nego 2012. godine. Tako se radi. Mi smo danas faktor stabilnosti na Balkanu, jedna bezbedna zemlja. Zašto se ulaže? Zato što smo bezbedni, zato što pravimo sistem, zato što smo faktor stabilnosti u regionu, a to što se fabrikuju laži, to je tako normalno, pa šta bi Savez za Srbiju, ta stranka ne zna ni ko je tu s koca i konopca, nema program, neće da izađe na izbore. Zašto neće? Zato što neće da dobiju svi ukupno 5, 6 procenata, sramota jedna. Ne mogu sliku da sklonim sa očiju, sa testerama, sa onim fantomkama kada su jurili na televiziju, kako se bore sa znakovima, kako maltretiraju porodicu gospodina Vučića, kako sada imaju hajku prema vama, gospodine ministre, kako napadaju gospodina Malog. Sve što je važno u Srbiji treba napasti, treba popljuvati, treba ubiti, nas treba na vešala, ali nisu oni vredni mog spominjanja. Oni su i među sobom rasturena grupa. Svaka njima čast, što reče moj uvaženi kolega, gospodin Đukanović, ja bih njima dala svo vreme na televiziji i neka pričaju, kako ko gostuje njima padne rejting. Pre neki dan slušasmo ovog mučenika Obradovića. Ja bih ga pustila, sve vreme na televiziji bih dala, samo neka priča Obradović. Divota jedna. Kako ko priča, rejting, bio je devet, deset, pa osam, sedam, valjda imaju 5%, videćemo. Da vidimo mi što se tiče ovih sporazuma. Što se tiče sporazuma, to znači da jačamo bilateralne odnose. To je poenta ovih odnosa. Tako se radi. Što se putnih isprava tiče, odlično, jer smanjujemo troškove za građane, uostalom sve radimo za dobrobit građana Republike Srbije, neće više morati da se oglašava ako neko izgubi pasoš ili ličnu kartu, neće morati da trči, da gubi vreme, da oglašava to u „Službenom glasniku“, nego će samo da objavi na sajtu ministarstva. Gotovo, ušteda vremena, ušteda novca, a što se vremena i brzine tiče sada i smanjenja procesa u MUP, zaista se skraćuje to vreme, jer će čovek imati šest meseci do dobijanja nove dozvole. Može da preda zahtev i eto njemu, nema čekanja, nema redova. Tako se radi. Samo ću još o jednom Sporazumu, a tiče se Sporazuma sa SAD. Zašto? Zato što se govori o zabrani ulaska terorista iz Srbije prema SAD i iz SAD ulaska terorista u Republiku Srbiju. Ne ponovila se 2001. godina, kada je poginulo i, mislim, petoro naših ljudi. Ono je bilo strašno. Mislila sam da gledam neki naučno-fantastični film. Ne samo to, nego setimo se Barselone, setimo se Londona, setimo se Pariza. Tako nešto se ne sme dogoditi. Pomenula bih i ovu migrantsku krizu, odnosno borbu protiv nezakonitih migracija. Sve pohvale za MUP. Setimo se samo koliko je migranata prošlo kroz Republiku Srbiju. Preko dva miliona migranata. Fantastična organizacija od srpske strane. Punktovi, zatim bezbednost i, ono što je najvažnije, empatija. Ponosim se što sam stanovnik ove lepe nam Srbije. Mi smo uradili, dobili sva moguća međunarodna priznanja od svih državnih institucija, od svih validnih organa. Nadam se da se terorizam kao kancer treba iskoreniti. Mi to zaista dobro radimo, da se nikada neće ponoviti ova 2001. godina kad je netragom nestalo desetine hiljada ljudi, a Srpska napredna stranka će u Danu za glasanje sa radošću izglasati sve predloge ovih zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Pošto se niko ne javlja, saglasno članu 98. stavu 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 1. do 7. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 10.00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 83 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tač. 8, 9. i 10. dnevnog reda. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stavu 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Listi kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije, koju je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku; Listi kandidata za tri člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, koju je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Predlogu odluke o izboru člana Komisije za hartije od vrednosti, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Da li predstavnici predlagača žele reč? Reč ima narodni poslanik Snežana B. Petrović. Izvolite.