Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 108 narodnih poslanika. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum u danu za glasanje postoji, ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Da bismo utvrdili broj narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je elektronskim sistemom utvrđeno da je u sali prisutno više od 126 narodna poslanika, odnosno da imamo uslove za rad. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice prelazimo na odlučivanje. Izjašnjavamo se o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Narodna skupština je obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima pa prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave u načelu. Od 126 poslanika, za predlog je glasalo 110. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto smo prihvatili Predlog zakona u načelu prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 110. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Od 127 poslanika, za je glasalo šestoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo narodni poslanik Edip Šerifov. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, sa ispravkom. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 108. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Edip Šerifov. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 106. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika posleničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 100. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 102. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 106. Amandman je prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Edip Šerifov. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 110 je glasalo za. Amandman je prihvaćen. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 105. Amandman je prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić, Aleksandar Martinović, Nemanja Šarović, Dragan Stevanović, Gordana Pop-Lazić i Nataša Jovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Edip Šerifov. Predstavnik predlagača i Odbor za lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 110 je glasalo za. Amandman je prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 108. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o povredama Poslovnika na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbe člana 103. stav 6. i stav 10. Poslovnika, prema kojima ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština bez pretresa o tome izjasni u Danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Miloš Aligrudić, na sednici 15. juna 2011. godine, u 18,00 časova, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči o ovome. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Krasić, na sednici 21. juna 2011. godine, u 13,50 časova, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči o ovome. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 21. juna 2011. godine, u 16,00 časova, ukazao je na povredu člana 27. stav 2, a u vezi sa članom 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči o ovome. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Molim vas da u 11,00 časova budemo ovde svi, kako bismo počeli sledeću sednicu. (Sednica je završena u 10,45 časova)
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA Četvrto vanredno zasedanje 27. jun 2011. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 11,10 časova. Sednicom predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Otvaram sednicu Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 108 narodnih poslanika, a podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad prilikom usvajanja Zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji, ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika, pa vas molim da bismo utvrdili kvorum da kartice stavite u poslaničke jedinice elektronskog sistema Konstatujem da je primenom elektronskog sistema ustanovljeno da nas ima 126, te da ima uslova za rad, saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam da sam ovu sednicu pozvala izuzetno za ponedeljak, kao i u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu Vlade za održavanjem vanrednog zasedanja. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača magistra Božidara Đelića, potpredsednika Vlade, magistra Verice Kalanović, potpredsednika Vlade i Nebojše Ćirića, ministra ekonomije i regionalnog razvoja pozvala da današnjoj sednici prisustvuju i Zoran Ćirović, pomoćnik ministra finansija i Višnja Kuzmanović, savetnik u Ministarstvu finansija, Uprava za javni dug. Dostavljeni su vam Zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini i Zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2011. godini, Zapisnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije u danu za odgovaranje na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom, Zapisnik Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini i Zapisnik sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica, što je u skladu sa članom 88. stav 5. Poslovnika. Obaveštavam da je proverom u Službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike, pa prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 2, 3, 7, 8, 14, 15, 16, 17, 22, 23, 24, 29, 30. i 31. marta 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika za Zapisnik se izjasnilo 119. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prv sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 2, 3, 7, 8, 14, 15, 16, 17, 22, 23, 24, 29, 30. i 31. marta 2011. godine, Stavljam na glasanje Zapisnik sa Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 31. marta, 5, 6, 7, 12, 13, 14, 19, 20, 28. aprila i 5. maja 2011. godine. Molim da pritisnete odgovarajući taster. Od 127, 121 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 31. marta, 5, 6, 7, 12, 13, 14, 19, 20, 28. aprila i 5. maja 2011. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije u Danu za odgovaranje na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom, održane 27. aprila 2011. godine. Molim da se izjasnimo. Od ukupno 127 narodnih poslanika, za se izjasnilo 122. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije u Danu za odgovaranje na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom, održane 27. aprila 2011. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 5, 10, 11, 17, 18, 19, 23, 24. i 25. maja 2011. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Od ukupno 128 narodnih poslanika, 120 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 5, 10, 11, 17, 18, 19, 23, 24. i 25. maja 2011. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 7, 8, 9. i 14. juna 2011. godine. Molim da se izjasnite. Od 128 narodnih poslanika, za Zapisnik je glasalo 122. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 7, 8, 9. i 14. juna 2011. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, koje je sazvano na Zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava republike Srbije i članu 248. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je Zahtev za održavanje Četvrtog vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom Zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Četvrto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, drugi programski zajam za razvoj javnih finansija, 2. Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/A) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, 3. Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/B) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, 4. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/C između Republike Srbije i Evropske investicione banke, 5. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/D između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Narodni poslanik Suzana Grubješić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 170. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički jedinstven pretres o: - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, drugi programski zajam za razvoj javnih finansija; - Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/A) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, - Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/B) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, - Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/C između Republike Srbije i Evropske investicione banke, i - Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/D između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Da li narodni poslanik Suzana Grubješić želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Od 133 poslanika za predlog gospođe Grubješić glasalo je 124. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, drugi programski zajam za razvoj javnih finansija, 2. Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/A) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, 3. Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/B) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, 4. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/C između Republike Srbije i Evropske investicione banke, 5. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/D između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Prelazimo na rad po dnevnom redu - zajednički jedinstven pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, drugi programski zajam za razvoj javnih finansija, Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/A) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/B) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/C između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/D između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstven pretres o predlozima zakona po tačkama od 1. do 5. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam da prema članu 170., a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, te da se raspodeljuje na sledeći način: poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 12 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Ivan Andrić, poslaničku grupu LDP, Miloš Radulović, poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica, Dragan Stevanović, poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 170. shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: - Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, drugi programski zajam za razvoj javnih finansija; - Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/A) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, - Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/B) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, - Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/C između Republike Srbije i Evropske investicione banke, i - Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/D između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Da li želi reč predstavnik predlagača? Gospodine Ćiriću, izvolite. Ministar Ćirić ima reč.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice Skupštine, dragi narodni poslanici, dame i gospodo, zahvaljujem. Iskoristiću priliku na početku da se vama, narodnim poslanicima, obratim vezano za ono što je danas na dnevnom redu, a to su takozvani Apeks krediti, odnosno kreditna linija koju je država omogućila i koja, što se tiče Apeks kredita od Evropske investicione banke, iznosi 250.. Da li može malo samo da? (Predsednik: Gospodo poslanici, zamolila bih za tišinu.) Zahvaljujem. Evo, ponoviću uvodni deo da pozdravim sve narodne poslanike koji su sad u sali i one koji nisu u sali. Danas je pred vama, na dnevnom redu, zakon kojim se potvrđuje finansijski ugovor između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Radi se o kreditnoj liniji od 250 miliona evra, koja će biti realizovana u sledećoj dinamici 150 miliona ove godine i 100 miliona evra sledeće godine. Sto miliona evra će biti stavljeno na raspolaganje preko komercijalnih banaka srednjim i malim preduzećima, a 50 miliona preduzećima, odnosno preduzećima koji imaju veći broj radnika i veći obim poslovanja. Konkretno, pre nego što pređem na konkretnije uslove po kojima će se država zadužiti,odnosno po kojima će i moći krajnji korisnici,odnosno srednja i mala preduzeća i velika da uzmu ove kredite. Samo bih rekao da je sektor srednjih i malih preduzeća najvitalniji i najdinamičniji sektor naše ekonomije, da će na ovaj način naša srednja i mala preduzeća moći da povuku kredite, a što je bio jedan od zahteva, rekao bih i molbe koju bi sektor srednjih i malih preduzeća, odnosno imali su prema vladi, kredite koji će imati kamatnu stopu otprilike oko 5,5%. To su kreditni uslovi, dakle, srednja i mala preduzeća preko regularnih kreditnih linija od poslovnih banaka ne mogu da dobiju. Za ove kredite država daje, naravno, garanciju, ali kažem, stavlja na raspolaganje našim srednjim i malim preduzećima kredite koji imaju dve godine grejsa i pet godina otplate. Znači, omogućavaju poslovnim bankama da plasiraju sredstva našim srednjim i malim preduzećima po izuzetno povoljnim kamatnim stopama, koji će omogućiti nove investicije ili proširivanje postojećih proizvodnih kapaciteta. Jednostavno, radi se o izuzetno povoljnim izvorima finansiranja, kakvi zaista trenutno ne postoje na tržištu. Konkretno, kao što sam rekao, ovi krediti će se odobravati na period od sedam godina, uključujuću i dve godine grejs perioda sa kamatnom stopom koja može biti varijabilna ili fiksna. Varijabilna Euribor plus 0,48 ili fiksna 3%. Još jednom da ponovim, to znači da će krajnji korisnici, odnosno srednja i mala preduzeća imati kamatnu stopu koja će biti na nivou oko 5,5%. Što se tiče većih, odnosno velikih preduzeća, period otplate do 12 godina sa tri godine grejsa. Kamata je Euribor plus 0,6%, a što je otprilike negde malo jače od 5.5%, ali i dalje izuzetno povoljno. Agent u celoj priči će biti Narodna banka Srbije i neka vrsta naravno supervizora. Ovi krediti će se, još jednom kažem, odobravati, ove kreditne linije će se realizovati preko poslovnih banaka, a poslovnim bankama je da se prijave i da učestvuju u ovom programu. Kažem, ovi izvori finansiranja koji su izuzetno povoljni će nakon ratifikacije vrlo brzo biti na raspolaganju našim srednjim i malim preduzećima. Mi smo insistirali da se ova Apeks linija, koja će sledeće godine, kao što sam rekao, sa 150 biti proširena za još 100 miliona, ponovo aktivirati. Podsetiću vas da je ona bila aktuelna iz prostog razloga što smo u kontaktima sa realnim sektorom, sa našim preduzećima, sa našim privrednicima i preduzetnicima došli do zaključka da je potrebno da se obezbede jeftini izvori finansiranja, pogotovo u situaciji kad imamo i dalje krizu, odnosno problem nelikvidnosti. Kad imamo situaciju da neka preduzeća jednostavno ne mogu da dođu do jeftinih izvora finansiranja. Sa druge strane imamo takođe danas na dnevnom redu Zakon o potvrđivanju ugovora o garanciji između "Fijat kompakt automobili Srbija", odnosno Republike Srbije i Evropske investicione banke. Projekat "Fijat automobili Srbija" koji treba da se faktuira u martu, aprilu sledeće godine, podrazumeva, između ostalog, zaduživanje zajedničke kompanije "Fijat automobili Srbije" u iznosu od 500 miliona evra, od čega će 300 miliona obezbediti "Fijat", 200 miliona će takođe biti kredit "Fijat automobili Srbija", uz garanciju države od 200 miliona. Ukupna investicija u novoj fabrici će iznositi oko milijardu evra, oko 960 miliona evra, da budem precizniji. Zašto je ovaj projekat važan i zašto smo mi se odlučili da obezbedimo ovu garanciju? Iz prostog razloga što će ova fabrika, kada počne da radi, imati kapacitet od 200.000, za početak, automobila, sa mogućnošću proširenja na 300.000. Ono što je možda najvažnije, osim radnih mesta koja će se otvoriti ili su već otvorena u ovoj fabrici, imaćemo izvoz koji će biti reda veličine, prema biznis planu "Fijata", u nivou od oko 1,3 do 1,5 milijardi evra, od čega 80% tog izvoza će biti neto izvoz. U Srbiji će se proizvoditi potpuno novi model. Jedino mesto gde će se proizvoditi jeste Srbija, a sa dolaskom "Fijata" kao što vidite, počelo je i traje veliko interesovanje tzv. komponentaša, odnosno proizvođača auto delova koji rade za "Fijat", veliki deo njih koji su došli u Srbiju izvoze. Daću vam primer "Leonija", "Blekfermajera", "Jure" i ostalih koji ne rade za "Fijat", ali je važno da su odlučili da svoju investiciju lociraju u Srbiji. Ova dva zakona, s jedne strane kreditna linija od "Apeksa" sa druge strane garancija koju dajemo predstavlja, po mom ličnom mišljenju, kao ministra ekonomije, pravu podršku završetka projekta "Fijat automobili Srbija", a sa druge strane omogućava i našim srednjim i malim preduzećima i velikim preduzećima da, za one koji smatraju da treba i koji hoće da se zadužuju pod kamatnim stopama koje su apsolutno ispod svake tržišne kamatne stope koju danas mogu dobiti od bilo koje poslovne banke u Srbiji. Mislim da će to omogućiti dalji razvoj sektora srednjih i malih preduzeća i velikih preduzeća. Ne trebamo zaboraviti ni velika preduzeća koja zapošljavaju veliki broj ljudi. Zaista sam uveren da će ova kreditna linija biti iskorišćena na pravi način. Zahvaljujem i tu sam da odgovorim na vaša pitanja.
Da li izvestioci nadležnih odbora, Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora, žele reč? Ako ne, pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? Ako da, da se prijavite. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
U kratkom izlaganju gospodina Ćirića nisam čula da je nešto mnogo, čak ni da je pomenuo, ali moguće da mi je od buke promaklo, kredit, odnosno sporazum o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, drugi programski zajam za razvoj javnih finansija. Hoću upravo od njega da počnem priču o tome da smo dobili, neposredno posle usvajanja Zakona o finansiranju lokalnih samouprava, koji dovodi u pitanje fiskalnu održivost i stabilnost u našoj zemlji, dobili predlog dnevnog reda gde govorimo o dve nazovi garancije, ali ja ih ne bih nazvala baš garancijama, nego možda malo i kreditima, obrazložiću zašto. Dobijamo dva nova zajma koja jedino mogu da pohvalim kao nešto što može privredi da pomogne, to je ono što se zove finansiranje malih i srednjih preduzeća i ovo nije prvi put, da usvajamo ovakav zakon, ovo je kontinuitet jedne vrste pomoći našoj privredi. Da li bi konačno moglo da počne dolaženje u Skupštinu sa novim zaduženjima u jednu najmanju moguću projekciju opterećenja za budžet u smislu javnog duga. Da li mi, kao građani Srbije, kao poslanici, imamo pravo da znamo da li će Srbija biti u stanju da vraća obaveze koje stvaramo danas na ovoj sednici novim zaduživanjima. Ovaj za održavanje javnih finansija je meni posebno zanimljiv, ali i dve garancije koje dajete za "Fijat" i garancije za "Srbijagas" koja će se pojaviti na sledećoj sednici. Zaintrigiraću javnost vašim podacima. Na primer, pošto govorimo o dve garancije za "Fijat", kada na teret budžeta ono što ne bi smelo da bude isplaćeno, jer je samo garancija, pa je u krajnjem slučaju onaj ko garantuje dužan da plati za onog za koga garantuje, u Srbiji je u stvari postala praksa da garant unapred isplaćuje garanciju koja bi eventualno mogla da padne na teret Republike Srbije. Dokaz za to je da ste za Puteve Srbije u 2010. godini iz javnog preduzeća "Železnice Srbije", a sa obrazloženjem kako bi izbegli troškove prouzrokovane kašnjenjem kao i sve potencijalne troškove koji se mogu javiti u vezi sa aktiviranjem garancija, vi unapred platili obavezu po kojoj niste prvi dužnik. Dovodite u pitanje opšti smisao garancija ili varate nas kad kažete – ovo je garancija, a odnosite se prema tim garancijama kao da ste dužni po kreditu. Znači, nije svejedno da li sami podižete kredit ili garantujete za nekoga. Kako vi to veštom upotrebom reči obrazlažate javnosti Srbije? Kad vas pita neko – da li vi imate dospele garancije koje su pale na teret budžeta, pa ste nesolidnom dužniku koji nije sam platio obavezu po kreditu vi morali da izmirite obavezu, vi ovako kažete – Republika Srbija je iskoristila pravo da izmiri dospele obaveze. Prave reči za ovo su – bila je prinuđena Republika Srbija da izmiri obavezu za garanciju koja će pasti na teret. Nemojte da zovete garancijom ono što će ići direktno na teret budžeta, jer nas iskustvo uči da ste, samo u slučaju koji pominjem, u 2010. godini, za puteve Srbije i železnice Srbije platili 143,2 miliona evra. Za 2009. i 2010. godinu po dve tranše i to je podatak koji je došao iz Vlade Republike Srbije. Zašto kažem da ste u ovaj dom morali da dođete sa procenom da li možemo da vraćamo ove obaveze? Na pitanje – koji su izdaci za otplatu državnog duga u 2011. godini koji obuhvataju izdatke za otplatu glavnice za emitovane hartije od vrednosti i za izdatke za otplatu glavnice primljenih kredita, obaveze Republike Srbije u 2011. godini iznose 410.046.018.000 dinara. Znači, 410 milijardi dinara bez kamate, 4,1 milijardi evra treba u 2011. godini vratiti po već dospelim glavnicama uzetih kredita i za troškove emitovanih hartija od vrednosti. Takođe, vaš podatak. O kamatama ne govorite. O troškovima zaduživanja ne govorite. Budžet Srbije je nešto preko osam milijardi dinara. Polovina od budžeta je samo za dospele glavnice u ovoj godini. To je razlog zašto pitam. Imate Upravu za javni dug, čemu služi? Da li krije od nas podatke da li ćemo moći da vraćamo i ove što smo do sada uzeli ili će ovo što danas radite, mimo ova dva kredita za mala i srednja preduzeća, zaista dovesti u pitanje održivost duga koji ima Republike Srbija? Dalje, Republika Srbija se u 2009. godini kod međunarodnih finansijskih institucija za finansiranje budžetskog deficita, znači, za već stvorene i nepokrivene troškove koji su usvajanjem Zakona o finansiranju lokalne samouprave uvećani zadužila u 2009. godini 124,5 miliona evra a neto primanja po osnovu aukcijskih zapisa 89 milijardi, itd, su iznosile. Kažete neto primanja da nam bude nešto malo lakše da ne znamo koliko koštaju ti zapisi. U 2010. godini radi finansiranja budžetskog deficita i duga zadužili ste se kod stranih vlada, kod komercijalnih banaka i međunarodnih finansijskih institucija 454,7 miliona evra. Dalje, na osnovu emitovanih aukcijskih zapisa Republike Srbije u 2009. godini na ime kamata, znači samo ono što je direktan trošak budžeta platili ste 4 milijarde 107,3 miliona dinara. U 2010. godini na osnovu realizovanih državnih zapisa Republike Srbije platili ste na osnovu kamata iz budžeta Srbije 9.284.971.000 dinara. Znači, u 2009. godini, emitovanje zapisa je koštalo 41 milion evra, a u 2010. godini, znači samo troškovi emitovanja za kamate su iznosili 92 miliona evra. Ovo su najpouzdaniji podaci koji dolaze iz Vlade Republike Srbije. Pored ovoga zaduženost lokalnih samouprava kojima želimo da pomognemo drugačijim rasporedom u smislu finansiranja podataka o njihovoj zaduženosti na dan 31. decembar 2010. godine iznosi 663 miliona evra. Zaduženost lokalnih samouprava. Krenula sam prvo od toga koji su troškovi, odnosno dospeli krediti u ovoj godini koji iznose preko četiri milijarde evra, o preciznom podatku koliko treba da platimo za kamate za već uzete kredite, nemam podatak, izdala sam deo koji ste vi dostavili, iznosim podatak o zaduženosti lokalnih samouprava i postavljam pitanje – da li postoji u Republici Srbiji jedno mesto na kojoj su evidentirane sve obaveze koje ima Republika Srbija u smislu javnog duga, unutrašnjeg prema građanima, staroj deviznoj štednji i ostalo. Ono što ima kao obaveze prema inostranstvu u smislu sopstvenih obaveza za koje garantuje direktno, za one koje garantuje indirektno i da li ste konačno vi kao Republika Srbije i Ministarstvo finansija uspeli da usaglasite podatke sa NBS koja u ovom trenutku raspolaže najširim obuhvatom tih obaveza. Znači, zašto zavaravate javnost Srbije? Da nam je održiv dug i da se on još uvek kreće u podnošljivim granicama oko 40-45% vrednosti bruto društvenog proizvoda, odnosno blizu 80% bruto društvenog proizvoda kada posmatramo čitav dug. Čitavu godinu dana ste nas zamajavali, nema lepše i kulturnije reči, da se kredit od MMF nigde ne može knjižiti da o njemu ne možemo da glasamo, a on se vodi u knjigama Narodne banke kao kredit po kome se plaća kamata, a odakle nego iz budžeta Republike Srbije i osnov da je ta naša tvrdnja bila sve vreme argumentovana je potvrđena i Narodnoj banci gde se na kraju krajeva priznalo da time što država Srbija jemči za obaveze Narodne banke ona jemči i za taj kredit iza obaveze po njemu. Ako bi se bilo ko od vas usudio da to dovede u pitanje, mene kao i uvek nije mrzelo da pročitam sve zapisnike sa sednica Saveta guvernera Narodne banke Srbije gde se o tome vodila jedna sadržajna i argumentovana rasprava i gde je konačno zaključeno da mora da postoji jedno mesto na kojem se vode sve obaveze koje ima Republika Srbija prema svim međunarodnim institucijama, komercijalnim bankama, stranim ili domaćim i svim ostalim poveriocima da bi znali da li možemo sebi da dozvolimo luksuz dalje zaduživanja. Zašto kažem luksuz daljeg zaduživanja? Evo, ovaj kredit za održivost javnih finansija, je vrlo maglovit kao namena, održivost javnih finansija. Da li su te javne finansije održive, vi ne možete ovde da to iznesete, zato što nemate procenu koju bi vam dala Uprava za javni dug,koja je na naše insistiranje prilikom donošenja Zakona o budžetskom sistemu, a onda i Zakona o budžetu, za 2010. godinu, konačno ustanovljena. Evo upravo u uslovima da dobijete ovih 100 miliona dolara od Svetske banke preko Međunarodne banke za obnovu i razvoj, jeste upravo taj, zajmoprimac, a to je republika Srbija u čije ime je Vlada Srbije potpisala ovaj kredit mora da obezbedi, da bi koristila ovaj novac, da obezbedi adekvatnu popunjenost radnih mesta u Upravi za javni dug, i da završi sledeće aktivnosti, da uspostavi sveobuhvatnu bazu podataka, da formuliše strategiju za upravljanje javnim dugom, da banci, dajte nama, ako ne zbog nas, a ono zbog njih, spisak garantovanih obaveza Republike Srbije, uključujući i kvalitativnu analizu rizika aktiviranja garancija. Vi taj problem nemate, vine čekate da garancija padne na teret, vi odmah iz budžeta plaćate, bogat je ovaj narod, iz PDV na kupovinu osnovnih životnih namirnica se najviše taj budžet puni, a vi iz njega tako olako plaćate obaveze za koje ste garantovali. Šta me brine? Vi ste kao zajmoprimac, za ovaj kredit o kome niste hteli reč da kažete, se obavezali da ćete po Zakonu o budžetu za 2011. godinu, koji je objavljen u Službenom glasniku, 29. decembra, izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu, ustanoviti i utvrditi i pridržavati se Memoranduma o budžetu i ekonomske i fiskalne politike za 2011. godinu, gde ćete posebno voditi računa o svim prihodima i izdacima opšteg nivoa vlasti. Zaključujem, da vi ovaj kredit po ovom Sporazumu ne možete da koristite, s obzirom na to da je fiskalni savet, čije je mišljenje obavezivalo i Upravu za javni dug, posredno i Ministarstvo finansija i Vladu, da kaže, a gde će se naći nedostajuća sredstva koja su se usvajanjem ovakvog zakona otvorila već u ovoj godini, time što će zakon stupiti na snagu, kako čujem po amandmanima, od oktobra meseca. Šta ste vi dužni još po ovom zakonu da uradite? Da usvojite predlog o socijalnoj zaštiti, prihvatljiv za banku, koji poboljšava mogućnost ugroženim grupama da dobije adekvatnu novčanu pomoć na osnovu primene tzv. sistema skale ekvivalencije, u skladu sa dominantnom praksom EU i OECD, i da prilagodite način za izdvajanje sredstava. Evo ovo što bi retko ko umeo da ponovi kao jednu prosto proširenu rečenicu, traži objašnjenje da li ste za povlačenje ovih sredstava, obezbedili ovaj uslov iz tačke 5, da nam se ne ponovi situacija sa raseljavanjem romskih porodica u Beogradu, kada je jedna ovakva rečenica u Sporazumu, stajala, onda se ispostavilo da to raseljavanje jeste bilo uslov za potpisivanje tog sporazuma, za korišćenje sredstava po tom osnovu, ali da na brzinu pretrčan, i samo ispričane dobre strane jednog Sporazuma, ovu državu Srbiju i sve nas, kasnije dovede u pitanje, kada krene provera da li se zajmovi koriste u skladu sa predviđenim uslovima? Ovakvo ponašanje jednostavno mogu da nazovem samo ponašanjem nekoga ko je potpuno slučajno seo u odgovornu fotelju, koja se zove obavljanje vlasti u nekom dugom roku, gde nije dovoljno da kažete – ovaj kredit se uzima na 15 godina, taj za održive finansije, odnosno na 20 godina, i poček će biti 15 godina. Ali, svakog 15. aprila i 15. oktobra pristižu kamate i one teku odmah. Znači, uslovi, koliko god deluju u prvom momentu primamljivi, ovo košta. Ovaj kredit od 100 miliona dolara se neće ni povući ceo odmah, jer 250 hiljada odmah ide za troškove pristupne provizije, pristupni troškovi na koje se, takođe, od ukupnog iznosa plaća kamata. Govorite o garanciji za "Fijat" i kažete – novo otvorena radna mesta, oni će kao "Fijat" garantovati mnogo veći iznos nego mi, ali ne kažete da se od ukupnog projekta prvo u realizaciju stavljaju ovi za koje upravo treba država Srbija da garantuje. Projekat "C" i projekat "D" po kojem država Srbija treba da da dve garancije, jednu od 50 miliona, a drugu od 150 miliona evra. Ovaj od 50 miliona evra ima 10 godina trajanja i uključuje četiri godine počeka, a ovaj od 150 miliona evra garancije za "Fijat" je na osam godina, uključujući u ovih osam dve godine počeka. Pa da li zaslužujemo da, makar zbog toga što četiri godine slušamo priču o "Fijatu", izađete pred građane Srbije, a koliko je to ukupno dosad u "Fijat" uloženo? Koliko koštaju tamo ta nova radna mesta, kroz ono što se zove Zakon o kontroli državne pomoći, koji vas nato obavezuje? Koliko je pogodnosti dato za dolazak te fabrike, u smislu oslobađanja od budućih obaveza, koje su inače trebale da uđu u budžet lokalne samouprave? Koliko je iz budžeta Republike Srbije u više navrata već prebačeno tamo sredstava, a koliko se od toga uplatilo od strane onog drugog osnivača i da li je od toga i koliko dugo ćemo čekati neki prihod, jer ja ne verujem da je on već ostvaren? Znači, najmanje što zaslužujemo kao građani, i ono na šta ste vi obavezni kao jedna odgovorna Vlada, koja ima minimum fakultetskog obrazovanja i koja želi da izađe na sledeće izbore koji su skori, pa da izađete sa prostom računicom kao što se domaćin u kući zadužuje, pa kaže- plata mi je ovolika, ovoliko od ovog mogu da živim, ovo će mi preostajati da izmirujem ove obaveze, zato što ću od kredita koji uzimam danas za proizvodnju nečega imati u dogledno vreme ovoliki prihod, pa da vidim da li mogu da se stisnem, da prištedim neko vreme dok ne počnu da stižu ti prilivi. Vi sa takvom analizom niste izašli i ne zaslužujete da se za ove zakone glasa, a o ostalim detaljima ću kasnije u načelnoj raspravi.
Reč ima ministar Nebojša Ćirić.
Zahvaljujem. Kao i uvek, gospođo Tabaković, postavili ste dosta pitanja. Ne znam da li sam uspeo sve da popišem, ali, ako ne, javiću se drugi put da vam odgovorim. Kao što znate, pokušaću da odgovorim apsolutno na sva pitanja. Prvo samo da se vratim na vaše pitanje vezano za Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, odnosno drugi programski zajam za razvoj javnih finansija. Da bismo uopšte potpisali ovaj ugovor, pa onda ga poslali Skupštini, morali smo da ispunimo određene uslove. Pa ću vam ja sada taksativno reći šta smo sve morali da ispunimo da bi Međunarodna banka za obnovu i razvoj potpisala ugovor, odnosno rekla – da, slažemo se da on bude ratifikovan, a on će biti na raspolaganju odmah nakon ratifikacije, odnosno nakon što ga vi, narodni poslanici, izglasate. Pod jedan, zajmoprimac je doneo zakon o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju prihvatljiv za banku. Zajmoprimac je, sada mogu da vam kažem u kom službenom glasniku, ali da ne trošim vreme, sproveo nominalno zamrzavanje plata za zaposlene u javnom sektoru na svim nivoima vlasti do kraja 2010. godine i usvojio politiku za indeksiranje plata nakon odmrzavanja. Sada imate članove, da ih ne čitam. Zajmoprimac je usvojio memorandum o budžetu o ekonomskoj i fiskalnoj politici za 2011. godinu, sa projekcijama za 2012. i 2013. godinu, koji uključuje sve prihode i izdatke opšteg nivoa vlasti, identifikaciju fiskalnih razlika, uključujući uslovne obaveze, srednjoročneprojekcije direktnih budžetskih korisnika za tri naredne godine. Četiri, zajmoprimac je preduzeo neophodne mere da se obezbedi adekvatna popunjenost radnih mesta u Upravi za javni dug i izvršio sledeće aktivnosti. Uspostavljena je sveobuhvatna baza podataka o javnom dugu. Upravo da odgovorim na vaše pitanje da li postoji centralizovano mesto - normalno je da je to u Upravi za javni dug, odnosno u Ministarstvu finansija. Takođe, formulisana je sveobuhvatna srednjoročna strategija za upravljanje javnim dugom, pripremljen i dostavljen banci kompletan spisak prihvatljiv za banku garantovanih obaveza Republike Srbije, uključujući kvalitativnu analizu rizika aktiviranja garancija. Pripremio je procedure za glavne aktivnosti u vezi sa upravljanjem javnim dugom. Pet, zajmoprimac je podneo Narodnoj skupštini na usvajanje Predlog zakona o socijalnoj zaštiti prihvatljiv za banku, koji poboljšava mogućnost ugroženim grupama za dobijanje adekvatne pomoći itd. Ovo je spisak, on je malo i detaljniji, ja sam samo glavne stavke pročitao, uslova koje je ova država i ova vlada morala da uradi da bi Međunarodna banka za obnovu i razvoj potpisala ugovor, odnosno da bi on bio prosleđen Narodnoj skupštini. Druga stvar, što se tiče javnog duga, podsetiću vas, mi smo početka prošle decenije imali javni dug koji je bio negde na nivou oko 120 ili 130% BDP, a on se sada u uslovima krize nalazi na nivou oko 42-43% BDP. Ako je za svrhe diskusije, a mislim da jeste, dobro spomenuti, spomenuću standard u EU, oko 60% BDP može biti javni dug. To je nešto što je održivo. Što se tiče vašeg pitanja vezano za aktiviranje garancije i "Putevi Srbije", niti je moja nadležnost, niti sam se bavio time, ali kao neko ko predstavlja Vladu imam obavezu da kažem da su obaveze, da je Republika Srbija bila solidarni dužnik zajedno sa "Putevima Srbije". Podsetiću vas da su neke obaveze koje je preuzimao "Putevi Srbije" dospele na naplatu, da nisu mogle da budu vraćene i zato je država dala garancije. Ako se dobro sećam, i jedan bivši direktor "Putevi Srbije" je u zatvoru upravo zato što nije na pravi način upravljao tom kompanijom, odnosno očigledno je kršio zakon pa je zbog toga u zatvoru, on i još neki drugi. Što se tiče projekta "Fijat", nadam se da ne stavljamo znak jednakost između "Puteva Srbije" i "Fijata". "Putevi Srbije" su javno preduzeće, a priča sa "Fijatom" je komercijalna priča. Za garanciju, što je jako važno, koju dajemo, mi dajemo garanciju, kredit vraća "Fijat – automobili Srbija", gde smo mi manjinski vlasnici, se država obezbedila, stavljena je hipoteka, odnosno biće stavljena hipoteka na nove proizvodne hale i na novu opremu. Bolje obezbeđenje od toga nemate. Što se tiče toga da uvek mi prvi dajemo, tu grešite iz prostog razloga što je ugovorom predviđeno da se sve dešava tako što prvo "Fijat" ili da garanciju ili povuče sredstva ili da novac, a onda Republika Srbija prati. To je uvek prorata, odnosno uvek je u odnosu 33 prema 64. Znači, "Fijat" je prvo uložio 100 miliona keša, ako mogu tako da se izrazim, u gotovom novcu na račun, pa smo mi uneli imovinu koja je procenjena na 50 miliona. Sledeći korak, "Fijat" ulaže još 100 miliona evra u kešu, mi dajemo 50 miliona u kešu. Uvek je "Fijat" prvi, a mi drugi. To je važno. Dešava se skoro i simultano, istovremeno, ali uvek prvo oni, pa onda mi. Mislim da su kolaterali, odnosno obezbeđenje koje je Republika Srbija tražila i dobila od "Fijata" najbolje moguće. Što se tiče toga koliko košta, košta onoliko koliko je predvideo zakon i uredba. Što se tiče Ministarstava ekonomije i izdataka koje mi imamo, mi na mesečnom nivou dostavljamo podatke o tome da li smo se uskladili sa Zakonom o državnoj pomoći. Svaki novac koji ode sa našeg razdela ide tamo gde treba da ide, da bude provereno da li smo mi usklađeni sa zakonom ili nismo. To govorim u ime mog ministarstva, neću govoriti u ime ostalih ministarstava. Sav novac koji se daje, jedan deo novca, podsetiću vas, ide i za lokalnu infrastrukturu, ide i za auto-put. Taj auto-put neće služiti samo "Fijatu" nego će služiti svim građanima i Kragujevca, na kraju krajeva i Srbije i omogući će privredni razvoj celog tog kraja, ne samo "Fijat automobili Srbija". Lokalne saobraćajnice takođe će služiti građanima Kragujevca i okolnih mesta i sela, ne samo "Fijat automobili Srbija". Postoji, takođe, vezano za infrastrukturu gasovod koji će proći, takođe će osim "Fijata" koristiti i drugi,kanalizacija itd. mostovi koji će se uraditi u okolni Kragujevca ili u samom Kragujevcu. Znači, priču o velikoj investiciji uvek treba da posmatramo kroz direktne efekte koje sam vam malopre spomenuo, ali i indirektne efekte: kreiranju radnih mesta u sektoru usluga, podizanje infrastrukture, podizanju privrednog ambijenta. Dokaz da jedna multinacionalna korporacija kao što je "Fijat" odlučila da ovde pravi novi model i samo ovde, a ne u Mijafjori u Italiji ili u Poljskoj gde već prave 600 hiljada automobila, govori da su procenili da je ovde dobro investirati. Moram da kažem nešto vezano za podsticaje. Nikada podsticaji sami po sebi nisu jedini razlog da neko dođe i investira u zemlju Srbiju. Tu se uzimaju u obzir i radna snaga, kvalifikovanost, raspoloživost, atraktivnost poreskog sistema, infrastruktura itd. Gro zaduživanja koja je država imala i zašto smo sada 42, 43%, se odnosi na zaduživanje od Svetske banke, i IBADza razvoj infrastrukture, za završetak Koridora 10. Drugo je pitanje zašto neki delovi rada na infrastrukturi teku sporo. Da li je moglo brže? Moglo je, ali je činjenica da je gro zaduživanje išlo upravo na razvoj infrastrukture. Takođe, još jednu stvar da kažem za javni dug. Prema podacima koje ja imam, a ako grešim, izvinjavam se, vi ćete me ispraviti, uveren sam, ne postoji zemlja u Evropi koja u uslovima krize nije imala budžetski deficit. Budžetski deficit nemaju Saudijska Arabija, Kuvajt, zemlje koje imaju naftu, pa imaju ogromne prihode od nafte ili gasa ili nekih rudnih bogatstava. Znači, ne znam za primer jedne zemlje EU, koja u uslovima krize nije finansirala svoje bitisanje kroz zaduživanje, odnosno kreiranje budžetskog deficita. Mi smo na nivou od oko 4%. Imate zemlje EU koje imaju budžetski deficit 6, 7, 8, 9% zato što je to u uslovima krize jedini način da vi finansirate, ako tako mogu da kažem, funkcionisanje države. Kao što znate, mi smo usvojili Zakon o fiskalnoj odgovornosti, koji predviđa nivo budžetskog deficita, kako će se on kretati ove godine, sledeće godine itd, smanjivanje za po 1% godišnje. Ne želim da govorim u ime Ministarstva finansija, ali uzeću sebi tu slobodu da kažem da se u Ministarstvu finansija precizno vode podaci o tome za šta se izdaju garancije, za šta se uzimaju krediti i, na kraju krajeva, za šta se troše. Garancija koju dajemo za realizaciju ovog kredita za "Fijat" je dug. Ona postaje javni dug onog momenta ako se aktivira. Uveren sam da neće, ali vi morate, kao manjinski vlasnik u ovom slučaju "Fijat automobili Srbija", da preuzmete neku obavezu na sebe i da kažete – da, uveren sam da će priča "Fijat automobili Srbija" biti uspešna i spreman sam da stanem iza te priče. To govori o odgovornosti i ozbiljnosti u ovom slučaju Republike Srbije kao manjinskog vlasnika. Mislim da sam, barem sam probao da odgovorim na većinu vaših pitanja koja ste imali, a tu sam da odgovaram i dalje. Hvala.
Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, dva minuta replika.
Zahvaljujem se. Zaista je neophodno za repliku. Rekli ste da se sve vreme treba očuvati odnos 33 prema ostatak do 100 posto. Ne znam da li ste napravili lapsus, ali u obrazloženju ove garancije lepo kaže – uslov za povlačenje tranše, da odnos povučen iz tranši po finansijskom ugovoru po elementima ugovora i a) i b) nikada ne bude više od 35%, 33, 35, 2% u vlasničkom udelu jeste značajno. Ne bih da na osnovu ove preciznosti sudim i ostalom, ali moram da kažem još makar dve stvari. Da li će ova garancija da se pretvori u kredit? Iskustvo nas uči da te garancije padaju na teret budžeta i da se odatle isplaćuju. Iskustvo nas uči da je DRI utvrdila nesaglasnost između stanja javnog duga kod Narodne banke i Ministarstva finansija, gde je Narodna banka imala širi, ispravniji obuhvat, a Ministarstvo finansija nije prikazivalo, na strani 43. tog izveštaja Saveta guvernera, zaduženost lokalnih samouprava i različito je tretirala javni dug javnog sektora i onog što se zove javni dug. Sve ukupno, kada vam ta i takva preduzeća, koja su na budžetskoj kasi naprave gubitak pa se on sanira ovakvom garancijom preko budžeta sve to na kraju ovde padne na teret i jeste jedna masa ukupnog javnog duga. Kažete da ste morali da ispunite uslove da biste dobili ovaj zajam od 100 miliona, ne za infrastrukturu. Za infrastrukturu, samo se pitamo da li se pare troše tamo gde su namenjene: rokovi, dinamika, uslovi. Ovo je za održivost javnih finansija. Potpisan je 27. maja, vi ste danas usvojili zakon kojim remetite uslov na koji ste ovde pristali, remetite fiskalnu održivost. Hvala.
Ministar Nebojša Ćirić. Izvolite.
Zahvaljujem. Što se tiče para za infrastrukturu, konkretno kredita koji su uzimani, trošenje para ne kontrolišemo samo mi, kontroliše Svetska banka i Evropska banka za obnovu i razvoj. Tendere koji se sprovode, tenderske komisije formiraju upravo ove institucije i one kontrolišu trošenje para, tako da apsolutno nije moguće da su te pare bile potrošene za ne znam šta drugo, a ne za infrastrukturu. Što se tiče garancije, rekao sam da garancija postaje javni dug onog momenta ako se ona aktivira. To se desilo što se tiče "Puteva Srbije", ali zbog toga neki odgovaraju, zato što su radili posao kako su radili, odnosno nisu ga radili. Rekao sam da je ovo moje mišljenje i ne da ne želim, nego ne mogu da stavim znak jednakosti između "Fijat automobili Srbija" i "Puteva Srbije". Uveren sam da ova garancija koju dajemo da bi se povukao kredit za opremu koja će biti instalirana u "Fijat automobili Srbija" neće biti nikada pretvorena u dug, odnosno neće biti ta garancija aktivirana. To je moje mišljenje. Naravno, možemo da se ne složimo. Uveren sam da do toga neće doći. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić.
Poštovani ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, danas razgovaramo o još jednom setu zaduživanja Republike Srbije. kao poslanik iz Novog Pazara, iz Sandžaka, odmah sebi postavim pitanje: od tih silnih milijardi evra koje smo se zadužili, koji je to procenat koji se odnosi na građane Tutina, Novog Pazara i još par opština u našem regionu? Taj procenat bi bio 00000, ne znam koliko nula i možda na kraju neka jedinica. Mnogo puta sam ovde govorio da mere ekonomske politike koje ovde usvajamo i za koje sam ja kao poslanik iz ovog regiona glasao, glasao sam pre podne i za ovaj zakon koji će pomoći lokalnim samoupravama, kao što znate, procentualno 70% na zarade grad Beograd će zaraditi najviše, to sam rekao i kada smo razgovarali o tom zakonu, glasamo i za Beograd i za Kuršumliju i za Bor i za Majdanpek i za sve ostale , i kakav će to biti uticaj na zapošljavanje u Novom Pazaru. Kao što znate, imamo najveću stopu ne zaposlenosti, ne u Srbiji, nego gotovo u Evropi. Mnogo puta smo razgovarali o tome da Vlada treba da proanalizira mere koje donosi vezano za podsticaj da neko dođe i investira u Sandžak, konkretno u Novi Pazar i ostale opštine, i videli smo da mere koje smo donosili jednostavno ne daju rezultate. Glasali smo isto za te mere, smatrali smo da kada obećamo 10 hiljada evra stranom investitoru da će to uticati na stepen zapošljavanja u našem regionu. Analiza kaže sledeće: ne da nismo zapošljavali nove, nego ako uzmete i proanalizirate stepen otpuštanja, znači oni koji rade, vi imate hiljade i hiljade otpuštenih radnika a nemate novo zapošljavanje. Ovde vas molim već par godina – gospodo, ako ne možemo da zaposlimo nove, dajte da donesemo mere da ne otpuštamo ove koji već rade. Vi mene ubeđujete ovde da ćemo preko Fonda za razvoj da damo nove kredite pa ćemo da zaposlimo. Znači, neki koji već imaju"nou hau" i rade 30 i nešto godina u toj lošoj i najlošijoj infrastrukturi, u tim najlošijim uslovima, bore se da opstanu. Zato vam i kažem, ako nemamo rešenje za novo zapošljavanje, dajte set mera da usvojimo u ovom parlamentu da pomognemo ljudima da premoste ovu situaciju, da ne otpuštamo ove koji su već zaposleni. To neće biti naš pilot projekat. Ima zemalja koje su to već uradile. Odnosno, dale su firmama hiljadu ili dve hiljade evra u tranzicijskom periodu da ne otpuštaju radnike. Prema tome, mi moramo za delove Srbije koji imaju specifične potrebe da imamo i specifične programe. Naravno, i ovaj program od 10 hiljada evra za novo zapošljavanje je nešto specifično jer se odnosio u početku na par opština a sad smo to proširili i ja sam pozdravio nekoliko puta tu meru. Kao što znate, glasam sve zakone i sve sporazume kada treba da se pomogne Kuršumliji, kada treba da glasamo za Bor, da mu se da 137 miliona, zaduženja isto. Mi to pozdravljamo. Ali, ne vidim da imamo jasno izraženi koncept za ovaj problem koji imamo. Prema tome, i ovu priliku koristim da u ime građana Novog Pazara kojih ima gotovo 30 hiljada mladih bez posla apelujem na Vladu da što pre izađe sa jednim programom zapošljavanja, uz davanje prioriteta rešavanju problema otpuštanja radnika. Predlažem vam da odredite cifru, pošto sam ovde čuo da je naše zaduženje otprilike 42% i zato vas molim da imamo još do proseka u EU od 60% da možemo da se zadužimo, ako već nemamo para u budžetu da se jednostavno 1% zadužimo ili 0,5% za neku meru koja će jednostavno podsticati zapošljavanje u Sandžaku. Jedan od klasičnih odgovora zašto neće investitori da dođu u Sandžak glasi – nemate dobru infrastrukturu. Vi dobro znate da Kuršumlija nema aerodrom, nema auto-put, nema mnoge infrastrukturne projekte, ali kada to mi kažemo u Vladi Srbije da je nacionalni i državni interes da tamo pomognemo jer nam je 500 ljudi štrajkovalo i blokiralo opštinu mesecima, onda "Simpo" dođe i kaže da će da otvori tamo 300, 400 ili ne znam koliko radnih mesta. To mi pozdravljamo i kažemo da tako treba da uradi i "Simpo" i "Bambi" i "Srbija gas" i svi oni koji to mogu da urade i da na neki način utiče i naša Vlada na to, s obzirom da ne može da utiče na strane investitore. Ovo što nudimo, ovih 10 hiljada evra, jednostavno, taj podsticaj je vrlo mali. Ono malo što proizvodimo u Sandžaku znate da transportujemo i dobro je poznato da je železnica najjeftiniji transport i mnogo puta sam ovde govorio o tome da je pre ravno 100 godina železnica došla do Raške i 26 do sedam kilometara putuje već sto godina do Novog Pazara. Da li je to cifra koja je problem za državu koja se zadužila već ovolike milijarde? Kao što znate, ja sam tražio i izveštaj da u ovom parlamentu jednom čujemo o tome koliko smo dobili bespovratnih donacija od EU, koliko smo se zadužili. Pošto ja to ovde nisam čuo na adekvatan način, čitao sam izjavu gospodina Dežera i videli smo koliko smo dobili bespovratnih donacija, koliko smo se zadužili i koliko je bilo stranih investicija. Znači, negde blizu 20 milijardi. Od 20 milijardi gotovo ni crkavice za Novi Pazar. Mislim da je krajnje vreme da zaista Vlada sedne, formira u okviru Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj jednu radnu grupu koja će se, da tako kažem, pozabaviti ovim problemom i pokušati da reši ovaj akutni problem koji u ovom regionu, na kraju krajeva, iz ekonomskih se pretvara i u druge pojavne oblike. Mi govorimo o tome, spomenuo sam ovu železnicu, da to zaista sa stanovišta ovih milijardinije takav problem da Vlada Republike Srbije da ne kažem pre ali od 2000. godine pa naovamo ne može da reši. Postoji projektna dokumentacija, "CIP" je to uradio. Vlada Republike Srbije je potpisala sporazum. Opet kažem, imamo jedan primer ali ni on ne funkcioniše, evo već drugu godinu, Sporazum sa Turskom o kreditu od 30 miliona dolara za rekonstrukciju puta Tutin-Novi Pazar-Sjenica-Aginovići i ni do dan-danas, iako smo ratifikovali ovde u parlamentu taj sporazum, od tog sporazuma nema ništa. Zato pozivam nadležne da uzmu u obzir da je krajnje nekorektno da nešto što smo uradili već dve godine, to jedno zaduženje koje se odnosi na Sandžak i to zaduženje nećemo na efikasan način da realizujemo. Prema tome, ovaj problem zaista opterećuje sve građane Sandžaka i zaista upućujem još jedan apel Vladi da je krajnje vreme da se na adekvatan način reaguje, to sam zamolio i gospodina Ćirića, ministra, onaj dan kada je izabran ovde, rekao mu da taj problem postoji, pozvao ga na saradnju, upoznao ga sa svim problemima koji postoje u Sandžaku i da mora da Vlada daprioritet da nešto u tom kraju, najnerazvijenijem, učini da se ekonomska situacija poboljša. Obično statistika ne izražava na adekvatan način ono što se na ekonomskom planu događa u Sandžaku, zato što imamo regione, pa analizirate prosek regiona, po ovom zadnjem zakonu, pa imate okrug, pa sandžačke opštine ne pripadaju jednom okrugu, pa kada to statistički razbijete, onda ne dobijete cifru za ovih šest opština na adekvatan način. Kada ne glasam vi stavite karticu. O tome se radi. Pokušao sam par puta da zakasnim i video sam odmah na početku ovog mandata...
Narodni poslanici, ja vas molim bez direktnog obraćanja… (Bajram Omeragić, sa mesta: I ja vas pozdravljam, gospodine Andriću…) Narodni poslaničke zabranjeno je direktno obraćanje drugim poslanicima, zabranjeno je odredbama našeg Poslovnika, a uzgred vas podsećam na odredbu člana 106. i molim da govorite o dnevnom redu, pošto za ovih 11 minuta to još niste učinili. Dakle, sve to što ste stavili u kontekst jednog od delova Srbije, da bude u bilo kakvoj vezi sa tačkama dnevnog reda. Narodni poslanik Ivan Andrić će imati pravo na repliku.
Predsedavajuća, kada me već opominjete, ja sam pravio dva puta pauzu zato što me ometaju, tri puta oni glasno …
Narodni poslaniče, nisam vas opomenula, ali mogu. Dakle, samo vas podsećam na obaveze koje svi imamo prema odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Poslanik je obavezan da govori o dnevnom redu, poslaniku je zabranjeno da se direktno obraća drugim narodnim poslanicima, poslanik ne komentariše ako ga predsedavajući prekida, na šta predsedavajući ima pravo i podseti na odredbe Poslovnika. Dakle, molim vas do kraja vremena koje vam je na raspolaganju o tačkama dnevnog reda.
Eto, sve dopisne članove naše koalicije pozdravljam, da me ne bi prekidali drugi put. Da nastavim, mi smo Vladi, kao što znate, mnogo puta predlagali da nešto i u oblasti turizma uradi u našem kraju, s obzirom da imamo investicije u oblasti turizma, gde je država poprilično uložila, kao što znate na Staroj planini i u nekim drugim delovima Srbije. Govorili smo o tome da treba nešto i na Goliji uraditi. Kao što znate tamo je zaštićena životna sredina, tamo su zaštitili medvede, lisice i sav ostali biljni i životinjski svet, ali ljudi odlaze. Prema tome, s obzirom da je to u nadležnosti isto Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, da u tom smislu, jer je to deo sveukupnog ekonomskog razvoja. Ovo zaduženje će biti još jedan teret za našu zemlju, ali Bošnjačka lista za evropski Sandžak će glasati za ovaj zakon, kao što sam rekao, glasaćemo iz razloga što iz ove cifre, za ova preduzeća vrlo će malo otići firmama u Sandžaku, jer je njihovo zaduženje već sada takvo da sigurno te komercijalne banke, preko kojih će se plasirati ta sredstva, oni neće moći te kriterijume da zadovolje. Zbog toga pozivam Vladu da radimo na programu sprečavanja daljeg otpuštanja radnika dok ne dobijemo bolju infrastrukturu i ne motivišemo strane partnere da dođu i da otvaraju fabrike u našem regionu, kao što to rade u Kragujevcu, kao što to rade svuda u Vojvodini, u Loznici, u Prokuplju, u svim ostalim regionima na teritoriji Republike Srbije, osim u Sandžaku. Ova situacija nama ne ide na ruku još iz jednog razloga,s obzirom da se približavamo EU i radimo na tome da taj put prema EU bude što kraći, dajemo svoj doprinos koliko je to moguće, ali sa ovakvim regionalnim razlikama taj put će biti otežan. Mnogo puta evropski partneri nas upozoravaju da regionalne razlike od 10:1 zaista usporavaju naš evropski put i mislim da će i ovo izlaganje doprineti da što pre formiramo jednu radnu grupu. Bio bih zadovoljan kad bi to bila i najbolje bi bilo međuresurska radna grupa za ekonomski razvoj Sandžaka, a ako to ne bude, da bar u okviru Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj to što pre uradimo i izađemo sa setom mera koje će pospešiti ekonomski razvoj i sprečiti i dalje povećanu stopu nezaposlenosti u našem kraju. Hvala.
Iskorišćeno je 15 minuta i 30 sekundi od vremena zamenika predsednika poslaničke grupe. Javio se za reč i ministar Nebojša Ćirić, a narodni poslanik Ivan Andrić ima pravo na repliku. Poslovnik me obavezuje da ministar prvo dobije reč.
Zahvaljujem se. Tako je ispalo. Samo par odgovora, odnosno pojašnjenja. Apsolutno svaku sugestiju doživljavam kao dobronamernu, a ovo jeste i vaši predlozi idu ka tome da probamo nešto da uradimo u Novom Pazaru, celom tom kraju. Kao što znate, nas dvojica smo više puta imali konkretne razgovore. Bili ste na sastanku kod nas u Ministarstvu. Što se tiče nekih, da ih nazovemo sistemskih mera, mi smo pre skoro dve godine doneli mere koje su sa duplo većim podsticajima imale za cilj da privuku nekog većeg investitora u Novom Pazaru. To, nažalost, nismo uspeli. Imali smo i pokušaje rešavanja problema, vezano za "TK Rašku", "Vojin Popović" itd. i aktiviranje turističkih potencijala. Moram da kažem, stopa nezaposlenosti je preko 30, odnosno 35 do 36%, nije velika, nego je ogromna i to jeste problem ne samo, naravno, na prvom mestu problem ljudi koji žive tamo, ali i problem cele Vlade. Mogu javno da kažem, slažem se sa vama, da probamo da napravimo neku međuresursku grupu. Ovo ne može da bude rešeno od strane jednog ministra ili male grupe ljudi. Ovo mora da bude inicijativa koja će biti prihvaćena od strane i više ministara i dobiti sveobuhvatnu podršku. Činjenično stanje jeste da zbog nedostatka infrastrukture neki investitori zaobilaze neke delove Srbije. Zato je ideja da izgradnjom puteva i osavremenjavanjem putne mreže i železničke mreže upravo probamo da ubedimo neke investitore da dođu. To zaista nije lak posao. Da se vratim na malopređašnje izlaganje, podsticaji sami po sebi nisu dovoljni. Oni su samo jedan deo slagalice koja se odnosi na to da, uspeli smo da dovedemo nekog investitora u neki deo Srbije.To je samo jedan deo priče i to se na primeru Novog Pazara vrlo jasno i lepo vidi. To što do sada nismo uspeli ne znači da nećemo i to sasvim sigurno ne znači da smo digli ruke od toga da trebamo nešto da uradimo u Novom Pazaru, daleko od toga, ali da je lako, nije lako. Još jednom kažem, slažem se da treba da napravimo neku vrstu međuresurske radne grupe i da probamo kroz konkretizaciju nekih predloga i sa vaše strane i naše i nekih drugih ljudi koji bi uzeli učešće, da zaista napravimo neki konkretan rezultat. Sve ono što smo dogovarali kod vas u Novom Pazaru i probali da uradimo očigledno nije uspelo, ili je uspelo u manjoj meri, nije dalo one rezultate koje smo svi zajedno očekivali. Tako da, nadam se da ćemo u narednom periodu biti uspešniji, a vi znate da sam lično apsolutno otvoren za bilo kakvu vrstu sugestije i predloga sa vaše strane. Hvala.
Narodni poslanik Ivan Andrić, pravo na repliku.
Podržavam isto sve što je kolega rekao, iz Sandžaka. Podržavam i dao bih odmah jednu sugestiju prisutnom ministru u Vladi. Predlažem da osnujete kancelariju za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja i da na njeno čelo imenujete ministra bez portfelja Sulejmana Ugljanina. Nisam siguran, ali mislim da ta kancelarija bar fiktivno postoji, mi mislimo da postoji, već tri godine, tako da sve ove sugestije, molim vas da nekako omogućite gospodinu Ugljaninu da započne da radi na realizaciji svih ovih projekata o kojima je njegov poslanik govorio. Imam jedan predlog za ministra policije koji mislim da bi pomogao ako ništa, bar u ovom razvoju ove pruge od Raške do Novog Pazara, a to je da utvrdi ko je nezakonito prisvojio ili, narodnim rečnikom, ukrao 18 miliona evra dok je bio na vlasti u Novom Pazaru za šta trenutna vlast optužuje, formirana je nekakva radna grupa koja je utvrdila da je nestalo 18 miliona evra. Siguran sam da ako uspete da taj novac povratite biće vam lakše da izgradite ovu prugu od Raške do Novog Pazara. Takođe mislim da u tome može da vam pomogne direktor Kancelarije za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja, Sulejman Ugljanin, pošto je on tada bio gradonačelnik kada je nestalo tih 18 miliona evra. Mislim da je jasna mapa na kojoj treba tražiti rešenje za ove probleme u Sandžaku.
Reč ima narodni poslanik Mlađan Dinkić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub Ujedinjenih regiona Srbije će podržati ratifikacije finansijskih zakona koje je predložila Vlada Republike Srbije. Želeo bih da ukažem da poslanica Tabaković ima delimično pravo kada se brine oko toga za šta ide novac od zaduživanja i u tom smislu razumem jedan deo njene diskusije. Međutim, treba ipak da zna da je Vlada planom budžeta za ovu godinu predvidela ovaj kredit od Svetske banke, tako da ovo nije neki novi kredit već je ovo suštinski ispunjavanje plana za finansiranje budžetskog deficita. Mislim da je ministar Ćirić sjajno objasnio da budžetski deficit Srbije od 4% je u uslovima krize jedan među najmanjima u Evropi i da suštinski sve zemlje u krizi imaju budžetski deficit, osim onih koje imaju neke prirodne resurse poput nafte i u tom smislu jasno je da treba taj budžetski deficit pokriti. Ako se već pokriva, bolje je da se pokrije kreditom Svetske banke, koji je dugoročni, koji je na period od 20 godina, gde je kamatna stopa najniža nego da se zadužujemo na domaćem tržištu kapitala gde su kamate mnogo veće. Delimično razumem zabrinutost, ali suštinski je neosnovana kada se radi o ovom prvom kreditu. Što se tiče druge dve garancije, mislim da je to jako dobro što se danas nalazi na dnevnom redu podrška zapošljavanju kroz kreditiranje malih i srednjih preduzeća i u tom smislu bitno je da zaduživanje ne ide za javnu potrošnju koja je neracionalna, a kod zaduživanja odnosno garancije se koriste za podršku zapošljavanja ili za podršku investicijama, izvoznoj privredi, kao što je slučaj "Fijat automobila Srbija", onda je to više nego opravdano tim pre što je svakako jasno da je najveći problem trenutni srpske privrede, ne samo sada već u poslednjih 20 godina, ogroman spoljno-trgovinski deficit. Spoljno-trgovinski deficit se ne može zatvoriti preko noći, ali je moguće je ovakvim investicijama, poput "Fijatove" doprineti da se poveća značajno izvoz i da se na taj način deficit smanji. Fijatova investicija je svakako značajna za Srbiju zbog dva osnova. Prvo, to je prvi veliki industrijski projekat u Srbiji koji treba da doprinese značajnom rastu izvoza. Drugo, sam po sebi je popravio imidž Srbije ne samo kod italijanskih investitora već generalno kod svih ozbiljnih investitora. Kao posledica ove investicije, i druge italijanske kompanije su investirale ne samo u automobilskoj industriji, industriji komponenata, već i u tekstilnoj industriji. Znate da je došao "Beneton", da je tu "Kalcedonija". "Golden lejdi" ima tri fabrike. Suštinski, uspeli smo da sa Italijom u prva četiri meseca ove godine popravimo značajno naš spoljno-trgovinski bilans i po prvi put u poslednjih dvadesetak godina imamo pokrivenost uvoza izvozom prema Italiji sa 94% u prvih četiri meseca ove godine. Kamo sreće kada bi to bilo i sa svim drugim zemljama u svetu. Naime, prošle godine pokrivenost ukupna uvoza izvozom Srbije iznosila je 58%, što je bio najveći do sada stepen pokrivenosti uvoza izvozom, ali jasno je da je to još uvek nedovoljno i da mora da se radi još. Evo, u prva četiri meseca generalno je to 59%. U okviru tog proseka od 59% Italija je zaista postalo najveće izvozno tržište i stepen pokrivenosti uvoza izvozom je sada 94%, što treba da težimo i sa svim drugim zemljama. Inače, ukupan izvoz Srbije u prošloj godini iznosio je skromnih 7,4 milijardi evra. Ove godine imamo rast od 31% u prva četiri meseca ove godine. Ono što jeste važno je činjenica da će "Fijat" samo svojim projektom u narednoj godini ostvariti pola milijarde evra izvoza, a u 2013. godini oko milijardu i 300 miliona, što znači da će samo jedna fabrika u Srbiji, zbog čega je važno dati podršku da se ona što pre izgradi, da se što pre oprema instalira, samo jedna fabrika u Srbiji odbacivaće gotovo jednu petinu ukupnog srpskog izvoza iz prošle godine. Zbog toga je značaj ove garancije i zbog toga će Ujedinjeni regioni Srbije podržati ovu garanciju. Mislim da je opravdano da se i poslanici i građani pitaju koliko košta Fijatova investicija, međutim, mogu da kažem da najskuplje, da te investicije nije bilo. Bilo bi mnogo skuplje da se ništa nije radilo, da je Srbija ostala zemlja za postojećom privrednom strukturom u odnosu na ovaj model gde menjamo aktivno privrednu strukturu. Ponosan sam što je taj ugovor sklopljen za vreme mog mandata kao ministra ekonomije i zaista gospodin Ćirić sjajno nastavlja ovaj posao. U tom smislu "Fijat" i njegov dolazak u Srbiju jeste predstavljao prekretnicu ne samo za Kragujevac, već za ukupnu industrijsku politiku čitave Srbije. Puno se priča o tome da nam je potreban izvozno orijentisani model privrednog rasta. Puno je pisano o tome. Puno teorije na tu temu u Srbiji je bilo. Ovo je prva praktična stvar koja je povukla industrijski razvoj Srbije, s obzirom da ne možemo od postojećih preduzeća očekivati značajan rast izvoza. Naravno da i ona mogu više da izvoze, ali ne mogu toliko više da bi smo mi jednog dana pokrili u potpunosti spoljno-trgovinski deficit, odnosno da bismo imali ujednačen uvoz sa izvozom. Jedini način za to jeste dolazak ovakvih krupnih investitora, a onda njihovog lanca dobavljača. Slično su Slovaci uradili od 2000. do 2006. godine. Slovačka je bila zemlja poput Srbije u 2000. godini, sa ogromnim spoljno-trgovinskim deficitom. Tada su Slovaci svojim izvozom pokrivali svega 50% uvoza, slično kao što i Srbija ima stanje danas, a onda su za vreme ministra finansija Mikloša uspeli da to potpuno preokrenu i za samo šest godina da naprave spoljno-trgovinski suficit. Dakle, Slovačko je trebalo šest godina da iz jedne pozicije ogromnog deficita preobrazi svoju industriju da napravi suficit. Kako su uspeli? Nisu to učinila postojeća slovačka preduzeća, doveli su "Fijat", doveli su "Hjundai", doveli su "Pežo citroen", dakle tri giganta iz svetske automobilske industrije. Doveli su i u elektronici "Panasonik" i "Samsung" i to su onda bili generatori dolaska drugih kompanija iz IT industrije, komponenata iz oblasti automobilske industrije i naravno komponenata iz ovlasti elektronike. Na taj način oni su za samo šest godina izvozom multinacionalnih kompanija uspeli da naprave veći izvoz od uvoza i da zatvore u potpunosti svoj spoljno-trgovinski bilans. Verujem da je i Srbija u stanju da to isto učini, ali potrebno nam je još "Fijata". Ako neko kaže da je malo što imamo samo jedan "Fijat", tačno je. Slažem se, ovo je samo početak. Ne smemo da se time zadovoljimo, ali je bitno da pomognemo da ova investicija što pre počne da daje svoje efekte. Bio sam u Kragujevcu i video sam gradilište "Fijatove" fabrike. Država jeste uložila značajna sredstva u rekonstrukciji fabrike, jer tu će raditi naši radnici. Na proleće 2.444 radnika će imati 2012. godine posao u "Fijatu", trenutno ih radi oko 1.000. Bivša kasarna "Grošnica" je pretvorena pre nekoliko dana u auto-park komponentaša dobavljača "Fijata" i tu će raditi četiri kompanije koje će zaposliti oko 1.000 dodatnih radnika i tu će biti investirano 100 miliona evra. Još tri fabrike se lociraju na matičnoj lokaciji, tako da ukupno sedam komponentaša iz prvog kruga dobavlja "Fijata" biće lociran u samom Kragujevcu, među puno komponentaša će raditi i na drugim lokacijama. Trenutno, industrija autokomponenti u Srbiji radi preko sto kompanija. Mnoge od njih su radile i ranije, ali neke su došle, i to najveće, one koje najviše izvoze upravo nakon dolaska Fijata. Ministar Ćirić je pomenuo neke od njih. Na primer "Jura", je imala nekoliko fabrika upravo u Slovačkoj o kojoj sam govorio. Nakon što je Fijat došao, odlučili su da krenu da investiraju u Srbiju i otvorili su za godinu dana, što mislim da je zaista veliki podvig, čak tri svoje fabrike - jednu u Rači, drugu u Nišu i treća, evo krajem leta, u avgustu, kreće da radi, proizvodiće i kabl, odnosno žicu za kablove za automobile. Ako pogledate statistiku spoljne trgovine, a vidim da gospođa Tabaković redovno konsultuje i godišnjake i statistiku, videćete da rast izvoza autokablova raste drastično. Mi ćemo ove godine samo od izvoza autokablova imati prihode od120 miliona evra u Srbiji, što jeste dobro, imamo trenutno tri kompanije, jednu u Zrenjaninu "Drekster-Majer" koji su prvi došli, "Leoni" u Prokuplju i "Juru" koja je trenutno u Rači i u Nišu, a najverovatnije će graditi i četvrtu fabriku u Leskovcu. To znači da dolazak osnovnih ovih kompanija vuče i razvoj autokomponenti. Zašto su bitne i fabrike autokomponenti? Bitne su zbog toga što će Fijat, osim što će izvoziti automobile iz Kragujevca, potpuno novi model koji treba da krene sa serijskom proizvodnjom na proleće sledeće godine, nabavljati u 2013. godini čak 5% svojih ukupnih nabavki u svetu iz kompanija lociranih u Srbiji. To je oko milijardu evra vrednosti autokomponenti koje će Fijat, Fijatova centrala kupovati za njihove druge fabrike u svetu iz fabrika u Srbiji. Neće to biti samo ovi kompomentaši koji sada direktno rade za Fijat, već i svi drugi koji su se locirali. Zato, mislim da je pitanje - koliko košta Fijatova investicija, zapravo, lažna dilema. Najskuplje bi bilo da se ništa nije dogodilo i sreća je da smo kroz ovaj sistem podsticaja koje je Vlada tada dogovorila 2008. godine, uspeli da motivišemo Fijat, da u poslednji čas odustanu od svog plana da gradi fabriku u Rumuniji, jer je to bio njihov originalan plan i da dođu u Srbiju. Proći će vreme, menjaće se vlade, verujem da će ta 2008. godina, april 2008. godine kada je potpisan prvi memorandum sa Fijatom, kada su zapravo ljudi iz Fijata odlučili da dođu u Srbiju, zaista biti zabeležena kao preokret u razvoju srpske ukupne industrije i preokret u modelu razvoja ka većoj izvoznoj orijentaciji. Što se tiče zajma, odnosno garancije za zajam Evropske investicione banke za mala i srednja preduzeća, to je dobar zajam. Ne samo što je povoljan i vuče jako nisku kamatnu stopu i dugačak rok otplate sa grejs periodom, svi dosadašnji zajmovi ovog tipa koji su bili, a imali smo već nekoliko takvih ugovora, bili su jako traženi od strane malih i srednjih preduzeća. Ovaj zajam direktno pomaže zapošljavanje ljudi, jer milion ljudi danas radi u sektoru malih i srednjih preduzeća i upravo ozbiljna mala i srednja preduzeća preko ovakvog dizajna, moći će da dođu do povoljnih kredita. Na taj način, Vlada nema potrebe više da ima sopstvene antikrizne mere, jer umesto da Vlada kroz program podrške bankama kreditira mala i srednja preduzeća, sad će banke moći preko ovog zajma koji dolazi od Evropske investicione banke to isto da čini. Ono što želim takođe ovom prilikom da kažem jeste jedna dilema koja se u vezi sa Fijatovom investicijom provlačila kroz ove skupštinske klupe na jednoj od prethodnih sednica. Neki poslanici su naime izražavali dilemu - šta će Fijat raditi činjenicom da ne može trenutno Srbija da izvozi automobile na rusko tržište? To je pitanje koji su neki postavljali, želim da tu dilemu pokušam jednom za svagda da uklonim. Naime, kompletan kapacitet od 200 hiljada automobila je namenjen isključivo za evropske tržište i tržište sa SAD. Ukoliko bi u međuvremenu, a to bi bilo dobro, Srbija uspela da napravi aranžman sa Rusijom i da, eventualno, obezbedi kontigent od dodatnih 100 hiljada automobila za rusko tržište, to bi onda bio motiv za Fijat da investira u širenje kapaciteta za dodatnih 100 hiljada automobila. Činjenica je da danas Srbija ne može bez carine da izvozi automobile, a može rezervne delove, ali automobile ne može na rusko tržište, apsolutno ne ugrožava ovu početnu investiciju Fijata koja je planirana za kapacitet od 200 hiljada automobila godišnje. Ukoliko bi Fijat želeo da se širi i da proširi kapacitet na eventualno 300 hiljada ili više automobila, onda bi svakako bio dobrodošao dogovor sa Rusima oko eventualnog kontigenta za izvoz automobila. U tom smislu, verujem da treba učiniti napore, i poslanici opozicije i poslanici vladajuće koalicije, Vlada i svih koji mogu da eventualno pokušaju sa Ruskom Federacijom da naprave aranžman koji bi omogućio dodatno širenje kapaciteta naše fabrike, Fijatove fabrike u Kragujevcu. To bi bilo korisno za nas, a bilo bi korisno, ubeđen sam i za Rusiju. Ono što je jako važno, i bez toga, nekoliko narednih godina će se sigurno biti potrebno fabrici u Kragujevcu da dostigne ovaj prvi instalirani kapacitet od 200 hiljada automobila, tako da ima vremena da se kasnije, u eventualnim pregovorima, taj kapacitet poveća. Naravno, nadamo se, da imajući u vidu da automobil koji će oni sprovoditi, a spada u tzv. multifunkcionalne automobile, odnosno "Malti perples likl", oni će imati, sasvim sigurno, dobru prođu na evropskom tržištu. Što više se tih automobila proda, naravno, biće i veća proizvodnja. Ono što takođe jeste važno, neki poslanici su ranije govorili – kako to treba da kupuju građani Srbije. Ne, zaista jako mali deo tih automobila će ići na naše tržište. Naše tržište, moramo biti objektivni, jako je malo. Mi smo mala zemlja. Imamo samo osam miliona stanovnika i nemamo tu moć da tolike automobile kupimo. Nije ni cilj te investicije bilo domaće tržište, nego izvoz. Ono što svakako mora da bude jasno je, da Srbija nema šanse da preokrene srednju ekonomiju ukoliko se oslone samo domaću tražnju. Domaća tražnja sigurno treba da raste. Dodatni rezultat se može ostvariti na domaćem tržištu, ali, bez napada na svetska tržišta, bez većeg izvoza, možemo da pričamo zaista prazne priče o tome šta treba uraditi. Ovo je ključ. Kada neko kaže – hajde da imamo stabilan kurs. Retko ko zna da upravo spoljno-trgovinski deficit je najveći generator makroekonomske nestabilnosti. Kada zemlja više uvozi nego što izvozi, onda se taj deficit pokriva kroz zaduživanje, ili kroz prihode u privatizaciji. Jedini način da zemlja zaista više ne bude u potrebi da se zadužuje jeste da zatvori spoljno-trgovinski bilans ali ne kroz smanjenje uvoza, nego kroz drastično povećanje izvoza. Ovim putem se ide i zato URS podržavaju sve ove garancije koje Vlada daje, pre svega, prema Fijatu, pa zatim prema EIB. Konačno, želeo bih na kraju nešto da kažem i o dilemi mog kolege Omeragića. Naime, nažalost, ali to jeste tačno, nema te mere koja može pomoći, ne samo Sandžaku, nego čitavoj zapadnoj SRbiji, čitavim delovima istočne Srbije, osim izgradnje dobrih saobraćajnica. Nema tog kredita koji će nekoga motivisati da ode u područje koje nije povezano putem sa Beogradom i EU – da li je to Sandžak, da li je to istočna Srbija, da li je to neko pogranično mesto u Vojvodini, osnova je razvoj infrastrukture. Sasvim sigurno, osim nove industrijske politike koja se zasniva na izvozu, treba uraditi još četiri stvari, najpre, obezbediti odgovarajuću infrastrukturu. Po nama iz URS je prioritet izgradnja autoputa ka zapadnoj Srbiji, zatim odgovarajući regionalni autoput u istočnoj Srbiji. To su dve ključne stvari. Naravno, i autoput od Pojata do Preljine kroz Pomoravlje. Na taj način i drugi krajevi naše zemlje, a ne samo mesta duž Koridora 10, dobijaju šansu da neki ozbiljni investitori kod njih dođu. Neće sam podsticaj pomoći ako nema dobrog puta. Potrebno je misliti i na energetsku strukturu. Srbija za pet godina neće imati dovoljno struje za sopstvene potrebe, a kamoli za izvoz, ukoliko se ne izgrade nove hidroelektrane i ukoliko se ne reši pitanje snabdevanja energijom. Ostali faktori koji su važni svakako jeste poslovna klima, pre svega skraćivanje, i to značajno, izdavanje građevinskih dozvola, politička stabilnost je bitna i naravno vladavina prava, odnosno brži rad sudova. Da li sve ovo može da uradi ova vlada? Ne verujem. Odmah da vam kažem Vlada do kraja mandata za godinu dana ovo neće uraditi. Međutim, ovo je posao za sve nas koji ćemo sutra dobiti podršku građana da ono što se ne uradi, uradi neko drugi. Potpuno sam svestan šta su problemi, šta treba uraditi, znam da neke od ovih stvari neće biti rešeni u mandatu ove vlade. Ali, ono što hoće biti rešeno u mandatu ove vlade jeste postavljanje temelja industrijske politike, i to upravo zahvaljujući ovim predlozima Ministarstva ekonomije o ratifikaciji zajma za "Fijat", ali i naravno predlogu Ministarstva finansija za podršku malim i srednjim preduzećima. Zato će URS glasati za sve ove predloge. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima gospođa Jorgovanka Tabaković, pa gospodin Andrić.
Hvala vam. Najkraće moguće. Kad smo kod deficita – da, sve države danas imaju deficit i jeste ovaj zajam za održivost javnih finansija uračunat u budžet, kao jedan od izvora za pokriće deficita. Ali, on jeste doveden u pitanje zbog uslova za korišćenje. Zašto postoji deficit? Samo ću sa jednim jedinim konkretnim podatkom ići. Slažemo se da je zaposlenost kao platežno sposobna tražnja ljudi koji mogu da kupuju i automobile sutra i da kupuju gorivo i bilo koje proizvode od te industrijske politike koja treba da proisteknu, da su oni jedino rešenje i za smanjenje deficita i za razvoj onih industrijskih izvozno orjentisanih grana itd. Ali, ako je od 2001. do 2007. godine, za šta sam ja prikupila podatke, od međunarodnih institucija za rešavanje problema zapošljavanja, odnosno nezaposlenosti, potrošeno 30 miliona evra, a da mi nemamo ni jedno novootvoreno radno mesto koje je vezano za ove troškove, da mi nemamo efekte tog i toliko uloženog novca, zar je sramota izaći pred ovu skupštinu i javnost sa preciznim ciframa koliko je do sad uloženo u "Fijat" i da vidimo koliko ćemo još dugo čekati da to grožđe počne da rađa? Znači, planiranje, programiranje i efekti koji treba da urode plodom nisu tajna koju treba kriti. Mi bi možda imali drugačije prioritete. Da, imali bi sigurno. Poljopriveda, prerađivačka industrija. Ali, u redu, industrijska politika jeste nešto što je uništavano i 10 godina nije urađeno ništa da se to podstakne. Izađite sa preciznom računicom koliko to košta.
Reč ima gospodin Ivan Andrić, ovlašćeni predstavnik LDP.
Žao mi je što je ministar otišao. Pretpostavljam da je imao neke druge obaveze, velike ili male, ali dobro. Ono što na početku moram da zamerim, to je stvar kada se priča o ekonomiji, da je teško oteti se utisku da je ekonomija i kod nas na određeni način partijski parcelisana. Evo, sada kada se raspravlja o ovom zakonu,prvo jedan ministar iz G17 Plus, sad drugi, predsedavajući, šef poslaničke grupe koji govori u korist zakona govori sa više žara od trenutnog ministra, s obzirom da je i predsednik stranke i sve to ostavlja jedan loš ukus te predizborne kampanje, krajnje neukusne. Ali, šta da radimo? Takva je zemlja u kojoj živimo. Mnogo toga je već rečeno. Ne bih se zadržavao na tim stvarima za koje mislim da su manje važne. I dalje verujem, bez obzira što se politički ne slažemo, a i ekonomski, da su verovatno predstavnici Vlade u ovim pregovorima pokušali da ostvare najbolje moguće uslove za zemlju, tako da sada diskutovati o nekim stvarima koje u krajnjem slučaju ne možemo ni da promenimo sadržajima ovih ugovora, nije važno više. Mislim da je ovo prilika da popričamo o nečemu o čemu teško pričamo, osim kada se radi o zaduživanju, a to je o ekonomskoj politici zemlje. Mislim da ste trebali odmah da stavite danas na dnevni red i tačku zaduživanja od sedam ili osam milijardi dinara koje ćete napraviti usvajanjem zakona danas u 10,00 sati, pa smo mogli da diskutujemo i o tome, a ne da se nalazimo u septembru ili oktobru kada ćemo da punimo rupu u budžetu koju ste uspešno napravili danas, glasajući za ovaj zakon u 10,00 sati. Ono što je jasno iz govora predstavnika, moram na to da se osvrnem, pa ću govoriti o zakonima od predstavnika vladajućih stranaka, to je da svi manje ili više imaju nekakav odnos opozicioni prema ekonomskoj politici Vlade. Mi smo slušali malo pre jednog poslanika koji je u vladajućim većinama od kada postoji višestranačje u Srbiji, sa jednim kratkim periodom, koji sa takvim žarom i opozicionom energijom govori o ekonomskoj politici Vlade, konkretno ulaganjem u jedan region u Srbiji, kao da i sam nije saučesnik u svemu tome, 11 godina, hvala kolega Krasiću. Prosto, to na prvi pogled izgleda neukusno, nekulturno. Mi smo na to uložili neku žalbu, ali to suštinski pokazuje šta čak i vladajuća većina misli o ekonomskoj politici koju vodi, bez obzira iz koje stranke potiču, osim što su neke stranke disciplinovanije od drugih. Dakle, mi imamo dve grupe danas predloga za zaduživanje. Isto ću se kao i prethodnici iz opozicije složiti da je važan ovaj prvi deo koji se odnosi na mogućnost da mala i srednja preduzeća pokrenu ili obnove svoju proizvodnju, kako god hoćete, da se zaduže pod nekim uslovima koji su ljudskiji od onih koji im se trenutno nude. Žao mi je što je otišao ministar zato što mislim da je ključno pitanje pod kojim će na kraju uslovima oni, mala i srednja preduzeća, moći da dobiju te kredite, a da ih koriste. Tu nije reč samo o kamati. On je rekao u svom obrazloženju zakona kakva se otprilike kamata očekuje, ali ono što nas zanima, to su i uslovi pod kojima će preduzeća, mala i srednja naročito, moći da uzmu te kredite i način na koji će moći da ih potroše i ulože u svoj razvoj, rast ili prosto održanje. Mislim da je danas situacija u Srbiji takva da ako ste malo ili srednje preduzeće, jedino je moguće da dobijete kredite u slučaju da vam ne treba. Kada ispunite sve preduslove banke koje banke komercijalne postavljaju pred vas, da biste kredit dobili, to samo znači da vam ni jednog trenutka nije ni bio potreban. Takvi su preduslovi koji vladaju kod nas. Meni je žao što tu ne može nikada da dođe do ozbiljne rasprave o ekonomskoj politici koja se tiče malih i srednjih preduzeća. Mi smo kao poslanička grupa LDP insistirali na takvom jednom razgovoru, ali on u Skupštini Srbiji prosto se nikada nije poveo. Razlog za to je vrlo jednostavan i rekao ga je malopre bivši ministar Dinkić, da preko milion ljudi radi u malim i srednjim preduzećima u Srbiji. To je više od stotina Fijata, stotina Jura, Benetona, o čemu god se ovde govorilo. To je pokretačka snaga ove zemlje, ne ove, to je pokretačka snaga svake zemlje. Pitanje nezaposlenosti se ne može rešiti velikim državnim projektima, to je zabluda od koje su sve civilizovane zemlje odustale odavno. Ono se može rešiti samo omogućavanjem rada normalnih uslova poslovanja i nesputavanjem prirodne ljudske inicijative svakog čoveka da se o sebi brine, tako što mu država neće otežavati taj rad ni na jedan način, osim onog koji je preko neophodan, a tiče se nekakvog poštovanja nekakvih osnovnih pravila. Ako pogledamo, to je način na koji Vlada razmišlja. On je jasan. Dakle, 250miliona evra, možemo to banalizovati, koje je država obezbedila za milion zaposlenih na istoj sednici i 500 miliona evra za hiljadu i nešto zaposlenih koji će uz najbolje ispunjenje svih želja moći da doguraju do 2600 zaposlenih. Znači, više od duple sume novca za 2600 ljudi u odnosu na milion ljudi koji rade sa druge strane. To zvuči banalno, ali mislim da Fijat, ako bi ostvario sve snove ministra bivšeg Dinkića i prodao sledeće godine u Evropi 200 hiljada vozila i kada bi svi proizvođači komponenti došli u okolinu Kragujevca ili u Skupštinu grada Kragujevca i tu počeli da rade, neće imati nikada više od pet ili šest hiljada ljudi koji su povezani svojim poslom vezanim za Fijat. Sve drugo bi bilo potpuno neefikasno, neracionalno a koliko je nama poznato ni jedna strana kompanija ne bi na takav način poslovala. Dakle, "Fijat" je došao ovde iz nekoliko razloga. Jedan je svakako koji niko ne pominje, a to je da je "Fijat" već bio ovde. Znači, u to vreme mnogi od nas nisu, ako se ne varam ni bili rođeni, a neki su bili vrlo mladi, tako da nije sada, kada je nastao G 17 tada i "Fijat" došao u Srbiju i prosto nije ta situacija, moramo biti realni. Neko prethodno iskustvo je njih vezivalo ovde i to je bio osnovni razlog za počinjanje razgovora. Mi smo vas podržali u tome i nema nikakvih problema niti mi imamo dilemo oko toga da li je dobro što je "Fijat" u Srbiji ili nije. Dobro je iz hiljadu razloga, iz hiljadu razloga. Međutim, to ne oslobađa nikoga odgovornosti za novac koji država troši na tom projektu. To da neki sveti cilj opravdava sredstva ne važi u ovom našem poslu. Možda važi u nekim drugim, ali mi smo živeli u vreme 90-ih kada su neki sveti ciljevi bili opravdanje za sve i za svakakvo ponašanje, pa se na kraju ispostavi da ukoliko ne stvarate normalan sistem, naročito ekonomski, onakav kakav je poznat u civilizovanom svetu i ne pratite na svim poljima ekonomiju i privredu da džaba i taj jedan dovođenje "Fijata" koji je možda i zavisilo od lične energije jednog ili dvoje ljudi u Vladi. Ukoliko ceo sistem se ne razvija u tom pravcu, sve ovo što mi radimo je džaba i ovo neće biti garancija nego dugovi. Naše primedbe mogu da idu u nekoliko pravaca. Jedna je taj plan proizvodnje vozila, koji se ovde servira kao da je to nekakav plan u nekom smislu, da li je ta fabrika sposobna, da li će biti sposobna da proizvede toliko vozila. To nas ne treba da zanima. Nas treba da zanima ozbiljna procena, ako već ulažemo novac u to ili se od nas traži da to podržimo, koliko će ta fabrika biti sposobna da proda tih vozila. Da li je cifra od 200 hiljada prodatih vozila u EU sledeće godine za vozilo koje ne postoji realna, mislim da nije, ali vi možete da imate drugo mišljenje oko toga, možemo da se prepiremo. Ali, praviti svoje optimalne želje, procene i nastupati u parlamentu od koga se traži još garancija za 200 miliona prosto nije racionalno i ne bi trebalo da bude manir ozbiljnog ponašanje odgovornih političara u Srbiji. To je neki plan. Mi možemo da pomognemo na razne načine da se taj plan ostvari ili da se desi. Ali, to je samo plan. Suština je ono što će se desiti ili što se desilo do sada. Do sada mi znamo da je zbog krize čitav taj projekat u jednom velikom zakašnjenju ako se ne varam. Bilo je na početku dilema. Taj projekat je bio i uzdrman. Bilo je pitanje da li će se realizovati ili ne. Dobro je da će se na kraju realizovati. Dobro je i za vas što će taj prvi kompakt automobil, onu drugu reč na engleskom ne umem da izgovorim, neki spešel li ili nešto. Da će se taj automobil napraviti pre početka izborne kampanje, opet ćete moći da se vozite u koloni, kao sa onim "Fićama" u aprilu prošle godine i to je sve dobro. Ali ne treba da ulazimo, niti da stavljamo državu u nekakav preveliki dug zbog toga, niti treba da sve svoje snage usmerimo na tu jednu stvar, i da onda ako te stvari ne bude bilo, da konstatujemo kolaps i da izbegavamo svoju političku odgovornost za to. Mi mislimo da su mnogo važnije dve tačke, ove prve dve, po našem redosledu. To su krediti za mala i srednja preduzeća. Možemo samo da žalimo da činjenicom da i taj kredit nije dovoljno velik i možemo da žalimo za činjenicom da je prosto nuđenje rešenja koje Vlada nudi na problem,funkcionisanje u ekonomskom životu naše zemlje vrlo površno. Ministar ili bivši ministarDinkić, svejedno, govorio je, pošto je ona dao politički nekakav okvir ovo o čemu razgovaramo, pa moramo sa njim da polemišemo, dao je primer Slovačke u kojoj je napravljena izvozna prijava. Ne smeta mi žamor, ali stvarno muzika. (Predsedavajući: Molim vas da ugasite mobilne telefone, to je bar mala mera pristojnosti. Izvinite gospodine Andriću.) Ministar je dao nekakav politički okvir poredeći Srbiju sa Slovačkom. Na žalost, mislim da je jednim delom i u pravu. Naravno da je to tačno što je rekao za Slovačku, ali je zanemario čitav niz poteza koja su se takođe dešavali u Slovačkoj. Dakle, mi sada možemo da diskutujemo o svemu što je on rekao , ali prosto tamo je da kažem sve bilo nekako drugačije. Reč je bilo o stabilnoj zemlji koja ide vrlo jasno i brzo evropskim putem, koja je postala članica NATO, time je potvrdila svoju političku stabilnost, ekonomsku stabilnost, kreditnu stabilnost, ona se ponaša, vlast u Slovačkoj iz tih godina o kojima priča ministar Dinkić je diametralno suprotno se ponaša od onog kako se danas naša vlast ponaša. I pored te želje da podržimo takve ideje. Naša je obaveza da ukažemo i na druge stvari koje fale. Dakle, pre svega fale u procesu evropskih integracija. Ministar spoljnih poslova 2006. godine i 2007. godine nije objašnjavao Slovenačkoj zemlji kako nema šta da traži u NATO u EU i kako treba da traži svoj drugi put, kao što to namaobjašnjava nama naš ministar Spoljnih poslova i to svaki dan, kako postoji zamor materijala u EU, kako nas oni u stvari neće. Dakle, od tog simboličnog primera, pošto ne mislim da je predsednik Udruženja teniskih profesionalaca važna ličnost u našoj politici, aliprosto on se nalazi na mestu Ministra spoljnih poslova, čak vidim da se i on bavi ekonomijom, kako se kaže to je sada popularno, da se o tome nešto smatra. Ali prosto čitav jedan okvir tome fali. Mislim da je vrlo jasno i kada razgovarate a vidim da razgovarate, vidim ministre iz G17 plus na televiziji, da se kreću među građanima ove zemlje. Jasno je šta su osnovni problemi naše privrede. Jedan deo je svakako nedostatak sredstava za nastavak, pokretanje, proširenje proizvodnje kako god hoćete ili svoje osnovne delatnosti, ali drugi je nelikvidnost koja na svom početku ima državu. Mi ne možemo da dobijemo odgovor na pitanje koliko država duguje domaćoj privredi. Odgovor na to pitanje ne možemo da dobijemo. Da li je to dvesta miliona evra, trista milion evra, koliko je to dinara, kad je taj dug nastao, ko je odgovaran itd. Možemo da vam damo jednu sugestiju. Važnije možda od svega ovoga je da utvrdite kako je taj dug nastao i kako će taj dug da se reši. Mi razumemo da je propala privatizacija Telekoma, možda je jedna od stvari za trošenje tog novca bila i vraćanje tog unutrašnjeg duga. Možda je i nije. Mi znamo da je teško vama da to prihvatite i da ga shvatite kao pravi motiv zato što ne možete da taj ciklus okrenete pre nego što dođu izbori, ali ste mogli prošle godine da ste počeli prošle godine. Mi vam kažemo važniji od svih ovih mera za državu i za privredu, pre svega za mala i srednja preduzeća u našoj zemlji, je da se taj konačni balans nelikvidnosti i ne plaćanja prekine. On će se prekinuti tako što će se promeniti zakoni, što će se promeniti uredbe, dakle, regulativa, ali pre svega tako što će država početi da vraća svoje prethodno nastale obaveze. I kada taj krug krene ljudi će se sami snaći. Nije nama, nikome od nas nije potrebno da nam ministar dovodi nekog da nas zaposli. To je potrebno nekom delu ljudi u nekim starim sistemima da se obnove. isto tako ja tu ne priznajem da je reč o lošim potezima. Mogao je i Sulejman Ugljanin da dovede nekog u Rašku, u fabriku u Rašku, dakle pa nije doveo. Bio je turski premijer, video je i pobegao odande glavom bez obzira, otišao je u Leskovac ili ne znam gde. Dakle, prostoradi se o mnogo stvari, ali ne može se tako banalno i tako da kažem neukusno zloupotrebljavati ono što postoji kao zdrav temelj našeg društva. Neće se poljoprivreda rešiti time što će poljoprivrednici moći da uzmu kredite, jednostavnije nego do sada i neće se ekonomska situacija u državi promeniti tako što će mala preduzeća, mala i srednja moći da uzmu kredit po jeftinijim kamatnim stopama, nižem kamatnim stopama. Da li će oni u opšte i moći da uzmu taj kredit to je veliko pitanje, o tome ne možemo danas da govorimo, govorićemo za dva meseca kada proše neki rok. Ono što nas danas zanima od ljudi koji vode ekonomiju ove zemlje je šta će se raditi na drugim planovima? Plan je jednostavan i jasan – ubrzani put ka evropskim integracijama. Naš predlog je dodatno podržan željom zemlje da uđe u NATO savez. Oko toga ima političkih nesporazuma, ali bar može o tome da se govori a ne tajno da se šunja oko NATO-a. Dakle, mora da se nastavi da se menja privredna klima u zemlji time što će država svoje nadležnosti napuštati i prepuštati to ljudima da sami vode. Dakle, mora nestati to neko nepoverenje ili poverenje od strane države ili to očekivanje od strane štrajkača i svakog drugog koji je nezadovoljan da država rešava sve njihove probleme, prosto zato što to neko u ovoj zemlji mora da kaže da to nije moguće. Takav sistem je u ovoj zemlji postojao i on je doživeo kolaps. Mi nismo jedina zemlja u kojoj je taj sistem doživeo kolaps. U pola sveta je dokazano da je nemoguće. I nama ta stimulacija koju Vlada čini već dugo, ne sada, u predizbornoj kampanji, u kojoj predsednici otvaraju fabrike, ministri i šefovi poslaničkih grupa se guraju ispred kamera, sve to učvršćuje jedan stav ili jednu vrstu politike koja je u svetu potpuno prevaziđena a to je da postoji nekoliko ljudi u ovoj zemlji od kojih cela srpska ekonomija zavisi. Nažalost, ja mislim da je to tačno i ne mislim da je to iluzija i svakako mislim da je to jako loše. Sve dok taj sistem koji će onemogućiti bilo koga, pa bio on predsednik ili šta god, da samo od njega zavisi, kada takav sistem bude prestao da postoji, tada ćemo mi biti Slovačka, a ne tako što ćemo se takmičiti u dovođenju firme a sve ostalo ćemo ostaviti po strani i praviti se da ne postoji. Ne može se u ovoj zemlji ekonomska politika voditi van ostalog dela politike. Nekoliko puta smo već sa ljudima koji danas vode ekonomsku politiku u ovoj zemlji ulazili u konflikt oko toga. Podsetiću vas da prvi veliki uspeh, a to je otpis pariskog duga, nije nastao zato što smo mi imali dobre pregovarače tada, Mlađana Dinkića i Miroljuba Labusa, nego zato što je isporučen Slobodan Milošević. Ja vas molim da vodite računa da kada govorite o ekonomiji da podrazumevate da u ovoj zemlji postoji još mnogo teških tema i ne treba lagati ljude i govoriti da to nema veze jedno sa drugim. Mi vam danas kažemo da se ne može ekonomska politika voditi odvojeno od procesa evropskih integracija, a taj proces je najvažniji proces, pre svega za ekonomsku stabilnost u ovoj zemlji. A ova vlada mnogo kasni po pitanju evropskih integracija u svom reformskom delu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospođa Verica Kalanović.
Dame i gospodo, evo mene ponovo u Skupštini kad su u pitanju ekonomski zakoni. Pre 15-20 dana, kada je za ovim klupama dok su sedeli poslanici srpske privrede na parlamentu srpskih privrednika, nikome nije bilo čudno što ministar ekonomije i potpredsednik Vlade zadužen za privredni razvoj sede sa ove strane, slušaju i odgovaraju na pitanja. Ali, nije ovo prvi put da predstavnici opozicionih partija zlonamerno vezuju funkcije i odgovornosti koje obavljaju ministar ekonomije i potpredsednik za privredni razvoj, želeći da stvar politizuju a ne da pogledaju šta je suština. Kao inženjer, želela bih veoma precizno da sistematizujem neka od pitanja koja su postavljena. Reći ću da na prvo pitanje, krajnjih ishoda ili autfuta, kako to vole bankari da kažu za mala i srednja preduzeća, potpuno jasno piše u obrazloženju da su finansijskim ugovorom predviđeni elementi koje će morati da sadrže ugovori o posredovanju koje zaključuje Narodna banka sa komercijalnim bankama, sa poslovnim bankama i elementi koji sadrže ugovore o zajmu koje poslovne banke zaključuju sa krajnjim korisnicima. Da podsetim, u svom uvodnom izlaganju ministar Ćirić je naveo ono što jesu osnovni elementi ugovora, a to su dužina ili rok vraćanja kredita i kamate. Kamate za mala i srednja preduzeća koje se kreću oko 5,5% na godišnjem nivou sa rokom vraćanja od sedam godina, s tim što je dve godine grejs period. Za preduzeća srednje tržišne kapitalizacije sa prosečnom kamatom, naravno, radi se o nešto većim preduzećima i mogućnostima zaduživanja do 12,5 miliona evra, od oko 6% kamate na godišnjem nivou sa 12 godina vraćanja, od čega četiri godine grejs period. Potpuno je jasno da sektor malih i srednjih preduzeća, ali i nešto većih preduzeća koja po drukčijem rangiranju u zemljama EU i razvijenijim zemljama mogu da spadaju u preduzeća koja su srednja po veličini. Kod nas ta preduzeća prevazilaze po sva tri kriterijuma rangiranje srednjih preduzeća tako da ona kod nas spadaju u veća i odnose se na ovaj Apeks 2B. Sledeća stvar koja je vezana za "Fijat". Meni nikako nije jasno da li je u LDP-u osnovni problem što je G 17 plus realizovao projekat ili je projekat loš? Loš ne može da bude i na vaše pitanje da stalno imamo zakašnjenja, ja moram da odgovorim kontra-pitanjem – po kojim vi parametrima tvrdite da postoji zakašnjenje u realizaciji projekta? Jer, i po osnovnom ugovoru i po akcionom planu završetak fabrike je predviđen za kraj godine. Proizvodnja u 2012. godini treba da bude do 200 hiljada automobila i ja zaista ne znam na osnovu čega vi neprekidno tvrdite da taj projekat negde pod navodnicima visi, kad to prosto nije tačno? Pozivam vas da odete u Kragujevac i vidite kako izgleda nova hala, nova fabrika koju "Fijat" pravi. Podsetila bih vas na slike kako je izgledala u onom trenutku kad je "Fijat" ušao. Podsetila bih vas i na one radnike koji su pola milijarde evra dobili kroz subvencije za 10 godina i koji su danas na obukama i prekvalifikacijama i njih 2.400 u 2012. godini proizvodiće nove automobile. Podsetiću vas da je 3.000 novih automobila u jednom trenutku proizvodila fabrika "Zastava automobili" Kragujevac. Na kraju, govorimo o tome da je osnovni problem ove zemlje nelikvidnost. Govorili su o tome da je osnovni problem nelikvidnost. Tačno je. Postoji velika nelikvidnost i ako ste pratili napore Vlade Republike Srbije, nelikvidnost će u narednom periodu biti regulisana na način na koji to radi EU. Ali, ako se pozivamo na ono što radi EU, ja želim da vas podsetim da je direktivu o borbi protiv kašnjenja plaćanja EU usaglašavala u lancu, u svojim zemljama, između poverilaca 15 godina i da je tek prošle godine doneta direktiva o borbi protiv kašnjenja, koja predviđa maksimum 30 dana rok za izmirenje dugova i predviđa koje su kazne i na koji način se naplaćuju u slučaju da se rokovi probiju. Petnaest godina je za to trebalo Evropskoj uniji. Niko ne daje za pravo Srbiji da narednih 15 godina usaglašava nešto sa direktivom Evropske unije i u dva koraka Vlada predviđa usaglašavanje borbe protiv kašnjenja tako što ćemo doneti odluku o roku od 60 dana u naredne dve godine i onda ćemo ići ka smanjenju roka, do trenutka dokle se ne usaglasimo sa onim što je praksa Evropske Unije. Na kraju, zaista ne znam koje to televizijske stanice gledate i koje su to novine koje čitate, ali jako dobro znam da i predsednik Sjedinjenih Država se i te kako uključio i javno pojavljivao u rešavanju problema u "Krajsleru", da se Angela Merkel i te kako javno uključila u rešavanju problema u "Opelu", da se Sarkozi i te kako uključio u rešavanje problema u "Pežou". Ovde se radi samo o stavu da se uključuju oni ljudi i pojavljuju oni ljudi koji direktno učestvuju realizaciji tog projekta i znaju kako se to rešava, za razliku od onih drugih koji veoma lepim rečnikom zaokružuju nešto što ne znam šta unutra postoji.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Liberalno-demokratske partije, gospodin Ivan Andrić.
Tu emociju pripisaću vašoj nesigurnosti, to me ne zanima, to je lično, možemo čak u trenutku nazvati i mržnja. Nisam ja pričao, da ste pažljivo slušali shvatili bi da sam ja rekao da nam je gospodin Ćirić rekao kolika će biti kamata, grejs period, ali ja nisam govorio o osnovnim parametrima nekakvog kredita koji se nalazi u ugovoru. Govorio sam o nečemu drugom. Mogu samo da konstatujem veliko razočarenje što vi, kao potpredsednik Vlade koji se bavi ekonomijom, niste ni blizu razumeli o čemu ja govorim. Prepustite, probaću ovako da vam kažem – postavite kamatu, grejs period, dužinu otplate, to je sve u redu. Mi smo rekli za to - svaka čast. Naš problem je - kako će neko da dobije taj kredit. Da li vi razumete da u Srbiji kredit ne može da dobije firma kojoj je novac potreban? Ona mora da postoji duže od tri ili četiri godine, njeni bilansi moraju da budu pozitivni, ona ne sme da bude kreditno zadužena, pričamo o malim i srednjim preduzećima. Dakle, ona ne sme biti ni na jedan način kreditno zadužena i na sve to mora dati kolotera, hipoteku na vlasništvo firme, menicu vlasnika. Na sve to, takvoj firmi, koja to može da uradi, kredit nije potreban. Razumete? Smešno. Kada smo govorili o tome prošli put, onaj čovek koji je imao suprotno mišljenje od vas, a ministar je ekonomije, gospodin Ćirić, rekao nam je da će biti napravljen nekakav proboj u tome, da će se uslovi za dobijanje kredita poboljšati za mala i srednja preduzeća. Smejte se sada. Od tada je prošlo dva meseca, ništa se nije desilo. Neće se ni desiti. (Predsedavajući: Dva minuta.) Nastaviću od vremena. Ima puno, moram da se pozivam na još jednu repliku. (Predsedavajući: Hajde da dozvolimo gospodinu…) Moram da odgovorim, gospodine Novakoviću, nemojte da opet pravimo incident kao prošle nedelje. Dobro, javljam se po Poslovniku član 103. I prošli put smo vam rekli- ne treba iz iste stranke da vodi sednicu čovek, da brani zakon i da nas napada. To nije demokratija u našoj Skupštini. Osnovni problem koji smo vam rekli, gospođo Kalanović a to vidim da ste razumeli, to je što, da biste vi imali pravo i obraz da kažete da je G17 realizovao projekat, morate da uložite vaš lični novac. Vi to uradili niste. Nikakav projekat nije realizovao G17. Vi osnujte firmu, zadužite se po ovim povoljnim kreditima, pa napravite neki rezultat, pa onda kažite da ste vi. Igrate se novcem svih nas i ljudi koji ovde sede i ljudi koji žive u ovoj zemlji. Zbog toga to nije projekat G17, koliko god vi želeli da je tako. Znate, da bi bili dobitnik u toj ekonomskoj utakmici, morate nešto i da rizikujete, to se zove tržište, a kad rizikujete tuđi novac, to se ne zove tržište, niti se vi možete nazvati dobitnikom. Možda dobro manipulišete medijima, pa izgleda kao da ste vi nekakav, ne vi lično, vaša grupacija, kao nekakav neviđeni preduzetnik, ali vi to niste, zato što nemate nikakvu obavezu, baš vas briga. Kada se stvari zaoštre, vi iz Vlade izađete i kažete – premijer je mutav, neodgovoran, nikakav. Ovi ljudi koje ste pomenuli da se uključuju u rešavanje tih problema, to su ljudi koji su u svojim zemljama za to odgovorni… (Predsedavajući: Zahvaljujem gospodinu Andriću.) … a ni na jednoj od tih nije šef poslaničke grupe, gospođo Kalanović.
Nema povrede odredbe člana 103. Reč ima gospodin Radulović Miloš.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Drago mi je i prvi put sam čuo danas od gospođe Kalanović da projekat vezan za "Fijat" ide normalnom dinamikom i da sve ono što se očekuje biće završeno. Ono što ovde, kolege poslanici su primetili, pokazuje, to je da članovi jedne političke stranke ovaj projekat žele da svojataju, da je to njihov projekat. Imali smo gospodina Ćirića, gospođu Kalanović, koji brane iako u Predlogu zakona, u sazivu stoji da će ovlašćeni predstavnik Vlade biti gospodin Božidar Đelić. Činjenica je da svi mi očekujemo da u popodnevnim satima vidimo i gospodina Markovića ovde, da kompletna garnitura političke stranke G17 izađe ovde i brani ova zakon. Ovaj zakon je, govoriću o ova dva predloga zakona koji se odnose na davanje garancije za "Fijat" automobile, kojima Republika Srbija daje garanciju Evropskoj investicionoj banci i to po osnovu dva ugovora, jedan na 150 miliona, a drugi na 50 miliona evra. Ova sredstva koristiće se za potrebe razvoja, kako stoji u obrazloženju, postojeće fabrike automobila u Kragujevcu, za građevinske radove na postojećim objektima, njihovoj rekonstrukciji i proširenju, odnosno uređenju novih tehnologija za povećanje proizvodnih kapaciteta sa postojećih 30.000 vozila na 200.000 vozila po okončanju investicionog programa. Nije nam jasno kako uopšte očekujete, a pričali su o tome i gospodin Ćirić, kao ovlašćeni predstavnik Vlade, da budete u stanju, da pravite takvu situaciju u Fabrici automobila u Srbiji, da se dostigne taj nivo od 200.000 automobila. Pokazaću iz kojih razloga. Prvo, jedan od uslova odobravanja kredita od strane Evropske investicione banke je da je ustanovljena obaveza pribavljanja odgovarajućih sredstava, odnosno garancija, obezbeđenja u korist banke. Gospođo Kalanović – ko je dao za pravo ovoj vladi, predstavnicima Vlade, gospodinu ministru Nebojši Ćiriću, da 16. maja ove godine potpiše ugovor o davanju garancije Evropskoj investicionoj banci za preduzeće "Fijat automobili Srbije" i tona kredit od 500.000.000 evra kojima se "Fijat automobili Srbija" zadužuju kod Evropske investicione banke. Podsetiću vas da je ugovorom od 28. septembra 2008. godine, tačno su ustanovljena prava i obaveze ugovornih strana, odnosno Republike Srbije i grupacije "Fijat automobila". Na osnovu tog ugovora, "Fijat grupa" postaje vlasnik sa 67%, a Republika sa 33% akcijskog kapitala uz osnovni kapital od 300 miliona evra. Na taj način se osniva zajednička kompanija pod nazivom "Fijat automobili Srbije". Tada "Fijat grupa Torino" obavezala na ulaganje u "Fijat automobile Srbije", na iznos 700 miliona evra, dok je učešće Republike Srbije bilo približno 250 miliona i to 200 miliona u novcu, a preostalih 50 miliona kroz poreske olašice. Fijat je do sada, iako su svi rokovi prošli, uložio svega 99,4 miliona evra, iako je bio u obavezi 700, odnosno za prve dve godine 200 miliona evra. Gospođo Kalanović, podsetio bih vas da je rok za uplatu finansijskog uloga od 200 miliona evra u kompaniju "Fijat automobili Srbija" bio definisan do 31. marta 2009. godine, ali je početkom 2009. godine prologniran do kraja godine, uz izgovorsvetske ekonomske krize. Kako se kraj godine približavao, a "Fijat" nije bio u mogućnosti da ispuni svoju obavezu, 20. decembra je potpisao novi aneks ugovora, predviđena je uplata od 200 miliona evra, prepolovljena je na dva dela i to uz obavezu plaćanja uplate 100 miliona evra do kraja godine, a preostalih 100 miliona evra tokom 2010. godine. Prvi deo, "Fijat grupa Torino" je sukcesivno uplaćivala i zadnji iznos do iznosa od 99,4 miliona je uplatila 29. decembra 2009. godine. Republika Srbija je ispunila svoju ugovornu obavezu i platila je sve ugovorne obaveze koje stoje u ovom ugovoru, tako što je 3. juna 2009. godine uplatila osnivački ulog od 495 hiljada evra, da bi 12. oktobra uplatila 231 milion evra, i konačno, izvršena je predaja nenovčanog kapitala nepokretne imovine u vrednosti od 49 miliona evra. Sa druge strane, po osnovu ulaganja "Fijat grupe" u Fabriku automobila Srbije, do sada, ponavljam još jednom, evidentirana je uplata od strane "Fijat grupe Torino" od svega 94 miliona i 900 hiljada evra. Onda vas pitam, kako ste smeli da date garancije za kredit od 500 miliona evra? Srbija je ispunila svoje obaveze po ugovoru za svoj vlasnički udeo od 33%. Italijani su platili svega 94 miliona za svoj vlasnički udeo od 97% i oni upravljaju i ubiraju prihode na osnovu uplaćenih 99,4 miliona evra, kao većinski vlasnik dok Srbija ima prihod na osnovu od 33% i dalje, iako je o svemu ovome većinski akcionar za sada u kompaniji "Fijat automobili Srbije". To je slučaj bez presedana i voleo bih da mi kažete gde je bilo gde u svetu to do sada na takav način urađeno? Ovo potvrđuje i izjava onoga što je malo pre rekao gospodin Ćirić, da je ukupna investicija 960 miliona evra i ako uzmemo ovo što je Srbija do sada platila, automatski vidimo da Srbija nema nikakvih obaveza prema kompaniji "Fijat automobili Srbije". Šta će da se desi gospođo Kalanović, u slučaju da nastanu nesagledive loše i štetne posledice, a koje će da onemoguće normalan rad Grupe "Fijat automobili Srbije", i ko će da plati trošak od 500 miliona evra? Mislim da iz tih razloga nije bio primeren vaš odgovor kolegi poslaniku, jer upravo na ovaj način kako sam pokazao, pokazuje se na koji i koji je mehanizam upotrebljen za formiranje firme "Fijat automobili Srbije". "Fijat automobili Srbije" je vama bila potrebna kao projekat kojim ćete da pokažete da imate viziju, da ste u stanju da zaposlite nove ljude, da pokrenete proizvodnju i pre svega, da postignete politički rezultat. To je upravo bila glavna tema na kojoj je dat akcenat u predizbornoj kampanji, koalicija ZES, za parlamentarne izbore, za predsedničke izbore na kojima je dobio Boris Tadić. Kažu, na žalost, jer upravo vašim obmanama vi ste pomogli da prevarite građane Srbije i da dođemo do ovakvih izbornih rezultata. Sam gospodin Mlađan Dinkić je priznao povodom priče o besplatnoj podeli od 1.000 evra po akciji, gde ste prevarili da četiri miliona ljudi stane u red, očekujući da dobiju te akcije, da je to u suštini bio njegov potez kojim je pomogao Borisu Tadiću da dobije izbore. Očigledno je da se kaje posle svih ovih promena u samoj Vladi i njegovog napuštanja Vlade, jer verujem da to javnosti ne bi priznao da je druga situacija. Tragično je to što postoje mnoga obećanja. Obećali ste 200.000 radnih mesta, bolji životni standard, veće plate, investicije, a Božidar Đelić je čak u vreme krize širio neki svoj optimizam da je Srbija jedina zemlja koju neće da pogodi kriza i koju nije pogodila kriza, da će da pohrle investitori u ovu zemlju, a znamo kakvi su rezultati svega toga do sada. Investicije imamo samo u slučaju ako država subvencioniše nova radna mesta, poklanja zemljište, daje prazne fabričke hale i na taj način omogućava da se o trošku budžetskih korisnika, odnosno građana Srbije pokrene proizvodnja u pojedinim delovima. Šta je sa subvencijama? Koliko je subvencija do sada država uopšte dala za firme komponentaše i koliko koštaju subvencije za Punto? Fijat automobili Srbije, kao što su kažu pojedini analitičari, nije posao veka, kako ste vi pričali, nego da je to najveća prevara. Prevara koja je jednoj političkoj stranci trebala da omogući da pređe izborni cenzus i zabeleži rezultate na izborima. To je normalan sled događaja. Vratimo se na memorandum o razumevanju, koji je potpisan još u predizbornoj kampanji, gde ste se svi lepo slikali, pili šampanjac i slovo-dobitno saopštili građanima da će Srbija postati lider u proizvodnji putničkih automobila u regionu. Proizveli ste 30 hiljada automobila "Punto" i uz pomoć subvencija ste ih prodali. Fijat Zastava u momentu sklapanja ugovora je imala 4.700 radnika, a sada uz pomoć subvencija ima hiljadu radnika. Nije samo Fijat naš problem sa vama, problem je taj što je za vreme ove vlade preko 400 hiljada ljudi ostalo bez posla, što je najveća stopa inflacije u Evropi, što je najniža plata, ne samo u regionu, nego i u celoj Evropi, što imamo najniži standard, što građani ne vide i sve više ostaju bez nade. Pokušavate sada upravo sa ovim kreditom sa Evropskom investicionom bankom da ponovo prevarite građane, da pokrenete proizvodnju novog modela Fijat automobila. Verujem da ćete uspeti do izbora, odnosno do predizborne kampanje da proizvedete dva, da ih šetate po Srbiji, pokazujete i opet obmanjujete narod. Posledice vaše politike, vašeg vođenja države, kako u smislu zaštite teritorijalnog integriteta, kako u omogućavanju boljeg životnog standarda, su po građane Srbije katastrofalne. Zato je najbolje za sve građane Srbije da se na sledećim izborima potpuno razotkrije, a i ovo što pričam pokušavam da razotkrijem sve prevare i laži koje ste vi zajedno sa Borisom Tadićem i Vladom, na čijem čelu je Mirko Cvetković, uradili da biste ih obmanuli i verujem da to ovog puta nećete uspeti. Hvala.
Reč ima ministarka, gospođa Verica Kalanović.
Hajdemo iz početka. Mislim da nije javnosti Srbije nepoznato da je do pre nekoliko godina Kragujevac bio, ono što su sami sebe nazivali, "dolina gladi". Da podsetim one koji ne znaju da su subvencije bivšoj grupi "Zastava Kragujevac", recimo, u 2002. godini bile milijardu i 596 miliona, u 2003. godini milijardu 721 milion, u 2004. godini milijardu 540, a u 2005. godini milijardu i 400. Građani Srbije ne prihvataju da iz svojih budžeta, od svog novca daju subvencije za nerad. Naravno da G17 plus nije ulagao svoje pare, ali prihvatam vašu konstataciju da to jeste bio jedan projekat vizije za oporavak jednog dela Srbije. Da vas podsetim, šta je ono o čemu vi pričate da je štetila država Srbija u prethodnom periodu? Procenjena vrednost tadašnje fabrike Zastava automobili je bila 50 miliona evra. Tačno je da Fijat grupa smatra da ta fabrika ne može da proizvodi automobile gde će 200 hiljada prodavati na zahtevnom evropskom tržištu i uradila je sve na konstrukciji, gotovo da je cela fabrika potpuno nova, i jeste cifra o kojoj vi pričate uložena u prethodnom periodu. U šta je ulagala Republika Srbija? Moram da vas podsetim, u infrastrukturu. Ulagala je u gasifikaciju dovođenje gasa, u elektrifikaciju, u izgradnju autoputa. To je i ono o čemu vam je govorio ministar Ćirić. Ulaganja Republike Srbije u prethodnom periodu su bila u infrastrukturu u gradu Kragujevcu i u priključivanja Kragujevca sa Koridorom 10. Znači, izgradnja autoputa. Šta je ono što treba da odagna vaše sumnje? Zaista ne znam da li da krenem od toga da poštovanje procedure je stvar po kojoj bi trebalo da budu informisani i poslanici. Zna se kako se potpisuje međunarodni ugovor, koga ovlašćuje Vlada i kad ugovor stupa na snagu. Stupa na snagu u onom trenutku kada bude izglasan u Narodnoj skupštini. To je procedura pred kojom smo danas i od izglasavanja zavisi da li će ovim zakonom biti Srbija garant za 200 miliona evra po ovom programu. Potpuno mi je neobična diskusija zašto je ministar Ćirić potpisao nešto, pa sad mi u Skupštini potvrđujemo. Prosto, procedura postoji, od početka do kraja definisana, kako se ugovara, potpisuje ugovor i ratifikuje ugovor. Sa druge strane, da li još jedanput treba da kažemo da se Republika Srbija u "Fijat automobili Srbija" nalazi u dve uloge, da je uloga Republike Srbije dvojaka? Prva je da je Republika Srbija u partnerskom zajedničkom poslu jedan od, ne akcionara, ali suvlasnika Fabrike automobila Srbije. Sa jednom trećinom, tačno je, Srbija je manjinski vlasnik u ovom preduzeću. Fijat je vlasnik sa dve trećine, sa 67%. Upravo u tom odnosu se i ulaže u fabrike automobila i upravo u tom odnosu se deli i profit. Sa druge strane, Republika Srbije je neko ko obezbeđuje poslednji ambijent za funkcionisanje svih firmi, pa i Fijat automobila Srbije. Ne postavljamo pitanje zašto Republika Srbija sufinansira izgradnju, recimo, industrijske zone u Kruševcu, i tad ne postavljamo pitanje zašto iz budžeta Republike Srbije odlazi toliko miliona evra u tu zonu. Logično je da odlazi zbog toga što je to poslovni ambijent u kome će sutra da postoje fabrike i u kojem i danas postoje fabrike. Mi ne postavljamo pitanje zašto Republika Srbija danas, odnosno vi ne postavljate pitanje zašto Republika Srbija danas pravi dalekovod u Brusu da bi fabrika, recimo, zdrave hrane mogla normalno i konkurentno da radi, ali postavljamo pitanje zašto Republika Srbija ulaže u autoput do Kragujevca, u energanu u Kragujevcu, u gasifikaciju, u unutrašnje saobraćajnice, u ulaze i izlaze? Mislim da takvom politikom ne bismo daleko otišli. Istina je ta da danas MMF s obzirom da ima onih koji prate šta se dešava na sednicama u Narodnoj banci, verovatno su čitali i na sajtu ono što je MMF izneo kroz svoj memorandum o pregovorima o produžetku aranžmana sa Republikom Srbijom. Citiraću, da ne bi bilo pogrešno preneto:"U 2012. godini postoji mogućnost da se rast ubrza na 4,5% pod uticajem stranih direktnih investicija, a naročito proizvodnje automobila u "Fijatu". Zabeleženi su znaci oporavka investicija". Naravno, mogla bih da čitam i dalje, ali neću da oduzimam vaše vreme. Oni koji prate realizaciju projekta znaju da taj projekat ide dobro, znaju da će taj projekat da donese mnogo dobra i Kragujevcu i Srbiji u celini i znaju da će ovo biti projekat koji će da poveća rast bruto društvenog proizvoda značajno u Republici Srbiji.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, gospodin Miloš Radulović.
Gospođo Kalanović, nije mi jasno zašto uopšte podmećete neke stvari koje nisam rekao. Nisam rekao o stanju kakva je infrastruktura u Kragujevcu, u Brusu i podržavam sve ono što bilo koja Vlada uradi u interesu tih građana. Ali, ovde okrećem se onome što je najbitnije, ugovoru. Srbija je otpoštovala ugovor, uplatila je kompletan iznos, kako stoji u ugovoru za Fabriku automobila "Fijat automobili Srbija" i nema potrebe više da se zadužuje. "Fijat" je uplatio do sada svega 99,4 miliona evra i na osnovu toga ponaša se kao većinski vlasnik, iako je Srbija ta koja je većinu novca uplatila. Nema potrebe više da se zadužuje, niti da daje garancije po bilo kom osnovu. Da li takostoji u ugovoru? Da li stoji u ugovoru da je obaveza "Fijata" 700 miliona evra, a da Srbija ukupno da 250 miliona evra? Srbija je, ponavljam još jednom, otpoštovala svoje obaveze, a "Fijat" nije. Pri tom, većinsku dobit od fabrike automobila iz Srbije uzima "Fijat", grupacija iz Italije.
Gospođa Verica Kalanović ima reč.
Dve zablude su. Prva je, Srbija se ne zadužuje. Pročitajte tačku dnevnog reda. Srbija garantuje za svoj deo u svom preduzeću. Srbija je vlasnik u ovom preduzeću. Srbija ne garantuje imovinom građana, nego imovinom tog svog preduzeća. Sa druge strane, zabluda je da je Srbija do sada uložila 250 miliona u "Fijat". Srbija je sa 50 miliona vrednosti fabrike ušla u ovaj projekat.
Zahvaljujem. Gospodin Miloš Radulović ima reč.
Prvo, nije tačno da je zabluda. "Fijat automobili Srbija", osnivački kapital Srbija je otpoštovala i dala je 231 milion dinara plus pokretnu opremu od vrednosti od 49 miliona evra. Ponavljam još jednom, na osnovu ulaganja "Fijat" grupe u Fabriku automobila Srbija, do sada je evidentirana uplata grupe "Fijat" iz Torina od 99,4 miliona evra. Svi znamo šta su garancije, gospođo Kalanović. Rekao sam da smo mi dali garancije za kredit, ali postoji i mogućnost ne izvršenja obaveza i onda se aktiviraju garancije. Šta onda? Kako smo krenuli sa ovim projektom, postoji velika opasnost da postoje posledice iz tog projekta po građane Srbije, a onda će Srbija da plati, na teret građana Srbije i obveznika, obavezu po osnovu izdatih garancija, sa kamatom na ova sredstva koja nisu mala.
Reklamirate povredu Poslovnika? Povredu Poslovnika iz člana 103. reklamira narodni poslanik Tomić Željko. Izvolite.
Radi se o povredi dostojanstva svih narodnih poslanika, a po meni i svih građana Srbije, od strane ministara u Vladi Republike Srbije, a to traje već mesecima, a i sada smo imali priliku da to doživimo. Gospodin poslanik Miloš Radulović je između ostalog napomenuo nekoliko lažnih obećanja, prevara i obmana koje smo 2008. u izbornoj kampanji imali prilike da čujemo od pripadnika današnje vlasti. Podsetiću vas na još jednu. Vi ste gospođo Kalanović malopre rekli da je Kragujevac bio dolina gladi, ako dobro razumem, dok vi niste došli na vlast. A šta je danas, silikonska dolina? Kakvi su ono štrajkovi po Kragujevcu koji se i dan danas događaju. Podsetiću vas na još jedno predizborno obećanje koje se retko spominje. Svi ste govorili da će ceo Kragujevac i cela Šumadija da govori italijanski kada je "Fijat" dolazio, pa sam očekivao i od Nataše Jovanović i od gospodina Milenića i od gospodina Veroljuba Stevanovića, danas ga nema, uz prevodioca da pričamo sa njima kako će svi da govore italijanski. Bogami, kakva nam je danas prosveta, sve slabije i srpski govorimo, što čujemo od dobrog dela poslanika vladajuće koalicije. Činjenica je da nije dolina gladi se prehranila zahvaljujući vašim lažnim obećanjima, činjenica je da se u Kragujevcu ne uči italijanski ni manje ni više nego ranije. Obmanjivali ste narod, varali da biste dobili izbore. Tri godine posle toga imamo rezultate. Gospodin Radulović vam je naveo taksativne podatke, ja vas samo podsećam šta ste pričali pre tri godine, a pogledajte sada kako se vadi…
Nema povrede odredbe člana 107. Gospođa Tabaković je u sistemu. Želi da govori? Dozvoliću, ali u iznošenju stavova kraja nema. Izvolite.
Zahvaljujem što ste mi dali pravo. Samo ću pročitati iz teksta garancije član 2. da se ne bi dalje sporili, jer nisu tumačenja nego doslovno iz teksta samog sporazuma - garant u svojstvu primarnog dužnika, a ne samo u svojstvu jemca, bezuslovno, neopozivo, na prvi poziv u celosti garantuje potpuno pravovremeno izvršavanje svih novčanih obaveza zajmoprimca prema banci, shodno ugovoru, i to po osnovu glavnice, kamate, bez bilo kakvog ograničenja, provizije, drugih troškova i iznosa koji mogu dospeti na plaćanje u skladu sa bilo kojom odredbom finansijskog ugovora. Hvala gospodine.
Hvala i vama. Na osnovu člana 87. određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom ćemo nastaviti u 15,00 časova. Hvala.
Nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Još uvek smo u toku sednice kada pravo na reč imaju predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici ili zamenici predsednika poslaničkih grupa. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, možda bi bilo korisno da ste bili na početku ove rasprave, ne zato što smatramo da biste nam vi rekli nešto drugačije u odnosu na druge predstavnike Vlade, nego je bilo vrlo interesantno da vidite odnos skupštinske većine prema priči o ovim novim zaduženjima. Čak je i predsedavajući morao da interveniše kako bi na neki način prisilio poslanike da slušaju ovo, jer su se više i poslanici skupštinske većine navikli na ove priče. Ovo o čemu danas pričamo, mi smo u SRS poslednjih meseci ili godina znali da nazovemo političkim neukusom. Očekujem da mi ne uzmete za zlo i vi i predsedavajući ali i predstavnici skupštinske većine koji ovde sede, ovo što slušamo danas i ovo što će trebati da se usvoji danas ili kad bude dan za glasanje, definitivno predstavlja jedan politički bezobrazluk. Jedino je izvesno, gospodine potpredsedniče Vlade, niste bili malo pre kad su neki predstavnici skupštinske većine pričali o tome, u šta su sigurni šta će se do kraja ove vlade desiti. Jedino u šta smo sigurni da će se do kraja ove vlade desiti jeste da ćemo posle ovog današnjeg dana i današnje rasprave biti dužni preko 300 miliona evra direktno, da će Srbija indirektno biti opterećena sa 200 miliona evra a da ćete vi, gospoda iz Vlade, u septembru mesecu emitovati vrednosne papire u iznosu od 500 miliona evra indeksirane u evru i još 200 miliona dinara dinarskih hartija od vrednosti odnosno vrednosnih papira pod ludačkim kamatama na koje samo banke u Srbiji trljaju ruke. Jedino što je izvesno u ovoj državi je to. Jedino je izvesno da ćemo biti za negde oko milijardu evra dužniji, što direktno što indirektno, do kraja ove vlade, ako, daj bože, ovo bude sve. Ali, koliko čujemo i vidimo tamo na skupštinskom sajtu, u skupštinskoj proceduri postoje i neke nove najave za neke nove garancije i zaduživanja. Ostaje da vidimo šta nas od boga zdravlja sve čeka do kraja ove godine. Očekujući gospođu Kalanović, vrlo je interesantna bila njena konstatacija od malo pre a tiče se ovog našeg zaduživanja odnosno davanja garancija vezane za "Fijat". Zamislite šta je rekla gospođa Kalanović – da se Srbija ne zadužuje delimično sa ovih 500 miliona evra koje uzima od Evropske investicione banke i da dajemo samo garanciju. Ja verujem da ćete vi kao ekonomista da se složite sa mnom da to nije tačno. Srbija se svakako zadužuje, delimično ovih 500 miliona evra, zato što ima učešće u "Fijatu", ali, doći ćemo do "Fijata". Krenuo bih ovim redosledom, gospodine Đeliću, kako ste vi iz Vlade nama predložili. Nekako su predstavnici Vlade izbegavali da pričaju o zaduženjima koja se nekako ne tiču njihovih resora ili smatraju da ih se ne tiču i možda je i bolje da nisu ništa o tome ni pričali. Prvi sporazum jeste o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Danas SRS pita – odakle više pravo vama u Vladi na ovakvu političku neodgovornost? Mi vas pitamo da li ste 2008. godine ubeđivali građane da ćete zaduživati državu ovako ili ste nudili nešto drugo? Danas vi možete sebi da priuštite pravo na političke promašaje koji će vama staviti na teret političku odgovornost u vremenu u kom živite i u kom delujete. Ovo pokazuje da ne razumete ni stvarnost, ni potrebe, ni mogućnost Republike Srbije. Gospodine Đeliću, vi u Vladi ponajmanje marite za budućnost Republike Srbije i ponajmanje marite za pokoljenja ove države. Mi smo, gospodo iz Vlade, već jednom prilikom i pitali a pita vas SRS – odakle vam pravo da pokoljenjima nametnete pravila po kojima ste vi ekonomski živeli i ekonomski se ponašali? Znate zašto ovo govorim? Zbog činjenice da će kredit, neko je to pomenuo danas, da se vraća 2026. godine. Pola, trećina, četvrtina, petina, nije bitno, dve trećine ljudi koji danas u parlamentu glasa za ovo biće tada u penziji. Vi ćete potrošiti novac, daleko od ove države. Jednog dana gledaćete sa smeškom na činjenicu da nečija deca vraćaju te kredite. Pitamo vas – šta ćete im za ovaj novac ostaviti? Šta će konkretno u materijalnom ekvivalentnom generacije 2026. godine dobiti? Neće ih oni vraćati iz realnih sredstava. Nateraćete ih da tad uzimaju nove kredite i da refinansiraju ono što im vi danas ostavljate. Ali, kažite nam šta ćete im ostaviti u nasleđe za ovih 100 miliona dolara? Od tih 100 miliona dolara, 250 hiljada dolara ova država mora da plati da bi ih dobila. Znači, toliko nas košta samo činjenica da ćemo ovo da dobijemo, plus kamate, ali ne na 99 zarez nešto miliona dolara nego na 100 miliona dolara. Pa ćemo 15 godina da plaćamo kamate, kakve god da jesu i onda ćemo 2026. godine da vraćamo. Politički vas pitam – nije li vas sramota? Imate li trunku političke savesti i odgovornosti za ono što ostavljate u nasleđe generacijama i budžetima Republike Srbije koje vi, niti ćete praviti, niti ćete podeliti, niti ćete rashodovati? Voleo bih gospodine Đeliću da mi kažete vi, to piše u obrazloženju ovog zakona, šta je to poboljšanje povereničkih uslova? Ove pare će se trošiti. Da li neko od vas, gospodo iz većine, znači šta znači poboljšanje povereničkih uslova? To je pitanje za vas konkretno, kao potpredsednika Vlade. Ove pare će se trošiti za penzije i za plate u javnom sektoru. Penzije koje su sa jedne strane danas tolike kolike jesu a koje su sa druge strane uslovljene bolesnim političkim kompromisima u skupštinskoj većini. Da li sam rekao nešto što ne odgovara istini? Ne, gospodine Đeliću. Kakve su plate u javnom sektoru? Da li postoji danas u Srbiji neko ko ne prima platu od 300 ili 500 hiljada dinara? Znate dobro da postoje vaše kolege, što partijske, što politički iz tog koalicionog saveza koji je na vlasti. Jel to javni sektor koji treba da finansira generacija 2026. godine? Kažete – jačanje socijalne pomoći za amortizaciju efekata tekuće krize. Amortizujete efekte tekuće krize. Usvojili ste zakon o socijalnoj pomoći ili kako se već zove, pre par nedelja ili meseci i njime ste sami sebi predvideli nove obaveze i nadležnosti u iznosu od oko pet milijardi dinara. Umesto da se za to u normalnoj i zdravoj državi obezbeđuju sredstva iz realnih izvora, vi naravno povlačite kredit kojim će se opterećivati generacije 2026. godine. A samo ovde pre nekoliko dana vaš bivši kolega, gospodine Đeliću, ministar gospodin Dinkić se razbacuje sa 40 milijardi dinara za lokalnu samoupravu. Vi niste u stanju da izmirite socijalne obaveze države u iznosu od pet milijardi pa uzimate i povlačite kredit od 100 miliona. Pitanje je koliko će od ovih 100 miliona dolara ići da se izmiruju te obaveze koje se tiču sektora socijalne politike ove države. Ali, sa tuđim je lako. Po tuđoj stražnjici 25 uopšte ne boli. Potpuno se slažem sa vama. Odgovorite nam odakle vam pravo da ovo radite generacijama koje dolaze i kakva je materijalna vrednost koju ćete posle ovoga ostaviti u nasleđe tim istim generacijama? Ono što je takođe interesantno jeste i činjenica da ovo suštinski ne može da promeni ništa. Zašto, gospodine Đeliću? 60% javne potrošnje, odnosno tekuće potrošnjesu plate i penzije. To ne menjaju krediti koje povlačite. To politička svest mora da promeni. Kada na to dodate još 10 ili 15%nediskrecionih rashoda, na šta vi ne možete da učite, što su kamate, što su troškovi, 70, 80% od budžeta ide ni u šta. Investiciona potrošnja visi u vazduhu, onda nam gospoda priča - pa racionalno je da se zadužujemo, da pravimo puteve, da pravimo ovo, da pravimo ono. Gde su putevi? Gde su elektroenergetska infrastruktura i sve ostalo? Evo ih gde su. Spojili ste ih vi, vaša nerazumna politika u javnu potrošnju i jednu potpuno apstraktnu kategoriju. Gospođa Kalanović i gospodin Ćirić malopre su vrlo afirmativno pričali o kreditu od 250 miliona evra koji treba da se podeli malim i srednjim preduzećima. Zamislite, vrlo je interesantno, kako je to rekao gospodin Ćirić, najvitalniji deo naše privrede. U najvitalniji deo naše privrede mi ćemo preko poslovnih banaka dati 250 miliona evra, a za jednu firmu i fabriku koja zapošljava 1.000 i nešto radnika i pod pitanjem je da li će biti 2.000, država će dati jednim delom garanciju, a drugim će se zadužiti 500 miliona evra, a to je "Fijat". Zamislite u kakvoj državi apsurda živimo i vi na to pristajete, zato što je to stvar opstanka Vlade, do tog nekog vašeg popisa. Kada pogledate ovde kakva je situacija sa malim i srednjim preduzećima danas u Srbiji, gospodine Đeliću, saldo je poražavajući. U prošloj godini 14.000 malih i srednjih preduzeća je ugašeno. Danas je dominantno u ovom sektoru preko 60, odnosno 60 i 70.000 preduzeća u blokadi. Znate li šta piše u ovom obrazloženju? Da je Republika Srbija uspešno potrošila već 315 miliona dolara u ovom smislu, pa sada ima pravo zato što je uspešno potrošila 315, pretpostavljamo da ima prava još 250 miliona da potroši. Kada se osvrnete na mala i srednja preduzeća i njihov položaj danas u Srbiji, kosa vam se digne na glavi. Evo, gospodine Đeliću, 80 fotokopija rešenja o raskidu ugovora o radu o jednom malom ili srednjem preduzeću, kako hoćete. To je slika stvarnosti u Srbiji danas. U tom preduzeću Agencija za privatizaciju je raskinula ugovor, a vaša Vlada je poništila to rešenje o raskidu ugovora, vratila je firmu vlasniku i evo šta je on uradio, otpustio sve ono što mu smeta, a fabrika ne radi. Pitam vas – gde su finansijski efekti tih 315 miliona evra u Srbiji do sada? Znate li kakvu ste sliku posle vas i tih 315 miliona u Srbiji ostavili? Ostavili ste sliku Srbije u kojoj, gospodine Đeliću, stvarnost tako izgleda da je prosečna starost i to u sektorima u kojima bi Srbija mogla da bude uspešna, prosečna starost mašina je od 25 do 35 godina, upravo u tim malim i srednjim preduzećima. Ostavili ste sliku da 50% poslova u nekim sektorima u gradu Beogradu, u malim i srednjim preduzećima 50% je u sivoj ekonomiji, 50% je legalno. To je slika malih i srednjih preduzeća u Srbiji danas. Pa je, gospodine Đeliću, slika malih i srednjih preduzeća u Srbiji danas i činjenica da je 85 ili 80% kredita povučeno isključivo za likvidnost. Znate li šta plaćaju od tih kredita. Plaćaju vama i vašoj Vladi PDV, na fakture koje u proseku naplate od 120 do 150 dana, mala i srednja preduzeća, a sedam do deset posto faktura nikada ne naplate, pretpostavam zato što ste reformisali efikasno sudstvo i razradili efikasne mehanizme da se te stvari sprovedu. Zamislite, jedno malo i srednje preduzeće isporuči, odnosno ispostavi 10% svojih faktura na godišnjem nivou koje nikada ne plati, a za svaku banku sa tog računa plati PDV, da biste vi u Vladi te pare baštinili. To je slika i prilika malih preduzeća u Srbiji danas. Da li ste nekada gradili mehanizme koji će kontrolisati efikasnost ekonomskih mera koje se odnose na mala i srednja preduzeća? Niste, niti vas to ozbiljno interesuje. Vi se, gospodine Đeliću, u ovome pozivate na dve strategije. Da li je tako? Pretpostavljam da ste čitali ovo. To je strategija razvoja konkurentnih inovativnih malih i srednjih preduzeća i strategija povećanja izvoza Republike Srbije. Za jednu od ove dve strategije rok vam već ističe, 2011. godina. Prođite kroz tu strategiju, da vidimo šta ste ostvarili u kontekstu malih i srednjih preduzeća. Dokle je implementacija, kako vi volite da kažete, te strategije i jedne i druge prošla u Srbiji danas? Znate li šta piše u jednoj od te dve strategije? Ima jedan deo koji se odnosi na izvoz, kako da se unapredi izvoz, pa ovde pišu- klasifikacije izvoznih tržišta prema veličini i rastu, potencijalnog tržišta itd. Znate li koje su države na začelju? Države čiji ste vi lobista ovde u Beogradu, države iz Zapadne Evrope. One su na začelju ovih spiskova. Vladin tekst koji ste vi, između ostalog, možda i ne znate zašta ste glasali, Angola, Kina, Kazahstan, Belorusija, Indija, Ukrajina, Rusija, Nigerija, Moldavija, Iran, Libija, Indonezija itd. Po vašoj proceni i vašim studijima tu je perspektiva Srbije, da ta tržišta treba da se izađe. Imate Kinu, Rusiju, Indiju, brzorastuću Irsku, odnosno Argentinu, Rumuniju, Nigeriju itd. I vi dolazite u ovu skupštinu da nam pričate bajke o evropskim integracijama i da nas uveravate kako treba iz dana u dan da se zadužimo po neku stotinu miliona, što dolara, što evra, da bismo živeli bolje i da bi to naša deca vraćala. To zaista prelazi političku korektnost i iz političkog neukusa u politički bezobrazluk. Na kraju, dolazimo do ovog famoznog "Fijata". Malopre smo čuli genijalnu rečenicu – ne zadužuje se Srbija, mi dajemo garanciju. Malo je Srbija uradila za "Fijat", pa treba još ovo da uradi za "Fijat". Sa druge strane, ustvari ništa nismo uradili za njih, a "Fijat" je sve uradio, sve svoje obaveze je "Fijat" izmirio. Do 2008. ili 2009. godine su trebali da uplate svoje obaveze, a to nisu uradili. Imate li mehanizam da ih naterate to da plate? Imate, ali nećete. Vi ne smete da vam se Vlada ne rasturi, da se ne posvađate sa koalicijom. Oni koriste i zloupotrebljavaju vaše slabosti i ponašaju kako se ponašaju. Prvo, u Zakonu o budžetu nije predviđeno da država Srbija da 200 miliona evra garanciju. U Zakonu o budžetu piše da će dati 135 miliona evra garancija u zajednička ulaganja sa "Fijatom". Znači, tražim odgovor da mi kažete – da li je ovaj zakon u skladu sa Zakonom o budžetu ili nije? Pomno sam pretražio sve i piše – zajednička ulaganja sa "Fijatom", garancija 135 miliona evra, a ne 200 kako vi to danas dajete. Zamislite ironiju, ovde nam pričaju o odnosima u vlasništvu. Mi smo ispoštovali sve i dobili 33%, a oni nisu ispoštovali ni trežinu i imaju 70 i kusur posto vlasti. A mi smo pristali da barabar sa italijanskom državom i njihovom Agencijom za osiguranje izvoza damo isti iznos garancije. Oni dali 200 miliona i Srbija velika dala 200 miliona, a "Fijat" grupacija dala garanciju za samo 100 miliona. Onda nam kaže gospođa Kalanović – nije tačno da se Srbija zadužuje, ona daje garanciju. Kako se ne zadužuje kada ima 30 i kusur posto da kažem učešće ili vlasništva u toj firmi. Ovaj dug od 500 miliona evra, bilo bi prvo lepo da nam kažete u kom sporazumu o zajedničkom ulaganju to piše ili gde možemo da nađemo aneks na koji se pozivate da piše da će se investicije od 500 miliona evra, te fabrike "FASA" iz Kragujevca realizovati kroz kredit, pa će to opteretiti našu državu, zato što je učešće 30%, pa će to teretiti dividendu, pa će to opteretiti poslovanje itd. Znači, nije tačno, jer se Republika Srbija ovim ne zadužuje i direktno i indirektno. Dali ste zemlju, dali ste objekte, subvencionisali kupovinu Fiata, a sada ćete radnike koji idu i koriste socijalni program opet o trošku države da šaljete, a u Surdulici će radnici da kukaju i vi ćete da se pregovarate i dogovarate sa svojim koalicionim partnerima. Srpska radikalna stranka nema nameru da ovo podrži zato što zna da je ovo besmisleno i da su ovo bačene pare, kao i sve pare koje ste trošili i koje su vam prošle kroz ruke poslednjih 10 godina. Zahvaljujem.
Pre nego što dam reč potpredsedniku Vlade, gospodinu Božidaru Đeliću, na osnovu člana 90. stav 2. i člana 87. dajem sledeća obaveštenja. Danas ćemo raditi i posle 18,00 časova, a s obzirom da je za danas predviđena i sednica u 17,00 časova, vreme otpočinjanja te sednice najavljene za 17,00 časova, ukoliko ne završimo raspravu o temi koja je upravo u toku i glasanje i zaključivanje, biće odložena za čas odmah nakon glasanja i zaključivanja sednice koja je u toku. Kada budemo otvorili sednicu, time ćemo danas završiti rad. Prelazimo na rad po dnevnom redu sutra, u 10,00 časova. Reč ima potpredsednik Vlade, Božidar Đelić.
Poštovani narodni poslanici, u momentu kada jedna Grčka se nalazi pred ogromnim iskušenjima baš zbog toga što je u proteklih nekoliko decenija došlo do prekomernih zaduživanja, zbog toga što se nisu uskladila prava sa onim što su stvarne mogućnosti jedne države vidimo koliko neosetno brzo se može doći u velike probleme i koliko je teško izaći iz njih. Zbog toga danas, kada Vlada Republike Srbije predstavlja ove aranžmane, ona to radi sa punom svešću da bilo kakvo zaduživanje naše zemlje mora odgovarati na pravi način na potrebe našeg društva, da svaki dinar, svaki evro, svaki dolar zaduženja mora obezbediti novu budućnost, da ne sme biti tu da bi se održalo stanje stvari nego da bi se unapredila krvna slika naše privrede, otvorila neka nova mogućnost. Mogu reći da ono što je danas pred vama u potpunosti odgovara jednoj ovako zahtevnoj definiciji onoga za šta moraju da služe bilo kakve nove obaveze Republike Srbije. Naime, pogledajmo prvo aranžman koji je postignut sa "Fijatom". Prvo bih da razjasnim jednu tehničku stvar. Garancija nije zaduženje u smislu da zajmoprimac neće biti Republika Srbija nego zajednička firma koju je Republika Srbija formirala sa međunarodnom kompanijom "Fijat". Međutim, imajući u vidu da naša zemlja želi da vodi veoma odgovorne javne finansije, po zakonima koje ste izglasali u oktobru mesecu prošle godine, kada računamo naš spoljni dug mi računamo na isti način zaduženje i garanciju. Oni nisu ista stvar i Srbija je jedna od veoma retkih zemalja, ne samo u Evropi nego i u svetu, gde će se garancija računati na isti način po Zakonu o budžetskom sistemu, čije ste izmene izglasali prošlog oktobra, baš zbog toga da bi imali veoma odgovorno upravljanje našim javnim dugom. Šta je garancija? Garancija je data preduzeću čija aktiva nije dovoljna da zadovolji zahteve poslovnihbanaka i međunarodnih finansijskih organizacija, ali koje vrši investicije koje treba u srednjem roku da mu obezbede da bude kreditno sposoban kada sam iz sopstvenog poslovanja prati takav dug. "Fijat" i investicije koje idu u formiranje tog novog preduzeća jeste jedna od takvih investicija. Ovaj novac je tu da se kupe mašine. Ovaj novac je tu da se pripreme hale. Ovaj novac je tu da se pripremi logistika. Ovaj novac je tu da se pripremi radna snaga i da se već sledeće godine zajednička firma počne približavati ciljnom nivou proizvodnje od 250.000 vozila koji će kao investicija, a sutra kao izvoznik, predstavljati nešto što se još nije napravilo u našoj zemlji. Drugim rečima, najveća grinfild investicija, s jedne strane. Sa druge strane, to će predstavljati 1,6 milijardi evra izvoza. Prema nekim procenama, više od milijardu evra priliva za našu zemlju. Na bazi takvih cifara, imajući u vidu strukturu i činjenicu da Srbija ovde preuzima garanciju za 200 od ukupno 500 miliona evra, vidimo da se ove garancije uzimaju da bi se formirala apsolutno nova ekonomska vrednost i nešto što ima lančane efekte. Mislim da je danas citiran i memorandum koji je pripremio MMF, koji pominje da se makroekonomska situacija u Srbiji poboljšava pre svega zbog nove sorte investicija koje imamo u našoj zemlji, koje idu sada u industriju i koje mogu da generišu izvoz. Najveća od njih je ova investicija u Kragujevcu za "Fijat". Zbog toga, ako pogledamo ovu garanciju, ta garancija je tu da nikad budžet Republike Srbije ne bude izložen. Mi imamo i naše predstavnike u zajedničkom preduzeću, a i garanciju da postoji zajednički interes i "Fijata" i italijanske Vlade da se taj zajam vrati iz sopstvenih sredstava firme koja se kroz ovaj aranžman gradi. Što se tiče 150 miliona evra, one nisu za bilo koja mala i srednja preduzeća. Tačno je da se radi ovde o najvitalnijem delu naše privrede, ali vredi primetiti da je ova tranša 151 od ukupno 250 miliona evra, koji su obezbeđeni za domaće izvoznike. Izvoz je ono što omogućava danas građanima Nemačke da dobro žive. Izvoz je ono što je u boljim godinama obezbedilo pre nego što je došlo do problema na finansijskom tržištu, ne u uslugama, naročito u domenu tehnologije, građanima Irske da, jednoj od najsiromašnijih zemalja EU, postane jedna od najbogatijih. Izvoz je zapravo za zemlju gabarita i sa geografskom pozicijom koju okupiramo prava ispravna strategija za našu zemlju, samo što nije dovoljno reći "treba više izvoziti". Srbija od prošle godine, mada smo imali značajan napredak, i dalje ne izvozi dovoljno. Jeste, prošle godine, ako pogledamo ono što je bila pokrivenost uvoza našim izvozom, došli smo do jedne od najboljih pokrivenosti u istoriji Srbije, ne samo u poslednjih 10 godina, 20 godina nego od Drugog svetskog rata jer to je tradicionalno ona boljka i teškoća naše ekonomije, ono što nas je redovno i u prošlosti dovodilo do makroekonomskih kriza i do devalvacije dinara. Ukoliko jedna nacija uvozi mnogo više nego što izvozi, na kraju krajeva, one brane koje postoje, a to su krediti, to su investicije, to su donacije, ne izdrže dugo i u datom momentu ispaštaju devizne rezerve i u krajnjem ishodu vidi se na kursu domaće valute. Zbog toga za sve one, a uveren sam da je to ogromna većina prisutnih u ovoj Skupštini, koji žele da decenije koje dolaze budu decenije mnogo stabilnijih ekonomija Srbije, nezavisno od toga ko će biti na vlasti, oni će pozdraviti ovaj aranžman jer zapravo je ciljno napravljen i na zahtev samih izvoznika da se tendencija koju konstatujemo od prošle godine i protekle dve godine, a to je povećanje za 36% našeg izvoza, da se ta tendencija nastavi. Ovaj aranžman sa EIB je napravljen tako što smo pitali naše domaće izvoznike šta je to što vam je potrebno da još više uspete, ne neke firme koje tek treba da se dokažu na tuđim tržištima, već neke koje već neke 10, neke 20, neke nekoliko stotina miliona evra plasiraju u regionu i u Evropi i njihov odgovor je bio da u ovom momentu krize. Oni koji su u stanju da povećaju izvoz, imaju jedan ključni problem, a to je da ni jedna poslovna banka trenutno u Srbiji ne može zbog ispravne regulative za prosek naše ekonomije da im da novu podršku jer ono što su mogli da založe su založili, a samim tim nisu u stanju da povećaju asortiman, nisu u stanju da povećaju obim proizvodnje i na taj način ostavljaju, a samim tim i naša nacija, seriju mogućnosti neiskorišćenosti. Na koga mislimo? Mislimo na valjaonicu u Sevojnu. Mislimo na našu konditorsku industriju. Mislimo na našu metalnu industriju, mislimo na one naše industrije koje su, pardon, mislimo na metalsku industriju. Mislimo na gumarsku industriju u Pirotu. Sada, u ovome, ne razmišljamo o "Mišlenu", zato što on ne može pretendovati na ova sredstva, već na ono što su vredni Piroćanci u poslednjih nekoliko godina izgradili, a to su fabrike u domenu tehničkih guma, i u domenu obuće. Sredstva koji oni očekuju iz ovog aranžmana su tu da bi obezbedili izgradnju treće fabrike za reciklate. Time bi se kombinovali dva dobra, s jedne strane reciklaža, da se ne ruži naša zemlja kroz neiskorišćene gume, a sa druge strane smanjenje uvoza guma i, na taj način mogućnosti da se proizvodi i više izvozi. Naša zemlja mora da izgradi mrežu izvoznika. Deo tih izvoznika će biti poput "Fijata", filijale velikih međunarodnih kompanija. U nekim sektorima je to jedini izlaz. Danas, da bi se napravio jedan konkurentan model automobila u svetu, mora se uložiti između tri do pet milijardi dolara – da bi se uradio dizajn, da bi se uradio marketing, da bi se probilo u distribuciji. Oni koji nisu obezbedili pozicije do sada, veoma će teško to uraditi sami. Možda je to moguća strategija za gigante poput Brazila, poput Kine ili Indije, to sigurno i to smo osetili na sopstvenoj koži sa Zastavom, ne može biti slučaj sa Republikom Srbijom. To ne znači da Srbija ne može biti igrač u automobilskoj industriji. Kroz ovakav aranžman ulazimo u sklop jednog od vodećih auto proizvođača. Na ovaj način se formira ekosistem auto-komponetaša. Više ih je od sto u našoj zemlji i jedna ovakva investicija, budite u to uvereni, najjači je adut za Srbiju, da posle prve, prvuče i drugu, pa i treću fabriku. Tako je krenulo i u Slovačkoj pre 10 godina i oni su uspeli da privuku čak tri proizvođača. Danas ta zemlja, koja je nama u mnogo čemu slična, ima izvoz koji predstavlja, ne kao u Srbiji 30% BDP, nego 110% BDP. To je ono što su oni uspeli da urade i nema nikakvog razloga da Srbija u tome ne uspe. Izvoznici, to nisu samo onaj deo velikih međunarodnih kompanija, to je svuda, od poljoprivrede, konditorske industrije, tradicionalnih industrija, tehnologije, sve ono što i naši domaći izvoznici mogu da uspeju. Ovih sada 150 miliona evra, sledeće godine još 100 miliona evra je tačno ono što im je potrebno. Ako ste detaljno pročitali, videćete da Apeks četiri je drugačiji od Apeksa tri, ne samo zbog toga što je decidno okrenut ka izvoznicima, nego i zbog toga što predviđa situaciju koju sam malopre i opisao. Naime, naše najbolje firme koje redovno vraćaju njihove kredite, čije banke prepoznaju potencijal, ali koji zbog toga što sav raspoloživi kolateral koji je mogao biti dat je dat, ne mogu ići korak dalje. Ova intervencija države će omogućiti da ovi krediti budu odobreni. Ovo će omogućiti da naša najbolja preduzeća, jer se u suštini radi o 100 najjačih domaćih srpskih izvonika, dobiju onu podršku koja će im omogućiti da nastave da pobeđuju na regionalnim i na evropskih tržištima. Napokon, što se tiče aražmana sa Svetskom bankom – da li je dobro što imamo budžetski deficit? Bio bih najsrećniji da ga nemamo. Ali, u ovom momentu krize, Srbija ima jednu od najnižih stopa budžetskih deficita u Evropi. To je 4% ove godine. Prema prvom nacrtu budžeta za sledeću godinu će to biti još manje, ne više od 3,6% BDP. Isti zakon koji sam malopre pomenuo predviđa, ne samo da se garancija i zaduženje računa na isti način, nego ste, poštovani narodni poslanici, predvideli da će Srbija postepeno smanjivati njene budžetske deficite do 1% 2015. godine. Budžetski deficit je tu. Ako se ne varam, samo tri zemlje u Evropi nemaju budžetski deficit danas. Radi se o Luksemburgu i Estoniji, veoma specifičnim malim ekonomijama, i radi se o Norveškoj sa njenim naftnim nalazištima. Jedna Francuska ima deficit od 9% ove godine, jedna Velika Britanija je nekih 10% ove godine. Grčka, o kojoj pričamo treću godinu za redom, ima deficit koji je sada uspela kroz ovaj veliki napor da smanji sa 12% na 9%, a Srbija je na 4%. Pre ove krize, radi se o pet vlada, nijedna nije predložila pre krize budžetski deficit koji je prešao 3,5% BDP i to je dobro. Ako već postoji ovaj deficit, umeren, onda je valjda najpametnije da pokušamo da nađemo najstabilnije, najduže i najjeftinije izvore da ga pokrijemo, sa jedne strane. Ukoliko to uspemo kroz jedan ovakav aranžman, da damo podstrek i nekim reformama, mi ćemo biti na dodatnom dobitku. Ovo je precizno, ovo što predstavlja aranžman sa Svetskom bankom. Ovih 100 miliona dolara dolaze sa uslovima na koje Srbija sama sa uslovima na sopstvenom domaćem tržištu ne bi mogla uopšte da razmišlja. Radi se o roku od 20 godina – 15 godina i pet godina počeka i stopa u kojoj je libor na šest meseci a koji trenutno predstavlja 0,40%, plus jedna marža od 1,19%, tj. 1,6% kamate na godišnjem nivou i dužina kredita od 20 godina. Uporedimo sa onime što smo u stanju da uradimo na domaćem tržištu i videćemo da ovaj aranžman predstavlja masivnu uštedu za finansiranje ovako definisanog deficita. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, apsolutno ste u pravu kada kažete da država, ma kakva bila situacija, mora pratiti da se javni dug ne izmakne kontroli. U tim domenima se lako gubi kontrola, a izuzetno teško vraća. U Evropi u ovom momentu imamo nekoliko primera. Naši građani preko TV to mogu da vide i na šta to liči kada jedna zemlja u kontinuitetu živi iznad sopstvenih mogućnosti, kada se isplaćuju plate i penzije koje su iznad onoga što sama nacija stvara. U međunarodnim finansijskim odnosima je ama baš isto kao i u međunarodnih odnosima – ljubavi nema, postoje samo interesi. One nacije koje sebi dopuste da pokušaju da žive iznad svojih mogućnosti, realnih mogućnosti i kvaliteta rada i izvoza, i te kako u perspektivi plaćaju visoku cenu. Ovi aranžmani koje danas imamo su apsolutno u skladu sa jednom veoma obazrivom politikom javnih finansija, aranžman sa "Fijatom" će za dve godine formirati najvećeg izvoznika u istoriji naše nacije. Naša strategija, i to mora biti strategija svih vlada koje dolaze, jeste da na bazi ove investicije nastavimo da jačamo sopstvene pozicije u automobilskoj industriji. Ako pogledate investicije u svetu, videćete, a možda na iznenađenje mnogih, da ako gledamo investicije koje mogu dati veliki iznos izvoza, nema mnogo sektora. Postoje samo tri sektora koja, ako privučete investitore, možete dobiti izvoz. Radi se o automobilskoj industriji, elektronskoj industriji i o informacionim tehnologijama, i delimično hemiji. Zbog toga, automobilska industrija kao šansa se mora iskoristiti. Ovo je aranžman i ovih 200 miliona evra su garancija su apsolutno ispravan korak u tom pravcu. Što se tiče naših domaćih izvoznika, ovaj aranžman od 150 miliona evra, u potpunosti je izrađen da odgovori na njihov zahtev i njihova pitanja, da im omogući da prošire asortiman, da naprave liniju koja im fali, da povećaju halu i da pobede, da nastave da pobeđuju. Radi se o najkvalitetnijem delu naše privrede. Napokon, umereni deficit se ipak mora finansirati. Ako uspemo da ga finansiramo na 20 godina sa kamatom od 1,7%, a uspemo da sprovedemo strukturne reforme, mislim da smo na dobitku. Hvala puno na vašoj pažnji.
Pravo na repliku, dva minuta, narodni poslanik Dragan Stevanović.
Sve je ovo lepo što ste rekli, gospodine Đeliću, samo ne znam da li ste mislili na našu državu? Lepo je to što se promoviše vrh automobilske industrije, ali ću vas podsetiti da danas kada odete u Maksi diskont, jedemo pasulj iz Azerbejdžana, jedemo paradajz iz Turske i jedemo jabuke iz Makedonije. Dok ste u vrhu automobilske industrije, nas okruženje i Turska hrane, i to, zamislite, jednu poljoprivrednu i agrarnu Srbiju koja je, pre svega, u vašim i ko zna čijim strategijama u svemu tome videla svoju izlaznu šansu. Lepo sam vas pitao, nemojte da me učite šta su garancije – u budžetu piše da će garancija biti u iznosu od 135 miliona, a ne 200 miliona, onoliko koliko vi dajete "Fijatu". To je jedna stvar. Druga stvar, vrlo je lepo igrati se sa statistikom, sa uvozom i sa izvozom, ali smognite snage pa kažite zašto je bilans i rast izvoza, odnosno pad spoljno trgovinskog deficita ove godine, odnosno prethodne godine bio takav kakav jeste, zato što ste izvozili ono što je 30 do 40% na berzama povećalo svoje cene. Zato što ste istorijski maksimum doživeli u izvozu pšenice, a ne zato što ste postigli konkurentnost malih i srednjih preduzeća i što ste njima dali mogućnost da izvoze. Šta je najdrastičnije palo u uvozu? Mašine i oprema. Ono što kvalifikuje državu da bude tehnološki spremna, konkurentna i da izađe na svetsko tržište. U prethodnoj godini to je doživelo najveći i najdrastičniji pad kada je uvoz u pitanju u Srbiji. Lepo sam vas pitao – gde su efekti 315 miliona evra potrošenih upravo u svrhe o kojima vi pričate? Gde su efekti svega toga? Finansirana je likvidnost, finansiran je budžet Republike Srbije kroz PDV i u proseku 39 drugih mesečnih zahvatanja ove države. Vi ćete sada da nas uveravate kako su ovi krediti dobri. Znam vrlo dobro šta je dug, šta je garancija, a šta je zaduživanje.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč da iskoristi svoje pravo u ovom delu sednice? Ne. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe: LDP, DSS, Napred Srbijo i SRS. Prelazimo na deo sednice gde pravo na reč imaju narodni poslanici, a po redosledu i prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu o predlozima zakona iz tačaka od 1. do 5. dnevnog reda. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Bojan Đurić, a posle njega narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovana potpredsednice Skupštine, potpredsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ipak na početku moram da protestujem zbog ovakvog ponašanja Vlade. Gospodin Đelić je treći predstavnik Vlade od početka ove rasprave jutros. Mi nemamo problem sa tim što se ministri kao na straži smenjuju na svakih sat vremena. Imam problem s tim što su njihovi nastupi ili obrazloženja ili argumentacija delimično suprotni ili kontradiktorni. Tu pre svega mislim na gospođu Kalanović. Gospodin Ćirić i sada gospodin Đelić su bili prilično konzistentni. Na samom početku moram da odgovorim ili da postavim još neka dodatna pitanja u odnosu na ono što je gospođa Kalanović govorila pri kraju prepodnevnog dela sednice, obraćajući se između ostalog i poslanicima LDP, tvrdeći da nije bilo lažnih obećanja u odnosu vrednost, intenzitet, dinamiku, investicija u "Fijat" i da je sve ono što smo na tu temu govorili obična izmišljotina. Mi, naravno, ni jednog trenutka nismo govorili o tome da je "Fijat" obmanuo Republiku Srbiju ili domaće građane. Pre svega smo govorili o tome da je tu bila čitava serija lažnih obećanja, nerealnih obećanja, te potrebe da se fascinira domaća javnost i da se stalno brojevi koji su dobri, ohrabrujući, ali valjda ne naročito veliki sa aspekta neke predizborne kampanje, dodatno obećavaju. Kad smo već kod toga, morao bih samo da podsetim na tri izjave ministra Dinkića davane u periodu septembar 2008. – januar 2009. godine i decembar 2010. godine. Ovaj popodnevni deo rasprave očigledno nije zapao u deo stranci G17 plus, pošto vidim kada nema njihovih ministara ili njihovog potpredsednika Skupštine da vodi sednicu, ni njih nema u sali, uz dužno poštovanje prema gospodinu Vukoviću i gospodinu Mileniću. Dakle, u septembru 2008. godine, prilikom potpisivanja ugovora sa "Fijatom", gospodin Dinkić kaže sledeće – ugovor sa italijanskim "Fijatom" vredan 950 miliona evra predstavlja do sada najveću investiciju u Srbiji. Gospodin Đelić danas kaže da će ona to u stvari postati tek 2012, 2013. godine, koja će obezbediti 4.750 radnih mesta i do 2011. godine će se ostvarivati jedna milijarda evra izvoza. Danas "Fijat automobili Srbija" imaju 1.100 zaposlenih, a ne 4.750 zaposlenih, kako je tada obećao ministar Dinkić i daleko smo od te cifre od jedne milijarde evra izvoza, kao što smo još dalje od ove cifre koju je danas pomenuo gospodin Đelić kada je rekao da će izvoz biti milijardu i 600 miliona evra. Dana 30. januara 2009. godine, tada još uvek potpredsednik Vlade Mlađan Dinkić odlaže početak proizvodnje novog modela za kraj 2010. godine i daje najčvršće moguće garancije u "Politici" i RTS. Gospođa Kalanović je sumnjala u relevantnost izveštaja i medija na koje se pozivamo. Namerno sam odabrao dve praktično državne kuće RTS i "Politiku" kao referentne izvore. Godine 2010. godine nema ništa od novog modela. Gospodin Dinkić kaže da novi "Fijat" stiže iz Srbije sigurno do kraja 2011. godine. U prepodnevnom delu sednice gospodin Ćirić je taj trenutak vezao za 2012. godinu, odnosno za kraj sledeće godine. Gospodin Dinkić je bio vrlo precizan u projekcijama iz 2008. godine, čak se bavio i time koje će klase biti automobil, pa kaže – novi automobil biće dugačak 3,8 metara, imaće dve varijante 1200 i 1400 kubika. Tada je bila aktuelna cifra 300.000 automobila godišnje, gospodin Ćirić jutros kaže 200.000, gospodinu Đeliću to izgleda malo, u popodnevnom delu sednice je to morao da poveća na 250.000. Neću citirati izjave gospodina Dinkića, koji je išao toliko daleko da je novi model iz "Fijata" ocenjivao kao pravi ženski automobil. Verovatno je takva faza predizborne kampanje bila, pa je tako bilo i biračko telo. Toliko o obećanjima i kredibilitetu. Zbog toga, gospodine Đeliću, danas imam problem da u potpunosti poverujem u ono što su vaše projekcije koje iznosite u ovom trenutku, uz sve najbolje namere i uz generalni stav LDP koja nije protiv investicije "Fijata". Mi smo od samog početka načelno i u svim onim prilikama kada je Skupština imala prilike da se o tome izjašnjava podržavali tu vrstu investiranja. Uvek smo imali problem i zamerku, kao što i danas imamo, na ponašanje domaćih političara, pogotovo pojedinih stranaka u Vladi Republike Srbije, da nastavimo oko ovog dela garancija koje su vezane za "Fijat". Slovačka jeste dobar primer, ali mislim da se ona preterano koristi u domaćoj javnosti uz zanemarivanje niza vrlo važnih razlika koje postoje, koje su postojale između Srbije i Slovačke, investicije za ulaganja, političke klime, itd. Prvo, Slovačka nije uvek bila uspešna zemlja u tranziciji, do sredine 90-tih ona je po mnogo čemu bila slična Srbiji, a nakon toga i nakon političkih i demokratskih promena odlučila je da mnogo brže krene u proces evropskih integracija. Donela je političku odluku o ulasku u NATO, koju Srbija 10 ili 15 godina toga još uvek izbegava. Vrlo brzo je nadoknadila zaostatak u evropskim integracijama i zbog toga ona danas nema nekoliko puta veći prihod od izvoza automobilske industrije, nego ima prihod koji iznosi 20 milijardi evra, što je 12 ili 13 puta više od onog prihoda od milijardu i 600 miliona evra koje gospodin Đelić i drugi članovi Vlade projektuju kao najoptimističniji mogući scenario za "Fijat". Drugi problem koji postoji kod investicija u automobilsku industriju je što tržište automobila, pogotovo u Evropi, ipak nije neograničeno. Postoje neki gornji limiti po broju vozila ili po tom periodu obnavljanja voznog parka o kojima moramo da vodimo računa. Jesu tri fabrike velike došle u Slovačku, nekoliko njih u susednu Češku, veliki deo automobilske industrije u Mađarsku. Nisam siguran da postoji mnogo prostora u ovom delu Evrope za dalji razvoj automobilske industrije, van ovih gabarita o kojima ste vi pričali. Verujem da na tom nivou do te proizvodnje od 200 ili 250.000 automobila jeste moguće razviti proizvodnju, pod uslovom da postoji tržište za takve proizvode. Za razliku od starih socijalističkih firmi, kakva je "Crvena zastava", pa kasnije "Zastava" bila nekad, sasvim sam siguran da "Fijat" neće proizvoditi više od onog broja automobila koji može da plasira na tržištu koji mu je na raspolaganju. Ono što država treba da učini je da ta tržišta otvori, da vodi mnogo aktivniju regionalnu politiku jer su to pre svega tržišta za proizvode koje pravi ili koje će uskoro praviti "Fijat automobili Srbija" u Kragujevcu pod ovim ili onim nazivom. Gospodin Ćirić je dosta govorio o sredstvima obezbeđenja za ove kredite i garancije ili kolateralima, kako se danas moderno kaže. Mi nemamo primedbe na to kakva su sredstva obezbeđenja u slučaju "Fijata" i ne sumnjamo da će taj kredit biti isplaćen, odnosno da neće biti aktivirane garancije. Postoji drugi problem u Srbiji, što se čitav niz garancija koje se neprekidno daju javnim preduzećima po pravilu aktiviraju i što Republika Srbija, odnosno njen budžet, nikada ne mogu da naplate kroz regres onu sumu novca koju su isplatile kao garanti za kredite javnih preduzeća ili preduzeća u državnoj svojini. Mislim da je ono što se dešava proteklih dana sa Galenikom možda najbolji primer za tako neodgovorno ponašanje. Nije tačno da su neke garancije ranije aktivirane samo za Srbijagas i neke druge firme, aktivirane su i za EPS značajno u iznosu, Železnice Srbije da vas podsetim. Železnice Srbije su preduzeće u kojima svake godine dajete osam hiljada evra subvnecije po radniku koji tamo radu, 21 hiljada zaposlenih u Železnicama Srbije je skoro 20 puta više ljudi nego što danas radi na ovom nivou proizvodnje u Fijata automobilima u Kragujevcu. Još jedna stvar pa ću ostaviti vremena i kolegi Ostojiću. Bilo je puno primedbi i na tretman Sandžaka, sve u toj atmosferi da nije dovoljno da neko ima dva ministra u Vladi, nego da na svakoj sednici moramo da slušamo te žalbe, onih koji su 10 ili 11 godina u vlasti kako nije došlo dovoljno sredstava ili kako nema puteva. Pre nekoliko dana sam bio u Tutinu i zaista sam šokiran time da na pojedinim delovima put u onom smislu, u kome se on tako definišu u modernoj Evropi bar proteklih 150 ili 200 godina uopšte ne postoji, ali je to pitanje i za gospodina Omeragića i o tome je trebalo da razmišlja onda kada je svim srcem podržavao predsedničku kandidaturu Velimira Ilića na predsedničkim izborima u Srbiji, tada ministru za kapitalne investicije i najvećeg graditelja pre ove najnovije faze u kojoj je tu palicu preuzeo Milutin Mrkonjić.
Devet minuta i deset sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, danas je prirodno ratifikacija ugovora, odnosno potvrđivanju garancije koje Republika Srbija daje za uzimanje kredita za Fijatovu fabriku automobila u Kragujevcu. Po prirodi stvari je zadobila najviše pažnje poslanika, pa će se i moja diskusija uglavnom odnositi na ovaj deo garancije koje danas u Republičkoj Skupštini potvrđujemo. Da se vratimo malo u nazad, da podsetimo građane na istorijat oživljavanja fabrike automobila u Kragujevcu. Ako se sećate 2006. godine je tadašnja Vlada kupila licencu za proizvodnju Fijatovih automobila i to pre svega Fijat Punta u fabrici Zastava u Kragujevcu i tada je tu licencu sa pratećim mašinama i opremom platila 13 miliona evra. Sredinom 2006. godine na dalje, Zastava je proizvodila po Fijatovoj licenci plaćenoj tzv. Zastavu 10 koja je bila potpuno identična replika Fijat Puntu. A ti automobili su u sebi sadržali oko 30% delova koje su proizvodili domaći dobavljači ili domaći saradnici, domaće firme koje su bile u ugovornom odnosu sa Zastavom. Po tom osnovu se jedan veliki broj i malih privrednika i ljudi koji žive i u Kragujevcu i u okolini zapošljavao i imao dakle određene prihode na osnovu proizvodnje tog automobila. Godine 2008, u predizbornoj kampanji dve teme su dominirale tadašnjom izbornom kampanjom, jedna je potpisivanje Sporazuma o stabilizaciji i asocijaciji. Druga tema je bila hiljadu evra besplatnih akcija, jer sam zaboravio da kažem da je to bila druga tema. Treća tema je bila oživljavanje srpske privrede kroz strateški ugovor koji će podići Srbiju na noge, strateški ugovor sa Fijatom i fantastičnim ulaganjima u novu Fijatovu fabriku u Kragujevcu koja će proizvoditi, kad 200 hiljada, kad 300 hiljada, kad 250 hiljada, zavisi od potrebe i od situacije, kada ko od državnih zvaničnika tu poštapalicu želi da koristi. Podsetiću vas da je recimo 30. aprila 2008. godine potpisan memorandum o saradnji između predsednika Fijat grupacije Serđija Makionea sa tadašnjim ministrom Dinkićem i predsednikom države Tadićem, gde je rečeno da je Fijat zainteresovan da u Kragujevcu proizvodi a ne da sklapa, potpuno nove modele svojih automobila uz obavezu da za prvih godinu dana podigne produkciju na oko 90 hiljada vozila a za dve godine na oko 150 hiljada vozila godišnje. Prva godina i te dve godine posle su odavno iza nas, a evo teksta od 9. decembra prošle godine gde se kaže da je 8. decembra, dakle, dan pre toga Fijat automobili Srbija izbacio svoj 15-to hiljaditi automobil. To je bila glavna vest u svim medijima u Srbiji da je fabrika Fijat automobili Srbija izbacila 15-to hiljaditi automobil za 11,5 meseci. Dakle, ni govora o 90 hiljada, ni govora o 150, 200, 250 ili ne znam koliko hiljada automobila, a još manje govora o tome da će najveći deo tih automobila biti izvezen i da će Srbija po tom osnovu smanjiti svoj spoljno-trgovinski deficit, da će država Srbija zaraditi na tome, da će se radnici zaposliti itd, itd. Pri tom potpisivanju sporazuma takođe je rečeno da će dolaskom Fijata broj radnika u Kragujevcu biti povećan a evo prostom analizom, tada su Zastavu automobili zapošljavali 4.700 radnika, jutros u prepodnevnoj raspravi čuli smo bivšeg ministra ekonomije, potpredsednika Vlade gospodina Dinkića koji prezentuje ovu stvar kao svoj lični projekat, da u fabrici automobila Fijat automobili Srbija danas radi hiljadu ljudi. Petnaest hiljada automobila se proizvodi, hiljadu ljudi radi što je za tri hiljade i 700 manje nego što je radilo pre četiri godine. Tih 15 hiljada automobila se isključivo prodaje u Republici Srbiji i to uz subvnecije države Srbije. Danas ratifikujemo, odnosno dajemo garancije da Fijat podigne kredit u visini od 500 miliona evra i potpisivanje ugovora i memoranduma o saradnji a kasnije ugovora od septembra 2008. godine ni jednom jedinom rečju se nije govorilo da će ulaganja Fijata koja su trebala da budu 700 miliona evra biti izvedena kroz kreditna zaduženja, za koja će garancije dati država Srbija, već da će to biti gotov novac i da se po tom osnovu i država Srbija obavezala da će svoja ulaganja od oko tri stotine miliona evra biti u gotovom novcu. Naravno, očigledno je da je to tada bilo iskorišćeno kao jedno od tri predizborne velike laži, da bi se dobili izbori, ali obzirom da se bliže novi izbori nije ni čudo što se sada ponovo podgreva priča o Fijatuo novoj proizvodnji o 250 hiljada, 300, ne može čovek da pohvata koje su to brojke automobila koje će se proizvoditi u Kragujevcu i koje će se izvoziti, ne više na rusko tržište kao što je to bilo obećanje pre tri godine, pošto je od strane ruskih zvaničnika jasno rečeno da nemaju nameru da necarine automobil koji Italijani sklapaju u Srbiji bez ijednog srpskog dela. Sada se ti automobili više neće izvoziti u Rusiju, već će se izvoziti na tržište EU. I ponovo obećanje, strpite se sledeće godine će biti izbačen novi model a od 2013. godine će biti ta projektovana proizvodnja od 200 hiljada automobila, 300 hiljada automobila koje će doneti veliki devizni priliv zemlji, uposliti nove ljude i koja će podići industriju u Srbiji. Danas, Fijat automobili Srbija sem dizalica koja su minoran deo automobilom nemaju ni jednog dobavljača iz Srbije, sve se uvozi iz Italije i sklapa, broj radnika je daleko manji nego što je bio 2007. godine, broj proizvedenih automobila za 15 puta manji nego što je obećavan, a imamo nova obećanja samo da prođu još ovi izbori, samo još sada da nam date poverenje već od 2013. godine će biti tih 200 hiljada novih automobila i novi modeli. Nije ni čudo. Potpuno ista priča, potpuno iste matrice i Tadić nam je obećao pre pet, šest meseci da treba da se strpimo i da će već od 2013. godine kada prođu republički i predsednički izbori na kojim on ponovo treba da dobije podršku, da ćemo od tad bolje da živimo. Dosta nam je više tih vaših praznih obećanja, dosta nam je više laži i paralaža. Kao što je Dinkić jednom smogao snage da kaže da je svesno lagao za 1.000 evra besplatnih akcija, verovatno će se ispostaviti kada za to dođe vreme da će reći – da i za "Fijat" sam svesno lagao, ali nam je bilo potrebno da dobijemo izbore. Građani Srbije dobro pratite šta ko priča, i šta ko radi, kakva obećanja daje i ne verujte više u lažna obećanja koje imaju jedinu svrhu da jedna stranka prebaci cenzus i da ponovo nas uvede u jedno sivilo, koje znači potpunu propast Srbije, gubljenje radnih mesta, besperspektivnost, besomučno zaduživanje zemlje za sve i svašta koje ne znam ko će sutra vraćati sem naši unuci. Hvala.
Devet minuta i pet sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, posle nje narodni poslanik Dejan Mirović.
U državi Srbiji ne samo da je neizvesna budućnost sa ovakvom lakoćom nepodnošljivom zaduživanja, nego je prosto neizvesna prošlost jer kad imate na umu činjenicu da iza nas stoji zaduženost javnog duga od 12,7 milijardi evra, pa da u stvari efekte ne može baš da sagledate onda se zaista postavlja pitanje kako je to moguće da je u državi Srbiji neizvesna i prošlost? Možda baš iz tog razloga proističe i strah svih nas, a šta sa novih preko pet stotina miliona direktnog ili indirektnog duga koji danas odobravamo, da li će on dati željene rezultate u ime ovih sto miliona minus 250 hiljada dolara koliko treba da se plati za pristupnu naknadu, a koji će jedino po vašoj izjavi biti za održivost javnog sektora finansija. Znači, da li će ono što je planirano da bude uloženo u mala i srednja preduzeća, dati efekte i da li će ono što je u ovom trenutku garancija primarnog dužnika za "Fijat" države, zaista ostati samo garancija ili će se i to pretvoriti u obavezu države Srbije. Taj naš strah nije ni malo neosnovan. Već napamet znamo klauzule ugovora iz zajma za mala i srednja preduzeća koji se dobijaju od Evropske investicione banke, gde Narodna banka je agent, a gde su komercijalne poslovne banke posrednici. Tako se nazivaju ovim sporazumom. Da li mislite da je bio red da nam uz jedan ovakvih ugovora dostavite dokument, pa nam se pohvalite, preko kojih banaka, koliko je malih i srednjih preduzeća koristilo kredite i kakva je dinamika njihovog vraćanja i kakvi su efekti. Kakva je namenska kontrola korišćenja tih kredita? Da li je bilo zloupotreba? I tome slično. Mi takav izveštaj uz ovaj sporazum, koji je inače potreban, poželjan i zato i dobijamo ova sredstva, a za razvoj izvozno orjentisanih malih i srednjih preduzeća veličine do tri hiljade zaposlenih radnika, nekompletan, oskudan i čak ni za njega ne mogu da glasam, jer imam sumnju da će se iz slovačkog preuzetog modela start – ap kredita, za koje Fond za razvoj je bio samo komisionar, pojaviti sutra neki nesporazum, nežno rečeno, u smislu zloupotrebe sredstava, gde su se na tuđe lične karte i na tuđa novootvorena preduzeća zloupotrebljavala sredstva. Znači, isuviše zloupotrebe sredstava nad kojima nema kontrolu ni onaj ko daje sredstva, ni zajmodavac, ni organi koji su za to zaduženi, nadležne institucije, pa ni ovaj dom nema kontrolu i zato ne može tako olako da kaže, da, u redu, ova su sredstva neophodna i potrebna. Da li, gospodine Đeliću, mislite da kad odlazite u banku i tražite neki kredit, tražite neku, kako ovde piše nacrt finansijskog ugovora za Fijat, treba da garantuje da ako ste preduzeće koje ima dobar biznis plan, koji ima i izvozno orjentisano preduzeće koje će 200.000 automobila prodavati, pa neko veruje u vas i to pokazuju papiri i dokumentacija, zvučno ime, Srbija osnovala preduzeće, zna se na koje će tržište to da bude plasirano, znaju se kupci, predugovori sklopljeni. Ko bi tražio garanciju? Ne bi da one koji ne znaju šta je garancija, po definiciji, dovodite u zabludu da je garancija papir koji omogućuje da dobijete nedostajuća sredstva za investiranje. Ne, nije tačno. Kad niste sami dovoljno solidan dužnik ili kad banka ne veruje direktno vama, ona traži nekog valistu. Traži menicu, hipotekarno obezbeđenje, traži pokretnu zalogu, traži žiranta. To sve naš narod razume. Kad imate državu Srbiju koja je pokazala da ima jedno razmaženo mezimče. Normalno da će se tražiti da država Srbija bude primarni dužnik, koji će bez ikakvog prava na pitanje i prigovora morati da izmiri obaveze, ne samo po osnovnom dugu nacrta finansijskog ugovora. Šta je nacrt? Dok nema garancije potvrđene u ovom Domu, nema ni finansijskog ugovora. Kad već dolazite ovde u ovaj Dom da se ratifikuje taj sporazum o garanciji, budite toliko korektni i pošteni, pa nam pokažite kolika su bila ulaganja, koji su sve to troškovi koji su građane Srbije koštali preko budžeta kroz povezivanje radnog staža, prekvalifikacije, procene, konsultantske kuće, sve ovo traje predugo i pre samog Fijata, a i od dolaska Fijata. Da mi ne znamo da saberemo i oduzmemo koliko košta, a koje će efekte dati, to bi vi morali da nam ovde ispričate i obrazložite. Vi bi morali dobro da poznajete Zakon o budžetskom sistemu. Taj zakon kaže da kad vam neko od ministarstava podnese zakon o sporazumu ili bilo koji akt, odobrenje sa kojim ćete doći u ovaj dom, treba da ima analizu finansijskih efekata. Mi smo kao poslanici tražili da se to dostavlja i nama. Nema veze, taj amandman je odbijen. Pošto je to tako dobra investicija i pošto neko misli da ovo sigurno neće pasti na teret države, hajde pohvalite nam se time, hajde dajte neku procenu za plan nikad niko nije odgovarao. Zašto ja sumnjam? Zato što je Fijat već naučen, čuo je i video da država Srbija svojim dužnicima, onim preduzećima koji je osnivač, javnim preduzećima, izmiruje garanciju i pre nego dospeju ili padnu na teret republičkog budžeta. U prepodnevnom delu sam to govorila i ne bih da ponavljam. Samo zbog vas ću reći, 143 miliona evra je država Srbija za Puteve i Železnice Srbije izmirila garancije, odnosno dve rate po garancijama za oba preduzeća u ukupnom iznosu, kažem, od 143 miliona. Znate kako nam kažu, ne, to nije palo na teret države Srbije, nego je ona iskoristila pravo da izmiri dospele obaveze, ili je bila prinuđena da to uradi, jer prvi dužnik to nije mogao, čak ovde nemamo taj problem. Ovde piše da je primarni dužnik država Srbija. Čekajte, zašto bi neko izmirivao svoju obavezu u teško vreme, kad je prodaja automobila još neizvesna, jer je platežna sposobnost i potražnja za automobilima sporna, problematična još uvek. Ako već ima državu koja to garantuje da će da uradi sa svim pratećim troškovima. Nije to neosnovan ni strah ni sumnja. Da li bi vi meni poverovali ako ja vama kažem da je Vlada u kojoj ste vi bili, od prve do ove zadnje, koristila 30 miliona evra podsticajnih sredstava za zapošljavanje kroz projekat – Podrška merama ljudskih resursa, Lepša Srbija, UNDP, Promocija zapošljavanja – Svetska banka dva miliona 750 hiljada evra, Izgradnja institucionalnih kapaciteta tržišta rada u Srbiji milion i 783 hiljade evra, Program EU koji se zove "Program podrške zapošljavanju" sedam miliona i 200 hiljada evra, sve to u zbiru 30 miliona evra. Znate li na šta je potrošeno? Otvoreno osam klubova za traženje posla, izgrađeno osam studija ekonomskog razvoja, štampani priručnici za rad, uspostavljena baza podataka o viškovima, učili se ljudi da pišu biznis planove i da traže posao. Deo toga je donacija, ali deo od toga su i krediti pod jeftinijim uslovima, ali gde su efekti? U ovoj državi blizu milion zaposlenih u stvarnoj proizvodnji, ne državnom sektoru u smislu administracije, milion zaposlenih treba da zaradi za ono što se zove društvena nadgradnja, za sve javne službe, za penzionere i jedva se izlazi na kraj. Zato imamo deficiti zato ga finansiramo delom iz jednog ovakvog kredita. Da li vi mislite, kada se ovako uludo troši i kada niko ne odgovara, u smislu podnošenja izveštaja za efekte ovih računa, da mi nemamo prava da sumnjamo? Imam pravo da tvrdim da se država ne regresira od onih čije je garancije isplatila sa računa budžeta, zato što je to pokazao izveštaj DRI za 2008. godinu. Zato što se ne koristi regresno pravo da se od tog dužnika uzme novac koji je on trebalo da izmiri. Dok god neko ne podnese izveštaj gde su uložene ove pare, ko je uzeo pare od projekata, koji su efekti, što bi taj neko vodio računa o tome kako će trošiti novac? Tamo gde ste prenosili malim i srednjim preduzećima, niste došli da se pohvalite koje ste rezultate postigli. Šta nas brine? Taj milion zaposlenih koji treba da zaradi za ovu i ovakvu državu ne može da zaradi za 140 miliona evra u ovoj godini, koliko treba da se plati za kamate samo. Za otplatu domaćih kamata ove godine budžet mora da izdvoji 230 miliona evra. Po jednom odgovoru Vlade četiri milijarde evra kredita dospeva u ovoj godini. To je polovina budžeta. Zaista sam zadivljena, u negativnom smislu, vašom lakoćom zaduživanja i tim osećajem da u ovaj domo možete da dođete bez ikakve procene onoga što je već uzeto, gde je utrošeno i kako će ovo da se tektuira. Mislite da je dovoljno reći – grejs period je 15 godina, kredit je na 20 godina, 1,7% je kamata. Da li je neko verovao da će Euribor otići ovako i da će takva kretanja na finansijskom tržištu biti u vreme 2002-2003, godine, kada ste se zaduživali? Dobar i odgovoran član Vlade razmišlja o zaduživanju i poštuje zakon time što Upravuza javni dug zaduži da izađe sa analizom. Šta ste nam vi rekli? Da, kaže, formirana je Uprava za javni dug i ona ima sveobuhvatnu bazu podataka, mi smo to rekli onome ko nam daje pare. Čekajte, a što to ne kažete nama? Zašto ste došli da ovde ratifikujete ovaj sporazum ili mislite da je Skupština samo deo vladajuće većine koja vama veruje na reč. Ta uprava za javni dug se nije pojavila ni sa jednom jedinom analizom. Jedini pouzdani podaci koje poslanici mogu da koriste, to više nije ni Zavod za statistiku, je sada Fiskalni savet. Taj fiskalni savet upozorava vas, nas i sve zajedno da javni dug apsolutno raste usled zaduživanja države u dinarima i devizama na domaćem tržištu. Prema podacima iz Ministarstva finansija taj javni dug je na kraju marta 2011. godine bio 12,7 milijardi evra. Nemojte da zavaravate narod i da kažete – mi smo nisko zadužena zemlja, to je nekih 40% od bruto društvenog proizvoda. Dajte, priznajte da smo u stvari 78,9% BDP zaduženi jer je to ukupan spoljni dug. Ono što je zaduženost preduzeća, ono što je zaduženost privatnog sektora, kada se desi da nastave ovakav dužnički čvor u kojem se nalazimo, nema više Bečkog sporazuma i izloženosti kreditima, neće ga biti, ako postoji. U jednom trenutku, kada se svi ti ljudi nađu u neprilici da im gazde ne isplaćuju plate jer su previše zaduženi, to će biti problem svih nas. Izlaze i izaći će na ulicu. Ja ih ne pozivam. Ali ako je mogla da se desi situacija da se i oni, krediti za koje nije bilo dovoljno dokumentacije, da se i ona spora, stara devizna štednja koju danas slobodno, neka mi zameri ko god hoće, mogu nazvati kockanjem, kada se obećavala kamata za koju država nije garantovala, ali neko je mislio da može da dobije kamatu po 20 i više procenata, pa je i to neko pretvorio u dug države, zašto ne bi i ovo jednog dana postalo dug države, ovih 78% BDP, 23 milijarde evra je to? Sada neću da ulazim u one detalje – zašto je neko hteo da bude fin, pa je svu tu staru deviznu štednju dao samo Nacionalnoj štedionici i kako je imovina Službe društvenog knjigovodstva postala imovina onoga što se lažno nazivalo Nacionalnom štedionicom. Nadam se da će se ta, nazovi savršena pljačka, raspetljati danas pod pritiskom, oni koji hoće da razgovaraju sa ozbiljnom državom, kada ta ozbiljna država reši svoje probleme zloupotrebe institucija i podrške države u toj vrsti zloupotrebe. U tom smislu, kada se dugovi privatnih preduzeća pretvaraju u državnu obavezu, odakle ćemo mi to da izmirimo? U ovakvim relacijama i upozorenjima fiskalnog saveta, čudim se onima koji danas kažu – MMF ima znakova oporavka. Zašto se ne setite MMF kad kaže – otvara se nov deficit i stvara se fiskalna neodrživost usvajanjem Zakona o finansiranju lokalne samouprave jer je jasno da, kad od jednog kolača jednom dodate veći deo, nekom ga oduzimate. Ne može tako dvostruko da se shvata mišljenje jedne iste stručne ekipe koja vas savetuje da ne radite ono što nije održivo, da su neki potezi politički popularni, ali da neko zaista mora da plati ceh. Uvek, na kraju i na početku, ceh plaćamo svi mi zajedno, kao građani Srbije. Gledajmo da taj ceh bude samo onoliki koliki mora da bude, u smislu održivosti javnih finansija, ali ne tako da vi ni jednog trenutka ne razmišljate o tome dali treba ostvariti neke uštede u Vladi, da li treba Zakon o javnim nabvkama inovirati i sprečiti rasipanje ogromnog iznosa sredstava. Ne, vi ovde izlazite sa podatkom da nikad nismo imali ovako ujednačen, odnosno pokriven uvoz izvozom. Gospodine Đeliću, uverena sam da vi znate da ta pokrivenost jeste rezultat smanjene privredne aktivnosti i smanjenog uvoza, a ne zato što mi imamo veći izvoz. Kao što ste sve vreme uspavljivali građane visokim deviznim rezervama, ne govoreći da je ta struktura u stvari vrlo krhka i da su to devizne rezerve banaka koje su se iz inostranstva zaduživale kod svojih matica, pa ste stvarali privid lakoće zaduživanja, pa je samo bila dilema da li švajcarci, da li evri. Danas se nalazite pred problemomi smanjenih deviznih rezervi i smanjenih prihoda Narodne banke, ali i problema da pokušavate da ono što se zove problem javnog duga, umanjite igranjem sa vrednošću dinara. Upozoriću vas na ono što fiskalni savet kaže o BDP, i o odnosu javnog duga prema njemu. S obzirom na to da se BDP Srbije najvećim delom formira u dinarima, a da je veći deo javnog duga denominiran u stranim valutama, ili je vezan za njihovo kretanje prema dinaru, kretanje odnosa javnog duga prema BDP zavisi izrazito od oscilacije kursa dinara. Kada kurs dinara pada, povećava se odnos javnog duga prema BDP, a kada raste taj se odnos smanjuje. Ta anesteziona politika zaduživanja i stvaranja privida da još nismo u provaliji u kojoj je potpuni mrak, neće nas daleko odneti. Čak i da vam donese još jednu izbornu pobedu, u šta čisto sumnjam, ipak postoji jedno sutra u kojem treba da nastavimo da funkcionišemo kao država, da možemo da se zadužujemo, ali za infrastrukturne projekte, a ne da priča o njima od 2008. godine, danas u 2011. godini i dalje ostaje samo na nivou priče. Volela bih da imamo manje informacija, kao što vas, gospodine Đeliću, informišu, na primer u maju 2011. godine, koliko nam je ko para dao, pa se Nemci s pravom hvale da smo od njih dobili 980 miliona evra, od čega 450 miliona bespovratne pomoći, kažete vi. Krediti 530 miliona. Da, negde ima poboljšanja ali ne onoliko i ne srazmerno. Ili, ako jeste, zašto niste izašli da to kažete? Drugi po toj pomoći su, kažu, Amerikanci. Vorlikova kaže – uložili smo 810 miliona dolara. Oni su na drugoj poziciji na listi pojedinačnih zemalja po sredstvima uloženim u Srbiju. U energetiku su uložene 1,2 milijarde evra. A cena struje, a troškovi, a zloupotrebe, a način rada, a razvoj elektro-privrede -to je pitanje na koje vi treba da date odgovor. Novac je upotrebljen i za unapređenje rada institucija za pravosudni sistem ali i za unapređenje vodovoda. Koliko smo svi mi zajedno time zadovoljni, zaista će pokazati građani na izborima. Ali, čemu služi parlament Srbije ako ne podnošenju izveštaja koji može da omogući ispravno opredeljivanje? Vi takve izveštaje o trošenju novca i zaduživanju niste dostavili i zato ne zaslužujete da se glasa za ove sporazume na koje ste već stavili potpis. Hvala.
Iskorišćeno je 21 minut i 45 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović. Posle njega narodni poslanik Zoran Ostojić.
Drago mi je da je potpredsednik Vlade tu, jer je ipak on učestvovao u potpisivanju i kreiranju ovih ugovora o kreditima. Mislim da svakako treba ovu raspravu malo uozbiljiti i ostaviti se nekih fraza. Jednostavno, radi se o vrlo važnim ugovorima, o daljem zaduživanju Republike Srbije i, rekao bih, o tipskim ugovorima jer ponovo, kao i u prethodnim prilikama, vi iz Vlade ne možete da se usaglasite kolika je visina kamate. Gospodin Ćirić je rekao pet, vi ste rekli jedan zarez nešto, tako da postoji očigledno različito tumačenje tih kredita. Što se tiče kredita finansijskog ugovora sa Evropskom investicionom bankom, ja bih prvo nešto rekao o obrazloženju tog kredita. Iz njega se vidi da je jednostavno kredit napravljen ponovo u jednom nama već poznatom krugu između Saveta Evropske unije, Evropske investicione banke, Republike Srbije i Narodne banke Srbije. Međutim, u kreditu nema uopšte, osim fraze posrednik, ne znamo koja će to banka davati te kredite tim srednjim preduzećima. Možemo da nagađamo iz uslova ovoga kredita da će to biti jedna od banaka koja posluje na teritoriji Republike Srbije i verovatno će to biti jedna od onih banaka iz EU koja drži 75% finansijskog tržišta Republike Srbije, što nam konkretno govori da će Evropska investiciona banka dati kredit jednoj banci ili više njih iz EU. To je suština ovog kredita i to je suština cele ove priče da će nam navodno biti bolje od ovih kredita. Moram da kažem, gospodine Đeliću, vi opet kao čovek koji je zadužen za evropske integracije u Vladi Republike Srbije i koji predvodi taj proces protiv kojega smo mi, mislim da je nedopustivo da ste dopustili da u ovom obrazloženju postoje ozbiljne tehničke greške. Vi se pozivate na član 309. Ugovora o funkcionisanju evropske zajednice. To ne postoji, to vi znate. Postoji samo EU, posle Lisabonskog ugovora. Takođe, u članu 11. ili 12. imate pozivanje na sud Evropske zajednice. Sud evropske zajednice, gospodine Đeliću, ne postoji. Ja to odgovorno tvrdim i to svi znaju. Bilo ko da je pročitao bilo šta o EU zna da postoji samo sud EU. To je skandalozno da vi koji se kunete u EU ne znate kako se zove najvažniji pravosudni organ u EU. Dopustićete da je to skandalozno i da mi iz opozicije, koji smo protiv EU i u ekonomskom, političkom i u svakom drugom smislu, moramo da vas upozoravamo na takve tehničke, skandalozne greške. Mislim da je to jednostavno ne poznavanje EU i dokaz da se Vlada Republike Srbije i sav taj probriselski front faktički samo skriva iza fraze da EU nema alternativu, a u stvari ne zna ništa u suštini o njoj. Vi sigurno znate i ovde je pominjano, te primer Irske, Slovačke, Grčke itd, itd. Mislim da je bilo korektno od strane predlagača zakona da nam nešto pobliže kaže o Evropskoj investicionoj banci i da, na primer, navedete Protokol br. 5. koji prati Lisabonski ugovor, gde se tačno govori ko su glavni akcionari i ko poseduje najviše sredstava u Evropskoj investicionoj banci. Odgovorno tvrdim i to nije nikakva tajna i to postoji u Protokolu koji prati Lisabonski ugovor na koji se vi pozivate da je glavni akcionar Nemačka, Francuska, Italija i Velika Britanije. Dakle, upravo one zemlje odakle dolaze koje su upropastile Grčku. To je Evropska investiciona banka. Vi sigurno znate, i to nije nikakva tajna, da su upravo Francuske i Nemačke banke, Francuske sa 90 i nešto milijardi i Nemačke sa 60 i nešto milijardi najveći poverioci Grčke države. Upravo se mi zadužujemo kod ovih dobronamernih poverioca koji imaju najveće akcije i najveće aktive u Evropskoj investicionoj banci. Dakle, ne radi se ni o kakvoj ustanovi koja pomaže Republiku Srbiju već se radi o ustanovi gde odlučuje Nemačka, Francuska i druge zemlje, jer je po Statutu Savet guvernera glavni u toj banci i on odlučuje većinom od upisanih glasova, a to je 50%. Tako je i u upravnom odboru, tako je i u Odboru direktora. U tom smislu, trebalo je napisati obrazloženje zakona, da se radi o jednoj instituciji koja se ne zasniva na ekonomskim postulatima, već upravo suprotno, jer Odbor direktora Evropske investicione banke je dužan, tj. predsednik, da bira potpredsednike te banke. Sada ću citirati te delove Protokola o Evropskoj investicionoj banci: "Pravično prema nacionalnoj zastupljenosti". Stari poslanici znaju šta to znači, a i mi se sećamo da je to bio ključ koji se koristio u bivšoj SFRJ. Dakle, nema nikakvog govora o nekakvim ekspertima, o nekakvim savršenim zakonima, već se jednostavno radi o forsiranju onoga koji ima najviše kapitala. U ovom slučaju to su nemački i francuski bankari. Takođe, što se tiče tog protokola, koji vi prećutkujete u obrazloženju Predloga zakona o zaduživanju, tog protokola koji faktički utemeljuje funkcionisanje Evropske investicione banke, u članu 20. se navodi da će banka na tržištima kapitala pozajmljivati sredstva i dalje ih po komercijalnim kamatama prosleđivati, ili državama članicama ili, po još gorim uslovima, prosleđivaće ih ovakvim zemljama kao što smo mi, koje pokušavaju da uđu u jednu nadnacionalnu organizaciju koja se već u svojim temeljima drma, i to je jasno, od Grčke, Bugarske, Rumunije, pa sve do Irske, koju tako citirate. Na kraju, što se tiče obrazloženja zakona, nije mi jasno zašto niste primenili član 27. iz Protokola o funkcionisanju Evropske investicione banke, koji izričito dozvoljava da se u svakom ugovoru koji zaključuje Evropska investiciona banka može govoriti o arbitražama. U Predlogu zakona nemate arbitraže, već je naveden kao neki rešavajući organ sud Evropske zajednice, koji ne postoji, kao što sam već rekao, već postoji samo sud Evropske unije, što faktički govori, da budem potpuno jasan, da će sud Evropske unije braniti evropske banke na teritoriji Republike Srbije, ako bude došlo do spora sa Republikom Srbijom, sa Narodnom bankom i sa svim našim preduzećima, ako oni budu uopšte dobijali ovaj kredit kada se bude to realizovalo. Što se tiče samog Predloga zakona i njegovih članova, ponovo imate skandalozne definicije. Već u uvodu Predloga zakona piše da definicija posrednika označava bilo koju banku u Republici Srbiji koju odabere, ponavljam, koju odabere Evropska investiciona banka. Dakle, Evropska investiciona banka će odabrati neku banku na teritoriji Republike Srbije, da se ne lažemo, to će biti jedna od ovih koja drži 75% našeg bankarskog sistema iz Evropske unije, i ona će onda prosleđivati opet pod uslovima Evropske investicione banke, prosleđivaće verovatno i firmama iz Evropske unije koje posluju na teritoriji Republike Srbije. Dakle, potpuno je jasno da se može desiti da Evropska investiciona banka da kredit banci iz zapadne Evrope, koja deluje na teritoriji Republike Srbije, a zatim će se to proslediti nekom stranom preduzeću. To je evropski put u suštini i u realnosti. Međutim, da bi se sve to zabarušilo mora da postoji i nešto što se uvek pojavljuje u ovakvim ugovorima, a to je propaganda, propaganda Evropske unije, i u članu 6. Predloga zakona se navodi da posredničke banke i Narodna banka Republike Srbije su dužni, citiram, da elektronskim putem na svom sajtu i na druge načine vrše propagandu u ime Evropske investicione banke. Pošto se u prethodnim članovimanavodi da će sve troškove ovog kredita plaćati Republika Srbija, tj. građani Republike Srbije, to konkretno znači sledeće – propagandu Evropske investicione banke i sve prateće troškove će plaćati građani Republike Srbije. Eto, to je u suštini ono što se primenjuje u ovom štetnom ugovoru. Takođe, da ne bi bilo nikakve sumnje u to odakle će se nabavljati oprema za ta srednja preduzeća, u članu 6. Predloga zakona se navodi da je korisnik, to znači to preduzeće, dužan da opremu kupuje, citiram, na zadovoljstvo banke, u skladu sa vodičem za nabavku Evropske investicione banke. Dakle, jasno je da će Evropska investiciona banka određivati gde će se i kako će se kupovati oprema za nastavak tih projekata, o kojima ne znamo ništa. Ne piše ništa u Predlogu zakona. Možemo da nagađamo kakvi će to biti projekti. Možda će to biti neki eksperti koji će doći iz Evropske unije, možda neće, videćemo. Nadam se da ćemo vas videti još u vezi ovih kredita. Naravno, kao što sam već pomenuo, u članu 9. Republika Srbija plaća takse i sve stručne bankarske troškove. Ponovo vidimo u članu 11, moram to da ponovim, da piše da se ugovorne strane obavezuju da će nadležan u sporovima biti sud Evropske zajednice. Znači, sud koji ne postoji u pravnoj i ekonomskoj teoriji, već postoji samo Sud Evropske unije. To je, priznaćete, skandalozno. Ne tražim ničiju odgovornost, ali malo se zamislite ko vam je pisao ovaj predlog zakona, jer ipak vi vodite sektor za takozvane evropske integracije. U svakom slučaju, smatramo da je ovaj kredit štetan i da je jedan u nizu štetnih kredita koji se zaključuje sa Evropskom investicionom bankom. Smatramo da su kamate previsoke. Smatramo da nisu jasno definisani uslovi kredita i smatramo da je u suštini ovo politički više nego ekonomski kredit. Dakle, bolje bi bilo da se okrenete ka saradnji sa partnerima koji nam ne nude i ne ucenjuju sa ovako ekonomski štetnim kreditima, na primer, sa Ruskom Federacijom, koja daje mnogo manje kamate, ali vi, izgleda, niste u stanju ni dokumentaciju za taj već famozni kredit od milijardu dolara da uradite. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je 12 minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, a posle njega narodni poslanik Zoran Nikolić.
Hvala potpredsednice. Gospodine potpredsedniče Vlade, koleginice i kolege, po ko zna koji put dajemo danas garancije za zaduživanje naše zemlje i ne sporno je, iako je gospodin Đelić sve opisao u relativno optimističkom tonu, da se zemlja ubrzano zadužuje. Zadužujemo buduće generacije, i to ništa nije sporno kada su u pitanju neki projekti. Evo, na kraju krajeva, moje kolege su pričale o Fijatu, da nema tog partijskog upliva, kašnjenja i obmanjivanja do sada, nije sporno, tu smo ipak vlasnici samo trećine. Verujemo da će se tu proizvoditi, odnosno sklapati automobili, verujemo na pozitivan efekat na platni bilans. Neće to biti onda kada se najavljivalo, ali će valjda biti. Znate, kada zadužujemo, pošto su krediti na 20 godina, bebu koja je upravo sada rođena, ako ona sa 20 godina bude vraćala kredit od koga je napravljen neki put, to i nije sporno, vozi se po tom putu, hoda po tom putu, pa i treba da ga vraća, međutim, sporno je što ovo ubrzano zaduživanje, a jasno je, čim tempo zaduživanja raste, da se približavaju izbori, objektivno se odnosi na mnoge firme kojima je zaduživanje prevazišlo imovinu. Govorim o problemu koji ne može da se upoređuje i zbog toga, a između ostalog i zbog onoga što su rekle moje kolege, da ne možemo da se upoređujemo sa Slovačkom, ne samo zbog NATO i jasnih stavova o tome, nego prosto zbog izostanka partijski kontrolisane državne imovine, što je slučaj u Srbiji. Setimo se garancija za 52 miliona kredita za JAT, ode direktor. Sada se najavljuje da neki drugi dođe i da troši te pare. Sada se najavljuje smena direktora Galenike i zaduživanje za 70 ili 80 miliona evra, firme koju je taj čovek doveo u dubiozu od 100 miliona evra. Zaduživanje Galenike otprilike za duplo više nego što bi neko sada na tenderu ponudio za Galeniku. Setimo se brojnih primera. Evo, na primer, Srbijagas. Ovog leta ćemo verovatno ovde glasati za garancije za zaduživanje Srbijagasa za još 210 miliona. Prošlog leta ili jeseni smo ovde dali garancije za 170 miliona. Ukupno sa ovih 210 miliona evra Srbijagas će biti zadužen sa 630 miliona evra. To je apsolutno ne zamislivo, a radi se o imovini kojom se ne upravlja na način na koji sam siguran da će se upravljati Fijatom u Kragujevcu, iz prostog razloga što ćemo imati samo trećinu, a oni dve trećine. Sličan je slučaj i sa kombinatom Bor. Dali smo garancije za novu topionicu od 200 miliona evra. Kamen temeljac treba da se otvori u sledeći petak. Zato mi je žao što gospodin Ćirić nije tu, pošto je najavio reorganizaciju i stečaj kombinata Bor. Citiram ga – cilj je te organizacije da Bor postane finansijski zdravo preduzeće, iz čega zaključujem da svakako sada nije, i to u situaciji kada je cena bakra najveća u istoriji. Spajaće se četiri preduzeća u jedno i, ako ćemo pošteno, u budućoj privatizaciji tog kombinata bi trebalo upravo razdvojiti delove preduzeća i prodavati ih po delovima jer, na kraju krajeva, dve neuspele privatizacije pokazuju da to ne ide. Ovo je primer, sve ovo što sam naveo, kako je zaduživanje zemlje u uslovima postojanja partijske svojine u suštini pogubno za one koji dolaze, koji će taj kredit vraćati. Dok se ne promeni sistem, za šta se zalaže LDP, ovakva zaduživanja će biti nefunkcionalna, neće donositi željene efekte nego, naprotiv, faktički će se svoditi na predizborno trošenje para. U Boru se pričalo kako u borskoj jami ima zaliha, direktor je obećao predsedniku Tadiću da će odatle da se vadi hiljadu tona bakra mesečno, a sad je taj bilans tek 40 tona. Verovatno zato predsednik Tadić neće doći na otvaranje topionice, iako tamo farbaju samo jednu stranu kuće, očekujući ga, a one tri ostavljaju. Otprilike je to stanje u javnom sektoru koji vode partijski kadrovi, a ovde vašim glasovima, jednom mesečno dajemo garancije i zadužujemo buduće generacije za nešto što neće odbaciti profit, za nešto što neće dati efekat koji će, nadam se, "Fijat" dati.
Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju poslaničke grupe je iskorišćeno. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić, a posle njega narodna poslanica Marina Toman.
Za razliku od prethodnog kolege koji je izrazio nadu da će "Fijat" ispuniti svoje obaveze na osnovu svega što imamo priliku da vidimo u protekle dve i po godine, nemam tu vrstu nade, a ono čime sam iznenađen jeste upornost kojom predstavnici Vlade, pa i gospodin Đelić, i dalje obmanjuju građane Srbije. Gospodine Đeliću, moram da vam kažem krajnje iskreno da ste vi jedan od najreprezentativnijih primera one politike koja u kontinuitetu u protekle tri, četiri godine na najgrublji mogući način obmanjuje građane Republike Srbije. Vi ste maratonac koji trči počasni krug. Građanima Srbije ste obećali mnogo toga: 400 hiljada radnih mesta, bolje plate, socijalno odgovornu Vladu, evropske integracije, a od toga, sada sasvim jasno vidimo, nema ništa. Ta vaša upornost da i u ovom momentu branite političke stavove za koje, ako vi verujete, onda bar veliki deo vaših kolega koji se nalazi u vašoj stranci ne veruje, se može opravdati jedino euforijom kojoj ste vi skloni kada pričate o EU, a to je jednako našim nacionalnim, državnim, privrednim i ekonomskim interesima. Gospodine Đeliću, umesto da pričate sa vašim kolegom, bilo bi dobro da, ako ne možete više građane da pogledate u oči, bar pogledajte mene. Gledajte i slušajte šta ću vam reći… (Predsedavajuća: Molim vas, bez direktnog obraćanja drugim učesnicima na sednici ili pristojnije, bez obzira na argumentaciju. Ukoliko je poželjno da bude oštra, bez direktnog obraćanja. To je izričito zabranjeno Poslovnikom.) Zahvaljujem. Dozvolite da je nepristojno za tri godine zadužiti građane Srbije za tri i po milijarde. Dozvolićete da je nepristojno da samo u ovoj godini se ova država zaduži za skoro milijardu dinara. Dozvolićete da ova država preživljava, a da je to nepristojno prema građanima Srbije, tako što izdate kratkoročne i dugoročne zapise u iznosu od 1,5 milijardi evra, pa se ne zna više kako ćemo i ko će taj novac vraćati. Toliko o nepristojnosti. Mislim da je to nepristojno i da je krajnje vreme da prestanemo da omalovažavamo sopstveni narod pružajući mu lažnu nadu, tvrdeći da uslov za ulazak u EU nije Kosovo, tvrdeći da nismo prezaduženi, tvrdeći da jeposao sa "Fijatom" i ovaj kredit koji se danas nalazi na dnevnom redu u interesu Srbije. Zanima me mišljenje ministra, neću ga prozvati lično, ali da li je ovaj kredit u interesu Srbije? Ako jeste, želim da čujem suvislo, racionalno, ekonomski utemeljeno objašnjenje zbog čega je to u interesu. Mastilo kojim je gospodin Đelić potpisao SSP i sa kojim se on ponosi, jako ću skupo koštati građane Republike Srbije. To isto mastilo koštalo je Republiku Srbiju i kada je potpisan ugovor sa "Fijatom" 2008. godine. Da li je istina, ministre, da je tada potpisana sledeća stvar – da je u obavezi "Fijat" da u "Zastavu" uloži 200 miliona evra i da Srbija uloži 700 miliona evra? Šta je od toga ostvareno? Ta obaveza je bila u 2009. godini. Da li je "Fijat" ispunio ugovornu obavezu na koju se često pozivate kad govorite o evropskim integracijama, tako euforično, rekao bih i fanatično? Mislim da nije. Da li je potpisan aneks tog ugovora, iz prostog razloga što ništa nije ispoštovano? Jeste. Šta je pisalo u tom aneksu – da ta obaveza ostaje. Da li je posle tog aneksa "Fijat" ispunio svoju obavezu? Nije. On je ispunio delimično, uplatio je 99,4 miliona evra. Da li je prošle godine iz Vlade Republike Srbije rečeno da će biti isplaćeno i dodatnih 100 miliona evra i da će upravo ove godine "Fijat" investirati 600 miliona evra? To je rečeno prošle godine, da građani Srbije znaju da će 600 miliona evra biti investirano u Kragujevac. Da li se to dogodilo? To se nije dogodilo. Da li je možda razlog ekonomska kriza? Vi ste sve vreme negirali tu ekonomsku krizu, vi je niste priznavali, govorili ste da je to razvojna šansa, kao što ni sada ne priznajete u kako teškoj ekonomskoj situaciji se nalazi naša zemlja i sa koliko dugova suočena. Danas ovde govorimo o nekih 700 miliona. Danas ćete usvojiti novi dnevni red gde "Srbijagasu" odobravamo 150 miliona kredita. Zaista se postavlja pitanje dokle, koja je cena vaše vlasti? Da li ste vi svesni činjenice da, kada dođemo do izbora, ne samo da nećete imati moralno pravo da se za vlast borite, vi nećete imati ni moralno pravo da opravdate svrhu vaše vlasti, jer ste za ove tri i po godine uništili državu, lagajući narod da branite Kosovo i da se borite za evropske integracije. Uništili ste sve institucije i uništili ste ono što je podjednako važno – privredu i ekonomiju ove države. Tvrdim da je to planski. Vi, od slepila kojim su vas zaslepile evropske institucije, ne vidite jasno interes sopstvene države. Vi ne znate šta je interes sopstvene države, ne razumete Srbiju, ne znate gde se nalazite, vi ste izgubljeni u vremenu i prostoru. Vi branite golim marketinškim sredstvima sopstvenu vlast. To je činjenica i to ćete raditi i u narednom periodu, ali verujte mi da u tom poslu nećete uspeti. Dakle, ovo preterano zaduživanje nas sasvim sigurno uvlači u nešto što se zove dužničko ropstvo. Ovde se prikrivaju statistički podaci – da li smo premašili 45% društvenog proizvoda ili nismo? Naravno da jesmo i naravno da je dug nepodnošljiv i naravno da to nećemo moći da vratimo. Ovde vas otvoreno pitam, recite nam jasno – da li u ugovoru piše da će se proizvodi 200.000 automobila u tom Kragujevcu ili je to još jedna fikcija, kao što je i vaša fikcija bila da ćemo u EU biti 2007. godine, kao što je vaša fikcija bila 2008. godine kada ste građanima tvrdili da ćemo u EU biti 2012. godine? Recite mi – šta je realnije, da Srbija bude u EU 2020. godine ili da Srbija 2012. godine proizvodi 200.000 automobila? Vi niste zaštitili sopstvenu državu, a ulazite u posao sa jednom ozbiljnom firmom. Niste dobili garancije koliku će obavezu "Fijat" preuzeti, prvo da zaposli radnike, kolike će plate biti i koliko će se automobila proizvoditi. Jedino što imamo jesu vaša lažna obećanja, ali, gle čuda, u njih više niko ne veruje. Zašto bi vam verovao, zato što ste toliko stvari u proteklom periodu obećali sopstvenom narodu i sada ste u jednom stešnjenom prostoru, gde pokušavate da iz tih lažnih obećanja na neki po meni nespretan način izađete, ali vam to neće poći za rukom. Vi ovde treba da nam odgovorite, bar probajte, jer ovo je vrlo neobična tačka. Raspravljamo danas od 11 sati, a vi ste treći ministar koji ovde dolazi. Prvo je bio ministar Ćirić, pa je došla ministarka Kalanović, pa sada dolazite vi. Ovde govorite o nekim različitim kamatama, niste usaglasili priču, nadmećete se u obećanjima, a zapravo vidimo da od tih obećanja nema ništa. Odgovorite na pitanje, odnosno dajte srpskoj javnosti garanciju da ste sa "Fijatom" dogovorili da će se u narednom periodu, u narednoj godini proizvoditi 200.000 automobila. Ako to ne možete ovde da kažete, onda priznajte da ste u 2008. godini lagali sopstveni narod, da ste ga obmanuli, da je ta izjava ravna onoj da ćete isplatiti najmanje 1.000 evra svakom građaninu u ovoj državi, da ćete penzije povećati na 70% od ličnog dohotka i da ćete, kao što sam već napomenuo na početku, zaposliti 400.000 ljudi. Gospodine Đeliću, samo vam mogu dati savet za ovo malo vremena dok ste još na vlasti. Nemojte sve upropastiti u državi i ne dajte da država ode u bestrag. Ona je na putu u bestrag, ali nemojte biti toliko euforični i toliko eurofanatični, da od slepila ne vidite da ćete državu dovesti do te tačke da oni koji posle vas dođu na vlast neće tako lako moći da poprave stanje. Zamolio bih vas još jednom najljubaznije da odgovorite na ova pitanja koja sam vam postavio i bez obzira šta ćete odgovoriti, a pretpostavljam kakav će odgovor biti, građanima Srbije poručujem – neka nam je Bog u pomoći sa ovakvom vlašću, sa ovakvim ministrima koji ne razumeju sopstveni narod i koji ne prepoznaju državni, nacionalni i ekonomski interes. Zahvaljujem.
Dvanaest minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Marina Toman, a posle nje narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo, želela bih na početku diskusije da istaknem, kao i moje kolege, da kako su se smenjivali predstavnici Vlade danas u ovom parlamentu, tako su se menjali i kreditni uslovi, što je zaista skandalozno i nedopustivo. Da se vratimo na samo potpisivanje. Gospodine Đeliću, vi ste prilikom potpisivanja izjavili da je izvozna privreda Srbije ovim dobila značajnu finansijsku inekciju. Međutim, postavlja se pitanje – može li budžet Republike Srbije, odnosno poreski obveznici, da izdrže jednu takvu finansijsku inekciju? Odnosno, postavlja se pitanje – šta će privreda i šta će građani Srbije dobiti ovim aranžmanima? Guverner Šoškić tvrdi da oni predstavljaju značajan korak napred na putu Srbije ka novom razvojnom konceptu osijentisanom na izvozu. Međutim, može li se ići, odnosno može li se napraviti korak napred u razvoju malih i srednjih preduzeća ukoliko nisu rešeni sistemski problemi u jednom poslovnom okruženju, odnosno mogu li ti problemi nestati u toku noći, mogu li se oni otkloniti kreditima? Naravno da ne mogu. Pomenuti aranžmani predstavljeni su kao velika šansa za mala i srednja preduzeća. Međutim, postavlja se pitanje – koliko će zapravo ta mala i srednja preduzeća imati koristi, a koliku će korist imati poslovne banke preko kojih će ići ovi krediti? Takođe, javlja se i mnogo toga nepoznatog – pod kojim uslovima će mala i srednja preduzeća dobiti kredite? Da ponovim, kako su se menjali predstavnici Vlade u ovom parlamentu danas, tako su se menjali i kreditni uslovi. Tako je ministar Ćirić rekao da će kamatna stopa, da citiram, biti otprilike od 5 do 5,5%. Ako se ne varam, vi ste tu kamatnu stopu smanjili i ona će prema vašim rečima iznositi oko 1,6%. Prosto nas interesuje šta je od toga tačno i na koje podatke mogu mala i srednja preduzeća da se oslone? Znači, jedna krajnje kontradiktorna informacija. Nepoznanica je i koja će to mala i srednja preduzeća moći da uzmu kredite. Naime, kriterijum nepodobnosti određuje Evropska investiciona banka u pismu koje će dostaviti zajmoprimaocu. Kako stoji u Predlogu zakona, njih banka može da menja kako se menja politika banke. Znači, u ovom trenutku se ne zna koja su to preduzeća koja će moći da konkurišu za ove kredite. Predstavnici Vlade su to predstavili kao šansu za domaća i strana preduzeća. Postoji jedna opravdana sumnja da će ti krediti završiti, odnosno da će dobiti šansu da za njih konkurišu pre svega strana preduzeća. Predlozi zakona o potvrđivanju ugovora između Srbije i Evropske investicione banke o garanciji za kredit, koji kod pomenute banke uzima kompanija "Fijat automobili Srbije", takođe otvara nekoliko dilema. Jedna je dilema – da li uzimanje kredita od 500 miliona evra znači da će fabrika iz Kragujevca samo otplatiti početno investiciono ulaganje na koje se 2008. godine obavezao "Fijat"? Druga dilema je – da li će mu u tome pomoći Republika Srbija, koja je garant dela kredita? Treća opcija, odnosno treći scenario ne postoji. Ministar Ćirić je danas rekao da neće Srbija da vraća, već će to činiti "Fijat". Međutim, ko može da bude siguran u to? Kod davanja garancija nikada se ne zna i niko ne može sa sigurnošću da tvrdi da one neće biti aktivirane. Ministar Ćirić je takođe ponovio da je to njegovo lično mišljenje, a zaista tražiti da Srbija da garancije, a da neko to obrazlaže ličnim mišljenjem, to je zaista nedopustivo. U pitanju je novac poreskih obveznika. Na činjenici da je "Fijat" do sada uložio tek negde 99,4 miliona evra i da država Srbija daje garancije za kredite, završava se sva ta iole ozbiljna priča o nekom velikom "Fijatovom" investiranju u fabriku u Kragujevcu. Kada je potpisan ugovor o zajedničkom preduzeću 2008. godine "Fijat" se obavezao da će investirati oko 700 miliona evra, dok se Republika Srbija obavezala da će svoje obaveze od 200 miliona evra izmiriti u novcu i 50 miliona u vidu poreskih olakšica. Tada niko nije spominjao da će Republika Srbija odnosno poreski obveznici biti garanti za kredite koje preduzeće uzima da bi investirao u opremu, zgradu, tehnologiju i niz drugih stvari. Tada niko nije spominjao da će "Fijat" uložiti svega 100 miliona evra, a da će preostalih 600 miliona evra biti investirano iz kredita za čiji deo će garancije dati i Republika Srbija. Interesantno je inače da Republika Srbija daje garancije za 40% kredita, a "Fijat" za oko 60% kredita. Predstavnici Vlade koji dolaze u parlament sa ovakvim predlozima morali bi, pre svega, da odgovore na nekoliko bitnih pitanja. Prvo, ni u jednoj ozbiljnoj državi garancije se ne daju olako. Davanje garancija se ne obrazlaže rečima - potrebno je da se prema planu pogoni osposobe do decembra 2011. godine. U redu je, to je činjenica, pogoni treba da se osposobe do decembra 2011. godine, ali to nikako ne obrazlaže zašto Srbija treba da bude garant kredita. Drugo, ni u jednoj ozbiljnoj državi predstavnici Vlade ne bi mogli da obrazlažu ovakve predloge a da nam pre toga nisu izneli precizne informacije, odnosno podatke o tome koliko je "Fijat grupa" do sada investirala u "Fijat automobile Srbije" i koliko iznose ukupna ulaganja i podsticaji Republike Srbije, zaključno sa majom. Treće, jako je neozbiljno tražiti da Srbija bude garant,a da poslanici ijavnost pre toga nisu upoznati, odnosno nije im predočen precizan plan i program budućeg razvoja i rada fabrike iz Kragujevca. Ministar Ćirić je izneo svega nekoliko rečenica o tome, pozivajući se na biznis plan, međutim, vrlo šturo, vrlo neprecizno mogli smo da čujemo da će proizvoditi novi modeli koji se ne proizvode nigde u svetu. Mogli smo da čujemo da će se automobili izvoziti, ali na koja to tržišta? Ponovo se spominje tržište Ruske Federacije. Međutim, kao što znamo, predstavnici Rusije su to odbili, a vi ponovo spominjete to isto tržište. Takođe, mogli smo da čujemo da će se proizvesti oko 200 hiljada automobila, to je rekla ministarka Kalanović. Nakon sat vremena, ministar Đelić je to povećao za 50 hiljada. Postavlja se pitanješta će biti ako dođe još jedan predstavnik Vlade, da li će to on povećati na 300 hiljada, 350 hiljada? Zaista krajnje neozbiljno se licitira sa podacima koji nisu precizni. Igra se brojkama, a nisu predočeni konkretni planovi i programi. Složićete se da bez konkretnih i preciznih podataka, ministre Đeliću, svaka priča o tome zbog čega je važno da Srbija bude garant kredite je pomalo neozbiljna. Uostalom, bez toga, ni jedan ozbiljni privrednik, a pretpostavljam ni vi, ne bi pružili garancije za neki projekat ili kredit, odnosno ne bi rizikovali a u ovom slučaju vi rizikujete parama poreskih obveznika. Ovo su neki razlozi zbog kojih mi nećemo podržati ove predloge.
Iskorišćeno je 9 minuta i 35 sekundi od vremena poslaničke grupe. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku sledećem prema prijavama za reč, samo da podsetim Narodnu skupštinu, na osnovu člana90. stav 2, da sam već oko 15,30 časova,produživši rad danas, najavila da će se sednica koja je zakazana za 17,00 časova održati nakon dana za glasanje i zaključivanja sednice čija je rasprava u toku. Narodni poslanik Vladan Jeremić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pa evo nekako taman kada je i premijer Mirko Cvetković saopštio da je u Srbiji obezbeđena makroekonomska stabilnost, koja će se nastaviti i u narednoj godini, EIB odobrila je novi kredit u iznosu od 750 miliona evra, pa je izgleda tako Vlada Srbije ostvarila još jedan impozantan uspeh u borbi protiv domaće i svetske krize, a ovim novim zaduživanjem je valjda načinila dodatni korak ka evrointegracijama kojima teži. Ono o čemu smo već govorili, a što je na kraju krajeva je i vaša izjava, gospodine Đeliću, vezano za tu čuvenu finansijsku injekciju, prilično je interesantno šta će nas sve zaboleti od te pomenute injekcije. Najveći deo tog kredita, oko 500 miliona evra, uzet je naravno za ulaganje u kompaniju "Fijat Srbija", a ovih preostalih 250 miliona namenjeno je razvoju malih i srednjih preduzeća, što je donekle i logično jer ste sva veća preduzeća uništili. Posebno je istaknuto da se 30 miliona evra usmerava na pomoć medijima, što u principu znači da nas očekuje neki politički rijaliti šou već od ovih dana. Ovo sve navodi nas na jedan logičan zaključak a to je da je očigledno da se aktuelna vlast već uveliko priprema za izbore, tako da i ova najnovija priča o kreditima zapravo je samo nastavak onoga čega smo se već naslušali, pogotovo u poslednjih nekoliko godina. Naravno, u celoj ovoj nesrećnoj priči nema kraja jer, kao što smo mogli da se informišemo i prema najavama direktora Uprave za javni dug, Srbija bi do kraja godine emitovala evro obveznice na međunarodnom finansijskom tržištu u vrednosti od 1 milijarde dolara. Takođe, zadužiće se za još 100 miliona evra kroz trogodišnje obveznice i to u evrima. Interesantno je u celoj toj priči da EIB, koja je i sada odobrila tih 750 miliona evra kredita, država Srbija već duguje već 888 miliona evra, lokalne samouprave skoro 132 miliona, a banke i preduzeća 173 miliona evra. U prethodne dve godine otplata tog spoljnog duga je dostigla 11% BDP, dok je BDP ostvario rast od svega 1,8%. Postoji nekakvo univerzalno ekonomsko pravilo da ako je masa otplate glavnicei kamata u jednoj godini veća od prirasta BDP ta zemlja je veoma zadužena.Nažalost, država Srbija se zaduživala kod međunarodnih finansijskih institucija, ali kreditna sredstva očigledno nisu ulagana tamo gde je trebalo, u infrastrukturu, nego poput onih, recimo, MMF-ovih koji su upotrebljeni za jačanje deviznih rezervi, a pri tom se od oktobra 2008. pa do kraja prošle godine na deviznom tržištu potroši čak tri i po milijarde evra. Sada, gde je to završilo, verovatno će se i to jednog dana znati. Vratio bih se na sam početak priče, dakle, 500 miliona evra za mešovitu firmu sa "Fijatom". Nameće se jedno logično pitanje – ako se država toliko zadužuje da bi napravila fabriku automobila, čemu je onda bio potreban "Fijat" i šta tu "Fijat" u celoj priči ulaže i koliko je uopšte do sada uložio i čija je ta firma? Izvesno je, kako vreme polako odmiče i kako neke stvari isplivavaju na površinu, da se ispostavlja zapravo da je aranžman Republike Srbije sa italijanskom "Fijat grupom", iz Torina, kako su ga svojevremeno nazivali predstavnici vlati, poslom veka, očigledno je da se pretvara u jednu popriličnu grešku možda čak i veka. Ovih 500 miliona evra koji su predviđeni za proširenje kapaciteta fabrike zajedničke kompanije "Fijat automobili Srbije" u Kragujevcu realizovaće se tako što je Vlada Srbije prihvatila da država bude garant za vraćanje 200 miliona evra, dok "Fijat" i italijanska Agencija za osiguranje poslova obezbeđuju garancije za preostali iznos kredit ne ulazeći u način otplate itd. Interesantno je da u obrazloženju za davanje garancije koje je Vlada Srbije navela, stoji da će kamata EIB činiti fiksna kamatna stopa koju na godišnjem nivou utvrđuje EIB i varijabilna kamatna stopa koja je na godišnjem nivou jednaka šestomesečnom euriboru, plus ili minus rastom koji određuje EIB. Šta je sad poenta svega ovoga odnosno gde je početak problema? Već je o tome bilo reči, istorijskog 29. septembra 2008. godine, kada je potpisan Ugovor izmešu predstavnika Srbije i "Fijat grupe" iz Torina, ni jednom jedinom odredbom Ugovora o zajedničkom ulaganju "Fijat grupe" i Republike Srbije u postojeće kapacitete fabrike "Zastava", koji je Vlada Srbije i obelodanila, ne predviđa se kredit kao instrument investicije. Celokupna priča sa Fijatom bi verovatno imala i drugačiji tok, da se znalo kakve su prave namere Italijana, odnosno da su do sada uložili svega 99,4 miliona evra, a očigledno da ovih preostalih 600 miliona od onih famoznih 700, koliko se spominjalo, će biti pretežno obezbeđeno upravo iz kreditnih izvora finansiranja. Takođe, prikriveno je da će zajedničko preduzeće "Fijat automobili Srbija" praktično biti kreditno opterećeno i to pre otpočinjanja proizvodnje ovog toliko najavljivanog novog modela Fijata i da će, naravno, sve u značajnoj meri i umanjiti eventualni profit i dividende koje bi trebale da se sliju u budžet Republike Srbije.Da ne govorim o tome da su već na samom startu Fijatu date neverovatne podsticajne mere, poklončići u vidu 67 hektara zemljišta, uz obavezu obezbeđenja dodatnih 70 hektara, da su davane državne subvencije za novozaposlene radnike, subvencije pri prodaji automobila Punta itd. Koliko je cela priča problematična, opet se vraćamo na sam početak, jer je i privi problem nastavo već oko transfera novca iz Torina u Kragujevac, pa se onda za sve ovo vreme, niko nije odvažio iz Vlade Srbije da iznese neke prave informacije o tome koliko je zaista novca, zaključno sa današnjim danom, Fijat grupa iz Torina uopšte investirala u preduzeće "Fijat automobili Srbije". Suština je zapravo u nameri Fijata da preduzmete obaveze investiranja realizuje putem kredita. Problem je taj što je to stavljeno na teret ovom novoosnovanom preduzeću "Fijat automobili Srbija" i naravno državi Srbiji kao akcionaru ovog preduzeća. Šta se krije u pozadini cele ove priče? Naravno izbori. Sećamo se 2008. godine i najavljenog dolaska "Fijat grupe" u Republiku Srbiju, potpisivanje memoranduma o razumevanju i to je naravno bila centralna tema u onoj kampanji koja je, na kraju krajeva, donela pobedu koalicije ZES - Boris Tadić. Naravno, u narednom periodu Srbiji predstoje parlamentarni izbori i jasno je da se sada priča fokusira na nekakav prividan rezultat onoga što je ranije obećano i taj tzv. novi Fijatov model, koji bi sa te fabričke trake trebalo da siđe krajem 2011. godine, nije ništa drugo nego očigledno jedan od najvećih aduta u priči oko izbora. Na kraju samog tog licitiranja oko broja proizvedenih automobila itd, smešna je cela priča, jer je ona u najbolje doba, tamo negde 1989. godine, kada je "Zastava" bila renomirana fabrika, ostvarena je rekordna proizvodnja od 220.000 automobila. Na kraju da se vratim na Mirka Cvetkovića. On je naveo da je Srbija kroz ekonomsku krizu prošla relativno bolje nego većina drugih zemalja i njene veličine, zašta su kao Vlada dobili potvrde od inostranih zvaničnika koji dolaze u našu zemlju. Ovo bih završio time – dok vi pokušavate da pravite kola, prolaze vozovi nade za bolji život države Srbije. Zahvaljujem se.
Devet minuta je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović. Posle nje, narodni poslanik Zoran Krasić i on je poslednji prijavljeni.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đeliću, dobro je na kratko ste samo izašli i što ste se vratili u salu. Svakako bih vas sačekala. Vi znate neki na političkoj sceni u Srbiji imaju kratko pamćenje, a to svakako nisu Srpski radikali. Onog trenutka kada ste postali ministar finansija u onoj prvoj dosovskoj Vladi posle peto oktobarskog puča, pa do današnjeg dana, pamtimo sve vaše izjave. Ne moramo čak da surfujemo po internetu. One su toliko upečatljive da su zabeležene u analima finansijskog, privrednog i kako god hoćete kraha Srbije. Da bi ova priča živnula oko "Fijat automobila" i ove garancije, moram građane Srbije da podsetim i da vas pitam – gde vam je onaj Jugo kabriolet? Verovatno ga vozite ili je negde lepo smešten u garaži, ili vašem voznom parku. Pošto ste bili glavni promoter Jugo kabrioleta u Kragujevcu - kupili ste ga, je li tako? Tada još niste imali onih 11 miliona iz Meridijan banke. Da li sada imate 11 ili 12, neću da ulazim u to. Ali, tada ste bili jedan skroman čovek i ministar i rekli ste – Jugo kabriolet je fin automobil za mene. I, šta ste tada obećavali – da će to da bude automobil kojim će, da se iz domaće fabrike, voze mnogi građani Srbije. Što se tiče projekta Fijata i vaših izjava 6. maja, na Đurđevdan, gradsku slavu grada Kragujevca, 2008. godine, samo nekoliko dana pred izbore, gospodina Dinkića i gospodina Tadića, ipak se sve to okrenulo naopačke. Danas je epilog sasvim nepovoljan po državu Srbiju. Vi ne biste, pored toga što glorifikujete neke projekte koji ne mogu da se ostvare u Srbiji onako kao što vi želite, a skloni ste tome, ne biste izjavili nešto kao što je to uradila ministarka Kalanović pre podne. Znate li šta je ona rekla na očigled čitave javnosti? Evo, gospođa Čomić je predsedavala.Kaže – to što Vlada Srbije daje 200 miliona garancije za Fijat nije nikakvo opterećenje, jer to nije zaduživanje Srbije. Gospodine Đeliću, vrlo dobro znate kao ekonomista, da garancija ulazi u javni dug. Sada odgovorite, posle ovog mog izlaganja ili na kraju diskusije – da li je država Srbija ovoliko enormnim zaduženjem već sada premašila 45% BDP, koliko može po Zakonu o javnom dugu da se zaduži? Vi vrlo dobro znate, a o tome smo i raspravljali… Gospođo Čomić, vidim da se poslanici skupljaju uoči glasanja, ali vas molim da ih upozorite da me ne ometaju. U ovakvoj atmosferi ne mogu da nastavim svoj izlaganje. Ako su svi na broju, neka se svi umire da mogu dalje da govorim. Što se tiče tog javnog duga, gospodine Đeliću, on je tako fingiran do tih 45% BDP, a garantujem da je preko toga, kao što je u mnogim jedinicama lokalne samouprave prezaduženost preko 30%, dozvoljenog raznim kreditima. Vlada Republike Srbije i Ministarstvo finansija mnogim gradovima i opštinama davale takvu saglasnost, uzimajući u obzir samo onaj deo koji obuhvata glavnicu, a ne i pridolazeće kamate. Kao što reče ovde kolega Dragan Stevanović, počinje vraćanje mnogih kredita 2026. godine, gde generacije koje tek treba da stastaju kada vi budete u penziji i ne znam kojoj sve svetskoj korporaciji, a naći ćete vi mesto, kako ste savetovali onu Jeljcinovu Vladu i kako ste otuda došli ovde, verovatno ćete otići u neku Američku i drugu administraciju, ali će ostati dugovi tek rođenoj, pa čak i nerođenoj deci koja treba da žive u Srbiji, gospodine Đeliću. Da se vratimo, pošto ste vi stručnjak za automobilsku industriju, a i portparol Fijat kompanije, pošto im velikodušno dajete na izvolte sve. Grad Kragujevac je učinio sve što je bilo do njega. Dakle, sve je urađeno da se obezbedi Fijat kompaniji, Fijat automobilima da slobodno grade u Kragujevcu, da dobiju zemljište. Naknade za uređenje građevinskog zemljišta su oslobođeni, a na takse za firmu do 2018. godine. Bio je veliki problem sa vlasnicima imanja u već sada čuvenom Korman polju. Gospodin Dinkić, koji upravo izlazi iz sale, glavni je krivac što je došlo do nasilne eksproprijacije. Dakle, to imamo dve celine – jednu, gde su ljudi vlasnici svog imanja gde nikada nije vršena eksproprijacija i imamo deo gde je eksproprijacija uređena 70 i neke godine. Odlukom najviše sudske instance, Ustavnog suda Srbije iz 1999. godine, je ta eksproprijacija iz 70 i neke godine, iz Brozovog komunističkog vremena poništena. Šta ste vi uradili, odnosno gospodin Dinkić? U maju mesecu, zapravo u januaru mesecu 2010. godine se setio da je tamo bila neka eksproprijacija u Korman polju, gde Manjeli treba da pravi svoj pogon i onda kaže – sada ćemo na brzinu, jednom odlukom Vlade, a to je bilo 21. januara 2010. godine, opet to da uzmemo seljacima. Ljudi imaju tapije i kažu – ovo je vraćeno. Onda se oni dosete i dogovore sa Fijatom. Kažu – vi hoćete tu zemlju ponovo? Lepo ćete sada ar da platite 1.200 - 1.300 evra, pa kada to otkupite, ono što država nije mogla da im oduzme, mi ćemo sutradan i vama i ovim privatnim vlasnicima da plaćamo samo 350 evra po aru. Tako je nastala čitava drama, po 500 policajaca od tri sata po ponoći svako jutro u jednom mirnom selu, gde ljudi celog života žive pošteno od svog rada i onda, naravno, posle dve godine zamajavanja ljudi u Kormanu odustalo se od toga i prešlo se na lokaciju kasarna Grošnica, gde se sada ruše svi objekti. Pitam vas, gospodine Đeliću, ko će sada da plati odštetu tim ljudima što dve godine ništa nisu mogli u Kormanu da rade na svojoj zemlji? Odlučili su, znači, tržište, ponuda–tražnja, to ste uradili nasilno sa tom lažnom eksproprijacijom. Ove druge koji imaju svoju zemlju ste prevarili, kažete – oni traže enormne pare. Izvinite, molim vas, šta će sada taj seljak da radi i kome da se žali? Kome da se žali onaj koji nema protivgradnu zaštitu u Aleksincu, Lučanima i po celoj Srbiji, zato što su to NATO standardi, pa nema protivgradne zaštite i onda sve se uništi, i maline i svo voće i svi usevi? Eto, tako vi radite i tako uništavate svesno i poljoprivredu i privredu. Ali, sada da pređemo na ovaj vaš omiljeni deo, kako se razumete i kako ste hvalili onaj "Jugo kabriolet". Objasnite mi, gospodine Đeliću, vi ili gospodin Dinkić, ako je tu u sali, kako je "Fijat" odlučio, jer ste vi sa njima dogovarali da sa tog, neko je to pomenuo i nazvao ga je tzv. ženski model automobila, to je u stvari trebao da bude gradski automobil, vi ste više puta to ponavljali i čelnici Vlade tzv. dva plus dva, sa 600 turbo kubika, kako se prešlo sa tog, dakle, nepostojećeg modela, jedan takav sličan postoji, ali to je trebalo da bude potpuno novi, znači, namenjen siromašnima, porodicama koje imaju višečlane porodice, koje ne mogu da kupe te automobile, na ovaj automobil "Lazero" koji je donje srednje klase, ima 1400 kubika i koji će da košta, zavisi od opreme, od 12 do 17.000 evra? Gospodin Dinkić je rekao da će prvi da kupi taj automobil kad siđe sa "Fijatove" fabričke trake, samo ne znamo kada, jer se stalno laže i prolongira to i u pitanju je velika prevara. Kako ste sada došli na to i kako su Italijani odlučili da vas tako zamajavaju? Gospodine Đeliću, automobil koji se proizvodi ovde, to govore stručnjaci koji se bave tržištem i automobilskom industrijom, i koji treba da zadovolji potrebe jedne prosečne porodice u Srbiji, dakle, auto koji se proizvede ovde najpre treba da nađe mesto na svom tržištu, nije svakako automobil koji će da košta toliko, jer ovaj bi koštao manje. Mogli bi da ga kupe i oni koji nikada nisu seli u automobil. Znate, kao nekada što je bio popularan "Fića", pa jednostavno da ga kupi i onaj koji živi u nekom zabačenom selu, u gradu u Srbiji. Ovako, vi kažete – a ne, neće taj novi "Lazero" da bude namenjen srpskom tržištu, to je jutros izjavio gospodin Dinkić, nego ćemo da ga izvozimo u Ameriku i zemlje zapadno-evropske unije. Gospodine Đeliću, taj novi automobil koji će da se proizvede u Srbiji skoro je potpuno identičan postojećem modelu "Fijat Ideja". Vi znate kako izgleda taj automobil "Ideja Fijatova". Dakle, na toj platformi se radi. To vam je sad kao neki ristajling, ima novo ime, možda je malo drugačija karoserija, ima tu kubikažu, kao što sam vam rekla, 1400 kubika. Znate li kakav je krah taj automobil "Ideja", koji je potpuno identičan skoro ovome koji će ovde da se pravi, doživeo na američkom tržištu? Katastrofa. Jutros smo čuli od Dinkića i od Kalanovićke da će on najviše da se izvozi tamo. U Americi je "Fijat" angažovao jednog od najpoznatijih holivudskih glumaca Džordža Klunija da reklamira tu "Ideju". Prodaja je bila užasno mala. U Srbiji, dame i gospodo narodni poslanici, što polovnih, što novih, godišnje se proda 35.000 automobila, a vi vidite kako se takmiče auto-kuće u davanju raznih drugih "subvencija", ali dodataka kada vi dođete kod njih to da kupite. Drugo, gospodine Đeliću, najveća laž koja je izrečena, pored ovoga što "Fijat" nije uložio 600, koliko je trebalo, direktnih investicija u kragujevačku fabriku, nego samo 99,4, a nemamo podatak, vi ćete sad da nam kažete jer je istraživač "Velike Srbije" novinar gospodin Ivan Minić pokušao više puta da dobije u Vladi Srbije tu informaciju, pa nije. Tu informaciju mu je dao drugi državni organ. To je zapravo jedna prava enigma. U Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja nema odgovora. Dakle, podaci do kojih je došao preko druge institucije u APR je da je Srbija do sada uložila 281 milion, sada ova garancija, to je isto 200 miliona, znate, vi garantujete za to. Koliko je do sada "Fijat" uložio? Da li je tačan ovaj podatak o kome mi pričamo? Sa druge strane, gospodine Đeliću, a to je veliko pitanje za sve nas koji živimo u Kragujevcu – kako vi mislite da tako brzopotezno izađe taj probni model ili prvi da siđe sa trake, a prvi će da kupi gospodin Dinkić, kada nisu izvršene osnovne pretpostavke iz memoranduma i ugovora? Ne znam kada ste vi poslednji put bili u Kragujevcu, ali moram da vam kažem, za to je direktno odgovoran, nije ni Milutin Mrkonjić, niko drugi, niste ni vi, nego Verica Kalanović, koja se mnogo hvali svojim projektima. Kada će da bude završeno onih 15 preostalih kilometara puta deonice Kragujevac – Batočina, onda da se sprovede južna obilaznica oko "Fijata", pa onda infrastrukturno da se opremi industrijska zona ova nova koja je izmeštena u Grošnicu, pa da se pristupne saobraćajnice rekonstruišu? Kažete, sve to će da se desi baš kad vama treba pred izbore i kampanju sledeće godine. Nećete moći, gospodine Đeliću, tako više da varate građane. Mislili ste da ste možete da ih prevarite kada ste rekli da Sporazum o slobodnoj trgovini sa Ruskom Federacijom najviše znači za novu automobilsku industriju koja će biti pokrenuta, to su bile vaše izjave 2008. godine, a onda je došao gospodin Šojgu i rekao vam je – to ne dolazi u obzir, to nije srpski proizvod. Došao je i gospodin Putin ovde i razgovarao sa šefovima poslaničkih grupa, samo je to rekao Mlađanu Dinkiću da to ne može nikako da se uradi. Onda nam je pre nekoliko dana, kada smo imali Zakon o finansiranju lokalne samouprave, gospođa Grubješić rekla da to nikada niko nije izjavio, da će automobil novi, sad ne ovaj mali, nego taj iz srednje klase biti izvožen na rusko tržište. Izjavio je, i to direktno Mlađan Dinkić i vi svi drugi čelnici Vlade. Mlađan Dinkić je na otvaranju Međunarodne konferencije automobilske industrije pod nazivom "Novi proizvodni centri i lanci dobavljača u Srbiji" rekao da je glavna prednost Srbije što ima potpisane sporazume o slobodnoj trgovini CEFTA, EFTA, Sporazum sa Rusijom, Belorusijom i Turskom, a najavio je potpisivanje sporazuma sa Ukrajinom. Sada vi neku vašu omiljenu holivudsku glumicu angažujte u Americi ili ćete ponovo Klunija, vidite šta ćete, da reklamira umesto "Ideje". Ne znam, gospodine Đeliću, dogovorite se sa ovima iz "Fijata", "Ideja" je doživela tamo katastrofu, kome ćete da prodate toliko automobila, a pogotovo na prezasićenom zapadno-evropskom tržištu. Objasnite nam koliko je do sada država uložila, a "Fijat", mi garantujemo 99,4 miliona. Završiću time da ni Italijanima nije dobro u Kragujevcu. Ne znam da li ste čuli, gospodine Đeliću, pre nekoliko dana, jedan Italijan koji radi za "Fijat" kompaniju je uhvaćen od strane policije, odnosno vlasnika, a onda ga je i policija privela, kako krade po kragujevačkim kafićima. Pošto reče gospodin Željko Tomić da mi svi tamo treba da naučimo da govorimo perfektno italijanski do sada jer će sve da nam cveta, ja sigurno znam da pošto, vidite, ni ovom Italijanu nije dobro, najčešća reč koju će moji sugrađani da govore je "mama mia". Hvala vam.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč. Izvolite. Imate još 22 minuta, gospodine Krasiću.
Na početku, moram da skrenem pažnju svima onima koji prate ovaj prenos da ne pomisle da se nešto epohalno desilo. Malopre su ovi ih Koštuničine stranke kritikovali Mlađana Dinkića, Đelića, a oni su bili u koaliciji, oni se dobro znaju, i ko su i šta su. Jedina stranka koja od 2001. godine kritikuje ovaj vid ubrzanog, besomučnog, ničim izazvanog zaduživanja Republike Srbije, pa bez obzira da li je u pitanju direktno zaduživanje, da li je zaduživanje javnih preduzeća, da li je u pitanju garancija, da li je u pitanju emitovanje hartija od vrednosti, kako bi se premostile rupe u tekućem finansiranju, znači, jedino je SRS na vreme ukazivala da ćemo doći i u jednom trenutku konstatovati da to više ne samo što ne može, nego da svi efekti zaduživanja su negativni i u suštini promašaj. Kad se sabere sve šta je došlo u ovu zemlju za proteklih 11 godina, to su na desetine milijardi evra što potrošeno, što zaduženo, što poklonjeno, što svojevrsna čast za urušavanje države, a kao posledica svega toga nije se pojavilo ništa pozitivno, nego otpuštanje sa radnih mesta, privatizacije, da ne kažem poklanjanje, mito, korupcija, kriminal i negativni rezultati. Ono što bi, jednostavno ozbiljna vlast morala da uradi, to je da podnese izveštaj šta je urađeno sa dosadašnjim sredstvima poosnovu zaduženja. Nažalost, mi nemamo praktično od 2002. godine ni jedan završni račun koji je usvojen u Narodnoj skupštini, što znači da nas je Evropa, odnosno vas je Evropa naterala da promovišete demokratski standard. Troši, a ne podnosi nikakve račune. Verovatno je to tako u Nemačkoj, Švajcarskoj, Francuskoj i u drugim zemljama, da bi ta operacija ovde uspela. Onda smo imali čitavu lepezu poteza, finti, prevara i mućki. Da krenemo sad, pošto je ovo tačka dnevnog reda može da se zove i mućke. Engleska serija "Mućke". U jednom periodu gospodin Đelić nam je vrištao sa govornice – hajmo, hajte u Evropu. Sećate se ono, čak i jadna Vesna Pešić nije mogla da sluša više Božidara Đelića. Ali, niko nije mogao da pretpostavi da će kao nagradu za tu viku, dreku gospodin Đelić prošle godine proknjižiti veliku količinu sira, koju je dobio na poklon kao državni funkcioner. Znate, kad se čoveku, kao državnom funkcioneru poklanja sir, onda vam je jasno gde se sir nalazi kao poklon, i li za džabe. U mišolovci. Ali, lepo to stoji gospodinu Đeliću, on je ovako razdragan, veseo, euforičan, nema onpotrebe da snosi bilo kakvu odgovornost za ovo ovde. Sećate se 2003. godine jedva su ga zadržali da ne pobegne u inostranstvo, pa verovatno i sada bi bilo dobro da mu se konfiskuje pasoš, jer čudna su vremena. (Predsednik: Molim vas, zaista bih vas zamolila da vodite računa o komentarima koje usmeravate ka članovima Vlade. Ali, ja nisam pričao o vašem pasošu, gospođo Đukić. (Predsednik: O čemu niste pričali?) O vašem pasošu, gospođo Đukić, nisam pričao uopšte. (Predsednik: Molila bih vas da svi zajedno vodimo računa o dostojanstvu Skupštine. Sada to vas molim da činite. Nemojte me dovoditi u neugodnu situaciju, molim vas.) Ne postoji dostojanstveniji poslanik u Narodnoj skupštini koji se bori za interes srpskog naroda i srpske države od mene, to vam garantujem, to je međunarodno dokazana situaciju, činjenica, apsolutno. No, idemo dalje. Onda smo imali jednog ministra koji nam je pričao o irskom čudu. Znači, Srbija treba da bude irsko čudo. Mi 2006. godine u sklopu parlamentarne delegacije Republike Srbije obiđemo Irsku, njihov "Dojl" i porazgovaramo tamo nekoliko dana i evo interesovao sam se ja, Radojko Obradović se interesovao, da nam irski ministar finansija objasni šta znači irsko čudo. Izvinite, gospođo Đukić-Dejanović, vaš kolega predsedavajući, prvo mu nije bilo jasno pitanje, pa kad smo pokušali da mu objasnimo da imamo jednog ministra koji kaže – ako je Irska mogla da bude čudo, da bude Srbija čudo. Onda je on rekao, bibip, da je vaš pacijent, tako je baš rekao. Ako meni ne verujete, pročitajte izveštaje parlamentarne delegacije. Potrudio sam se da napišem baš doslovce šta je čovek rekao. Onda kaže kakvo smo mi crno čudo, kaže 25 godina nije imalo kuče zašta da nas ujede, napravili smo neku transformaciju, krenuli smo sa obrazovanjem, da omogućimo ljudima da se obrazuju itd, itd. Hvalili nam se Irci kako su dve godine pre naše posete, prvi put u istoriji uveli televizijski prenos iz "Dojla". Ama, ljudi, to kod nas ima još od Slobodana Miloševića. Znači ona priča irsko čudo nema blage veze, sad smo čuli priču slovačko čudo. Odmah da vam kažem, nema veze ni to, nema apsolutno nikakve veze. Setimo se pre nekoliko godina epohalnih rezultata, nikada se to nije desilo u istoriji Srbije ili odavno se nije desilo, od onog Lazara Pačua, sunce nas je ogrejalo pa smo dobili jednog prepametnog ministra finansija, eksperta i pojavi se suficit. Ma ne prođe ni nekoliko meseci, a ono deficit. Kako to suficit, deficit, šta je to ljudi, aman ljudi? To je kao ono Džej na autobuskoj stanici i one tri kockice, sad ga vidiš, sad ga ne vidiš. Gde je loptica, pogodi ga i sve je to lepo prolazilo, prolazilo. Prošlo je besplatne akcije 1.000 evra, prošao Bor, prošao "Fijat", sve to prolazi, prolaze, tutnje vozovi kod nas itd. Međutim, to se sve gomila, gomila, gomila, a da se opasno nagomilalo, da li ste videli i ovi ne obavešteni se obavestili u međuvremenu i ovi neobavešteni nas kritikuju, znate. Znači, da je nešto spektakularno. Kad su oni napokon saznali sa kim su bili u Vladi i kave su sve operacije bile. Postavljam vam pitanje zašto ste nas kažnjavali ovolike godine kada smo vas kritikovali? Mi smo vam upravo to pričali, upravo smo to pričali. Ne može takvo zaduživanje, ne može država tako da se zadužuje. Problem je dalek veće prirode, ali da ne trošimo ovo dragoceno vreme, pošto treba da građane Republike Srbije ubedim da ovo danas što živimo su evropski standardi. Nama uopšte ne treba daj paraf, ili datum pregovora i te stvari, živi se po evropskim standardima, imamo parade, imamo lizing, imamo borbu protiv pušača, imamo stimulaciju narkomana, imamo sve što ima Evropa. Dičimo se Evropom. Što se vi sekirate da li će da propadne vaša ideja na putu ka EU, mi živimo po evropskim standardima. Svaki građanin je prezadužen kao što je i prosečan građanin u EU zadužen, a otplati jedan kredit, odmah ga podsete dve banke, došlo je vreme da uzmete sledeći kredit, dajemo vam vrlo lepe uslove, pa onda krene, kamatna stopa, libor, eurolibor, ovo, ono, tandara, mandara. Dok to neko shvati da li franak, da li evro, da li ovo, da li ono, lepo zvuči sa puste reklame, pa znate ona lepa dečica, pa onda one lepe pesmice, ma kako čovek da ne uzme na lizing, da poželi na lizing da uzme. A vi plivate. Kad se postavi pitanje, gde su ove pare što su došle iz inostranstva? Nema ih, potrošili ih. Ko ih je potrošio? Pa,ovi ih potrošili i njima lepo, naravno da je njima lepo, a vi morate da glasate za njih da bi njima bilo još lepše. Međutim, došla crta, 92% građana neće ni da čuje za NATO pakt, 80% građana ne želi da čuje za EU. Eto, mi smo 10, 11 godina bukvalno rečeno riljali, upozoravali građane šta može da im se desi, da nije svetla budućnost Srbije sa ovakvim primercima, da nije spas za Srbiju Boris Tadić, da nije spas za Srbiju proevropska politika, pronato politika. Neki nama nisu verovali, pa su preko noći promenili svoju ideologiju da uhvate priključak ka EU, gde ima para za njih, biće i za nas, pa promenili svoju ideologiju. Međutim, i u Evropi se smanjila bara, a tamo ima strašnih krokodila, pa kad otvore čeljusti, pa progutaju sve redom, da znate. Sad ste platili danak te prozapadne politike. Vi biste za ovih sledećih 15 dana da promenite to za 180 stepeni, neki od vas. Međutim, kasno. Taksimetar je odbrojio svoje. Morate tim putem da idete, naravno da morate da slušate Mlađana Dinkića kao glavnog ekonomskog vizionara, kako reče Verica Kalanović malo pre. Kaže imali smo viziju. Ona je imala viziju, zamislite, priviđenje. Priviđenje da će Zastava da radi, da će Fiat da izlazi. Znate kako je to lepo na reklamama zvuči. Sad da vas obavestim, malo pre ste prolazili ovim hodnicima, da li ste videli da piše na onoj tabli –NALED. To je neka međunarodna organizacija koja je davala sertifikate jedinicama lokalne samouprave koje razvijaju vrlo povoljno poslovno okruženje. Što njihov zajednički naziv da bude NALED. Nisu valjda sve te opštine na led. Na led sve ide u Srbiji od kad ste vi došli. Na led ide sve. Pre nedelju dana pričate kako imate loše jedinice lokalne samouprave, a vidite sad međunarodne organizacije daju sertifikate. Božo, jesi li ti delio one sertifikate? Pa ti si, ko bi drugi. Ti si zadužen za pasoše, za sertifikate, za stočne pasoše i za ove stvari. Sve to po evropskim standardima mora da bude. Nije važno da li ga ima ili ga nema mora da bude evropski, sertifikovano. Mi smo se nekad šalili za ono pivo, znate odlikovano, Nikšićko, e ovo sertifikovano evropsko. Skače vam popularnost. Da li znate kako vam skače popularnost? Jedva čekaju da vas vide da vas zubima pojedu. Zubima bi vas rastrzali ljudi. Naročito oni koji ne mogu da izađu iz kontejnera zbog evropske transformacije RS. Kome će da bude dobro? Evo sad čitamo nešto što je napisao predlagač zakona. Ne znam ko je napisao konkretno, vidim Mirko Cvetković u potpisu, hajde da bude da je Mirko Cvetković, sumnjam da on zna šta je napisano ovde. Prvi zakon na dnevnom redu. Gospodine Đeliću, znam da vi možete sve da objasnite. Dao bog pa ste zlatousni, pa kad krenete, ne može da vas zaustavi niko, to je liturgija dva i po sata. Evo šta piše u obrazloženju prvog zakona – građani RS treba da skaču od sreće zato što ćemo dobiti sto miliona kredita Međunarodne banke. Evo za šta će gospodin Đelić sa pajtašima da potroši te pare. Prvo, slušate pažljivo, reforme raspodele javne potrošnje za poboljšanje kvaliteta potrošnje u sektorima sa najvećom potrošnjom. Svaka čast, kako ste ovo pametno smislili. Ovo su prave francuske škole. Pod dva, reforme upravljanja javnim finansijama u cilju rešavanja problema lošeg rukovođenja fiskalnom potrošnjom i poboljšanja povereničkih uslova. Ti si genije Božo. Ko bi se setio ovakve gluposti da napiše? Ko živ može da shvati šta je napisano? (Predsednik: Sad ću vam nešto reći. Ovakav način ophođenja nije dozvoljen.) Zašto? (Predsednik: Izreći ću sankciju sledeći put ako budem morala da vam se ovako obratim.) Dobro. Otimate mi ovo antievropsko vreme, nemojte to da radite više. Pod tri, jačanje socijalne pomoći za amortizaciju, nije za amortizere u "Fijatu", nego za amortizaciju efekata tekuće krize i povećanja pokrivenosti programa u budućnosti. Uopšte ne sumnjam da vi svi možete lepo da mi objasnite na tenane šta svaka reč od ovih znači. Ne mogu da vama postavim ovo pitanje, nisam se kvalifikovao sa vama da razgovaram, ne znam te evropske standarde. Vidite, vrlo je teško da se ovo pročita. Kako je tek onima da to shvate, ja ne znam. Šta ste dalje napisali u ovom vašem obrazloženju? Kaže, predviđena namena serije zajmova za potrebe razvojne politike u oblasti javnih finansija jeste da se RS pruži pomoć u formiranju, zapamtite, manjeg i efikasnijeg sistema državne uprave uz istovremeno utvrđivanje i sprovođenje odgovarajućih socijalnih programa. Zašto im niste rekli da smo mi ovo završili, da smo doneli onaj zakon da se smanji broj zaposlenih u državnoj administraciji. Nije valjda da će oni ponovo dva puta da finansiraju iste stvari. Prosto neverovatno. Vidite kakve troškove imamo oko ovih papira i šta sve može da se ovde nakuca, da se napiše. Ne sme da se vidi gde će tih sto miliona dolara da se potroši, a potrošiće se, a onda kad se to uzme u tranšama onda dolazi posebna ekipa da vrši, gospođo Đukić upotrebiću stranu reč – monitoring nad Božom i ljudima koji su zaduženi da primene ovaj zakon. Dragi građani, monitoring znači da ih posmatraju, moraju da ih posmatraju, da dubinski posmatraju da vide šta je bilo sa tim parama. Ako se utvrdi da je u pitanju mito i korupcija, prećutaće ovi koji posmatraju. Zašto? Taktika da ih uvuku u mrežu i onda ih drže za šaku i mogu sa njima da manipulišu do mile volje. Zato tolike pare kod nas ulaze. (Predsednik: Vaše interpretacije štete ugledu Narodne skupštine i države. Sve vaše interpretacije.) To je vaš subjektivni osećaj. (Predsednik: Nije subjektivni osećaj. Molim vas, ne možete tako interpretirati ovo o čemu govorite.) Kad bih vam ja pričao o mojim subjektivnim osećajima, stvarno bi bilo neukusno. Moji subjektivni osećaji o državnim funkcionerima jednostavno ne dozvoljavaju da neke stvari kažem. Vidite da se sa velikim ustezanjem i bolom u stomaku trudim da prikažem ideologiju SRS. Nemate potrebe vi da se sekirate oko toga. (Predsednik: Ne može se usmeriti, to nije u redu. Ne možete držati pažnju na temi i to zaista poslovnički nije u redu.) Kad ja pričam o kriminalu u nekim preduzećima, vi meni koknete opomenu.Kad vam EU dostavi spisak, vi polomite noge tražeći da rešite taj problem. Izvinite molim vas, cenite malo i mene. Mene morate mnogo više da cenite nego ove iz EU. Ja sam insajder, ja vidim iznutra šta se dešava. Ja vas ne cinkarim kod EU, to rade drugi. Vi to znate. Jedino može da vas cinkari neko iz pro-evropskog bloka. Kada vi zavrnete EU, meni je drago. Meni je mnogo drago kad vi njih zavrnete. Zašto? Zato što je neprijatelj Srbije EU, kao i NATO pakt. Ko namagarči EU, ima moju podršku. To je potpuno jasno. Oko toga nema spora. Idemo sad na ove druge kredite. Ovo drugo se tiče "Zastave". Znate, u celoj koprodukciji oko "Zastave" postoji samo jedna dobra stvar. Verovatno je "Fijat" prirodni saveznik "Zastave", jer je i napravio "Zastavu". Možda ima neku tehnologiju, neku logiku tehnološku itd. Sve ostalo je pogrešno. I Tito je imao problema sa Italijanima kad je pravio "Zastavu". Ni tada oni nisu ispunjavali svoje ugovore kako treba. I Italija kao država ima problema sa "Fijatom". Građani Italije vrlo često naprave zbrku da li je "Fijat" privatna ili državna firma, pošto 70% subvencija iz njihovog budžeta ide za "Fijat". Što se tiče rukovodstva sa onim zvučnim imenima, Maksiljione itd, itd, onaj sa džemperčetom, da ne bih uvredio gospođu Đukić-Dejanović, pročitajte malo italijansku štampu pa vidite šta pričaju o poslovnom rukovodstvu "Fijata". Nije baš na strani turbo-rukovodstva, poslovnih ljudi, nego nešto malo južnije dole. I u Italiji je južno tužno. Pogotovo dole kod Sicilije. Ali, to je vaša koprodukcija. Vi imate većinu, vi ste ušli u taj posao. Uspeli ste da prevarite Kragujevčane. Njima je sad to jasno. Od četiri, pet hiljada zaposlenih, spalo je na vrlo malo a preuzeli su rizik. Kao što vidite, ja mnogo vas ne kritikujem. Po meni su mnogo veći krivci oni koji su verovali vama. Ja se ponosim time što vam ne verujem. Zato i želim na ovaj način da utičem na one druge građane da nikako vama ne veruju. Jer, ako vama veruju, stradaju. Ko je verovao u 200 hiljada novih radnih mesta dobio je 400 hiljada otkaza. Ko je verovao u hiljadu evra, sam je preuzeo rizik. Naše je bilo da upozorimo građane, da kažemo koliko je to realno, koliko je to moguće, da li je u pitanju prevara, da li nije u pitanju prevara. Mi smo to vrlo korektno uradili. Onaj ko nam je verovao, nije stradao, onaj ko je verovao vama, stradao je. Neka svako izvuče pouku. To je najkorektnije što može da bude. Mi smo potpuno svesni činjenice da u doba depresije, nemaštine, socijalne bede, slatkorečive priče o vizijama gospođe Kalanović, Mlađe Dinkića, a pogotovo Božine vizije, prolaze. Te vizije i njegovi snovi su samo snovi. To su samo snovi. Neki veruju u te snove, šta da radimo, ne možemo na silu, narod je gospodar, on odlučuje o svemu, on odlučuje da li će da mu bude dobro, da li će da mu bude loše, da li će da se snalazi itd. Skače vam popularnost. Mnogo vam skače popularnost. Neverovatno, svakog dana ljudi me susreću i stalno mi pričaju kako vam skače popularnost. Koliko će da skoči, ja ne znam. Ali kada će da budu izbori, razmislite. E sada, jedan od principa civilizovanog društva jeste da mora ugovor da se poštuje. Drugi princip, strana koja ne poštuje ugovor, a ugovor je zakon za ugovorne strane, odgovara pred sudom. Ovde imamo situaciju da neko dobrovoljno želi da bude manjinski partner, a da daje mnogo više, da daje neuporedivo više. Vi dolazite sa setom predloga zakona gde država Republika Srbija treba da preuzme neuporedivo mnogo više, da bi se odobrovoljio partner da pronađe negde pare, one pare koje je imao u vreme zaključenja ugovora, a sada ih nema. Tražite od nas saglasnost. (Predsednik: Vreme.) Od Srpske radikalne stranke nećete dobiti saglasnost, jer ovo sve što radite, je pogubno za građane Republike Srbije i za državu Srbije. Hvala što ste imali strpljenja.
Gospodine potpredsedniče izvolite, imate reč. Gospodin Božidar Đelić.
Hvala gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, sigurno je da u ovoj materiji snova nema, kao što i u međunarodnim odnosima nema prijateljstva i simpatija nego interesa na kojima možda može da se rodi i neka bliskost između naroda. U međunarodnim finansijama postoje samo interesi i na Srbiji je da u tom svetu se izbori za svoje nacionalne interese. Današnji predlozi veoma dobro odgovaraju na veoma stroge uslove koje moramo postaviti u ovom momentu razvoja naše nacije, za bilokakvo dodatno zaduživanje. Dobro je to što su skoro sve poslaničke grupe danas veoma dobro stavile do znanja da kredit mora biti uzet samo ako otvara samo nove perspektive u zemlji. Imamo u protekle tri godine, na primeru već pomenute Grčke, ali i na primerima nekih većih nacija. Sjedinjene Američke Države na primer, sa najvećom ekonomijom u svetu, primer da je veoma lako izgubiti kontrolu nad javnim finansijama, ukoliko se nacija prezaduži, ukoliko da prava ili pokušava da finansira mnogo više od onoga što realna sredstva te nacije mogu da obezbede. Zbog toga, ova tri finansijska aranžmana moraju biti veoma dobro analizirana i mislim da je ova današnja diskusija veoma dobro pokazala da sva tri predloga odgovaraju onome što su interesi naše zemlje, ne zbog toga što neko ima specifičnu simpatiju prema "Fijatu" ili prema bilo kojoj drugoj kompaniji, ne zbog toga što neko ima naročito simpatiju prema Svetskoj banci, ili pak da opravdamo bilo kakvo zaduženje kod Evropske investicione banke, zbog toga što se želimo priključiti većinski Evropskoj uniji. Krenimo od onoga što je da kažem klasičan aranžman, koje već imamo nekoliko godina sa Svetskom bankom. Odlično je to što je prošle godine ovaj dom, jer nisu sve nacije tako odlučile, izglasao nove elemente u Zakonu o budžetskom sistemu koje predviđaju da naš budžetski deficit ne pređe 4% ove godine, 3,6% sledeće godine i da se sukcesivno posle toga smanjuje i dostigne 1% bruto domaćeg proizvoda 2015. godine. To je dobro zato što naša demografija je veliki izazov i nismo od onih zemalja koje mogu da gledaju na povećanje stvorenog duga misleći da će demografska aktivnost, da će rast naše populacije sam po sebi dovesti do proširenja bruto domaćih proizvoda, nego moramo dobro da razmislimo i o prostoru koji će biti potrebno obezbediti za penzije i mnoge druge potrebe naše nacije. Kada govorimo o budžetskom deficitu, veoma je dobro što već treću godinu za redom se poštuje Zakon o fiskalnoj odgovornosti, tj. deo Zakona o budžetskom sistemu koji se bavi tim pravilima i što idemo ka smanjenju deficita, ali i tako smanjen deficit, podsećam, Srbija je jedna od onih zemalja koje imaju najmanji deficit u Evropi u ovom momentu, 4%, ipak se mora finansirati. Kada govorimo o tome, onda je veoma dobro to što smo obezbedili 100 miliona dolara za pokrivanje tako malo deficita iz sredstava Svetske banke, jer sa 20 godina, od tih pet godina počeka i kamatom koja trenutno iznosi 1,6% i tu je odgovor na jedno od pitanja, svaki od ovih aranžmana ima svoje specifične finansijske uslove, ovo je najjeftiniji mogući način na koji Srbija može danas finansirati sopstveni budžetski deficit. Zbog toga apelujem na vas, poštovani narodni poslanici, da izglasate ovaj aranžman sa Svetskom bankom. Drugi element je aranžman sa "Fijatom". Želim odmah da kažem da "Fijat" nije partijska priča. "Fijat" nije čak ni nešto što se treba vezivati usko sa jednom vladom. Želim samo ovde da podsetim da je čak osam vlada Mađarske radilo na razvoju aranžmana koji su imale sa "Suzukijem". U početku ta investicija "Suzuki" je bila veoma mala. Sukcesivne vlade su radile na tome da on postane veliki i zbog toga danas Mađarska ipak manje pati u ovoj krizi, zbog toga što ima i "Suzuki" i neke druge auto proizvođače u njihovoj zemlji. Naravno da Slovačka ne može sama po sebi biti uzeta kao primer. Moramo napraviti specifični sprski razvoj, ali kada pogledamo iznos stranih direktnih investicija u bilo kojoj zemlji, vidimo da samo tri ili četiri sektora u koje idu te investicije posle dovode do značajnih izvoza te zemlje i to su hemijska industrija, elektronika, ovo što vidimo u domenu informacionih tehnologija, to je izvoz usluga, ne toliko dobara i napokon automobilska industrija. Aranžman sa "Fijatom" će obezbediti direktno 1,3 milijarde evra izvoza naše zemlje, sa neto deviznim efektom koji će kroz vreme prevazići milijardu evra. Dodatno, autokomponentaši koji su došli, pre svega zbog "Fijata", proizvodiće i za izvoz i nema bolje preporuke za Srbiju, kao što je to bio slučaj sa Slovačkom pre nekoliko godina, da privuče još jednog proizvođača automobila od dolaska "Fijata". Pre osam godina sa mojim kolegama iz tadašnje Vlade sam se borio da privučemo investiciju "Citroena" i "Pežoa". Suprotno očekivanjima smo uspeli da se izborimo da naša zemlja uđe u uski krug, oni koji su bili razmatrani za investicije, ali onda smo obavešteni da će, nažalost, te investicije ići u Slovačku zbog toga što je Slovačka 2003. godine bila sigurna da će ući u EU. To je zvanično obrazloženje koje smo dobili. Zbog toga moram da kažem da jedna ovakva investicija ne bi bila moguća da Srbija nije napravila značajan napredak ka EU i tu je ta logika između evropskog puta, investicija i otvaranja radnih mesta.Dalji koraci u evropskim integracijama će biti koraci u privlačenju dodatnih investicija u našoj zemlji. Zbog toga, kada govorimo o ciframa, danas je uloženo nekih 150 miliona evra u zajedničku firmu, 100 miliona evra sa strane "Fijata", 50 miliona evra sa strane Vlade Republike Srbije. Da, tačno je, Srbija gradi infrastrukturu oko tog velikog projekta, ali ta infrastruktura će služiti ne samo "Fijatu" nego i svim drugim investitorima u našoj zemlji, a da ne govorim da ona generalno jača konkurentnost naše zemlje i stavlja nas na mapu Evrope. Da vidimo koliko su stvari povezane. Pomenuću jednu anegdotu koja dolazi iz Bavarske. Pre tri nedelje sam imao priliku da posetim jednu od najeefikasnijih automobilskih fabrika u svetu. Radi se o fabrici audija u Ingoštatu u Bavarskoj. Radi se o fabrici gde je 98% rada na metalu apsolutno automatizovano, koja je dve godine za redom bila rangirana kao najbolja fabrika na svetu. Na sastanku sa tim direktorom te najbolje fabrike u svetu, on je pokrenuo pitanje investicije "Fijata" u našoj zemlji. Rekao je da je primetio da prva fabrika automobila, koja se gradi posle izlaska iz krize, Evrope se gradi u Srbiji, da je dobro da smo pobedili mnogobrojne druge zemlje i mnogobrojne druge gradove, da smo uspeli da se suočimo sa krizom koja jeste donekle usporila ovaj projekat, da smo znali dobro da izaberemo partnera koji je, evo danas, zvanično postao vlasnik 52% "Krajslera", pre roka i da je primetio da je taj "Fijat" suprotno onome što možda neko misli po nekim stereotipovima o Italijanima ili Nemcima, prošle godine imao fabriku na jugu Napulja koja je pobedila tu fabriku u Iglštatu i izabrana je za najbolju fabriku u Evropi u domenu automobilske industrije. Tu je bio adut da pozovemo jednog od najuspešnijih ljudi u automobilskoj industriji danas u svetu, da dođe i da poseti našu fabriku u Kragujevcu zajedno sa "Fijatom" i da vidi da će ona biti kalibrirana na nivou najboljih svetskih fabrika. Zbog toga vas pozivam da svi glasate za aranžman sa "Fijatom", on je u interesu cele naše nacije.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a niko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine se nije takođe javio, dozvolite da zaključim zajednički jedinstven pretres. Hvala gospodine potpredsedniče vama i vašim saradnicima. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 27. jun 2011. godine, sa početkom u 18,08 časova kao Dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika, odnosno da ima uslova za naš dalji rad. Pošto prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma, a to su tačke 1, 2, 3, 4. i 5. dnevnog reda, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6) Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodna skupština će o ovim predlozima zakona glasati samo u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, drugi programski zajam za razvoj javnih finansija, u celini. Od ukupno 126 narodnih poslanika, svih 126 je za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/A) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije. Od ukupno 126 narodnih poslanika, svih 126 je za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje težine kapitalizacije II/B) između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije. Od ukupno 126 narodnih poslanika, svih 126 je za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/C između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Od ukupno 126 narodnih poslanika, svih 126 je za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji Fiat kompakt automobili Srbija/D između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Od ukupno 126 narodnih poslanika, svih 126 je za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. (Sednica je završena u 18,15 časova.)
REPUBLIKA SRBIJA NARODNA SKUPŠTINA Peto vanredno zasedanje 27. jun 2011. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 18,15 časova. Sednicom predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite da pređemo na otvaranje sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da nas ima 108, ali vas molim da utvrdimo kvorum postavljanjem kartica u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da nas ima 126, te postoje uslovi za nastavak rada. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 97. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog članom 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine i izuzetno za ponedeljak, dakle, i mimo dana utvrđenog u članu 87. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda, koji je određen u zahtevu 124 narodna poslanika za održavanje vanrednog zasedanja. Uz saziv Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, koje je sazvano na zahtev 124 narodna poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 248. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je zahtev za održavanje Petog vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Peto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, određen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o mladima, koji je podnela Vlada; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, koji je podnela Vlada; 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, koji je podnela Vlada; 4. Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Banca Intesa, AD Beograd, Societe General Srbija a.d. Beograd, Hypo-Alpe-Adria Bank a.d. Beograd, Erste Bank a.d. Novi Sad, Komercijalne banke a.d. Beograd i Unicredit Bank Srbija a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad, koji je podnela Vlada; 5. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o regulisanju duga Republike Albanije prema Republici Srbiji, koji je podnela Vlada; 6. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o saradnji u oblasti borbe protiv kriminala, koji je podnela Vlada; 7. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Jermenije o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, koji je podnela Vlada; 8. Predlog zakona o potvrđivanju Trgovinskog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Države Kuvajt, koji je podnela Vlada; 9. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u oblasti kulture, visokog obrazovanja, naučnog istraživanja, prosvete, stručnog usavršavanja, komunikacija, omladine i sporta između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Maroka, koji je podnela Vlada; 10. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine u oblasti obrazovanja, kulture i sporta, koji je podnela Vlada; 11. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Organizacije severnoatlantskog pakta o bezbednosti informacija i Kodeksa o postupanju, koji je podnela Vlada; 12. Predlog odluke o organizaciji i radu Službe Narodne skupštine, koji je Administrativni odbor Narodne skupštine; 13. Predlog odluke o obrazovanju Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija, koji su podnela 124 narodna poslanika; 14. Predlog odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članove Republičke izborne komisije, koji je podnela poslanička grupa Liberalno-demokratske partije; 15. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Za evropsku Srbiju; 16. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Za evropsku Srbiju. Narodni poslanik Vuk Dinčić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i čl. 170. i 190. Narodne skupštine Republike Srbije, predložio je da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Banca Intesa, AD Beograd, Societe General Srbija a.d. Beograd, Hypo-Alpe-Adria Bank a.d. Beograd, Erste Bank a.d. Novi Sad, Komercijalne banke a.d. Beograd i Unicredit Bank Srbija a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća „Srbijagas“ Novi Sad i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Republike Albanije o regulisanju duga Republike Albanije prema Republici Srbiji. 2. Zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o saradnji u oblasti borbe protiv kriminala, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Jermenije o ukidanju viza za nosioce diplomatskih i službenih pasoša, Predlogu zakona o potvrđivanju Trgovinskog sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Države Kuvajt, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o saradnji u oblasti kulture, visokog obrazovanja, naučnog istraživanja, prosvete, stručnog usavršavanja, komunikacija, omladine i sporta između Vlade Republike Srbije i Vlade Kraljevine Maroka, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine u oblasti obrazovanja, kulture i sporta i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Organizacije severnoatlantskog pakta o bezbednosti informacija i Kodeksa o postupanju (tač. 6, 7, 8, 9, 10. i 11. dnevnog reda). 3. Zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o organizaciji i radu Službe Narodne skupštine i Predlogu odluke o obrazovanju Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija. 4. Zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članove Republičke izborne komisije, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije (tač. 14, 15. i 16. dnevnog reda). Da li narodni poslanik Vuk Dinčić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog i molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Od 126 poslanika, svih 126 poslanika je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Molim stručne službe da pripreme prečišćen tekst predloga dnevnog reda, a mi ćemo nastaviti sa radom sutra u 10,00 časova. Zahvaljujem.