Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 77 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u saliprisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dijana Vukomanović i Dragan Tomić. Primili ste ostavku narodnog poslanika Miloša Jovanovića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština u smislu člana 88. stav 3. i 4. konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. U skladu sa tim, a saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 3. i 4. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština na predlog Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena koji je izabran narodnom poslaniku Milošu Jovanoviću danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača dr Rasima Ljajića, potpredsednika Vlade i ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija, pozvao da sednici prisustvuju i Stevan Nikčević, Stefan Lazarević, državni sekretari u Ministarstvu spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija; mr Ljiljana Stanković, Dušan Protić, Bojana Todorović, Jelena Marjanović i Nebojša Vasiljević, pomoćnici ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija; Milan Dobrijević, načelnik u Ministarstvu spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija; Jasmina Roskić, načelnik Odeljenja u Ministarstvu spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija; Ljiljana Milić, rukovodilac Grupe u Ministarstvu spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija; Jasmina Kostić, savetnik u Ministarstvu spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija. Nastavljamo rad zajedničkim načelnim i jedinstvenim pretresom o predlozima zakona iz tačaka 2. do 8. dnevnog reda. Prelazimo na listu govornika. Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Dejan Mihajlov, nije tu. Reč ima narodni poslanik Vera Paunović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani članovi Vlade, pred nama se nalazi nekoliko predloga zakona iz oblasti trgovine i trgovinskog poslovanja. Iako oni možda ne donose velike promene koje će osetiti širi društveni slojevi, ipak smatram da se njima ostvaruju važna poboljšanja u oblasti trgovine, pa ću se ukratko osvrnuti na ove zakonske predloge. Prvi u ovoj grupi zakona je onaj o posredovanju u prometu i zakupu nepokretnosti, ima veze sa Predlogom zakona o legalizaciji koji smo već načelno razmotrili, jer samo postojanje građevinskih objekata koji nisu zidani u skladu sa propisima i koji ne postoje u službenim državnim katastarskim evidencijama, prirodno stvara takav ambijent u kome se i samo prometovanje i bavljenje poslovima posredovanja prilikom kupoprodaje takvih objekata mora odvijati u sivoj zoni, što dalje od očiju javnosti, državnih organa. Predsedniče, molim vas, obezbedite mir u sali. Stoga je i ovaj zakon pokušaj da se uvede red na tržištu nekretninama, da bi se uspostavio red i pravna sigurnost građana, te kako više ne bi čitali potresne priče o građanima koji su često ostajali na ulici prevareni od strane beskrupuloznih posrednika u trgovini nekretninama. Suštinska novost je ta da će se ovim poslovima moći baviti samo registrovana pravna i fizička lica, od kojih će se zahtevati da imaju položen stručni ispit, odgovarajući poslovni prostor i zaključen ugovor o osiguranju i odgovornosti za štetu. Ovi poslovi, kao i ranije, vršiće se na osnovu ugovora o posredovanju, ali ovim zakonskim predlogom podrobno regulisani, sa svim bitnim elementima, pravima i obavezama. Možda se može staviti primedba da se ovde vrši nepotrebno gomilanje propisa, s obzirom da je ovakav tip ugovora načelno regulisan Zakonom o obligacionim odnosima, ali kada je ovako osetljiva materija po naše građane u pitanju, smatram da nije na odmet da se ovakav tip ugovora još jednom detaljno uredi, a naročito da se podrobno odrede obaveze nalogoprimca posrednika, jer praksa pokazuje da veliki broj agencija jednostavno uzme novac od klijenata, a zatim ne čini ništa kako bi nalogodavcu pronašao drugo zainteresovano lice za kupoprodaju ili zakup nepokretnosti, ili što je još gore, svog nalogodavca svesno dovede u zabludu. Zakonom o izvozu i uvozu robe dvostruke namene, biće precizno regulisano prometovanje ovakvim vrstama robe. Listu ovakve robe određivaće Vlada, a pojedinačne dozvole za trgovinu ovakvom robom važiće najviše do godinu dana. Procedura predviđa da se moraju tražiti saglasnosti Ministarstava spoljnih poslova, unutrašnjih poslova i trgovine, kao i BIA. Ove mere kao izdavanje sertifikata krajnjeg korisnika trebalo bi da utiču da se na minimum smanji mogućnost za eventualne isporuke ovakve robe onome ko bi mogao da ih zloupotrebi. Zakonom o izmenama i dopuna Zakona o elektronskoj trgovini biće date preciznije definicije pojedinih pojmova, a na drugoj strani biće stvoren zakonski osnov za bolju kontrolu elektronske trgovine, a time zaštiti potencijalni kupci, ali i prodavci koji se pridržavaju zakonskih procedura. Svakako da su ovakva nastojanja sasvim opravdana jer je elektronska trgovina doživela veliku ekspanziju u zadnje vreme i u ovoj oblasti sve je već protok novca. Ova kontrola ogledaće se kako u mogućnostima sudova da izriču mere ograničenja, pružanju usluga je takvo povećanje gornjeg limita kazni za prekršaje pravnih i fizičkih lica. Četvrti zakon iz ove oblasti je Predlog Zakona o zaštiti konkurencije za koji smatram da je najznačajniji od predloženih zakonskih rešenja. Zaštita konkurencije u svakoj savremenoj ekonomiji predstavlja jedan od oslonaca slobodnog i nesmetanog tržišnog privređivanja. Ovo pravo je garantovano i članom 84. Ustava Republike Srbije. Ekonomska nauka, a pogotovo naša životna svakodnevnica su nam jasno pokazali da stvaranje monopola gotovo uvek vodi ka tome da cene proizvoda i usluga s vremenom skaču, da na osnovu toga monopolisti izvlače sve veče profite,a ceh na kraju plaćamo svi mi obični građani. U stručnoj javnosti ocenjeno je da naš Zakon o zaštiti konkurencije iz 2009. godine u suštini sadrži dobra pravna rešenja koja omogućuju efikasne mehanizme za zaštitu slobodnog poslovanja. Na osnovu ovog zakona 2011. godine formirana je Komisija za zaštitu konkurencije, kao regulatorno telo, koje ima za cilj da kontroliše slobodu konkurentnosti poslovanja i da sprečava nastajanje kartela, počela je da izriče prve kazne za nesavesne privređivače i trgovce. Samo u 2012. godini Komisija je vodila 11 postupaka za utvrđivanje postojanja restriktivnog kartelskog sporazuma, devet postupaka za utvrđivanje monopolskog položaja. Predložene izmene i dopune urađene su prema evropskim standardima iz ovih oblasti. Njima se ništa neće sistematski menjati, što predstavlja priznanje da je osnovni zakonski tekst dobar, da će biti predložena takva poboljšanja koja će omogućiti ovom organu da efikasno deluje. Prvenstveno, ističu neke izmene i dopune vezano za sam postupak koji se vodi pred Komisijom. Na prvom mestu ističe se produženje rokova zastarelosti za određivanje neke od mogućih mera iz oblasti zaštite konkurencije sa tri na pet godina. Ako se zna kakve finansijske koristi izvlače kartelisti i monopolisti, onda ovo produženje rokova, naročito uvođenje procesne institucije, prekida zastarelost i smatra se sasvim opravdanim, a na drugoj strani će i sama Komisija dobiti mogućnosti za temeljitije pripreme za vođenje ovih složenih i osetljivih postupaka. Sam zakon je dopunjen sa još nekoliko produženja rokova za pojedine procesne radnje prilikom podnošenja žalbi pred Vrhovnim kasacionim sudom, čime će se poboljšati pravna sigurnost stranke koja se obraća ovoj istanci za zaštitu svoji prava. Na jednoj strani može se prigovoriti zašto se predloženim izmenama i dopunama zakona ukida pravo na posebnu žalbu, na neke segmente u postupku vođenja postupka, izvođenja dokaza, privremene mere, ali na drugoj strani postoji želja da se sam postupak ubrza. Treba imati u vidu da je sam postupak po svom karakteru upravni, a ne sudski. Znatno preciznije će se urediti mogućnost za prekidanje postupka, gde će se sada tražiti da sama stranka podnese predlog o tome kakve konkretne obaveze namerava da preuzme, a komisija nakon sprovedene analize donosi zaključak o eventualnom prekidu postupka. Ovaj zaključak će ubuduće donositi Savet Komisije umesto predsednika, pa se smanjuje mogućnost da ovako važna odluka zavisi samo od jednog čoveka. Još jedno bitno preciziranje je vezano za izmene definicije šta se smatra dominantnim položajem na tržištu, a koja je data u članu 15. Biće postavljeni znatno precizniji kriterijumi za određivanje da li neko na tržištu ima dominantan položaj ili ne, pa će se smanjiti mogućnost da se eventualni postupci vode protiv nekog za koga se naknadno ispostavi da ne ispunjava potrebne uslove, pa će se postići uštede u vremenu i novcu. Poštovani narodni poslanici, svesni smo da naša privreda i naše tržište uvek u velikoj meri pate od monopolističkih tendencija i zakulisnih dogovora učesnika na tržištu. No, ako težimo da se svrstamo u uređene i razvijene zemlje, svakako ćemo morati da uredimo pravila tržišne igre u poslovanju. Zato će poslanička grupa PUPS u Danu za glasanje podržati ove zakonske predloge. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, poštovani gospodine Ljajiću, mi iz poslaničke grupe DSS spremali smo se da govorimo o predlozima zakona koji su na dnevnom redu i smatrali smo da su oni važni i značajni, a naročito zakon koji uređuje oblast prometa nekretnina i gde se uvodi jedna pravna sigurnost za građane, kupce i prodavce u toj oblasti. Smatramo da je to jednako važno. Iskoristili bismo prisustvo gospodina Ljajića, koji je resorno nadležan za to, a to je da postavimo pitanje, pošto smo danas od Evropske komisije saznali, a ne od naše Vlade, daje Srbija pristala da omogući dalji režim duvanskoj industriji u Rovinju, mislim da je to proizvođač cigareta iz Hrvatske. Režim koji je postojao pod CEFTA sporazumu. CEFTA sporazum je za Hrvatsku prestao da se primenjuje onog trenutka kada su pristupili EU. To je tako definisano. CEFTA sporazum reguliše odnose, da kažem, regionalne odnose, i stvara jedno regionalno tržište i olakšava trgovinu u regionu i određene robe i proizvodi imaju niže stope za trgovinu, nego što imaju kada je ta zemlja članica EU. Danas smo saznali od Evropske komisije, a ne od naše Vlade i ne od vas, gospodine Ljajiću, da ste vi pristali da Hrvatskoj, iako je članica EU, obezbedite tretman koji je imala dok je na vladi bio sporazum CEFTA. Hoću da znam, mene kao narodnog poslanika zanima, a verujem i građane Srbije, koji su razlozi da mi Hrvatskoj, u kojoj ne možemo ni jednu trafiku da otvorimo, bilo koja srpska firma, a kamoli da započne neku proizvodnju, u toj meri izlazimo u susret, da omogućimo da tržište Srbije isporučimo na tacni, iako to nije u skladu sa važećim pravilima u EU?To je jedna stvar. Druga stvar, pod kojim uslovima i koliko cigareta naši proizvođači izvezu u Hrvatsku? Da li tu postoji bilo kakva mogućnost u poređenju? Šta smo mi od Hrvatske zauzvrat dobili da bi napravili jedan tako ozbiljan ustupak Hrvatskoj ili od EU? Da li će možda ovaj gest dobre volje, sa naše strane, koji će u mnoge da znači za Tvornicu duhana Rovinj, koja nema veliko tržište u EU, ali na prostoru bivše Jugoslavije svakako ima, ostale zemlje, potpisnice CEFTA Hrvatskoj da omoguće, a koje nisu članice EU, Hrvatskoj pod istim uslovima, odnosno Tvornici duhana Rovinj, trgovinu cigaretama, kao što je to Srbija uradila? To su pitanja na koja smo mi morali odgovore da dobijemo od naše Vlade, a ne da od Evropske komisije saznamo kako ona hvali Vladu Republike Srbije, kako je kooperativna, predusetljiva prema zahtevima EU. Znači, to su pitanja koja nas, kao poslanike, ovde zanimaju. Dobro je što je ova rasprava, na kojoj ste prisutni, u toku da možemo da dobijemo odgovore i da odgovore ne dobijamo od Evropske komisije, već od naše Vlade. To je ono što smatram jako važnim, a pored pitanja vezanih za zakone na dnevnom redu, a koji su isto tako bitni, ali nalazim da ova tema koja se danas pojavila kod nas u javnosti, i to baš uoči posete predsednika Republike Hrvatske Ive Josipovića, u jeku kampanje protiv Srba u Hrvatskoj, u jeku antisrpske kampanje u Hrvatskoj, ćiriličnih tabli, dvojezičnih oznaka i svega ostalog, dolazimo u situaciju da izlazimo u susret Tvornici duhana Rovinj, da gospodin Josipović ovde govori. Očekujem da će on ovde govoriti o pravima Srba, o povraćaju Srba, o imovini Srba u Hrvatskoj, o tome kako da se zaštiti kulturni i verski identitet Srba u Hrvatskoj, kako da se popravi njihov položaj, a ne da radimo ono što smo radili pre posete mađarskog predsednika Srbiji i kada smo, navrat nanos, doneli Deklaraciju, gde se izvinjavamo Mađarima zbog toga što su Srbi, Romi i Jevreji bili žrtve u Drugom svetskom ratu mađarskog režima. To su stvari o kojima treba da razgovaramo ovde. Vi ste tu i očekujem da čujem odgovore na pitanje – pod kojim uslovima, zašto, na koji način smo doneli ovu odluku? Da li će ostale zemlje potpisnice CEFTA, koje nisu članice EU, pod istim uslovima dozvoliti Tvornici duhana Rovinj, odnosno svim proizvođačima cigareta iz Hrvatske, ne znam da li ih ima više, ali je najpoznatija Tvornica duhana Rovinj, da trguju cigaretama na ovoj teritoriji? Šta je Srbija dobila zauzvrat? Hoće li Srbija biti obeštećena za iznos poreza, carina koje bi se naplaćivale da se primenjuju pravila koja važe za sve druge članice EU? Da li će naši proizvođači moći da izvoze više cigareta u Hrvatsku? Da li će srpska firma, bilo koja, moći bar trafiku da otvori u Hrvatskoj, akone da privatizuje nešto i da kupi nešto? To su pitanja. Hvala.
Reč ima ministar.
Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi najpre da dam vrlo kratku retrospektivu ovih odnosa i šta je prethodilo odluci pre svega Koordinacionog tela Vlade za pridruživanje EU da uputi pismo, odnosno dopis Evropskoj komisiji. Posle 2000. godine zaključen je bilateralni sporazum sa Hrvatskom, kao i sa drugim zemljama koji je definisao carinske stope za pojedine proizvode. Što se tiče cigareta o kojima danas ovde govorimo, carinska stopa za uvoz hrvatskih cigareta u Srbiju je bila 15%. Ne govorim o nekoj maloj količini o 55 tona, gde je bila carinska stopa od 10%, da vas ne zamaram, ali u suštini, carinska stopa za uvoz hrvatskih cigareta je bila 15%. Carinska stopa za izvoz naših cigareta u Hrvatsku je bila 38%. Onda se dešavalo da mi godišnje nekada ne prodamo ni jedan kamion cigareta, a oni, kao što vidite, prosek je bio oko 1.600 tona. Kada se pregovaralo o CEFTA, nije se pregovaralo o carinskim stopama, već su preuzete carinske stope koje su važile na osnovu bilateralnih sporazuma koje su zemlje članice CEFTA imale. To vam govorim da vam skrenem pažnju na nepovoljnu poziciju sa kojom smo krenuli u ove pregovore. Druga nepovoljnost je činjenica što ovo nije odnos prema Srbiji, niti je ovo odnos Hrvatske i Srbije. U ime Hrvatske sada pregovara Evropska komisija. Hoću da vam uverim da ovo nema nikakve veze sa Josipovićevom posetom Beogradu, ali iskreno govoreći, ima veze sa Izveštajem Evropske komisije koji se danas objavljuje. Otvoreno je zaprećeno da će ceo izveštaj manje-više biti obojen činjenicom da nismo postigli taj dogovor i da ovo može da bude deo pregovaračkog okvira. Hrvatska je vršila pritisak na Evropsku komisiju da dve stvari učini kao nova članica EU. Prva stvar je bila da to bude deo pregovaračkog okvira, deo poglavlja recimo 35. i ukoliko to ne uradimo, da u pregovorima to bude istaknuto kao važno političko, odnosno ekonomsko pitanje. Drugo, Hrvatska je tražila retroaktivnost, što je protivno našem Ustavu i zakonima, pošto nismo postigli dogovor do 1. jula ove godine. To je odbijeno i to smo odbili. Šta smo sada tu uradili? Mi smo ispregovarali 86 tarifnih linija sa Hrvatskom po metodologiji koja je ranije utvrđena i koja je važila za sve zemlje. Vi ste dobro pitanje postavili. Makedonija, Crna Gora, Albanija su istog trenutka prihvatili sve što je Evropska komisija od njih tražila. Jedine dve zemlje koje nisu prihvatile bile su BiH, koja ima mnogo veći problem nego mi, jer skoro ništa nije usaglašeno, zato što Hrvatska 1.300.000.000 izvozi na tržište BiH. Mi nismo usaglasili dve tarifne linije. Jedna se odnosi na cigarete i druga se odnosi na šećer, odnosno naš zahtev da povećamo kvotu za izvoz šećera u EU. Ta kvota je do sada bila 180.000 tona. Mi smo tražili povećanje za 45.000 tona zato što ćemo biti oštećeni zbog činjenice da sada Hrvatska ne mora da uvozi šećernu repu iz Srbije, odnosno to su u obavezi da uvoze šećernu repu iz zemalja EU i taj ekvivalent gubitka smo tražili da izvezemo šećer na tržište EU. To je 45.000 tona. Tačno je, bili smo pod velikim pritiskom. Ja ni jednog trenutka nisam rekao da su naše šanse velike. Ja sam od početka rekao – ulazimo u pregovore, da su nam obe ruke vezane. To je činjenica zbog ovih stvari o kojima sam govorio. Prvo, što smo imali nepovoljnu carinsku stopu. Drugo, što su manje-više sve zemlje to prihvatile. Treće, što je ovo iskustvo koje je važilo i za Hrvatsku, kada su Rumunija i Bugarska ulazile u EU ili kada su Slovačka i Mađarska, sa kojima su imali značajne ekonomske odnose, takođe ulazili u EU. Hrvatska je morala da prihvati pravila koja je tada diktirala i adaptaciju sporazuma koji je diktirala Evropska komisija. Prema tome, mi nismo u ovome sada glavna tema i ovo nije nikakav izuzetak. Ovo je pravilo koje EU koristi prilikom pristupanja nove članice u taj klub. Ona štiti svoju članicu i želi da bude što pripremljenija, konkurentnija za evropsko tržište. Šta smo mi uradili? To nije bila tajna. U ponedeljak smo imali sastanak ovog koordinacionog tela koji sačinjavaju predstavnici više ministarstava. Juče smo poslali pismo Evropskoj komisiji u kojoj kažemo da prihvatamo metodologiju koja je važila za ostale tarifne linije, što znači da želimo da razgovaramo i pregovaramo oko daljih modaliteta. Ima tu još stvari koje treba da se reše. Na kraju krajeva, adaptacija tog sporazuma mora da bude potpisana i akt ratifikacije mora da bude u ovom parlamentu. O tome nema tajni nikakvih, niti je ko pokušao da sakrije šta. Tačno je da nama šanse nisu velike. Ono što mi tražimo jeste s jedne strane da se omogući da Hrvatska ukine sve vancarinske barijere koje su postojale u izvozu naših cigareta na to tržište. Ono što jeste povoljnost i to ste vi pitali, sada ćemo moći da izvozimo cigarete u Hrvatsku sa carinskom stopom nula i bez kvota. Dakle, carinska stopa za izvoz naših cigareta će biti nula, a bila je do sada 38%. To jeste jedna pogodnost. Nažalost, vancarinske barijere su takođe bile velike i to je sprečavalo veći izvoz naših cigareta na to tržište. Ja očekujem da će se to sada promeniti, ali to nije stvar do Vlade. Druga stvar koju tražimo je ukidanje tih vancarinskih barijera. Sada ulazimo u sistem zaštite Evropske komisije. Nemamo šta sada da razgovaramo sa Hrvatskom. Mi ćemo razgovarati sa Evropskom komisijom u slučaju pojave tih vancarinskih barijera. Treći naš zahtev se odnosi na povećanje kvote za šećer. Po prvi put smo dobili podršku Evropske komisije i očekivanja da bi mogli da imamo povećanje te kvote. Još uvek je rano govoriti da smo u tome uspeli. Znam da je Božidar Đelić dugo pokušavao da poveća tu kvotu za šećer. Nije lako. Ne kažem da ćemo mi uspeti, ali ovo je sada jedan optimistični znak da bi u tom pravcu stvari mogle da budu promenjene. Još jednom, ništa nije potpisano, ništa nije dogovoreno. Nisu nam šanse velike, odmah da se razumemo, da nešto značajnije tu izmenimo. Uputili smo dopis Evropskoj komisiji da kažemo – prihvatamo metodologiju, ali ostaje još nekoliko tehničkih stvari koje moraju biti predmet dogovora da bi na kraju potpisali taj protokol koji će doći ovde na ratifikaciju.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, replika.
Poštovani gospodine ministre, dobro je da smo čuli da pregovora nije ni bilo, nego da ste vi prihvatili ono što su vam oni rekli. To je jedna stvar. Drugo pitanje i prosto konstatacija – da li ćemo konačno doći u situaciju da neko pravilo, neka metodologija EU koju primenjuje prema nama bude u interesu naše države? Do sada su sve metodologije bile protivne interesima Srbije, i u ovom slučaju. Naravno da bih želeo da srpski proizvođači dobiju više šećera da izvoze u EU i to je jako značajno. To su odlične cene, to je siguran plasman i to bi doprinelo boljem položaju i naših poljoprivrednika i industrijske proizvodnje šećera u Srbiji. Ali, da li se sa njima pregovaralo? Da li smo mi dobili za taj ustupak nešto? Nismo dobili ništa. Znači, tu suštinskih pregovora nije ni bilo, već su oni samo rekli šta njih zanima. Vi ste rekli – mi tu nemamo šta da tražimo, odnosno mi to moramo da prihvatimo i ostalo. Živi bili, pa videli za godinu dana kakav će biti položaj srpskih privrednika, srpske privrede, proizvođača, izvoznika u Hrvatsku. Ništa se neće promeniti. Čisto sumnjam da će Evropska komisija naložiti Hrvatskoj da dozvoli uvoz i prodaju srpskih proizvoda tamo, da se skinu te barijere koje nisu zakonske, a koje prosto postoje. Samo da vam podsetim, Evropska komisija, oko aktuelnog pitanja dvojezičnih tabli u Hrvatskoj, oglasila se kao nenadležna, iako je vrhunsko pravo u EU, a to su ljudska prava. Nadležni su kada treba da pritiskaju sve ostale da se prave gej parade, a kada srpska zajednica u Hrvatskoj ne može da ima dvojezičnu tablu, e to onda nije nadležnost Evropske komisije. Da li bi se isto oglasili da u istoj situaciji mi kažemo da u Vojvodini ne mogu da budu šestojezične table kao što su sada? Seo bi nam Jelko Kacin i svi ostali na kičmu, ne bi mogli da dišemo, suspendovali bi pregovore, dobili bi negativnu procenu. (Predsednik: Vreme, gospodine Mihajlov, dva minuta i 30 sekundi.) Jednom nam donesite neku dobru vest iz Brisela, nešto što je u interesu srpske države.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić.
Mi pregovaramo oko ovoga od novembra prošle godine. Dakle, sada će punih godinu dana od kada smo počeli te pregovore. Na kraju smo došli u situaciju da su oni rekli – ako se ne pomerite sa mrtve tačke, nema šta više da pregovaramo. Ja govorim istinu, nemam šta da krijem. Znači, od novembra prošle godine pregovaramo i sve što smo uspeli jeste da se po prvi put da naznaka mogućnosti da će biti povećanje kvote za šećer i što želimo da nastavimo razgovore oko cigareta, oko modaliteta primene ove metodologije koja je važila za ostalih 86 tarifnih linija. Ima tu još stvari koje treba da budu dogovorene i koje još nisu dogovorene. Ne kažem da ćemo u svemu tome uspeti, ali, pokušaćemo. Druga stvar, ovih 1.600 tona o kojima se govori kao trogodišnji prosek ne odnosi se na uvoz iz Hrvatske, to važi za sve zemlje EU. Učešće hrvatske industrije, hrvatske duvanske industrije – 8% na našem tržištu. Mi nismo pregovarali oko ovoga sa Hrvatskom, to je učinila Evropska komisija u ime nove države članice.
Gospodine Đeliću, izvolite.
Gospodine potpredsedniče, pre neki dan je bilo priče ovde da smo mi loše pregovarali SSP, i to oko odredbe o prodaji poljoprivrednog zemljišta. Da podsetim, kao što ste i vi rekli, gospodine potpredsedniče, pregovori traju pa traju i ja sam zatekao tu odredbu koja je već bila ispregovarana od strane gospođe Dulić-Marković iz G-17 plus, sada URS, i tu ništa nisam mogao da promenim. Međutim, mi nismo pristali na SSP dok nismo dobili neki ustupak. Ustupak jeste bilo 180 hiljada tona kvote šećera, ustupak jeste bio 80 hiljada tona „bejbi bifa“ i novitet za nas, koji je ipak dao neki mali ali ipak zamajac – kvota za izvoz rečne ribe i vina. To jeste činjenica. Ja ne mogu da ne složim na tehničkom nivou. Vi ste sve dobro rekli. Tačno je da to tako ide. Ali, istina je da se zbog toga što vas je bilo strah da će se naći jedna rečenica u izveštaju koji danas treba da bude publikovan, da ste pristali da date najveći ustupak a da zauzvrat niste ništa konkretno dobili. To je činjenica. Jeste da svi mi želimo u EU, ali mislim da se sada vidi malo bolje ko tu korektno i dobro pregovara, a ko nešto slabije pregovara, čini mi se. Zbog toga ja, kada smo stigli već do toga, apelujem na vas i na Vladu Republike Srbije da ne prihvata okvir sve dok nešto ne dobijemo. Ne možete stalno da dajete a da ništa ne dobijate. Ja ne bih sada o pregovorima i o pitanju Kosova. Ali, čini mi se da se tu sve više vidi da je neko davao manje a dobijao više, a da neko daje mnogo a ne dobije skoro ništa. Prema tome, moj apel, ne u ime DS nego u ime naše države, jeste da se ne prihvata okvir dok se ne dobije nešto zauzvrat. Ovo je bitna stvar. Predsednik Vlade je bio u Vranju pre dve nedelje i čvrsto je obećao ljudima na jugu Srbije da će se nešto dobiti. (Predsednik: Vreme.) Duvanska industrija, to je jug, Vranje, Niš, to nije samo duvanska industrija koja proizvodi cigarete, to su i naši poljoprivrednici koji proizvode duvanske listove. Čini mi se da ste napravili grešku i molim vas da ne prihvatate okvir sve dok ne dobijemo nešto zauzvrat. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Ljajić.
Po ko zna koji put ću reći da još nije ništa dogovoreno. Prihvatili smo metodologiju i treba da razgovaramo oko implementacije ove odluke. Razgovaramo sa predstavnicima duvanske industrije, juče smo imali razgovore sa njima, predočili im našu pregovaračku poziciju za nastavak ovih razgovora i oni će biti u tome potpuno involvirani. Na kraju će odluka biti kroz taj protokol ratifikovana u ovom parlamentu i imaćete prilike da o tome govorite kada ceo proces bude okončan. Dakle, on je sada u završnoj fazi ali konačnog dogovora oko ovoga još uvek nema, da bismo sada mogli da govorimo o njegovim detaljima. Ne kažem, još jednom ponavljam, da su nam velike šanse da izdejstvujemo neki sporazum koji je u potpunosti u našu korist, a rekao sam i iz kojih razloga, ali ćemo se do kraja boriti za što povoljniji sporazum odnosno adaptaciju ovog sporazuma.
Hvala. Reč ima Ivana Dinić. Izvolite.
Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, članovi Ministarstva, poštovane kolege narodni poslanici i poslanice, danas se pred nama nalazi nekoliko veoma važnih predloga zakona o čijem je značaju bitno raspraviti i u najboljem interesu građana Srbije podržati ili dopuniti predložene zakone. Predlog zakona o posredovanju u prometu i zakupu nepokretnosti izazvao je veliku medijsku pažnju i zainteresovanost građana Srbije, jer je ovakav predlog zakona bio već dosta dugo očekivan i neophodan za razvoj tržišta nekretnina, što je izuzetno bitan faktor za dalji ekonomski razvoj naše države, za stvaranje zdravog pravnog temelja na kome bi posredovanje u prometu i zakupu nekretnina bilo zasnovano za formiranje širokog sistema razvoja, legitimnog pružanja usluga Agencije za nekretnine. Naime, ovim predlogom zakona uređuje se delatnost posredovanja u prometu i zakupu nepokretnosti posmatrano sa više aspekata. Jedan od najznačajnijih je da će korisnici usluga posrednika u prometu i zakupu nekretnina biti sigurniji i zaštićeniji, jer će se kriterijumi za legalno poslovanje posrednika izmeniti i viši nivo ozbiljnosti zahtevati. Predloženo je uvođenje stručnog ispita koji je preduzetnik obavezan da položi, pri čemu može biti kandidat za polaganje stručnog ispita samo ukoliko mu je stečena stručna sprema najmanje četvrtog stepena. Predviđeno je poslovanje isključivo onih koji su upisani u registar posrednika. Takođe, od velike važnosti je smanjenje crnog i sivog tržištanepokretnostima, čime će se dosta olakšati rad legalnim agencijama i smanjiti ogromna šteta za budžet nastala poslovanjem nelegalnih agencija. Apsolutno u svim oblastima delovanja posrednika u prometu i zakupu nepokretnosti bilo je neophodno uvesti red i rad agencija na tržištu uvažavajući i standarde EU. Radi većeg kvaliteta rada privrednih subjekata sigurnost koju je neophodno da svaki klijent poseduje prilikom saradnje sa istim, posrednicima je ovim predlogom zakona propisano da kod osiguravajućih društava u Republici Srbiji osiguraju i obnavljaju osiguranje od odgovornosti radi naknade štete nalogodavcu nastale neispunjenjem ugovornih obaveza preuzetih ugovorom o posredovanju. Dakle, kupci će biti zaštićeni od nesavesnog poslovanja agencija, a takođe ćemo to poslovanje podići na viši nivo uvođenjem evropskih standarda u pogledu licenciranja, jer se time postiže bolji kvalitet usluge za korisnike usluga Agencije za nekretnine, jer neosporna je važnost toga da svaki agent treba i mora da poseduje znanje i umeće kod prodaje nekretnina, način na koji će kvalitetno prodati određenu nekretninu, kakvu ponudu će sastaviti, kakvu ponudu će napraviti da bi se zadovoljila i strana posrednika i strana korisnika usluga posredovanja, kao i da poznaje pravni okvir prilikom prikupljanja neophodne dokumentacije i rada sa njom. Još jedna vrlo bitna mera zaštite je ugovor o posredovanju, koji je neophodno da potpišu korisnici usluga kako bi se obezbedila sigurnost i u slučaju nalogodavca i u slučaju posrednika. Ono što je važno da građani Srbije znaju je da se posrednička naknada uređuje baš ovim ugovorom o posredovanju, odnosno njime se definiše da li posrednik stiče pravo na posredničku naknadu u momentu zaključivanja predugovora za koji je posredovao ili se pravo na posredničku naknadu stiče pri zaključenju ugovora za koji je posrednik posredovao. U svom izlaganju ću, sagledavajući i vreme u kome živimo, vreme u kome ne možemo raditi, a da ne uzmemo u obzir važnost informacionih i komunikacionih tehnologija, obrazložiti i značaj Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan o saradnji u oblasti informacionih i komunikacionih tehnologija. Ovaj Predlog zakona ima za cilj ekonomski razvoj oba naroda kroz ulaganje i razmenu iskustava, veština, informacija i ideja. Razvoj i unapređenje saradnje u domenu IT sektora za Republiku Srbiju bi trebalo da bude jednostavan i ostvarljiv zadatak, obzirom da iz godine u godinu naša država postiže, beleži sve veći rast izvoza ovih informacionih tehnologija, jer su kapaciteti i potencijali kojima mi raspolažemo izuzetno veliki. Ono što je presudno u trenutnim odnosima saradnje, jeste potpuna i brza implementacija predloženih informacionih i komunikacionih tehnologija, kako u javnom sektoru tako i kod servisa namenjenih građanima, i to je ono na šta je potrebno obratiti pažnju. Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Azerbejdžan je od velikog značaja. Iako se njime ne stvaraju finansijske obaveze Republike Srbije naša država je uopšteno reći, spremna da obezbedi niz podsticaja za ulaganje u ovaj biznis, mnoge poreske olakšice za IT kompanije i bespovratna sredstva za početnike, stvaranja i otvaranja proizvodnih pogona kako bi viziju svih nas, da Republika Srbija postane tehnološki i investicioni centar Evrope pretvorili u stvarnost. Sve ovo znači da bi naša država postala država velikih investicija koje bi donele značajan broj novih radnih mesta, i na ovaj način bi uspeli da zadržimo veliki broj visokoobrazovanih mladih ljudi u zemlji, omogućavajući im da oni iskažu u svojoj, a ne u stranoj zemlji znanje, umeće, talenat. Na taj način bi vratili svest mladih ljudi o tome da država Srbija je zemlja koja ume i sposobna je da uloži,ali takođe i vredna ulaganju. U tom smislu i u cilju potpisivanja novih sveopštih sporazuma kojima bi unapredili stalni rast i razvoj naše privrede, pozivam svoje kolege narodne poslanike i poslanice da kao i SPS u danu za glasanje podrže sve predloge zakona iz ovog objedinjenog pretresa. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ninoslav Girić.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre i članovi ministarstva, koleginice i kolege, na dnevnom redu je set zakona, a ja ću govoriti o predloženim izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini, koje se uglavnom odnose na brisanje definicija koje stvaraju konfuziju kao i na harmonizaciju sa direktivom o elektronskoj trgovini. Ne može se reći da je dosadašnji pravni okvir za elektronsku trgovinu u Srbiji bio loš. Loša je bila njegova primena u praksi. Dakle, pravni okvir za elektronsku trgovinu nije problematičan, ali je problematičan vrlo nizak nivo elektronskog poslovanja u Srbiji. Hteli mi to da priznamo ili ne, još uvek smo daleko od ciljeva zacrtanih u strategiji za razvoj informatičkog društva, strategiji za razvoj elektronskih komunikacija i strategiji za razvoj trgovine. Trebalo bi u tom smislu da sledimo iskustva razvijenih zemalja koje supružile značajan podsticaj inicijalnom rastu elektronske trgovine. Koristan je primer SAD, koje su nastojale da sačuvaju internet kao medij oslobođen bilo kakve regulacije na kome bi konkurencija i sloboda izbora trebalo da oblikuje tržište. Američka administracija još 1997. godine formulisala nekoliko opštih principa kojima će se kreirati jedna globalna slobodna trgovinska zona na internetu. Oni su ukinuli nepotrebne barijere i ograničenja slobodne trgovine na internetu uz preporuku vladama svih zemalja da ne uvode nove regulative, birokratske procedure ili nove poreze i carine za komercijalne aktivnosti na internetu. Zatim, pospešivanje globalne elektronske trgovine itd. Američki kongres je 1997. godine, usvojio zakon o poreskoj slobodi na internetu, kojim je, između ostalog uveden moratorijum na oporezivanje elektronske trgovine na internetu. Ostale komponente pomenutog zakona, koji je američki kongres doneo su moratorijum na nove federalne poreze na internetu ili za pristup internetu, zatim deklaracija da internet treba da bude oslobođen međunarodnih carina i drugih trgovinskih barijera. Trogodišnja zabrana uvođenja novih poreza na pristup internetu, i višestrukih diskriminatorskih poreza na elektronsku trgovinu. Pomenuti trogodišnji moratorijum je kasnije produžavan u nekoliko navrata a poslednje produženje je bilo 2007. godine, a važiće do 2014. godine. Dakle, da bi smo dali početni podsticaj razvoju elektronske trgovine, potrebno je pored izgradnje adekvatne informatičke infrastrukture da se država privremeno odrekne dela svojih budžetskih prohoda, bilo smanjenjem zahvatanja ili uvođenjem subvencija, kako bi se povećala konkurentnost elektronske trgovine, samim tim i njen obim. Kada nakon određenog vremenskog perioda obim elektronske trgovine postane zadovoljavajući država bi imala daleko veće koristi u odnosu na početna odricanja. Pored toga, predstoji nam mukotrpan proces usklađivanja zastarelog poštanskog i carinskog sistema i relevantnih zakonskih propisa sa Zakonom o elektronskoj trgovini. Izvesne odredbe ovog zakona koje regulišu problematiku poreza, carina i sprečavanja pranja novca, takođe predstavljaju prepreku daljem rastu elektronske trgovine. Pored svega, neophodno je preispitati, prilagoditi i liberalizovati carinske propise i maksimalno ograničiti diskreciona ovlašćenja o carini. Ne mogu se svi problemi rešiti samo jednom izmenom i dopunom zakona, ali to je dobar početak. I sam predlagač je svestan da se ovim zakonom samo uređuju pravni okviri za elektronsku trgovinu i teži da se to uradi uz minimalna ograničenja kako se ne bi stvarale bespotrebne prepreke za obavljanje elektronske trgovine. Daću par predloga ili razmišljanja, kao na primer u članu 2. stoji da se ovaj zakon ne primenjuje na zaštitu podataka o ličnosti. Moj predlog je da je potrebno uvesti obavezu pružaoca usluga informatičkog društva, ukoliko to drugim zakonom nije definisano, da se sačine posebne politike i procedure u vezi sa zaštitom podataka o ličnosti, da te procedure budu jasne, javno publikovane i da postoji organ koji će se starati o njihovom poštovanju. U članu 3. se navodi da je pružaoc usluga informacionog društva pravno lice ili preduzetnik kao i fizičko lice koje ima svojstva trgovca u skladu sa zakonom koji uređuje trgovinu. Od fizičkih lica, pogotovu onih koji su nezaposleni, a bave se pružanjem intelektualnih usluga ne bi trebalo zahtevati da imaju svojstva trgovca u smislu Zakona o trgovinu. Treba im dati mogućnost da se u određenom vremenskom periodu, recimo pet godina opredele da li će se po isteku navedenog vremenskog perioda registrovati ako preduzetnici, ali trgovci, ili će odustati od registracije i svoje delatnosti. Na ovaj način bi se nezaposlenim licima omogućilo da razviju svoju delatnost nakon čega bi odlučili da li će se za tu delatnost i registrovati. Ovakva mera bi se pozitivno odrazila i na zadržavanje mladih i stručnih ljudi u zemlji. Dobro je brisanje stava 2. u članu 5. koji se odnosio na neophodnost registrovanja pružaoca usluga u Registar privrednihsubjekata, pre nego što počnu da obavljaju delatnost pružanja usluga. Sama činjenica da za pružanje usluga informatičkog društva više neće biti potrebna posebna dozvola ili odobrenje. Doprineće porastu obima elektronske trgovine. Na kraju, u poslednjem stavu člana 22. stoji u slučaju posebno teških povreda i ponavljanje povreda iz stava 1. ovog člana, može se izreći zabrana vršenja delatnosti pravnom licu u trajanju od tri do šest meseci. Smatram da bi ovakvo ograničavanje roka zabrane vršenja delatnosti na maksimalno šest meseci moglo negativno da se odrazi u smislu podsticaja na vršenje teških povreda i ponavljanja povreda iz stava 1. ali i iz ostalih stavova. Zbog toga je bolje da se gornja granica ne formuliše, već da se može izreći zabrana vršenja delatnosti na najmanje tri meseca, dok bi se gornja granica utvrđivala u skladu sa težinom povrede i u skladu sa drugim relevantnim zakonskim propisima. Na kraju, podržavamo ove izmene i dopune Zakona o elektronskoj trgovini, u danu za glasanje poslanička grupa SNS će podržati ove izmene i dopune zakona. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala predsedniče. Poštovani gospodine ministre, članovi Ministarstva, koleginice i kolege narodni poslanici, prvo ću nešto reči o Zakonu o izvozu i uvozu robe dvostruke nemane. U svetlu integrativnih procesa i usaglašavanja zakonodavstva Republike Srbije sa zakonodavstvom EU, kao i poštovanja preuzetih obaveze koje propisuju međunarodne konvencije a čiji je potpisnik i naša zemlja, Zakon o izvozu i uvozu robe dvostruke namene na nesumnjiv način uvodi red u dinamično tržište robe dvostruke namene, posebno ako se ima u vidu permanentni napredak u stvaranju i korišćenju softverskih rešenja, kao i naoružanja i oprema koji mogu biti zloupotrebljeni od lica kojima nisu namenjeni i čija krajnja upotreba može biti namerno iskorišćena i zloupotrebljena od strane raznih militantnih i terorističkih grupa. Predloženi zakon na celovit i sveobuhvatan način propisuje uslove i procedure za izvoz, uvoz, tranzit, pružanje brokerskih usluga i tehničke podrške za robu dvostruke namene i za Republike Srbije u Republiku Srbiju i preko teritorije Republike Srbije vazduhom, kopnom, vodenim putem ili kombinovanim transportom. Takođe, prilikom izdavanja dozvoli za izvoz i uvoz robe dvostruke namene angažovan je veći broj državnih organa i bezbedonosnih struktura kako bi se izbegle bilo kakve nepravilnosti, moguće zloupotrebe tokom navedenog procesa. Na drugoj strani, redovno i kontinuirano slanje izveštaja od strane ovlašćenog uvoznika ili izvoznika nadležnom ministarstvu uvodi potpunu kontrolu i uvid u poslovanje robom dvostruke namene a kaznena politika propisana za nepoštovanje odredbi ovog zakona će dodatno stimulisati učesnike u prometu robe dvostruke namene. Na kraju, i pre nego što ovaj zakon bude usvojen, verovatno će se dogoditi njegova revizija u dogledno vreme, jer je usaglašavanje zakona sa stanjem na terenu neophodno u što kraćim vremenskim rokovima, zato što navedeni zakon reguliše izuzetno dinamičnu materiju koja nije konstantna, već se iz dana u dan nadograđuje i evoulira pa će i predloženi zakon verovatno morati stalno da bude dograđivan i usavršavan. Što se tiče Zakona o posredovanju prometu i zakupu nepokretnosti ona na jasan potpun i precizan način prvi put uređuje ovu oblast. Svi učesnici u prometu nepokretnosti susreću se sa velikim problemima. Građani kupujući ili uzimajući u zakup nepokretnost rešavaju osnovna životna pitanja ulažući značajna finansijska sredstva, što zahteva adekvatnu zakonsku regulativu koja bi građanima pružila sigurnost. Od pojave agencija za nekretnine u našoj zemlji dešavalo se da se građani susreću sa neregistrovanim agencijama, nedostupnim nadležnim organima ali čak i kada su agencije registrovane nisu retke pojave neprofesionalni agenti, bez potrebnih kvalifikacija, koji su izbegavali da za poslove posredovanja u prometu nepokretnosti sa građanima zaključe ugovor o posredovanju, velike provizije za minimalne usluge, nepotpune i pogrešne informacije o predmetnoj nekretnini, a često su građani bili prevareni na najrazličitije načine. Dodatna nesigurnost dolazi i od tuda što ne postoji osiguranje od odgovornosti. S druge strane, agencije za nekretnine su i pored nastojanja da pronađu i dovedu u vezu sa nalogodavcem drugo lice radi zaključenja pravnog posla, davanja objektivnog mišljenja o ceni nepokretnosti, neophodne prezentacije nepokretnosti na tržištu, provere isprava koje dokazuju pravo svojine, ukazivanja na moguće rizike ipak postaje bez obećane provizije jer su građani kupovali ili prodavali iste nepokretnosti od kokurentne agencije a takve situacije čestu si imale epilog na sudu. Na kraju, građani agencijama provizije isplaćuju u gotovom novcu a ne preko računa, zbog čega je nemoguća kontrola novca, država ostaje bez podataka o obavljenim transakcijama, pa je na taj način i oporezivanje dovedeno u pitanje. Predlog zakona o posredovanju u prometu nepokretnosti i zakupu, prvo na jasan način određuje predmet regulisanja i primenu drugih propisa. Definiše se značenje posredovanja u prometu i zakupu nepokretnosti, pojam posrednika i registar posrednika. Posebno su predviđeni uslovi za obavljanje posredovanja, kao što su upis u registar, obaveza polaganja stručnog ispita, zaključenje ugovora o osiguranju od odgovornosti za štetu, te obavljanje ove delatnosti u odgovarajućem poslovnom prostoru i sa potrebnom opremom. Ove odredbe imaju za cilj da obezbede da posao posredovanja obavljaju samo posrednici koji ispunjavaju zakonske uslove, a kao najvažniji prijavu u registar posrednika. Za nepoštovanje ove odredbe zakon posebno predviđa novčane kazne i zaštitne mere koje bi trebalo da doprinesu efikasnijem sprovođenju zakona, kao jedan od najvažnijih instrumenata za obezbeđenje sigurnosti je i obaveza zaključenja ugovora o posredovanju sa preciznim elementima koji taj ugovor mora da sadrži, a koji zaključuju nalogodavac i posrednik. U zakonu su jasno i taksativno pobrojane obaveze nalogodavca i posrednika, pa je to još jedan korak ka sveobuhvatnoj regulativi ove materije. Kao posebna potreba nastala u praksi predviđen je i član 26. koji predviđa ekskluzivno posredovanje, a koje po mom mišljenju može preventivno delovati na česte situacije u praksi i odnose između više posrednika, kao što su i odredbe koje se odnose na ugovor o podposredovanju. Zakon propisuje i način oglašavanja nepokretnosti, što je jako bitno, jer smo se u praksi sretali sa oglašavanjima na neprimeren način i radi uspešne primene ovog zakona posebno je predviđen odloženi početak za primenu pojedinih odredbi. U Predlogu zakona su sadržana ista ili slična rešenja koja su sadržana i u zakonima država regiona i u zemljama članicama EU, što će pružiti dodatnu sigurnost budućim stranim ulaganjima. Pored toga, ovaj zakon ima za cilj da reguliše probleme koji su se pojavili u praksi, da pruži sigurnost građanima koji nepokretnost kupuju, prodaju ili uzimaju preko posrednika, samim posrednicima, a državi bi trebalo da omogući kontrolu obavljenih transakcija, adekvatno oporezivanje. S obzirom da se usvajanjem predloženog zakona ostvaruje veći broj ciljeva koji nas sve dotiču kao građane Republike Srbije, kao i neophodnost zakonskog uređenja ove materije, SNS će u danu za glasanje podržati ove izmene i dopune zakona, odnosno ceo set zakona. Hvala.
Narodni poslanik Radmilo Kostić.
Hvala gospodine predsedniče. Poštovani ministre, članovi ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, obzirom da smo i u prošli četvrtak a i danas puno čuli o izmenama i dopunama ovog seta zakona, osvrnuću se pre svega na zakon o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti konkurencije. Razlozi za donošenje ovih izmena i dopuna Zakona vezani su za unapređenje procesuiranog okvira, primena pravila o konkurenciji, a radi otklanjanja uočenih nedostataka u tom postupku u periodu od njegovog stupanja na snagu novembra 2009. godine u praksi, komisije nadležnog suda, kao i na osnovu primedbi i komentara iz izveštaja o napretku Srbije za 2012. godinu, Evropske komisije. Ono što treba istaći je da u tom izveštaju Evropske komisije nisu bili zadovoljni radom naše komisije, dok na sajtu naše komisije stoji da su ocene bile povoljne. Takođe nisam video da se u izveštajima komisije pominju dodele državnih subvencija preduzećima koja su bila politički podobna, a to se pominje u osnivačkom aktu EU kao drugi stub za zaštitu od nelojalne konkurencije. Statistički podaci iz globalnog izveštaja o konkurentnosti koji objavljuje Svetski ekonomski forum kažu sledeće -u 2008. godini Srbija je zauzimala 129 mesto od 134 rangirane zemlje, u 2009. godini smo bili na 130 mestu, a 2011. godine na 137 od 139 rangiranih zemalja. Iza nas su bili Jermenija i Venecuela. Tranzicioni indeks Evropske banke za obnovu i razvoj u oblasti zaštite konkurencije, koji se kreće od jedan do četiri plus, Srbija se nalazi u donjem delu evropskih tranzicionih zemalja sa skorom od 2,33. Iza nas od zemalja regiona su Albanija, BiH i Crna gora. U praksi evropske komisije, primenom ovog instituta se rešava više od 60% slučajeva, što ukazuje na to da je reč o delotvornom načinu otklanjanja povreda pravila konkurencije. Ono što je značajno, a to je uvedena novina u zakonu koja tretira kolektivnu dominaciju, gde dva i više učesnika na tržištu mogu da imaju dominantan položaj, ako na relevantnom tržištu zajednički nastupaju ili deluju kao jedan učesnik. Takođe, izmene zakona regulišu i prisutnost ekonomske struke u komisiji, za razliku od trenutne situacije gde su svi članovi komisije pravnici. To će obezbediti izbalansiran sastav saveta, kako bi se povećala kompetentnost komisije, posebno u pogledu ekonomskih nalaza i pravilnog sagledavanja ekonomskog aspekta. Ono što je takođe značajno, a to je član 24. stav 4. tačka 3, reči - i ugled komisije u javnosti, zamenjuju rečima - ili etički kodeks. Etički kodeks nije obavezujući akt već samo apel na moralnost članova komisije. Ne prejudiciram da su Srbi svi podložni nekom uticaju, samo izražavam sumnju u podobnost aktuelnih članova komisije koji su izabrani pre tri godine. Etički kodeks možda ima težinu u razvijenim zemljama EU, međutim, kod nas nije dao očekivane rezultate, naročito u lokalnim samoupravama. Možda je dobro da se umesto etičkog kodeksa u zakonu predvidi poseban akt koji će sadržati jasne sankcije za članove komisije koji prekrše profesionalna pravila. Takođe, ovlašćenja koja ima predsednik Komisije nameću da na to mesto bude osoba kredibiliteta i jedne Verice Barać. To su neka moja zapažanja, možda i preporuke. Takođe bih se osvrnuo i na zakon o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini, a ona predstavlja najsavremeniji oblik trgovine danas, mešavinu poslovne vizije i tehnologija koje tu viziju mogu ostvariti, što omogućava da kompanije dobiju mogućnost da budu efikasnije i fleksibilnije u internim odnosima, praveći prostor za bližu saradnju sa snabdevačima, kao i za odgovornije i bolje shvatanje samih potrošača. Takođe, elektronska trgovina omogućava kompanijama da odaberu najbolje partnere, bez obzira na geografsku poziciju i da prodaju na globalnom tržištu. O značaju ovog vida trgovine i njegovom sve većem učešću u ukupnoj razmeni dobara i usluga ne treba posebno govoriti, ali je neophodno istaći i značaj da i ovaj vid trgovine bude što jasnije i preciznije uređen zakonom. Zakon iz 2009. godine, koji reguliše ovu oblast, uređuje pravni okvir za elektronsku trgovinu, uz minimalna ograničenja, kako ne bi došlo do stvaranja bespotrebnih prepreka za obavljanje elektronske trgovine. Iako ovaj zakon predstavlja izraz pravne harmonizacije sa evropskim zakonodavstvom, četvorogodišnje iskustvo u primeni ovog zakona ukazalo je na potrebu da se određenim izmenama i dopunama ovaj vid trgovine potpuno uklopi, kako u pravni, tako i tržišni okvir, kao i da se jasnije formuliše odnos sa drugim sistemskim zakonima. Tu mislimo na, pre svega, Zakon o trgovini, Zakon o zaštiti potrošača i Zakon o registraciji privrednih društava, a sve u cilju dalje harmonizacije sa direktivom i uspostavljanje pravne sigurnosti u ovoj oblasti. Najznačajnije izmene postojećeg zakona odnose se na precizniju formulaciju osnovnog teksta zakona, brisanje definicija koje dovode do konfuzije u primeni zakona, preciznije regulisanje primena zakona, odnosno proširenje i na pružaoce usluga van teritorije Republike Srbije, kao i na unapređenje pravne zaštite dodavanjem novog ovlašćenja tržišnim inspektorima i inspektorima za elektronske komunikacije. Ovim izmenama i dopunama ostvariće se pozitivan uticaj, kako na sve pružaoce usluga informacionog društva, tako i na korisnike ovih usluga i potrošača, u smislu otklanjanja nedoumica vezanih za postojeći zakon, čime će se njihovo poslovanje olakšati i učiniti efikasnijim. Moje mišljenje je da je ovaj predlog trebalo povezati, ili ovde makar pomenuti elektronsko plaćanje, za koje u Srbiji ne postoje baš svi preduslovi, makar kada je u pitanju međunarodna elektronska trgovina. Zahvaljujem.
Hvala. Narodni poslanik Jelena Budimirović.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, poštovani ministre, poštovani građani Srbije, pred nama je danas na dnevnom redu, između ostalog, i predlog za izmene i dopune Zakona o elektronskoj trgovini i ja ću se u svom izlaganju bazirati upravo na pomenuti Predlog zakona. Elektronska trgovina je danas najznačajnija oblast elektronskog poslovanja. U savremenim tendencijama modernog biznisa, naročito u poslovanju između preduzeća, sve je izraženija prisutnost interneta kao kanala za elektronsko poslovanje, jer obezbeđuje najniže troškove poslovanja uz najefikasnije obavljanje poslovnih operacija. Primene elektronske trgovine je ubrzala i unapredila ekonomije razvijenih zemalja i u mnogim razvijenijim zemljama ona predstavlja najpopularniji vid trgovine, a u prilog tome govore i podaci o rastu obima trgovanja u zemljama koje imaju najrazvijenije informacione tehnologije. Još 2001. godine EU je u Lisabonu definisala svoju strategiju razvoja informacionog društva, a u cilju da zemlje članice u savremenim uslovima poslovanja očuvaju ekonomski nivo razvoja i omoguće njegov dalji rast. Savet ministara EU je 2003. godine usvojio akcioni plan „Elektronska Evropa 2005“, čiji je cilj bio da Evropa do kraja 2005. godine ima moderne javne elektronske servise i povoljno okruženje za razvoj elektronskog poslovanja. Srbija je, kao članica inicijative za elektronsku jugoistočnu Evropu, još 2002. godine potpisala agendu za razvoj informacionog društva. U Srbiji je Zakon o elektronskoj trgovini donet 29. maja 2009. godine, a stupio je na snagu 6. juna iste godine. Međutim, do danas Zakon o elektronskoj trgovini u Srbiji nije u potpunosti zaživeo, jer nije pružao dovoljno sigurnosti. Građani Srbije se iz mnogih razloga ne opredeljuju za ovaj vid kupovine zbog straha od gubitka novca, zbog straha od zloupotrebe ličnih podataka i sl. Danas se pred nama nalaze izmene i dopune ovog zakona, koje imaju za cilj da otklone i unaprede određene nejasnoće i nedostatke koji su uočeni u praksi primenom ovog zakona. Takođe su veoma bitne u smislu da građanima Srbije približimo ovu oblast. Predloženim izmenama i dopunama vrši se preciziranje pojedinih formulacija i vrši usklađivanje ovog zakona sa drugim sistemskim zakonima, kao što je Zakon o trgovini, Zakon o zaštiti potrošača. Jedna od najznačajnijih novina je preciznije regulisanje polja primene zakona i ova izmena omogućava da se elektronska trgovina obavlja na neograničenoj udaljenosti, a u minimalnom vremenskom razmaku. Izmenama će se takođe uspostaviti pravna sigurnost, što znači da država treba da pridobije poverenje građana u ovoj oblasti. Izmene zakona će imati pozitivan uticaj, kako na sve pružaoce usluga informacionog društva, tako i na korisnike ove usluge, potrošače. Ovaj set zakona je veoma bitan na reformskom putu naše ekonomije i iz svih navedenih razloga poslanička grupa SNS će u danu za glasanje podržati ove izmene. Zahvaljujem se.
Hvala. Narodni poslanik Zoran Bojanić.
Poštovani predsedniče, gospodine potpredsedniče Vlade, koleginice i kolege, pred nama se nalazi set od sedam predloga zakona i to dva predloga zakona koje država Srbija do danas nije imala i koji su u duhu približavanje naše zemlje EU i evropskim standardima, dve izmene i dopune postojeći zakonskih rešenja, te tri predloga zakona o potvrđivanju međunarodnih sporazuma Republike Srbije. Posebnu pažnju bih posvetio Predlogu zakona o izvozu i uvozu robe dvostruke namene. Pod pojmom robe dvostruke namene smatra se roba koja, pored civilne, može imati i vojnu namenu, usklađena sa listom roba i tehnologija dvostruke namene EU. Cilj kontrole prometa roba dvostruke namene je borba protiv širenja oružja za masovno uništenje i borba međunarodnog terorizma. Savet bezbednosti UN je 2004. godine usvojio Rezoluciju broj 1540 kojom se širenje nuklearnog, biološkog i hemijskog oružja označava kao glavna pretnja međunarodnom miru i bezbednosti. Ovim dokumentom pozivaju se sve zemlje članice da ispune svoje obaveze i spreče širenje svih vrsta oružja za masovna uništenja. Rezolucijom su sve zemlje članice u obavezi da usvoje i primene delotvorne zakone i sprovedu ih kroz uspostavljanje kontrola i mera, kao što su mehanizmi kontrola na nacionalnoj granici prilikom izvoza i uvoza. Kontrolna lista roba i tehnologija dvostruke namene EU spaja sve različite međunarodne režime, uključujući između ostalih i Vasenarski sporazum, kojim se kontroliše i konvencionalno oružje i srodni proizvodi i tehnologije za dvojnu upotrebu, Konvenciju o hemijskom oružju, obavezni međunarodni sporazum koji kontroliše hemikalije i hemijsko oružje, režim kontrole tehnologije projektila, dobrovoljna međunarodna asocijacija koja kontroliše transfer tehnologije i opreme za balističke i krstareće projektile za svemirske letilice i druge sisteme za isporuku bez posade, odnosno bez ljudstva, grupu nuklearnih snabdevača, to je neobavezujući međunarodni sporazum, ali i kolektivni politički sporazum država učesnica, odnosno potpisnica. Kontroliše i izvoz opreme za dvojnu upotrebu, koja se može upotrebiti kao nuklearno oružje. Takođe, tu je i australijska grupa, neformalni sporazum država koji predstavlja dopunu Konvencije o hemijskom oružju. Cilj predloga ovog zakona je uspostavljanje kontrole u oblasti izvoza i uvoza robe dvostruke namene, pružanja tehničke pomoći i brokerskih usluga radi obezbeđivanja, pre svega, odbrambenih interesa Republike Srbije, te poštovanje preuzetih međunarodnih obaveza naše države. Zakon o spoljnoj trgovini, naoružanju i vojnoj opremi i robe dvostruke namene iz 2005. godine je usklađen sa evropskom regulativom. No, raspad državne zajednice Srbije i Crne Gore, na koji se zakon odnosio i nova pravila i procedure EU, je osnovni razlog da Srbija, kao i sve zemlje regiona, donese svoj nacionalni zakon. Ovim predlogom zakona se definišu područja primene, način i postupak izdavanja dozvola, uređuje pitanje kontrole, kao i sankcije i kazne za činjenje, odnosno nečinjenje u skladu sa predloženim zakonskim rešenjem. Takođe, treba istaći da je ovaj predlog zakona u potpunosti usaglašen sa odredbama člana 3. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između EU i zemalja članica, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane, kao i Uredbom Saveta od maja 2009. i aprila 2012. godine o uspostavljanju režima zajednice o izvozu i kontroli, transferu, brokeringu i tranzitu roba dvostruke namene. Drugi predlog zakona iz ovog seta je Predlog zakona o posredovanju u prometu i zakupu nepokretnosti. Ovaj predlog zakona proistekao je iz potrebe da se uredi jedan segment našeg tržišta koji je bio pun nedorečenosti, nelogičnosti i neodgovornosti. Prema nekim procenama, na tako neuređenom tržištu godišnji promet iznosi oko tri milijarde evra, od čega se jedna milijarda ostvari putem 500 registrovanih posrednika koji prihoduju oko tri milijarde dinara posredničke provizije. Polazeći od ovih podataka, pretpostavka je da je godišnji izvoz nenaplaćenog poreza između 600 miliona dinara i dve milijarde dinara. Promet i zakup nepokretnosti se u većini slučajeva odvijao na nelegalnom tržištu, što je prouzrokovalo mnoge probleme, počev od gore pomenutog obračuna i naplate poreza, pa do pravne sigurnosti, odnosno nesigurnosti učesnika u prometu i zakupu nepokretnosti. Predlogom zakona stvaraju se uslovi da se promet i zakup nepokretnosti uvede u legalne tokove. Obezbeđuje se osiguranje od odgovornosti, utiče na kvalitet usluga posrednika, pre svega kroz definisanje potrebne stručne spreme za lica koja se bave posredovanjem. Definiše se obaveza zaključivanja ugovora o posredovanju sa svim bitnim elementima, obavezama i odgovornostima ugovarača. Ovim putem dobija se evidencija zaključenih ugovora sa podacima o posredovanju u prometu i zakupu nepokretnosti, kao što su vrsta, vrednost, obim i sve drugo što je bitno. Naplata provizije se dovodi u legalne tokove prometa novca i, što je najvažnije, posrednici su u obavezi da kupcu, zakupcu predoče svu dokumentaciju bitnu za nepokretnost, kao i da istu čuvaju određeni vremenski period. Mere koje će biti sprovedene tokom primene ovog zakona odnose se pre svega na formiranje registra posrednika, javnost u radu, program stručnog osposobljavanja i na kraju kontrolu rada posrednika i izricanje odgovarajućih mera. Predlogom zakona predviđa se i donošenje sedam pratećih podzakonskih akata koji bliže uređuju pitanje registra posrednika, sprovođenje polaganja stručnih ispita, visinu taksi, sastav i naknadu za rad komisije, način vođenja evidencija uverenja o položenom stručnom ispitu, sadržinu i oblik istog, kao i minimalne tehničke uslove za prostor i opremu potrebnu za obavljanje posredovanja, te na kraju oblik, sadržinu, rokove i načine vođenja dokumentacije o posredovanju. Na kraju, sa par reči reći ću nešto o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti konkurencije. Predlogom izmena i dopuna ovog zakona pre svega se definiše pojam dominantnog položaja na tržištu, kao i tržišna snaga učesnika na tržištu primenom devet parametara, počev u strukturi tržišta, preko tržišnog udela ekonomske i finansijske snage, do snage kupca i tehnoloških prednosti, odnosno prava intelektualne svojine. Takođe, definiše se i pojam kolektivne dominacije dva ili više pravno nezavisnih učesnika. Predlog zakona bliže određuje i pojam neposredne ili posredne kontrole nad drugim učesnikom ili većem broju učesnika na tržištu, kao i sastav komisije i savet, odnosno način izbor istih. Dodaje se novi stav u zakonu koji se tiče etičkog kodeksa i isti bliže određuje. Predlogom zakona definiše se pitanje prihoda i rashoda komisije, kao i elementi za određivanje zarada iste. Predlog izmena i dopuna zakona bliže uređuje i pitanje prava žalbe na zaključke komisije, kao i prava žalbe savetu, kao i odrednice o prekidu ispitivanja povrede konkurencije, kao i rok za izvršenje obaveza stranaka u postupku, te za dostavu dokaza o ispunjenju uslova iz mera, kao i rokovi i razlozi za nastavak postupaka. Zaključak o prekidu, odnosno nastavku donosi samo savet. Osnovni razlozi za donošenje izmena i dopuna su unapređenje pravila i otklanjanje uočenih nedostataka od strane komisije i nadležnog suda, kao i primedbe iz Izveštaja o napretku Srbije iz 2012. godine. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Željko Sušac. Izvolite.
Uvaženi gospodine ministre, uvaženi predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, trend globalizacije, kao i sve veći broj korisnika interneta i reputacija novih tehnologija doprinosi ekskluzivnom rastu elektronske trgovine i ona se posmatra ne samo kao globalni trend, već i kao nova grana poslovnog i trgovinskog prava. Elektronska trgovina je jedan multidisciplinarni koncept koji utiče na načine na koji se odvijaju interakcije i pregovori sa klijentima, načine na koji se obavljaju plaćanja, kao i odnosi sa dobavljačima. Iz navedenog zaključuje se zahtev za stvaranje novog pravnog i tržišnog okvira, koji je zasnovan na Direktivi Evropskog parlamenta od 8. juna 2000. godine, o određenim pravima, aspektima usluga informacionog društva, naročito elektronske trgovine i u okviru internog tržišta. Kako Republika Srbija nije još uvek zemlja članica EU, tako su neka rešenja iz Direktive modifikovana, jer se ne mogu primenjivati u našem pravnom zakonodavnom sistemu. Nakon donošenja Zakona o elektronskoj trgovini i njegovog stupanja na snagu 6. juna 2009. godine, rađena su u kontinuitetu praćenja i analize postojećeg zakona. Nakon analize i praćenja i funkcije postojećeg zakona, uočeni su mnogi nedostaci i propusti koje izmene i dopune Zakona o elektronskoj trgovini treba da isprave. Moram da napomenem da su prilikom izrade izmene i dopune Zakona o elektronskoj trgovini uzimana rešenja zemalja u regionu koje su sličnog tržišnog razvoja. Predložene odredbe o izmenama i dopuna Zakona o elektronskoj trgovini odnose se na materiju koja se reguliše zakonom, pri čemu se vrši neophodno usklađivanje sa zahtevima tržišta i Direktivom, kao i precizniji odnos sa drugim sistemskim zakonima – Zakon o zaštiti potrošača, Zakon o trgovini i Zakon o registraciji privrednih društava. Novim izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini postiže se pozitivan uticaj na pružaoce usluga informacionog društva, kao i za korisnike ove usluge i potrošače. Jedna od najznačajnijih novina je preciznije regulisanje polja primene zakona time što se on proširuje i na pružaoce usluga koji nemaju sedište u Republici Srbiji. Predlog novog zakona obavezuje na poštovanje merodavnih pravila zakona Republike Srbije. Prilikom izrade teksta zakona o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini zainteresovane strane su imale priliku da daju svoje primedbe i sugestije na određene članove zakona, a sve sa ciljem stvaranja jednog funkcionalnog zakona, zakona usklađenog sa potrebama tržišta. Koliko je važno usvajanje izmena i dopuna Zakona o elektronskoj trgovini govori podatak da je vrednost elektronske trgovine u prošloj godini u Republici Srbiji iznosila oko 180 miliona evra i da je ovaj vid transakcije, odnosno kupovine i prodaje preko interneta koristilo 600.000 građana Republike Srbije. Iako smatram da dosta kasnimo u razvijenosti elektronske trgovine za svetom, što govori podatak da u Republici Srbiji prosečna vrednost transakcija na našim sajtovima iznosi nešto manje od 50 evra, dok je na inostranim sajtovima prosečna vrednost transakcije oko 180 evra, ovaj podatak daje nam obavezu da moramo da pratimo evropske standarde, jer je želja svih građana Republike Srbije da ubrzo postanemo deo velike evropske porodice. Republika Srbija se nalazi na pravom putu razvoja kupovine i prodaje putem interneta. Elektronska trgovina je budućnost, perspektiva i mogućnost velikog doprinosa ekonomskom razvoju i zapošljavanju u Republici Srbiji. Na osnovu svega navedenog i onog što je u interesu građana Republike Srbije, u danu za glasanje poslanička grupa SNS podržaće izmene i dopune Zakona o elektronskoj trgovini. Hvala.
Tri minuta i 50 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Nebojša Berić. Posle njega narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz ministarstva, zakonski predlog o posredovanju i zakupu nepokretnosti trebalo bi da uvede red u blago rečeno haotično stanje u kome se ova oblast već duži niz godina nalazi. Tržište nepokretnosti u Srbiji danas karakteriše veliko učešće sive ekonomije, amaterizam u obavljanju posredničkih poslova, velika nesigurnost za građane, učestali primeri klasične prevare, gde se jedna te ista nepokretnost prodaje istovremeno različitim kupcima, što je dovelo do toga da su mnoge porodice ostale bez svojih ušteđevina namenjenih za rešavanje stambenih problema, kao i bez samih nepokretnosti. Pozitivna osobina, donošenje jednog ovakvog zakona upravo jeste obezbeđenje pravne sigurnosti, kako za fizička, tako i za pravna lica koji koriste usluge posrednika u zakupu i prometu nepokretnosti. Vrlo dobro su nam do sada bili poznati slučajevi, nazovi posredništva, ili bar njihove naznake i korišćenje svih mogućih veza i poznanstava, da bi se našla optimalna rešenje u pogledu rešavanja stambenih problema, ali optimalna rešenja tek posle posredništva se ispostavlja da ih jednostavno nema. Zbog svega toga definisanja posredničke uloge, njihovih prava i obaveza, nadam se pomoći će da se na jedan univerzalan način, jedino kako bi to i trebalo biti pomogne svima onima kojima će ta potreba iskazana u praksi omogućiti da dođu do prihvatljivih rešenja. Ovim zakonom uvodi se registar posrednika sa jasno definisanim pravilima za upis privrednih društava i preduzetnika, koje će voditi Ministarstvo, a putem interneta, jer zagarantovana transparentnost podataka iz registra. U članu 14. Predloga zakona, definiše se poslovni prostor i odgovarajuća oprema, te da je funkcionalno izdvojen od stambenog prostora. Apsolutno se slažem da baš nije prijatno ugovarati zakup, prodaju ili slično, pogađajući usput šta se to dobro kuva za današnji ručak u prostoriji pored. Što se tiče odgovarajuće opreme, nadam se da sem telefona i kompjutera se podrazumeva i raspolaganje sa odgovarajućim softverima, koji bi trebaju da približe recimo, izgled nekretnine u trodemenzionalnom obliku, a kako bi se eventualni promet ili zakup nepokretnosti obavio što konkretnije i brže i na obostrano zadovoljstvo. Što se tiče prava na posredničku naknadu, u članu 20. i 21, svakako da je cena posredovanja do sada utvrđivana obično u procentu konačne ugovorene cene, prodaje ili zakupa. Poenta je da se ta naknada isplati putem izdavanja fiskalnog računa, za šta odmah da napomenem i izražavam sumnju i mislim da se to i u ovom predlogu mora izričito naglasiti, kao i predvideti u glavi 5. kaznenih odredbi, gde treba jasno formulisati prekršaj, kao i visinu eventualne kazne. U tome svemu je bitan, kao i uvek nadzor. U članu 31. se predviđa da nadzor nad primenom ovog zakona i propisa donetih na osnovu ovog zakona vrši nadležno ministarstvo. U stavu 2. je izričito rečeno da se to čini putem tržišnog inspektora, na ovlašćenjima koji su propisani zakonom i kojima se uređuje trgovina. To jeste trgovina, no da li je sve baš tako glatko, videćemo u praksi. Dosadašnji inspekcijski nadzor je postojao samo kao formalnost. Takođe je bitno naglasiti i ponoviti da se uvodi kategorija obaveznog osiguranja od odgovornosti za štetu koju bi posrednik mogao naneti nalogodavcu što jedna od postojećih evropskih normi. Poslanička grupa SNS će podržati ovaj predlog zakona jer će po prvi put ova oblast biti uređena u društveno pravnom sistemu i biće u potpunosti u saglašena sa evropskim standardima. Takođe, nam ostaje nada da će se ovaj zakon u praksi i striktno primenjivati, a od ministarstva očekujemo da će taj nadzor o kome sam malo pre govorio biti primenjen i dosledno poštovan. Zahvaljujem.
Četiri minuta i deset sekundi, iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, posle njega narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi gospodine ministre, hajde malo da prekinemo ovu atmosferu ranih sedamdesetih kada su skupštinska zasedanja izgledala na čitanje sa mukom pripremljenih referata i sricanje tih referata od strane nalogodavaca i da se vratimo malo realnom životu i nevremenu u kome živimo. Dakle, ovu smo sednicu Skupštine u četvrtak prekinuli na jedan čudnovat način, toliko je konkluz majstor mahao rukama da se prekine sednica da sam mislio da je on umislio da je na golu vaterpolo reprezentacije ili da se stvarno bira predsednik saveza umetničkog plivanja, kao što reče opravdano odsutni gospodin Cvijan. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas, član 106. Poslovnika Narodne skupštine, molim vas da se govori o temi dnevnog reda.) Danas smo došli da raspravljamo o Zakonu o zaštiti konkurencije nas je sačekala atmosfera koja više nije ista kao u četvrtak uveče. Nas su sačekale okolnosti koje su dramatično promenjene. Kada danas budemo raspravljali o Zakonu o zaštiti konkurencije naravno da će prva tema biti ovaj skandalozni sporazum i ova odluka da se na hrvatske cigarete poštuje CEFTA sporazum. To je onaj isti CEFTA sporazum zbog čijeg je potpisivanja gorke suze ronili kao radikali, a danas ga primenjujete u trenutku kada je Hrvatska pristupila EU i on će podrazumevati da se u Srbiji hrvatske cigarete i dalje prodaju po akcijskim stopama koje su četiri puta niže od cigareta iz EU. Sada objasnite građanima Srbije koji sa mukom skupljaju novac da decu operišu u inostranstvu. Objasnite građanima Srbije zbog čega ste se odrekli 300 miliona eura i zbog čega onda propisujete mere Lazara Krstića i Vučićev porez na Štors Kana i Guzen Bauera kada će građani Srbije to morati da nadoknade. Znači, građani Srbije štede da bi Hrvatska imala. To je divan domaćinski odnos SNS prema građanima ove zemlje. Ali, gospodo vi se tako ne ophodite prema sopstvenoj imovini? Pa, bi bilo red kada sledeći put polažete zakletvu za najveću funkciju u državi, tekst te zakletve glasi – zaklinjem se svojom privatnom imovinom da ću raditi u interesu građana Srbije. Tada ću vam možda i verovati jer opet se vraćam na ove dramatične okolnosti koje su se desile. Šta se u stvari desilo? Danas dolazi predsednik Hrvatske, gospodin Josipović. Meni je veoma drago da Hrvatska unapređuje dobro susedske odnose sa Hrvatskom. Hajde da to radi na način kako to radi gospodin Tadić, a ne na način na koji vi radite. Prošli put je bio predsednik Mađarske. Na vrat na nos smo ovde doneli rezoluciju koja je ispoštovala prava Mađara…. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, podsećam vas sad drugi put da govorite o temi dnevnog reda ili pokušajte da prisustvo visokih državnika drugih zemalja u regionu da dovedete u vezu sa tačkom dnevnog reda. Zaista vas to molim.) Evo, vraćam se na temu dnevnog reda. Tema dnevnog reda je Zakon o zaštiti konkurencije. Kada govorimo o zaštiti konkurencije, ja kao odgovoran čovek i kao poslanik koga su birali ne samo građani Kruševca, nego i Niša i Vranja, moram da razmišljam šta će biti sa duvanskom industrijom Niš i Vranje pošto predsednik Vlade kaže da će voditi računa o tom delu Srbije. Naravno, veoma sam skeptičan kada je ovaj paket trgovinskih zakona pred nama iako imam veliko poverenje u gospodina Ljajića i kvalitet ovih zakona koje je uradio i smatram da su ljudi iz ministarstva zaista predložili kvalitetne promene. Nažalost, stvarni život demantuje slova zakona. Jer, opet podvlačim, kako ćemo mi da se štitimo od konkurencije i šta će raditi naša Komisija za zaštitu konkurencije kada imamo Vladu Republike Srbije koja jednim potezom pera može da promeni svaku odluku parlamenta i svaku odluku i vladajuće većine i trud nas iz opozicionih stranaka. Šta je to nego diktatura? Šta je to kad se ne poštuju odluke parlamenta? Šta je to kad se na vrat, na nos prihvataju svi zakoni? Šta će biti sutra kada dođe predsednik Albanije? Kakav će on poklon da ponese iz Beograda? Da se vratim na ovaj Zakon o zaštiti konkurencije. U tom zakonu postoje tri velika problema za nas iz DS koji nam ulivaju veliko nepoverenje. Prvi je, ona slova zakona koja kažu da se akteri u pregovaranju sa Komisijom za zaštitu konkurencije mogu dogovarati i nagodbom dogovarati koliko će platiti kaznu i da li će platiti kaznu. Tu atmosferu stvaramo u državi u kojoj predsednik republike, prvu odluku o amnestiji, doneo je zbog čoveka koji je pravosnažno osuđen zbog korupcije. Ovo je visoko koruptivna odluka u ovom zakonu i pokazuje vašu stvarnu borbu protiv korupcije. Ne može Vlada Republike Srbije niti institucije u ovoj zemlji da se bore protiv korupcije na ovakav način, jer ovo je zakonska odrednica koja postoji u zakonima o zaštiti konkurencije, evropskim zakonima. Ti evropski zakoni poznaju više decenijsko bivstvovanje Komisije za zaštitu konkurencije na političkoj sceni Srbije i Evrope. Znači tamo su ljudi u uređenom sistemu napravili Komisiju za zaštitu konkurencije, pa je ona više decenija radila, obavljala svoj posao, pa su onda doneli ovakvu odluku da možete da se nagodite sa komisijom. U Srbiji imamo situaciju da predsednik republike amnestira lica pravosnažno osuđena zbog korupcije, podsećam na slučaj dr Inića i vi onda hoćete da nas ubedite da tu neće biti mesta za korupciju i nagodbu. Znate, to deklarativno zalaganje za borbu protiv korupcije se rasprši kao mehur od sapunice kada dobijemo ovakvo slovo zakona. Pročitajte zakon, ako kažete – tema. Znate šta piše u zakonu? Baš ovo što vam pričam. Ako vi ovo ne razumete, kako ćete onda razumeti da Srbiji državi napravili 300 miliona evra štete zbog toga što ste hrvatske cigarete pustili po Sporazumu CEFTA. Vi tek onda to ne razumete. Mislio sam da vi ovo radite namerno, ali vi ovo radite iz nerazumevanja. Nemam vremena da otvorim partijsko-političku školu, ali šta da vam kažem, kada govorim o Komisiji zaštite konkurencije. Da li vi znate da se ovog trenutka udružuju najveći hrvatski trgovinski lanac „Agrokor“ i „Merkator“. Da li znate koliki će njihov udeo biti na tržištu Republike Srbije? Da li ste se možda probudili jutros sa tom mišlju? Briga vas, da kada pređete preko Vulinove granice imate razloga za sreću. Znate šta, mi iz DS delimo zabrinutost građana Srbije, kolika će šteta biti zbog ovoga, po budžet? Zašto mi štedimo da bi neka druga republika imala? Zar svaki predsednik republike mora sa poklonom da ode iz Beograda, Šeik sa hotelom, Mađar sa rezolucijom, predsednik Hrvatske sa…
Narodni poslaniče, ja vas molim pažljivije o stranim državnicima i o kvalifikaciji poseta. Zaista vas molim da pričate o temi dnevnog reda i da se ne ugrožava dostojanstvo Narodne skupštine sa argumentacijama o posetama.
Ajmo sada o Zakonu o posedu na promet i zakupu nepokretnosti. Ovaj zakon je pripremljen tokom mandata ministra Slobodana Milosavljevića, dobar zakon, dobro pripremljen, dobro osmišljen, dobro napisan, ali o kakvom prometu nepokretnosti mi pričamo, 2013. godine kada imamo Vladu Republike Srbije koja je uzrokovala da milioni kvadrata poslovnog prostora budu neiskorišćeni, kada je zamrla neimarska industrija, kada nema građevinske industrije, kada nema podizanja ovih kvadrata o kom prometu nepokretnosti mi pričamo, šta pričamo mi danas kada je Srbija po pokazateljima organizacije UN, danas najgore plasirana po obimu stranih investicija u poslednjih 13 godina. To je vaše ogledalo, ogledalo uspešnosti. Evo, za gospodina koji ne razume… (Narodni poslanik Vučeta Tošković, s mesta: Čija je to zasluga?) …. Evo, ja ću rukamo ovako da pokažem, da li sada razumete?
Narodni poslaniče, molim vas da zastanete u svom izlaganju kada vam se obraća predsedavajući. Dakle, bez direktnog obraćanja, a drugi narodni poslanici bez dobacivanja. Zahvaljujem svima na saradnji.
Ovo je najslabiji obim investicija u poslednjih 13 godina, nikada manje investicija nismo imali u Srbiji, mislim da nema potrebe da stavim naočare dok ovo govorim, dovoljno asocira. Ne znam da li taj pokret hipnotiše ili šta radi, ali ja vam kažem nikada slabiji rezultati nisu bili, jer kada je reč o obimu stranih investicija. Sada vi hoćete da imamo Zakon o posredovanju u prometu nepokretnosti. Kojih nepokretnosti, kom prometu? To je dramatično ozbiljno upozorenje, ovo što vam ja govorim i žao mi je što to ne dopire do svesti onih kojima pokušavam da probudim savest, da su odgovorno za ono što rade u ovoj zemlji. Šta da vam kažem o izmenama i dopunama Zakona o elektronskoj trgovini? To je reč o harmonizaciji direktiva EU. Nemojte da harmonizaciju sa direktivama EU svodite na veliku šargarepu i da naša pregovaračka pozicija bude naš poslednji uslov – pristajemo na sve, samo nam dajte taj pozitivan izveštaj. To nije dobra pregovaračka pozicija. Pregovarajte ovako kako je pregovarao gospodin Đelić. Radite ono što je radila Vlada Zorana Đinđića, što su radili ljudi u čije ste fotelje sada zaseli, brinite o interesima Republike Srbije kada pregovarate. Meni su dragi naši susedi i nemam ništa protiv Republike Hrvatske, protiv Mađarske. Vodite računa o interesima Republike Srbije kada pregovarate. To treba da vam bude prioritet, to vam piše u Ustavu, tako vam glasi tekst zakletve koju ste položili, a ja ću se vratiti ponovo na još neke stvari i iz Zakona o zaštiti konkurencije. Praksa je pokazala da veliki broj komisija pada na sudovima i onda se postavlja pitanje, ko nadoknađuje štetu privrednim subjektima? Postavlja se pitanje zbog čega komisija zarađuje od naplaćenih odluka o koncentraciji i gde deponuje taj novac i koliko tog novca drži u budžetu, a koliko na svom računu i koliko dugo drži na tom računu? Tu smo podneli nekoliko vrlo korisnih amandmana koji će vam pomoći da ovaj zakon unapredite, a ja očekujemo da te amandmane usvojite, jer tiču se budžeta Republike Srbije koji je prazan i koga treba napuniti. Na kraju vraćamo se na period od pre 2001. godine kada nismo imali Zakon o zaštiti konkurencije, ali smo imali iste ove političke stranke na vlasti. Te 2001. godine izabran je prvi demokratski predsednik Vlade dr Zoran Đinđić i on je, njegova Vlada, zahvaljujući angažovanju gospodina Đelića i Zorana Đinđića i ako ne verujete meni, pročitajte knjigu Brankice Stanković, ta vlada je donela odluku da hrvatske cigarete više nemaju tretman domaćeg proizvoda u Srbiji. Tako se štite interesi Republike Srbije. Ako zaista hoćete da budete poštovani u svetu, nemojte dozvoliti da prvo dobijete veliku šargarepu, a onda ponovo štapom po glavi i da onda mi vadimo kestenje iz vatre koje ste vi gurnuli u vatru i dograbili se mehova da ta vatra bude što veća. Hvala.
Iskorišćeno je 13 minuta od vremena poslaničke grupe. Vidim da je prijavljen i ministar, pa prvo on ima reč, a pošto su prijavljeni i narodni poslanik Zoran Babić i narodna poslanica Aleksandra Tomić, onda replika za jedno od vas dvoje, s obzirom da ste vi ovlašćena predstavnica. Reč ima najpre ministar Rasim Ljajić.
Vrlo kratko što se tiče izmena Zakona o zaštiti konkurencije, član 58, u potpunosti je preneta direktiva EU, tačnije član 9. direktive, jedan zarez nije promenjen to je bio i zahtev Evropske komisije i jedna od primedbi koja je često isticana, kada se radi o važećem Zakonu o zaštiti konkurencije, jer se računa da 60% sporova u ovoj oblasti, da se rešava na ovaj način i da će to poboljšati i uticati na efikasnost rada same komisije i to su bili motivi za izmenu ovog člana zakona. Ponovo se vraćamo na pitanje adaptacije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, a ovde je spomenuta cifra, odnosno šteta od 300 miliona evra, pod uslovom da se primeni ovaj model i ovaj predlog koji je na stolu EU, budžet Srbije bi prihodovao manje 7,9 miliona evra po osnovu sniženih carinskih stopa, odnosno primene carinskih stopa koje su važile u okviru CEFTA Sporazuma. Ali, još jednom hoću da istaknem. Imali smo najpre bilateralni sporazum koji je onda važio i u okviru CEFTA da je Hrvatska plaćala, odnosno Hrvatska duvanska industrija 15% carine, a naša carinska stopa za izvoz naših cigareta na hrvatsko tržište je bila 38%. Sada, po ovom sporazumu, ukoliko se prihvati ovakav kakav jeste, ovo je najgore što može da bude, gore ne može, može da bude samo bolje, mi ćemo imati, oni će plaćati 15% na 1600 tona i iznad 1600 tona plaćaće 57%. Mi imamo potpuno bescarinski izvoz, bez ikakvih kvota, nula carinska stopa i to je sve tačno, sve drugo možemo da pravimo priču, ali naprosto ovo su razlozi, ovo su argumenti, ovo su činjenice. Da li je moglo bolje? Jeste. Da li smo zadovoljni? Nismo, ali su okolnosti takve da je ovo bila ponuda na stolu, mogli smo narednih godinu dana da se junačimo i kažemo – nećemo ništa da prihvatimo; mogli smo sa svim posledicama koje povlači jedna takva odluka, računali smo da još uvek postoji prostor da se sporazum adaptira, da se sporazum izmeni, koji će uvažiti neke naše realne ekonomske interese, da se ne ponavljam rekao sam u ova dva pravca, u onom uvodnom delu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, dva minuta pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođo predsedavajuća. Puno pominjanja nečega što ne treba da bude tema za parlament i nečega što nije tema dnevnog reda, ali i to pominjanje Vaterpolo saveza motiviše SNS da se kandidujemo i za mesto predsednika Košarkaškog saveza Srbije, a predsednik KSS je jedan od najbogatijih ljudi u Srbiji, predsednik DS, gospodin Dragan Đilas. Tamo ćemo se kandidovati, tamo ćemo vas pobediti kao što smo vas pobedili u Vrbasu, kao što smo vas pobedili u Zaječaru, kao što smo vas pobedili u Zemunu, kao što smo vas pobedili u celoj Srbiji i to je razlog ovolike mržnje koja je prosipana i koja se prosipa svakodnevno u parlamentu Republike Srbije. Međutim, zarad istine, a ovde se skupštinska govornica nažalost koristi i za izricanje nekih stvari koje nemaju nikakve veze sa istinom, da ne koristim težu konotaciju, pa je najavljivano odavde da su neki ljudi, čak i iz Skupštine ostajali bez posla i parčeta hleba iako to nije istina, pa čak nismo dobili ni izvinjenje za iznošenje takvih neistina, ali ja bih želeo u ime SNS poslaničke grupe koju predstavljam, da iznesem onestvari koje su istinite. Godine 2012. je nivo investicija u Srbiji bio tačno 227.000.000 evra i to u 2012. godini kada je do avgusta meseca odgovornost za vršenje vlasti imala DS i Vlada Mirka Cvetkovića, iako većina od ovih 227.000.000 evra su investicije koje je donela nova Vlada. Šta ćemo sa time? U ovoj godini, u 2013. godini, 780.000.000 evra investicija će se realizovati ili je realizovano u Srbiji. Da li smo zadovoljni tim nivoom? Naravno da nismo, naravno da može bolje. (Predsedavajuća: Vreme, dva minuta.) Još jednu rečenicu i završavam. To što se vi hvalite 2011. godinom i nivoom investicija u koji ste uračunali omiljenu investiciju i prodaju „Maksija“ „Delezu“ i uračunali kao svoju investiciju, u stvari Miškovićevu prodaju firme i što vam je to na srcu, to je više vaš problem, nema veze sa istinom i sa realnošću.
Rečenica ne mora da traje 45 sekundi. Molim vas ako se pozivamo na poštovanje Poslovnika da onda to prvi činimo sami. Narodni poslanik Srđan Milivojević, da li želite da replicirate ministru? (Srđan Milivojević, s mesta: Da.) Izvolite.
Poštovani gospodine Ljajiću, ja apsolutno uvažavam sve razloge koje ste izneli vi i nikako ne mogu da uvažim argumente koje izlaže SNS. Voleo bih da vidim koliki je obim izvoza srpskih cigareta bio na hrvatsko tržište, koliko smo prometa ostvarili u proteklih dve, tri ili četiri godine i povratno, koliki je promet hrvatskih cigareta bio na teritoriji Republike Srbije. To će biti jedini pravi, merodavni pokazatelji valjanosti ovog sporazuma. Znate, mogu nama neke države da daju ogromne kvote za izvoz letećih tanjira, ali mi leteće tanjire ne proizvodimo, čak ni leteće ćilime na kojima su mnogi poleteli. Gospodine ministre, pošto nam se spočitava da smo u Vrbasu izgubili, ako ćemo da gubimo izbore tako što će da nam kidnapuju članove DS da ih vode u podrum i da se to najavljuje ponovo kao metod dobijanja svih izbora, od Košarkaškog saveza do Atletskog saveza, onda je žalosno vreme u kome živimo i vi i ja.
Molim narodne poslanike da ako koriste pravo na repliku da koriste pravo na repliku onome kome žele da pojasne, da isprave šta je pogrešno rečeno i da postave dodatno pitanje. Nema replika opšteg spektra, tako da vas podsećam i takođe da je replika pravo, isključivo pravo predsedavajućeg i ja sam rada da svima dam pravo na repliku, ali da ih koristimo u skladu sa Poslovnikom. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika na izlaganje narodnog poslanika Zorana Babića, dva minuta. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, jednostavno bih hteo da se osvrnem na nekoliko neistina ili poluistina iznetih u tom izlaganju. Prva i osnovna ključna jeste u činjenici da se govori i upoređuje nivo ulaganja za vreme prethodne i ove sadašnje Vlade. Nivo ulaganja u Srbiju za vreme prethodne Vlade, čije je okosnica bila DS je svake godine bio 10 puta veći nego što je ulaganje sada kada zemlju vodi SNS. Bez obzira na situaciju, da je tada u svetu vladala najveća ekonomska kriza, prosečno su ulaganja bila oko milijardu evra. Ona su sad znatno manja, a kada kažem 10 puta, govorim i o tome da je ovih 200 i nešto miliona evra koji će možda biti na kraju, najveći deo su ulaganja koja su ugovorena u prethodnom periodu. Nemojte se za 2012. godinu vajkati, vi ste praktično od petog, maja meseca kada su izbori, raspisani, vaši ministri koji su sada u Vladi ili su u međuvremenu izašli, vodili su ekonomiju ove zemlje, da ne spominjem gospodina Dinkića, gospodina Ljajića i sve ostale. Oni su ostali u Vladi. Oni su nastavili da vode Vladu i u narednom periodu. Vaša nesposobnost da ovu zemlju izvučete iz krize i da dovedete strane investitore, naravno, stvara vam mogućnost, odnosno nužno je da otvorite pitanje o Vaterpolo savezu, Košarkaškom savezu, ali to je ona alibi – politika o kojoj smo govorili, kada nemate odgovor zbog čega pravite štetu državi time što dajete jednoj članici EU ono što ova prethodna vlada ne bi, dajete takve odgovore.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se na informaciji da je svetska ekonomska kriza bila do 2012. godine i da se 2012. godine u maju mesecu izborimo u Srbiji da ne postoji više krize i da je ona važila samo za opravdanje za Vladu Mirka Cvetkovića i kriza više ne postoji. Odlično. Toliko o ozbiljnosti argumenata koji su nastali posle toga, uostalom, vi to treba da pravdate, vi ste i ta vlada je rekla da nas kriza neće ni dotaći. Ta vlada je rekla da je kriza šansa, što je niste iskoristili. Kada o tim milijardama govorite investicija, nemojte mešati babe i žabe, nemojte mešati nespojivo, nemojte mešati prodaju sa investicijama. Jedno je prodaja preduzeća, prodaja firmi, smanjenje kapitala, smanjenje broja zaposlenih, odnosno povećavanje stope zaposlenosti za četiri godine sa 13 na 26,2%, jer da su tolike investicije cvetale u Vladi Mirka Cvetkovića, valjda bi one produkovale većim brojem zaposlenih. Gde su završavale te silne investicije, a ljudi ostajali bez posla? O čemu pričate? O kojim investicijama pričate? Vrlo odgovorno i vrlo pošteno izlazimo i kažemo – teško je, preporučujemo i uvodimo mere koje nisu popularne, ali one koje će dati održivost našem društvu u naredne dve godine i perspektivu. Nećemo gledati na stanje u kojem se nalazi država ružičastim naočarima. Nećemo izlaziti, kao što je prethodni premijer izašao u ovom parlamentu rekao – Srbija je statistički izašla iz krize, ali to njeni građani neće osetiti. To je rekao gospodin Mirko Cvetković. Da li o tome nivou investicija pričate? O nivou investicija gde su ljudi ostajali masovno bez posla. Gde su završavale te investicije? Nemojte mešati prodaju kapitala, prodaju preduzeća i investicije, jer je to nespojivo.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić, povreda Poslovnika.
Uvažena potpredsednice, smatram da su povređeni članovi 106. i 107. Poslovnika, a zapravo ne reakcijom na prvo izlaganje gospodina Babića. Smatram da je gospodin Babić teško povredio dostojanstvo Narodne skupštine kada je najavio da će se SNS kandidovati za poziciju predsednika Košarkaškog saveza Srbije i uopšte se ne šalim, vrlo sam ozbiljan kada to kažem. Smatram da je time gospodin Babić povredio član 45. Zakona o Narodnoj skupštini koji govori o tome da je narodni poslanik dužan da u svom ukupnom radu čuva dostojanstvo i ugled Narodne skupštine. Naša država je zasnovana, između ostalog, i na ustavnom načelu da političke partije ne mogu neposredno da vrše vlast. Smatram da je teška povreda dostojanstva da se najavljuje da će jedna politička stranka učestvovati na izborima za predsednika Košarkaškog saveza. Nemam razumevanja za to što je politički funkcioner na čelu tog saveza, ali ako smo parlament pretvorili u poprište borbe za predsedništva u sportskim savezima, onda smatram da je najbolje da se raspustimo. Ukoliko nije tako, onda vas molim da ova sednica teče na način koji će omogućiti da raspravljamo o ovim zakonima, a da lične, sportske ambicije ili neostvareni sportski snovi ostanu privatni život pojedinaca o kome će se raspravljati van ovog parlamenta o kome treba da se raspravlja ili o kome treba da raspravljamo, kako voli da kaže gospodin Babić, van ovog parlamenta.
Intervencija na repliku na koju ste ukazali bi podrazumevala da ja tumačim šta je gospodin Babić želeo da kaže time da se politička stranka kandiduje za mesto predsednika jednog sportskog saveza. Čula sam šta je on rekao, ali smatram da je to njegova odgovornost kao narodnog poslanika, tako da je ostalo bez intervencije upozorenja šta ko radi u pravnoj državi. Mogu da se složim sa vama da se izjasnimo u danu za glasanje. Biće dve replike: narodni poslanik Janko Veselinović i narodni poslanik Zoran Babić. Narodni poslanici koji žele da govore o povredi Poslovnika za to vreme mogu da dobiju reč pre njih, ali da vas upozorim da će biti striktno primenjen stav člana 103. koji govori o obavezi predsedavajućeg kada se traži o povredi Poslovnika i kada se pravo zloupotrebi. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, povreda Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, iako jedno sedam minuta to tražim, hvala vam što ste mi dozvolili. Pozivam se na član 109. stav 3. koji kaže – opomena se izriče narodnom poslaniku koji …
Narodni poslaniče, malo pre sam vas upozorila da pogledate pod kojim uslovima je predsedavajući dužan da izrekne opomenu. Taj uslov je izričito zapisan u članu 103. i kaže da to predsedavajući mora da uradi ako narodni poslanik zloupotrebljava pravo da govori o povredi Poslovnika. Izricanje mera je isključiva nadležnost predsedavajućeg i ne može biti predmet povrede Poslovnika, tako da vam se zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Igor Bečić, povreda Poslovnika.
Javljam se po članu 104. i 107. Jedan od govornika je teško zloupotrebio dostojanstvo Narodne skupštine. Jasno mi je da se akter javlja, krađa na izboru u Vrbasu, takođe akter pokušaja da se izdvoji incident gde je … (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, molim vas …) Da li je to čudno da najbogatiji čovek u Beogradu i u Srbiji dolazi u 21,00 čas i pravi incidente …
Narodni poslaniče, morate da saslušate predsedavajućeg kada vas upozorava na pravo da se koristi reč na osnovu člana 103. Poslovnika Narodne skupštine. Poslovnik Narodne skupštine u članu 103. kaže … (Igor Bečić, sa mesta: … i da gospodin Đilas i gospodin Elezović dođu u 21,00 čas u subotu i u predizbornoj ćutnji i da izazivaju incidente i da posle optužuju neke druge stranke …) Narodni poslaniče, morate da saslušate predsedavajućeg. (Igor Bečić, sa mesta: Saslušajte vi mene. Vi već godinama kršite to mesto gde sedite.) Narodni poslaniče, povredu Poslovnika može da učini predsedavajući kome se obraćate … (Igor Bečić, sa mesta: Vama je krivo što pominjem Đilasa, ali dozvolite da kažem to što imam.) Zahvaljujem se što me zovete gospodin predsedavajući, ali to je malo narušavanje ugleda Narodne skupštine. Narodni poslanik Aleksandar Radojević ima reč, povreda Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, zahvaljujem se, jer sam odavno tražio reč po povredi Poslovnika i zahvaljujem se na više intervencija koje ste vi imali tokom izlaganja prethodnog govornika koji je to činio, ali na jednu od tih neistina koju je izrekao niste reagovali i moram da ukažem na to. Radilo se o tome da je kolega narodni poslanik izrekao da smo mi omogućili Hrvatskoj da zarađuje na tome što se sporazum CEFTA poštuje jednostrano, odnosno naši proizvođači duvana plaćaju carinu 38%, a oni 15%. Da vas podsetim, Duvanska industrija iz Niša više puta je reagovala i tražila od prethodne Vlade da joj omogući ravnopravan nastup na tržištu hrvatske, kao što oni imaju na našem. Na jednoj konferenciji za štampu, jedan novinar, kada je bila konstatacija na tu temu da se sporazum poštuje jednostrano, odnosno od strane Srbije, ali ne i od strane Hrvatske, gospodin Tadić, tadašnji predsednik Srbije, je rekao – da, mi ćemo ga poštovati jednostrano, jer smo lepo vaspitani. Zahvaljujem.
Propustili ste da ukažete u čemu se sastoji povreda Poslovnika predsedavajućeg. Narodni poslanik o čijem izlaganju ste govorili kao predmetu povrede je upozoren dva puta da se drži teme dnevnog reda i da vodi računa o ugledu Narodne skupštine, što molim sve narodne poslanike. (Marko Atlagić, sa mesta: Držite se vi Poslovnika.) Narodni poslaniče, molim vas da ne dobacujete, što je takođe razlog za izricanje mera po Poslovniku Narodne skupštine. Upozoravam vas. Upozoravam vas da je mera koju moram da izreknem zapisana u istom Poslovniku na koji se vi pozivate. Nastavićemo sa radom po dnevnom redu. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, govoriću o Zakonu o zaštiti konkurencije, odnosno izmenama i dopunama zakona. Moje kolege, na žalost, nisu razumele da kada su u pitanju izmene i dopune zakona poslanici imaju pravo da govore o onome što zakon ne sadrži. Tačno je da zakon ne sadrži zaštitu, odnosno zaštitu domaćih proizvođača cigareta. Delimično se slažem sa time da treba zaštititi od nelojalne konkurencije domaće proizvođače. Ovde ima poslanika iz 2000. godine i vrlo dobro znaju da ono što je rečeno, da je u to vreme Vlada Republike Srbije stvarno uistinu zaštitila domaće proizvođače cigareta, ali je propušteno da se dokaže da je to bio izričit moj zahtev, gotovo da sam vodio kampanju za zaštitu naših domaćih proizvođača cigareta od hrvatskih, odnosno od „Ronhil“ cigareta, a bilo je pokušaja da se one predstave kroz „Ronvil“ kao domaće cigarete itd. Slažem se čak i sa opozicijom da treba štititi domaće proizvođače u trgovini, ali takođe moramo znati da imamo i nasleđeno stanje. CEFTA sporazum koji je predviđao 38% carinsku stopu za naše cigarete u Hrvatskoj i njihovo 15% na našem tržištu nije potpisao niko sa ove strane. Očigledno je da je taj sporazum potpisan 2008. godine, koliko ja znam i ukoliko on sadrži neke manjkavosti, to je krivica onih koji su potpisali takvu vrstu sporazuma. Što se tiče ovog kontingenta od 1.600 tona, koji može da utiče na konkurenciju, molim ministra da pažljivo sluša, koliko sam ja shvatio meru EU, to nije mera Hrvatske, već mera Evropske komisije i u tih 1.600 tona, koji umesto 57 carinu plaćaju 15%, a razlika jeste 7-8 miliona evra, ali na 10 godina to je oko 70 do 80 miliona evra. Takođe je tačno da mi imamo stopu prema Hrvatskoj nula, ali oni imaju neke druge vancarinske mere, tako što je TDR vlasnik svih trgovinskih objekata, tako da ne puštaju da u trgovinu uđu naše cigarete. Inače, što se propisa tiče, carina je tačno nula i to u razgovorima sa Hrvatskom treba razjasniti, da li njihovi trgovinski lanci koji su u vlasništvu TDR treba, odnosno moraju da dopuste da naše cigarete uđu tamo. Ovaj kontingent, ono što ja predlažem, je da podzakonskim aktom Vlada raspodeli ne samo Hrvatskoj, već svim proizvođačima, odnosno uvoznicima cigareta koji su učestvovali na našem tržištu, a da ne bi bilo korupcije, da se to uradi spram proseka koliko su ti proizvođači do sada trgovali na našem tržištu. Mislim da bi to bila najbolja mera, da ne bi narušavali odnose sa Evropskom komisijom, a da bi ispoštovali tu kvotu koja nije Hrvatska, nego kvota koju EU želi da ubaci po carini od 15% na naše tržište, a sve drugo će biti po carinskoj stopi od 57%. To što je Hrvatska unela u EU, to se raspodeljuje na sve proizvođače koji posluju na našem tržištu. Dakle, pod tim uslovima, po tih 1.600 tona mogu da uđu i „Filip moris“ i „BAT“ itd, tako da je moj savet našoj Vladi, resornom ministarstvu, da podzakonskim aktom reguliše da na osnovu dosadašnjih učešća na našem tržištu to bude neka naša zaštitna mera, a da ispoštujemo odluku Evropske komisije. Mislim da bi to bilo dobro. Ponovo apostrofiram da su za ovu situaciju zaslužni oni koji su potpisali SSP i CEFTA sporazum, a to nije bila ova Vlada, posebno nije u tome učestvovao SNS. Takođe želim da kažem ono što nije obuhvaćeno ovim zakonom, a to je zaštita od nelojalne konkurencije koja ne može biti propisana od sivog tržišta. To je najgora vrsta nelojalne konkurencije, koja po znatno nižim cenama, zbog izbegavanja poreza, akciza itd, konkuriše legalnoj ekonomiji i tako država, odnosno budžet gubi ogroman novac, a učesnici u trgovini na našem tržištu dobijaju nelojalnu konkurenciju koja je za njih najgora. Takođe, u sivom tržištu ima i one koja je iz nužde, sitnih prodavaca, ali ima u sivom delu ekonomije i onih koji distribuiraju velike količine robe i konkurišu onima koji plaćaju sve poreze i doprinose. To ovaj zakon ne obuhvata. Takođe, zakon ne obuhvata ono što se već desilo, a to je da su sve zemlje Balkana postale drugorazredne i trećerazredne kolonije, da je jedna velika zemlja koja je imala veliko tržište i veliku privredu koja je zadovoljavala to tržište uz pomoć raznih stranih faktora 90-ih godina razbijena u više malih država i tu je uglavnom preuzimano tržište. Ekonomija, odnosno privredna aktivnost je pala za 50% i svi smo mi na ovaj ili onaj način postali tržišta, a izgubili smo privrednu aktivnost na tim usitnjenim tržištima, odnosno na delovima bivše SFRJ, tako da je veoma teško zaštititi se od raznih vrsta nelojalnih konkurencija. Spomenuću da je zbog stranih banaka, stranih trgovinskih lanaca, strane robe učešće PDV dve trećine za stranu robu, a samo jedna trećina je na domaću robu. To nismo kompenzovali izvozom. Naša privredna aktivnost pada. Trgovina, ono što treba da kruniše neku našu proizvodnju, to se ne događa. To su oni problemi koje imamo. Danas kada odete u „Ideu“, naravno da ćete naći samo „Dijamant“, jer su u međuvremenu, pored svega ovoga što se desilo, strane kompanije, ono što vi zovete stranim investicijama, uglavnom kupile firme koje su ovde imale monopolski položaj, koje su imale tržište, kupce, koje su donosile profit, fabrike cigareta, cementare, fabrike piva itd, telekomunikacije. To su one strane investicije koje na određeni način nama uvećavaju trgovinski deficit. I danas kada uđete u neki strani trgovinski lanac, u neku njihovu kuću, to je kao da ste otišli u inostranstvo. Sav onaj prihod koji oni prihoduju kroz strane banke pretvore u devize itd. Savetujem i ovoj Vladi, bez obzira na to što je ovaj zakon dobar, ja ću za njega glasati, da povede više računa o tome da se naša privredna aktivnost digne na viši nivo, da više naše robe bude na domaćem tržištu, a da pri tome ne kršimo nijedan propis, a već sam jednu meru predložio. Dozvolio sam sebi da predložim na koji način regulisati ovu krizu sa cigaretama. Mislim da je zakon dobar. Za ovo ću glasati. Slažem se da ovo sa cigaretama nije dobro, ali postoji način da se to reguliše. Slažem se sa time da, recimo, kada dođete u taj strani trgovinski lanac ne možete gotovo ništa od domaće robe da kupite, gotovo kao da ste otišli u šoping u inostranstvo. Mislim da je vreme da se Vlada posveti povećanju domaće proizvodnje i da iz toga kroz trgovinu mi napravimo neki društveni proizvod koji ćemo zajedno deliti i koji će biti u korist svih stanovnika, a pre svega onih najsiromašnijih radnika, seljaka i drugih. Kada smo kod seljaka, takođe tražim od ministra da se robne rezerve ubuduće, za razliku od prethodnog perioda, koriste da ne budu više nelojalna konkurencija seljacima pred žetvu itd, da se koristi isključivo da to bude u korist održavanja stabilnosti tržišta i stabilnosti cena u žetvi i berbi kukuruza, odnosno u žetvi pšenice, da Vlada za razliku od prethodnih vlada ne bude na strani prerađivača, već da jednom bude i na strani primarnih proizvođača. Hvala.
Iskorišćeno je osam minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, povreda Poslovnika.
Član 107, rušenje dostojanstva. Ne možemo da prihvatimo tu političku tezu da je za ovako loš dogovor krivo ono što je ispregovarano u SSP. Mislim da je jako važno da ovo prihvatimo…
Narodni poslaniče, molim vas da ako se govori o povredi Poslovnika, da kažete gde sam i kako povredila Poslovnik. Ako hoćete repliku, možete da dobijete pravo na repliku i onda u dva minuta da ministru kažete šta god želite, kao što sam to ponudila i predsednicima poslaničkih grupa, jer smatram da je zloupotreba Poslovnika nepotrebna. Imate pravo na repliku.
Znači, nije moguće prihvatiti tu tezu bez političkog osvrta. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je formulisala Vlada Vojislava Koštunice. Tačno je ovo što je ministar rekao, da su pitanja proizvodnje i izvoza cigareta jedan od ključnih problema tog sporazuma. Takođe je tačno da su proizvođači cigareta, i to je jako važno, upozoravali u proteklih godinu dana na situaciju oko tzv. adaptacije SSP. Podsetiću vas da je Skupština Srbije, odnosno njen Odbor za evropske integracije, održao sastanak od kraja marta, odnosno početkom aprila sa predstavnicima svih proizvođača cigareta. To je bila tema tada u tom trenutku. Danas je kraj oktobra i nemam utisak da se bilo šta bitnije u tome promenilo. Puno je konfuzije. Mi smo juče za tu vest saznali preko „Tvitera“. Mogu se složiti da je direktna posledica to što je ministar rekao da je taj gubitak u razlici u carini, ali da li ima još gubitaka? Da li se kvota odnosi na sve proizvođače cigareta. Da li će uvozna kvota značiti da je došlo do smanjenja proizvodnje u Srbiji? Da li će ostali veliki proizvođači početi da uvoze cigarete i time direktno oštetiti domaće uzgajivače duvana i zaposlene u fabrikama? O kom broju ljudi je reč i zašto je ovo ovoliko važno pokušaću da vam objasnim. Direktno je zaposleno samo u fabrikama oko dve hiljade ljudi, a indirektno u lancu trgovine duvanom preko 130 hiljada radnika. Pitanje punjenja budžeta od proizvoda duvanskih je oko 14% ukupnog budžeta, što je van proseka za EU. Oko 3% bruto domaćeg proizvoda čine proizvođači duvana. Moje pitanje je zašto nemamo od Vlade zvaničan stav šta je prihvaćeno od strane Evropske komisije? Da li je tačno da niste nadležni više vi, nego ministar poljoprivrede i zašto je to tako to bi takođe voleo da dobijemo obrazloženje? Treće pitanje je šta je tekst sporazuma koji smo prihvatili sa Evropskom komisijom? (Predsedavajuća: Vreme.) Četvrto, peto i šesto pitanje je da li će se smanjiti i za koliko proizvodnja cigareta u Srbiji i šta je Srbija dobila za uzvrat? Ovo pitanje je utoliko važnije što se nalazimo na početku pregovora. Ako ovo ukazuje na činjenicu da Vlada nije sposobna da vodi pregovore, onda u vremenu koje je pred nama, gde će mnogo ovakvih odluka biti doneseno, mi moramo danas da razmišljamo.
Zahvaljujem. Rekla sam i sada treći put ponavljam da su replike sredstvo za razjašnjenje ovakvih sučeljenih mišljenja, te vas molim da se držite vremena replike od dva minuta kao što sam ponudila i predsednicima grupa i svakom onom ko je smatrao da je potrebno razjasniti ono što je ministar već izneo. Reč ima ministar Ljajić, pa pravo na repliku narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Izvinjavam se što se ponavljam, ali moram neke stvari da istaknem, jer gospodin Andrić nije bio tu kad sam jutros odgovarao na slična pitanja narodnog poslanika Dejana Mihajlova. Godinu dana se tačno pregovara oko ovog pitanja i, kao što sam rekao jutros, usaglasili smo 86 tarifnih linija ukupno po modalitetu koji je važio, manje više, za sve zemlje članice CEFTA. Izdvojili smo dva proizvoda kao za nas strateški važna – cigarete i šećer, za koje smo zainteresovani da se poveća kvota sa sadašnjih 180 hiljada tona. Pregovore, tako je bilo i tokom prošle Vlade, nije bilo nikakvih promena, vodio je državni sekretar u Ministarstvu poljoprivrede, gospodin Golubović. Zamenik šefa pregovaračkog tima bila je gospođa Bojana Todorović iz Ministarstva trgovine i tu nije bilo nikakvih izmena. Dakle, mi nismo doneli odluku. Održan je sastanak u ponedeljak koordinacionog tela za pridruživanje EU u čijem sastavu su većina ministara u Vladi Republike Srbije i dogovoreno je da se Evropskoj komisiji uputi pismo u kojem se kaže da se prihvataju modaliteti koji su važili za ostale proizvode, ali da smo spremni da nastavimo razgovore oko praktične implementacije te odluke. Ono što je bila naša pozicija, mi smo razgovarali ovih godinu dana sa predstavnicima duvanske industrije. Najpre bio pokušaj da smanjimo ovu kvotu od 1600, a to je prosek u poslednje tri godine. Do sada, do juna meseca uveženo je 1500 tona cigareta uglavnom iz Hrvatske. Šta to znači? Kada bi prihvatili ovu meru to znači da do kraja godine bi još 100 tona moglo da se uveze po ovoj carinskoj stopi od 15%. Razumem i niko nije srećan zbog prihvatanja ovakve odluke ukoliko ona bude u ovom obliku prihvaćena. Niko nije srećan i niko ne može da brani ovo i da kaže – ovo je super, ovo je idealno. Pitanje je samo šta je bila alternativa. Drugo, da govorimo o nekim realnim brojkama. Ovde je bilo da će biti potop duvanske industrije, a ja vam kažem da je 1500 tona već uvezeno, jer su računali da nećemo postići ovaj dogovor, a mi nismo postigli dogovor iz razloga o kojem sam govorio. Na kraju je Evropska komisija vrlo jasno rekla – ukoliko nema pomaka, nemamo više o čemu da razgovaramo, obavestite nas da li ste spremni da nastavite razgovore, a da sada ponovo, iz početka sve pregovaramo, nema smisla. Zato smo uputili ovaj dopis da smo spremni da nastavimo razgovore, da prihvatamo ovaj modalitet, ali želimo da dogovorimo neke praktične stvari u implementaciji tog modaliteta. Nešto o tome je govorio poslanik Marijan Rističević. To će biti predmet ovih razgovora. Drugi predmet razgovora su te van carinske barijere. Mislim da je narodni poslanik Srđan Milivojević to spomenuo, koliko smo mi izvozili u Hrvatsku? Ništa. Jedan kamion, 25 tona zbog visoke carinske stope od 38% i zbog velikih vancarinskih barijera, ograničenja i opstrukcija koje je duvanska industrija imala na hrvatsko tržište. Prednost ovoga što je sada carinska stopa nula, bez ikakvih kvota i prednost ovog rešenja je što ulazimo u model zaštite konkurencije od strane EU, a ne Hrvatske i što ćemo sada moći negde da se žalimo. Ovde postoji presuda hrvatskog suda da duvanska industrija „Rovinj“ ima dominantan položaj i na to se niko nije obazirao. Sad ćemo bar moći tu da tražimo neki oblik zaštite. Dakle, nismo srećni, nije ništa još dogovoreno, ali nam nisu velike šanse da ovo dramatično izmenimo i to je, takođe, činjenica.
Narodni poslanik Zoran Babić, pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine Ljajiću, zahvalan sam vam na iscrpnom odgovoru. Nadam se da su sve dileme otklonjene, bar kada je ovaj izazov ispred našeg društva i naše države, kada su cigarete i CEFTA i svi ti problemi i kakve su nam alternative bile ako bi nešto odbili. Ako ćemo da pričamo i da otvaramo takve teme, voleo bih da otvorimo i teme da je, po Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, Srbija dobila određene kvote za izvoz. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju je potpisan 2008. godine. Čini mi se da je u prvom trenutku 9900 tona bifa moglo da se izveze godišnje ida zbog toga što smo kao država izvozili ne više od 2200 do 2700, da su te kvote smanjene za 1000 tona, da je u 2012. godini izvezeno iz Srbije manje od 1000 tona, u 2011. godini nešto slično. Šta ćemo sa time? Ne možemo govoriti samo o stvarima koje su trenutne, uzbunjivati javnost polučinjenicama, ne potvrđenim stvarima, a nešto što gajimo četiri godine ne pominjemo. Šta je sa neiskorišćenim šansama iz tog sporazuma koji je potpisan? Šta ćemo sa tom odgovornošću? Ako pominjemo, kažete – vraćamo se u prošlost, a ako ne pominjemo, nećemo ništa naučiti. Mislim da ovde sedi 250 razumnih ljudi koji će ukazivati na šanse, na prilike, a ne samo kada se upali šibica da se kaže – evo, gori Beograd, gori država. Hajdete da se usredsredimo jednom na šanse, na prilike.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Ivan Andrić, pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine predstavniče vladajuće koalicije, ne radi se ovde ni o CEFTA, ni o cigaretama, ni o uzbunjivanju javnosti. Radi se o građanima koji rade u toj industriji u Srbiji. Ne znam da li možete to da razumete? Pustite CEFTA i to, 130 hiljada ljudi koji rade u privatnoj industriji, od uzgajivača duvana do onih koji voze, do onih koji sede u trafikama i prodaju taj duvan će biti oštećeni. To što mi na to upozoravamo, to nije uzbunjivanje javnosti, osim ako pod uzbunjivanjem ne podrazumevate to što mi mislimo da je ova Vlada vrlo neuspešna i na jedan loš način te pregovore dovela. Ne možemo mi prihvatiti nikakvo prethodno stanje, niti sada traženje alternative od nas. Sada više ne bi ništa. To je gotovo. Ono što je naše pitanje, to jedno upozorenje da se ovakva situacije ne sme ponoviti, zato što su pregovori i desetine i stotine hiljada ljudi zavisni od nečega što će Vlada raditi u periodu za koji se nadam da će doći u decembru. Neka dođe u januaru, to će biti stotine ovakvih odluka. Za ovu odluku smo mi juče saznali preko „tvitera“ od dopisnika RTS iz Brisela. Mi smo poslanici koji se bave evropskim integracijama. Da li vi razumete koliko je to loše? Pri tome smo pitali sto puta šta se sa tim dešava. I danas mi opet nemamo suštinski odgovor na to šta se desilo? Da li je kvota za sve zemlje EU i da li će to dovesti do smanjenja proizvodnje? To recite ljudima koji treba taj duvan da sade, da znaju da ga ne sade, da ne kažete to u januaru – sada je kasno.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Rasim Ljajić.
Kvota je naravno za sve zemlje EU, ovih 1600 tona, ne samo za hrvatske cigarete, jer je ovde sinonim da je svih 1600 tona za duvansku industriju „Rovinj“. Njihovo učešće na našem tržištu, to sam jutros rekao, je 8% ukupno. Da li će biti 8% sada ili manje, to ne može niko da predvidi, kao što ne možemo da predvidimo da li će to uticati na domaće proizvođače da smanje proizvodnju. Ono što su oni nama isticali, verovatno i vama u tim razgovorima, jeste da njih više pogađa sivo odnosno crno tržište duvana, nego ovakva odluka, kakva god da bude, čak i ova najnepovoljnija. To je veliki problem i juče o tome sa njima razgovarao, oni su imali određene zahteve i videćemo šta na kraju možemo od toga da uradimo.
Narodni poslanik Ivan Andrić i Janko Veselinović su prijavljeni sa zahtevom za replike. Dakle, još jedan krug i završavamo temu kroz replike o CEFT-i i o ugovoru koji vlade sklapaju. Narodni poslanik Ivan Andrić. Izvolite.
Da bi se razjasnilo, znam da je došlo do konfuzije i da niko ne zna šta je dogovor. Zbog toga i moje pitanje ili zahtev Vladi da nam dostavi tačno šta je dogovoreno, odnosno šta je prihvaćeno. Za sumnju to šta je sadržaj tog prihvatanja ili tog odgovora, nas navodi na nekoliko činjenica. Prvo da je to Evropska komisija saopštila sinoć oko 10 sati, oko 22,00 sata kao način na koji je to Evropska komisija saopštila je da je to urađeno da bi izveštaj koji danas treba da dobijemo bio pozitivniji. Ako je to cena to je skandal. Mi ne možemo tako ići u EU, prosto mi u EU treba da idemo tako da to bude na korist svima nama. Razlozi objektivni naravno da postoje i nismo mi ludaci koji, ne znam ni ja šta očekuju. Ali ako je tačno da je plan da se 1600 tona uvozi godišnje iz Hrvatske, uvoz iz EU, a da Hrvatska od toga ima samo 8% koliki je njen udeo na tržištu trenutno, da li će Hrvatska time biti zadovoljna? Da li smo mi problem rešili? Zbog toga su ovi pregovori. Ovo je samo početak i zbog toga je važno da se napravi danas tačka iz koje nećemo ovakve greške ponavljati. Uključite društvo u to što radite. Podelite odgovornost. Nije dovoljno reći ili zaboravite to više. Takvo je nasleđeno stanje. Jeste. Slažem se sa vama. Mi smi i tada bili protiv toga, ali to nije rešenje za ove ljude koji od toga žive. Mi u ovom procesu koji je pred nama samo zajedno možemo dovesti do najboljih rezultata za Srbiju. To da Skupština saznaja preko „tvitera“ u 11 noću da je Vlada nešto prihvatila, pa to je skandal. Mi vam ovde stojimo na raspolaganju svaki dan. Imamo Odbor za evropske integracije, ima deset sednica nedeljno, dve dnevno. Pitajte, možda mi možemo da pomognemo. Možda mi možemo da utičemo. Mi vidimo da je Vlada bila izložena pritiscima koji nisu samo konvencionalni. Mi to jako dobro vidimo. Mi jedino usaglašeni možemo postići najbolje rezultate. Nemojte ovo gledati kao borbu vlasi i opozicije, pošto ćemo u tome gubiti svi.
Ministar Rasim Ljajić ima reč. Izvolite.
Samo da pojasnim da nije nikakva namera bila da se bilo šta krije ovde. U ponedeljak je bio sastanak koordinacionog tela za pridruživanje EU. Na tom sastanku je dogovoreno da se pošalje ovo pismo Evropskoj komisiji. Juče je pismo poslato Evropskoj komisiji i zato je sinoć na „tviteru“ objavljeno. U pismu piše da je Srbija spremna da nastavi razgovore na osnovu modaliteta koji važe za ostale tarifne linije. Konačni protokol, tekst tog protokola mora da bude potpisan i mora da dođe u ovaj parlament na ratifikaciju. Dakle, da je i neko hteo nešto da krije, ne može da sakrije niti je to bila namera. Apsolutno nije bila takva namera. Koliki će biti sada udeo Hrvatske mi ne možemo da definišemo. Samo vam govorim šta je do sada bilo, 8% učešća. Da li će sada biti manje ili više to će tržište regulisati. To je cela istina.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovana predsedavajuća, vi ste mi nešto skorije bili dali reč za repliku, pa sam malo bio zaboravljen. Osvrnuću se na jedan i drugi deo izlaganja gospodina Babića. Prvo o ovome o čemu priča ministar. Generalno mi ministre, odnosno, potpredsedniče imamo problem nedostupnosti informacija koje postoje u Vladi i izgleda nigde više, odnosno kod pojedinih ministara i nigde više. Mi smo pre nekoliko dana tražili informaciju kakav ugovor, predugovor ste potpisali sa „Etihadom“? Bili smo optuženi da teramo jedinog investitora iz Srbije. Sada se na kraju ispostavilo da vaš ministar neće da potpiše nešto što je protiv zakona. Slično je i sa problemima koji se tiču ovog najnovijeg problema sa cigaretama i uvozom tih cigareta iz Hrvatske. Šef poslaničke grupe SNS nas poziva da ne palimo vatru. Nismo mi prethodnih dana izjavljivali da je Srbija bolesna, da je Srbija bankrotirala. Istina, ovaj izraz da je Srbija bolesna ne bih nikad upotrebio jer bolestan može biti samo čovek, ne država, osim ako ne upotrebimo reči Luja XIV koji je govorio – država, to sam ja. Ne možemo da pobegnemo od činjenice da je „UNCTAD Samo mi onda objasnite kako je za četiri godine prosperiteta, cvetanja investicija nezaposlenost sa 13 skočila na 26% i kako su stotine hiljada ljudi u Srbiji ostajali bez posla kod tih silnih investicija? Ili ih nije bilo ili su završavali na pogrešan način ako subile, jer kada saberete nezaposlenost i kada saberete te investicije kojima se hvalite ili su strpani u privatne džepove i završili tamo gde nije trebalo ili ih nije bilo, jer ljudi u Srbiji su nezaposleni.
Dva minuta. Zahvaljujem. U skladu sa članom 27. obavezna sam da štitim ugled Narodne skupštine i da otklonim svaku sumnju i zabludu o tome da se meša ustavna funkcija narodnih poslanika i primena Zakona o slobodnom pristupu informacija. Narodni poslanik ima ustavnu obavezu i pravo na kontrolu rada izvršne vlasti. Izvršna vlast je obavezna da se podvrgne kontroli. To je Ustav Zakon o Narodnoj skupštini. Molim vas da pažljivije biramo metafore, jer Zakon o dostupnosti informacija je donet u ovoj skupštini, a za slučaj da se prema prijavi bilo koga u Srbiji postupa od strane poverenika za informacije. Narodni poslanici imaju potpunu drugačiju ustavnu ulogu i zakonski položaj od onih koji imaju pravo da koriste Zakon o dostupnosti informacija. Ne sumnjam da je metafora rečena, ali je rečena, a moja je obaveza da van svake sumnje stavim položaj i ulogu narodnih poslanika. Narodni poslanik Janko Veselinović traži repliku. Molim vas da se vratimo na dnevni red. Narodni poslanik Radoslav Milovanović, posle njega narodni poslanik Zoran Antić.
Poštovana potpredsednice Skupštine, uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću na početku svog izlaganja samo da ukažem na neke neistine koje su izrečene. Kratko, da ne bih dobio opomenu. CEFTA sporazum je potpisan 19. decembra 2006. godine i ako je nešto loše tu nema odgovornosti DS. Druga stvar je ono što ne mogu više da slušam u Skupštini, a to su napadi na DS. Ja sam ponosan član DS i ne mogu da verujem da je ta Vlada bila toliko loša u kojoj ste bili i vi gospodine Ljajiću i bili ste na čelu jednog važnog Saveta za saradnju sa Haškim tribunalom. Ne bi došlo do Briselskog sporazuma da toga nije bilo i da ste sada i vi krivi i DS i cela ta prethodna Vlada, a da su sada sa vama u koaliciji, taj drugi deo koji je mnogo bolji, prevaspitao se i sada to mnogo bolje funkcioniše. Vratiću se na temu dnevnog reda. Prve ekonomske mere Vlade su 15 meseci nakon formiranje nove Vlade, a prvi efekti se očekuju nakon nekoliko godina. To je stvarno neozbiljno. Zakon o zaštiti konkurencije, kojim ću se ja baviti sada, je najbitniji zakon u ovom paketu. Podsetiću građane da je prvi moderni zakon protiv monopola, čuveni Šermanov zakon iz 1890. godine, a Prateći biro za korporaciju je osnovan 1903. godine, pa je iskustvo SAD u borbi za zaštitu tržišta nesumnjivo veliko i dragoceno, naravno i iskustva zemalja koje su ušle u EU i zemalja jugoistoka Evrope. Ovaj zakon treba da predupredi zloupotrebu monopolskog tržišta, da postavi kriterijume za spajanje preduzeća kako njihovom fuzijom ne bi došlo do novih monopola. Da li ima monopola u Srbiji? Moje mišljenje je da država svojim merama, tačnije Vlada stvara monopole i dovodi pojedine privredne subjekte u neravnopravan položaj. Sada ću da kažem i zašto. U državi Srbiji postoji finansijski monopol banaka i time se ne bavi Komisija za zaštitu konkurencije. Kamatne stope su, poštovani građani Srbije, od 20 do 24% bilo za kredite za privredne subjekte, bilo za građane. Demokratska stranka je predložila jedan zakon o ograničavanju kamata. Nažalost, nije bilo volje da taj zakon dođe na dnevni red Narodne skupštine Republike Srbije. Druga stvar koja nije popularna da se kaže u Srbiji, ali ja ću je reći pošto dolazim iz jednog malog mesta gde ima 800 privatnih preduzetnika, Kučeva, u Braničevskom okrugu ih ima 5.000, u svakom selu imamo kineske radnje. Da li inspekcijski organi kontrolišu rad tih radnji? Kolike su plate radnika, kakvi su uslovi u kojima se radi, kakav je kvalitet robe, da li se izdaju fiskalni računi, da li je to konkurentno tržište, da li u mom mestu može da se otvori neki butik ili nešto drugo dok te radnje funkcionišu kako funkcionišu i kojim je to sporazumom potpisano i zašto se to toleriše? Ovo je važno zato što se negde spominju Kinezi oko izgradnje ovog kanala od Dunava do Egeja, pa prosto da i to definišemo. Zemlju Srbiju koju trenutno karakteriše prezaduženost, siromaštvo, nezaposlenost i korupcija, kako je promeniti? Kako sprečiti monopol javnih preduzeća? Skoro smo imali najpre Zakon o javnim preduzećima, a zatim Zakon o javnoj svojini. Dozvolili smo direktorima javnih preduzeća da za godinu dana produže rok o upisu imovine. Zašto taj rok nije dozvoljen privatnim preduzetnicima? Ima ih, kažu, 200.000 u Srbiji, a smatra se da su likvidni samo 104. Kako će biti ravnopravni sa pojedinim firmama naši privredni subjekti kada su neki strani investitori dobili 10.000 evra po radniku, a naši mogu da dobiju najviše 1.500 do 1.600 evra od Nacionalne službe za zapošljavanje? Ministar privrede najavljuje zabranu kredita Fonda za razvoj Republike Srbije. Ako je neko zloupotrebljavao dobijanje kredita, zar je to razlog da i drugi privredni subjekti ne mogu da dobiju povoljne kredite Fonda za razvoj Republike Srbije? Kako će se u mojoj istočnoj Srbiji razvijati privreda? Kako rešiti pitanje nezaposlenosti u ovakvoj jednoj situaciji ako je veliki broj zaposlenih u državnoj administraciji? Mere koje je predložila Vlada pogodiće profesore, lekare, jedan sloj ljudi i njih će staviti u neravnopravan položaj u odnosu na druge ljude. Videli smo da se ovde ljudi dele na demokrate koji su za sve odgovorni i ostale, na bogate i siromašnu. Kakva je poruka kada se hapse privatni preduzetnici? Ne mislim na Miškovića. Mislim na neke druge. Kakav je to poslovni ambijent i ko će ovde doći kada se poreski zakoni menjaju na svaka tri meseca, kada se PDV poveća sa 8 na 20%? Kako ćemo, poštovani ministre, raditi elektronsku trgovinu kada se poveća cena kompjutera i kako će te male firme koje imaju jednog zaposlenog moći da budu konkurentne? Naši subjekti koji se bave trgovinom prema svim ovim kriterijumima nisu monopolisti za razliku od drugih zemlja. Spomenuću vam još jednu važnu privrednu delatnost, pekarstvo, i koliko su inspekcijski organi, a neki su i pod vašom nadležnošću, nedosledni i tu prave konkurenciju i tu prave monopol. U pojedinim pekarama radnici rade u gotovo kosmonautskim odelima, poštuju Hasap standard. Pored njih ima pekara koje ne poštuju ništa. Naravno da su tu cene jeftinije. U ovim prvim koje sam spomenuo ispunjeni su svi standardi i dalje su izložene inspekcijskim kontrolama jer oni navodno dobro rade, ali šta ćemo sa ovima drugima? Cena sertifikata za Hasap je bila velika. Pričalo se o tome na sva zvona. Danas se to ne primenjuje svuda i to je na svakom koraku i nije teško to pogledati i ustanoviti. Šta su manjkavosti, po mišljenju DS, predloženih mera? U zakonu se predviđa da komisija može da sačuva sredstva od kazni makar država morala posle sudskih odluka u drugom stepenu da ih vrati iz sredstava iz budžeta. Praksa komisije je generalno loša, jer je veliki broj njenih odluka palo na sudove. Drugo, radi usklađivanja propisa sa EU predviđa se mogućnost da se komisija nagodi sa osumnjičenim pravnim licima, što je za trenutnu situaciju u Srbiji gotovo neprihvatljivo. Ono što je još jedan problem za komisiju, a to je da komisija nema ingerenciju za finansijski sektor. Kada se nekome da diskreciono pravo, a ja sam uvek sumnjičav prema tome, a to važi u sudskoj praksi. Čim se jedan zakon ne definiše do kraja, a svaki zakon je povezan sa drugim zakonom, onda to postaje problem. Drugi veliki problem su javni posrednici, neposredne pogodbe, vlade koje ugrožavaju ravnopravnost na tržištu. Šta je predlog, šta je plan DS? Odustajanje od nerentabilnih i nerealnih projekata, kao što su ovaj kanal Dunav – Egejsko more, ove subvencije za „Železnicu“, dalje povećanje dugova. Treba formirati petogodišnji agrarni budžet, investirati u energetski sektor i obrazovanje, u razvoj privatnog preduzetništva. Pitanje je koliko će investitora doći u Srbiju. Ako i ovo malo privrednih preduzetnika prestane da radi, mi ćemo biti u velikom problemu. Imamo 70.000 privrednih gazdinstava. Kolike su njihove subvencije? Da li je to stanje sagledano, itd? Imamo jedan veliki trgovinski lanac u Srbiji, DIS. Da li se neko zapitao, došla je „Idea“, došli su drugi, da li treba tim ljudima pomoći da i oni izađu na neko tržište van Srbije? Oni imaju 5.000 zaposlenih. U Srbiji je stepen koncentracije niži, u poređenju sa razvijenim zapadnim zemljama. Slovenci su imali taj problem. Ponavljam, ono što je meni problem jesu ingerencije komisije i jeste ovakvo stanje koje se stvara u društvu i koje ne vodi Srbiju u red zemalja koje su potencijalne za investitore. Ovakvo stanje u kome se kritikuje jedna velika opoziciona stranka, vređa, u kojoj se hapse njeni članovi i u kojoj se šalje loša poruka privrednim preduzetnicima i u kojoj nam je, nažalost,stečajni upravnik ministar privrede, ja ne vidim jasne mere i mislim da je vreme da se ekonomija vrati u Skupštinu i da se o ovome i te kako raspravlja. Ja cenim ono što ste vi radili u prethodnom periodu, naročito u saradnji sa Haškim tribunalom, ali mislim da biste trebali vašim kolegama da kažete da se mere ne donose na konferencijama za štampu, već ovde, u jednoj debati, u jednoj javnoj raspravi, jer to je od značaja za naše građane. Hvala.
Iskorišćeno je 10 minuta i 20 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić, posle njega narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Mogu li samo da vas zamolim za vreme, da bih podelio sa koleginicom? (Predsedavajuća: Na raspolaganju poslaničkoj grupi SNS je 22 minuta i 30 sekundi.) Dame i gospodo narodni poslanici, činjenica je da danas, rekao bih, svi mi nismo zadovoljni stanjem na tržištu, da na tržištu ima dosta monopola, da na tržištu ima dosta nelojalne konkurencije, da ima prisutnih dominantnih položaja neželjenih koncentracija i da retko ko od nas može da bude zadovoljan stanjem na tržištu. Mnogi od kolega poslanika su govorili dosta o tome, dosta o tim anomalijama koje su prisutne i koje je neophodno otkloniti i mislim da smo sa te strane svi saglasni, da u tom smislu treba doneti niz drugih zakona i sve ono što se uoči kao problem treba rešavati u nekom doglednom periodu. Ali, kada su u pitanju ova četiri zakona koja rešavaju faktički četiri oblasti, mislim na dve izmene i dopune zakona i na zakon o izvozu i uvozu robe dvostruke namene i na zakon o prometu nekretnina, mislim da ova četiri zakona u ovom trenutku ipak imaju poverenje većine poslanika. Mislim da nije upućeno previše kritika i da je činjenica da je Vlada, kada su u pitanju ove četiri oblasti, prepoznala sve probleme koji postoje u tim oblastima, ali da je ujedno bila i primorana da primeni i evropske direktive koje se menjaju vremenom i koje prepoznaju sve bolja i bolja rešenja, kada je u pitanju uređenje tržišta, i da su one ugrađene u sve ove zakone, pa pretpostavljam da je to jedan od najvećih razloga zbog čega nije bilo ozbiljnije kritike kada su u pitanju ovi zakoni. Zakon o elektronskoj trgovini i Zakon o zaštiti konkurenciji, koji se pred nas pojavljuju kao izmene i dopune dosadašnjeg zakona, imali smo i u nekom narednom i činjenica je da se ove oblasti poprilično razvijaju, bar kada je u pitanju elektronska trgovina, da je neophodno da se prilagođavamo novim zakonskim rešenjima i potrebama tržišta i da u tom smislu, sve ono što je ponuđeno ovim zakonima, a što se pre svega odnosi na pravnu zaštitu i na punovažnost ugovora kada je u pitanju elektronska trgovina, zaslužuje jednu pozitivnu ocenu i zaslužuje podršku poslanika Narodne skupštine. Znači, u samom zakonu imamo znatno preciznije norme nego što smo ih imali do sad, imamo prilagođavanje evropskim direktivama koje su svakodnevne, rekao bih, ili koje moramo da pratimo i imamo, na neki način, i usaglašavanje, ono što je zakonodavac prepoznao kao usaglašavanje sa već do sada postojećim zakonima, pre svega Zakonom o trgovini Zakonu o zaštiti potrošača. To je bilo neophodno uraditi i to je ono što je dobro u ovom zakonu. Što se Zakona o zaštiti konkurencije tiče, u tom smislu mislim da je napravljen jedan ozbiljniji iskorak u odnosu na one procedure koje smo imali do sada, u smislu da su one u potpunosti ili u velikoj meri usaglašene sa procedurama koje važe u EU. Računam da će tog usaglašavanja biti u narednom periodu, sve dok ne budemo postali ravnopravni član, što je sasvim normalno, s obzirom na stanje na tržištu i položaj naše države. Činjenica je da je bolje nego do sada definisan dominantni položaj, da su produženi rokovi, pre svega kada su u pitanju tužbe, da su prilagođeni evropskim direktivama i ovaj zakon, rekao bih, koji je pred nama, svrstan u zakone koji mogu da dobiju podršku velike većine narodnih poslanika. Ova druga dva zakona, jedan je specifičan, imali smo ga i do sada, na neki način, od 2005. godine, kada je u pitanju roba dvostruke namene. To je zakon koji je donela praksa, potreba, da ne zaostajemo u oblasti koju je već definisala EU, da eventualno ne dođemo u situaciju da kredibilitet države, zbog loših propisa, ne bude ugrožen i da međunarodni položaj zemlje bude dodatno ojačan, s obzirom da se i u ovoj oblasti primenjuju svi međunarodni sporazumi koje smo potpisali i potpisivali u narednom periodu, ali koje ćemo morati i ubuduće u potpunosti da primenjujemo. Za građane je možda najvažniji ovaj zakon o prometu nekretnina i o zakupu nekretnina. To je jedno novo zakonsko rešenje koje je, bez sumnje, mislim da u tome svi možemo da se složimo, trebalo da dođe na dnevni red znatno ranije. Činjenica je, kao što neke kolege govore, da su tržište nekretnina i obim nekretnina i prodaja znatno manji zadnjih par godina, u odnosu na 2006. i 2007. godinu, ali ne postoji ni jedan razlog da se i ova oblast ne uredi. Ono što smo dobili kao nekipodatak u obrazloženju ovog zakona ipak nas stavlja u situaciju da efekte koje ovaj zakon može da ima možemo da okarakterišemo kao jako važne za sam budžet. Rekao bih da je ovo jedan od možda retkih zakona u kome interes imaju i kupci i prodavci i sama država. Kupci, naravno, da imaju znatno veću pravnu sigurnost nego što su imali do sada, zahvaljujući ovom zakonu da imaju niz novih instituta koji im garantuju da kupljena nekretnina neće biti problematična. Činjenica je da je jedan ozbiljan iskorak učinila i prethodna Vlada, ne treba to kriti, činjenicom da je stvorena jedna elektronska baza podataka koja je onemogućila da se jedan stan prodaje više puta, ali bez sumnje imalo je dosta prostora za manipulacije, za zloupotrebe i za jedan nekvalitetan rad agencija, kojih se procenjuje da ima preko 2.000. Tako da, računam da ovaj zakon u potpunosti definiše ovo tržište i značiće jednu veliku sigurnost za sve građane, jer retko ko od nas se nađe u situaciji da u toku života ne kupi ili ne proda nekretninu. Iznosi su veliki i rizici su veliki, pa, prema tome, urediti ovu oblast zakonom je bila, rekao bih, i do sada odgovornost prethodnih vlada, ali evo pohvala za ovu Vladu, ona je došla u situaciju da najzad uredi tu oblast. Što se tiče agencija koje se pojavljuje na tržištu, mislim da tu postoji jako bitan i njihov interes, u smislu da se otkloni nelojalna konkurencija. Do sada smo imali činjenicu da mnoge agencije nisu na jedan pravi način obavljale tu delatnost i da su kompromitovale možda i one agencije koje su se trudile da ispoštuju sve standarde, kako domaće, tako i međunarodne. Tako da, prepoznajem i njihov interes kroz predlog ovog zakona, da se i smanji broj agencija, ali i da se dobiju one agencije koje će na jedan pravi način, uz poštovanje svih standarda, uz poštovanje kupaca, uz poštovanje obaveza prema državi, što je i te kako važno, mislim na poreske obaveze koje će biti u znatno većem obimu ubirane nakon ovog zakona, doprineti zajedničkom interesu države i građana kada je u pitanju oblast nekretnina. Mislim da je bitno da pomenemo par instituta. Jednom od njih je u svakom slučaju potrebna stručna sprema. To je nešto što do sada nismo imali u ovoj oblasti. Samim tim i polaganje stručnog ispita od strane onih koji ubuduće budu osnivali ove agencije za promet nekretnina, kao i obavezu čuvanja dokumentacije. Često se dešavalo da dokumentacija ne bude potpuna i da kupac, ako bude prevaren, ne može kasnije na pravi način, kroz neki sudski spor da obezbedi pravu zaštitu. Takođe, ugovori o posredovanju i činjenica da su ovim zakonom definisani ti sami ugovori, šta ti ugovori moraju da sadrže što bitno utiče na sigurnost kupca. Definisana je i odgovornost posrednika u prometu nekretnina. Toga do sada nije bilo i to je i te kako važno za svakog kupca. Imaćemo i jedan registar posrednika kome ćemo moći da priđemo preko interneta i neće biti zabune oko toga ko je taj koji na jedan pravi, stručniji i zakonit način može da obavi uslugu za buduće kupce. Rekoh, 2.000 privrednih subjekata nije malo, kao i 3.000 zaposlenih u ovoj oblasti isto tako nije malo. Znači, bitna je ova oblast. Činjenica da se, po podacima samih agencija, promet obavi na nivou od nekih dve do tri milijarde evra svakako ukazuje na značaj ovog zakona. Kada su u pitanju nenaplaćeni porezi, što je teško utvrditi u ovom trenutku, pretpostavlja se da se kreću u iznosu od nekih 600 miliona do blizu dve milijarde dinara. To je i te kako bitna stavka u trenutku kada je za ovu zemlju svaki dinar važan i kada nas očekuje i ubuduće jedna fiskalna konsolidacija sa kojom smo već započeli merama koje smo doneli u toku prethodne i u toku sadašnje godine. Što se tiče svih ovih zakona, mislim da zaslužuju podršku svih poslanika i, kao što rekoh, omogućavaju uređenje tržišta, omogućavaju bolje procedure, uvode pravila u ponašanju svih aktera na tim tržištima i u svakom slučaju znače harmonizaciju sa zakonodavstvom EU. Pretpostavljam, što se nas iz Srpske napredne stranke tiče, to nije uputno, da ćemo dobiti za ove zakone podršku velike većine narodnih poslanika. Hvala vam.
Iskorišćeno je 11 minuta i 55 sekundi od vremena poslaničke grupe. Na raspolaganju je još 11 minuta i 30 sekundi. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Na raspolaganju poslaničke grupe je 19 minuta i 40 sekundi. Posle njega je narodna poslanica Irena Aleksića, koja je poslednja prijavljena na listi narodnih poslanika. Izvolite, gospodine Đeliću.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Poštovani potpredsedniče, pozdravljam i vaše saradnice, neki su bili i moji, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovani građani Republike Srbije, danas imamo na dnevnom redu veoma različite zakone, ali istina jeste, kao što smo i prošle nedelje iz DS rekli, da nam se čini da ovi zakoni tretiraju samo epifenomene, pokušavaju da regulišu domene gde nema nikakve ekonomske aktivnosti, poput prometa nekretnina, ili pak gde je situacija svakog dana mnogo teža, da li se radi o trgovini ili pak o našoj namenskoj industriji. Ipak, moram da počnem sa onim što je vest dana, a vest dana jeste, i ona će dugo biti sa nama, da ova Vlada počinje pregovore sa EU kapitulacijom, tj. na bitnom koraku gde je bilo moguće napraviti dobitak, zato što je sa naše strane bilo pravo, tj. međunarodno sankcionisani i međunarodni ugovori poput CEFT-e ili pak Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Nedvosmisleno pod velikim pritiskom, ali i mi smo takav pritisak imali, Vlada je popustila i prihvatila da hrvatske cigarete budu i dalje uvežene po CEFT-a uslovima, a ne pod uslovima koji su ono što primenjujem prema EU, a da zauzvrat čujemo potpredsednika koji kaže da ne znamo da li ćemo išta dobiti. Čak je rekao, i ja sam mu zahvalan na iskrenosti, rekao je – evo nas sada u najgoroj mogućoj poziciji. To je istina. Ovim metodom pregovaranja od novembra meseca prošle godine do oktobra meseca ove godine, hvala vam na priznanju, doveli ste nas u najgoru moguću poziciju. Mi se nadamo, jer DS naravno želi Srbiju u EU, ali želimo isto da iskoristimo svake pogodnosti koje taj put nama može obezbediti. Zbog toga ponavljam – naš stav je da niste morali danas da odlučite i da pišete ono pismo, a da ništa ne dobijete zauzvrat. Pa šta ako bi imali jednu negativnu rečenicu u izveštaju? Zar nismo bili svedoci, a mi smo bili izvor tih informacija, da je Hrvatska skoro svake godine imala u njenom izveštaju u pristupanju EU rečenicu koja je govorila ružno o njihovom tretmanu naših proizvođača cigareta i njihovom kršenju odredaba CEFT? Da, gospodine potpredsedniče, činjenica je da nisu čak poštovali ni odluke sopstvene antimonopolske komisije. Da li im je to smetalo da danas dobiju još jednu pobedu? Poštovani narodni poslanici i građani Srbije, da vam prikažem kako ide dinamika našeg regiona. Dana 10. oktobra Hrvatska vlada je odlučila da u poslednji krug privatizacije „Croatia osiguranje“ ulazi ko? „Adris“, tj. „Holding“ koji drži i „TDR“ i „PCD“. Koga su eliminisali? Triglav. Pod kojim razlozima? Neka oni pričaju o tome. Koji su uslovi koje daje „Adris“? Oni su slabiji od Poljaka što se tiče cene za deonice od 43% paketa, ali su značajniji u domenu dokapitalizacije. Koliko nude za dokapitalizaciju? Taman onoliko koliko im je ova današnja odluka obezbedila – nekih stotinak miliona evra. Taman smo im obezbedili da, i tu pogledajte kako Hrvatska vodi svoju politiku, hrvatska firma, koja vidi da je duvanska industrija na izdisaju, postepeno prebacuje ta sredstva, iskorišćava sve mogućnosti i pogodnosti i ulaže u nešto što je, naravno, nacionalno i te kako bitno, a to je sektor osiguranja. Danas nisam rekao, zato što za to nemamo ni pravo, niti treba tako da vodimo stvari, ništa ružno, naprotiv, veliki kompliment Hrvatskoj. Samo da ne budem u ovoj sali kada nas oni koji vode „Dunav osiguranje“ dovedu u dodatnu poziciju i kada dođemo do prodaje brže bolje našeg lidera u osiguranju. Hajde, čik pogodite ko će se pojaviti kao najpotentniji kupac za naše osiguravajuće društvo? Zato obraćam se režimu danas, atmosfera građanskog rata, bitka protiv svakoga ko privređuje u našoj zemlji ima i te kako ogromnu cenu, mi je danas vidimo. Nema bitnije firme i preduzeća u Srbiji iz domena agrarnog biznisa koji nije pod opsadom policije ili pod opsadom raznih provera. Da li mislite da naši susedi Hrvatska ili Mađarska se ponašaju na takav način. Ako je neko prekršio nešto mora da odgovara po zakonu da plati kaznu, ali njima ne pada na pamet da urušavaju sve njihove potencijale i da jednostavno serviraju tržište na tacnu. To je ono što je bitno i gospodine potpredsedniče, kao što sam malopre apelovao na vas da ne prihvatite okvir o pregovaranju, ne možete da nam se vratite ovde i slavodobitno, lično ću i svi iz DS će vas pozdraviti, da pokažete da ste dobili malo više od crkavice od hiljadu tona dodatne kvote za izvoz šećera. Dobro znate, i sami ste to rekli jutros, da moramo da dobijemo bar 34.000 tona, jer to je ono što smo i onako izvozili u Hrvatsku. To je bila ta siva zona koju su oni iskorišćavali zato što su imali kvotu koja je bila povoljnija od naše. To je ono što očekujemo od vas. Nemojte molim vas da nam se vraćate pre toga. Imate našu podršku za to. Niste rekli još jednu stvar, a to su odnosi u regionu. Nismo mi jednini ovde u pregovorima. Ovo su isti pregovori koje EU ima i sa BiH i svim drugim članicama CEFTA. Gde je bio tada zajednički front da se odbrani zajedništvo. Čak ste rekli da je većina njih pristala na ono na šta mi nismo pristali. To je realni odnos u kom pravcu i ko ima podršku u ovom momentu u našem regionu. Druga stvar, gospodine potpredsedniče, sada govorim o Zakonu o zaštiti konkurencije. Kada smo već sada nacrtali malo tu dinamiku nećete ni na koji način demantovati ako vam kažem da je u ovom momentu, tu su kolege iz Komisije za zaštitu konkurencije, da je najveći predmet u ovom momentu blizu odlučivanja da li može hrvatski „Agrokor“ da se spoji sa budućim hrvatskim „Merkatorom“. Zbog toga vas molim da ne bi sutra imali dodatne rasprave da prihvatite amandman DS i da nam ne kažete da je to neki princip EU. Jeste, ali mi još uvek nismo ušli u nju i nema nikakvog razloga da kopiramo u potpunosti neke elemente direktive koje još nisu došle ni na dnevni red za pregovore u EU, a to je da omogućite da eventualno „Agrokor“ izađe sa svojom ponudom i kaže – ovo mi vama nudimo, da vi nama date odobrenje za spajanjem na najvećem tržištu na Balkanu, a ono je srpsko. Onda da se pojavi još jedan veliki takmac od 30% i moj kolega iz DS je govorio o DIS, a ima i drugih trgovinskih srpskih lanaca. Možda nije najpametnije u ovom momentu za nas. Ovde ne ulazim u ingerencije nezavisne Komisije za zaštitu konkurencije, ali istina je ako je 12 od 16 njihovih bitnih odluka oboreno na sudu da ovo nije momenat. Imajući u vidu veoma osetljive odluke koje nas očekuju i koje će i te kako imati efekta na budućnost srpske poljoprivrede i generalno našeg agrobiznisa, da mogu da se dogovore iza zatvorenih vrata, a da ne postoji nikakav drugi način da se o tome raspravlja. Molim vas, potpredsedniče da će to biti i vama u korist. Prihvatite naš amandman i nemojte još davati prevelike ingerencije bez ikakve kontrole bilo koga, komisiji kada treba da odluči o strukturi budućih veoma bitnih sektora naše ekonomije. Potpredsedniče, molimo vas da prihvatite naš amandman. Da što se tiče finansija komisije. Rekli ste tokom vašeg prethodnog izlaganja tj. kada ste predstavljali u načelu da nije dobro to što eto komisija kada pogreši mora da vrati i glavnicu one kazne koju je naplatila, a mora da plati i kamatu. Hajde, lepo da tu kamatu obezbedimo iz budžeta. Gde je onda dodatni podsticaj komisiji da odlučuje kako treba? Da vam dam jednu ideju. Jeste bio problem za komisiju kada ona nema u svom budžetu i mora da plati i ako plati nema za svoje funkcionisanje. Nismo mi ne informisani. Znamo kako to ide. Mi smo predložili ovaj zakon. Neka bude transfer iz budžeta ali mora da se zna u budžetskom razdelu komisije kakav je njen učinak. Ne može ona da prebacuje teret njenih grešaka na generalni budžet. Zamislite kako bi to bilo kada bi svaki organ tako poslovao kada bi tako radio. Hajde sve što je dobro za nas, to znači ove nadoknade i druge stvari koje idu, a onda neka idu sve greške u zajednički kazan. To je srž našeg amandmana. To je malo više od tehnike. To su podsticaji za komisiju da pazi kako odlučuje i da radi u skladu sa zakonom. Moram da vam kažem da nam je žao zbog toga što niste predložili izmene pa samim tim mi nismo mogli da predložimo ni amandmane u domenu koji bi omogućio da se ingerencije koje Komisija za zaštitu konkurencije ima prošire i na finansijski sektor. Demokratska stranka je predložila odgovarajuća zakonska rešenja. Mi bi voleli da i druge političke partije prisutne to podrže, jer one su u interesu naših građana, a ni na koji način neće ugroziti funkcionisanje našeg finansijskog sektora. Ponavljam, kada EU, tj. komisija kazni banke zato što imaju antimonopolsko ponašanje i ne znam da li ste to vi pratili, ima ga svakih pet, šest godina, kazne austrijske banke druge banke. Taj sektor je podložan dogovorima naročito u domenu tarifa, u domenu onoga što su usluge. Zbog toga samo podsećam da nije Evropska centralna banka ta koja istovremeno nadzire, reguliše banke, ta koja odlučuje da li ima monopola ili ne. To naravno radi komesar zadužen za zaštitu konkurencije u EU. Naš predlog je i nadam se da ćete u nekom predstojećem periodu i DS će vam u tom domenu pomoći i našim predlozima napokon prekinuti čini mi se malo previše komforni odnos između NBS i udruženja banaka i poslovnih banaka u našoj zemlji. Jednostavno vreme je za to. Što se tiče Zakona o posredovanju i prometu zakupa nepokretnosti. Mi nemamo ništa protiv ovog zakona samo da kažemo da i oni koji se bave ovim poslom veoma dobro znaju da posla nema, a oni koji ga imaju uglavnom ga rade oni koji nisu i neće biti regulisani, pre svega advokati, javno beležništvo koje još nije uspostavljeno. Zbog toga je veoma bitno da postoje sankcije za one koji neće raditi u skladu sa ovim zakonom. Ovde ste predvideli da oni koji se trude, potpišu ugovor, prate zakon i tu ima dobrih rešenja kao što ste i rekli, zahvalan sam na tome da je to prethodna Vlada predložila, u suštini su predviđene samo sankcije za one koji poštuju zakon, a ne vidimo sankcije za one koji rade mimo ovog zakona, tj. nisu u ovom sistemu, nema ih na internetu, a ipak posreduju. Ukoliko oni prevare naše građane za njih nema sankcija. To bi trebalo predvideti. U svakom slučaju oko ovog domena, ono što mi očekujemo od Vlade, to nije da nam daje tekst koji reguliše ništa, jer trenutno prometa nema. Predložite u budžetu za 2014. godinu da bude bar nešto novca za socijalno stanovanje. Imam tu čast da sam bio, ako hoćete kreator mere ukidanja poreza na kupovinu prvog stana. Uzgred budi rečeno, danas sam naročito ponosan što sam član DS. Naročito ponosan što sam ministar finansija bio u Vladi Zorana Đinđića, jer je trebalo 12 godina da čujemo bivše radikale da priznaju da je on i da se ta Vlada trudila da ojača našu duvansku industriju. Da, to je istina. Ponosan sam što sam bio ministar finansija koji je predložio Skupštini Republike Srbije Zakon o akcizama koji je bio prosrpski i koji je bio veliki problem za hrvatske proizvođače i za sve druge. To je bilo moguće, to je bilo zakonito i zbog toga, ako danas imate učešće od 8%, verujte, pitajte njih, to je pre svega što smo vodili na taj način. Nije bio momenat, a pritisci su bili strahoviti da damo naše tržište i tada na tacnu. Mi to nismo prihvatili jer DIN i DIV, Vranje, Niš su bili na kolenima. Kroz taj zakon, kroz Zakon o duvanu koji je napravio jedan sistem za otkup od naših proizvođača i mnoge druge stvari kao što su hologramske akcizne markice. Pritisak koji sam i lično i Vlada vršili prema drugim proizvođačima da se prekine sa onom praksom prodaje u Švajcarskoj tzv. tranzitne robe koja je išla bez akcizne markice i preplavila naše tržište. To je sve radio Zoran Đinđić. To sam radio ja u njegovo ime. Na to sam ponosan. Dvanaest godina kasnije milo mi je da i u ovoj sali više nikome ne pada na pamet da kalja njegovo delo i ono što je uradio i u tom domenu. Sećamo se šta je tu rečeno. Tako smo napravili sistem i tako smo 2003. godine uspeli veoma uspešno i bez trunke sumnje u validnost postupka da privatizujemo i Niš i Vranje, broj jedan u svetu, broj dva u svetu i posle je sledeća Vlada bila u stanju da privuče i broj tri iz Japana i jednog domaćeg proizvođača. To je ono što smo uradili i žao mi je što niste nastavili tim putem da štitite ovom odlukom koja je Twitter-om u 23.00 časova procurila iz Evropske komisije kao da se nešto sramno radi, a ne radi, zbog vašeg straha da postoji jedna negativna rečenica u jednom izveštaju, a kažete da sigurno počinjemo pregovore. Ako vas je strah te jedne rečenice da zbog toga nećemo početi pregovore, sa razlogom vas je strah kako ćete dalje voditi ove pregovore. Što se tiče Zakona o elektronskoj trgovini, gospodine potpredsedniče, ja ovde ne želim vas da prozivam, ali čini mi se da sa pravom možemo da vas pitamo kakav smisao ima predlaganje ovakvog zakona i ja se neću vraćati na detalje o kojima sam pričao u uvodnom izlaganju kada se spremate, a to je rekao ministar finansija, da povećate PDV na hardver, softver i na softver koji je proizveden kod nas i koji se prodaje kod nas i na sve periferne uređaje. Zar je to momenat sada kada su slabi budžeti za prosvetu, da se diže PDV? Niste mi odgovorili na pitanje, da li kao šef stranke socijaldemokratske orijentacije, članica internacionale kao demokratske stranke, možete danas da mi potvrdite da nećete glasati za povećanje niže stope PDV sa 8% na 10% i prebacivanje onih roba koje su na stopi od 8% na 20%, jer to nijedna SDP u Evropi ne radi. Bez vas, gospodine Ljajiću, ova Vlada više nema većinu. Bez vas, koji ste bili na našoj listi, ona nema mogućnost da dodatno oglobi najsiromašnije ili da ugrozi ekonomiju znanja. Mi računamo na vas, uzdamo se u vaše socijaldemokratske principe, vi to možete, a pravo da vam kažem, i morate i da na taj način se nađu neki drugi načini, da se uštedi, da kažete na taj način nećemo kanal, ne treba nam železnička pruga od Loznice do Valjeva, možda ćete to da objasnite kolegama iz Rusije a možemo sve to da uradimo na jedan mnogo bolji način. Što se tiče ostatka ovog paketa, želim samo da kažem, što se tiče ugovora i rada koji imamo u domenu namenske industrije, ovo je jedna grana koju je DS, a to je čak i prvi potpredsednik priznao, podigla sa 70.000.000 dolara godišnjeg izvoza namenske industrije Srbije, mi smo se od 2009. do 2011. godine nalazili na razini od 250.000.000 dolara. To je specifična industrija, gde su svi kapaciteti upotrebljeni i čujemo da „Krušik“ u Valjevu je već otpustio nekoliko stotina ljudi, da će uskoro postojati ozbiljan rizik za budućnost te fabrike. Želeo bih da čujem od vas šta Vlada, jer ste njen potpredsednik, bavite se spoljnom trgovinom i SDPR je pod vama i molim vas da nam kažete šta predviđate da uradite, da nastavimo da izvozimo kao što je to bio slučaj sa DS, 250.000.000 dolara ili više, a mi vam na tome čestitali, namenske robe. Napokon, i o tome smo i vi i ja govorili i bilateralno, dobro je što se ovo ratifikuje sa Marokom, nije dobro što je razmena tako niska, nije dobro što planom koji je jedna od retkih naših firmi tamo radila, gradila deo auto-puta između Rabata i Maroka, a znate da sam ja član jedne savetodavne grupe, tranzicija do tranzicije Evropske banke za obnovu i razvoj i imao sam prilike, jer ideja je da ovi iz Istočne Evrope pomognu onima iz tzv. „arapskog proleća“ da sprovode reforme, a bio sam u Kazablanci i očigledno je da očekuju više od Srbije. Ne znam zašto uvozimo mnogo više sardina iz Tajlanda, nego iz Maroka, zašto uvozimo mnogo više agruma iz nekih drugih zemalja, a ne Maroka, a ima mogućnosti da oni ponude i više nama. Ukazujem vam na mogućnosti koje je Turska, a znate vrlo dobro, iskoristila da uveže, ono što je proizvodnja veštačkog đubriva i građevinsku operativu, i ja znam da vi to vrlo dobro znate, ali želim da naša nacija to zna, da budemo uvedeni u veliki proces investicija OCP, svetskog lidera u domenu fosfata, a da mi zauzvrat dobijemo posao za našu građevinsku industriju i da dobijemo mnogo jeftinije sirovine za našu poljoprivredu. To je moguće, gospodine Ljajiću, tu mi vas čekamo, očekujemo vas kao socijaldemokrata koji neće glasati za povećanje niže stope PDV, od vas očekujemo da date predloge za preživljavanje trgovine, da onemogućite da budemo stvarno poligon za regionalne interese, a da na svakom koraku dajemo ovu belu zastavicu kapitulacije. Hvala.
Narodni poslaniče, vreme je iskorišćeno. Reč ima ministar Rasim Ljajić.
Što se tiče zajedničkog fronta zemalja koje su bile u pregovorima oko adaptacije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, ja sam to i naglasio, jer nismo zajednički formulisali jednu poziciju sa BiH, koja je jedina od zemalja koja nije prihvatila adaptaciju tog sporazuma, jer i Makedonija i Crna Gora i Albanija su praktično bez ikakvih pregovora prihvatile sve uslove vezano za adaptaciju tog sporazuma, tako da se taj front sveo na dve zemlje. Bosna i Hercegovina je u težem položaju od nas, zbog većeg uvoza roba iz Hrvatske, a i zbog toga što nije bila pod tolikim pritiskom, jer nije u fazi pridruživanja, u očekivanju dobijanja datuma za početak pregovora, odnosno još je daleko od tog statusa. Mogu vam reći iz iskustva, da je naša zajednička pozicija sa BiH, još više uticala na odluku Evropske komisije da ne nastavimo nikakve razgovore, ukoliko ne dođe do promene bilo kakvog našeg pojedinačnog stava, odnosno pozicije. Što se tiče Komisije za zaštitu konkurencije, nema nikakvih zakonskih prepreka da se Komisija bavi zloupotrebom dominantnog položaja u bankarskom sektoru. Mi smo hteli da izvršimo i tu izmenu, ali je zakonodavac vrlo jasno rekao da nema prepreka ni u važećem zakonu da to radimo. Tačno je, nije bilo prakse, Komisija se nije time bavila. Zašto? Mi, između ostalog i vršimo izmene zakona iz dva razloga. Jedno je da povećamo efikasnost te komisije, da im damo mogućnost i instrumente da se adekvatnije bave zloupotrebama dominantnog položaja, a sa druge strane, da ojačamo kapacitete te komisije, jer smo imali samo pravnike u sastavu Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Kakva će njihova odluka biti, ni ja ni bilo ko ne može ovde o tome da odlučuje, a sa jedne strane kada date instrumente i mogućnosti, kapacitete da se Komisija adekvatno bavi, onda imate kritiku da nisu dovoljno oni kompetentni, ili da li su u toj fazi da mogu da budu toliko nezavisni i samostalni. Ako to nemaju, oni to koriste kao alibi da ne mogu da obavljaju svoj posao, a mi smo ovim zakonom u potpunosti iskoristili svu pozitivnu praksu zemalja EU, i sve direktive su inkorporirane u izmene i dopune ovog zakona. Prilagodili smo sve to i nekim našim okolnostima i praksom koju smo imali u radu te komisije, tako da niko ne može da kaže da Komisija nema dovoljno instrumenata i mehanizama da se adekvatnije bori protiv monopola, odnosno zloupotrebe položaja na tržištu. Što se tiče povećanja PDV, još uvek nemamo definitivan predlog, a to je bilo u jednoj od izjava ministara da se razmatra mogućnost, da računarska oprema ide sa niže na višu stopu, ali još uvek predlog nije u fazi zvanične inicijative o čemu je Vlada raspravljala. Slažem se sa vama da računarska oprema bude na nižoj stopi, mislim na PDV.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić, dva minuta.
Gospodine Ljajiću, mogu da shvatim zašto nećete da mi odgovorite, a niste mi odgovorili da li ćete podržati, jer bez vas ovaj režim nema većinu. Očigledno je sigurno da će se povećati PDV sa 8% na 10%. Ja sam, da kažem, veoma zabrinut jer ako je ministar finansija rekao da se povećava PDV na jedno dobro kao što je informatika, a čujem potpredsednika Vlade koji kaže da ništa nije odlučeno, to tek pokazuje u kom stanju je ova Vlada. Sada bolje razumem zašto ni ministar privrede nije našao za shodno da dođe na tu sednicu. Mi znamo da vi ne znate šta treba da se uradi u Vladi, mi to znamo, međutim, problem je u tome što to nije samo vaš problem, to je problem cele naše nacije. Tako da, ako bi mogli da mi odgovorite da li ćete kao socijaldemokrata glasati, a vi imate moć da se to ne desi, za povećanje PDV niže stope sa 8 na 10%, to bi bilo čini mi se jedan važan iskorak za našu zemlju, ne samo za vašu partiju, koja bi tako dodatno ojačala svoja socijaldemokratska opredeljenja i mislim da bi vi bili pozdravljeni na sledećoj sednici internacionalom na pravi način, velikim aplauzom i mi bi to organizovali. Verujte, i to ne na pravi način, jer znamo da vam nije lako, mi znamo da vam nije lako, a sa druge strane vi to možete, tako da uradite to, gospodine Ljajiću, potvrdite da nećete podržati povećanje stope sa 8 na 10%. Vi to možete i tako ćete naterati one koji stvarno vode te finansije, znam vi to ne vodite, da nađu neko drugačije rešenje, da se nađu uštede tamo gde im je mesto, da se odustane od suludih projekata. To bi bilo pravo rešenje, a za sve ovo drugo očekujemo mnogo jače predloge od vaše strane i da raspravljamo o realnim problemima naše zemlje u nedeljama koje dolaze. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Irena Aleksić. Vreme na raspolaganju je 11 minuta i 30 sekundi i ona je poslednja prijavljena na listi govornika. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, uvažene kolege poslanici, pred nama se nalazi set zakona koji za osnovni cilj ima pre svega podizanje pravne sigurnosti u oblastima kao što su elektronska trgovina, posredovanje u prometu i zakupu nepokretnosti, uvoz-izvoz robe dvostruke namene i zaštita konkurencije. Ono što svi ovi zakoni imaju zajedničko, jeste to da se insistira na stručnosti, da se insistira na efikasnosti i da se insistira na tome da se pooštri kaznena politika koja za cilj ima odvraćanje od kršenja zakona. U svom izlaganju, ja ću se kratko osvrnuti samo na dva ponuđena zakona, a to su Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti konkurencije i drugi, potpuno nov zakon, Predlog zakona o posredovanju u prometu i zakupu nepokretnosti. Kada su u pitanju izmene i dopune Zakona o zaštiti konkurencije, pre svega osvrnula bih se na član 72. koji ima za cilj pre svega da se poveća jedna efikasnost u sudskom postupku koja mislim da ide u korist svim subjektima na tržištu. Znači, da se spreči ono što je do sada bila praksa, a to je nepotrebno odugovlačenje sudskog postupka. Zatim, ono što je veliki problem u radu, znači praktičnom radu komisije, jeste previše kratak rok zastarelosti. Sada je taj rok produžen sa tri na pet godina imajući u vidu svu kompleksnost ove oblasti, a isto tako produžen je rok takođe za donošenje rešenja u ispitnom postupku koji je produžen sa tri na četiri meseca, zato što se rok od tri meseca pokazao kao isuviše kratak da bi se na adekvatan način prikupili svi potrebni podaci od relevantnih činilaca kao što su konkurencija, kupci, dobavljači i ostalo. Zatim, pomenula bih tu i etički kodeks komisije koji je uveden ne samo zbog toga da bi se radilo na ugledu jedne ovako bitne institucije, već da bi se radilo i o eventualnoj zaštiti svih članova komisije koji mogu biti izloženi različitim vidovima pritisaka, što će sigurna sam povećati jednu nezavisnost, jednu nepristrasnost jedne ovako bitne institucije, kao što je Komisija za zaštitu konkurencije. Zatim, insistira se na stručnom i kompetentnom sastavu saveta. Sada će tu biti prisutni stručnjaci iz dve ključne oblasti, a to su oblasti prava i ekonomije, što do sada nije bio slučaj, a pokazalo se da jedna ovako zahtevna i kompleksna oblast zaista zahteva interdisciplinarni pristup. Kada je u pitanju predlog, znači potpuno novog zakona o posredovanju u prometu i zakupu nepokretnosti, mislim da je više nego jasno zašto je bilo potrebno doneti ovaj zakon. Naime, postojeća situacija na tržištu nepokretnosti je takva da ne postoji gotovo nikakva pravna sigurnost, bilo da hoće da kupe stan, bilo da hoće da iznajme stan ili bilo kakvu drugu nepokretnost, građani se suočavaju sa brojnim problemima i sa brojnim prevarama, počevši od tzv. agencija koje izdaju nepostojeće stanove. Znači, imamo samo jednu klasičnu situaciju kada roditelji iz unutrašnjosti pošalju studenta u Beograd na studije, naravno potreban nam je stan, šta je logičan korak, oni se obraćaju agenciji i onda agencija vrlo uredno unapred naplati svoju proviziju, a pri tom građanin ostaje prevaren. Takođe, brojni su primeri da jedan te isti stan kupi više lica. Znači, jedna tako egzistencionalno bitna stvar u životu običnog građanina, a da pri tom građanin nema nikakvu pravnu zaštitu ni sigurnost. Ovim zakonom sve se to menja, uvodi se red, uvodi se disciplina, pre svega odgovornost i ono što je najbitnije, uvodi se nadzor nad sprovođenjem ovog zakona, što je najbitnije od svega da bi zakon zaista i zaživeo u praksi. Ono što je sada potrebno, što je predviđeno ovim zakonom, jeste da postoje krajnje precizni uslovi za validan upis u registar. Takođe, insistira se na lakoj dostupnosti informacija koje se nalaze u registru putem interneta, zatim na tačnosti, na ažurnosti tih podataka. Naime, ukoliko dođe do i najmanje promene, posrednik je dužan da te iste promene prijavi najkasnije u roku od sedam dana. Znači, krajnje precizno su iznete obaveze i posrednika, a isto tako i obaveze nalogodavaca. Takođe nešto što je novo, stručna osposobljenost na kojoj se sada insistira, što pre nije bio slučaj, znači više ovim poslom posredovanja ne može da se bavi bilo ko, mora da se ima položen stručni ispit i odgovarajuća stručna sprema. Iz svega navedenog, jasno je da se maksimalno radilo na tome da se uvede red u ovim oblastima koje su od izuzetnog značaja za pravilno funkcionisanje jedne države, da se spreči siva ekonomija koliko god je to moguće i ono što je najbitnije, što bih istakla, jeste da se uvede red na tržište, jer neretko stanje na tržištu oslikava jasno stanje u državi. Znači red na tržištu znači red u državi, a u takvu državu se ulaže. Na taj način se privlače domaći i strani investitori, a to opet znači nova radna mesta za naše građane i bolji život za naše građane, što i jeste strateški cilj ove Vlade i zato će u danu za glasanje SNS dati podršku za ovaj set zakona. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine? (Ne.) Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 2, 3, 4, 5, 6, 7. i 8. dnevnog reda. Poštovani narodni poslanici, obaveštenje o prekidu sednice. Naime, na osnovu člana 101. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, prekidam rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2013. godini, a zbog održavanja nove sednice Narodne skupštine. Naime, kao što je poznato, predsednik Narodne skupštine, gospodin Nebojša Stefanović je za danas sa početkom u 17,00 časova sazvao Sedmu posebnu sednicu Narodne skupštine u 2013. godini, a na kojoj će se narodnim poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije obratiti predsednik Republike Hrvatske, gospodin Ivo Josipović. Prva sednica Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2013. godini biće nastavljena sutra, u četvrtak 17. oktobra 2013. godine sa početkom u 10,00 časova, nastavkom po redu dnevnog reda sledeći objedinjeni zajednički načelni i jedinstveni pretres. Istovremeno, a na osnovu člana 87. stav 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas produžiti rad i posle 18,00 časova, ukoliko za time bude postojala potreba, imajući u vidu trajanje Sedme posebne sednice u 2013. godini. Zahvaljujem, Sedma posebna sednica u 17,00 časova. [[Sednica je prekinuta u 13,40 časova.]]
REPUBLIKA SRBIJANARODNA SKUPŠTINA PRIVREMENESTENOGRAFSKE BELEŠKE Sedma posebna sednica(neredigovane i neautorizovane) Narodne skupštine Republike Srbije 16. oktobar 2013. godine (Sednica je počela u 17,10 časova. Sednicom predsedava dr Nebojša Stefanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, otvaram Sedmu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini.Kao što vam je poznato, ovu posebnu sednicu sazvao sam da bi se Narodnoj skupštini obratio predsednik Republike Hrvatske, Njegova ekselencija gospodin Ivo Josipović.Čast mi je da u ime narodnih poslanika i u svoje ime pozdravim Njegovu ekselenciju gospodina Ivu Josipovića, a pored njega pozdravljam i ostale članove delegacije Republike Hrvatske, kao i predstavnike diplomatskog kora koji prate današnju sednicu sa galerije Velike sale Doma Narodne skupštine.Sada molim Njegovu ekselenciju gospodina Ivu Josipovića, predsednika Republike Hrvatske, da uzme reč.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovane gospođe i gospodo poslanici, vaše ekselencije, veleposlanici, hvala vam na mogućnosti da se obratim Narodnoj skupštini Republike Srbije. Iako je povijest odnosa Hrvata i Srba duga, prvi sam predsjednik Republike Hrvatske u povijesti koji ima čast obratiti se poslanicima Narodne skupštine. Sama ta činjenica govori da su odnosi između naše dvije države došli do točke konačnog sazrijevanja. To znači da smo demokratske zemlje koje imaju političku volju i odlučnost zatvoriti krug sukoba i otvoriti prostor za istinsko partnerstvo. Svijestan odgovornost za svaku riječ koju ću ovde izgovoriti, biću vrlo otvoren, bez fraza koje su uobičajene u sličnim prigodama. Želim govoriti kao političar svestan odgovornosti koju svi mi nosimo za budućnost odnosa Hrvatske i Srbije, za budućnost naših zemalja. Naša dva naroda i naše dvije države istodobno i veže i razdvaja kompleksna zajednička prošlost. U njoj su se izmenjivali periodi suradnje i periodi sukoba. Imali smo teških trenutaka koji su nas razdvajali, ali imali smo i perioda zajedničkih uspjeha i dobre suradnje. Stalno se vraćajući na otvorena pitanja iz prošlosti, bez da ih zatvaramo, gubimo osjećaj za realnost i osjećaj za perspektivu. Od prošlosti moramo učiti, ali uz svo dužno poštovanje prema prošlosti, naša obaveza je život danas i život sutra. Da ponovim riječi pokojnog premijera Đinđića – život ne može da čeka. Naše države, naše građanke i građani moraju dočekati riješenje svih onih problema koji nas opterećuju u međusobnim odnosima. Moraju imati mogućnosti iskoristiti sve ono dobro što na obostranu korist možemo učiniti kroz suradnju. Konačno i najteže, potrebno je obnoviti međusobno povjerenje. Bez međusobnog povjerenja biće nemoguće riješiti istinski važna pitanja. To je izazov, jer između svega toga je istina koja je sigurno za mnoge u Srbiji različita od one koju mi znamo u Hrvatskoj. Toga treba biti svijestan i to treba jasno reći. Kalvariju koju je Hrvatska prošla 90-ih pamtimo kao borbu za naš opstanak, slobodu i samostalnost. Sijećamo se slika porušenih gradova i sela, brojnih zločina i nesretnih sudbina. Među stradalnicima i ljudima nesretnih sudbina bilo je, svijesni smo, i puno naših sugrađana Srba. Ako neke povijesne okolnosti različito cijenimo, u jednome moramo biti ujedinjeni. Moramo biti ujedinjeni u osudi svakog zločina, jer samo tako možemo budućim generacijama poslati poruku koja jamči da zločini nikada više neće biti ponovljeni ni sa jedne strane. Moram reći da suradnja koju imamo na planu progona počinitelja ratnih zločina ohrabruje. Svi ozbiljni ljudi svijesni su da je našu generaciju dopalo da jednom zauvijek postavi odnos između Hrvatske i Srbije tako da on bude na dobro i jednih i drugih. To nije posao koji donosi trenutnu političku popularnost. Naprotiv, donosi rizik, često viku, negodovanje nekih grupa, podozrivost drugih, često puta i cinizam ljudi koji ne žele priznati da je dobro moguće i da može i mora biti jače od zla. Posebno ne prihvaćam da nas naša teška povijest zauvijek čini neprijateljima ili barem stranama koje nikako ne mogu naći zajednički jezik. Ne prihvaćam beznađe, ne prihvaćam defetizam. To su sve izrazi straha, neznanja i nemoći, nedostatka vizije i samopouzdanja. Ova generacija mora imati samopouzdanje. Nemamo pravo na izgovore i odlaganja posla koji se mora obaviti za dobrobit naših država i naroda. Tragični djelovi naše prošlosti povezuju nas na način koji nameće posebne obaveze. Oni koji ne budu mogli odgovoriti tom izazovu ubrzo će prestati biti važni na političkoj sceni. Povjest moderne Evrope je povjest praštanja i strateške velikodušnosti. Nas su građani izabrali da probleme rješavamo, a ne da ih stvaramo. U ovom trenutku pred nama i našim vladama, pred našim društvima postoje dvje grupe otvorenih pitanja. Jedna su ona koja su posljedica rata i raspada bivše zajedničke države. Druga otvorena pitanja su zapravo neiskorištene mogućnosti i šanse koje su pred nama. Naša prva obaveza i politička i ljudska je da poštujemo nevine žrtve. Treba biti dovoljno čovjek i razumjeti i bol drugoga, pa i bol onih koji su do jučer bili neprijatelji. Koliko god neki kritizirali da su rječi nedovoljne ili nebitne bitno je otići na mjesto stradanja nevinih i jasno izreći ispreke. Najlakše je mrzeti i imati predrasude. To je najjednostavnije i najsigurnije, nema propitivanja, nema sumnje u sebe, ali nema ni sadržaja. Nema ničega. Za nas u Hrvatskoj najvažnije je pitanje saznanja sudbine nestalih. Još uvjek tražimo 1689 ljudi, hrvatskih građana. Od toga 953 hrvatske i 736 srpske nacionalnosti. To je 1689 obitelji koje ne mogu naći mir i dostojanstvo da mogu pokopati svoje najmilije. Mislim da je zajednički prioritet da taj problem rješimo što prije. Moram reći da zadnji trenuci suradnje na tom planu između naše dvije države zaista ohrabruju. Drugi prioritet je da se svima koji su izbjegli osigura pravo na dom i pravo da odaberu gdje žele živjeti. To je pitanje ljudskog dostojanstva i za mene osobno izuzetno važno. Želim da vodimo iskrenu i poštenu brigu za izbjeglice i povratnike. Danas više nema političkih ili sigurnosnih zapreka da se izbjegli Srbi vrate u Hrvatsku, a ni da se Hrvati iz Srbije vrate u svoje domove. Ali, da bi se ljudi vratili treba im osigurati stambeno zbrinjavanje, povrat imovine i posao. Mnogi su dobili tu priliku, mnogi je nažalost, još čekaju. Naše im države moraju pomoći da tu priliku iskoriste i mi smo u Hrvatskoj svjesni te odgovornosti. Raspad bivše države ostavio nam je i nerješene probleme sukcesije i granice. I jedno i drugo rješava se, po mom sudu, bespotrebno sporo i ja bih volio da naše vlade sa više odlučnosti uđu u rješavanje tih prijepora. Kao što treba brže rješavati brojna imovinska, statusna i ekonomska pitanja koja tište građane s obje strane granice, tako treba razmišljati i o budućnosti. U Hrvatskoj smo puno učinili da građani ostvare svoja prava, ali nažalost posao nije dovršen. Ovdje ću se ponovo sresti sa hrvatskim građanima i građankama srpske nacionalnosti koji su pod teretom rata napustili svoje domove. Ponoviću im da svi imaju pravo na povratak, da imaju pravo na imovinu i da su dobrodošli u Hrvatsku. Trebamo voditi računa i o Srbima u Hrvatskoj i o Hrvatima u Srbiji. Oni su izuzetno važan dio ne samo naših društava nego i međusobnog razumjevanja. Ali, nikako ne smjemo Hrvate i Srbe koji ne žive u svojoj matičnoj državi smatrati tek objektima naše brige. Oni su osim dio svoje manjinske zajednice i punopravni građani koji su oko povjest dali neizmjeran doprinos našim državama. Dugačka je lista Srba koji su na polju znanosti, obrazovanja, kulture, gospodarstva, sporta i politike neizmerno zadužili Hrvatsku. Siguran sam da i vi u Srbiji prepoznajete doprinos koji su Hrvati dali Srbiji. U obje države često ističemo kako imamo odlične propise kojima se štite manjinske zajednice, ali uvjek i nanovo vidimo kako nismo učinili dovoljno, da u stvarnosti još ima diskriminacije, nepoštivanja prava koja pripadaju manjinama, poticanje segregacije i mržnje. Za međunacionalne odgovornosti naravno uvjek su odgovorne obje strane, ali svugdje i uvjek glavnu odgovornost za kvalitet međunacionalnih odnosa u državi ima većinska zajednica. U Hrvatskoj su to Hrvati u Srbiji Srbi. Naša druga obaveza je da otvaramo i stvaramo mogućnosti za suradnju. Hrvatska i Srbija su neposredni susjedi, nužno države koje su usmjerene jedna na drugu. Naši građani trguju, putuju, stvaraju prijateljstva pa i obitelji, izložbe, koncerti, knjige, akademska suradnja i znanstveni skupovi na kojima zajedno sudjelujemo povezuju nas i obogaćuju. Hrvatsko gospodarstvo je u Srbiji uložilo 622 miliona evra, 16% od celokupnog ulaganja izvan Hrvatske. Srbija je Hrvatskoj deveti trgovinski partner u ukupnoj razmeni, šesto najznačajnije izvozno i deseto najznačajnije uvozno tržište. Samo u prvom kvartalu ove godine naša ukupna razmena iznosila je 295 miliona evra. To su za naše zemlje ozbiljni brojevi, ali daleko od onoga što u gospodarskom smislu možemo postići u međusobnoj razmeni i zajedničkim poslovima, posebice naših perspektiva, zajednički nastup na trećim tržištima. Moramo ići napred. Hrvatska i Srbija ne smeju i ne mogu se iscrpljivati stalnim gledanjem unatrag, a posebno ne smemo biti taoci onih ljudi ili grupa koji žive od sukoba i od njega profitiraju i finansijski i politički. Ne smemo se iscrpljivati ni u nezrelim raspravama o liderstvu, tko je važniji ili jači. To je potpuno besmisleno. Trebamo težiti partnerstvu u razvoju, partnerstvu u evropskim vrednostima i partnerstvu u ljudskosti. Svi smo mi, na kraju krajeva, kraćeg trajanja i manje važnosti od naših naroda i država i trebamo im služiti sa poštovanjem koje stvara kvalitetniji i smisleniji život. U tom smislu želim čestitati srpskoj Vladi na hrabrosti sa kojom se suočila sa povjesnim izazovima i odlučnosti u odabiru evropskog puta. Treba imati snage sebe i svoj trenutačni politički interes odrediti dugoročnom interesu države. Vizija i snaga da se ona iznese su retke i skupe vrednosti na političkom tržištu. Odnosi između naše dve države i naša dva naroda je bitan i za celokupne odnose na jugoistoku Evrope. Ne mislim da je taj odnos presudan ili čak sudbinski, kako ga neki tumače, ali jeste iznimno važan u stvaranju opće atmosfere suradnje. Imamo odgovornost i prema svojim susjedima u regiji i u Evropi. Konačno, pitanje Evrope. I u hrvatskom i u srpskom javnom prostoru riječi „Evropa“ i „evropske integracije“ se dnevno spominju tisuću puta. Fraze da idemo u Evropu ili da smo se vratili Evropi ne znači puno. Puno znače vrednosti koje prihvaćamo sa Evropom. Narodi u ovoj regiji pojam „Evropa“ trebaju doživljavati kao put unutarnjih propirivanja i reformi, modernizacije i prilagodbeno ovim uvjetima. Ovaj dio Evrope zaslužuje znatno više samosvjesti i vjere u svoje kapacitete i znanja. Zahtjeva međutim, tu mislim naravno na sve naše zemlje, uključivši i Hrvatsku, puno više discipline, fokusa, strateškog razmišljanja i planiranja. Hrvatska je nakon godina napornog i zahtevnog pregovaranja postala članica Evropske unije. Bilo je teško, ali se isplatilo. Unatoč sadašnjim ekonomskim poteškoćama, siguran sam da je Hrvatska kroz proces pregovora postala bolje društvo. I vas čeka veliki napor pri ostvarenju evropskim ambicija. Želim još jednom ponoviti da će Hrvatska i Srbiji i svim svojim susedima pomoći koliko budu tražili i koliko god mi budemo mogli dati. Standardi su jasni. Moraju ih ispunjavati svi podjednako, ali mora postojati i posvećenost Evropske unije u procesu proširenja na pošten i transparentan način. U tom smislu, zemlje u ovoj regiji se trebaju znatno više i same pobrinuti za svoje zajedničke interese. Potrebna je znatno jača fokusiranost na konkretne projekte, posebno projekte strateške infrastrukture, jačanja gospodarstva, zajedničkog nastupa na trećim tržištima, uopšte stvaranja uvjeta za modernu i konkurentnu ekonomiju. Kao što treba jasno reći – mi nemamo drugog izbora osim suradnje, tako treba reći, i nadam se da je to zajednička želja, da smo toj suradnji iskreno posvećeni. Trebamo stalno sebi postavljati nove zahtjevnije ciljeve, stalno i uporno otvarati nove mogućnosti. Kada sam ja bio mlad vlakom se iz Zagreba za Beograd putovalo četiri sata. Danas to putovanje istim vlakom traje sedam sati i to govori koji smo nazadak učinili. U Evropi se takve razdaljine prelaze za sat i po. Izgubili smo dve generacije napretka i sada to moramo nadoknaditi. Borimo se naravno za svoje interese, ali poštujemo i jedni druge. Dužni smo to partnerima u regiji, Evropi i svijetu. Dužni smo generacijama koje dolaze. Pre svega dužni smo to sebi, svojim narodima i svojim državama. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem njegovoj ekselenciji, gospodinu Ivi Josipoviću.Zaključujem Sedmu posebnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u saliprisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Povreda Poslovnika, Srđan Milivojević.