Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2018. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 92 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da na sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Momo Čolaković. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 19. do 32. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da smo pozvali da današnjoj sednici prisustvuju: Dragomir Milojević, predsednik Visokog saveta sudstva, Ivan Jovičić, izborni član Visokog saveta sudstva, Tatjana Lagumdžija i Sandra Kulezić, izborni članovi Državnog veća tužilaca, Vesna Janjić, samostalni savetnik u Administrativnoj kancelariji Visokog saveta sudstva i Aleksandar Antić, ministar rudarstva i energetike. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 19. do 32. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Saglasno članu 192. stav 3. a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izboru predsednika Saveta guvernera Narodne banke Srbije, Predlogu odluke o izboru direktora Uprave za nadzor nad finansijskim institucijama, Predlogu odluke o prestanku funkcije člana Komisije za hartije od vrednosti, Predlogu odluke o izboru predsednika i članova Saveta Agencije za energetiku Republike Srbije, Predlogu odluke o izboru predsednika sudova, Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca, Predlogu odluke o izboru zamenika javnog tužioca, Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika prekršajnog Apelacionog suda, Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Osnovnog suda u Novom Sadu, Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Privrednog suda u Leskovcu, Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Osnovnog suda u Novom Pazaru, Predlogu odluke o izboru predsednika sudova, Predlogu odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije i Predlogu odluke o izmenama Odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije. Da li predlagači, odnosno predstavnici predlagača žele reč? (Da.) Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, danas pod tačkom 19. i 20. na dnevnom redu imamo predlog, kada govorimo o Narodnoj banci Srbije za funkcije predsednika Saveta guvernera i za direktora Uprave za nadzor nad institucijama, a vezano za Narodnu banku Srbije. Ovaj predlog za Narodnu banku Srbije je prošao određene procedure shodne zakonu i o Narodnoj banci Srbije, a i o izboru funkcija koje su u nadležnosti rada Narodne skupštine Republike Srbije i, shodno tome, nalaze se na dnevnom redu puna više od tri meseca, tako da su svi poslanici imali prilike da se upoznaju sa biografijama kandidata i sa postupkom na koji su predloženi ovi kandidati. Kada govorimo o predsedniku Saveta guvernera, Odbor za budžet i finansije i kontrolu trošenja javnih sredstava doneo je Predlog odluke da se na ovo mesto izabere prof. dr Nebojša Savić, koji je i do sada obavljao ovu vrlo odgovornu funkciju, a da se za mesto direktora Uprave za nadzor nad javnim finansijama izabere gospodin Željko Jović, koji je inače, prema svojoj biografiji, do sada takođe obavljao vrlo odgovorne funkcije u okviru NBS i praktično ovaj posao mu neće predstavljati nikakav problem, čak, šta više, predstavlja jedan korak više u njegovom karijernom napredovanju. Pod ovim setom zakona i predloga u kadrovskih rešenja mi danas imamo i Agenciju za energetiku. Po prvi put biramo sastav, odnosno predsednika i Savet Agencije za energetiku po novom Zakonu o energetici, koji je usvojen 29. decembra 2015. godine, koji podrazumeva treći paket direktiva EU, po kojem se obezbedila potpuna nezavisnost rada ove Agencije, ali sam način izbora je vrlo kompleksan, jer smo i mi ovde u Skupštini učestvovali vrlo aktivno u izboru ovog organa, pre svega na jedan način što je na zahtev ministra energetike, nakon isteka mandata prethodnog saziva Agencije za energetiku, Skupština Srbije dala svoja dva predstavnika poslanika iz Odbora za privredu, trgovinu, turizam i energetiku kao članove Komisije koju je imenovala Vlada. Ministar energetike, prema Zakonu na osnovu člana 40, je dao tri člana Komisije vladine, koji su eminentni profesori, odnosno koji imaju iskustva u oblasti energetike preko 15 godina, tako da je Vlada donela odluku krajem januara prošle godine da se oformi Komisija u sastavu tri profesora - prof. dr Rajakovića, prof. dr Mitrovića, dekana Mašinskog fakulteta i prof. dr Orlovića, profesora Tehničko-metalurškog fakulteta. Pored ta dva kandidata, moja koleginica predsednica Odbora za privredu, trgovinu, turizam i energetiku Snežana Petrović, je bila član i ja. Bili smo članovi te Komisije, koja je sprovela konkurs. Nakon obavljenog konkursa pregledala svu dokumentaciju u saradnji sa tehničkom službom Ministarstva energetike, proverila verodostojnost svih dokumenata, zatim obavila razgovor sa šest kandidata za predsednika Saveta Agencije za energetiku, sa 19 kandidata za četiri člana Saveta Agencije za energetiku i donela odluku. Tu odluku je Vlada usvojila i nakon usvajanja Vlade ove odluke, Vlada je posla na usvajanje Narodnoj skupštini. Naravno, Odbor za privredu je usvojio ovaj Predlog odluke i kao takav pre skoro tri meseca je ušao na dnevni red plenuma. Kao što vidite, procedura je mnogo zahtevnija bila, tako da je i period izbora mnogo duže trajao, ali mislim da smo na osnovu svega ovoga doneli zaista jedno kvalitetno rešenje, jer smo od pet članova se nosili mišlju da odluke koje će u budućnosti donositi ova Agencija treba da idu u susret budućnosti, s jedne strane. S druge strane, da se zauzme jedan sveobuhvatan multidisciplinaran pristup, a to znači da imamo pet članova koji su potpuno različitih struka, a u vezi su sa energetikom i prema zahtevima konkursa i zakona na osnovu koga imaju preko deset godina rada u oblasti energetike. Znači, za predsednika smo predložili gospodina Dejana Popovića diplomiranog rudarsko inženjera, koji sa svojom biografijom ima preko 20 godina rada u energetici. On je učestvovao u više navrata u svim javnim raspravama po pitanju strategije razvoja energetike do 2030. godine kada je u pitanju Srbija. Svoje iskustvo imao je i kao direktor Javnog preduzeća „Resavica“, pored toga i u Ministarstvu energetike. Naravno, svi ovi kandidati morali su i pre samog konkursa da podnesu pismene izveštaje i dokaze da nisu ni stranački funkcioneri, ni bilo kakvi funkcioneri koji bi ugrožavali, praktično, izbor na ovo mesto. Zatim, prema tom zakonu predsednik se bira na sedam godina, prema Zakonu o energetici, koji smo usvojili 2015. godine ovde. Zatim, dva člana se biraju na šest godina i dva člana na pet godina. Pored gospodina kandidata za predsednika Agencije koji je rudarski inženjer, izabrali smo još inženjera elektrotehnike, gospodina Predraga Markovića, zatim, jednog ekonomistu, gospođu Dejanu Kostić Stefanović i jednog pravnika, gospodina Petkovića, koji je do sada bio član takođe, Saveta Agencije za energetiku i gospođu Negicu Rajakov, koja je takođe u oblasti energetike preko 10 godina, imala iskustva, pogotovo u oblasti tehnologije, proizvodnje nafte, naftnih derivata, ali i u oblasti gasa. Znači, iskustvo u radu sa NIS-om. Zaista smo gledali da stručnost bude iznad svega i da ovi kandidati obuhvataju i određene kvalitete i kontakte ljudi iz cele Srbije. Reći ću vam da je gospođa Negica Rajkov iz Pančeva, a da je gospođa Dejana Kostić, kao ekonomista, koja je više od 10 godina provela u EPS-u Niša, tako da su ta njihova iskustva iz oblasti energetike dragocena. To su i pokazali, na kraju krajeva, na razgovoru, intervjuu koji smo imali sa svim kandidatima, tako da su se na neki način time i izdvojili. Kada govorimo o izborima koji su pod tačkama od 23. do 30. o predlozima za izbor predsednika sudova, mislim da je izbor predsednika sudova zaista bio u nadležnosti Višeg saveta sudstva, i tako da u tome zaista ne bi imali nikakve primedbe. Dobili ste predloge u pisanoj formi. Postoji samo pod tačkom 24. izbor zamenika tužioca, gde će i kao poslanička grupa SNS, osporiti izbor dva zamenika tužioca, to je Karić Mikica, Osnovno tužilaštvo u Kruševcu i Šormaz Milica, u Višem javnom tužilaštvu, iz razloga što smatramo da nije na adekvatan način obavljen ovaj izbor i ne poseduje one kvalitete zbog kojih bi trebali da se nađu danas na ovoj listi. Pored ovih tačaka kada govorimo o izboru novih sudija, rekla bih da smo na ovoj sednicu morali da stavimo na dnevni red i tačke kojima prestaju mandati određenim sudijama, čiji je rok, kako da kažem, mandat, odnosno njihove funkcije prestao, tako da to imamo u Beogradu, Novom Sadu, zatim, Leskovcu i Novom Pazaru. Tačke, 31, 32. odnose se na izmene članova i zamenika članova RIK-a, za poslaničke grupe DJB i DS i moram da kažem da ćemo podržati ove predloge kao što su te kolege podržale, naravno i naše predloge. Smatram da ovakav jedan današnji dnevni red predstavlja jedan set u stvari zakonskih rešenja čime dosta toga rešavamo u pogledu kadrovskih pitanja, ne samo sudova, već i ovih institucija kao što je NBS i kao što je Agencija za energetiku. Spremna sam da odgovorim na svako pitanje poslanika, ukoliko postoji neka nedoumica. Mislim da ste biografije dobili u pismenoj formi. Ukoliko želite ja ću dopuniti moje izlaganje, ali mislim za ovo prvo javljanje htela sam da budem krajnje koncizna i efikasna. Hvala.
Hvala, dr Tomić. Reč ima gospodin Ivan Jovičić, izborni član Visokog saveta sudstva. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, ja sam kao što ste čuli Ivan Jovičić, član i zamenik predsednika Visokog saveta sudstva. Imam veliku čast i prijatnu dužnost da pred poslanicima Narodne skupštine iznesem i obrazložim predlog odluke o izboru predsednika Sudova, koje je Visoki savet sudstva podneo Skupštini na dan 30. oktobar 2017. godine i na dan 21. decembar 2017. godine. Naime, Visoki savet sudstva je u dnevnom listu „Politika“ i „Službenom Glasniku RS“, na dan 2. mart 2017. godine oglasio izbor predsednika za sedam sudova u Republici Srbiji i to za Privredni apelacioni sud, Privredni sud u Beograd, Viši sud u Prokuplju, Drugi osnovni sud u Beogradu, Osnovni sud u Kruševcu, Osnovni sud u Surdulici i Prekršajni sud u Loznici. Kao što je u dnevnom listu „Politika“ i „Službenom Glasniku RS“ od dana 28. juna 2017. godine, oglasio izbor predsednika za šest sudova u Republici Srbiji i to za Viši sud u Pirotu, Prvi osnovni sud u Beogradu, Osnovni sud u Sjenici, Prekršajni sud u Loznici, Prekršajni sud u Negotinu i Prekršajni i Apelacioni sud. Visoki savet sudstva je sposobnost kandidata za rukovođenje i organizaciju poslova u sudu, utvrdio na osnovu pravilnika o kriterijumima i merilima za ocenu stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti za izbor sudija na stalnoj sudijskoj funkciji u Drugi ili Viši sud i o kriterijumima za predlaganje kandidata za predsednika suda. Na osnovu člana 11. napred navedenog pravilnika, VSS je pre svega obrazovao komisije za izbor predsednika sudova, koje su sačinjavale po tri člana VSS iz reda sudija. Potom je VSS doneo odluku o vanrednom vrednovanju kandidata, koji su podneli prijavu za izbor za predsednike navedenih sudova. Komisija VSS za izbor su vrednovale sposobnost kandidata za rukovođenje i organizaciju posla u sudu na osnovu programa rada i razgovora sa kandidatom. Nakon toga, komisija VSS, u postupku predlaganja kandidata su odredile završnu ocenu za sve kandidate i dostavile prethodnu listu kandidata. Takođe, VSS pribavio je i mišljenje o kandidatima od sednice svih sudija svuda, za koji se predlaže izbor predsednika. Na osnovu člana 13. alineja 4. Zakona o VSS, a u vezi sa članom 70. Zakona o sudijama, VSS je na sednici održanoj dana 24. oktobra 2017. godine i na sednici održanoj dana 20. decembra 2017. godine, utvrdio predlog odluke za izbor predsednika sudova i predložio Narodnoj skupštini Republike Srbije izbor 12 kandidata, tako što se pod 1) Jasminka Obućina, sudija Privrednog apelacionog suda, predlaže za izbor predsednika Privrednog apelacionog suda; Jovan Jovanović, sudija Privrednog apelacionog suda, predlaže za izbor predsednika Privrednog suda u Beogradu; Gordana Đurić, sudija Višeg suda u Prokuplju, predlaže za izbor predsednika Višeg suda u Prokuplju. Pod 4) Tatjana Jeremić, sudija Prvog osnovnog suda u Beogradu, predlaže za izbor predsednika Drugog osnovnog suda u Beogradu; Slobodan Ivanović, sudija Osnovnog suda u Kruševcu, predlaže za izbor predsednika Osnovnog suda u Kruševcu; Sanja Stojković, sudija Osnovnog suda u Surdulici, predlaže za izbor predsednika Osnovnog suda u Surdulici; Zoran Manić, sudija Višeg suda u Pirotu, predlaže za izbor predsednika Višeg suda u Pirotu; Snežana Stevović, sudija Apelacionog suda u Beogradu, predlaže za izbor predsednika Prvog osnovnog suda u Beogradu; Vejsel Smajović, sudija Osnovnog suda u Sjenici, predlaže za izbor predsednika Osnovnog suda u Sjenici. Pod 10) Milica Perišić, sudija Prekršajnog suda u Loznici, predlaže za izbor predsednika Prekršajnog suda u Loznici; LJubica Marinković, sudija Prekršajnog suda u Negotinu, predlaže za izbor predsednika Prekršajnog suda u Negotinu. Pod 12) Leonida Popović, sudija Prekršajnog apelacionog suda, predlaže za izbor predsednika Prekršajnog apelacionog suda. Pošto vas, poštovani narodni poslanici, ne bih opterećivao sa biografijom kandidata, kao i sa obrazloženim predlogom VSS, jer se oni nalaze u vašim materijalima, ja sam spreman da odgovorim na svako pitanje i ostaje mi samo da vas pozovem da u danu za glasanje, verovatno danas, podržite sve predloge VSS i predložene kandidate izaberete i unapred se zahvaljujem. Hvala na pažnji.
Hvala gospodine Jovičiću. Reč ima Sandra Kulezić, izborni član Državnog veća tužilaca. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, uvaženi predsedavajući, pred Narodnom skupštinom se danas nalaze dva predloga Državnog veća tužilaca o izboru zamenika javnih tužilaca koji se prvi put biraju. Reč je o predlogu od 28.08.2017. godine za izbor zamenika javnog Tužioca za ratne zločine i predlogu od 14.12.2017. godine o izboru 52 zamenika javnih tužilaca u osnovnim javnim tužilaštvima u Republici Srbiji. Kada je reč o prvom predlogu za zamenika javnog Tužioca za ratne zločine, Državno veće tužilaca je predložilo Rabrenović Svetislava, tužilačkog pomoćnika u Tužilaštvu za ratne zločine. Na ovom konkursu za izbor zamenika tužilaca za ratne zločine učestvovalo je četiri kandidata, a predloženi kandidat Rabrenović Svetislav, jedini je imao maksimalan broj bodova nakon ocene stručnosti i osposobljenosti kandidata, koji je sproveden od strane Komisije Državnog veća tužilaca. Ukratko ću reći čime se Državno veće rukovodilo prilikom predlaganja ovog kandidata, osim činjenice da je njegova stručnost i osposobljenost ocenjena najvišom ocenom. Naime, reč je o kandidatu koji je od 2003. godine, nakon položenog pravosudnog ispita, radio kao tužilački saradnik najpre u Petom opštinskom javnom tužilaštvu u Beogradu, a od 2013. godine kao tužilački saradnik u Tužilaštvu za ratne zločine. Od strane Ministarstva spoljnih poslova Republike Srbije ovaj kandidat je radio kao član Ekspertskog tima Ministarstva koji zastupa Republiku Srbiju pred Međunarodnim sudom pravde. Od tada, zbog stečenog iskustva iz oblasti međunarodnog prava i poznavanja engleskog jezika, bio je angažovan na velikom broju predmeta i poslova koji se tiču međunarodnog prava, i to kao savetnik Ekspertskog tima Republike Srbije koji zastupa državu pred Međunarodnim sudom pravde, član tima za izradu Akcionog plana za Poglavlje 23 - pravosuđe i osnovna prava, kao i član radne grupe za izradu Nacionalne strategije za procesuiranje ratnih zločina Ministarstva pravde Republike Srbije. Rukovodilac Tužilaštva za ratne zločine predloženog kandidata je ocenio ocenom „naročito se ističe“, a kao merila za ocenjivanje istaknuti su postignuti rezultati, samostalnost, preduzimljivost, preciznost i savesnost. Predloženi kandidat je uz svoju prijavu na konkurs i radnu biografiju dostavio veliki broj preporuka koje je dobio od strane relevantnih stručnjaka iz oblasti međunarodnog prava, kao i stručnjaka koji rade u javnim tužilaštvima, gde je ocenjen kao dobar poznavalac međunarodnog humanitarnog prava, koji je bio angažovan na predmetima iz ove oblasti na međunarodnom nivou i dao je veliki doprinos na izradi važnih strateških dokumenata Republike Srbije, što ga preporučuje kao stručnog i osposobljenog za obavljanje javnotužilačke funkcije na poziciji za koju je predložen. Kada je reč o predlogu za izbor 52 zamenika javnog tužioca u osnovnim javnim tužilaštvima u Republici Srbiji, najpre ću reći da je reč o oglasu za izbor koji je raspisan 22.09.2017. godine u „Službenom glasniku“ 86/17, za ukupno 52 mesta zamenika javnih tužilaca u 32 osnovna javna tužilaštva u Republici Srbiji. Na ovaj konkurs se prijavilo ukupno 277 kandidata, od toga 154 tužilačka pomoćnika, 49 sudijskih pomoćnika, 42 korisnika početne obuke Pravosudne akademije, dva zamenika javnog tužioca i 30 kandidata izvan pravosuđa. Konkurs je sproveden u periodu od 22.09.2017. do 14.12.2017. godine, u skladu sa odredbama člana 76. do 82. Zakona o javnom tužilaštvu, Poslovnikom o radu Državnog veća tužilaca i Pravilnikom o načinu polaganja ispita na kome se proverava stručnost i osposobljenost kandidata koji se prvi put bira na funkciju zamenika javnog tužioca. Nakon provere blagovremenosti i urednosti prijava kandidata, pribavljenih mišljenja od strane organa i organizacija u kojima kandidati rade, organizovan je i sproveden ispit za proveru stručnosti i osposobljenosti i taj ispit je održan 10. novembra 2017. godine. Ispit je polagalo ukupno 132 kandidata. Nakon toga, u skladu sa odredbama člana 81. Zakona o javnom tužilaštvu, obavljen je razgovor sa svim kandidatima koji su položili ispit za proveru stručnosti i osposobljenosti, kao i sa kandidatima koji su završili početnu obuku na Pravosudnoj akademiji. Nakon okončanog postupka na internet stranici Državnog veća tužilaca objavljene su rang liste kandidata. Na navedene rang liste nije bilo prigovora, pa su takve rang liste na sednici veća usvojene kao konačne rang liste dana 14. decembra 2017. godine, nakon čega je i doneta odluka o predlogu Narodnoj skupštini kandidata za izbor za zamenika javnog tužioca koji se prvi put bira. Odluka o predlogu ovih kandidata je doneta jednoglasno od strane devet prisutnih članova veća. Od ukupno 52 predložena kandidata, 43 kandidata su tužilački pomoćnici, tri kandidata su sudijski pomoćnici, a šest predloženih kandidata su korisnici početne obuke na Pravosudnoj akademiji. Svi predloženi kandidati ispunjavaju zakonom propisane opšte i posebne uslove za izbor zamenika javnog tužioca. Svi predloženi kandidati su ostvarili maksimalnu ocenu pet na ispitu za ocenu stručnosti i osposobljenosti, odnosno maksimalnu ocenu pet na završnom ispitu na Pravosudnoj akademiji, osim dva kandidata koji su predloženi za izbor u Osnovno javno tužilaštvo u Lebanu i Osnovno javno tužilaštvo u Pirotu, gde su predloženi kandidati ostvarili ocenu četiri kao kandidati sa najvišom ocenom u tim tužilaštvima, budući da su kandidati koji su ostvarili ocenu pet predloženi za izbor u drugim javnim tužilaštvima. Prema podacima kojima Državno veće tužilaca raspolaže, predloženi kandidati su takođe dostojni obavljanja javnotužilačke funkcije. Budući da je veliki broj kandidata u postupku ocenjivanja stručnosti i osposobljenosti ostvario maksimalne ocene stručnosti i osposobljenosti, Državno veće tužilaca je u postupku predlaganja kandidata, osim te ocene, posebno vodilo računa o radnom iskustvu kandidata, vrsti posla koji su obavljali nakon položenog pravosudnog ispita, mišljenju koje su o kandidatima dali organi i organizacije kod kojih su do sada radili, kao i o odgovarajućoj zastupljenosti nacionalnih manjina u javnim tužilaštvima u kojima je jezik nacionalnih manjina u službenoj upotrebi. Predloženi kandidati iz reda tužilačkih i sudijskih pomoćnika imaju pet i više godina radnog iskustva nakon položenog pravosudnog ispita, od čega 31 predloženi kandidat između pet i deset godina staža nakon položenog pravosudnog ispita, a 15 kandidata deset i više godina radnog staža u javnom tužilaštvu, odnosno sudu, nakon položenog pravosudnog ispita, od kojih tri kandidata više od 15 godina radnog staža. Predloženi kandidati su nakon položenog pravosudnog ispita isključivo ili pretežno radili u krivičnoj materiji. Kandidati koji su završili početnu obuku na Pravosudnoj akademiji imaju četiri, odnosno pet godina staža nakon položenog pravosudnog ispita, a nakon završene početne obuke na Pravosudnoj akademiji nastavili su rad u javnom tužilaštvu ili u krivičnoj materiji u sudu. Svi predloženi kandidati iz reda tužilačkih i sudijskih pomoćnika su odlukom javnog tužioca, odnosno kolegijuma, za svoj dosadašnji rad ocenjeni ocenom „naročito se ističe“, kao i predloženi kandidati koji su završili početnu obuku na Pravosudnoj akademiji. Imajući u vidu navedene karakteristike predloženih kandidata, Državno veće tužilaca smatra da su predloženi najbolji kandidati koji će svojim kvalitetom, stručnošću i iskustvom doprineti poboljšanju efikasnosti rada javnih tužilaštava, u kojima će obavljati javnotužilačku funkciju savesnim i odgovornim vršenjem javnotužilačke funkcije. Mi smo im, zbog njihovih kvaliteta, poklonili puno poverenje, pa pozivam i vas da to učinite, jer smo sigurni da će ukazano poverenje opravdati. Budući da smo od predstavnika najveće poslaničke grupe u Narodnoj skupštini čuli da se planira osporavanje dva kandidata, i to oba kandidata koji su predloženi za izbor u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kruševcu, reč je o Karić Mikici i kandidatu Šormaz Milici, ja bih samo posebno istakla da je u ovom slučaju reč o kandidatima koji imaju dugogodišnje radno iskustvo u javnom tužilaštvu. Karić Mikica ima devet godina radnog staža u javnom tužilaštvu nakon položenog pravosudnog ispita a Šormaz Milica 10 godina radnog iskustva u javnom tužilaštvu nakon položenog pravosudnog ispita. Oba kandidata su od strane svojih tužilaca, rukovodilaca tužilaštva, ocenjeni najvišom ocenom – naročito se ističe za svoj rad, kao i od strane kolegijuma javnog tužilaštva. To su razlozi zbog kojih je Državno veće tužilaca smatralo, i dalje smatra, da ovi kandidati treba da budu izabrani u Osnovno javno tužilaštvo u Kruševcu. Dakle, po ovoj odluci, za izbor zamenika javnog tužioca predloženi su sledeći kandidati: za zamenika javnog tužioca u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu predloženi su: Bogdanović Svetlana, tužilački pomoćnik u Apelacionom javnom tužilaštvu u Beogradu; Kaličanin Vuletić Anđela, tužilački pomoćnik u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; Mićanović Biljana, tužilački pomoćnik u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; Petrović Stefan, korisnik početne obuke Pravosudne akademije; Stojanović Maja, tužilački pomoćnik u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; Stojiljković Jovana, tužilački pomoćnik u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Za zamenika javnog tužioca u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu predloženi su: Vukojević Mira, tužilački pomoćnik u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; Krstić Gordana, tužilački pomoćnik u Tužilaštvu za organizovani kriminal; Stojanović Nikola, tužilački pomoćnik u Tužilaštvu za organizovani kriminal. Za zamenika javnog tužioca u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu predloženi su: Kovačević Ivana, tužilački pomoćnik u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; Polić Jadranka, tužilački pomoćnik u Drugom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu; Stojanac Maretić Milica, tužilački pomoćnik u Trećem osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Mladenovcu predložen je Anđelić LJubomir, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Beogradu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Obrenovcu predložen je Veljković Vladimir, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Obrenovcu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Pančevu predložena je Ognjanović Rošulj LJiljana, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Pančevu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Velikoj Plani predloženi su: Marković Željko, sudijski pomoćnik u Osnovnom sudu u Smederevu i Milić Aleksandar, korisnik početne obuke Pravosudne akademije. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Valjevu predložena je Matić Nevena, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Valjevu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Smederevu predložena je Savić Aleksandra, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Smederevu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Sadu predložena je Bajramović Branka, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Novom Sadu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Zrenjaninu predloženi su Porobić Sanja, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Zrenjaninu i Crnomarković Dragan, korisnik početne obuke Pravosudne akademije. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici predložena je Popovac Tatjana, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Sremskoj Mitrovici. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju predložen je Jovičić Đorđe, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Šapcu predložene su Aleksić Jelena, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Šapcu, Veselinović Jelena, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Šapcu i Tešić Maričić Bojana, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Loznici. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Subotici predložen je Dolmagić Damir, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Subotici. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Somboru predloženi su Ivanišević Predrag, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Somboru i Milić Jelena, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Somboru. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Staroj Pazovi predložena je Grbić Dragana, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Staroj Pazovi. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kruševcu predloženi su Karić Mikica, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kruševcu i Šormaz Milica, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Kruševcu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Kraljevu predložen je Jovanović Aleksandar, korisnik početne obuke Pravosudne akademije. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Aranđelovcu predložena je Miletić Aleksandra, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Mladenovcu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Despotovcu predložen je Todorović Marjan, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Jagodini. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požegi predložen je Vučković Vladimir, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Užicu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požarevcu predloženi su Velebit Jelena, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Smederevu i Pantić Vladanka, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Požarevcu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Pazaru predloženi su Baćinanin Adnan, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Novom Pazaru i Bakić Samir, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Pazaru. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Nišu predloženi su Vujisić Aleksandra, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Nišu, Milošević Tatjana, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Nišu, Stanojević Vladimir, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Nišu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Boru predložen je Milošević Saša, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Zaječaru. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Prokuplju predložen je Perić Jovan, korisnik početne obuke Pravosudne akademije. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Vladičinom Hanu predložen je Đorđević Dalibor, korisnik početne obuke Pravosudne akademije. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu predložen je Stevanović Miloš, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Leskovcu predložen je Boroja Dušan, tužilački pomoćnik u Višem javnom tužilaštvu u Vranju. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Pirotu predloženi su Đurić Predrag, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Pirotu, i Rangelov Marija, sudijski pomoćnik u Višem sudu u Pirotu. Za zamenika javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Aleksincu predložena je Ranđelović Marija, tužilački pomoćnik u Osnovnom javnom tužilaštvu u Aleksincu. Na kraju ću još jednom pozvati narodne poslanike da u danu za glasanje glasaju za sve predložene kandidate Državnog veća tužilaca. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Kulezić. Da li izvestioci nadležnih Odbora žele reč? Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva i Državnog veće tužilaca, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću govoriti o tački 23. do tačke 30. pošto je to, da kažem, u nadležnosti Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Prvo ću reći da ovde imamo dve vrste donošenja odluke. Prva je uslovna tehnička stvar, mi danas treba, odnosno u danu za glasanje treba da prihvatimo ostavke predsednika Prekršajnog, Apelacionog suda, Osnovnog suda u Novom Pazaru, Osnovnog suda u Novom Sadu i Privrednog suda u Leskovcu. Ova prva trojica su podneli ostavke zato što su izabrani na nove funkcije i iz tog razloga ova Skupština mora da ih razreši postojećih funkcija, a predsednik Privrednog suda u Leskovcu, koliko ja pamtim, mislim da je podneo predlog za razrešenje zato što ide u starosnu penziju, ako dobro pamtim, ali to u ostalom nije ni toliko bitno. Druga vrsta odluke jeste donošenje odluke o izboru, što je i po Ustavu Republike Srbije nadležnost Narodne skupštine Republike Srbije, o izboru višeg predsednika sudova u Republici Srbiji i donošenje odluke o izboru zamenika osnovnih tužilaca u Osnovnim javnim tužilaštvima na tzv. prvi izbor ili, kako mi to popularno kažemo, tzv. trogodišnjake, dok važi ovaj uslov koji sada to određuje. Kada su u pitanju predsednici sudova, koje mi danas, odnosno u danu za glasanje treba da izaberemo, tu se radi o predsedniku, na prvom mestu Privrednog apelacionog suda, zatim imamo nekoliko predsednika viših sudova u Republici Srbiji i nekoliko predsednika osnovnih, odnosno prekršajnih sudova u Republici Srbiji. Uvodničar, gospodin Jovičić, vam je detaljno objasnio da je procedura oko predlaganja pomenutih, ovde evidentiranih, kandidata za predsednike ovih sudova ispoštovana u potpunosti u skladu sa Zakonom o sudijama i sudovima i u skladu sa Poslovnikom o radu Visokog saveta sudstva. Pošto sam imao prilike da učestvujem u radu Visokog saveta sudstva, mogu da kažem da su predloženi kandidati u ovom trenutku najbolji kandidati za predložena mesta predsednika sudova i na taj način ćemo zaokružiti i popuniti upražnjena mesta predsednika ovih sudova koji su dosta dugo ostala prazna, imali su na tim mestima vršioce funkcija predsednika tih sudova. Kada je u pitanju izbor zamenika osnovnih javnih tužilaca, mogu da kažem da sam takođe učestovao u radu Državnog veća tužilaca i odgovorno mogu da kažem da su sve odluke kada su u pitanju predloženi kandidati za mesta zamenika osnovnog tužioca u osnovnim javnim tužilaštvima doneta jednoglasno. Dakle, nije bilo, kako se to popularno, odnosno kako je danas stigao jedan dopis u Narodnu skupštinu Republike Srbije od strane Alumni kluba Pravosudne akademije, da je bio tzv. fingiranja glasanja. Ne razumem šta to znači fingiranje glasanja, tamo je glasanje bilo tajno, svi kandidati su dobili maksimalan broj glasova od strane prisutnih članova Državnog veća tužilaca. Svi kandidati, kao što su uvodničari i rekli, su dobili maksimalne ocene, imaju dugogodišnje radno iskustvo i stav je Državnog veća tužioca da oni treba da budu izabrani na ova mesta. Na Odboru za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nije osporen ni jedan kandidat. Sve odluke su donete jednoglasno i prosleđene su takve odluke Narodnoj skupštini na usvajanje. Prema tome, sada pričati neke priče i navoditi neke druge stvari zato što možda neko ili nečiji kandidat iz Alumni kluba nije prošao, pa proći će drugi put ako bude zadovoljio kriterijume koji budu postavljeni pred izbor. Tako da, mislim da nema razloga da se osporavaju predloženi kandidati koji svojim i stručnim i moralnim i ljudskim i iskustvenim kvalitetima zaslužuju da budu zamenici osnovnih javnih tužilaštava u Republici Srbiji. Gospodine predsedničke, pošto mi ističe vreme, a imam pravo pet minuta kao predsednik Odbora, zamolio bih vas…
Nastavite da koristite vreme ovlašćenog predstavnika vaše grupe i neka se pripremi dr Vojislav Šešelj, posle vas.
Samo da kažem, kao zamenik predsednika poslaničke grupe JS, da ćemo mi u danu za glasanje podržati predlog Visokog saveta sudstva Državnog veća tužilaca, kao i predlog Odbora za finansije, jer smatramo da kandidati koji su predloženi svojim znanjem, iskustvom, dosadašnjim radom u potpunosti odgovaraju funkcijama za koje su predloženi i da ćemo na taj način unaprediti i srpsko pravosuđe i srpsko tužilaštvo, u krajnjem slučaju, i ove organe koji su predloženi od strane Odbora za finansije. Dakle, još jednom mogu da kažem, dame i gospodo, predstavnici Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaštva, imate punu podršku poslaničkog kluba JS i u danu za glasanje svi kandidati će biti podržani. Hvala.
Hvala. Reč ima prof. dr Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja kao najveći živi srpski ekspert za Međunarodno humanitarno pravo, uopšte se ne šalim, najozbiljnije mislim, ako ima bolji neka se pojavi na crtu, uopšte ne bih mogao da Svetislava Radenovića, kandidata za zamenika tužioca za ratne zločine ocenim pozitivnom ocenom, a kamoli da mu dodelim 20 bodova. Kod mene bi dobio nula bodova, a u zagradi napomena – kad poraste, možda će biti bolji. Međutim, otkrio sam ovde jednu veliku korupcionašku aferu. Svetislav Radenović je preko veze stavljen na ovu listu, na osnovu intervencije Tanje Miščević, koja mu je dala posebnu preporuku kao šef pregovaračkog tima Vlade Republike Srbije za vođenje pregovora o pristupanju Republike Srbije EU. U kom to zakonu stoji da ona može da daje posebnu preporuku za izbor zamenika javnih tužilaca za ratne zločine? Kako on može da da tu preporuku, po kom osnovu? Ovde treba u zatvor i Tanja Miščević i Zagorka Dolovac, koja je ovde korumpirana. Šta je dobila za uzvrat, ja ne znam, možda još ništa, možda je ovo na dođem ti, ali istu važnost ima intervencija Tanje Miščević kao eventualna intervencija direktora Poljoprivredne zadruge iz Kosjerića ili predsednika Dobrovoljnog vatrogasnog društva iz Bora ili bilo koga u državnom sistemu koji obavlja bilo koju funkciju. Ovo je funkcionerska intervencija, ovo je zadiranje državnog funkcionera iz jedne oblasti u njemu potpuno stranu oblast. Ako ovaj slučaj korupcije ne budete procesuirali, jasno će mi biti kakva će uopšte biti vaša borba protiv korupcije, jer do sada ni ove najkorumpiranije ministre niste smenili. Dalje, Tanja Miščević za njega kaže da je dobar poznavala Međunarodnog humanitarnog prava, koji je bio angažovan na predmetima iz ove oblasti na međunarodnom nivou, što ga uz iskustvo stečeno u Međunarodnom pravnom timu koji je zastupao Republiku Srbiju pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu preporučuje. Pa, mi smo izgubili u tom procesu pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu. Naša država je proglašena krivom zato što nije sprečila genocid u Srebrenici, navodni genocid, i što nije kaznila izvršioce kada se navodno taj genocid desio. Zašto je naša država proglašena krivom? Upravo zbog takvih stručnjaka kao što je Svetislav Radenović, koji nemaju pojma o Međunarodnom krivičnom pravu, o Međunarodnom humanitarnom pravu uopšte, a busaju se u prsa i prihvataju da učestvuju u radu timova gde bi morali da budu vrhunski eksperti. Onog trenutka kada je Međunarodni sud pravde, uprkos činjenici što Jugoslavija nije bila članica UN 1993. godine, prihvatio da sudi po tužbi Bosne i Hercegovine za navodni zločin genocida iako, dakle, nije pripadala kao potpisnik SRJ, ni konvenciji o genocidu, a u drugom slučaju kad je SRJ tužila 11 država NATO pakta za sličnu stvar, proglasio se ne nadležnim, jer Jugoslavija nije bila članica. Tog trenutka cela naša delegacija je morala demonstrativno da napusti zasedanje Međunarodnog suda pravde i da kaže – vi sudite kako hoćete, imate vašu inkvizitorsku školu, to nas ne interesuje. Oni su prećutno se složili s tim, prihvatili i nastavili da zastupaju. Dalje, šta su još uradili? Međunarodni sud pravde uopšte se nije bavio istraživanjem da li se zaista desio genocid. On je konstatovao da je donesena na Haškom tribunalu jedna jedina presuda za genocid - pukovniku Vidoju Blagojeviću, ratnom komandatu Bratunačke lake pešadijske brigade. U prvom stepenu on je osuđen za genocid na osnovu učešća u udruženom zločinačkom poduhvatu. U Konvenciji o genocidu, koja se mora striktno primenjivati, koja je iznad svakog zakona, iznad svakog drugog međunarodnog pravnog akta nigde nije predviđeno izvršenje genocida na osnovu učešća u udruženom zločinačkom poduhvatu. To je palo u drugom stepenu. U drugom stepenu je osuđen za podržavanje i pomaganje genocida, bez potrebe da se istražuje da je imao specijalnu nameru da izvrši genocid, što je takođe nemoguće po međunarodnoj Konvenciji o genocidu. Za svaki oblik izvršenja genocida, bilo direktnog počinioca, bilo saučesnika, bilo ovakvog, bilo onakvog mora postojati dolus specialis – specifična ili specijalna namera. Vi to kao pravnici bi trebalo da znate. Uprkos tome što je presuda Haškog tribunala bila apsolutno protivpravna, Međunarodni sud pravde se na nju pozvao, a nikada naša delegacija nije dovela u pitanje na Međunarodnom sudu pravde legalnost Haškog tribunala. Prvo su to morali da učine. Prvog puta kada se neko pozvao na presudu Haškog tribunala trebalo je tražiti da sud da savetodavno mišljenje da li je međunarodni Haški tribunal legalan, jer njega nije formirao organ određen, čija je nadležnost određena Poveljom UN. On je formiran zloupotrebom VII Glave Povelje UN u kojoj stoji da Savet bezbednosti može da primeni silu da bi uspostavio ili očuvao mir. Zato je Haški tribunal oblik primene sile od strane Saveta bezbednosti radi očuvanja i održanja mira. To je, dakle, američka konjica, američka VI flota, to nema veze sa sudom, sudovi se formiraju da donose pravdu, a ne da čuvaju mir. Zato ova njegova karakteristika pada u vodu. Ne može ovaj kandidat biti izabran, da je prava i pravde u ovoj državi i da uopšte vladajuću većinu takve stvari interesuju, ni zbog toga što je godinama bio najbliži saradnik Vladimira Vukčevića, američkog špijuna koji je redovno po svoje mišljenje, dok je bio tužilac za ratne zločine, išao u Američku ambasadu i time se hvalio. Ne može. Zatim, Svetislav Rabrenović je učestvovao 2010. godine u pokretanju istragu protiv srpskih novinara zbog navodnog organizovanja, odnosno podsticanja genocida i ratnih zločina. Taj postupak je svojevremeno pokrenulo NUNS, takođe strana agentura, koja je i danas strana agentura, bio i jedan od urednika knjige „Reči i nedela, podsticanje ratnih zločina 1991.-1992. godine“. Bio je i promoter Haškog tribunala na raznim slučajevima u BiH, vi znate da je u BiH takođe formiran jedan nezakonit, nelegalan sud BiH, van pravnog poretka BiH po Dejtonskom sporazumu i van ustavnog sistema koji je proklamovan Dejtonskim sporazumom. To vam je taj vaš istaknuti pravnik, stručnjak, dobar poznavalac koji se naročito ističe protiv svog naroda i države. I za koga interveniše Taša Miščević? Tipičan slučaj korupcije u vrhu državnog sistema. Šta je sve radilo to Tužilaštvo za ratne zločine, ne branim ja ni sudije i sudija je bilo izuzetno pokvarenih, korumpiranih, koji nisu poznavali osnovne elemente međunarodno krivičnog prava, pokazuje slučaj brojnih presuda za zločin na Ovčari. Tužilaštvo za ratne zločine je vodeći istragu sistematski zataškavalo ulogu vojne službe bezbednosnih JNA u tom zločinu, a zločin, to je utvrđeno na Haškom tribunalu, je organizova šef službe bezbednosti, general Aleksandar Vasiljević, zajedno sa svojim pomoćnikom, tadašnjim pukovnikom, kasnije generalom Tumanovim. On je došao dan uoči streljanja da svesno Bosanac u štabu motorizovane gardijske brigade u Negoslavcima, pravi spisak lica iz vukovarske bolnice koje treba streljati po narudžbi Tuđmanovog režima i odabrana je gradska sirotinja, … gradska fukara i što je najznačajnije, istaknuti protivnici Hrvatske demokratske zajednice. Jer, šta bi, pazite, Vukovar je oslobođen 18. novembra, a naše snage su u bolnicu ušle, ušao je pukovnik Šljivančanin tek 21. novembra. Šta su do sada čekali? Čekali su da se sve dogovore. Pukovnik Šljivančanin je preuzeo zarobljenike, odveo ih na Ovčare, ne mogu da ga optužim da je znao da će oni biti streljani, to ne mogu, ali on je lično odvezao zarobljenike, umesto da ih prosledi u Sremsku Mitrovicu. Onda je general Vasiljević iz penzije uzeo tri pukovnika Slavka Tomića, Bogoljuba Kijanovića i Bogdana Vujića i dao im nalog da se zarobljenici streljaju. Sve vreme streljanja oficiri bezbednosti su bili prisutni na farmi Ovčare i na jami gde su leševi zakopani. Prvo je spisak proveren, pa je ustanovljeno umesto 200 ljudi, da se na nalazi 207, pošto je naša vojna služba bezbednosti toliko pedanta, oni su sedam izdvojili i svih tih sedam pojavilo se kod mene u Hagu. Zahvaljujući njihovoj pomoći, uspeo sam da raskrinkam slučaj Ovčare. Sedam su izdvojili, poslali kući, a tačno 200 streljali, jer 200 je bilo naređeno. Onda su preko javnosti nama ovde plasirali da su to uradili teritorijalci, da su zarobljenici predati civilnoj vlasti, civilne vlasti još mesecima nije bilo u Vukovaru. Vojni komandant Vukovara još skoro tri meseca je bio komandant 80. brigade, valjda, pukovnik Vojnović. Sve to zataškano, nevini ljudi osuđeni, pa u prvom procesu skoro svi osuđeni, neki pušteni, a naročito su pikirali na moje dobrovoljce, pa ih pola oslobodili, pola osudili. U drugom procesu još neke oslobodili, pa u trećem još neke i sada ostavili jednog jedinog, Predraga Milojevića, zvanog Kinez koji tada nije ni bio naš dobrovoljac, nosio je petokraku, kasnije se priključio stranci, koji uopšte nije bio na jami Ovčara. Meni je Davor Stilinović, hrvatski ekspert, pomogao da to dokažem jer svedoci, lažni svedoci, koje danas država štiti, poput ovog, kako mu beše ime, Petkovića Štuke i Bože Latinovića, zvanog Boro Krajišnik, koji su još pod zaštitom, kako se zove Petković Štuka, bio je policajac, a učestvovao u zločinu kao regularni vojnik gardijske brigade na odsluženju vojnog roka. Na osnovu ta dva lažna iskaza osuđen je Predrag Milojević Kinez, jer su navodno utvrdili da je svakog ko je pokazivao znake života nakon streljanja overavao iz svog revolvera 357 magnum, a meni lepo kaže hrvatski veštak – ni jedna čaura tog kalibra nije nađena. Kažu da je otišao autom „askona“ preko njiva tamo, meni hrvatski veštak potvrdi krajem novembra – niko privatnim civilnim kolima, a kamoli „askonom“ nije mogao da se odveze preko njiva na mesto izvršenja, išli su traktorskim prikolicama. I sada taj još jedan čovek za koga ja garantujem, za koga sam utvrdio da nije učestvovao, ne ulazim u to da li su ostali nevini ili nisu, nisam imao mogućnosti da za sve razotkrijem, ali ovaj je nevin i ostala mu je robija od 20 godina zatvora. Dalje, to isto tužilaštvo preuzelo je nekritički optužnicu iz BiH protiv grupe policajaca za koje se kaže da su pobili 1.300 civila u Kravici kod Srebrenice u skladištu poljoprivredne zadruge. Prema svedočenjima Muslimana koji su to gledali, tamo je moglo biti najmanje 100, a najviše 300 muslimanskih zarobljenika. Naša policija, srpska policija, sve je to naša policija, vodila ih je nevezane u skladište u Kravicu. Bilo ih je 10-15. Išli su putem u dobrom raspoloženju, raspitivali se za prijatelje koje poznaju, za rodbinu, svi su očekivali, srpski policajci i zarobljeni Muslimani, da će vrlo brzo biti pušteni i razmenjeni i da će to kratko trajati. Doveli su ih do skladišta zemljoradničke zadruge, a onda je jedan Musliman, svi su bili nevezani, ščepao pušku srpskom policajcu, ubio ga, okrenuo se da puca na ostale, komandir je uhvatio za cev, okrenuo u vazduh, usijana cev mu je spržila dlan, on otišao po prvu pomoć, ovamo nastala nervoza ko će koga, 200 ili 300 Muslimana naspram 15 policajaca, u jednom trenutku neko je izgubio živce i počeo da puca. Tako je došlo do masakra. Nema 1.300 i nisu bili civili. Može se reći, da su u normalnim okolnostima, da se van rata to desilo, prekoračenje nužne samoodbrane. Ali, u ratu nema prekoračenja nužne samoodbrane. Ja pucam čim nešto šušne, čim osetim opasnost, ja preventivno pucam pa onda idem da proverim da li sam zaista bio u opasnosti. Ima još tu slučajeva. Ovo sada više nije stvar Suda za ratne zločine, nego ovog Specijalnog suda za organizovani kriminal. Suđenje za ubistvo Đinđića je bilo potpuno režirano. Bila su tri metka iz dva različita kalibra, sve je to zataškano. Nije vršena rekonstrukcija na licu mesta, a na nezakonit način saslušan je Zvezdan Jovanović, pod mukama u policiji, lično ga je mučio general Papaja Rodoljub Milojević. Uz pretnju da će mu likvidirati celu porodicu, on je priznao neku nebulozu. Nije bilo advokata, doveli su naknadno advokaticu Vesnu Radomirović da lažno potpiše da je prisustvovala saslušanju. Imamo i tu užasnu situaciju, proces se mora obnoviti. Nemojte nam više ovakve nuditi, učenike Vladimira Vukčevića, za zamenike javnog tužioca. Ja ću sada intenzivno pratiti, počeo sam sa ovim slučajem Kravica, intenzivno ću pratiti sve procese za ratne zločine i za svaku, i najmanju grešku, odnosno kršenje zakona, procedure, falsifikovanje dokaza, izvrtanje činjenica, ja ću alarmirati javnost. Neće me narod na izborima, pukao sam na izborima, hoće me sudnice beogradske sve, pa ću se baviti kontrolom rada sudova i javnih tužilaca.
Hvala, dr Šešelj.
Jesam li još imao malo vremena?
Ovo je presedan bio. Hvala vam puno. Završili ste na vreme. Reč ima narodna poslanica Sanda Rašković Ivić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Naša poslanička grupa će se skoncentrisati na pravosuđe. Prvo ćemo početi od izbora predsednika osnovnih sudova. Moje kolege sa kojima sam se konsultovala o ovom pitanju ne poznaju dobro sudije u unutrašnjosti, ali ona imena oko kojih smo mogli da dobijemo određene informacije, o njima ćemo se danas i izjašnjavati. Prvo, oko sudije Snežane Stevanović, koja je predložena za predsednicu Prvog osnovnog suda u Beogradu. O njoj kolege kažu sve najbolje, da je iskusna, da je jedna vrlo pristojna osoba, da je sasvim u redu bila kao sudija i nije bilo nekih primedbi na nju. Naravno da ne mislite da govoreći o ovoj i hvaleći gospođu Stevanović ne vodimo računa o tome da režimu nije mnogo stalo ko će biti predsednik prvog i drugog opštinskog suda, jer su to sudovi koji uglavnom imaju nadležnost za male parnice, za sitnija krivična dela i tu onda može i neka nepristrasnost da bude. Slična je situacija i sa sutkinjom Tatjanom Jeremić koja se predlaže za predsednika Drugog osnovnog suda u Beogradu. I za nju kolege kažu da je iskusna, da je sudija od karijere i da ima podršku kolega i smatraju da je to dobar izbor. Međutim, sasvim drugačije su se kolege izjasnile o predsedniku Privrednog suda u Beogradu i predsedniku Apelacionog privrednog suda. To je i potpuno jasno zato što tu režim ne sme da dozvoli da im takve stvari iskliznu iz ruku, jer tu se sudi o sporovima velike vrednosti pravnih lica i vlast to maksimalno kontroliše, svaka, a ova, rekla bih, pogotovo. Ovim sudijama, svi znamo dobro, sa najviših mesta izdaju se naređenja i oni to rade tako da izvršna vlast stoji iza izbora ovih ljudi. Predlog za predsednika Privrednog suda u Beogradu je Jovan Jovanović. Za Jovana Jovanovića kolege baš nemaju pohvalnih reči i on ne uživa neki veliki ugled od strane svojih kolega, pa tako mnogi smatraju, da sudije direktno za njega glasaju, da bi on možda dva-tri glasa dobio i ne više od toga. Inače, moram da kažem da su se skoro birale nove sudije za Privredni apelacioni sud iz redova sudija Privrednog suda u Beogradu. Tu sudija koja je dobila većinu glasova kolega nije izabrana, ali je izabran jedan drugi sudija koji je „uspešno“ sudio u slučaju „Asomakum“. Dakle, ove sudije nisu ništa drugo nego proteza izvršne vlasti i mi kao poslanički klub to ne možemo podržati. Ne možemo podržati, nažalost, ni gospođu Jasminku Obućinu za predsednika Privrednog apelacionog suda. Za nju nema tako mnogo loših reči kao za sudiju Jovanovića, ali je bije glas da je ona žena koja je pre svega poslušna. Režim sudije kontroliše preko predsednika sudova i preko starešina u tužilaštvima i to svi znamo i tu nema greške i prava vlast u pravosuđu je kod predsednika Višeg suda u Beogradu Aleksandra Stefanovića koji je kao sudija osrednji, ali koji je zato prijatelj i kolega našeg bivšeg premijera, a sada predsednika države i on je britka sablja za sprovođenje određenih odluka. Svim tim sudijama su šefovi gospodin Selaković koji je bivši ministar pravde, on je sad nešto kod Vučića u predsedništvu, ne znam tačno šta. Ali, kolege kažu da je siva eminencija srpskog pravosuđa i ministar Lončar i da njih dvojica uz određene strukture policije i BIA čine jedan klan koji drma srpskim pravosuđem. Što se tiče izbora zamenika tužioca za ratne zločine, izbora zamenika javnih tužilaca, evo gospođi Kulezić da kažem da pošto su to predlozi Državnog veća tužilaca koje bije glas da su nepristrasni i da su čestiti mi ćemo podržati te predloge i za gospodina Rabrenovića su dosta dobre, odnosno jako dobro karakteristike, da je pravnički dobro obrazovan i da dobro poznaje materiju, baš kao i ostali tužioce koje ste vi gospođo Kulezić nabrojali. Protiv nekih od ovih ljudi, inače protiv ovog izbora, vidim dobili smo i jedno pismo Kluba Alumni Pravosudne akademije koja se nešto buni protiv ovih izbora, ali naravno na mala vrata i na drugačiji način, moram da kažem da uz dužno poštovanje mi uvek dajemo prednost Državnom veću tužilaca upravo zbog njegove nezavisnosti i nepristrasnosti. Ne možemo to uraditi Pravosudnoj akademiji, mi ne možemo da imamo u nju poverenje iz najjednostavnijeg razloga. Naime, šefa Pravosudne akademije bira Vlada, postavlja Vlada, a on onda posle odabira svoje polaznike tako da i ovde vidimo da se i u pravosuđu koji bi trebalo da bude nezavisna grana vlasti i to pravosuđe gubi svoju nezavisnost i postaje ništa drugo nego proteza izvršne vlasti. Ja bih toliko. Hvala.
Hvala. Ja se izvinjavam gospodinu Jovičiću. Povreda Poslovnika, Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dozvolili ste, odnosno povredili ste član 107. dostojanstvo Narodne skupštine, jer zaista ne znam koliko puta u ovom domu treba reći da paušalne, neosnovane, neutemeljene, pa moram reći, čak potpuno neozbiljne komentare na teret pravosuđa koje šalju naše kolege su zaista nedopustive. To vređa dostojanstvo ovog doma. Mogu da razumem ako postoji komentar za neku određenu ličnost o kojoj se može govoriti i diskutovati, ali kako braniti kompletno pravosuđe od ovakvih paušalnih ocena koje su apsolutno neutemeljene i neosnovane. Mislim da ovo treba sprečiti, a to što neko misli da skuplja jeftine poene tako što priča kako neko kontroliše sudove preko predsednika sudova i pravi neke svoje autoprojekcije i možda želje i iskazuje ono što su radili u vreme kada su 2009. i 2010. godine neki s kojima su oni danas, uništavali srpsko pravosuđe, je nešto što vi kao predsedavajući ne treba da dozvolite, ako postoje problemi u pravosuđu postoji imena i prezimena i o njima se uvek da govoriti, ali srpsko pravosuđe je jedno od najboljih i najčestitijih pravosuđa i ne sme vređano iz ovog doma. Hvala.
Hvala, kolega Komlenski. Smatram da je gospođa Sanda Rašković Ivić iznela samo svoj politički stav. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima gospodin Jovičić. Izvolite gospodine Jovičiću.
Hvala predsedavajući. Kratko ću, imajući u vidu da su dva kandidata koje Visoki savet sudstva predložio za izbor za predsednike i to koleginica Jasminka Obućina, za predsednika Privrednog apelacionog suda i kolega Jovan Jovanović za predsednika Privrednog suda u Beogradu. Da napomenem da sam u svom uvodnom izlaganju naveo da je Visoki savet sudstva poštujući ne samo Ustav i zakon, nego jednostavno i Pravilnik koji je primenjen u slučaju predlaganja kandidata, a to je Pravilnik kojim sam naveo kriterijuma i merama za ocenu stručnosti osposobljenosti i da ne ponavljam sad ponovo. Predložio zaista izuzetne osobe, u oba slučaja, i kada je u pitanju koleginica Jasminka Obućina i kolega Jovan Jovanović, ne samo da se radi o kandidatima koji su stručni, osposobljeni, dostojni, već su u svakom smislu i izuzetni kandidati u pogledu rukovođenja i organizacije u poslova u sudu. To su kandidati koji su svoje sposobnosti rukovođenja i organizacije rada suda već dokazali činjenicom da su bili vršioci funkcije predsednika oba ova suda. Između ostalog, naveo sam da je Visoki savet sudstva na jednoj od svojih sednice doneo odluku o tzv. vanrednom vrednovanju kandidata u ovom slučaju oboje kolega i u tom vanrednom vrednovanju jedan i drugi kolega, odnosno koleginica Obućina i kolega Jovanović ocenjeni su ocenom, izuzetno uspešno obavljaju funkcija predsednika suda. Ono što je ključno, svaka opšta sednica suda za koji se vrši izbor kandidata, odnosno predlaganje kandidata predsednika suda glasa, to su sve sudije tog suda i koleginice Jasminka Obućina u Privrednom apelacionom sudu i kolega Jovan Jovanović u Privrednom sudu u Beogradu od sudija, dobili su ubedljivo najveće poverenje, odnosno kolege su se uglavnom izjasnile da žele i predlažu da ti kandidati budu i njihovi predsednici. Hvala vam.
Hvala najlepše. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ova tačke dnevnog reda sednice koja je u toku ima dve osobine, u generalnom smislu. Prvo je što se radi o tačkama dnevnog reda koje retko, ali evo, dešava se, u suštini nisu spor između vladajuće većine i opozicije. Može da bude spor oko imena pa da se ospori izbor, ali nemate spor o političkom stavu, a da ne govorim o kadrovskim rešenjima za Narodnu banku, Komisije hartije od vrednosti, nadzor nad javnim finansijama, o čemu će moje kolege u raspravi govoriti. To je prva osobina ove sednice. Druga osobina ove sednice, što je ovo verovatno poslednji ili među poslednjim putevima da Narodna skupština bira išta što se tiče pravosuđa, da li sudijskim funkcija ili tužilačkih funkcija. Dobro je da u kontekstu u kojem imamo konsultacije o radnom tekstu amandmana na Ustav Republike Srbije vidimo na delu šta se menja i zašto. U ovom svom obraćanju ću govoriti samo o izboru sudija i zamenika tužilaca i predsednika sudova, ne o drugim tačkama dnevnog reda, kažem, manje više su nesporne, a što se mene tiče i ovo je nesporno. Javnosti radi, imamo struku pred sobom, dakle, Visoki savet sudstva, Državno veće tužilaca, koji ima svoje postupke i svoje procedure za izbor na neke funkcije. Onda dolazite u Skupštinu i šta imamo ovde, da na nadležnom odboru nema osporavanja kandidata, na sednici da ima osporavanje kandidata. Da imate osporavanje kandidata na osnovu rekla-kazala i da naravno imate osporavanje kandidata na osnovu uputstava da ih se ima osporiti. To je kontekst ustavnog rešenja. Jedna sam od osam narodnih poslanica koja nije glasala za Ustav 2006. godine. Ako ustavni amandmani, o kojima su konsultacije u toku, nastave da budu u raspravi u uskom krugu prijatelja, promena Ustava, ko kanda, neću glasati opet za taj Ustav. Ne zato što su rešenja loša, ne zato što ne mogu biti menjana, zaista kroz javnu raspravu, nego zato što ne poštujemo pravo struke da kaže šta ima, kao što često ne poštujemo ovde prava jedni drugih da kažemo šta imamo i zloupotrebljavamo proceduru. Da li će kontekst koji delim sa vama nešto promeniti u danu za glasanje, u izboru zamenika tužilaca, odnosno sudija i predsednika sudova, ne znam, to zavisi od telefoniranja i lobiranja u sledećih, onoliko sati koliko nas deli do dana za glasanje. To je ono što se ovde dešava. Svako ko izađe odavde i sklopi veličanstvene rečenice o nezavisnom Tužilaštvu, nezavisnom sudstvu, mora prvo da objasni ovo što se danas dešava na ovoj sednici. Struka kazala, na Odboru ništa, dva osporavanja, pri čemu ja nemam apsolutno ništa protiv da bilo ko ospori bilo koje druge kandidate, ali to je život. Ne velike reči, o tome da smo za nezavisno sudstvo, nego ovo što se dešava, da dodatni kontekst oko izbora tužilaca su informacije koje dolaze iz jednog sektora struke i iz drugog sektora struke i dovode nas narodne poslanike u poziciju da odlučujemo. Ko kod mene kao neko ko će glasati, ima kredibilitet, Alumni Pravosudne akademije ili Državno veće tužilaca. Zašto bih ja verovala da je onako kako kaže Državno veće tužilaca, a ne onako kako kaže Alumni Pravosudne akademije, ili obrnuto. Neko će nam kazati ko je lagao, jedni ili drugi, i to je kontekst izbora koji verovatno više neće biti sprovođen na ovakav način u državi u kojoj živimo. Šta je tu stanje stvari svih onih koji su se kandidovali? Prošli su jedan proces po Zakonu o visokom savetu sudstva, po Zakonu o izboru u svojoj struci, sada prolaze drugi proces u Narodnoj Skupštini. Koliko god ja razumevala šta je to kada si pred očima javnosti, pred očima struke, ja bih glasala za predlog da Narodna skupština više uopšte ne učestvuje nikada i nikako u izboru sudija i tužilaca, baš zato da niko više ne prolazi ono što danas prolaze neki ljudi. Zaslužili da tako bude ili ne bude, nije dobro po sve nas. U danu za glasanje videćemo rezultate glasanja i za predsednike sudova i za one koji su se kvalifikovali, kako smo čuli da budu zamenici i da budu tužioci, i pitanje je s kakvim stavom će svako od nas glasati. Nemam nikakav etički problem da glasam za bilo koga za koga mi predstavnici izborni članovi Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca kažu da je prošao kriterijume. Moj glas kada nije samo za kandidata, jer ja njih ne mogu da poznajem, moj glas je glas poverenja institucijama koje su stvorene zakonima za koje smatramo da će ustanoviti potpunu nezavisnost pravosuđa, dakle, i sudstva i tužilačke funkcije. Šta bi me dovelo, kao narodnu poslanicu, do toga da kažem za ovog kandidata neću da glasam, poslaničko pravo da osporim nekog kandidata. Zašto neću da glasam? To nije samo odricanje za glas kandidatu koga je neko predložio to je poruka ne verujem u kredibilitet sistema izbora predsednika sudija i tužilaca. Da li je to nekad potrebno? Ne znam da procenim. Da li je moguće da sistem u Državnom veću tužilaca i u Visokom savetu sudstva bude takav da Narodnoj skupštini ponudi nekog potpuno nedostojnog funkcije? Verovatno jeste. Ali, onda mi imamo problem ne samo sa osobom koja je nedostojna funkcije koju ste nam ponudili da glasamo za, nego i sa sistemom u kom je moguće ćutke ponuditi pravosudnom sistemu Srbije nedostojnog kandidata. Ponavljam, kontekst ove sednice je da se to verovatno neće više događati, a proteklih šest meseci je izbor ovih sudija i tužilaca pratila u javnosti jedna rasprava, što o postupku, što o ustavnosti, što razlozima zašto sada hoćemo pred ustavne promene da biramo ljude. Ne znam da li iko među ljudima koji su prošli konkurse i provere i dobili preporuke zaslužuje da se danas o njima govori lično. Ja imam taj etički problem, osim ako nije potpuno jasna stvar da se radi potpuno nedostojnoj osobi da ičije ime i prezime spomenem sa diskvalifikacijom zato što mi neko nešto ispričao o njemu ili njoj, ili zato što sam dobila uputstvo da tako nešto kažem o njemu ili njoj. Ali, to neće ukloniti zajednički problem koji imamo kada je izbor sudija i tužilaca u pitanju. Taj problem se svodi na to zaista, koliko mi ispunjavamo svoju ustavnu nadležnosti da pravosuđe, odnosno sudstvo i tužilaštvo garantujemo nezavisnosti i samostalnost, a koliko struka smatra da treba da bude pozicionirana samostalno i nezavisno. Žao mi je što i o tome nemamo dijalog, ne samo o ljudima koje biramo. Šta hoće tužilaštvo? Da li smatra da je položaj koji je sada ovim Ustavom dat ili predlozima koji idu kroz konsultacije u krugu prijatelja o raspravi zaista ono što Tužilaštvu treba. Šta smatraju sudije? To su stvari koje mi propuštamo da razgovaramo o njima u Narodnoj skupštini. To nema veze sa strukom i sa ljudima koji su svoj život posvetili sudskom ili tužilačkom pozivu, osim kao neko ko bi trebao na jednom javnom slušanju da dođe i da nama poslanica oslika kakav bi trebao da bude položaj i sudstva i tužilaštva, tako da struka kaže – ovo su garancije. Posebna tema o kojoj ću vrlo kratko su razlozi zbog kojih ne sprovodimo čak do kraja ni ova kadrovska rešenja, a koja su opet vezana za radni tekst ustavnih amandmana. Sve to zajedno mene dovodi da imam samo jedan jasan stav, a to je da iskreno navijam za sve ljude koji će biti izabrani na ove funkcije u danu za glasanje, a svoj su profesionalni život rešili da posvete sudskoj ili tužilačkoj funkciji. Iskreno navijam da budu samostalni i nezavisni u obavljaju svoje funkcije. To je ono što treba njima, ali paradoksalno, to je ono što mnogo više treba nama, koji koristimo ove sednice da bi imali uputstva, ili opise zašto za nekog ne bi trebalo glasati. Ne sumnjajući da će se objasniti spor koji je u javnosti nastao između Alumnog kluba Pravosudne akademije i Državnog veća tužilaca i ne smatram da je baš skroz Skupština mesto gde o tome može da se priča. Međutim, ne bi bilo zgoreg, javnosti radi, ceo postupak kandidovanja od avgusta prošle godine do pred kraj decembra, koji je pratio i komentar Ustavnog suda i nas koji smo zainteresovani, kako se to kaže, na nivou malih informacija, spletki i tračeva, zašto se to baš radi prošle jeseni. Dakle, nezavisno od svega toga, ja zaista želim da navijam da ljudi koji budu izabrani imaju prostor, imaju šansu da budu ostavljeni na miru da rade svoj tužilački i sudski posao onako kako su profesionalno obučeni da rade i kako su na ispitima zaslužili dobre ocene i da će umeti da ih rade. Hvala.
Hvala, gospođo Čomić. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi predstavnici Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, poštovane kolege, koleginice, narodni poslanici, danas kada raspravljamo o jednoj izuzetno važnoj temi kao što su kadrovska pitanja vezana za nosioce pravosudnih funkcija, imamo situaciju da se na jedan način, i tu ću se potpuno saglasiti sa kolegom Komlenskim, na jedan krajnje neargumentovan, pa mogu reći čak i besraman način, komentarišu ljudi koji su od strane struke zavredeli pažnju u najvećem mogućem smislu reči i to ljudi koji upravo sa stanovišta struke opravdavaju i ne samo da opravdavaju, već daleko više od toga, zavređuju da budu izabrani upravo na pozicije na koje su predloženi kako od strane Visokog saveta sudstva, tako i od strane Državnog veća tužilaca. Ovde je osporeno nešto što se čini apsolutno nesuvislim, da gospođa Sanda Rašković Ivić, koja inače nije pravnik, koja je neuropsihijatar, koja apsolutno nema nikakve prerogative da komentariše bilo šta što se vezuje za struku, komentariše struku, a komentariše na način koji je apsolutno nekorelativan, odnosno koji odudara od nečega što podrazumeva, pod jedan, jednu zdravu logiku, a s druge strane jedno, ako ništa drugo, onda barem etičko uvažavanje da se komentariše o nekome koga ne poznaješ, a za koga struka stoji i iza koga struka stoji u punom kapacitetu. Ako je tako, a jeste tako, i neumoljive su činjenice, onda treba poći od nečega što podrazumeva elementarno poznavanje kako struke tako i onoga što struka u društvenom smislu reči podrazumeva ili znači. Izneti paušalne ocene da je neko poslušan, a da se ne pročita njegova biografija koja je impresivna, a pri tome ne znamo šta znači ta poslušnost i kome je poslušan, da se pri tome ne navodi ni jedan jedini kriterijum zbog čega se osporava struka, a struka u konkretnom slučaju ne može da se ospori, onda dolazimo u situaciju da se radi o motivima koji su, najblaže rečeno, neetičke prirode, a ti motivi mogu biti razni. Ili je neko dao nalog da se ovako komentariše ili je neko možda od protivkandidata koji je želeo da bude danas ovde predmet raspravljanja upravo nametnuo nekome takvu temu ili tezu da se iznose ovakve neistine ili je opet nešto treće. Međutim, poslanička grupa SPS se neće upuštati u takve motive koji su zaista apsolutno, apsolutno neutemeljeni, koji su sa lošim pobudama, sa lošim namerama i koji ne doprinose ni u kom slučaju kvalitetu pravosuđa, a taj doprinos svi moramo da damo da naše pravosuđe bude kredibilno, da naše pravosuđe bude autoritativno i da taj autoritet nose ljudi koji taj autoritet sa stanovišta struke imaju, a ja sam siguran da su upravo oni ljudi koji se nalaze na spiskovima koji su predloženi kao kandidati za nosioce pravosudnih, odnosno javno-tužilačkih funkcija upravo ljudi koje treba izabrati. Mislim da svaki drugi komentar, nakon onoga što je gospodin Jovičić izneo, u ovom pravcu pravcu je apsolutno suvišan. Moram da skrenem pažnju na nešto što je jako važno. Mi danas raspravljamo o kandidatima u vreme kada ste i vi kao donosioci odluka o predlozima da se neko izabere na javno-tužilačke i sudijske funkcije bili pod, ajmo tako da kažemo, uslovno rečeno, teretom brojnih okolnosti koje su danas prisutne. Prva, mi moramo svi da doprinesemo da pravosuđe ozdravi, da se izleče sve one bolesti koje su pravosuđe zahvatile iz nekog ranije perioda od 2009, 2010, 2011. godine, pa do danas. Druga okolnost, koja je takođe bremenita okolnost sa kojom ste se vi gospodo suočili, jeste činjenica da za sve ovo vreme, kao što smo čuli danas, argumentovane, paušalne, rekla-kazala, navode da ste suočili sa brojnim pritiscima na pravosuđe i tužilaštvo, koji dolaze čak i od onih od kojih se to ne može očekivati, da svako pokušava da se meša u rad pravosuđa, da svako pokušava da nametne neke svoje koncepte rada pravosuđa, da čak i profesura komentariše pravosuđe šta bi to pravosuđe trebalo da radi, da se čak zabranjuje sudijama da iznose referate ili da pišu referate, da se ti referati objavljuju u sudskim biltenima, da se na savetovanjima ne može ni u kom slučaju izneti ni jedan jedini referat i zaista dolazimo u situaciju da se zabrinemo ko sve i na koji način komentariše pravosuđe, a da o pravosuđu u praktičnom smislu reči ne zna ništa. Kako mi kao pravnici da nešto naučimo ukoliko ne naučimo od sudija? Kako mi kao pravnici da ne poštujemo sudsku praksu koju će Vrhovni kasacioni sud, što mu je obaveza, ustrojiti? Kako mi pravnici da se edukujemo ukoliko nemamo mogućnost da se sa sudskom praksom upoznamo kroz sudske biltene, referate i sve ostalo? Nemoguće, a to je jedan vid i osposobljavanja i edukacije i upoznavanja sa svim onim sa čim se mora upoznati svako ko želi da se bavi profesijom na pravi način. Treće što takođe predstavlja jednu bremenitu situaciju jeste činjenica da nam predstoje ustavne reforme, da dolazimo u situaciju, i što je dobro i što poslanička grupa SPS bezrezervno podržava, da se Skupština isključi iz onoga što ni u kom slučaju ne treba da bude van struke, van sudijske, van tužilačke struke, to jest da struka sama vodi računa o sebi, da se sama stara o sebi, a to znači isključenje Skupštine iz načina ili modela odlučivanja, kao što je to danas. Naravno, neću komentarisati ono što predstoji, a predstoji nam nešto što je već kod struke iznedrilio određeni stav kakav treba da bude sastav Visokog saveta sudstva ili Državno veće tužilaštva zbog toga što još uvek nismo dobili konačnu ocenu Venecijanske komisije, zbog toga što još uvek ne znamo koje će sve primedbe koje su kroz okrugle stolove iznete biti uvažene i involvirane ili unete u konačan predlog amandmana kojima će se menjati Ustav. Zato bi bilo krajnje neumesno sada komentarisati nešto što još uvek ne znamo kako će biti kada kao predlog dođe kod nas u Skupštinu, nakon referenduma, nakon svega onoga što podrazumeva poštovanje procedure. Međutim, ono što u svakom slučaju moramo imati u vidu jeste činjenica da dok traje ovaj izbor i ovaj način izbora, koji neće još dugo trajati, moramo voditi računa da zaista oni koji zaslužuju od strane struke, budu nosioci pravosudnih javnotužilačkih funkcija i imaju uvažavanje nas, narodnih poslanika. Zašto? Postoje dva jednostavna razloga. Prvi je što apsolutno ne postoji ni jedan jedini razlog da se ne veruje Državnom veću tužilaca ili Visokom savetu sudstva u načinu izbora. Ustavni sud, stručna javnost i mnogi drugi su pokušavali osporavati vaše odluke, po mom dubokom ubeđenju – na neargumentovan način, pa i Alumni klub. Govori se o nekim komentarima koji su, blago rečeno, nesuvisli – da li je usvojen zapisnik ili nije usvojen zapisnik. Pa, zapisnik će se usvojiti na narednoj sednici. I Narodna skupština Republike Srbije zapisnike usvaja na narednoj sednici. To uopšte nije razlog za ništavost ili bilo kakav razlog da se dovede u sumnju formalna ispravnost ili procedura koja je u svakom slučaju pravilno primenjena. Postoji pravilnik koji je bio na oceni od strane Ustavnog suda, gde smo nakon toga došli do onoga što je od strane Državnog veća tužilaca, a vi me ispravite ako grešim, konačno ustrojeno kao pravila postupanja koja više ne mogu biti u koliziji sa Ustavom, s jedne strane, koja podrazumevaju transparentnost u ocenjivanju, s druge strane i koja podrazumevaju donošenje odluke na zakonit način. To isto važi i za Visoki savet sudstva, jer su ocene jedina prava, hajmo da kažemo, nešto što može da i kod vas i kod nas koji ćemo doneti konačnu odluku, ocena koja se zaista može prihvatiti kao prava ocena o vrednosti ili o radu ili o kvalitetu nosioca ili kandidata za nosioce pravosudnih funkcija. I zato imate podršku. Međutim, ono što bih zamolio predstavnike Visokog saveta sudstva, predsednici sudova su u jednom specifičnom položaju, imaju ogromnu odgovornost, odgovornost za rad sudova. I ako je sud neefikasan, odgovoran je predsednik suda. Ali, hajde da budemo iskreni – to nije u korelaciji sa onim što faktički predsednik suda ima kao ovlašćenje. Predsednik suda u formalnom smislu reči je samo rukovodilac sudske uprave. On ne može, niti ima pravo da naredi sudiji, da da nalog ili smernicu kako treba odlučivati, što je logično i što je potpuno pravilno. Ali, ako se iz jednog suda dešava situacija da izlaze dve različite sudske odluke, a da imaju gotovo identični činjenični osnov, pa čak možda i pravni osnov i na taj način se stvara neujednačena sudska praksa, uvodi pravna nesigurnost, onda dolazimo u situaciju – ko će za to da odgovara? Uglavnom su oči javnosti uprte u predsednika suda, koji najmanju odgovornost u tom smislu reči ima. Hajmo onda da napravimo neko novo pravilo. To novo pravilo podrazumeva – hajmo da postavimo predsednika suda za rukovodioca sudske prakse. Zašto? Zato što za predsednika suda biramo najboljeg. A ovde smo predložili najbolje i za predsednika Privrednog apelacionog suda i za predsednika Privrednog suda. Ako je tako, a jeste tako, pa zašto onda i oni, i u Osnovnom sudu i svi ostali sa tim stepenom odgovornosti ne bi nosili i odgovornost za sudsku praksu, kako bi se izbegla ona situacija koja može da bude opasna, a to je uvođenje pravne nesigurnosti kroz različitu ili neujednačenu sudsku praksu. S druge strane, odgovornost predsednika sudova mora da postoji tamo gde je sudija neažuran, gde ima ogroman broj predmeta koje nije uradio u zakonom propisanom roku, a zna se koji je to rok, nije presuda ekspedovana ili su mu odluke apsolutno nekvalitetne u smislu ukidanja velikog broja odluka. U takvim situacijama ne sme da postoji lažna solidarnost, ne sme da postoji tolerancija. Tu je obavezno prisustvo nulte tolerancije prema sudijama koji ispoljavaju ovakvo ponašanje. Protiv takvih sudija, pred Visokim savetom sudstva, i protiv takvih tužilaca pred Državnim većem tužilaca, moraju da se pokreću adekvatni postupci, a to su disciplinski postupci. Tu Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije stoji kategorično na stanovištu da se jedino na taj način iz pravosuđa može ukloniti ono što ne doprinosi efikasnosti rada sudova i doprineti da rad sudova bude na visokom stepenu kvaliteta a da istovremeno građani imaju dostupnost pravdi. To je način kako se ostvaruje i jedan i drugi cilj. Na kraju, ono što mislim da je jako važno istaći, jeste činjenica da nam predstoji jedan proces koji je dosta kompleksan, da ne kažem bolan, proces ne samo ozdravljenja pravosuđa, nego proces prilagođavanja onome što podrazumeva harmonizaciju našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU. Predstoji nam proces donošenja kvalitetnih zakona, naročito procesnih zakona, na osnovu kojih ćemo mi kao Skupština, kao narodni poslanici, doprineti da sudovi budu što efikasniji, da tužilaštva budu što efikasnija, da u Zakonik o krivičnom postupku, da iz Zakona o parničnom postupku izbacimo sve norme koje, na neki način, doprinose ili povredi prava na suđenje u razumnom roku, ili opstrukciji krivičnog postupka. Znači, moramo ustrojiti normiranje onako kako to u najboljem smislu reči odgovara efikasnom sprovođenju postupka, kako krivičnog, tako i parničnog. To je naša obaveza. Na taj način mi pomažemo pravosuđu i tu postoji ta obavezna sprega između tužilaštva, suda i zakonodavca. Ako zakonodavac pogreši, to košta sudove, ali to što košta sudove i tužilaštva i nije toliko strašno koliko je strašno koliko će koštati građane. Jer, sudovi zbog građana i postoje. Mislim da u tom smislu nemamo apsolutno ni jednu jedinu dilemu između sudova i zakonodavca šta je neophodno uraditi u budućem periodu, gde identifikovati probleme, a problemi postoje, kako locirati norme koje moraju da budu uklonjene iz procesnih zakona i onda procesne zakone dovesti na onaj nivo koji podrazumeva najbolju moguću praktičnu primenu procesnih zakona. Što se tiče, i na taj način završavam svoju diskusiju, ovih predloga, ja još jednom moram da istaknem – za razliku od paušalnih, krajnje neargumentovanih, vrlo neetičnih osuda i osporavanja koja smo danas čuli, moram da još jednom stanem na stanovište da vaši predlozi za nas podrazumevaju jednu vrstu obaveze. Obaveze poštovanja vašeg rada, obaveze poštovanja onoga što ste vi učinili da dođete do najboljih predloga, a učini ste mnogo, jer ste imali jednu proceduru koja nije ni malo jednostavna, gde ste dali ogroman napor i energiju uložili kako bi pred nas izašli sa predlozima koji zaista vrede i te predloge ćemo mi, siguran sam, prihvatiti i u danu za glasanje podržati, kako u odnosu na Privredni apelacioni sud, Privredni sud u Beogradu, i sve ostale predloge za koje ste doneli odluku onakvu kakvu ste doneli, a mi je u svakom slučaju imamo razloga podržati. Ja vam se zahvaljujem i nadam se da će barem nešto od ovoga što sam izneo kao sugestije u budućem periodu biti prihvaćeno u smislu doprinosa da pravosuđe zaista zavredi pažnju i od Evropske unije i da se i ta poglavlja 23 i 24 zatvore na način koji država Srbija zaslužuje. Hvala.
Hvala kolega Jovanoviću. Povreda Poslovnika, reč ima kolega Srđan Nogo. Izvolite.
Član 107 – dostojanstvo Narodne skupštine. Prethodni govornik smatram da je prekršio ovaj član Poslovnika zato što je u svom obraćanju dobar deo vremena posvetio narodnoj poslanici Sandi Rašković Ivić, koja je govorila pre njega, iznoseći grube diskvalifikacije na račun njene kompetentnosti da učestvuje u jednoj ovakvoj diskusiji. Pozivam se i na reči predsednice parlamenta, koja je vrlo često znala da istakne da smo mi ovde svi izabrani od strane građana i potpuno ravnopravni, bez obzira na naše profesije, bez obzira čime se van Narodne skupštine bavimo. I kao takvi, moramo i dužni smo da učestvujemo u raspravi po svakoj tački dnevnog reda. Apsolutno iznosimo ovde svoje političke stavove i Poslovnik Narodne skupštine nam upravo to dozvoljava, kao što nam dozvoljava i Ustav Republike Srbije, i svaki narodni poslanik ima pravo da iznese svoj politički stav i da ravnopravno sa svim drugim kolegama učestvuje u raspravi, bez obzira koja je tačka dnevnog reda. Prethodna govornica Sanda Rašković Ivić se unapred ogradila da nije diplomirani pravnik i da se ne bavi tom tematikom, ali da je se konsultovala sa ljudima iz njenog okruženja i iz njene političke partije, koji su diplomirani pravnici i imaju veze sa pravosuđem i da su joj i oni dali svoje materijale i sugestije koji treba da predstavljaju njen politički stav. Znači, u redu je da se napada politički stav, ali smatram da je vrlo nekorektno od strane prethodnog govornika, narodnog poslanika Jovanovića, da na takav način diskredituje mogućnost učešća u ovoj debati od strane narodnog poslanika Sande Rašković Ivić. Zaista, nema potrebe da se na taj način obraćamo jedni drugima po jednoj ovakvoj temi.
Hvala, kolega Nogo. Smatram da nisam povredio Poslovnik. Naravno, imamo danas, kao i uvek, parlamentarnu debatu. Gospođa Sanda Rašković Ivić će imati već sada priliku da replicira gospodinu Neđi Jovanoviću, tako da ja nisam primetio, naravno da bih reagovao sigurno, da je uvredio na bilo kakav način. Pravo na repliku, Sanda Rašković Ivić. Izvolite. Izvinjavam se, da li želite, gospodine Nogo, da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Srđan Nogo: Ne.) Ne. Hvala vam. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Želela bih samo da izrazim svoje čuđenje što je prethodni govornik, gospodin Jovanović, rekao da sam se ja izjašnjavala, eto, o stvarima iz pravosuđa, a da nisam pravnik. Ja sam naprosto zgranuta, pošto znam da je on, kažu kolege sa kojima sam se upravo konsultovala o ovim slučajevima izbora, vrstan pravnik i da je bio i državni sekretar, i onda me čudi da jedan državni sekreta Ministarstva pravosuđa kaže kako sam ja uzurpirala i maltene nemam pravo da iznosim neke moralno loše diskvalifikacije ljudi da se i moj moralni lik maltene dovodi u pitanje. No, dobro, ovo je politička arena i sve što se priča… Mi kao narodni poslanici, pogotovo narodni poslanici opozicije, imamo pravo da damo svoju sud i kvalifikaciju o ljudima koji se takmiče za tako javna i istaknuta mesta, bilo koja, ovaj put su to tužioci, zamenici tužilaca i predsednici sudova. Dakle, o nekima imamo dobro mišljenje, o nekima nemamo dobro mišljenje i to možemo da kažemo. Naravno, svako ko piše biografiju će tu biografiju lepo da nakiti i svaka biografija divno izgleda, ali zato postoje strukovna udruženja, zato postoje ljudi koje uvek možemo da pitamo. Što se tiče samih pritisaka u samom sudstvu, to najbolje govori činjenica da se 44% sudija u anonimnoj anketi izjasnilo da stoje pod pritiskom.
Hvala. (Neđo Jovanović: Replika.) Javio se kolega Neđo Jovanović, ali nemate pravo na repliku. Gospođa Rašković Ivić je replicirala. Mislim da nije vas uvredila, niti pogrešno protumačila, samo je odgovorila na vašu konstataciju i ono što ste govorili. (Neđo Jovanović: Nema potrebe da mi zabranite u ovakvoj situaciji.) Ne branim uopšte, nego onda ovo može da traje između vas i gospođe Ivić ceo dan. (Neđo Jovanović: Neće da traje.) Ali, stvarno nemam na konto čega da vam dam repliku, verujte mi. Molim vas, imajte razumevanja. Reč ima Miroslav Aleksić. (Neđo Jovanović: Poslovnik. Imam pravo po Poslovniku.) Pa, ne možete sada da birate. (Neđo Jovanović: Nemojte tako da radite, to nije u redu, nema smisla. Poslovnik!) Ja se izvinjavam, gospodin Jovanović je tražio repliku. Nije imao pravo na repliku. Ne možemo sada da biramo da bi došli do reči. Sačekajte, molim vas. Ja vodim sednicu. Gospodine Aleksiću, nastavite. Vratićemo vam vreme.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, ja ću se u ovoj objedinjenoj raspravi u sklopu druge tačke dnevnog reda na današnjoj sednici osvrnuti na nekoliko stvari. Najpre, što se tiče Predloga odluke o izboru predsednika sudova i Predloga odluke o izboru zamenika javnih tužioca, neću govoriti mnogo, s obzirom da su i jedan i drugi predlog proistekli iz organizacije koje su za to nadležne, pre svega, Visoki savet sudstva je predložio predsednike sudova, a što se tiče zamenika javnih tužioca, predlog je podnelo Državno veće tužilaca. Smatram, nadam se i verujem da su oni to uradili profesionalno, bez političkih pritisaka, intervencija i da ljudi koji će obavljati ove poslove u Srbiji, u cilju građana koji žive u ovoj zemlji, da se mogu nadati da će se to raditi vrlo profesionalno. Samo ću u jednoj opštoj stvari to prokomentarisati i to je moje mišljenje i mišljenje Narodne stranke kojoj ja pripadam, a to je da što se tiče ovih pojedinačnih predloga, rekao sam da neću da komentarišem i siguran sam da se vladajuće stranke ovog današnjeg režima neće mešati u izbor predsednika sudova na nižim nivoima, kao što su osnovni sudovi, zato što se oni mešaju tamo gde su velike parnice, gde su velika dela i gde je veliki novac. I to je nešto što je sfera njihovog interesovanja i apsolutno je to potpuno jasno danas u Srbiji, da tu itekako veliki uticaj imaju Nikola Selaković i ministar Lončar. Dobro ste me čuli. Radi se o dva čoveka koji predstavljaju sivu eminenciju u višim nivoima pravosudnog sistema Republike Srbije, iako to nije njihov resor. Druga tačka koju želim da prokomentarišem jeste i to da konačno na jednoj sednici Skupštine imamo na dnevnom redu i neki predlog opozicije, doduše, sa više od pet ili šest meseci zakašnjenja, a to je Predlog odluke o razrešenju i imenovanju članova RIK, odnosno Republičke izborne komisije. Dakle, ovde se radi o tome da je ostavku gospodin Gajić, koji je bio član RIK, podneo pre više meseci. Mi tek danas raspravljamo o tome. Razumem ja to, vi ste bili, i država je cela bila zauzeta i u službi kampanje SNS za beogradske izbore, ali je dobro da se barem jedan takav predlog našao na dnevnom redu, jer dolazi od opozicije. Citiraću gospodina Gajića, koji je bio član RIK, da je u birački spisak za izbore u Beogradu upisano 150 starijih lica od 110 godina. To govorim iz razloga što ljudi koji se budu birali u RIK moraju da budu i svesni toga da će morati da se suprotstave samovolji i želji da se utiče i da se kreiraju birački spiskovi po političkoj volji. Takođe, pravni savet Narodne stranke je podneo krivičnu prijavu protiv dva ministra, upravo zbog biračkih spiskova. To su ministar Ružić i ministar Nebojša Stefanović, zbog toga što su oni kao ministri dozvolili i omogućili lažnu promenu adresa za veliki broj građana prilikom održavanja izbora lokalnih u Beogradu, i naravno, zbog svega onoga što se dešavalo u tom procesu i menjanja broja birača, kao što je bio slučaj, recimo, na gradskoj opštini Zvezdara od oktobra do novembra za 10.000 ljudi. Ali, moja diskusija će biti uglavnom usmerena na izbor članova Saveta Agencije za energetiku. Dakle, pošto vidim da se malo o tome danas govorilo, ja ću posvetiti malo više pažnje tom problemu. Najpre, što se tiče agencije koje danas postoje i funkcionišu u Republici Srbiji, mi ne znamo koji je to broj, znamo samo obećanja SNS od 2012. godine da će se broj agencija smanjiti na 50 sa broja od 136 ili broja od 170, jer to nije utvrđeno. Ali, to je još jedno obećanje u nizu, kao i mnoga druga koja su obećavana i davana u zadnjih šest godina, a nisu ispunjena, od toga da cena struje neće rasti, da se neće dirati plate, penzije, da će se povećavati plate, da neće biti RTS taksi, da će se smeniti svi direktori, obećavao nam je Vučić, da će primati građane itd, itd. Neću više da nabrajam sva ta obećanja. Trebalo bi mi da potrošim sate na to. Kad govorimo o Agenciji za energetiku i Savetu Agencije za energetiku, koga danas biramo, pre svega moram da upoznam, verovatno, i veći deo kolega poslanika, ali i građana Republike Srbije šta u stvari radi Agencija za energetiku i šta će raditi Savet Agencije za energetiku koga danas ili ovih dana trebate da izaberete. Agencija za energetiku je u moru drugih agencija, verovatno, ako ne najvažnija među najvažnijim za svakog građanina koji danas živi u Republici Srbiji, bilo građanina kao fizičko lice ili neko ko se bavi privredom kao pravni subjekt u Republici Srbiji. Zašto? Zato što Agencija za energetiku danas određuje cenu svih mrežnih energenata u Srbiji, kao što je električna energija ili struja, kao što je gas, zato što Agencija za energetiku donosi tarifne sisteme za izračunavanje cene grejanja u celoj Republici Srbiji u svim sistemima daljinskog grejanja u svim gradovima i svim opštinama Republike Srbije, zato što Agencija za energetiku preko licenci uređuje tržište nafte i naftnih derivata, struje i gasa u celoj Srbiji i tiče se, zapravo, i građana i privrede. To je jako važno telo koje funkcioniše, jedna od najvažnijih agencija u Republici Srbiji. Šta se dešava? Ovaj predlog dolazi sa zakašnjenjem. Zašto? Zato što je bila borba oko podele kolača unutar koalicionih partnera tokom cele prošle godine i prošlog leta, koliko će članova saveta Agencije za energetiku pripasti SNS-u, koliko će pripasti SPS-u. Svi ovi kandidati su se zakleli da oni nisu nikada bili članovi ovih partija, ali njihova prošlost govori o tome da su i te kako bili aktivni u političkim organizacijama i imali politička postavljenja. Sad ću krenuti da malo prokomentarišem ove ljude koje ste vi kao vladajući režim predložili da budu članovi saveta Agencije za energetiku. Što se tiče predsednika Saveta za energetiku, dobili smo predlog gospodina koji se imenuje na sedam godina. Dakle, sedam godina će trajati njegov mandat, gospodin Dejan Popović, koji je zapravo radio u oblasti rudarstva tokom svoje karijere, ali kao državni sekretar u Ministarstvu rudarstva i energetike se uglavnom bavio sindikalnim aktivnostima iz borbi zaposlenih u ovoj oblasti, ali isto tako možemo videti u njegovoj biografiji gde se pohvalio da je bio konsultant za energetiku u firmama, a te firme zapravo se i ne bave energetskom delatnošću, već se jedna bavi prodajom boje i lakova, a ova druga obavlja, doduše, neke poslove iz oblasti rudarstva i energetike. Dakle, radi se o čoveku koji se bavi rudarstvom, koji nema dodirnih tačaka sa energetikom. Dalje, sledeći kandidat koga ste predložili jeste Aca Marković, čuveni socijalista koji je godinama harao po SPS-u i koji je stekao uslov za penziju. Sada ne bih ulazio u to da li je on stručan ili ne, verovatno da jeste. Čovek je godinama obavljao te poslove, iskusan je u obavljanju tih poslova, ali da li je normalno da nekoga ko danas ima 66 godina imenujete na šest godina da bude član Saveta Agencije za energetiku? Penzionera imenujete da na period od šest godina obavlja tu funkciju i da do 72 godine se bavi tim poslom. Dakle, to ne može da bude normalno u državi u kojoj imamo more nezaposlenih ljudi, u državi u kojoj imamo sasvim sigurno kvalifikovane i sposobne osobe koje bi taj posao mogle da obavljaju, pa npr. ako je on i trebao to da radi, mogao je da se imenuje i na kraći period, pa da neko pored njega se obučava za te poslove stručne, ako niko drugi, mogla je njegova ćerka, koja je takođe zaposlena u ovoj Agenciji. Da je njegova ćerka predlog, umesto gospodina Ace Markovića, možda bismo i mogli da prihvatimo kao nekog ko je mlad, ko je perspektivan i ko će se posvetiti ozbiljnije ovom poslu. Dakle, govorite stalno o tome kako imate more ljudi, više ne znamo koliko stotina hiljada članova SNS ima, a postavljate čoveka koji ima 66 godina da obavlja funkciju u trajanju od šest godina. Dalje, što se tiče drugih kandidata, gospođa Negica Rajakov, takođe, je neko ko se ne može pohvaliti, barem smo to videli iz njene biografije, iskustvom iz oblasti energetike. Ima nešto malo dodirnih tačaka, ali ne ispunjava baš zakonske uslove, jer se uglavnom bavila zaštitom na radu, bazama podataka, veštačenjima i drugim nekim oblastima koje nemaju dodirnih tačaka sa strujom, gasom ili naftom. Što se tiče Dejane Stefanović Kostić, gospođa, gospođica koja je obavljala funkciju pomoćnika gradonačelnika Grada Niša je poznata po tome što je njen suprug optužen za korupciju u predmetu vrednom od 660 hiljada evra. Dakle, takođe, jedno vrlo problematično postavljenje. Vratiću se još jednom, da ne ispustim, zaboravio sam, gospođi Negici Rajakov. Zanimljivo mi je kada vidim koliko ona danas funkcija obavlja u Republici Srbiji. Kaže da je trenutno predsednik Nadzornog odbora JKP „Grejanje Pančevo“, što nema nikakve veze sa onim što treba radi Savet Agencije za energetiku, član je Upravnog odbora Bokserskog kluba „Profesionalac“ Pančevo, čitam njenu biografiju za člana Saveta Agencije za energetiku, član Skupštine Privredne komore Srbije i onda član još razno raznih grupacija, stručnih timova, parlamentarnih privrednika, regionalne Privredne komore, član Privrednog saveta Grada Pančevo, pridruženi član Parlamentarnog foruma za energetiku itd. Očito da ona ima vremena i kapaciteta da obavlja još jedan ovako važan posao. Na kraju, peti kandidat za člana Saveta Agencije za energetiku je gospodin Goran Petković koji ima posebno zanimljivu biografiju za obavljanje ovog posla. Čovek verovatno nema uslov, to će se utvrditi naknadno, za izbor na ovu funkciju i prijavio se kao neko ko već obavlja tu funkciju u Agenciji za energetiku. Prilikom prvog izbora je bilo sporno da li on to može da obavlja. Dakle, gospodin Goran Petković je neko ko je završio Pravni fakultet, ko je bio direktor hotela, ko je radio u Sekretarijatu za poljoprivredu, imao zvanje savetnika i pomoćnika ministra, radio je na agrarnom budžetu. Takođe, u njegovoj biografiji je napisao da posebno naglašava učešće u mukotrpnom i složenom radu za vreme sankcija od 1992. do 1996. godine na pripremi, izradi energetskih bilanasa Republike Srbije za oblast poljoprivrede, prehrambene industrije i energenata - jednostavno nije bilo ni približno potrebama, ove bilanse sam sa uspehom branio na vladinom nadležnom odboru, a kasnije sa kolegama pratio i učestvovao u njihovoj realizaciji, ovu aktivnost inače smatram veoma bitnom, jer to u svojoj suštini jeste bio energetski posao. Dakle, čovek je delio naftu tokom sankcija i smatra da je to dovoljno da bude član Agencije za energetiku, član Saveta Agencije za energetiku. Bio je član Upravnog odbora PKB-a. Da li to znači da ja, ako sam vlasnik benzinske pumpe, dovoljno sposoban, stručan da obavljam ovaj posao? Takođe, bio je član Upravnog odbora „Agrobanke“ i kaže da je bio angažovan na realizaciji velikih projekata iz programa ostvarivanja strategije i razvoja energetike za potrebe inostrane kompanije, ali projekat nije realizovan zbog neisplativosti, kako je pokazala studija koju je uradio inostrani partner. Dakle, to je biografija koju je čovek dostavio i smatra da može da obavlja ovaj posao. Šta je suština? Dolazimo do suštine. Prvo, rekao sam čime se bavi Agencija za energetiku i da je to i te kako važno i veliki je interes u podeli kolača između SNS i SPS. Sa druge strane, ljudi koji rade u ovim agencijama danas primaju abnormalno visoke plate. Plata predsednika koga imenujete na sedam godina je tri hiljade evra. Plata članova Saveta Agencije za energetiku će biti dve i po hiljade evra. Da li znate šta to znači? To znači da će predsednik obavljanjem ove funkcije, tokom svojih sedam godina, zaraditi 250 hiljada evra, da će članovi zaraditi od 150 do 180 hiljada evra u zavisnosti od trajanja mandata, nekima pet, nekima šest godina, što je daleko više i od predsednika Republike i od svih drugih imenovanih i postavljenih lica u Republici Srbiji. To pokazuje kompletan besmisao svega ovoga što danas vi radite. Agencija za energetiku toliko ima veći značaj, jer se tiče uređivanja tržišta nafte, gasa i električne energije u Srbiji, i te kako važnih oblasti za sve ono što smo mogli da vidimo da se dešavalo u poslednjih pet, šest godina vaše vladavine i u oblasti električne energije i u oblasti tržišta gasa i u delu tržišta nafte, sa razno raznim aferama, licencama koje su davane, oduzimane i ovo je snažan uticaj sada politike na jedno telo koje treba da bude nezavisno od politike i koje treba da kontroliše ove oblasti. Takođe, na kraju moram da kažem da lično poznajem najmanje pet osoba veoma cenjenih iz oblasti energetike koji pripadaju SPS ili podržavaju tu politiku, možda nisu njihovi članovi. Poznajem i ljude iz SNS koji su takođe ljudi za koje se u oblasti energetike govori pozitivno i koji su mogli daleko bolje da obavljaju ovaj posao, koji su stručniji, profesionalniji, ali oni nisu odgovarali jer su sposobni i stručni i neće dozvoljavati da politika utiče na donošenje odluka i kreiranje stanja u jednoj ovako važnoj agenciji koja se tiče života svih građana, jer uređuje koliko će platiti gas i koliko će platiti struju i šta će se dešavati na tržištu naftnih derivata i kolika će biti cena grejanja u Srbiji i kako će se obračunavati cena grejanja. Tako da, predlažem predlagaču da se ne brukate i da povučete ovaj predlog iz procedure, da predložite stručnije, sposobnije, kvalifikovanije ljude koje znam da imate, neke od njih lično poznajem i jednih i drugih grupacija, da ne biste dale urušavali institucije Republike Srbije. Na kraju, da sumiram sve ovo o čemu sam govorio, vi nastavljate da se igrate državom, a to ste počeli 2012. godine. Nećete i ne znate da kažete koliko danas agencija ima u Srbiji, ne znate kolike su tamo plate, ko su ljudi koji tamo rade, na krilima te priče uvođenja reda u državu, reformi i borbe protiv korupcije ste došli na vlast. Takođe, danas niži sudovi još uvek mogu da deluju kao nezavisna tela i nezavisni organi, ali na višim nivoima je to potpuno pod kontrolom vlasti. Od priče o digitalizaciji, o kojoj je premijerka govorila kada je izlagala svoj ekspoze, govori o tome da imamo ljude koji su u biračkom spisku, a imaju čak neki od njih i 130 godina i vi kažete da je to sve u redu i da nema nikakvog problema i da država odlično funkcioniše. Nije gospodo ništa u redu, vi imate, SNS, među 600.000 svojih članova sigurno ima ljudi koji znaju da rade svoj posao, ali, na žalost, oni koji nisu poslušni, koji misle svojom glavom ne mogu čak i ako su članovi SNS da dođu na odgovarajuća mesta i da daju doprinos razvoju države. Zahvaljujem.
Hvala. Po kom osnovu, izvinite? (Neđo Jovanović: Po Poslovniku.) Izvolite.
Predsedavajući, imam dva osnova, prvi je Poslovnik, drugi je replika. Javljam se sada po Poslovniku. Imajući u vidu da ste mi uskratili dve poslovničke mogućnosti, prva je da mi obavezno date reč po povredi Poslovnika, što je vaša obaveza, član 27, to je rukovođenje Skupštinom, a drugi je put zato što ste već dozvolili drugom poslaniku da diskutuje, a da meni niste dali mogućnost da se odredim prema onome na šta imam pravo. U buduće vas molim da vodite računa samo o primeni Poslovnika, jer ste predsedavajući na sednici. Kada već govorim o Poslovniku, onda moram da vam skrenem pažnju na nešto što vi i te kako dobro treba da znate – svi mi, a naročito nosioci javnih funkcija, odgovaramo za izgovorenu reč. Odgovornost za izgovorenu reč je, po mom dubokom ubeđenju najveći stepen odgovornosti zato što izgovorena reč ovde se čuje od strane milionskog auditorijuma i ukoliko ta izgovorena reč o nekome bude takva da se devalvira njegova stručnost, njegov ugled, to izaziva odijum u javnost, a vi ste dužni da imate osećaj za tako nešto i da sprečite da se bilo ko od nas, ma kako se zvao i ma kojoj političkoj stranci pripadao, odnosi prema bilo kome, naročito onom koga ne zna, da se određuje sa diskvalifikacijama, pa čak i da se komentariše da su biografije simulovane, što je teška uvreda, jer su te biografije utemeljene na činjenicama, na činjenicama i to izuzetno jakim činjenicama. Molim vas da ubuduće vodite računa o tome i da kada narodni poslanik skrene pažnju na nešto na šta ste vi dužni da reagujete, da reagujete odmah, a ne da uskraćujete narodnom poslaniku pravo. Javiću se i za repliku, s obzirom da kao zamenik šefa poslaničke grupe imam pravo na repliku na izlaganje gospodina Aleksića.
Imate ovog puta pravo na repliku. Dužan sam vam obrazloženje. Dakle, i dalje smatram da niste imali prethodno pravo na repliku i daleko od toga da sam želeo da vam uskratim bilo kakvo pravo iz Poslovnika. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje?
Naravno da da. Samo vas upozoravam da ne učinite novu povredu Poslovnika, jer se gospodin Radenković javio za novu povredu Poslovnika, ima prednost u odnosu na repliku.
Hvala. Da li se još neko javlja za povredu Poslovnika? Reč ima narodni poslanik dr Jokić. Izvolite.
Hvala. Član 107. povreda dostojanstva. Slušao sam gospodina Aleksića i u jednom momentu on reče da je za probleme u pravosuđu kriv ministar Lončar. Prosto ne mogu da verujem da čovek ne zna da je Lončar ministar zdravlja. Vi ste prešli to i dozvolili mu takvu rečenicu da završi i da ide dalje. Kao predsedavajući ste bili dužni odmah da mu izreknete opomenu. S druge strane, iskoristio bih ovu priliku, ako dozvolite, da predložim da onim partijama koje su na izborima izgubili dva, tri meseca ne date pravo uopšte ovde da diskutuju, jer oni uopšte nisu sposobni da racionalno razmišljaju. Malo, malo, pa o biračkom spisku. Malo, malo, pa o nekim ljudima koji nisu imali pravo da razgovaraju. Molim vas da o tome vodite računa.
Molim vas, kolega Jokiću, smatram da nisam povredio Poslovnik. Narodni poslanik ima pravo i da zna i da ne zna, ne bih kao spiker da u to ulazim. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Imamo punu listu. Obrisaću listu. Daću dva minuta pauzu. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Prvo dva minuta replika, a onda kao ovlašćeni predstavnik. Prvo u replici, pošto je pomenuta SNS, da je pravosuđe radilo u interesu SNS na prethodnim izborima, želim da kažem da je to najgora uvreda za kompletno pravosuđe i za državu Srbiju i ako neko tako misli da pridobija poverenje građana, onda se grdno vara da će na sledećim izborima uopšte preći cenzus. I ako neko tako misli da pridobija poverenje građana, onda se grdno vara da će na sledećim izborima uopšte preći cenzus. Što se tiče biračkih spiskova o kojima pričamo, pa u njihovo vreme birački spiskovi koji su nama ostali su pokazivali da ljudi mogu da žive 129 godina. Kod nas barem danas, imaju neke normalne godine i mislim da za sada imamo normalne biračke spiskove, naravno da uvek postoje neki problemi koje treba dorađivati, popravljati i na tome ćemo sigurno raditi. I ono na šta bih sada prešla kao jednu temu koja je otvorena, a to je pitanje kadrovske politike uopšte pregleda agencije, Saveta agencije za energetiku i predsednika Saveta. Želim da kažem da gomila laži spakovana u jednu prezentaciju od 20 minuta i gomila uvreda ljudima koji su kandidati za ovakve prestižne funkcije, jedno ponižavanje. Najbolja tri eminentna stručnjaka iz ove oblasti koji su bili članovi komisije, a to su prof. dr Nikola Rajaković sa Elektrotehničkog fakulteta, prof. dr Radivoje Mitrović, dekan Mašinskog fakulteta i prof. dr Aleksandar Orlović, profesor Tehnološko-metalurškog fakulteta u Beogradu. Prema tome, ako mi nismo dovoljno kompetentne kao narodne poslanice, članovi određenih odbora odavde, onda je sve ovo na adresu ovih ljudi sa kojima smo zajedno radili na odlukama koje treba da donesemo za izbor kandidata. S druge strane, ono što najviše boli prethodnog govornika a to je što više Vuk Jeremić i Đilas neće odlučivati o energetskim dozvolama za naftu, gas i električnu energiju. E, to je suština napada na ove ljude, zato što njihovi kandidati koji su do sada sedeli od 2007. godine, kao članovi Saveta Agencije za energetiku jednostavno do sada su odlučivali i više radili u interesu nekih drugih država, a najmanje u interesu svoje države, po pitanju energetske politike. I ono što želim da vam kažem, svako od ovih kandidata koji su predloženi, a videli ste njihovu biografiju notorna laž da predsednik nije radio u oblasti energetike. NJegovo iskustvo višegodišnje, više od 10 godina je uslov pre svega da se kandidujete za ovakvu funkciju. Znači, predsednik potiče od najobičnijeg inžinjera u kopovima i rudnicima koji pripadaju energetskom sistemu privrede, Elektroprivrede Srbije, pa do toga da je bio državni sekretar u Ministarstvu energetike, do toga da je svih šest javnih rasprava o strategiji razvoja energetike do 2030. godine upravo vodio on. Naravno da sa svim faktorima, u državi koji se bave energetikom, kao i što je bio član Nadzornog odbora EPS do sada, dok nije podneo ostavku, kandidujući se za novu funkciju, praktično poznaje energetiku u malom prstu. I to je ono što smeta u stvari prethodnom govorniku kada pričamo o kandidatima. A kad pričamo o krivičnim prijavama muža, žene bilo koga, naravno da je ona odbijena. Ali, ono što želim da kažem da njihovom Đilasu nije nikakva krivična prijava smetala da se kandiduje za prestižne funkcije i da se vrati u politiku i da dobije onoliko glasova koliko je dobio i napravi totalni haos na političkoj sceni, upravo opozicije i time što je zataškao mnoge svoje afere u gradu Beogradu, upravo time što je povraćaj u politiku sproveo na jedan nekozistentan način sa strankama koji ideološki uopšte nemaju nikakve veze. Prema tome, to pokazuje suštinu napada uopšte, i na ljude koji su kandidati za ovako važnu instituciju. A kada govorimo ceni električne energije, ne želim da ostane u javnosti, jednostavno jedna laž koja se stalno kroz ovaj govor prožimala o tome da cenu električne energije isključivo Agencija donosi odluku o tome i govori kakva će biti, da plašimo građane Srbije o tome da promenom će doći do povećanja električne energije. Vlada određuje cenu električne energije, na predlog takođe Agencije koju danas biramo, ali Vlada je ta koja donosi strateške odluke i krajnju odgovornost snosi pred građanima Srbije i za energetsku politiku kao i za svaku politiku unutar Srbije i prema samim građanima. Prema tome, sve ovo što ste čuli i što ste imali prilike da čujete je jedna gomila laži koja želi da lično uvredi ljude koji su se kandidovali na ovakva mesta. Oni su ispoštovali sve uslove konkursa koji su jako restriktivni, znači kažu da treba da dokažu svoj rad preko 10 godina u energetici, da svojom biografijom treba da dokažu sve to. Svojim potvrdama od nadležnih institucija su dokazali sve to i na osnovu razgovora koji smo sproveli kao komisija sa svim kandidatima i verujte mi da im nije bilo lako da pred pet članova komisije u direktnim pitanjima stručne prirode odgovore na to na onaj način na koji su odgovarali i da dobiju naše poverenje, s obzirom da je konkurencija bila jako velika, kada govorimo o toj stručnosti. Mislim da ovo sve što je izrečeno jednostavno treba da pokaže da Srbija nema stručnjake i da vladajuća koalicija nema koga da kandiduje, što naravno nije istina i naravno da ove biografije koje stoji iza ovih kandidata, pokazuju da Srbija ima čime da se pohvali. Na kraju krajeva, u proteklih pet godina imali ste prilike da vidite kako se vodi energetska politika Srbije i kako Srbije jednostavno vodi krajnje odgovornu socijalnu politiku prema građanima Srbije, kada je u pitanju cena električne energije. Hvala.
Hvala dr Tomić. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, povreda Poslovnika.
Reklamiram povredu člana 107. i 104. Gospodine predsedavajući, suština parlamentarnog života se sadrži i u proceduri. Poštovanje i čuvanje te procedure i te kako značajno doprinosi da u normalnim uslovima radi ovaj parlament. Vi ste malopre povredom Poslovnika povredili i proceduru. Mi smo ovde slušali uvrede na račun pojedinih kolega poslanika, omalovažavanje da nisu stručni za pojedine oblasti, da čak može da se zaključi da kada odemo kući, nećemo moći da uključimo svetlo ako nismo Nikola Tesla, da ne navodim još neke primere koji bi mogli da budu adekvatni. Ono što je potpuno narušilo proceduru to je da ste namerno ili slučajno odredili pauzu od dva minuta, kada je kolega poslanik rekao jednu suštinsku istinu, kako razmišlja većina. To je pravo lice ovih koji drže vlast, da oni koji izgube izbore na nivou lokalne samouprave, treba im zabraniti dva meseca najmanje da govore u ovoj Skupštini. Mislim da je to prava slika demokratije u Srbiji ne samo pojedinaca, nego i većine koja na taj način razmišlja. Vama, koji ste pobedili na izborima tako trijumfalno, čestitam početak pada sa vlasti. Neka vam je primer DS. I oni su se tako ponosili sa pobedom, ali treba čoveka da pobeđuje, kada se uzdiže treba da vodi računa i o svojoj okolini, ne treba se toliko izdizati. Mora se voditi računa da ćete kada ste toliko visoko, vaš pad biti mnogo bolniji. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, povreda Poslovnika.
Kao potpredsednik Narodne skupštine, u obavezi sam da intervenišem po povredi Poslovnika i da iskoristim i ovu priliku da kažem da ova Narodna skupština radi po privremenom Poslovniku, jer nije ovaj saziv nikada izglasao Poslovnik, ali i ovakav kakav je, najlošiji na svetu je Poslovnik. Onaj ko predsedava sednicom mora da ga poštuje. Od samog početka sam pokušala da sa mesta intervenišem predsedavajućem, kada je jutros obmanuo Skupštinu i javnost da će u ime predlagača, u ime VSS da će ovde biti gospodin Dragomir Milojević. Kažem, dobili smo obaveštenje da neće, on nema pojma, baš ga briga, ima da ispriča šta je planirao i ako neko kaže nešto što mu se ne dopada ili ako neko hoće da interveniše po Poslovniku, da napravi pauzu od dva minuta. Neće vam to prolaziti, što se tiče nas iz SRS, mi vam to sigurno nećemo dozvoliti. Mogu ovi tamo da viču, da arlauču koliko god hoće, da se hvale pobedama. Pobedili ste, videli ste i vi znate kako, tu ste mrvica u nekom lancu. Znaju kako su pobedili, ali sigurno nisu pobedili zato što su građanima obećali da će raditi ovako kako rade, već i paketima i biračkim spiskovima i parama i obmanama i lažima itd, ali to nije tema. Mi smo ovde narodni poslanici, mi smo predstavnici najveće opozicione političke partije u Narodnoj skupštini i budite sigurni da ćemo se tako ponašati i da nijednom predsedavajućem nećemo dozvoliti da gazi Poslovnik. Hvala.
Hvala. Da li gospodin Mirčić i vi želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Milorad Mirčić: Da.) (Vjerica Radeta: Da.) Hvala. Reč ima Ana Karadžić. Izvolite, koleginice.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, predstavnici Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca, poslanička grupa Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke i Ujedinjene seljačke stranke podržaće ovaj set zakona u Danu za glasanje. Tema izbora na ovako visoke funkcije je veoma važna i jeste stub funkcionisanja naše države. Izbor kandidata koji se nalazi ispred nas dobili smo od strane Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca i izrazila bih svoje zadovoljstvo što su predloženi kandidati mladi. Smatram da će na taj način moći da se uvedu neke novine u pravosuđe i sigurna sam da će značajno doprineti povećanju efikasnosti, a tako i nezavisnosti sudstva. Takođe nisam iz struke, ali obzirom da su Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca i do sada radili nezavisno, smatram da je njihov predlog koji je danas pred nama validan i kvalitetan i ne vidim razlog zašto ne bismo glasali. Takođe bih još jednom istakla da su svi kandidati dobili najviše ocene i da su jednoglasno predloženi. Ovom prilikom neću komentarisati same biografije, ali hoću način na koji se kandidati biraju. Način koji je korišćen jeste da iskustvo koje imaju, a to je – preko 10 ili 15 godina staža od položenog pravosudnog ispita ih definitivno kvalifikuje. Smatramo da je predlog koji je pred nama pravedan, ispravan i da će zaista dati rezultate. Ovu temu ne treba politizovati, kao što se uvek radi i što je normalno i što očekujemo od opozicije. Možemo se samo prisetiti kako su oni to ranije radili, na primer 2009. godine, kada je došlo do seče sudija, kako je to nazvano tada, 730 nepodobnih za vladajući režim ostalo je bez svojih funkcija. To je politizacija nezavisnih organa, koja nažalost nije sankcionisana. Danas se priča o tome kako ne treba da prihvatimo predloge koji su pred nama, ne zato što su kandidati loši, jer smo čuli da su kandidati dobri, da ih hvale kolege, da ih je struka izabrala, već zato što su oni verovatno neka produžena ruka vlasti, ali vraćamo se na to verovatno da su to samo pretpostavke i neistine koje pokušavaju da se iznesu pred građane Srbije. Mi se reformama ne vodimo na taj način. Nijedna vlast ne bi trebalo da ima upliv u nezavisne institucije, pogotovo u sudstvo. Iz tog razloga možemo videti rezultate na prethodnim izborima, gde smo dobili 45% podrške građana, što je rezultat koji nijedna opoziciona stranka nije do sada ostvarila, da ne pričam o Sevojnu, o Aranđelovcu, o Boru itd. Neću da skrećem sa teme i da ispada da mi ovde likujemo, već samo hoću da podsetim sve poslanike ovde koga je narod izabrao, da ima poverenje u nas i da je to pravi put, odnosno da je narod rekao šta je za njih pravi put, tako da je izbor ovih kandidata koji se nalaze pred nama nešto što mi treba da podržimo. Reforma sudstva je veoma važna. To je jedan korak napred u opštim reformama države. Vlast ulaže veliki napor da pravosudni sistem što bolje funkcioniše, da funkcioniše u što boljim uslovima. Podsetiću samo da smo imali na nekom od prethodnih zasedanja zakone koje smo usvojili, gde piše – ulaže se 20 miliona evra u rekonstrukciju Palate pravde, koja nije rekonstruisana u poslednjih 40 godina, zatim u izgradnju objekta Tužilaštva za organizovani kriminal 11 miliona evra, rekonstrukciju Vojno-tehničkog instituta u Beogradu 10 miliona evra. Ovo pokazuje da je nama pravosuđe, razvoj pravosuđa i nezavisno pravosuđe veoma važno, od vitalnog je značaja za razvoj našeg društva. Potrebno je da stvorimo uslove upravo ovim mladim ljudima koji su izabrani da na najbolji način vrše svoj posao. Oni koji su inače ovde najglasniji, koji se najviše bune, koji ništa ne žele da podrže, oni su zaboravili kako su oni nekada vladali, kako je nekada izgledalo pravosuđe, zaboravili su kako su pljačkaškim privatizacijama orobili ovu državu, kako su otpuštali radnike, ali sigurno nisu zaboravili svoju reformu pravosuđa, pa se zato sada plaše da mi radimo istu stvar. Mi ne radimo isto. Zbog toga smo ostvarili taj rezultat, zbog toga nas narod bira i zbog toga smo sigurni da će izabrani kandidati raditi nezavisno i savesno svoj posao. Mi reformišemo sudstvo upravo da se oni koji su ranije radili to što su radili nađu pred sudom i pred pravdom, ali onim nezavisnim, i da vidimo šta će biti ishod toga. Još jednom naglašavam da će Pokret socijalista, Ujedinjena seljačka stranka i Narodna seljačka stranka glasati za ovaj predlog koji se nalazi pred nama, jer smo sigurni da je kvalitet nesporan i da su institucije koje su predložile ove kandidate nezavisne. Hvala vam puno. Prijatno.
Hvala, gospođo Karadžić. Da li još neko želi reč od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa? Izvolite, Branka Stamenković, samo molim vas sledeći put na vreme.
Hvala. Izvinite što nemam reflekse pantera. Što se tiče današnjeg dnevnog reda, svi mi poslanici dobili smo jutros dopis od Alumni kluba Pravosudne akademije. Ja bih htela nešto o tome da ovom prilikom popričam. Unapred molim da imate na umu da ono što kritikujem nisu ljudi koji su ovde predloženi da budu izabrani. Ono na šta imam primedbu i što ću da kritikujem jeste procedura. Po meni, na osnovu ovih informacija koje su dostupne, ne samo iz tog dopisa Alumni kluba Pravosudne akademije, već i iz medija, napravljena je greška u toj proceduri. Takođe molim da se ne uzima zdravo za gotovo da ja tvrdim da je ta greška namerna. Ja ne znam kakva je ta greška, ali stojim na stanovištu da je određena greška napravljena. Greške se dešavaju. LJudski je grešiti. Ko radi, taj i greši. Ne greši samo onaj koji nikad ništa ne radi. Stoga ću ja nakon ovog izlaganja zamoliti da pokušamo, daću predlog, da tu grešku ispravimo tako da građanima Srbije koji su nam svima ovde prvi na umu bude bolje. Naime, u čemu je problem? Dana 14. decembra prošle godine Državno veće tužilaca održalo je sednicu na kojoj je donelo odluku da se izaberu 52 zamenika javnog tužioca koja mi sad danas u Skupštini treba da potvrdimo. Ono što je problem jeste što je spisak ljudi koji će biti izabrani procurio u javnost putem medija pre nego što je ta sednica uopšte održana. Ja bih predsedavajućeg samo zamolila ako može ono zvonce da iskoristi u svrhu za koju je i namenjeno, a to je da malo smiri kolege u sali. Podsećam da tokom ove rasprave nije neophodan kvorum, tako da oni koji bi da malo ćaskaju jedni s drugima, uglavnom iz vladajuće većine, da mogu malo do restorana da odu.
Dobro, opomenuću, koleginice, samo nastavite da govorite, ne brinite.
Možete li da ih smirite, da se ne nadvikujem sa njima? Hvala. Znači, procurilo je u javnost spisak ljudi koji će biti izabrani pre nego što su oni izabrani. To je bilo 14. decembra, 18. decembra, Alumni klub Pravosudne akademije odmah šalje zahtev Državnom veću tužioca da im se dostavi zapisnik sa sednice na kojoj je ovaj izbor izvršen, s obzirom da je javnost bila isključena sa zasedanja te sednice, a s obzirom da se novinarima koji su pitali kako je moguće da je procurio taj spisak u javnost, iz Državnog veća tužioca, odgovaralo da je na nekoj pripremnoj sednici napravljen spisak, pa da je procureo, eto taj spisak, Alumni klub Pravosudne akademije, tražio je i zapisnik sa te neke druge sednice. Ono što ne mogu da shvatim jeste, da uprkos činjenici da je ovo traženo 18. decembra, Državno veće tužilaca, to nije dostavilo taj zapisnik. Decembar, januar, februar, 5. marta, pazite tri meseca kasnije, nakon čitave procedure i natezanja sa poverenikom stiže odgovor, da zapisnik ne može da se dostavi zato što nije izglasan. Nije potvrđen, jel od tog 14. decembra Veće nije ni zasedalo. Dva pitanja tu imam. Prvo je – zašto Veće nije zasedalo? Pazite, u 2017. godini, Veće je zasedalo: januar, februar, mart, april, maj, jun, jul, avguste, septembar, oktobar, novembar, jednom do tri puta mesečno i sad: decembar, januar, februar ne zaseda ni jednom, a pritom zna da je veliko interesovanje javnosti. Zna da se javnost uznemirila, znači ne ulazim u to da li je javnost uznemirena s pravom ili ne. Neki, kolege poslanici su već pričali da i taj Alumni klub Pravosudne akademije ima neku svoju agendiju zbog koje to radi. Moguće je, ja to ne znam. To ne moram ni da znam i to za ovu priču nije ni važno. Da je procedura ispoštovana, oni ne bi imali prostora da uopšte guraju neku svoju agendu ukoliko je uopšte imaju. Možda je imaju, možda je nemaju. Zašto Veće tužilaca dva meseca nije usvojilo ovaj zapisnik, a zna da je veliko interesovanje javnosti za to? Mogu osnovano da sumnjam da Veće namerno nije zasedalo i namerno nije donelo taj zapisnik, da bi imalo opravdanje zašto da ga ne pošalju. Druga stvar koja mi nije jasna. Kako uopšte možete u Narodnu skupštinu da šaljete bilo kakav predlog odluke koji je izglasan na sednici čiji zapisnik nije potvrđen? Zamislite sada mi ovde izglasamo ova 52 kandidata, postavimo ih na njihove funkcije po sudovima, sutra se održi nova sednica Državnog veća tužilaca i bude oboren zapisnik. Šta onda da radimo? Zašto to radimo? Dva i po meseca je bilo sasvim dovoljno vremena da se taj zapisnik usvoji a ne da se njegovo neusvajanje koristi kao izgovor da se on ne dostavi. Ponavljam još jednom, ne znam ko su te 52 osobe na tom spisku i ja ne želim da znam i nije moj posao da znam. Vi postojite da ja to ne bih morala da znam. Ali, vi ne možete tražiti od nas blanko poverenje na – majke mi treba da nam verujete. Vi morate poverenje da gradite kroz poštovanje procedure. Ukoliko se procedura ispoštuje od početka do kraja, ma ne može vam niko reč reći. Zašto uopšte kršenjem procedure dajete municiju bilo kome da bilo šta sumnja? Znači, apsolutno mi nije jasno zbog čega nekoliko šansi dosad nisu iskorišćene da se greška koja je u proceduri napravljena ispravi. Druga stvar, koja mi nije jasna jeste – zašto je taj proces izbora tako netransparentan? Vi ste rekli u uvodnoj reči, u obraćanju, da je rang lista koja je napravljena, nakon izvršenog konkursa objavljena na sajtu Državnog veća tužilaca. Lista nekakva jeste objavljena, ali ja je nikako ne bih nazvala rang listom. To je lista koja sadrži spisak kandidata i njihovu ocenu na ispitu stručnosti i to je sve što ta lista sadrži, a iz uvodnog izlaganja svi smo čuli i saznali da to nije jedini kriterijum. Tu ima još nekih ocena i još nekih kriterijuma. Gde su te ocene? Gde su ti kriterijumi? Zašto to nije objavljeno na veb sajtu? Time gradite poverenje, tako se gradi poverenje, a verujte mi, neophodno nam je to poverenje. Gladni smo tog poverenja, jel naš pravosudni sistem ima izuzetno loš imidž među građanima i to nije od juče. Znači, svi se sećamo 2009. godine, sećamo se ogromnog skandala i kako su pravljeni spiskovi po kafanama, ko će biti izabran za sudiju ili ne. Ako imamo takvu referentnu tačku i svi se toga još sećamo, mi ne smemo da radimo sad ništa, ni malecko da izazovemo neku sumnju. Moramo sto puta više da budemo transparentni i oprezni da do ovoga ne bi došlo, da bi se vratilo poverenje u pravosuđe. Ovo ovako kako je ova procedura sprovedena, pri čemu, ponavljam, uopšte me ne zanima da li Alumni klub ima agendu neku svoju ili nema, uopšte me ne zanima ko je tih 52 ljudi na spisku. Nemam nameru da idem od jednog do drugog da gledam kakva im je biografija. To je vaš posao. Mene samo zanima procedura i zanima me javnost rada. Zašto je javnost bila isključena sa rada te sednice? Zašto je glasanje bilo tajno? Pri čemu i nije tajno, jel vi ste u uvodnom obraćanju rekli od svih prisutnih devet članova, jednoglasno je doneta odluka. Znači, više nije tajno glasanje, jel znamo praktično da su svi glasali za. Zašto rang lista ne sadrži sve kriterijume? Zašto zapisnik nije usvojen? Zašto zapisnik, čak ni ne usvojen nije dostavljen na zahtev Pravosudne akademije? Molim vas, morate da shvatite da ja kao predstavnik građana ovde, ova pitanja moram da postavim. Ja vas molim da date neki odgovor da smirite situaciju, da smirite sumnje. Jedini odgovor koji će da smiri moju sumnju glasiće – žao nam je što je napravljena proceduralna greška, povući ćemo ovo iz skupštinske procedure, u rekordnom roku ponovićemo sve ispočetka, jer mi sami prvi ne želimo da postoji trunka sumnje. Trunka sumnje je medveđa usluga tim ljudima koji su izabrani. Zašto oni da počnu svoju karijeru sa i trunkom sumnje? A sumnja je posejana. Jedini način da tu sumnju sada sklonim jeste da sve uradimo ispočetka, po proceduri i potpuno transparentno. Tako ćemo izgraditi i poverenje, malo po malo, u naš pravosudni sistem. Složićete se sa mnom, to i vrapci na grani znaju, da politički uticaj na pravosuđe postoji i u tom smislu ja znam da vama nije lako. Ni vama, ni ostalim ljudima koji rade unutar našeg pravosudnog sistema. Međutim, vi kao institucija, vaš posao nije da vi sada čekate da taj politički uticaj sam po sebi nekako nestane. Ja vas molim – borite se protiv tog političkog uticaja. Pokažite zube. On neće nestati sam po sebi, nego se protiv njega morate boriti. Apelujem, da bi svaku sumnju otklonili, da bi poštedeli tih 52 ljudi koji su na listi, mrlje da su karijeru počeli sumnjivim izborom, da sve ovo povučemo, da potpuno transparentno u javnosti ispočetka sve u rekordnom roku napravimo, da nema pripremne sednice, a kasnije je rečeno da pripremne sednice nije ni bilo. Znači, prvo se novinama daje izjava da je sve to dogovoreno na pripremnoj sednici, a onda se u odgovoru na zahtev Povereniku odgovara da pripremne sednice nije ni bilo. Stvarno je stvorena jedna papazjanija u javnosti kada je reč o ovome. I o ovome mediji pišu od decembra naovamo. Dajte da smirimo javnost. Dajte da ovo povučemo. Neka sednica Veća traje i dva dana, ali idite jednog po jednog kandidata, u potpuno otvorenoj jednoj atmosferi prema javnosti, objavite sve kriterijume, sve ocene na sajtu, pa ko želi, neka gleda, ko ne sumnja, neće ni da gleda, ali neka to bude jedan proceduralno potpuno čist proces. Hvala.
Hvala gospođo Stamenković. Reč ima gospođa Sandra Kulezić. Budući da smo od prethodnog govornika mogli čuti masu kontradiktornih stvari i pitanja vezano za proceduru u Državnom veću tužilaca, ja ću najpre da otklonim jednu sumnju, a to je – svakako nećemo odustati od ovog predloga, niti ćemo ga povući, a to pre svega zbog toga što je procedura i te kako bila u skladu sa zakonom, u skladu sa Poslovnikom, u skladu sa Pravilnikom i u krajnjem, u skladu sa mišljenjem tih istih kandidata koji su u toj proceduri učestvovali, budući da u situaciji kada su u po dva nivoa imali mogućnost da podnesu prigovor i na te, evo sada, osporene rang liste i na konačne rang liste, to nijedan od kandidata koji su učestvovali na konkursu nije učinio. Pokušaću da redom ispratim ovu malopređašnju diskusiju. Drago mi je što čujem da ne prihvatate zdravo za gotovo činjenicu da je Državno veće eventualno namerno pogrešilo u ovoj proceduri, ali je očigledno da se u ovom slučaju zdravo za gotovo prihvata sve što navodi Alumni klub, odnosno jedan deo predstavnika Alumni kluba u svojim dopisima i tim njihovim dopisima i tim njihovim stavovima se očigledno veruje tako zdravo za gotovo. Kada je reč o proceduri vezano za izbor za predlaganje ovih kandidata, ja sam u uvodnom izlaganju navela detaljno kako je to rađeno i neću se sada baviti time. Glavna priča vezana za prethodnu raspravu je bila vezana za zapisnik sa sednice od 14. decembra, na kojoj je doneta odluka o predlaganju kandidata o kojima se danas raspravlja. Sednica je održana u prostorijama Državnog veća tužilaca, odnosno u prostorijama Republičkog tužilaštva, gde se inače drže te sednice, zbog toga što mi nemamo prostor za tako nešto. Sednica je održana uz prisustvo javnosti. Toj sednici su prisustvovali predstavnik Alumni kluba Pravosudne akademije i predstavnik Udruženja tužilačkih pomoćnika Srbije. Oba predstavnika su prisustvovala radnom delu sednice u delu rasprave. Na samom početku sednice doneta je odluka da će odlučivanje biti javno. Državno veće tužilaca ima pravo na to, po Poslovniku o radu Državnog veća tužilaca i nema nikakvog razloga da se bilo kome pravda ili objašnjava zašto je takva odluka doneta. Ta odluka je takođe doneta jednoglasno, uz saglasnost svih članova Veća. Dakle, nije tačno da je sa sednice isključena javnost. Javnost je prisustvovala u kompletnom delu sednice, osim dela o odlučivanju, i bila u prilici da čuje i predlog izvestioca vezano za izbor zamenika javnih tužilaca, odnosno za predlog odluke i da čuje kriterijume kojima će se tom prilikom rukovoditi Državno veće tužilaca. Jedan jedini kriterijum je kriterijum koga priznaje i zakon i Poslovnik o radu i Pravilnik o ocenjivanju, a to je kriterijum stručnosti i osposobljenosti i taj kriterijum se meri ocenom sa ispita. Ono što je problem kod odlučivanja u tom slučaju je to da veliki broj kandidata ima najveću ocenu. O tome kako smo diferencirali kandidate koji su imali najveće ocene a nemamo mogućnost da ih na drugi način ocenjujemo, niti smo to činili, ja sam objasnila šta je to što nas je rukovodilo da između dva, tri ili pet kandidata, u nekim slučajevima i 70 kandidata sa peticom za određeno javno tužilaštvo, opredelimo zašto ove petice a ne one petice. Kriterijum iskustva, kriterijum vrste posla koji su obavljali je za nas bio značajan, mimo ocene stručnosti i osposobljenosti. Zašto? Zato što je situacija u javnim tužilaštvima u ovom trenutku izuzetno teška. Takva situacija je od 2013. godine, od povećanja obima posla, od činjenice da se do, evo, poslednjih godinu ili dve dana broj upražnjenih mesta nije popunjavao ili se u vrlo malom broju popunjavao. Mi smo kao Državno veće koje je dužno da vodi računa o efikasnosti u radu javnih tužilaštava dužni da se pre svega rukovodimo tim imperativom, a to je da poboljšamo rad javnih tužilaštava. Zbog toga smo birali kandidate koji su u najvećem broju, to ste mogli da čujete, tužilački pomoćnici, ljudi koji rade preko 10, jedan kandidat 19 godina kao tužilački pomoćnik, sve vreme u tužilaštvu, to su ljudi koji u ovom trenutku samostalno rade u predmetima već godinama, u predmetima u kojima mogu da rade, u skladu sa odredbama ZKP-a. To su gotovi tužioci. To su ljudi koji će sutra zadržati te svoje predmete, dobiti nove predmete u rad i moći da nastave svoj posao da rade kako su ga i do sada radili. Svi ti kandidati su od strane javnih tužilaca, koji su dužni da ocenjuju njihov rad, od strane kolega sa kojima rade, ocenjeni najvišim ocenama. Kada kažem najvišim ocenama, mislim o mišljenja koja su nam dostavljena u skladu sa odredbama zakona koji kaže da je Državno veće tužilaca dužno da prikuplja mišljenje o kandidatima i mi smo to, naravno, uradili i mi smo i ta mišljenja imali u vidu. Ali, opet kažem, u delu gde smo diferencirali kandidate sa najvišim ocenama. Da se vratim na konkretan zapisnik koji je predmet ove prethodne diskusije. Dakle, da, tačno je da Državno veće tužilaca do danas nije usvojilo taj zapisnik, ali nije tačno da državno veće nije imalo sednice u međuvremenu. Imali smo sednicu u međuvremenu. Međutim, nije bilo uslova da se taj zapisnik usvoji. Zašto? Zato što zapisnik Državnog veća tužilaca nije samo puki zapisnik o broju glasova koje je neko dobio, nego zahteva određeni nivo autorizacije i potvrđivanja onoga što je svako od članova rekao na sednici Veća prilikom usvajanja zapisnika, što dalje podrazumeva da na sledećoj sednici, na kojoj se usvaja zapisnik, svaki član Veća koji je prisustvovao sednici sa koje se usvaja zapisnik mora autorizovati svoj deo izlaganja. I ovo nije jedini zapisnik koji nije usvojen. Dešavalo se do sada da se prosto ne ponovi isti sastav Veća na sledećoj ili na nekoj od narednih sednica da bi se ti zapisnici potvrdili. Nije tačno da se Državno veće, kako ste naveli, nadvlačilo sa Poverenikom, Državno veće je postupilo odmah po rešenju Poverenika. Mi smo naveli i tražiocu informacija zbog čega ne možemo da dostavimo zapisnik sa sednice. Očigledno je da to nismo dobro obrazložili. Povereniku smo to obrazložili u našoj novoj odluci kao smo ponovo tražioca obavestili zbog čega mu nismo dostavili. Do sada nemamo novih primedbi od strane Poverenika po tom pitanju. Kada govorimo o nekakvoj tajnosti postupka i o nekakvoj preliminarnoj sednici, ili već kako su ta grupa kandidata nazivala to dešavanje, koje su zapravo oni sami proizveli, ja ne znam šta da vam kažem vezano za to jer ja ne znam ko je i kako sastavio oni što su oni pokazivali u medijima. Mogu samo da pretpostavim kako je došlo do toga da neko kaže – evo, ovo je vaš spisak Državnog veća tužilaca. Ne, to nije bio spisak Državnog veća tužilaca, to odgovorno tvrdim. Državno veće tužilaca je odlučivalo na sednici Veća na osnovu rang listi koje je imalo pred sobom, svako od članova Veća, zajedno sa biografijama, zajedno sa mišljenjima i svim ostalim podacima koji su bitni za kandidate. Dakle, ko je i kako napravio taj spisak? Zašto je želeo da prikaže rad Veća kao nekakav rad podložan uticajem, kao nekakav tajni rad, kao nekakve prethodne sednice i sve ostalo, ja ne znam. To je pitanje za one koji su to pokazivali. O uznemirenju kandidata o kom ste govorili, sa jedne strane ti kandidati koji su dostavili ovakav dopis, ja moram da kažem da je to jedan jako uzak krug kandidata, čak ne ni svih predstavnika Alumni kluba Pravosudne akademije, već jedne male grupe nezadovoljnih kandidata. Sa druge strane, koliko je meni poznato u Narodnu skupštinu je danas stigao i dopis Udruženja sudijskih i tužilačkih pomoćnika, koji je potpuno suprotan ovom dopisu Alumni kluba Pravosudne akademije, gde svi sudijski i tužilački saradnici u potpunosti podržavaju rad Državnog veća tužilaca, uključujući i odluku vezanu za ovaj konkurs. Tvrde da je po njihovom mišljenju procedura ničim nije narušena, da je izbor bio potpuno transparentan i potpuno u skladu sa zakonom. Zato bih vas molila da još jednom razmislite da li zaista treba iznositi ovakve kvalifikacije o ozbiljnom radu jednog ozbiljnog državnog organa. Hvala. Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo. Izvolite.
Pravosuđe je jedna od tri grane vlasti u svakoj državi, pa tako i u Srbiji i svakako da je ovo vrlo važna tema pred nama, pogotovo što postoje tendencije da se Narodna skupština ubuduće, kao najviši predstavnik naroda i kao zakonodavna i kontrolna vlast isključi potpuno iz odlučivanja u pitanjima pravosuđa. Zbog toga je ova sednica danas posebno važna. Ja se slažem sa izjavama nekih prethodnih cenjenih kolega koji su rekli da kada je ovakva tema, mi moramo da govorimo objektivno na osnovu činjenica, na osnovu dokaza i potkrepljenim argumentima. Ja kao i uvek isključivo ću se u svom obraćanju držati toga, jer za sve što kažem posedujem kako pisane dokaze, tako i audio i video dokaze ili izjave očevidaca ili same izjave ljudi iz pravosuđa ili nosilaca najviših državnih vlasti. Najpre, stanje u pravosuđu je izuzetno loše i koliko god mi ovde se trudili da ga ulepšamo, prosto moramo prihvatiti tu činjenicu. Nije nam naravno bolje stanje ni u drugim segmentima države, ali pravosuđe je, ja mislim, ključ problema u Srbiji. Kada bi smo rešili pravosuđe, siguran sam da bi se rešilo 70% problema ove zemlje. Naravno da nije taj problem nastao juče i da je dugo geneza tog problema i koja iz godine u godinu sve više metastazira, ali najbolju sliku o pravosuđu ja mislim da daje samo pravosuđe. Ja sam protivnik Pravosudne akademije i stalno sam je ovde kritikovao, ali u ovom slučaju rekao bih nešto što nema veze sa njihovim stavovima, već isključivo sa anketom koju su oni sproveli među predstavnicima pravosuđa. Naime, u anketi Alumni kluba Pravosudne akademije, gde su anketirani isključivo sudije i tužioci, 84% sudija reklo je da se izbor i napredovanje sudija ne vrši isključivo po objektivnim kriterijumima, već da uz politički uticaj, koji se stalno potencira, postoje takođe i lične veze i nepotizam. Mislim da mi stalno zaboravljamo da postoje i lične veze i nepotizam u pravosuđu i to treba potencirati u svakako prisutan politički uticaj. Kod tužilaca je ta situacija čak i gora. Osamdeset i pet posto tužilaca smatra da za izbor i napredovanje su potrebne lične veze, nepotizam i političke veze. Kada sa tim dodamo da postoji i anketa koja je sprovedena u Alumni klubu, uz podršku delegacije EU u Srbiji, po kojima se 69% građana ne slaže da je pravosuđe profesionalno. znači smatra da pravosuđe nije profesionalno, a 79% smatra da pravosuđe nije pristrasno, odnosno da je nepristrasno, mi onda dolazimo do podataka da 80% građana nema poverenje u pravosuđe, a da čak 85% ljudi samog pravosuđa smatra da je stanje loše. Kada se na to dodaju podaci Društva sudija Srbije, gde se u anonimnoj anketi 44% sudija izjasnilo da je trpelo politički pritisak, pre svega preko predsednika sudova i da su donosili odluke pod tim pritiskom, suprotne zakonu, mi onda imamo najbolju sliku stanja u pravosuđu. Ja mislim da niko drugi ne treba ništa više da kaže o tome. Kao što znate, ja često umem kada čujem od nekih drugih političkih kolega, pa makar bili i predstavnici vlasti, nešto što takođe zastupam i što mi se sviđa da podržim i da pohvalim i to sam uradio decembra 2017. godine. Ja sam se javno složio i napisao sam jedan autorski tekst sa izjavama predsednika Srbije, Aleksandra Vučića i izjavama gradonačelnika Novog Sada i potpredsednika Srpske napredne stranke, Miloša Vučevića. Naime, 12. decembra 2017. godine, Aleksandar Vučić je izjavio da se slaže sa primedbama iz Brisela da je pravosuđe u Srbiji neefikasno i izloženo političkim uticajima. Takođe, gospodin Miloš Vučević, koji je bio razapet na stub srama zbog tih svojih izjava, a ja sam mislim jedini čovek iz opozicije koji je podržao takav stav, uz jedno veliko „ali“, je izjavio – Gospodo sudije, pitam vas ono što se narod Srbije pita svakoga dana, kada ćete početi da sudite po zakonima Republike Srbije, pravu i pravdi? Kome se zaklinjete, gospodo sudije, državi, Ustavu i pravnom poretku Srbije ili onima koji vam pune džepove, dok u vaše ime sebi po ko zna koji put pišu oslobađajuće presude? Gospodo sudije, odakle vam pravo da se oni koji su Srbiju zavili u crno, opljačkali je do poslednjeg dinara, spirate krivicu zarad vašeg materijalnog blagostanja? Ja sam rekao da je to apsolutno tačno i da podržavam, sa zarezom šta su radili šest godina da najbolja izjava Srpske napredne stranke o pravosuđu dolazi posle šest godina. Zašto samo kada je neka odluka i neki sudija koji nije pod njihovom kontrolom, zašto se ćuti u slučaju, recimo, Bogoljuba Karića ili u slučaju Caneta Subotića, koji su se desili u vreme vlasti Srpske napredne stranke i da postoji analogija sa slučajem „Bubalo“? Ne mogu se sudije deliti na naše i one koji su pod kontrolom drugih centara moći, to je ovde problem. Za mene, ovaj stav važi za sve sudije, a ne samo delimično, da li je jedan klan u pravosuđu, da li je drugi klan u pravosuđu i to je ovde ključni problem. Sada bih voleo da postavim pitanje i da dobijem odgovor od predstavnika VSS i DVT, da li je i jedan sudija, javni tužilac, ili zamenik javnog tužioca krivično odgovarao zbog krivičnog dela kršenja zakona od strane sudije, javnog tužioca i njegovog zamenika iz člana 360. Krivičnog zakonika? Ukoliko nije, a nije, potpuno je nejasno zašto ona mi pričamo da moramo popravljati stanje u pravosuđu, zašto ona i predstavnici vlasti kritikuju pravosuđe, zašto stalno izmene zakona, izmene Ustava, kada u ovoj državi samo tužioci i samo sudije ne krše zakon? Jedini oni, znači, rade pošteno i jedino kod njih nema kršenja zakona. Da li je to moguće? Ja ne znam nijednu drugu državu u svetu gde je to moguće ali, eto, u ovome smo izgleda presedan i najbolji u svetskim razmerama. Idemo dalje. Da li je od strane disciplinskog tužioca Visokog saveta sudstva ikada ijedna disciplinska prijava podneta od strane građana ocenjena osnovanom i pokrenut postupak protiv prijavljenog sudije po takvoj prijavi? Koji je procenat usvojenih zahteva za izuzeće sudije i javnih tužilaca podnetih od strane stranaka u sudskim postupcima i da li se na taj način obesmišljava institut izuzeća? Naravno, ovde je i bitno ko je stranka i tu ne mogu da računam npr. Andreja Vučića, kome se nije svidelo kada je sudija koji je vodio njegovu parnicu sa Asumakumom, odložio ročište. Dakle, pričamo o običnim građanima. Da li postoji takav slučaj? Očigledno da ne postoji. Pitam vas sad, zamislite situaciju, da neka stranka podnese zahtev za izuzeće, podnese primedbu protiv sudije Visokom savetu sudstva, na primer, podnese krivičnu prijavu protiv sudije ili tužioca, a takvih slučajeva ima, i sve to bude odbačeno, da li taj sudija i dalje može da bude objektivan i da objektivno postupa prema toj stranci? Sve i da je potpuno u pravu, logično da kod njega mora da se proizvede određeni revolt prema takvoj stranci. Da se vratim na drugu situaciju. Ukoliko stranka podnese krivičnu prijavu protiv tužioca ili protiv sudije i ta prijava bude odbačena, u kolikom broju slučajeva je podneta krivična prijava za krivično delo lažnog prijavljivanja, što vas zakon obavezuje? Jer vi šta uradite, odbacite krivične prijave i nikom ništa. Ne podnosite krivičnu prijavu za krivično delo lažnog prijavljivanja, jer bi onda i ta prijava bila odbačena, jer u najčešćem broju slučajeva ima elemenata krivičnog dela. Zamislite stranku koja dođe pred sud i bude samlevena od pravosuđa, od sudova, od sudija, od tužilaca, znam iks ipsilon takvih primera i ta stranka ne može nikako da se zaštiti. Znate li vi kolika je moć sudija i tužilaca? Političari, oni se menjaju. Pa neka su i 15 godina na vlasti i odgovarjau na izborima, kakvi god bili ti izbori i koliko god bili namešteni, a kad mi izaberemo sudiju, kad postavimo tužioca, on i po 40 godina može da ostane na toj funkciji i da gospodarima životima i smrti. Izuzetno velika moć se daje tim ljudima, a ne postoje instituti koji štite stranke od takvog postupanja. Evo, sad ću vam reći konkretne primere kršenja zakona od strane sudija, a koji su upravo u vezi sa izborom predsednika Prvog suda ili predsednika Privrednog suda. U parničnom postupku Prvog suda u Beogradu, P 5892/17, ovaj sud, odnosno sudija Marina Brkić je presudom usvojila tužbeni zahtev tužioca, doduše Nikole Petrovića, kuma Aleksandra Vučića, iako je sud morao da odbaci tužbu, koju je u ime tužioca podneo advokat Boris Bogdanović iz kancelarije Bogdanović-Vasiljević, gde je nekad treći partner bio bivši direktor BIA Aleksandar Đorđević, iako je grafološkim veštačenjem renomiranog srpskog sudskog veštaka grafologa utvrđeno da advokat Bogdanović nije potpisao podnetu tužbu i to advokat priznaje, sud, znači, iako postoje odredbe Zakona o parničnom postupku da tužba i svaki podnesak upućen sudu mora da sadrži potpis podnosioca, čl. 98. i 192, kao i da će sud odbaciti svaki podnesak koji je u ime stranke podneo punomoćnik, koji je advokat, ako je nepotpun čl. 101. i 294, pri čemu je podnesak nepotpun ako ne sadrži sve zakonom propisane elemente u kojima se ubraja i potpis podnosioca, sud se poziva na kodeks profesionalne etike advokata. Kako kodeks može da bude jači od zakona? Evo, recite mi, gospodo iz VSS, kako može kodeks, koji donosi jedno udruženje - Advokatska komora, da bude jači od Zakona o parničnom postupku ili Zakona o advokaturi? Član 29. Zakona o advokaturi kaže da je advokat dužan da potpiše svaki podnesak. Isti slučajevi, imamo ih, a ovo je vrlo važno, gde kompromitujemo kandidata za predsednika Privrednog suda u Beogradu, gde isti adv. Boris Bogdanović zastupa „Pireus“ banku, doneo je takođe nezakonite odluke. Sudija Maja Živković, postupak, predmet 16707/10 identična situacija – advokat nije potpisao odgovor na tužbu, niti je potpisao žalbu na presudu. Molim vas, pa gde to ima? Da li je to kršenje zakona od strane sudija, molim vas recite mi?
Kolega Nogo, molim vas, vratite se na temu.
Ne, zašto je bitan ovaj slučaj sada ćemo doći do toga.
Nema smisla da čitate te pojedinačne…
Izuzetno je bitan slučaj. Pominjemo kandidate za predsednika Privrednog suda, gospodin Jovanović. Gospodin Jovanović nije dostojan te funkcije upravo iz ovog slučaja se vidi. Kao što znate, bile su velike turbulencije u Advokatskoj komori Beograda i bio je sukob oko kontrole računa između grupe koju predvodi Vlada Gajić i grupe koju predvodi Jugoslav Tintor, odnosno dve advokatske komore u jednom trenutku su postojale. Predmet gde su Jugoslav Tintor i Advokatska komora Beograda zahtevale deblokadu računa kod Poštanske štedionice. Uputili su zahtev za privremenu meru Trgovinskom sudu. Čim je predmet došao u Trgovinski sud sudija Maja Živković 06.06. u 9.38 se interesovala za taj predmet i urgirala da se dodeli njoj zbog čega je podnet predlog za izuzeće pomenutog sudije zato što je njen suprug advokat Đuro Živković poslovni partner pomenutog Vlade Gajića. Ona zakazuje ročište ranije, postupa se po tom zahtevu, međutim, kada su videli da je veliki problem, jer nije mala stvar Advokatska komora Beograda da bi napravili veću štetu nego korist u tom predmetu, jer u još 50 takvih slučajeva je identična situacija sa sudijom Živković i sa advokatskom grupom okupljenom oko gospodina Gajića i Seada Spahovića. Sudija, predsednik suda antidatira zahtev za izuzeće na sopstveni zahtev sudije Maje Živković. Molim vas, on je učestvovao u jednoj prevarnoj radnji i mi sada treba da izaberemo takvog čoveka za predsednika suda. Da li je to razlog da mu se uskrati poverenje? Apsolutno. Advokatska komora Beograda bi morala da reaguje na jednu takvu stvar. Vidite, ja bih želeo da se vratim na stanje u pravosuđu i na izbor. Mi apsolutno ne znamo ništa o kandidatima koje vi nama dostavite. Možemo da pročitamo biografije, a da li su one istinite, e to je veliko pitanje. Zaista veliko pitanje – biramo zamenike. Recimo, ljudi u Prvom osnovnom javnom tužilaštvu u Beogradu, a ja bih postavio pitanje Državnom veće tužilaca, iako sam se pismeno obraćao i vama i Prvom osnovnom tužilaštvo, vi mi nikad niste dostavili odgovor i ako postoji rešenje Poverenika za informacije od javnog značaja, nikad niste dostavili odgovor. Gde je diploma javnog tužioca Prvog osnovnog tužilaštva, gospodina LJubivoja Đorđevića? Da li on poseduje diplomu nekog pravnog fakulteta ili ne poseduje. Molim vas, objavite je, jer ja osporavam njegovu diplomu. Zašto to nećete da uradite? Znači, gospodin LJubivoje Đorđević, biramo njegove zamenike, da li je tačno da on brani zamenicima da postupaju po krivičnim prijavama protiv funkcionera u državnim organima, odnosno da sa prijavljenim licima komuniciraju, dostavljajući im pozive i druga pismena preko državnih organa u kojima rade. Da li je to narušavanje jednakosti građana pred zakonom? Znači, mi smo građani drugog reda prema sudiji LJubivoju Đorđeviću. Molim vas, to su vrlo ozbiljne stvari gde svi stavljate glavu u pesak i to nema veze sa politikom. LJubivoje Đorđević je bio tužilac i pre vas i SNS. To što je on sada dobar sa klanom Nikole Petrovića, kakve to veze ima. Ja bih se vratio na pomenute slučajeve. Evo, tu sede tužioci. Gospodo tužioci, ovde kod mene je dokument „državna tajna“. Ja dve godine kritikujem pravosuđe i iznosim državne tajne i nikad me nijedan tužilac nije pozvao da vidim kakva saznanja imam o izvršenju krivičnih dela. Nikad me nije pozvao da protiv mene pokrene postupak, jer odavanje državne tajne je, koliko znam, ozbiljno krivično delo, gde je zaprećena kazna do deset godina zatvora. Razgovor između Rodoljuba Radulovića i Darka Šarića 27. 12. 2008. godine, gde imaju saznanja da će Miki Rakić i Boris Tadić do nove godine, do 1. januara 2009. godine ukinuti poternicu za Stankom Subotićem Canetom, kako su Mišković i Beko bili moćniji to nije moglo da se realizuje sve do 2015. godine, kada Aleksandar Vučić uspeva da to učini i time vraća dug Canetu Subotiću, iako je on… [[isključen mikrofon.]]
Kolega, molim vas. Ja sam vas pustio. Stvarno ovo nema smisla šta radite. Bio sam jako korektan prema vama. Nastavite u duhu ovih predloga i onako kako bi trebalo da bude, da se držite dnevnog reda. Prijavite se ponovo.
Da li možemo, bar većina nas u ovoj sali, da se složi da je 2009. godine, iako je, recimo, i SPS i SDPS Rasima LJajića i mnoge druge strane, mislim i JS, bile i tada u vlasti, da je 2009. godine izvršena nakaradna reforma pravosuđa, da je to izvršila Snežana Malović i da je ona morala da odgovara za to? Da li se slažemo svi ovde? Brojne sudije su tada bile žrtve. Zašto? Zato što je rađena selektivno, da se očiste oni koji njima nisu podobni. Ne ulazeći u to da li je bilo i onih koji nisu zaslužili u pravosuđu i sa pravom su odstranjeni i da li je bilo među onima koji su ostali onih koji su trebali da budu odstranjeni, ta reforma je bila katastrofalna. Da li imam podršku većine za ove tvrdnje? Imam. Zahvaljujem. Ja isto to smatram i smatram da nam treba reforma pravosuđa, reći ću kakva. Ali, ja postavljam pitanje, evo, opet, tu su ljudi iz tužilaštva, ovo je u vašem interesu. Ja imam materijalne dokaze koji mogu na kaznu zatvora da pošalju Snežanu Malović. Zašto me ne pozovete? Kako je Snežana Malović još kao šef kabineta Vladana Batića, po nalogu Vladana Batića, znači, 2001. godine, kada je sve ovo počelo sa pravosuđem, nameštala sudske odluke, milion maraka od Smiljka Kostića, da se presuda pravosnažna pred Vrhovnim sudom poništi i da se čovek oslobodi, pet miliona od Laleta Sekulića, od malog Bidže milion evra, sin Dragana Tomića? Znači, imam materijalne dokaze. Snežana Lukić, kasnije udata Malović, tu se preporučila Mikiju Rakiću i Borisu Tadiću da je dovedu za ministra pravde. A, šta je problem, što od 2012. godine vi sve to isto nastavljate? I, tačno je da je ovaj klan Zlatibor Lončar, Nikola Selaković, Nikola Petrović, Aleksandar Stepanović, kadrira najviše i čini zla pravosuđu, ne oni jedini, i američka ambasada. I američka ambasada ima veliki broj sudija pod svojom kontrolom. Evo, neko je napao zašto proziva koleginica Zlatibora Lončara, kakve veze ima sa pravosuđem. Evo, Vojislav Šešelj, ja ga pozivam kao svedoka, on može da potvrdi kakve veze ima. [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Nogo, stvarno, kakve veze ima ministar Lončar sa pravosuđem? Ovo stvarno nema smisla. Vi se obračunavate sa ljudima na ličnom planu. Ovo ne vodi nikuda. Molim vas, završite. Naravno, tabloide čitajte, imate pravo u svojoj kući, ali nemojte to …
S obzirom, naravno, da mi kradete vreme, ja znam da smeta kada se iznose dokazi, da poentiram priču. Nama treba reforma pravosuđa, i to ozbiljna reforma pravosuđa, da bismo izašli iz situacije u kojoj se nalazimo. A, Dveri, kada budu sprovodili tu reformu, ona će izgledati ovako. Sve sudije, molim vas, sve sudije i svi tužioci neće više biti sudije i tužioci. Idemo ispočetka, resetovanje celog sistema. Samo da vam kažem gospodo sudije i tužioci, vi znate da ja imam brojne materijalne dokaze, imam članske karte raznih stranaka koje imate, imam audio i video snimke, samo da znate. Vodite računa kakvu pravdu delite, zato što kada se mi budemo pitali, svi građani će biti jednaki pred zakonom i sudiće im se po zakonu i pravdi. Jedino će sudijama, tužiocima, izvršiteljima i državnim funkcionerima se suditi onako kako su oni delili pravdu, po tim pravilima. To je bitno da znate. Pustite me priče o slobodnom sudijskom uverenju. Vi morate da sudite po Ustavu i zakonu. A, i vladajuća većina vas je kritikovala da ne sudite po Ustavu i zakonu i to vam ja kažem isto.
Hvala. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom jedinstvenom pretresu. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Nije prisutan. (Jahja Fehratović: Može li zamena?) Ne mogu, niste vi Muamer Zukorlić, gospodine Fehratoviću. Marko Đurišić nije prisutan, Sanda Rašković Ivić nije prisutna, Aleksandra Jerkov, ne, Milorad Mirčić nije prisutan, Dijana Vukomanović nije prisutna, Maja Videnović nije prisutna, Jelena Vujić Obradović, ne, Balša Božović nije prisutan, Goran Ćirić nije prisutan. Reč ima Jahja Fehratović.
Zahvaljujem. Ne znam zašto niste dozvolili zamenu, to je juče moglo da se radi. U svakom slučaju, poštovani predsedavajući, uvaženi predlagači ovih odluka, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je važan dan u kojem raspravljamo o odlukama o imenovanju velikog broja sudija i velikog broja pomoćnika tužioca i to zahteva jednu zaista važnu raspravu. Ono što želim da kažem jeste da pohvalim državno javno tužilaštvo zbog novog pravilnika koji tretira zaista kvalitetno prisutnost pripadnika nacionalnih zajednica u onim tužilaštvima u sredinama gde oni čine jednu veću značajnu većinu, i to je ovog puta nešto što je zaista kvalitetno. U duhu toga su i ovi predlozi, koliko sam razumeo, dva zaista kvalitetna i važna kandidata iz Novog Pazara za pomoćnike javnih tužilaca. Naravno, to bi voleli da bude praksa i u buduće. Ono što bi trebalo raditi na tom planu jeste da istu praksu zauzme i Visoki savet sudstva, jer bi bilo vrlo važno u sredinama koje su multietničke, da takođe po uzoru na državno javno tužilaštvo imamo proporcionalnu zastupljenost prema nacionalnom ključu sudija, kao što ćemo imati u tužilaštvu, a naročito što smo prethodne godine izabrali troje sudija za Osnovni i Viši sud u Novom Pazaru, koji nisu iz Novog Pazara. To je, verujte, izazvalo veliko nepoverenje građana, i to ne samo Bošnjaka, već i Srba iz Novog Pazara, jer su dovođeni ljudi sa strane, a u tom gradu ima podjednaki broj kvalitetnih ljudi sa referencama i pripadnika bošnjačkog naroda i pripadnika srpskog naroda koji bi mogli kvalitetno obavljati te funkcije. Ovo naročito podvlačim jer je u toku konkurs za izbor 300 novih sudija, od kojih će biti izabrano četvoro sudija za sudove u Novom Pazaru, Tutinu i Sjenici, pa u duhu toga, da se to nepoverenje koje već postoji ublaži, ispravi, molio bih da Viši savet sudstva vodi računa o ovome i da, naravno, pri izboru tih novih sudija tretira one kandidate koji su sa prostora tih opština, bez obzira da li su Bošnjaci ili Srbi, a znamo da ima dovoljan broj kvalitetnih kandidata koji mogu obavljati te funkcije. Takođe, mi smo se u prethodnom periodu vrlo često susretali sa jednim snažnim problemom kada je u pitanju rad sudskih i tužilačkih organa. To je jedna duboka sprega sa politikom i kriminalom. Nažalost, sudovi, pogotovo u sredinama iz kojih dolazim, vrlo često su taoci političara i kriminalaca koji imaju velikog upliva na njihov rad. Lično sam imao priliku, obzirom na svoj angažman, da bar 30 puta budem optuživan i krivično gonjen od ljudi koji su iz političkog i kriminalnog miljea, koji za to nisu imali osnova. Sve tužbe koje nisu bile povezane sa političarima i kriminalcima su pale, a one koje su imale spregu sa ljudima iz politike i iz kriminalnog miljea su prolazile. Čak se dogodilo, i to želim da ilustriram ovde, da predsednik političke partije koja je bila vladajuća u tom periodu, priznao je na svedočenju na sudu da je sa pozicije gradske vlasti više puta tražio intervenciju kod predsednika suda i javnog tužioca da podiže krivične prijave i da goni svoje neistomišljenike. Nažalost, to je bila situacija koja je zaista bila neizdržljiva i koja je dovodila do strašnog nepoverenja građana u rad tužilaštva i sudstva. Takođe, suočeni sa situacijama da, recimo, policija vrlo često odradi svoj posao kada su u pitanju kriminalci, kriminal, kao recimo konkretno u zadnjim slučajevima oko nelegalnog rada kladionica i kockarnica, zatvore, podnesu krivične prijave, ali kriminalci nađu vezu u tužilaštvu i sudstvu i opet ne procesuiraju se, otvaraju, nažalost i dalje nastavljaju kontinuirano da rade. Voleli bismo da sudstvo bude nezavisno, apsolutno, od bilo koje politike i bilo kojih političara i kriminalaca. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas opet raspravljamo o velikom broju tačaka dnevnog reda i opet nisu složene u skladu sa Poslovnikom. Ovo su trebale da budu tri celine i onda bi imalo smisla spajati raspravu na taj način. Sve je ovo loše urađeno, loši su predlozi, loši su termini. Naravno, o tome ću govoriti dalje u nastavku rasprave. Ovde imamo u prvom delu razne agencije, direktore, itd. Tu ću vrlo kratko da podsetim da su predstavnici vladajuće koalicije u kampanjama još od 2012. godine obećavali da će ukinuti sve agencije, odnosno da će ih svesti na minimum i onda danas imamo Predlog odluke o izboru predsednika i članova Saveta Agencije za energetiku Republike Srbije. Naravno, to je jedna od više od 100 agencija, a radi javnosti treba reći da su plate tih funkcionera u agencijama između devet stotina i šest hiljada evra, što je apsolutno nezamislivo za bilo kog običnog čoveka građanina Republike Srbije, ma koliko bio obrazovan i ma kojim poslom se zapravo bavio. Ovde predlažete reizbor Dejana Popovića, koji je već bio na ovoj funkciji, i, naravno, nije vam na pamet palo da pitate zašto nije usvojen Finansijski plan ove agencije za 2018. godinu, a rok za usvajanje tog Finansijskog plana je 31. oktobar prošle godine. Dakle, kako je moguće da predlažete i da ćete posle izabrati čoveka koji nije uradio ni najosnovnije da bi se predstavio narodnim poslanicima koji ga biraju? Bio je u obavezi da do 31. maja za prethodnu godinu podnese izveštaj, niti ga je podneo, niti je ko taj izveštaj usvajao. Dakle, to je nešto što je apsolutno neprihvatljivo, što se tiče nas i SRS. Taj Dejan Popović, vi ste ovde u njegovoj biografiji svašta napisali, nema šta nije radio. Izostavili ste, novine su svojevremeno pisale pod naslovom - to je čovek koji uzima sve što mu stranka pruža, niste napisali da je on bio potpredsednik SNS u Despotovcu, a ovo je inače nestranačka funkcija, tako je deklarisana, je li? Niste napisali da je član Nadzornog odbora EPS, da je član opštinskog odbora veća Despotovca, da je predsednik Nadzornog odbora u „Zastava Metal Resavica“ i, naravno, da je predsednik Saveta Agencije za energetiku Republike Srbije. Ovo je valjda najbolji primer kako vi funkcionišete, vi iz vlasti, kako predlažete ljude, šta su im kvalifikacije i zato postoje problemi u Resavici i dan danas. On je ozbiljno bio umešan u te poslove, ali vama ti kriterijumi ne znače ništa. Kao što vam ne znače kriterijumi, ni kada su u pitanju sudije, tužioci, kada je u pitanju uopšte pravosuđe. Znate, cela Srbija zna, da se već 15 godina pokušavaju nekakve reforme pravosuđa, pa smo imali čuvene reforme Snežane Malović tako su se zvale, i to su za tadašnju vlast, za tadašnju vladajuću koaliciju DS bile najbolje reforme na svetu, dobile su sve pohvale Venecijanske komisije, Evropske komisije. Posle Snežane Malović za ministra je došao Nikola Selaković, promenila se vlast i naprednjaci počeli reformu reforme i onda su oni nešto kao tu promenili, ali u suštini sve je ostalo isto. Treba da podsetimo na velike probleme malih opština koje i danas nemaju ni sudove, ni odeljenja sudova, ni notare. Dakle, potpuno izopšteni u tom delu, iz pravnog sistema države Srbije. Obećavali ste vi iz sadašnje vlasti da ćete to da rešite. Niste rešili. Sada na delu imamo ministra Nelu Kuburović i sada slede reforme reforminih reformi. Sada nam Nela Kuburović drži neka javna slušanja i kaže da nije važno šta o tim nekim reformama i o budućim izmenama Ustava, o kojima se sve više govori, zato što im to traže u okviru otvaranja nekog poglavlja u EU, kaže u jednoj izjavi da nije važno šta o tim predlozima kažu pravnici, već je važno da se vodi javna rasprava. Sada, bez namere da uvredim bilo koga, da li će na toj raspravi biti vodoinstalateri, vozači, profesori umetnosti, neko ko nema veze sa pravom? Nela Kuburović kaže da to nije važno. Važno je da prođe javna rasprava. Mi iz SRS kažemo da je to i te kako važno i da ovo što pokušavate da udovoljite EU će biti pogubno za i ovako lošu pravosudnu vlast u Srbiji. Znate, cela Srbija zna, koliko postoji problema u funkcionisanju pravosuđa, koliko problema postoji vezano za korupciju, mito, malo malo pa neki sudija bude uhapšen, neki tužilac, onaj zbog mita, onaj zato što je vršio porodično nasilje, pa se sve to onda zataška, nije bilo baš tako, novine posle dva dana obaveste da je bilo nešto drugačije, pa se tu onda kao završava stvar. Da ne bude zabune, mi u SRS smo uvereni da u sudovima i u tužilaštvima ima puno časnih i stručnih sudija i tužilaca. Nažalost, sistem funkcioniše tako da se oni sakriju tamo negde u ćošak, mole Boga da ne dobiju neki predmet u kojem je neko poznato ime, da otaljavaju posao i da čekaju neka bolja vremena, da čekaju neku vlast koja će da kaže – vi ste posebna, treća grana vlasti, vi možete i morate da radite isključivo u skladu sa zakonom i u skladu sa Ustavom i ne interesuje vas šta će vam reći neko iz vlasti. Možemo da nabrajamo primere koliko god hoćete, od loših, namerno loših optužnica koje padaju pred sudovima, od loših sudskih presuda, od propuštenih rokova. Ne znam da li znate, a trebali bi da znate, pogotovo vi iz VSS – da li vi znate da u Srbiji sporovi hitnog karaktera, poput npr. mobinga traju šest do osam godina? Da li je to prihvatljivo? Nije. Da li vi iz tužilaštva znate da neko od tužilaca dobija nalog da mu se kaže napiši krivičnu prijavu protiv, recimo, Miroslava Miškovića, ali neka bude takva da posle podizanja bure to može sve da se slegne i da on ostane neokaljan i bez ozbiljne presude. Možda vi ne znate, ali građani Srbije znaju. Građani Srbije se mnogo plaše stanja u pravosuđu i mi kažemo da nije dobro to što nameravate da uradite da bar ovaj prvi izbor sudija izmestite iz Narodne skupštine. Možda to nije idealno rešenje, ali u Narodnoj skupštini sede narodni poslanici, predstavnici stranaka koje dobiju mandate narodnom voljom da sede u parlamentu, ali ono što se dešava ovde je bar javno, bar kaže svaki narodni poslanik, onaj koji ima šta da kaže, kaže ono što ima o svakom predlogu. Pa, bar na taj način je koliko toliko obezbeđen dobar izbor ili pravičan izbor. Zamislite kada to bude radilo 10 ili 15 ljudi, negde zatvorenih, niko neće znati u javnosti ni ko su ni šta su, onda će biti mnogo više primedbi nego što su dobili narodni poslanici od Alumni kluba, koji mi nećemo komentarisati, mi imamo svoje izgrađene stavove i ne trebaju nam, mi smo inače i protiv Pravosudne akademije bili, i danas smo, i kada smo o tome govorili tada, ovi što sada kritikuju, su nas kritikovali, kako to nama smeta sve nešto što dolazi iz EU i evo im dokaza koliko je to bilo loše. Zato, mi ne propuštamo priliku, bar da upozorimo, da čuje javnost, da kažemo i vama koji predlažete i vama koji odlučujete, nemojte da dođete u situaciju da kada vas na ovako nešto podsetimo morate da spustite glavu. Morate da vodite računa da bez obzira kolika vam je skupštinska većina, da vodite računa o interesu, pre svega, države i o interesu naroda. Ali, mi smo takođe videli da su ovde neke stvari urađene potpuno daleko od očiju javnosti. Ovde se pominje neka komisija Visokog saveta, komisija Veća tužilaca, niti mi znamo ko je ta komisija, ni na osnovu čega je ta komisija odlučivala, kako su se dobijale te visoke ocene, koji su to kriterijumi, ništa ovde u ovim predlozima nemate. Imamo, o svakom kandidatu ste vi napisali određenu biografiju. Ubih se čitajući, svašta su radili, samo nisu radili u pravosuđu, odnosno, nekad na početku su radili i onda su nekako izašli iz pravosuđa. Mi iz ovih predloga ne vidimo, kada su sudije u pitanju, koliko imaju potvrđenih presuda, koliko su ažurni, koliko imaju poništenih presuda, to vas nije zanimalo ili tu komisiju koja je vama servirala, i mi to ovde uopšte nemamo. Sada, koliko vreme dozvoli, da kažem po nešto i konkretno o ovome što ste nam predložili. Najpre, moram, opet radi javnosti, jedan biser da pokažem, a ovo je na obraz skupštinske većine, ne na vaše, vi ste na vreme obavestili - magistar Zoran Pašalić, predsednik Prekršajnog apelacionog suda, prestaje mu funkcija predsednika suda na lični zahtev sa danom 19. jul. Znate ko je to? To je onaj što je izabran za Zaštitnika građana, onaj čuveni zaštitnik sa prosekom 6,01 na Pravnom fakultetu i on je od 19. jula i predsednik Prekršajnog apelacionog suda i Zaštitnik građana, a mi smo se sastajali, bile sednice parlamenta, Da li je to neko zaboravio, da li je to neko namerno uradio? Ovo je zaista nešto neverovatno. Ima li ovde sukoba interesa, da li može čovek istovremeno biti na dve funkcije? Nemojte samo da objašnjavate - ne radi on to, radi ovo. Mi smo pravnici i moramo biti formalisti. On je istovremeno već skoro godinu dana na dve važne funkcije. Ovo nikako nije smelo da se desi. Kažete - i ovo mi sada raspravljamo po hitnom postupku, imamo razloge za predlaganje hitnog postupka, pa je Odbor zaključio itd. Ovo je, drage kolege narodni poslanici skupštinske većine, u skupštinsku proceduru došlo 24. jula 2017. godine. Za ovo vam takođe građani nisu glasali, nisu imali pojma da ovakve nebuloze radite. Dalje, imamo, ovde su upražnjena mesta javnih tužilaca. Naravno, o ovom predlogu za Svetislava Rabrenovića posle predavanja koje je održao prof. Šešelj, suvišno je bilo šta reći, jedino ne mogu da verujem da će i jedan narodni poslanik posle činjenica koje je Šešelj izneo moći da glasa za ovog čoveka. Kada su u pitanju odluke za izbor predsednike sudova, tu imamo raznih predloga i ono što sam u ovom opštem delu rekla, da evo na jednom primeru da vam pokažem. Imamo recimo predlog za izbor sudije Prekršajnog suda u Loznici, da se izabere za predsednika tog suda sudija Milica Perišić. Kažu ljudi iz Loznice, koji znaju kakvo je stanje u sudovima itd, da je u pitanju korektna žena, ali je konkurisala i Nevena Antić, koja je takođe vrlo korektna, a mi, recimo, nemamo mogućnost da biramo između njih dve i nemamo vaše objašnjenje. Ovde prvo ne kažete da je konkurisala i Nevena Antić i ne kažete koje su njene karakteristike, Vi kažete da je bilo više predloga, a koji su to predlozi, osim ovog što vi nudite, to je neka vaša mala tajna. To svakako nije dobro. Imamo predloge za izbor odluke o izboru predsednika sudova. Sada imamo, u ovom obrazloženju predložili ste šest kandidata, da ne čitam imena, gubim vreme, čak lično kandidati nisu toliko važni, koliko je važan princip kako vi zapravo radite. Kažete koliko je za koje mesto predsednika kojeg suda ljudi konkurisalo, naravno, mi nemamo pojma ko su ti ljudi. To prosto ne može tako da bude. Ne možete vi da dođete pred Narodnu skupštinu da kažete - vi formalno samo glasate, jer vi to kažete na ovaj način, vi formalno glasate, a mi smo sve završili. Ne, ne može tako. Mi raspravljamo da bismo glasali i učestvujemo ozbiljno u radu. Sada kako i gde mi da kopamo ko su ti ljudi koji su se kandidovali, koji su se prijavili. Kažete - u skladu sa odredbama vašeg pravilnika, da ne čitam odredbu, Visokog saveta sudstva komisija je na sednici održanoj 30. marta, ne Visoki savet doneo odluku o vanrednom vrednovanju kandidata koji su podneli prijavu za izbor predsednika sudova. Sada, šta je to vanredno vrednovanje? Iz vašeg obrazloženja, iz biografija ovih ljudi to ne vidimo, vi to niste napisali. Šta ste vi, seli, onako malo proćaskali, hajde neka to bude to? Dakle, rezultati postignuti na funkcijama sudijskim, ne postoje. Čitam konkretno sada ovaj predlog broj 1, vi tu kažete da je u skladu sa pravilnikom, da ste obavili razgovor sa kandidatima za predsednika suda i ocenili, zamislite, odgovore kandidata na postavljena pitanja i na osnovu razgovora s vama, oni su dobili ocenu pet. Da li je to moguće? Vi niste psiholozi, vi ste njihove kolege, ali oni su morali da dođu, odnosno vi da imate pripremljeno sve o njihovom prethodnom radu da biste mogli da odlučujete, a ne da dajete ocenu pet na osnovu razgovora sa njima. Rečeno je u toku rasprave, mislim da je tužilaštvo u pitanju, da su samo dva kandidata dobila ocenu četiri zato što su oni koji su dobili ocenu pet otišli u viša tužilaštva. Šta to govori? Znači, dogovorili smo se, svi koji idu pred skupštinu svi imaj ocenu pet, kad ono, desilo se ovo dvoje treba u više tužilaštvo, e, sada, naći ćemo neko dvoje sa ocenom četiri. Mi nismo mala deca. Mi smo vrlo ozbiljni i godinama se bavimo ozbiljno ovim poslom. Vidite, šta vi nama npr. predlažete - Tatjanu Jeremić, za predsednika Drugog osnovnog suda u Beogradu. Onda vi hvalite šta je ona sve radila, svašta je radila, samo ne sudila. Ona je učestvovala u nekim igraonicama, ja mislila na igraonice gde deca slave rođendane, ne, negde sudije se igraju, igraonicama koje je organizovala Nataša Kandić i Fond za humanitarno pravo. Da li je moguće da neko ko je na nekom skupu Nataše Kandić držao neko predavanje, može biti predložen za predsednika suda? Ili ovo niste znali ili vas baš briga? Učestvovala je takođe u tim nekim igraonicama, nekog udruženja Beogradskog centra za ljudska prava u alternativnom rešavanju sporova. To udruženje je svojevremeno osnovala DS. U Upravnom odboru i osnivači tog udruženja su Đelić, Nataša Vučković, njen tata Slobodan Vučković, Dragoljub Mićunović i da ne čitam ostale. Dakle, ova gospođa Tatjana Jeremić, ne može biti sudija zato što je ona radnik nevladinog sektora. Sve ovo što ste, na stranu i po, o njoj napisali, samo ste je hvalili gde je u okviru nevladinog sektora delovala i gde je držala predavanje. Imate vi neke vrlo retke, normalne primere, nemam pojma ko je žena, koju ste predložili za predsednika suda u Surdulici, Sanja Stojković, ali nju ste opisali kao sudiju. Za nju jedino znamo šta je radila kao sudija. Za druge ne znamo. dakle, ona očigledno nije ni u nevladinom sektoru, ni kod Tanje Miščević, ni kod Nataša Kandić, ona je bila sudija. Dakle, o takvima može da se raspravlja i o takvim može da se glasa, a ne o ovima što su sve samo ne sudije. Evropska komisija ih zove, odoše oni po belom svetu. Organizuju oni ovde neke skupove, pa da su to bar oni čuveni skupovi sudija na Zlatiboru, u Vrnjačkoj Banji, primena nekog novog zakona i to je potpuno besmisleno. Svaki sudija će naučiti da primenjuje novi zakon, ali da je bar to, to je bar u organizaciji sudova, ne nego se oni švrćkaju po tim igraonicama. Kako može držati predavanje Fondu humanitarnog prava neko koga vi želite za predsednika suda? Ja se zaista nadam da većina neće glasati ni za ovaj predlog. Uglavnom su vam, manje – više, ovakvi predlozi, ovu što ste ih predložili i uglavnom sve to ide na predlog Britanskog udruženja za centralnu i istočnu Evropu, i tu učestvuju svuda, samo ne da sednu da urade nešto i svi su dobili da nešto presude, da se malo smanji rok suđenja. Koliko ovi kandidati u proseku donesu odluka godišnje? Ni jednu. Nemate dokaza. Ne pokazujete nam to. Samo za dva kandidata ste napisali prosek sa kojim su završili pravni fakultet. Jedan je sa 9.06, jedan sa negde oko 7 i nešto. Sada se mi pitamo, ovi drugi čije podatke iz biografije krijete, da li su oni svi kao ovaj Pašalić sa 6.01? Dovodite u sumnju možda neke dobre rezultate. Dakle, ovo ste uradili preko kolena, a imali ste vremena, kao je skupštinska većina i skupštinski odbor, imao vremena. Odavno su svi ovi predlozi kod nas, to je istina. najkasniji, negde od kraja oktobra. Dakle, bilo je vremena da se ovo uradi da mi kao narodni poslanici dobijemo ozbiljne predloge da bismo mogli kvalifikovano da raspravljamo o tim predlozima. Mi smo jutros čuli predsednika odbora koji govori onako paušalno da imamo ovde predloge za zamenika javnih tužilaca, imamo predloge nekih predsednika sudova, imamo i neka razrešenja, pa ne znam da li je neko otišao na neku drugu funkciju, neko valjda ide u penziju, ne znam koji su razlozi. Kaže, nije to na kraju ni važno. Zamislite, nije važno zbog čega ćemo ovde glasati, da li će neki sudija i dalje biti sudija ili neće? Da li je to po njegovoj želji? Pa ako je i po njegovoj želji, šta ga nateralo na to? Možda ga je nateralo upravo to što više nije mogao da trpi pritiske ako je negde iz unutrašnjosti, onih lokalnih đilkoša, koji ne izbijaju iz sudova od kojih sudije ne smeju da mrdnu, nego moraju da sude kako im oni kažu. Nije bolje stanje ni u Beogradu, samo malo elegantnije se to radi. Dakle, ne radite, nisu vam dobri predlozi, teško bi bilo uopšte opredeljivati se i kad bismo hteli za nekog da glasamo, kad nemamo potpunu biografiju, nemamo dokumentaciju. Neko je sudija nekad bio pa nije bio, pa je opet bio i mi treba da ga biramo za predsednika suda a nemamo pojma da li je u poslednjih šest, sedam godina, otprilike je to taj period kad su počeli ovi, britanske agenture, Nataša Kandić i ostali da se bave sudijama. Od tada mi ne znamo da li je iko od ovih ljudi imao i jedan sudeći dan? Da li je u tom sledećem danu saslušao i jednog svedoka? Da li je doneo i jednu odluku? Kako su prošle te odluke na višim sudskim instancama? Dakle, na taj način, sa tim podacima se raspravlja o predlozima za izbor sudija i za izbor predsednika sudova a ne zato što ste vi seli i razgovarali i kaže – na osnovu razgovora, to mi je zaista hit bio, na osnovu razgovora svi su dobili ocenu – pet. Šta ste vi razgovarali, o čemu ste ćaskali? Zaista ovde to ne piše, ali to je nešto što nije dobro. Dakle, predlog SRS je i onako vam se očigledno ne žuri, jer da vam se žuri, vi biste ovo završili davno. Završili biste vi gospodo iz skupštinske većine pre sedam meseci, šest, četiri, tri, toliko stoje ovi predlozi u Skupštini, a pošto vam se ne žuri, onda lepo ovo da se vrati pa da se ljudski urade predlozi, da dobijemo prave podatke, da dobijemo argumente „za“, da bismo mi mogli da izađemo, eventualno sa argumentima „protiv“, ili da prihvatimo vaše argumente „za“. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite. Povreda Poslovnika Muamer Zukorlić. Prijavite se.
Gospodine Marinkoviću, član 107. dostojanstvo Narodne skupštine. Molim vas, očekivao sam da poštujete već nepisano pravilo kolegijalnosti kada jedan narodni poslanik trenutno nije u sali, a na redu je da govori, da se zameni sa narodnim poslanikom iz njegove stranke. Danas, u mom slučaju niste to poštovali, iako ću vam kazati da sam bio u prilici da obavim glavnu muslimansku molitvu petkom, džumu namaz, dakle i zbog saobraćaja nisam stigao da iskoristim svoje pravo narodnog poslanika. Zato bih vas molio da ubuduće predsedavajući ovim domom poštujete princip jednakog ophođenja prema svim narodnim poslanicima. Sa druge strane, ovo je zapravo pokazatelj da naš zahtev koji smo uputili predsednici i predsedništvu Narodne skupštine, da se što pre omogući molitveni prostor u zgradi Narodne skupštine, u skladu sa Ustavom i nadležnim zakonoma. Zapravo, da ono što smo dobili 1936. godine i imali sve do Drugog svetskog rada, bar jednim delom dobijemo ponovo. Od vas očekujem da dok predsedavate ovim domom, ostavite po strani eventualne frustracije vaše stranke i odnosa prema nama u stranci Pravde i pomirenja, kako bi mogli u pozitivnom duhu koristiti naše pravo i zastupati građane koji su nas birali. Danas nisam bio u prilici da svojih pet minuta samostalnog narodnog poslanika iskoristim zahvaljujući vašem odnosu, odnosu nedostatku afiniteta da postupate jednako prema svim narodnim poslanicima. Tražim da se Narodna skupština izjasni o povredi poslovnika. Hvala.
Hvala. Pošto vam dugujem obrazloženje, prvo, vi i kolega Jahja Fehratović treba da znate da mi ovde imamo neki spisak i da se ponašamo u skladu sa procedurom. Naravno, u duhu tolerancije, parlamentarizma, prvenstveno predsednice Narodne skupštine a i svih koji predsedavaju, kada imaju priliku za to, trude se da budu tolerantni i da izađu u susret svim narodnim poslanicima, koliko je to moguće. Samo da se vaš kolega Jahja Fehratović obratio prethodno, da je došao, da je pitao, ne bi bio nikakav problem. Ja ne znam gde ste vi. Vi ste, inače, dužni da budete u Narodnoj skupštini, da budete prisutni. Da sam znao da imate bilo kakvu drugu obavezu, da sam obavešten o tome, pogotovo da klanjate džumu, nikakav problem ne bi bio, mi bi to zamenili i jednostavno vi bi imali priliku da govorite. Ali, ne može se to reklamirati onako. Iskreno, ja nisam ni čuo šta mi je čovek rekao. Mogao je da priđe i da mi kaže da to uradimo. Dakle, nisam povredio Poslovnik. Koliko sam čuo, želite da se Narodna skupština izjasni. Hvala. (Jahja Fehratović: Po Poslovniku.) Nema povrede Poslovnika na povredu Poslovnika. Izvolite, kolega Bačevac.
Uvaženi predsedavajući, ne postoje nepisana pravila u ovoj Skupštini. Postoje pravila kojih se pridržavamo ili ne. Ako neko ne poznaje poslovničku proceduru, to je stvar njegove neinformisanosti i neznanja. Ne može se ovde rukometno menjati redosled ljudi koji govore. Ja sam ukazao na povredu Poslovnika, član 106, dizao sam Poslovnik ali vi to niste videli, jer poslanik koji je hteo rukometno da se promeni, inače se nije ni držao uopšte dnevnog reda. Niste ga možda slušali šta je on pričao. Naime, on je zloupotrebio ovu Skupštinu i ove ljude ovde. On je svoje lične probleme sa zakonom iznosio ovde, u danu kada mi raspravljamo o izboru tužioca i na taj način direktno vršio pritisak i radio sve ono protiv čega se mi ovde zalažemo. To je uticaj na politike na pravosuđe, protiv kojeg smo mi ovde svi zajedno. Nemojte molim vas, slušajte malo šta ljudi pričaju. Ako je on pozvan na sudu zbog toga, a još se brani svojim imunitetom, e, onda mi imamo ozbiljan problem. Molim vas da se strogo pridržavate Poslovnika, koji je ovde nekoliko puta povređen. I ja sam klanjao džumu i bio sam na džumi namazu. Šta to znači? Pa sam stigao da dođem ovde i da slušam. I ja se zalažem, i svi se ovde muslimani zalažu da postoji neki prostor, ali, nemaju ga ni pravoslavni. Znači, ili ćemo rešavati probleme svima zajedno, a nećemo to promovisati u političke svrhe i da na to dobijamo političke poene. Ovo što radi gospodin Zukorlić je politička promocija i zloupotreba islama u političke svrhe. Molim vas, to nemojte da dozvolite.
Hvala dr Bačevac. Smatram da nisam povredio Poslovnik. Očigledno da nikad dosta tolerancije. Ne možete svima ugoditi. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne) Hvala. Izvolite, reč ima Jahja Ferhatović.
Reklamiram član 103, uvaženi predsedavajući. Naime, ja sam vam ukazivao nekoliko puta i nije istina da nisam pokušavao da vam kažem da zamenite mene i gospodina Zukorlića. Gospodin Arsić je to takođe pokušao da vam ukaže, ali vi ste to ignorisali. Zato smatram da ste pomalo namerno to uradili, tako da bih voleo da se i po ovom članu takođe izjasnite. Što se tiče ovoga što je rekao moj prethodnik, nije istina. On nije dobro slušao. Ja sam pričao o fenomenu povezanosti politike i kriminala sa sudstvom i tužilaštvom i naveo konkretan primer. Dakle, očigledno je i to dokazuje ako neko ko je predsednik jedne političke partije i ako neko ko je trenutno vlast u jednom gradu… [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Ferhatoviću, vi sada replicirate. Ukazali ste da sam ja povredio Poslovnik. Ja sam dužan da vam kažem da stvarno to nisam namerno uradio i trudim se da svi uvek imaju potpuno jednak tretman, kao što i zaslužuju ovde u Narodnoj skupštini. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? Izvolite.
Želim. Samo sam objašnjavao ono što niste dobro čuli, a što je kolega pogrešno čuo, da biste znali o čemu se radi. Dakle, ja sam govorio o fenomenu, a ne o ličnim niti bilo kakvim drugim stvarima, jer je reč o političkoj i kriminalnoj sprezi sa sudstvom i tužilaštvom na tom terenu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić.
Član 107. Gospodine Marinkoviću, ponovo se ponašate selektivno. Dakle, dozvoljavate vašem saborcu iz vaše političke partije, koji se javio za povredu Poslovnika pre nego što sam ja ušao u salu, da komentariše moj nastup. Ne zaustavljate ga da mu kažete da zloupotrebljava povredu Poslovnika, a dr Ferhatovića prekidate na pola diskusije, skrećući mu pažnju za sličnu pojavu. Zato vas molim, kad sednete s druge strane, nemoj da budete članovi SDPS-a. Budite predsedavajući i onda ćete imati punu našu podršku. To je naš stav. Ostalo neka bude u skladu sa propisima. Hvala.
Hvala. Ja se stvarno trudim da imam jednak tretman prema svima. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne) Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Mada nije nezanimljivo gledati kako unutar vladajuće većine ima varnica. No, to je sve u Skupštini. Još je zanimljivije slušati reakcije narodnih poslanika. Dakle, procedura je kultura, postupci i procedura. Ako pogledamo unazad ovu raspravu, videli bismo da smo uglavnom govorili o proceduri i o postupcima i o onome što je inače folklor u skupštinama i što je možda glavni argument da ni prvih izbora ni bilo kojih izbora ni u sudstvu ni u tužilaštvu ne bude u Skupštini, da bude nadzora, naravno, nad kvalitetom rada, kao što mora da bude nadzora, ali da uredimo procedure i postupke tako da budu van svake sumnje jednoznačni, da bude vladavine zakona, a ne vladanja pomoću zakona, onako kako nam odgovara ponekad da menjamo postupke i procedure. Zašto smatram važnim da ovo podelim sa vama? Koleginica Vjerica Radeta je spomenula jedan skoro folklorni detalj koji zaista nema veze sa izbornim članovima ni Veća državnih tužilaca ni Visokog saveta sudstva, o ostavci Zorana Pašalića. Hipotetički, moguće je da većina ne potvrdi ostavku. I šta ćemo da imamo u „Službenom glasniku“ objavljeno? Pažljivost pri izboru postupaka i poštovanje procedure zato što je ona dobra za sve je posao koji je prevashodno naš, ali bez vašeg učešća u tom poslu, u stvaranju kulture sigurnosti pravne tako da su unapred poznate sve procedure kako se ta kultura izgradila, svi ćemo biti na šteti, mi ovde u Skupštini sa svojim manjkom dobrih procedura i postupaka i vi u svakom sektoru, u ovom slučaju sudstva i tužilaštva. Zašto mislim da su postupci i procedure najvažnija stvar koju treba da zapamtimo iz ove rasprave? Ne imena, ne čak ni ova hipotetička stvar da je moguće da se ne potvrdi ostavka Zorana Pašalića. Zato što mi nemamo jasne postupke za izmene Ustava koje nas očekuju. Nema ih, prosto ih nema, pa će biti ili tumačenja ili će biti samovolje zato što ćemo prvo staviti ljude, a onda ćemo staviti postupke i procedure. Šteta od toga je što kako vam se izmaknu ljudi, tako vam nestanu i procedure i postupci. Navela sam primer ostavke gospodina Zorana Pašalića više kao folklorni primer nego što zaista mislim da mu se neće izglasati ostavka, ali je važno da zapamtimo da mogu takve stvari da nam se dešavaju potpuno nepotrebno i da nam komplikuju nadležnosti izborne koje Narodna skupština ima. Kad sam kod procedura, jedna najavljena zloupotreba Poslovnika Narodne skupštine predsedavajućem, većina je odlučila da se uvrsti tačka dnevnog reda. Nedostaje procedura da se obavesti pisarnica da ću biti ovlašćena i za tu tačku dnevnog reda kad je uvrstite u dnevni red. Znam da to ne može usmeno, ali evo, u nekom budućem radu, da pretpostavimo i takve slučajeve. Hvala predstavnicima i Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca na strpljenju, sa nama narodnim poslanicima. Ne mogu da pretpostavim sa kakvim ćete utiscima izaći iz ove sale, ali kakve god utiske da ponesete, mi nemamo nikoga drugog osim što imamo jedni druge. Šta god mislili jedni o drugima, i kako god smešno zvučalo ovo što ja izgovaram, ali nema drugih ljudi da utvrdi postupke i procedure da vrši kontrolu i nadzor nad postupcima i procedurama i da zajedno gradi i temelji vladavinu prava, ne zbog nas, sada ovde u Skupštini i vas u pravosuđu i u tužilaštvu, nego zbog onih koji će doći posle nas. Tome služi ova generacija. Hvala vam.
Hvala gospođo Čomić. Reč ima Srđan Nogo. Izvolite, kolega Nogo.
Dosta se govori o nezavisnosti pravosuđa, o potrebi za pravnom državom, međutim, vrlo je jednostavno to uspostaviti. Imamo mi dobre zakone, potrebno je eventualno izvršiti par modifikacija, doneti možda jedan, dva, nova zakona i naravno izvršiti ono resetovanje sistema. Sad zamislite jednu situaciju, susedna država – Albanija. U Albaniji u ovom trenutku 80% tužilaca ne može da dokaže poreklo imovine i hoće da ih hapsi. Ja bih voleo da postavim pitanje, koliko bi sudija i tužilaca moglo da dokaže poreklo imovine svoje ili povezanih lica sa kojima su u bliskim srodničkim odnosima u Srbiji. To je jedno vrlo zanimljivo pitanje na koje bi trebao da se da odgovor. Meni je žao što nisam dobio odgovor od predstavnika Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaštva i evo mi sad, danas treba da izaberemo nove ljude na pravosudne funkcije, bilo da se prvi put biraju, bilo da se biraju za predsednike određenih sudova i kakvu im poruku šaljemo. Kada već imao ozbiljno problematično stanje u pravosuđu, a što je najgore ovde postoje ozbiljne tendencije da se Narodna skupština potpuno isključi iz mogućnosti da utiče na izbor pravosuđa što je katastrofalna stvar, jer kako će ovakve sudije i tužioci da biraju sebe same, kada smo videli da neće da pokreću krivične postupke protiv svojih kolega i kada smo videli da sami kažu da vlada nepotizam i lični interesi. I kada vidimo da postoje brojne zloupotrebe. Zamislite jednu situaciju. Ovde imamo jednog sudiju i jednog tužioca, da vam se desi ovaj slučaj, da ste vi tužilac, a vi sudija, i da tužilac ukloni materijalne dokaze iz predmeta spisa, da iscepa, da to sudija zadrži par godina kod sebe, da se unište materijalni dokazi, da se cepaju i stavljaju na drugo mesto predmeti spisa, i nikom ništa. E, to se danas dešava u sudovima Srbije. I, kada se podnese krivična prijava protiv sudije Marije Janković Debeljak i Sofija Radak, više tužilaštvo ne postupa, a postoji takav slučaj u Srbiji. Pričamo o tribunalizaciji pravosuđa kod nas. Da li vi znate da ovde postoji slučaj kao u Haškom sudu. U Haškom sudu su ljudima nametali advokate, iako oni nisu želeli nametnute advokate. Mi imamo isti slučaj sa sudijom Marijom Janković Debeljak gde pored izabranog branioca, ona čoveku nameće advokata. To vam je slika srpskog pravosuđa i ja pokušavam, i sada apelujem i na građane, ali i na kolege narodne poslanike vladajuće većine, jer ja znam da ovde ima kolega koje vrlo dobro razumeju šta ja govorim i da dele moje mišljenje i moje stavove. Ne smemo to dozvoliti moramo se izboriti, jer ponavljam, mi kao političari imamo određenu karijeru i trajemo koliko trajemo. Da li trajemo jedan, dva, tri, pet mandata, da li smo vlast, opozicija i to se završi. Ali, pravosuđe kao grana vlasti je previše bitna da bi građani bili onemogućeni da na neki način vrše, imaju kontrolu i vrše nadzor nad tim radom, jer podsetiću vas, to što sudija treba da bude nezavisan ili tužilac, ne znači da treba da bude neodgovoran, a ovde se upravo bore za neodgovornost, jer smo videli da odgovornosti nema. Meni je žao što nema nikoga iz NBS i nikoga ko bi odbranio te tačke dnevnog reda, jer smo ovde spremili brojnu dokumentaciju, kao i za pravosuđe koje se tiče banaka i poslovanja banaka. Tako da ću ovo kratko vreme samo moći da se osvrnem na određene činjenice i da ukažem na najurgentnije probleme. Mi imamo slučaj da oko 36 hiljada mislio sam da su 22, ali izgleda da je 36 hiljada ljudi su zaduženi u švajcarskim francima i tu imamo vezu pravosuđa i banke. Voleo bih da su došli ljudi iz NBS da nam obrazlože šta će učiniti povodom sudbine tih ljudi, kao da ne postoje. Šta treba da umru ti ljudi, dajte da im pomognemo kao što su pomogle sve druge države. Pravosuđe tu treba da reši situacije, jer ne može da kod nas taj ugovor nije ništa, a u svim zemljama Evrope i okruženja je ništa. Mi ovde tolerišemo bankama. Zašto tolerišemo? Zato što imamo dokaze da sudije imaju status vip klijenata kod banaka, a sad mi recite kako mogu ljudi iz pravosuđa da budu vip klijenti, kada su svi sudovi u blokadi. Ministarstvo pravde je u blokadi i kako je to moguće i koliko se puta, s obzirom da mi deset miliona evra isplatimo najčešće zbog neosnovanog i nezakonitog pritvora, kada se izvršilo regresiranje od strane sudije za taj nezakonit pritvor, iako Zakon o obligacionim odnosima to omogućava. Nikada država nije pokrenula postupak za nadoknadu. To su ozbiljni problemi. Niko o tome neće da govori. Banke ovde rade šta hoće i drže mnoge ljude u šaci, uključujući i pravosuđe. Nikada nije nijedna banka uzela kredit u švajcarskim francima. Imam poverljiv izveštaj KPMG, revizorske kuće, koji dokazuje da se nikada nisu zadužili i švajcarskim francima. Žao mi je što nema nikoga iz NBS da mi odgovori, jer ovde imam podatke koje oni označavaju kao službenu tajnu, ali kao tajnu koju ne dostavljaju nikome, po podacima o dostupnosti od javnog interesa. Koliko je banaka kažnjeno? Vrlo malo, a još manje je bilo izvršenih tih kazni, jer u postupcima pred sudovima se oni oslobađaju. To je ključni problem, znači, pravosuđe je ključni problem, pa i bankarski sistem koji je ovde okupiran i prvo je razrušen bankarski sistem onog trenutka kada je posle 5. oktobra 2000. godine okupirana ova zemlja. I do dan danas je isto stanje i sa pravosuđem i sa bankarskim sistemom. Krivim SNS zato što ništa nije učinila da to stanje menja. Poznajem mnoge od vas od pre vremena dok ste bili na vlasti, i znam kako je vaše mišljenje i znam da znate da je tačno ovo što pričam. To je najveća tragedija naše političke scene i situaciju u kojoj se nalazimo. Koliko je pravosuđe nezavisno, nadovezao bih se na još jednu činjenicu, depeše Vikiliksa koje pokazuju da su pod uticajem Američke ambasade Bagziju dodeljen status svedoka saradnika u jednom od najznačajnijih postupaka, a to je suđenje za ubistvo premijera Zorana Đinđića. Američka ambasada, svi to zaboravljaju ima takođe ogroman upliv u pravosuđe. Znači, nema samo u ovom trenutku SNS i nemaju samo političke stranke kao u prethodnim vlastima već od 2000, godine do danas izuzetno jak uticaj ima i Američka ambasada i to je još jedan problem sa kojim se moramo suočiti. Znam da je ovde borba za prevlast nad pravosuđem, da li će ga kontrolisati Vučić ili će mu omogućiti to i preuzeti sve to Američka ambasada. Hajmo ljudi da napravimo sistem, da građani Srbije to mogu da iskontrolišu, jer verujte vi ste sada na vlasti, međutim sutra kada ne budete na vlasti imaćete ozbiljan problem sa istim takvim pravosuđem koje nije po zakonu. Miroslav Mišković je mogao da hapsi u Srbiji koga je hteo dok je bio moćan, a sada kad se on našao sa druge strane onda mu je postalo jasno koliko je bitno nezavisno pravosuđe. Mislite o tome, jer svakome mora da bude interes da ima funkcionalno, efikasno i nezavisno pravosuđe koje radi po Ustavu i zakonu. To je ključna stvar u Srbiji u ovom trenutku, ali da se vratim na još određene konkretne slučajeve. Imamo konkretno pitanje, ali na žalost kao i kod Državnog veća tužilaca i Visokog saveta sudstva gde su se ljudi pojavili, makar su se pojavili ali ćute, neodgovaraju, nema nikoga ko bi branio mere za predložene lica za Savet guvernera NBS gde smo pored SNS samo mi imali kandidata. Ono što je sporno, a ja se slažem da SNS treba da da kandidata, imate vlast, imate većinu i to je normalno, ali ono što je sporno, što je to čovek kontinuiteta sa prethodnim periodom. Šta ćemo sa tom činjenicom zašto se ne postupa po tome? I ovde se to toleriše bankama, toleriše NBS. Odgovornost je Jorgovanke Tabaković, a predsednik Republike ima pravo da predlaže kandidata za guvernera Narodne banke. Šta će on učiniti tim povodom i da li će Jorgovanka Tabaković, kao najodgovornija, snositi bilo kakvu sankciju zato što banke rade šta hoće? Koliki je interes Jorgovanke Tabaković i koliko dobija svakog meseca od banaka?
Hvala kolega Nogo. Dušan Pavlović? Nije tu. Tatjana Macura? Nije prisutna. Saša Radulović? Nije prisutan. Ana Stevanović? Prisutna, ne želi reč. Aleksandar Stevanović? Izvolite.
Dame i gospodo, mogao bih ponoviti izlaganje od pre nekih 15 meseci, kada smo isto govorili o izboru sudija. Nesporno je koliko je značajno da nema ni trunke sumnje kada je reč o izboru i sudija i tužilaca i zamenika i celokupne sudske vlasti. Sigurnost građana da su izabrani baš najbolji od najboljih je nešto što značajno podiže našu zemlju i u svetlu ljudi koji žele da investiraju u Srbiju, koji žele da se bave biznisom, koji žele da se bave bilo čim u Srbiji. Jedna od stvari koju najbolje može ponuditi naša zemlja je pravna sigurnost i to ne košta ništa. Iz toga je bitno da nema trunke sumnje oko izbora kandidata. Da je samo cela stvar i cela tabela urađena malo transparentnije ne bi toga bilo i to je šteta. Nije da mi mislimo da vi niste dali vaš maksimum, ali šteta ostaje. To nije dobra stvar. Takođe, pričalo se i o izboru kriterijuma. Nije bitno da li je kriterijum takav da je jednostavan ili da je kriterijum da je izuzetno komplikovan. Bitno je da su svi ocenjeni po istom kriterijumu. Međutim, ako vam kriterijum kaže da su svi dobili petice ili je jako veliki broj dobio petice, onda je u stvari taj kriterijum postavljen previše nisko i nije moguće uočiti neke fine razlike koje postoje između kandidata za koje ja pretpostavljam da jesu dobri, odnosno ostaje taj rizik da smo između više dobrih kandidata možda izabrali nekoga ko nije superheroj sudstva, a da smo propustili da izaberemo neke koje bi mogli bolje odgovoriti potrebama trenutka. To je jedna načelna primedba. Kažem, to isto izlaganje je bilo pre 14 meseci i bilo bi dobro o tome razmisliti, jer nama sleduje reforma sudstva u nekom skorijem periodu i to je jedan od zahteva naših evropskih integracija i to je nešto što ćemo morati uraditi. Neke stvari o kojima se govori, kada je reč o promeni Ustava nećemo morati uraditi da bismo postali članica EU, ali način izbora sudija hoćemo i moramo promeniti. Zato je jako bitno da i pre nego što počnemo sa tim promenama, da dobro razmislimo kako biramo sudije i da izbegnemo zamke, jer imali smo jednu katastrofalnu reformu sudstva, koja nas i dan danas mnogo košta, da izbegnemo zamke da u narednim reformama koje će biti oličene u promenama Ustava, ne uradimo pogrešne stvari i da ne uradimo to samo zbog toga što će pre ili kasnije EU da traži te promene od nas, nego zbog toga što radimo da bismo imali jedan bitan resurs u našem društvu, nezavisno i efikasno sudstvo. Malo šta je dobar poziv da neko dođe da se bavi poslom u nekoj zemlji, kao što je nezavisno i efikasno sudstvo. Postoji još jedna tačka a reč je o izboru predsednika Saveta guvernera Narodne banke Srbije. Ako bi možda i za način kako se rukovodi nekim segmentima NBS, mogao bih da imam i određene kritike, prevashodno što se NBS u nekim oblastima pojavljuje zaista kao kočničar reformi, na primer kao kada je u pitanju „kraud fanding“ gde naše inovativne firme ne mogu da prikupljaju bez velikih troškova sredstva širom sveta. Kada je reč o sistemima platnog prometa i konkurencije u tim sistemima, kada je reč o izboru Saveta guvernera, ja ne mogu da dam lošu ocenu, štaviše. Jedna od dobrih stvari koju je ova vlast uradila, kada je izabrala sadašnju guvernerku, ja se nadam, nije mešala u njen posao, jer guverner je nezavistan od izvršne vlasti i nezavisnost Centralne banke je postulat u svim zemljama Evrope. Mislim da jeste tako u Srbiji. Jeste raspršena jedna najveća iluzija koja je nama u Srbiji 12 godina servirana, a to je da je guverner čudotvorac i da samo čudotvorni i magični guverneri mogu da naprave zemlju bez inflacije. Bez priče o čudotvorcima, mi sada imamo zemlju u kojoj nema inflacije i zemlja u kojoj je stopa inflacije takva da je Srbija po inflaciji blizu kriterijuma konvergencije odnosno masterskim kriterijumima i to je jedna jako dobra stvar. Kada govorimo o kandidatu za predsednika Saveta guvernera, treba reći da je to prva stvar u opisu njegovog posla, a to je predlaganje i režima kursa i savetovanje u vezi bitnih stvari koje se tiču monetarne politike i predlaganja strategije NBS. Sa te strane, možemo reći da je predlaganje kandidata koji je do sada vodio tu funkciju jedan potez koji je dobar i još jedna primedba načelnog karaktera, pošto smo svi ozbiljni poslanici, a ja verujem da je takva i velika većina ovde, ako ne i svi poslanici, pročitao biografije ljudi koji su kandidovani za neka druga tela. Ozbiljna država, kada ima ozbiljne konkurse i ozbiljno procenjuje kandidate je poželjno da ima nešto što bi se nazvalo jednim uporedivim obrascem. Jedna od dobrih stvari koji bi srpski sistem izbora ljudi na javnim funkcijama trebalo da ima, to je nešto što bi se zvao jedinstveni formular CV ili biografija u Srbiji, gde možete kada posmatrate više kandidata koji se paralelno prijavljuju, da imate strukturu koja je lako uporediva. Trenutno imamo kandidate koji pišu literalne forme, mogu biti jako dobri kandidati, a imate i kandidate koji koriste neke forme koje su u svetu dominantne, neke kandidate koji to rade na način koji misle da je njima logičan. Kada bismo imali nešto što bi se zvala srpska forma biografije za javne funkcije, bilo bi svima nama lakše da poredimo kandidate, pa vidimo na tački 4. školska sprema, na tački 5. je neformalno obrazovanje, na tački 6. je iskustvo. Šta se stavlja u okviru iskustva, tu je pozicija, ko je kontakt osoba i šta su bili zadaci? Na taj način bi bilo lakše porediti kandidate i onda biti zaista siguran da u analizama ništa nije propušteno, a to nije neki naročit posao, jer nas isto čeka u evropskim integracijama, gde već godinama imamo nešto što se zove evropski formular CV. Kandidatima koji su predloženi na ove funkcije mogu samo da sad unapred čestitam izbor koji će se desiti tokom današnjeg dana i da im poželim mnogo uspešnog rada na pozicijama na koje će biti izabrani u vrlo skorom roku, a kolegama hvala na pažnji tokom mog izlaganja.
Hvala, gospodine Stevanoviću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijava za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. Da se nadovežem na raspravu koju smo imali, pre svega da se zahvalim što sam dobila pojašnjenja detaljna i odgovore. Jasnije mi je mnogo situacija sada u proceduralnom smislu nego što je bila pre vaših odgovora, s tim što moram da odreagujem na deo oko kriterijuma i oko rang liste. Znači, kao što rekoh, ta rang lista ima objavljene samo ocene sa stručnog ispita, a vi ste rekli da postoje mnogi drugi kriterijumi da bi se napravila razlika i oni nisu objavljeni. Apelujem da, iako zakon propisuje samo kriterijum stručnosti, da se na rang listama objavljuju svi, i oni koji su u pravilniku. Nigde ne piše da to ne možete da objavite. To je jako bitno. Povećajte, molim vas, transparentnost u radu. Okačite sve biografije, sve ocene, sve kriterijume. Ovako nije jasno nekome ko ode na sajt i pogleda tu rang listu. Druga stvar, rekli ste da su predstavnici Alumni kluba Pravosudne akademije imali svog predstavnika na toj sednici 14. decembra i da je on bio prisutan tokom rasprave i samo je bio zamoljen da izađe po proceduri, kako i treba, u trenutku kada je došlo na red tajno glasanje. Ja moram da vam kažem da su oni reagovali vrlo transparentno. Nisu meni lično, nego na Tviteru. Odgovorili su – naš predstavnik je došao na sednicu, ali je ubrzo po otvaranju isključen pre bilo kakve rasprave o bilo kom kandidatu. Nije čuo ni jedno ime na sednici. Ako je rasprave i bilo, onda je to bilo tajno. Pazite, mene stvarno ne zanima ko govori istinu, a ko ne govori istinu. Jedino što ja ovde vidim jeste da neko lažno svedoči. Tu je bilo 11 prisutnih osoba, devet članova i dva iz zainteresovane javnosti. Svih 11 osoba je usko vezano za naše pravosuđe, a neko lažno svedoči, jer imamo suprotne iskaze o tome šta je bilo na toj sednici. Molim vas da proceduralno nađete načina da se ustanovi ko lažno svedoči zbog građana, zbog našeg pravosuđa, a ako proceduralno to nije moguće, ustanoviti. Pozivam medije da izvrše pritisak, da se razvrca ko ovde govori istinu, a ko lažno svedoči. Nedopustivo je da ljudi koji su ovako usko vezani za pravosuđe imaju oprečne iskaze o tome šta se desilo 14. decembra na toj sednici. Ponavljam još jednom, ne držim stranu ni vama ni njima. Samo se sekiram što uopšte imamo oprečne izjave tim povodom. Apelujem da se istraje do kraja. Što se tiče transparentnosti, mogu da vam kažem da je vaše izlaganje u smislu poverenja bilo vrlo ubedljivo, ali opet na nivou „majke mi“. Molim vas, dajte da sve kriterijume vidimo, da ne moramo blanko intuitivno nikome da verujemo, nego na osnovu činjenice. Hvala.
Hvala koleginice Stamenković. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, veliki broj građana Srbije kada se nađe pred sudovima i pred tužiocima pravno neuk, bez neke ekonomske moći ili političke moći biva samleven i morate da zamislite sebe u jednoj takvoj situaciji. Takođe, veliki broj sudija i tužilaca koji savesno i tačno obavljaju svoj posao nažalost su saučesnici i ćute, jer ne žele da se zameraju kolegama, centrima moći, interesima ili političkim strankama. Time takođe čine krivično delo jer ih zakon obavezuje da kao službena lica kada saznaju za postojanje krivičnog dela moraju da reaguju. To vam je ta današnja slika pravosuđa, ključni problem Srbije. Ogroman broj građana trpi od sudova, od izvršitelja i mi moramo time da se pozabavimo. Zadatak nas kao narodnih poslanika je da to rešimo. Ukoliko neće ova vladajuća većina, Srpski pokret Dveri ima hrabrosti i može da se uhvati u koštac sa tim problemom i ja sam vam rekao – reforma koja očekuje ceo sistem .. [[Isključen mikrofon.]]
Hvala, kolega Nogo. Reč ima prof. dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Danas na kraju rasprave po ovim tačkama dnevnog reda pre svega želim da čestitam predstavnicima Visokog saveta sudstva da su obavili jedan vrlo odgovoran zadatak i danas taj zadatak koji su obavili u smislu predloga kandidata i podneli Narodnoj skupštini na izglasavanje su obrazložili. Ono što je ostalo kao centralna tema današnje rasprave su upravo izbor sudija, predsednika sudova i to je ono što danas treba i svima onima koji će preuzeti ovu funkciju da bude budućnost, načine na koji će organizovati sudove, tako da sudije donose odluke koje će zaista građanima Srbije vratiti poverenje da postoji pravo i pravda za svakog pojedinca u Srbiji. Mislim da svako od narodnih poslanika ima takvo stanovište i da svako od nas je imao neko iskustvo koje nas je negde duboko povredilo kada je u pitanju pravosuđe i mislimo da je ovo put u stvari za nalaženje najboljih rešenja da naše pravosuđe bude efikasno i u skladu sa evropskim standardima. Čestitam vam danas na tom poslu i mislim da svi oni koji će danas biti izabrani, odnosno izglasani treba da na određeni način shvate da je prevelika odgovornost pred njima i mislim da će taj svoj posao obavljati krajnje časno i pošteno. Ono što sam htela da odgovorim određenim mojim kolegama, a smatram da je potrebno zbog javnosti prvo da kažem da mi je žao što moja koleginica koja je izašla nije znala da kandidat za predsednika Saveta Agencije za energetiku Dejan Popović nije bio do sada predsednik Saveta. Do sada je prethodnih deset godina vršio funkciju LJubomir Maćić, koji zaista nije podneo finansijski plan, odnosno odbor nadležni nije usvojio poslednji plan iz prostog razloga što se nije uskladio sa isplatom plata koje su bile odluka uopšte Vlade Republike Srbije zbog toga što ima druge pravilnike i druga dokumenta po kojima isplaćuje svoje plate i samim tim je došao u određeni vid prekršaja, ne njegovom greškom, ali greškom poštovanja zakona, a ne poštovanjem odluka koje je donela Vlada Republike Srbije zbog toga što je u nadležnosti rada Skupštine, a ne Vlade Republike Srbije i zbog toga su to neke stvari koje treba da menjamo kada je u pitanju rad same Agencije. Treba reći još da je Agencija jedini regulator i zbog toga ona mora da postoji. Kada govorimo o pravosuđu i NBS, mislim da je sigurno jedan od mnogih načina da se reši pitanje kredita ljudi koji su u švajcarcima upravo onaj koji NBS radi, a to je korak po korak rad sa bankama, jer svako drugo rešenje zahteva plaćanje iz budžeta Republike Srbije, znači da bi 50.000 korisnika koji jednostavno imaju ovakve ugovore kao fizička lica se prelilo na teret svih građana Srbije, a to onda jednostavno ne bi bilo korektno i prema budžetu Republike Srbije i prema građanima koji su poreski obveznici, a svi smo mi poreski obveznici, tako da jedino rešenje NBS i sudova je da sarađuju po ovim pitanjima i da jednostavno svojim merama NBS svaku banku na određeni način uvodi u pravilan režim rada kada su u pitanju ovi krediti. Na kraju se zahvaljujem određenim poslanicima opozicionih stranaka koji su shvatili da određene predloge treba podržati, kao što su predsednici Saveta guvernera NBS i kao što je direktor Uprave i nadam se da će zaista, kao što je i sama Agencija za energetiku, izbor sudija i nadam se da će u danu za glasanje svojim glasom podržati ovakva rešenja koja su predlog današnje sednice. Hvala vam što ste danas bili prisutni kao gosti na ovoj sednici i hvala svim kolegama koji su podržali današnje predloge. Hvala.
Hvala dr Tomić. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 19. do 32. dnevnog reda. Zahvaljujem se gostima i njihovom doprinosu današnjem radu. Određujem pauzu od pet minuta. Hvala. [[Posle pauze]] Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Izvucite vaše kartice i ponovo ih ubacite u sistem. Saopštavam da je u sali prisutno 135 narodnih poslanika, u stvari 137 trenutno. Poštovani narodni poslanici prema članu 168. stav 3. i 4. Poslovnika Narodne skupštine u toku sednice Skupštine izuzetno se mogu po hitnom postupku na dnevni red sednice staviti predlozi za izbor, imenovanje i razrešenje i prestanak funkcije pod uslovom da sednici prisustvuju većina od ukupnog broja narodnih poslanika. O svakom predlogu za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, Narodna skupština prethodno odlučuje bez pretresa prilikom utvrđivanja dnevnog reda, odnosno u toku sednice odmah po prijemu predloga pod uslovom da sednici prisustvuju većina od ukupnog broja narodnih poslanika. S obzirom na to da su u proceduru pristigli predlozi odluka o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koje je podnela poslanička grupa SNS i Predlog za razrešenje generalnog sekretara Narodne skupštine, Svetislave Bulajić, koji je podnela predsednik Narodne skupštine Maja Gojković 9. marta 2018. godine, sa predlogom da se donesu po hitnom postupku u toku sednice, a imajući u vidu da današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, ispunjeni su uslovi da se Narodna skupština izjasni o svim ovim predlozima. U skladu sa tim prelazimo na odlučivanje. Poslanička grupa SNS, na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se po hitnom postupku uvrsti u dnevni red tekuće sednice tačka – Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. marta 2018. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136 poslanika, protiv – dvoje, nije glasalo sedam od ukupno 145 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa SNS, na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se po hitnom postupku uvrsti u dnevni red tekuće sednice tačka – Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. marta 2018. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136 narodnih poslanika, protiv – četiri, nije glasalo šest od ukupno 146 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Predsednik Narodne skupštine Maja Gojković, na osnovu člana 168. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se po hitnom postupku uvrsti u dnevni red tekuće sednice tačka – Predlog za razrešenje generalnog sekretara Narodne skupštine Svetislave Bulajić, koji je podnela Narodnoj skupštini 9. marta 2018. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134 narodna poslanika, protiv – šest, nije glasalo sedam od ukupno 147 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koju je podnela poslanička grupa SNS. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik, dr Aleksandar Martinović, predsednik poslaničke grupe SNS želi reč? (Ne) Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Prelazimo 34. tačku – Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Niko se nije prijavio. Saglasno članu 92. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SNS. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik dr Aleksandar Martinović želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Tačka 35. dnevnog reda – Predlog za razrešenje generalnog sekretara Narodne skupštine Svetislave Bulajić. Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram pretres o Predlogu za razrešenje generalnog sekretara Narodne skupštine Svetislave Bulajić. Da li predlagač Maja Gojković, predsednik Narodne skupštine, želi reč? Nije prisutna. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo. Izvolite.
Evo, imamo jednu hitnu situaciju. Naravno da Poslovnik predviđa ovakvu mogućnost, ali ja bih voleo da postavim pitanje baš vezano za ovu tačku dnevnog reda – čemu ovolika žurba i čemu ovakva vanrednost i hitna okolnost da menjamo sekretara Narodne skupštine? Mislim da je to zaista čudna situacija, jer, ponavljam, kada smo napravili ovaj saziv, vi ste bili ti, odnosno Maja Gojković je bila ta koja je predložila sadašnjeg generalnog sekretara i ova vladajuća većina ju je izglasala. Naravno da je vaše pravo da postavljate generalnog sekretara, odnosno pravo ove vladajuće većine da postavlja generalnog sekretara u skladu sa svojom političkom voljom, ali je takođe pravo svih nas narodnih poslanika, svih 250 koliko nas ima i iz vlasti i opozicije, jer generalni sekretar nije nebitna funkcija i u operativnom radu poslaničkih grupa vrlo često smo usmereni na generalni sekretarijat, da prosto ne budemo iznenađeni jednom takvom vanrednom okolnošću. Smatram da je i nekorektno to što činite i kako postupate. Jer, ponavljam, vi ste birali ovu ženu. Nije sporno da možete da je razrešite, ali mislim da to činite na krajnje nekorektan način. Želeo bih da iskoristim ovu priliku i da ukažem da je zaista jedna loša atmosfera u Skupštini, koju najviše generiše upravo predsednica parlamenta Maja Gojković, koja je očigledno i inicajtor ove smene i posredi je verovatno neki lični sukob. Naravno, ja kao poslanik nisam obavešten i informisan, ne mogu da donosim sud o tome, ali ... (Blaža Knežević: Ali si se raspričao.) Imam pravo da pričam, ja se izvinjavam, jer generalni sekretar nije nebitna funkcija. Sve je to u redu, ali dok god sam narodni poslanik, ne možete mi uskratiti pravo da govorim, jer građani su me izabrali. Onog trenutka….
Kolega Nogo, niko vam ne uskraćuje pravo, samo izvolite, nastavite. Gospođa Gojković nije tu.
Član 106. Poslovnika bi nalagao da vi stisnete to zvonce i da zamolite kolege da budemo mirni i do kraja budemo pristojni i ovu tačku do kraja što pre završimo, jer meni ni nije cilj da ovde dugo govorim, niti mi je cilj da ovu situaciju učinim neprijatnijom po sadašnjeg generalnog sekretara, ali prosto, kao narodni poslanik i kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Dveri, ne mogu da ćutke posmatram takvu situaciju. Ne mogu da ne ukažem na zaista loše u Narodnoj skupštini. Ja bih rekao da su mi brojni poslanici SNS rekli da glavnu odgovornost za loše stanje u Skupštini upravo je na predsednici parlamenta Maji Gojković. Mnogi sa kojima ja razgovaram privatno u Skupštini su mi to potvrdili. Što se tiče generalnog sekretara Narodne skupštine Svetislave Bulajić, nismo bili često u kontaktu, ali moram da joj se zahvalim za zajednički rad u prethodne dve godine, pogotovo zato što sam kao student druge godine Pravnog fakulteta i bio u prilici da kod nje vežbam ustavno pravo i ni po čemu se nismo slagali. Imali smo suprotna politička mišljenja o svakom pitanju i često smo iznosili to na tim vežbama, ali ja nikada nisam trpeo bilo kakve posledice, jer je bila objektivna i profesionalna. Hvala joj kao generalnom sekretaru zato što je objektivno i profesionalno radila svoj posao i želim joj svu sreću u budućoj karijeri, takođe i budućem generalnom sekretaru Narodne skupštine želim svu sreću, koga takođe lično poznajem i nadam se da će profesionalno i odgovorno raditi taj posao. A vama ne služi na čast, iz vladajuće većine, što tako postupate sa svojim kadrovima.
Hvala, kolega Nogo na vašoj diskusiji. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, povreda Poslovnika.
Na osnovu člana 104. Poslovnika, poslanička grupa SRS neće učestvovati ni u raspravi, ni u glasanju vezano za ovu tačku oko generalnog sekretara. Mi ćemo se vratiti u skupštinske klupe kada budu rasprave o pojedinostima ovih zakona, odnosno predloga o kojima smo već završili raspravu. Tako da vas ostavljamo nasamo da na miru raspravljate o svojim kadrovskim problemima. Prijatno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Tatjana Macura.
Zahvaljujem. Zaista je neobičan način na koji ste zakazali, odnosno dodali ovu tačku na raspravu na današnje zasedanje. Žao mi je što Maja Gojković danas nije došla i nije se udostojila makar toliko da predsedava ovom Skupštinom, nije imala hrabrosti da se suoči sa onim što čini. Ja želim u ime poslaničke grupe DJB da se zahvalim gospođi Bulajić na korektnoj dosadašnjoj saradnji. Znamo da je trpela velike pritiske i možemo samo da zamislimo, pošto smo prošli kroz iskustvo saradnje već sa ljudima koji predstavljaju ovu vladajuću većinu, kako izgleda kada čovek dođe na mesto na kojem želi da uredi nešto što je do sada bilo neuređeno. Podsetiću javnost danas, skandalozne sednice kojoj je prisustvovala i gospođa Bulajić, a koju je vodila predsedavajuća Gojković, kada je poslanicima opozicije ukradeno četiri sata vremena za raspravu i kada je ona više nego dostojanstveno istrpela sve uvrede koje su, nažalost, mogli da čuju i vide svi građani Srbije. Zaista je velika stvar ostati dostojanstven u tom trenutku. Ono što se gospođi Bulajić u ovom trenutku, da kažem, unazad pisanjem medija stavlja na teret daleko je manje od svih ostalih stvari koje mogu da se stave većini koju predstavljaju vladajuću većinu danas u Srbiji, počevši, ta ista Agencija za borbu protiv korupcije, koja je zaboravila na 24 stana nekadašnjeg gradonačelnika, možda i budućeg gradonačelnika Siniše Malog, počevši od toga da je ista ova vladajuća većina imenovala na čelo Agencije za borbu protiv korupcije čoveka koji je bio direktni donator predsedničke kampanje Aleksandra Vučića, počevši od toga da se na mnogim drugim mestima nalaze ljudi koji su bili donatori onog novca za koji i dan danas ne znamo kakvim je tokovima uopšte ušao u te legalne tokove finansiranja predsedničke kampanje. U tom smislu, dakle, mizerna stvar koja se stavlja na teret gospođi Bulajić svakako nije za osudu i nije nešto što nije ispravljivo, ako je i postojala neka eventualna okolnost u kojoj je ona pogrešila. Dakle, svako ko radi danas može da pogreši. Samo onaj ko ne radi apsolutno ništa ne može da pogreši. Poslanička grupa DJB i naš šef poslaničke grupe je bio u jednom trenutku ministar u Vladi iste ove vladajuće većine sa manjim ili većim izmenama i prošao je golgotu kada je želeo da uredi sistem. Gospođi Bulajić se danas na teret stavlja samo jedno. Ona je htela ovaj haos koji je u međuvremenu napravljen, a koji nije posledica samo poslednjeg mandata ove vladajuće većine, već i mandata mnogih drugih vladajućih većina. Ona je htela taj sistem da uredi. Zahvaljujem se još jednom u ime poslaničke grupe. Žao mi je što ćete danas biti razrešeni vaše dužnosti, ali ste makar dostojanstveno došli da odsedite ispred poslaničke grupe koja vas je postavila, pre svega, zbog vaših kvalifikacija na mesto na kom se danas nalazite. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Deo obrazloženja za razrešenje generalne sekretarke glasi: „Kako generalni sekretar svojim činjenjem u prethodnom periodu nije vršio poslove utvrđene zakonom i Poslovnikom, svojim postupcima ugrozio je funkcionisanje i rad Narodne skupštine stekli su se uslovi za podnošenje predloga za razrešenje. Neophodno je da se ova odluka donese po hitnom postupku, kako bi se što pre stvorili uslovi da Narodna skupština nastavi nesmetano da obavlja poslove iz svoje nadležnosti.“ Moja primedba se odnosi, ne dovodeći u pitanje Zakon o Narodnoj skupštini i pravo predsednice Narodne skupštine da podnosi ovakav predlog za razrešenje, jednak kao pravo za izbor, na hitnost koja je nepotrebna zbog svih nas. To je opet izbor kakva kultura se želi za procedure u ovoj Skupštini. Hoću da uz tu opasku dodam svoju molbu da probamo da se uzdržimo od zloupotrebe ili upotrebe medija kada je naš rad u pitanju. Nikada se ne uzdržimo od kritike, ko god da je predmet kritike, ali od upotrebe medija da pokušamo, jer je šteta zajednička. LJudi koji bi trebalo da imaju poverenje da se mi ovde na ozbiljan način bavimo njihovim životima, jer to nam piše u Ustavu i zakonu, radije čitaju, da li tabloidne, manje ili više, tekstove o Narodnoj skupštini. Ako išta dobro može da izađe iz hitnosti ove procedure za razrešenje, ja bih volela da bude naša zajednička odluka da svoje političke strasti, folklor koristimo kako god nam padne napamet i gde god, ali da pokušamo da instituciju u kojoj smo se zakleli ovde da ćemo obavljati neke poslove izostavimo iz svake vrste tabloidnog izveštavanja svih nas radi. Hvala vam.
Prelazimo na listu govornika. Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo. Nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Ne želite. Reč ima narodni poslanik Branka Stamenković. Izvolite.
Hvala. Veliku primedbu imam na način na koji je umuvana ova tačka dnevnog reda, navrat-nanos bez ikakve potrebe, a da ne bismo imali dovoljno vremena da se pripremimo za ovu sednicu, a mnogo toga želimo…
Ja vas molim da me saslušate. Nema potrebe da koristite takve reči. Vi ste jako pristojni uvek u debatama. Ništa mi nismo umuvali. Izvolite. Nastavite. Nemojte da ste nervozni.
Niste ni trepnuli kada je poslanik Rističević prekjuče ovde nahranio sve fekalijama, s tim što sam ja sad to prevela na latinski, a meni spočitavate za reč umuvali. Nego šta ste uradili, nego ste umuvali. Znam da Poslovnik daje pravo da se ovo uradi, ali nema potrebe, niste morali ovo da uradite. Računali ste na to da opozicija neće biti na vreme obaveštena, da neće stići da se prijavi za reč, a ja želim da kažem mnogo toga još od septembra prošle godine o ovoj tački dnevnog reda i o svemu onom nepravednom što je ova vladajuća većina učinila generalnoj sekretarki. U septembru mesecu imali smo sednicu na kojoj je predsednica ove Skupštine, u direktnom prenosu RTS, izvređala Svetislavu Bulajić, citiram, rekla je – izlazi napolje, izlazi napolje i donesi mi podatke koje treba da mi doneseš. Drugim rečima, ona nije bila zadovoljna načinom na koji je generalna sekretarka merila vreme koje je potrošeno na raspravu o amandmanima. Generalna sekretarka je to radila onako kako Poslovnik nalaže, kako svaki državni službenik i treba da radi, a ne onako kako vladajućoj većini odgovara i zbog toga je stradala. Dalji razvoj situacije je, umesto da se ta ista predsednica, Maja Gojković, izvini generalnoj sekretarki koju je pred građanima u direktnom prenosu izvređala samo zato što je radila svoj posao kako treba, ona osvetoljubivo prijavljuje generalnu sekretarku Agenciji za borbu protiv korupcije, koju je SNS u međuvremenu u potpunosti upropastio i potpuno doveo pod svoj politički uticaj. Dvadeset i sedmog septembra smo imali vređanje u Skupštini. Po hitnom postupku je Agencija već 19. oktobra donela konačnu odluku da je Svetislava Bulajić u sukobu interesa i da je nešto, kao bajagi, zgrešila. U septembru 2015. godine toj istoj agenciji podnela sam prijavu za sukob interesa protiv Aleksandra Šapića, još uvek je postupak u toku, a ovo se rešava za manje od mesec dana. Molim vas, odgovorno tvrdim, sekretarki Bulajić je namešteno i smešteno. NJoj se na teret uzimaju dnevnice za putovanje u inostranstvo od 15 evra dnevno, i to za četiri puta po tri dana. Nije ona išla na godišnji odmor, ona je išla u skupštinskim delegacijama, nekim poslom tamo, a stradala je - zašto? Čaršija skupštinska priča da ona sama sebi, po proceduri, ne može da potpiše svoj nalog za službeno putovanje, nego to mora da urade njeni zamenici, a oni su odbili to da urade. Stavlja joj se na teret da je isplaćivala sebi prekovremeni rad. Ona je ljudi prekovremeno radila. Ona je u sukob sa zamenicima došla zato što oni ne dolaze na posao, a ne dolaze na posao, jer imaju duplu funkciju pa rade i u RIK-u, pa kad ih zovu da rade u Skupštini, oni kažu – jao, pa radim u RIK-u. Čaršija skupštinska priča, a ono što čaršija skupštinska priča, vrlo često se ispostavi kao tačno. Na kraju, želim da se zahvalim Svetislavi Bulajić što je bila korektna. Ja sam ovde u Skupštinu ušla s predrasudom da kada generalnog sekretara dovede vladajuća koalicija da to znači da je on njihov čovek. Za ove dve godine bilo je situacija u kojima sam videla da je Svetislava Bulajić pokušavala da uvede red u Narodnoj skupštini. Što se tiče prekovremenog rada ove Skupštine, tu je donekle i uspela, jer mi smo 2016. godine radili i do iza ponoći. Hajde mi poslanici, nego što zaposleni u Skupštini moraju da dežuraju sve vreme dok radi ova Skupština. Ove godine mi radimo kako Poslovnik propisuje, uglavnom, u većini navrata do 18.00 časova, što znači da su i zaposleni u Skupštini pošteđeni nenormalno velike količine prekovremenog rada i da ima i ostaje im vremena i za njihove porodice. Još jedna stvar gde je Svetislava Bulajić pokušavala da uvede red, a imala je opstrukciju na svakom koraku, i to nije uspela da uradi. Pokušavala je da, kao ovlašćeno lice za sprovođenje Zakona o zaštiti građana od duvanskog dima, učini nešto povodom masovnog pušenja po kancelarijama. Nije mogla da ima puno uspeha u tome, zbog toga što zaposleni u Skupštini imaju savršen argument, kontraargument - pa, molim vas, pa poslanici puše po klubovima. Kako Svetislava Bulajić da zabrani poslanicima da puše po klubovima, pa i u skupštinskom restoranu? Ona to ne može da učini. A sa kojim autoritetom onda to zahteva od zaposlenih u Skupštini? Svetislava, hvala što ste pokušali. Hvala vam što niste odneli ostavku pod pritiskom, nego ste čekali da vas smene i tako nam kupili priliku da nešto kažemo.
Hvala koleginice Stamenković. Povreda Poslovnika, Marijan Rističević, ili želite repliku? Replika, izvolite. Da, da, pomenuli ste i meni ste spočitali, iako, moram da kažem, ja visoko cenim rad kolege Rističevića. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, možda u tuzi i bolu za izgubljenim izborima gospođa ne zna da mi je rekla da sam ja poslanike nazvao fekalijama. To je rekla i to ste svi mogli da čujete. Bilo je obrnuto. Zoran Živković, a ja ni malo ne ličim na njega, ni fizički ni karakterno, srećom, je svima nama uputio dva puta reč – koprofagija, što znači da jedemo izmet. Ja sam na to reagovao i rekao da to nije lepo od njega. Ja ne štipam ljude, ne pljujem rude, ne psujem nepokretne majke. Sve se to meni desilo upravo od grupe čiji je predstavnik ovde govorio. Imam ja razumevanja zbog teškog poraza ovih što će verovatno otići a da se više nikada ne vrate. Ako se gospođi prividelo nešto u natalnim kartama i staklenoj kugli, ja joj opraštam, ali da se Griša pojavi. Hvala.
Hvala kolega Rističeviću. Reč ima narodna poslanica Marija Janjušević. Izvolite.
Dala bih samo kratak komentar na to što predsednica Skupštine danas nije ovde. Kad već pričamo o karakteru, mislim da to na najbolji način odražava njen karakter. Ne čudim se ni vama, predsedavajući, što se divite prethodnom govorniku. Slažem se da ste svi sličnog karaktera. Samo ću da se vratim na ovo što vi ovde danas radite – ispoljavate silu koja će se, uostalom, u krajnjoj liniji, okomiti i na vas. Doći će vreme i za to. Meni je drago samo što mogu da vam čestitam i taj izborni rezultat kojim ste se hvalili ovde, koristeći vreme za raspravu za neke druge važnije stvari i da vam kažem da je to samo znak da građani Srbije sada znaju ko je jedini odgovoran za kvalitet njihovog života u budućnosti. Što se tiče same gospođe Bulajić, ja joj se zahvaljujem na dosadašnjoj saradnji. Nisam se bavila time koliko je ona zaista kriva ili ne, jer, podmetanja i način rada i nasilje Srpske napredne, nasilne stranke, nije čudno što sam pogrešila, je veoma poznato i meni, a i građanima Srbije. Sve najbolje i hvala.
Hvala. Reč ima dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Poslanička grupa Srpske napredne stranke će podržati predlog gospođe Maje Gojković da se gospođa Svetislava Bulajić razreši funkcije generalnog sekretara Narodne skupštine. Pre svega, želim da kažem da ovima koji se raspituju zašto Maja Gojković nije u sali, pa da ne bi ostalo nedorečeno i da bi građani Srbije znali, Maja Gojković danas putuje u Čile, kao predstavnik predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića, na svečanu inauguraciju novoizabranog predsednika Republike Čile. To se vama u životu nikad neće desiti, zato što građani Srbije ne žele da ih vi vodite. A da ne žele da ih vi vodite, pokazali su i rezultati nedavno završenih izbora u gradu Beogradu. Lično mislim da ovi hvalospevi gospođi Bulajić koji dolaze iz Poslaničke grupe „Dosta je bilo“ i Poslaničke grupe „Dveri“ meni lično više izgledaju kao neka medveđa usluga, jer kad vas hvale ljudi koji su u Narodnoj skupštini svirali gitaru, držali ruke u džepovima dok se intonirala državna himna, čupali mikrofon predsednici Narodne skupštine, unosili kamen u salu Narodne skupštine, psovali, pljuvali, vređali, ja mislim da vam to mnogo ne koristi. Ali, ja u to ne želim da ulazim. Činjenica je da postoje brojni problemi u funkcionisanju skupštinske administracije. Generalni sekretar je starešina skupštinske administracije. Postoje brojni primeri kršenja zakonskih i podzakonskih propisa, za koje je, po našem mišljenju, odgovorna gospođa Svetislava Bulajić. Ne tvrdim da je to činila sa nekom posebnom namerom. Ne mislim da je imala želju da se lično obogati, ali, činjenica je da je Upravna inspekcija konstatovala brojne nezakonitosti u načinu na koji je funkcionisala administracija Narodne skupštine Republike Srbije i za to je, po Zakonu o Narodnoj skupštini i po Poslovniku Narodne skupštine, jedino odgovoran generalni sekretar. Za razliku od vas bezgrešnih, nepogrešivih, koji nikada ništa u životu pogrešno niste uradili, koji jedino što znate to je da držite lekcije drugima, da posmatrate sa strane i da dobacujete, ali da ništa dobro niste uradili za građane Srbije, mi iz Srpske napredne stranke smo pokazali do sada više puta da imamo hrabrosti i smelosti da smenimo i ministre koji po našem mišljenju ne rade dobro ili ne rade dovoljno dobro svoj posao, a to činimo i danas. Ja želim da se zahvalim gospođi Bulajić na svemu onome što je dobro uradila za Narodnu skupštinu, ali, isto tako, da kažem i da Srpska napredna stranka, kao najjača poslanička grupa u Narodnoj skupštini koja ju je faktički i predložila, nije zadovoljna njenim radom i mi očekujemo da će na mesto gospođe Svetislave Bulajić doći neko ko će mnogo bolje, mnogo kvalitetnije, mnogo savesnije, požrtvovanije, profesionalnije, raditi svoj posao. Ne osporavam ja da gospođa Bulajić raspolaže ne malim teorijskim znanjem. Ali, da biste bili dobar rukovodilac, pored teorijskog znanja morate da imate i senzibilitet za ljude. Pokazalo se, nažalost, da u mnogim situacijama tog senzibiliteta nije bilo. U mnogim skupštinskim odeljenjima, odsecima, grupama i drugim organizacionim jedinicama postoje brojni problemi. Narušeni su međuljudski odnosi. Jednom broju ljudi je prestao radni odnos, a nije produžen, iz meni potpuno nepoznatih razloga. Nekima je i produžavan. Dakle, ima mnogo problema. Jedini način da se ti problemi reše jeste da stavimo tačku na ovu priču, da podržimo predlog gospođe Maje Gojković i da u narednom periodu izaberemo nekog ko će poslove skupštinske administracije raditi bolje nego što je to radila gospođa Bulajić. Gospođi Bulajić želim puno sreće i uspeha u nekom novom poslu, odnosno na nekom novom radnom mestu.
Hvala doktore Martinoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče. Što se tiče same smene, kako da vam kažem, vi ste Svetislavu Bulajić predlagali za generalnu sekretarku Skupštine, mi za to nismo glasali, vi ćete je smeniti. Verujem da ste od reda uverili da je ona odgovorna za to što skupštinska administracija, koja je valjda jedina u Skupštini ne funkcioniše dobro, i to je zaista među vama, kako je neko od kolega rekao treba da rešavate svoja kadrovska pitanja sami. Međutim, nešto drugo je ovde važno. Gledam, dok su kolege ovde iz opozicije govorile i kako su podsmevale kolegama iz opozicije kolege iz SNS i kako su neki od vaših kolega kako se naslađujete, kako se slatko smejete, treba da se pripremite da vidite šta će se vama jednog dana desiti. Tako će vas jednom provući kroz tabloide, tako će vam jednom namontirati afere, tako će jednom zloupotrebiti institucije protiv vas, i onda će vas na jednoj podmetnutnoj sednici, u okviru podmetnute tačke dnevnog reda, bez reči obrazloženja, smeniti. E, drage kolege iz SNS, to što vi radite drugima, budite spremni da se uradi i vama onog momenta kada neko više ne bude trebao i vi ne budete potrebni, jer to je način na koji vi tretirate ljude. Na to svako od vas treba da bude spreman. Ne znam, ukoliko su problemi takvi da se nije moglo predvideti da će ova tačka dnevnog reda biti baš danas ubačena na dnevni red, neke kolege kažu umuvana, a neki podmetnuta, zaista je vrlo neobičan način, na koji danas o ovome raspravljamo. Mene interesuje kada su ti problemi u funkcionisanju skupštinske administracije počeli? Kada smo saznali da skupštinska administracija ne funkcioniše da je to danas moralo da bude na ovakav način stavljeno na dnevni red i to baš tog dana kada predlagač tačke dnevnog reda, naša predsednica koja valjda, red je, treba da obrazlaže narodnim poslanicima koji su za tu istu Svetislavu Bulajić glasali, nije tu. Danas kada ona baš ima neodložne državničke obaveze, mi moramo da raspravljamo o tome. Ne znam kada ste vi saznali za to da Svetislava Bulajić ne radi svoj posao, da li ste to znali u utorak, kada smo utvrđivali tačke dnevnog reda, da li ste to znali u novembru, da li ste to znali decembru kada je Skupština prestala da radi, ili je to nešto što smo mi saznali danas, pre 15 minuta, ili 20 minuta, ili kad smo stavili ovu tačku na dnevni red, baš u danu da onaj koji predlaže ovu tačku dnevnog reda nije u mogućnosti da bude ovde da sa nama o tome razgovara. Ja bih volela da je predsednica Narodne skupštine ovako ažurna i kada su u pitanju druga razrešenja, čiji se predlozi nalaze u skupštinskoj proceduri. Mislim da se svi građani sećaju kako je obmanula javnost, kada je pre više od godina dana rekla, da će se lično postarati, lično založiti, lično glasati za to i lično razgovarati sa poslanicima da se i predlog za njeno razrešenje, koje smo podneli nađe na dnevnom redu. Očigledno da nije tako ažurna kada su u pitanju predlozi za druga razrešenja i volela bih da ste svi zajedno tako ažurni kada su u pitanju odluke i mišljenja i rešenja Agencije za borbu protiv korupcije. Ne, nego se to uzima selektivno. Pa, ko nam odgovara da bude smenjen, e, tu ćemo slušati Agenciju za borbu protiv korupcije. Ko nam ne odgovara, tu ili nećemo dati, pošto smo svuda postavili partijske ljude i nećemo dati mišljenje ili kada Agencija da preporuku za nečije razrešenje, e tu ćemo ignorisati mišljenje Agencije. Volela bih da mi predsednica odgovori na to kada smo saznali da Skupština radi protivzakonito, da ne funkcioniše, ne znam šta su sve dati kao razlozi u obrazloženju za ovo razrešenje, građani su saznali da nešto u tom odnosu ne funkcioniše onog dana kada je predsednica na jedan neprimeren, nekulturan, nevaspitan način vređala generalnu sekretarku u prenosu, zbog toga što generalna sekretarka nije dobro pripremila prevaru koju je predsednica ovde izvela, sa vremenom za rad.
Molim vas samo da obratiti pažnju na terminologiju. Prevare, obmane, prvo predsednica nije tu. Imaćete priliku da debatujete. Stvarno nema smisla, nisam očekivao od vas takve reči.
Slažem se. Preformulisaću. Građani Srbije su saznali da problem u radu generalne sekretarke postoji onog dana kada nas je predsednica informisala poslaničke grupe nemaju više vremena za raspravu o amandmanima iako je e-parlament u tom momentu pokazivao da je za raspravu o amandmanima preostalo više od 500 sekundi. Kako se to lepše kaže, osim ovako. Dakle, to je bilo pre više meseci. Od tada traje ta jedna igrarija u ovom parlamentu. Volela bih da je administracija jedini deo parlamenta koji ne funkcioniše, volela bih da budete svesni da u ovom parlamentu ne funkcionišu i mnoge druge podjednako važne, ako ne i važnije stvari i volela bih da se vi zabrinete time što nam stižu predlozi zakona o kojima ne stižemo ni da razgovaramo. Volela bih da vas zabrine to što ste i na ovoj sednici podneli toliki broj amandmana na prve članove prvih zakona, da opet neće moći da se razgovara o tome. Volela bih da vas brine to što nismo razgovarali o amandmanima na budžet. Volela bih da vas zabrine to što nas Vlada Republike Srbije ponižava, ignoriše, ne dolazi u parlament, ne odgovara na pitanja, što nemamo nikakvu kontrolu nad radom Vlade. Volela bih da vas brine što su nam je bio suspendovan rad parlamenta i pre beogradskih izbora i pre predsedničkih izbora. Volela bih da vas brine i to što smo prethodne godine radili samo dva meseca od silnih vaših stranačkih, unutar stranačkih, međustranačkih kalkulacija, prepucavanja, igrarija, računica, procena i ne znam ni ja čega. Volela bih da vas brine što vi odgovornog za taj problem u parlamentu ne vidite u sebi i ne vidite u onome ko vodi ovaj parlament. Zato sada glasajte kolege kako hoćete, radite šta hoćete, ali molim vas, da ono što ovde navodite da vam je nekakav standard, primenjujete u svakoj situaciji, pre svega, kada se radi o vama samima i o vašoj stranci i da nikada ne zaboravite da sve ovo što ste sada uradili, sutra može da se desi vama i da niko ni reč neće reći da vas brani.
Hvala. Reč ima narodni poslanik mr Dragan Vesović. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, nisam magistar, možda ću da budem. Dakle, ja neću niti da hvalim niti da kudim gospođu Bulajić, iz prostog razloga što moji kontakti sa njom u Skupštini Republike Srbije su uvek bili na korektnom odnosu i lično kao osoba koja voli da svim ljudima bude dobro, jedino što mogu da joj poželim jeste sreća u budućem životu i na budućim radnim zadacima koje će obavljati. Ne smeta meni ovde što je vladajuća većina imala volju koja je u jednom momentu bila takva da vi budete izabrani, danas je imala volju da vi više ne budete na mestu na kojem obavljate. Meni ne smeta, kažem, volja vladajuće većine, jer ona je većina, meni smeta način na koji je to odrađeno. Malopre sam razmišljao da li da govorim, a onda me je jedan cenjeni kolega svojim izlaganjem ipak nagnao da i ja kažem koju. Tražio sam onda u tom razmišljanju pravu reč, čini mi se, mnogo, mnogo, silno, eto, da ne kažem drugo. Vi imate većinu, vi imate silu, sve je to u redu, ali neke stvari jednostavno ne treba, to vam govorim prijateljski, vi znate da su i moji odnosi sa vama jako korektni, ne treba da se rade na ovaj način. Ne treba da narodni poslanik, nevezano narodni poslanik opozicije ili pozicije, koji je delegiran od strane nekog dela populacije i građana države Srbije, sazna nešto iz novina, a ne iz plenuma. Jer ovo što se sada dešava pre je izašlo u javnim glasilima Republike Srbije, pisanim, štampanim, elektronski štampanim, na to sam mislio, nego što to mi ovde znamo. To će neko da pomisli da je tako, ali opet mi znamo da smo već juče znali da će ovo biti danas. Sada dobijamo informaciju, meni je jedna druga stvar proceduralna zasmetala, ovde je podnet zahtev 9. marta, na današnji dan, i to je jedan od retkih zahteva za koga nemamo u koliko je sati to podneto. Pogledajte sve, uvek imamo satnicu. Radili ste nešto brzo. Kažete brojna kršenja, čuo sam po kuloarima, brojne nepravilnosti. Samo meni nije jasno da li ste to saznali jutros ili ste znali juče, ili ste znali pre mesec dana, ili ste hteli da izdemonstrirate i onda objašnjenje, apsolutno po Poslovniku koji je važeći, ja kažem – trudim se da ga uvek ispoštujem, piše da je to moguće, kad imamo većinu. Znamo mi vrlo dobro kako se pojavila većina i znamo do pre pola sata i do pre sat vremena, mi koji od jutros sedimo sa ove strane, ali kad kažem ne sa ove strane, ja ovde između mene i vas ne vidim šanac, mislim da smo svi okrenuti državi Srbiji i da ona treba da nam bude na prvom mestu, znamo koliko nas je bilo i sad odjednom imamo većinu. Čini mi se da je to moglo da vrlo lepo i lagano, iz poštovanja i prema gospođi koja je taj posao radila, znam i ja to što je kolega Martinović spominjao, izvinjavam se što sam ime spomenuo, ako on bude smatrao da ima razloga da replicira on će to iskoristiti, a ime mi se omaklo, znam i ja za te odnose i ta pričanja o kojima je i on pričao. Ali, mogli smo to lepo, normalno da stavimo u tačku dnevnog reda, da to ide svojim tokom i da bude sve normalno, iz poštovanja prema gospođi koja je radila, na način verovatno, opet ne sumnjam, imala volju, nije imala volju, grešila, nije grešila. Nemojte i ne morate, jer imate zaista većinu ogromnu da demonstrirate ponekad nepotrebnu silinu. Onda onima koji ne misle kao vi, a dozvolićete da je pravo čoveka da misli na način na koji smatra da je za njega korisno i svrsihodno, stiču nepotreban ili potreban utisak da se nešto radi na nekom drugom mestu, koje nije nažalost ovo mesto, a ovo mesto treba da bude mesto koje predstavlja vrhovni zakonodavni organ i odluke koje odavde proisteknu, od onih koji su i u poziciji i koji su u opoziciji, treba da budu odluke koje su na korist naroda. Meni je ovo zasmetalo, a vaša volja, vi ćete izglasati kako želite. Hvala.
Hvala, dr Vesoviću. Izvinjavam se za grešku od malopre. Tatjana Macura ima reč sada. Ne želite. Reč ima kolega Vladimir Đurić. Prijavite se. Izvolite.
Hvala. Pitanje razrešenja, odnosno izglasavanja nepoverenja ili smene generalne sekretarke Skupštine je, kako bih rekao, unutarskupštinsko pitanje i građani od nas ne očekuju da ih previše zamaramo našim unutrašnjim pitanjima. Oni od Skupštine očekuju rezultat, a to su zakoni, imenovanja najboljih kandidata za funkcije na koje Narodna skupština imenuje i bira i zakoni koji će njihov život poboljšati. Međutim, kada je već vladajuća većina ovo unutarskupštinsko pitanje stavila na dnevni red, onda nije zgoreg iskoristiti retku priliku da se o događajima u Skupštini prozbori, jer ne bi bilo loše reći par reči i o anomalijama koje nas sprečavaju sve zajedno da ispunimo očekivanja građana koja oni imaju, kada je rad ovog doma u pitanju, a te anomalije su mnoge. Ja ću sada samo neke spomenuti. Primera radi, način sazivanja sednica, i to takav način da se sitnim smicalicama pokušava opozicija onemogućiti da podnese dopune za dnevni red, pa kada se sazna da je to opozicija ipak uradila, onda se sednica pomera u drugi termin za koji se gleda da opozicija ne stigne da preda dopune dnevnog reda ili ovlašćenja za raspravu i slične neke stvari. Zatim, način na koji se meri vreme za raspravu. Već su neke kolege ovde spominjale da smo imali sednicu u kojoj je na sistemu e-parlamenta pisalo na ekranu, svi smo to videli, ja znam da ste i vi sa druge strane ove sale to videli, jer znam da umete da koristite računar, ne potcenjujem vas, naprotiv, pisalo je na ekranu da je za raspravu o amandmanima ostalo 257 minuta…
Gospodine Đuriću, jel vi znate šta je tema dnevnog reda?
Da, naravno, ja držim da je i sekretarka u sve ovo na neki način upletena. Evo, sada ćemo doći do toga.
Dobro. Hvala.
Jer sam lično o ovome oči u oči za ovim pultom razgovarao i sa sekretarkom, pa hoću da vidim da li je to nešto što vredi i gospođi Bulajić staviti na teret ili ne. Dakle, na ekranu e-parlamenta pisalo je da je ostalo 257 minuta kada je predsedavajuća rekla da je vreme potrošeno, pa je onda oko tog vremena došlo do konflikta između gospođe Gojković i gospođe Bulajić, koji je u direktnom prenosu viđen, kada je rečeno – izlazi napolje i donesi mi podatke. Onda je gospođa Bulajić, naravno, morala da izađe napolje i da donese podatke koje je gospođa predsednica Skupštine želela da ima. Da li su to bili tačni podaci? Videli smo na ekranu e-parlamenta da nisu. Onda smo imali sistem da je amandmansko vreme mereno u stvarno potrošenim sekundama. Ako neko govori 30 sekundi, skine sistem 30 sekundi. Onda je naprasno na prethodnoj sednici uvedeno zaokruživanje na puna dva minuta, suprotno Poslovniku. Da li su to sve stvari koje se imaju staviti na teret generalnoj sekretarki Skupštine? Ko je mogao reprogramirati sistem e-parlamenta da se poslanicima u ovom domu zakine vreme za raspravu o amandmanima? Konačno sada imamo i zakidanje vremena za raspravu o amandmanima kada vlast podnosi stotine amandmana na sopstvene zakone, verovatno zato što misli da oni ne valjaju. Pa ćemo onda doći u priliku da u ovom domu možemo progovoriti samo o prvih par članova prvog zakona na dnevnom redu i to će biti to. Da li će građanima od toga biti bolje? Siguran sam da neće. Da li je za to sve kriva gospođa Bulajić, koju danas ovde, u duhu pravih komunističkih diferenciranja kadrova, smenjujete, uz licemernu želju da ima puno sreće na sledećem angažmanu i licemernu zahvalnost? Ja vam kažem – nije.
Ja vas molim da nas ne vređate, kolega Đuriću.
Izvinjavam se ako sam uvredio, nije bila namera, ali duboko sam ubeđen da ne postoji prava iskrenost kada se gospođi Bulajić zahvaljuje na dosadašnjem radu. Dakle, sve to nema veze sa gospođom Bulajić, to sve ima veze sa načinom na koji ovu Skupštinu vode oni koji njome predsedavaju, jer sve ovo je u nadležnosti njih, a ne gospođe Bulajić. Dakle, ovom smenom ništa se u ovom domu popraviti neće, samo će vladajuća većina dobiti još jedno radno mesto na koje će moći nekoga da namesti. Konačno, kada je reč o hrabrosti vladajuće većine da smenjuje ministre koji ne rade dobro i da to radi bez pardona, o toj hrabrosti govori činjenica da predlagač ove tačke dnevnog reda i ove smene nije došao. Da, jeste na važnom državničkom putovanju, ali lakoća sa kojom smo ovo stavili na dnevni red navodi me na zaključak da je sa jednakom lakoćom ovo moglo biti stavljeno na dnevni red bilo kada, u bilo kom trenutku, kada gospođa predlagačica može ovome prisustvovati. Jer, ta ista gospođa predlagačica ove tačke dnevnog reda je hrabro pre godinu dana izjavila da će rado staviti na dnevni red raspravu o poverenju njoj pa to do dana današnjeg još uvek nije uradila, uprkos zahtevu koji i dalje stoji u skupštinskoj proceduri i koji od skoro bivša sekretarka nije u proceduri zagubila. Nemojte se puno hvaliti tom hrabrošću. Kao što je koleginica Jerkov rekla, ako forsirate ovakav način obračunavanja sa ljudima, ako ste spremni upotrebiti i „Blic“ koji u svoj naslovu već bivšu gospođu Bulaji sekretarku naziva bahatom i medijski je linčuje, onda budite spremni da sutra i vi bude žrtve istog ovakvog starog klasičnog komunističkog kadrovskog diferenciranja kada vam istekne rok upotrebe. Hvala vam lepo.
Hvala. Dr Aleksandra Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi građani Srbije znaju koliko je „Blic“ naklonjen SNS i koliko piše po nalozima funkcionera SNS. Što se tiče tabloida o kojima je govorila gospođa iz rebrendirane ili ne brendirane DS oni su majstori u povlačenju ljudi po tabloidima. Po tabloidima su provlačili i Aleksandra Vučića i Sinišu Malog, sada u ovoj kampanji su provlačili i Irenu Vujović, provlačili su Maju Gojković, ja sam bio nebrojeno puta tema tabloida. Evo sada je tema tabloida Marijan Rističević. Čovek je napravio strašno zlodelo, konkurisao je kod Pokrajinskog sekretarijata za poljoprivredu za dobijanje sredstava za kupovinu novog traktora, konkurisao je za zakup poljoprivrednog zemljišta, i on je najveći kriminalac u Srbiji. To su vaši tabloidi. Sve ove priče u Aleksandru Vučiću, o nekakvim prislušnim centrima, o sprezi sa pitaj boga kime, ko je locirao Ratka Mladića? To su sve tekstovi iz tabloida. List se zove „Tabloid“, izvor Milovan Brkić. Dakle, nemojte vi da nam držite predavanje o tome kako se ljudi provlače kroz to tabloidno blato. Vi to radite svaki dan. U Republici Srbiji danas imate, ja ne znam, jedno ili dva najviše, elektronska glasila koja su naklonjena politici koju zastupa Aleksandar Vučić, svi ostali mediji su vaši. Nemojte mi reći da je Vučićev „Danas“, da je N1 Vučićev, da je „Vreme“ Vučićevo, da je NIN Vučićev, da je „Ekspres“ Vučićev. Sve je vaše, sve je vaše. Ali, ni sve to što je vaše od medija nije vam pomoglo da pređete cenzus na izborima za Skupštinu grada Beograd, jer vi nemate drugu politiku sem mržnje prema SNS, prema Aleksandru Vučiću. Još nešto da vam kažem, gospođa Bulajić, uz svo dužno poštovanje, nije izabrana na konkursu za generalnog sekretara, nego je izabrana političkom odlukom. Dakle mi smo na terenu politike, ne na terenu struke i nauke. Kao što se predsednik Republike ne bira na konkursu, kao što se predsednik Vlade i ministri ne biraju na konkursu, kao što se poslanici ne biraju na konkursu, tako se ni generalni sekretar nije birao na konkursu nego ga je izabrala skupštinska većina koja ima puno pravo i da ga razreši sa te funkcije. Gospođa iz DS nam je pričalo o tome kako smo mi u nekakvim međustranačkim prepucavanjima, prosto čovek da ne poveruje. Stranka koja hoće da se preregistruje da bi izbegla plaćanje svojih dugova, stranka koja hoće da promeni naziv i logo da bi izbegla plaćanje svojih dugova, stranka u kojoj se ne zna ko je predsednik, ko je potpredsednik, ko je predsednik gradskog odbora, ko je za šta odgovoran, priča nama iz SNS nešto o međustranačkim prepucavanjima. LJudi, vi morate da shvatite jednu stvar, izbori se dobijaju napornim i teškim radom. Iza sebe morate imati dobro organizovanu političku stranku. Vi to nemate i zato ćete izbore da gubite iz godine u godinu. Izbori se ne dobijaju na Fejsbuku, izbori se ne dobijaju na Tviteru, izbori se ne dobijaju na vajberu, izbori se dobijaju tako što imate jaku stranku od mesnog odbora do predsedništva stranke, imate jako i sposobnog lidera kome narod veruje. Vi od toga nemate ništa. Ovde se nama spočitavalo, pogledajte ove klupe su pune od SPS do nas iz SNS. I kaže znamo mi jutros koliko je bilo, a vidite koliko vas je sada. Gospodine Vesoviću da vas ja podsetim na čuvene reči Nikole Pašića – za narod demokratija, za članove stranke disciplina. Ovde sede članovi političkih stranaka koji su izašli na izbore i kojima je narod ukazao poverenje i za razliku od vas licemera koji ste se registrovali kao kojekakva udruženja građana, kao nevladine organizacije i kao takvi ušli u parlament, i sad ne podležete kontroli od strane Agencije za borbu protiv korupcije. Mi smo izašli kao političke stranke, dobili poverenje naroda i imamo obavezu da Narodnoj skupštini Republike Srbije predstavljamo svoje političke stranke. Mi iz SNS smo ponosni što ovde zastupamo politiku Aleksandra Vučića i politiku SNS. Pitali su neki od vas, šta će nam doneti politika koju vodimo. Pa, već je donela, donela je međunarodni ugled Srbiji, donela je to da smo sačuvali suverenitet nezavisnost i teritorijalni integritet, da nas poštuju i Vašington i Brisel i Moskva. Doneli smo to, mnogo više investicija, mnogo više novih radnih mesta. Imamo mnogo veći stepen bezbednosti za naše građane. Postižemo uspehe ne svim poljima, nedovoljno brzo ali ih postižemo. Nije lako Srbiju izvući iz blata u koje ste nas svi vi zajedno uveli. To i ova današnje sednica pokazuje. Kad god treba napasti SNS svi ste zajedno. Bio je u pravu Aleksandar Vučić, uvek postoji jedna nit koja će da vas spaja, a to je mržnja prema SNS i prema Aleksandru Vučiću. Ne branite vi danas Svetislavu Bulajić, baš vas briga za Svetislavu Bulajić. Kad je bila tako kvalitetna i dobra, tako stručna i uspešna, pa što niste glasali 2016. godine za nju. Ne, vi danas pokušavate da napadnete SNS, koja ima hrabrosti da kaže – nismo zadovoljni radom generalnog sekretara, zahvaljujemo joj na svemu onome što je uradila, ali tražimo boljeg kandidata. Za razliku od vas, koji ste se zaglavili u vremenu i prostoru i koji mislite da ste nepogrešivi i nedodirljivi, mi smatramo da uvek može bolje, da uvek može da se ide napred, da uvek može da se ide jače, brže. Zato to i radimo i bolje, gospođo Stamenković. Nego, gde vam je predsednik, to mene zanima. Gde vam je predsednik Saša Radulović, da kaže i on neku reč. Vrlo pametan, vrlo pošten čovek, vodio stečajeve u 17 firmi istovremeno, zaključivao ugovore sam sa sobom, bogatio se na račun ovog napaćenog naroda. Pa, gde vam je taj vaš predsednik, taj koji je najavljivao epohalne promene, on će da smeni Aleksandra Vučića, držao predavanja o Vučićevom bratu, o mami, tati i tako dalje. Gde vam je predsednik? Gde vam je predsednik ovaj što je unosio kamen u Narodnu skupštinu? Mene veoma čudi, u stvari i ne čudi me, da vam budem iskren, terminologija koju danas koristite, čim vi ne znate ko je Slobodan Jovanović, Uroš Predić, ko je Nadežda Petrović, onda su normalni termini – vi ste nešto umuvali. Zoran Živković juče kaže meni – čibe. To je sve, znate, demokratski, to je građanski, to je evropski, fensi, super, to je sve u skladu sa evropskim standardima, ja vam kažem da nije. Ako želite više uspeha na sledećim izborima moraćete, dame i gospodo malo da se promenite. Tema amandmani. Vidim ovaj vaš „Blic“, njega mnogo zanima zašto SNS podnosi amandmane na predloge zakona. Pričali ste vi o amandmanima, pažljivo sam slušao sve što ste vi govorili i dozvolite mi da izvršim jednu malu opservaciju u ime poslaničke grupe SNS, vezano za te amandmane. Vidim ovaj vaš „Blic“ raspisao se o tome, kako poslanici SNS imaju hrabrosti i pravo da podnose amandmane. Amandmani imaj dve svrhe i dva cilja. Prvi cilj, je da dopune ili poprave tekst Predloga zakona. Drugi cilj koji mi želimo da postignemo to je da promovišemo politiku za koju se zalažemo i to činimo preko amandmana i niko vama, dame i gospodo iz tih žalosnih ostataka srpske opozicije ne brani da govorite o vašim amandmanima, ali ćete govoriti u okviru vremena koji vam daje Poslovnik, a koji ste sami doneli. U godinama kada ste smatrali da vas niko nikada neće smeniti sa vlasti i da će doživotno Boris Tadić biti predsednik Republike, da će doživotno žuto preduzeće vladati Srbijom i da će doživotno žuto preduzeće biti gospodar života i smrti u Srbiji. E, onda se situacija preokrenula pa Poslovnik koji vam je 2009, 2010, 2011. i u prvoj polovini 2012. bio idealan, bio demokratski, dobili ste pozitivna mišljenja evropskih relevantnih tela, sada vam odjedanput ne valja. Imaćete vi vremena da diskutujete, ali u okviru vremena koje vam daje Poslovnik. I samo da vam kažem još nešto nikada više se neće desiti situacija da nam vi koji ste na izborima dobili jedan, dva, tri i po procenta, danima govorite šta ne valja u predlozima zakona a da svi ovi ljudi koji ovde sede i koji predstavljaju ubedljivo većinu građana Srbije ćute. Ne, od sad će većina da govori, govorite i vi, pa će građani Srbije da izmere ko je u pravu. Ali, nemojte da očekujete, nemojte da očekujete da ćutimo danima dok govori Balša Božović, dok govori Saša Radulović, dok govori Boško Obradović, i njima slični. Ne. Više nema ćutanja, sada će svi poslanici SNS, svi poslanici poslaničke grupe Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke i Ujedinjene seljačke stranke Srbije da govore i svakoga dana ćemo ukazivati na dobre stvari koje za državu Srbiju i građane Srbije i za srpski narod uradio i predsednik Republike Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, a i mi ovde narodni poslanici koji predstavljamo veliku, ogromnu većinu građana Srbije.
Hvala kolega Martinoviću. Polako samo. Ko se javio da reklamira povredu Poslovnika? Srđan Nogo, izvolite. Jeste li vi bili u sali?
Pazite, da li vi mene vidite?
Hoćete da me uštinete da vidite da sam prisutan?
Član 106, 107. govornik može da govori o tački dnevnog reda a pride je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Prethodni govornik je govorio najmanje o tački dnevnog reda, a najviše o oceni političkih prilika u zemlji, a takođe u svom govoru na uvredljiv način se izjašnjavao opoziciji. Ukoliko ste vi toliko veliki i brilijantni nema potrebe da govorite terminologijom kako je to koristio gospodin Martinović, kada je govorio o kolegama sa suprotne strane koji predstavljaju opozicione narodne poslanike. Tako da su prekršene dve odredbe ovog Poslovnika. Ja samo da kažem da ja ne reklamiram povredu Poslovnika, nego ukazujem na povredu Poslovnika. To sam zaboravio, jer mi nisu dale kolege preko puta da ispravim vas terminološki. Znači član 106, 107. zaista nema potrebe da se na takav način kvalifikuju poslanici opozicije. Ovo što ste vi rekli gospodine Martinoviću u vašem izlaganju je veliki skandal i vi dobro znate da parlamentarna demokratija ne funkcioniše na takav način, s obzirom da ste profesor na fakultetu, ali naravno, možete kako hoćete, ali ne možete dokle hoćete.
Smatram da nisam povredio Poslovnik. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Da li još neko želi povredu Poslovnika? (Branka Stamenković: Pomenuo me je.) Nemate pravo na repliku, nije vas pomenuo. Pomenuo je partije koje nisu prešle cenzus. Mislim da niko tu ko sedi nije prešao cenzus, ne razumem kako sada. Samo polako. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem pretres. (Branka Stamenković: Javila sam se za reč.) (Branka Stamenković: Sram vas bilo.) Ja vas molim da poštujete proceduru i Poslovnik, prijavite se, nemojte da vičete sa mesta. Izvolite, prijavite se.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je moja koleginica u prepodnevnoj raspravi morala da bude „panter“ da bi se javila za reč, jer brzina koja se meri u mili sekundama, jer narodni poslanici su osuđeni, posebno iz redova opozicije da se javljaju za reč, a sada zbog galame koju proizvodi vladajuća većina, vi niti vidite, niti čujete ljude koji stoje ispred vas i koji vam sugerišu da imaju pravo na reč. Dakle, ja bih sada da rezimiram ovu sramnu raspravu koja je umuvana na današnju sednicu kao dodatna tačka na dnevnom redu … [[isključen mikrofon]]
Neću vam dozvoliti da tako razgovarate, da tako govorite o Narodnoj skupštini. Imali smo danas ceo dan veoma korektnu raspravu i neću dozvoliti da se tako ponašate. Izvolite, prijavite se.
Da rezimiram ovu raspravu, pohvaliću efikasnost još jednom Agencije za borbu protiv korupcije kao što je već rekla moja koleginica Branka. Ona je dakle za manje od mesec dana donela rešenja po kojem nalaže da mi razrešimo danas dužnosti ili koji dan već kako dolazi na dnevni red, da razrešimo dužnosti generalnu sekretarku na mestu na kome se nalazi. Ono što Agencija za borbu protiv korupcije ni dan danas nije uradila, to je da na primer nije naložila da se ispita misteriozno nestajanje of šor kompanije jednog od ministara u aktuelnoj Vladi. Nemojte da me prekidate i da mi isključujte mikrofon. [[Isključen mikrofon]]
Naravno da ću da vas prekinem, nemojte da zloupotrebljavate, a ja vas molim, vrlo sam korektan i slušam ovde sve vreme od predstavnika opozicije kako ovde ljudi obmanjuju, kako lažu, kako su prevaranti i to više nema smisla. Pustio sam vas da govorite i molim vas da završimo. Zaključio sam pretres. Kasno ste se javili. Dakle, pretres je zaključen. (Tatjana Macura: Dajte mi reč da završim. Nekorektni ste, vratite mi, dajte mi reč.) Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili raspravu o tačkama od 33. do 35. ove sednice, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi da dan za glasanje o Predlogu pojedinog zakona bude odmah po završetku pretresa tog Predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom, određujem petak 9. mart 2018. godine, sa početkom u 16.08 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda od 33. do 35. ove sednice o kojima je završena rasprava. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 136 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka o izborima i razrešenjima, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština svoje izborne nadležnosti vrši većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu prelazimo na odlučivanje. Tačka 33 – Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SNS, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 137, uzdržan – jedan, ukupno - 138 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke. Tačka 34 – Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SNS, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 137, uzdržan – jedan, ukupno - 138 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Tačka 35 – Predlog za razrešenje generalnog sekretara narodne skupštine Svetislave Bulajić. Stavljam na glasanje Predlog za razrešenje generalnog sekretara Narodne skupštine Svetislave Vulajić. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 135, protiv – jedan, nije glasalo – dvoje, ukupno – 138 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika razrešila Svetislavu Bulajić funkcije generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovani narodni poslanici, hvala vam. Obaveštavam vas da nastavljamo sa radom u ponedeljak u 10.00 časova.