Poštovani gospodine predsjedniče s obzirom na učestale primjedbe, na veliku rekao bih zabrinutost koju mi svakodnevno dobivamo i u pismima i u usmenoj formi od naših građana s područja više jedinica lokalne samouprave a tiče se postupanja Policije s obzirom na provedbu Zakona o prebivalištu nedavno donesenog tražimo stanku u ime kluba HDZ-a od 20 minuta.
U redu. U skladu sa Poslovnikom određujem je. Još? Izvolite poštovani zastupniče, Igor Dragovan.
U ime kluba SDP-a isto stanku isto tako tražim.
Hvala lijepa. U ime kluba Hrvatskih laburista? U ime HDSSB-a? Određujem stanku u trajanju od 10 minuta. Nastavljamo u 9,45. Hvala lijepa. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Nastavljamo poštovane kolegice i kolege, zastupnice i zastupnici u Hrvatskom saboru nastavljamo sa radom u Plenarnoj sjednici. Na redu su klubovi zastupnika koji su tražili stanku. Sada je na redu klub HDZ-a i poštovani zastupnik Davorin Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Sredinom prosinca prošle godine, dakle prije 3 mjeseca Parlament je donio Zakon o prebivalištu. Nakon toga, Zakon o prebivalištu kao jedan od temeljnih propisa koji bi trebao poslužiti uređivanju popisa birača kako bi smo otklonili sve sumnje u regularnost izbora koji su pred nama. U isto vrijeme svega 4 mjeseca prije održavanja lokalnih izbora, a čak nešto i manje izbora za Europski parlament donijeli smo i zakone koji uređuju pitanje tih izbora. Tada donoseći te zakone upozoravali smo na nekoliko stvari, jedna od njih je bila da je dobra parlamentarna praksa da se u godinu dana pred održavanje izbora ne mijenja izborno zakonodavstvo, no vladajuća većina se oglušila na te argumente i svojom većinom izglasovala te zakone. Istovremeno govorili smo i o problemima koje nosi Zakon o prebivalištu. Zakon o prebivalištu je zakon koji je trebao urediti prava, odnosno pitanje građana RH koji imaju pravo birati i biti birani i onih koji to pravo zbog nekih okolnosti trebaju izgubiti. Tada smo govorili da rješenja kakva su predložena u Zakonu o prebivalištu nisu dobra rješenja i da će dovesti upravo do ovog što se dogodilo 3 mjeseca kasnije. Zakon o prebivalištu dao je ovlast Ministarstvu unutarnjih poslova da preko svojih policijskih uprava ili postaja provjeri činjenicu prebivališta za građane koji se nalaze u toj evidenciji i ukoliko utvrdi, a ono što je vjerojatno izuzetno važno u ovom zakonu, morat ću to citirati: "Nedvojbeno zaključi da određena osoba ne živi na adresi prijavljenog prebivališta, da ju tada ima pravo po službenoj dužnosti brisati iz te evidencije." Nastavno tome, jedan od velikih prigovora koje smo tada imali bila je i činjenica da građanima kojima se dogodi da ovakvim postupanjem Ministarstva unutarnjih poslova budu brisani iz evidencije prebivališta pa time i iz popisa birača, nije dozvoljeno pravo žalbe nego ih se upućuje na podnošenje tužbe Upravnom sudu, odnosno na Upravni spor. Dogodilo se upravo ono čega smo se bojali, a to je činjenica da danas iz raznih dijelova naše zemlje, osobito iz rubnih jedinica lokalne samouprave koje graniče sa Republikom Bosnom i Hercegovinom dobivamo prigovore ljudi da se moraju 24 sata dnevno nalaziti u svojim kućama, na svojim adresama jer im se događa da povremene policijske ophodnje dolaze na njihove adrese, propituju da li se ti ljudi nalaze ili ne nalaze na toj adresi i ukoliko ih ne zateknu na adresu brišu ih iz evidencije prebivališta. Dapače, ne samo da dolaze samostalno pregledavati sve objekte, vrlo često dobivaju zaokružene popise ljudi iz popisa birača što je između ostalog zlouporaba zakona i na taj način brišu ljude sa prebivališta koji imaju legalno prijavljeno u RH. I to je samo jedan dio problema. Istovremeno dok se takve kontrole vrše recimo u Vrgorcu, niko nije čuo i nitko ne zna da se takve kontrole obavljaju recimo u Gradu Zagrebu za koji isto postoji sumnja da postoje ljudi koji imaju prijavljeno prebivalište a da ovdje stvarno ne prebivaju. Ali više od toga i najznačajnije je pitanje kome smeta i danas Grad Vukovar i zašto recimo tamo gdje je stanovništvo Vukovara inzistiralo da se ponovi popis stanovništva tvrdeći da nije točan i da oni koji su prijavljeni s prebivalištem u Vukovaru tamo ne prebivaju, tamo se takve kontrole ne vrše. Ovo je nastavak politike vladajuće stranke koja želi pred izbore učiniti nešto što će dovesti u pitanje zakonitost održavanja ovih izbora. I zbog toga tražimo da se ministar unutarnjih poslova pojavi u ovom Domu i obrazloži način i metode kojima se služi ministarstvo u utvrđivanju prebivališta naših građana. Mislimo da bez toga ne trebamo dalje ni voditi ovu raspravu ali tražimo da se on pojavi u parlamentu i da obrazloženje na ova pitanja. Čini nam se da je iz Vlade nažalost otišao krivi gospodin Ostojić. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći je Klub Socijaldemokratske partije Hrvatske i poštovani zastupnik Igor Dragovan.
Prije svega bitno je reći da uopće nisu dovedeno u pitanje zakonitost izbora i mislim, ne mislim nego sam uvjeren da je to preteška, preteška apsolutno ocjena. Hrvatski sabor je donio Zakon o prebivalištu kao i Zakon o popisu birača i sukladno tome Ministarstvo unutarnjih poslova temeljem zakona koji je donesen u Hrvatskom saboru postupa. Činjenica je isto tako da je javno opće poznata stvar u hrvatskoj javnosti da mi već dugi niz godina imamo potpuno nesređene odnose i što se tiče prebivališta i što se tiče popisa birača, da smo mi jedna od rijetkih zemalja koja na popisu birača ima više birača nego što ima stanovnika. I da je pitanje te vjerodostojnosti uistinu jedna stvar koju mi konačno nakon toliko godina moramo riješiti. Mi smo imali razno razne primjere koji su opće javni i opće poznati, od glasanja umrlih do toga da su evidentno dokazano manipulacije na izborima bile i da se nakon toga ništa nije poduzimalo. Treba podsjetiti hrvatsku javnost da je i prethodna Vlada išla sa inicijativom izmjene odnosno donošenja Zakona o prebivalištu, ali vjerojatno zbog određenih razloga je taj zakon ostao negdje u ladici ministarstva. Ono što je vrlo jasno i evidentno je da konačno nakon određenog broja godina se u tu tematiku u prebivališta i u popis birača mora uvesti određeni red i uvjeren sam da i hrvatski građani razmišljaju na takav način, barem njihova najveća većina. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći je Klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Postavio sam pitanje hoće li biti legalni ovi izbori koji su pred nama a vjerojatno i ovi za Europski parlament i lokalni izbori. Međutim ja bih podsjetio da je nekoliko dosadašnjih izbora bilo nelegalno i neustavno o čemu se i očitao Ustavni sud. Mislim da je ovo tek pokušaj malo dolijevanje ulja na vatru jer kad se moglo nije se učinilo sve da se ti izbori stave unutar zakona i unutar ustavnih odredbi. Svi dobro znamo da su izborne jedinice, godinama, desetljeće i nešto, zapravo od trenutka nakon što su nastale neustavno određene jer je u njima više odnosno manje od 5% stanovnika kada se uspoređuju sve izborne jedinice. Ustavni sud se očitovao o tome. Čak je bilo i ustavnih tužbi zbog te nelegalnosti ali na te ustavne tužbe nikad Ustavni sud nije reagirao. Prema tome dovođenje u red popisa birača je sasvim sigurno umjesno, sasvim sigurno da ne može se država se nazvati pravnom ukoliko ima više glasača nego stanovnika, da se ne može nazvati pravnom država u kojima se glasa zbog toga da bi neke stranke imale pod svaku cijenu što više saborskih zastupnika. I mislimo da je uvođenje reda ispravna stvar. Međutim, treba iste u tome se slažem kriterije primijeniti u svim dijelovima Republike Hrvatske kako i uz granična mjesta s BIH tako i ona u Vukovaru. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je Klub zastupnika HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite poštovani zastupniče
Hvala gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege zastupnici. Ovo je jedno vrlo važno pitanje i dobro je da smo to pitanje otvorili evo dva mjeseca prije lokalnih izbora. Raspravljajući o Zakonu o prebivalištu u 12. Mjesecu prošle godine istakli smo sve one nelogičnosti zakona i upravo ove pojavnosti koje su se danas pojavile u Hrvatskoj. Govorili smo u raspravi o tome što je dobro a što nije dobro. Sigurno smo i mi kao Klub zastupnika HDSSB-a za to da se popisi birača izravnaju, da popisi birača budu na takav način transparentni, da se točno zna tko za koga glasuje, za koju političku opciju a ne da se zakoni donose na način da zakoni služe da se mijenja volja birača u bilo kojem području RH. Ovdje se radi o hrvatskim državljanima, bilo Hrvatima ili hrvatskim državljanima, bilo Srbima na bilo kojem teritoriju Hrvatske, na bilo kojem graničnom prijelazu, na bilo kojoj granici. Ono što bi Hrvatski sabor i mi zastupnici u Hrvatskom saboru trebali provoditi. To je prije svega one zakone koje smo mi sami donijeli. Kada smo raspravljali o Zakonu o prebivalištu i o problemima upisa birača u pojedinim gradovima i općinama RH istina je da se događala situacija da i po desetak tisuća birača upisano nego što ima stanovništva u nekim mjestima. I mi smo to kroz jednu konstruktivnu raspravu htjeli riješiti zakonom. Međutim postupanje policije, represivne metode prema hrvatskim državljanima, Hrvatima pa i prema hrvatskim državljanima Srbima ili prema bilo kojoj nacionalnosti u Hrvatskoj nije dobro ako se to dogodi na način ako da se radi dva mjeseca prije izbora, da se nekim pompoznim mjerama policije najavljuje da se sada provode zakoni RH. Ono što mi kao Klub zastupnika HDSSB-a tražimo, to je da svi zakoni koje smo donijeli, pa i ovaj Zakon o prebivalištu budu jednako pravni za sve hrvatske državljane i za hrvate i za Srbe i i za Srbe i za sve nacionalne manjine koje žive u RH. kako onaj birač koji živi u … ima pravo glasa da glasuje za koga hoće ako u tom mjestu zaista živi ako po Zakonu o prebivalištu i boravištu ima zaista mjesto gdje živi tako to isto pravo treba imati i Hrvat i Srbin koji živi u Vukovaru. Zar ćemo se danas pred ulazak Hrvatske u EU ponovo spoticati o pitanju Vukovara? Već smo mjesecima i proteklih 2, 3 mjeseca imali probleme oko natpisa u latinici i ćirilici, već smo otvorili ponovo rane Vukovara, otvaramo svaki puta ponovo rane Vukovara kada se u Hrvatskoj teško živi, kada mi kao zastupnici u Hrvatskom saboru trebamo raspravljati o teškom životu naših građana, a ne vraćati se u prošlost i otvarati teške rane onih koji su krvlju i svojim životima branili samostalnost Hrvatske. I bilo bi časno i pošteno od Hrvatskog sabora da zakone koje smo donijeli ako želimo očistiti popise birača, ako želimo da hrvatski državljani ravnopravno glasuju na mjestima na kojima žive onda se trebamo svi zajedno kolegice i kolege potruditi da hrvatski zakoni vrijede jednako za sve hrvatske državljane bili oni Hrvati, bilo oni Srbi. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sve vaše zahtjeve sviju klubova odnosno rasprave ćemo uputiti nadležnom ministru pa ćemo vidjeti provedbu zakona. Sada ćemo nastaviti sa raspravom o Konačnom prijedlogu Zakona o dadiljama. Na redu je poštovana potpredsjednica Vlade i ministrica socijalne politike i mladih Milanka Opačić. Izvolite, uvodno izlaganje.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Naime jutros dok sam dolazila u Sabor slušala sam vijesti na jednom mediju na kojem je rečenica otprilike glasila Ministarstvo socijalne politike i mladih popustilo pod kritikama u Parlamentu. Mislim da je krajnje vrijeme da se rasprava u Parlamentu posebno ona koja se vodila oko Zakona o dadiljama tretira kao jedna konstruktivna i dobra rasprava ne kao bilo kakve kritike jer doista je krajnje vrijeme da Parlament bude mjesto u kojem će se, ja sam mislila da inače dosta glasno govorim ali vidim da je ovdje doista problem s ovim razglasom. Dakle, mislim da je krajnje vrijeme da se Parlament tretira kao mjesto na kojem će se raspravljati o zakonima i u kojem će se slušati argumente koji dolaze naravno onda kada su oni doista dobri argumenti koji mogu popraviti zakon. tako da smo mi u ministarstvu stvari zakon odnosno raspravu u prvom čitanju o dadiljama shvatili ovdje prvenstveno kao jednu dobru i konstruktivnu raspravu gdje smo dobili neke primjedbe i neke prijedloge od kojih smo i većinu uvažili kako bi doista zakon bio bolji od onoga kako smo ga bili podnijeli u prvom čitanju. Dakle ovaj Zakon o dadiljama prvenstveno regulira jednu djelatnost koja treba biti pomoćni servis. Po ne znam koji puta bih htjela ponoviti da to nije niti privatni vrtić niti zamjenjuje vrtiće koje imamo u jedinicama lokalne samouprave. ovo je jedan servis koji može biti pomoć prvenstveno roditeljima koji trebaju zbrinuti svoju djecu. Bit će pomoć sasvim sigurno i određenim jedinicama lokalne samouprave koji u ovom trenutku nemaju novca za izgradnju novih vrtićkih kapaciteta niti za održavanje jednog poprilično skupog sustava kao što je vrtić. Dakle ovo je jedno pomoćno sredstvo koje može pomoći i jedinicama lokalne samouprave. S druge strane ovo je otvaranje i prostora i za samozapošljavanje. Nadam se da ovo neće biti ostati samo neka vrsta ženskog poduzetništva. Zadnji puta smo ovdje raspravljali o tome da i muški mogu biti jako dobre dadilje i da mogu jako dobro skrbiti i brinuti o djeci. Prema tome ovo je zakon koji je doista rađen kako bi osigurao određeni mehanizam za čuvanje djece koji je do sada funkcionirao. I mnogi od nas su bili čuvani od nekih teta, baka ili nekog drugoga koji su nažalost evo sve ove godine da tako kažem radili na crno, nisu imali taj posao legaliziran. Mislim da je vrijeme da se i to stavi u određene zakonske okvire. I sa više aspekata je važno prije svega sa aspekta sigurnosti roditelja koji onda znaju kome daju dijete, s druge strane aspekta sigurnosti i oni koji obavljaju tu djelatnost da naprosto ne budu permanentno u strahu da li će inspekcija doći na njihova vrata i pitati zašto nešto rade na crno i naravno s ovim će se moći plaćati i određeni doprinosi koji su opet ulog u nekakve dane kada ljudi očekuju i zasluženu mirovinu. Što se tiče razlika između prvog i drugog čitanja dakle mi smo nakon rasprave u Parlamentu odlučili dodatno propisati poslove koje obavlja pomoćna dadilja kako bismo izbjegli bilo kakvu zlouporabu pomoćne dadilje. Ograničili smo broj djece na 12 kako se i ta odredba ne bi slučajno na neki način izmanipulirala, na 12-tero djece moraju biti zaposlene dvije dadilje od toga jedna je pomoćna dadilja. Isto tako smo odredbu kojom se regulira subvencioniranje obavljanja djelatnosti dadilje od strane jedinice lokalne samouprave odredili kao mogućnost, dakle ne kao obvezu nego kao mogućnost što znači da će svaka jedinica lokalne samouprave sukladno svojim financijskim sredstvima moći odlučiti koliko dadilja će financirati i u kojem iznosu. Neke jedinice lokalne samouprave zahvaljujući tome što smo im na vrijeme poslali obavijest da će ovaj zakon ipak biti donesen u ovoj godini su osigurali neka početna sredstva i očekujem da će vrlo brzo nakon donošenja ovog zakona evo i prve dadilje koje već godinama funkcioniraju i čuvaju djecu i registrirati svoju djelatnost i dobiti potporu od strane jedinice lokalne samouprave. Detaljnije smo regulirali neka pravila zbog toga što ulazimo u EU, dakle pravila po kojim poslove dadilja mogu obavljati se i prema propisima država članica EU i produžili smo rok u kojem su dadilje dužne svoje poslovanje uskladiti sa odredbama ovog zakona kako bismo doista dali svima prostora dovoljno da se usklade sa ovim zakonom i da počnu funkcionirati po ovom zakonu. Evo to su ustvari izmjene do kojih je došlo prvenstveno zahvaljujući raspravi na odborima i na plenarnoj sjednici i nadam se da će nakon donošenja ovog zakona doista ovaj servis biti što je moguće više na usluzi našim roditeljima kako bi mogli uskladiti svoje poslovne i obiteljske obveze što je po nama izuzetno važno. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovana potpredsjednice Vlade. Na vaše izlaganje prijavljene su replike. Idemo po redu. Prva replika i poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Željko Reiner. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo ministrice, ja se potpuno s vama slažem s onim vašim prvim riječima da je parlament mjesto gdje se trebaju raspravljati zakoni i donositi zakoni i meni je vrlo drago da je vaše ministarstvo poslušalo primjedbe koje su bile iznesene i u ovom parlamentu plenarno i na radnim tijelima i unijelo određene izmjene, ne sve ali određene izmjene u zakonu. Mislim da je to jedan dobar putokaz da nažalost se prekine s onom praksom koju nažalost vaša Vlada stalno provodi, a to je bez obzira na primjedbe koje se daju u ovom parlamentu nerijetko se inzistira na apsolutno istom tekstu ili se eventualno napravi par kozmetičkih promjena i uporno zahvaljujući tome što se zna da će većinom ruka bilo šta biti izglasano, se inzistira na istom zakonu. Ovaj zakon je dobar primjer da se može korisno poboljšati na temelju primjedbi parlamentaraca, prema tome ja se nadam da će i ostali u vašoj ladi to napokon početi slijediti. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na redu je replika poštovanog zastupnika Stjepana Milinkovića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa gospođo ministrice, drago mi je da uvažavate parlament i drago mi je da želite pomoći jedinicama lokalne samouprave. U svakom slučaju to je dobrodošlo, ali nažalost moram vas demantirati da su jedinice lokalne samouprave poglavito u ruralnim područjima na koljenima. Izmjenom Zakona o porezu na dohodak zna se što se dogodilo. Mnogi nisu u stanju ostvariti svoje projekte, kapitalne projekte pa i izgradnju dječjih vrtića i sve one koji doprinose kvaliteti življenja u tim ruralnim područjima tako da ove namjere bojim se da neće doći, nisu došle u dobro vrijeme. A poseban problem, želim vas i ovdje podsjetiti sa ovim rezanjima prava djece sa teškoćama u razvoju o čemu su se očitovali roditelji. Pa želim vam reći da možete pomoći na više načina, uključujući i centar … o čemu bih želio kasnije govoriti. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovana potpredsjednica Vlade Milanka Opačić.
Pa nisam mislila reagirat dok niste spomenuli ovo rezanje prava, dakle kako se jedna netočnost ne bi dalje provlačila jer je ona rezultat površnosti i medijskih izvještavanja, nije riječ o nikakvom rezanju, dakle riječ je o pravima koja su već godinama zapisana u Zakonu o socijalnoj skrb, ja neću sad govoriti dakle to je zakon koji je u vaše vrijeme donesen. Prema tome takva odluka je već godinama u Zakonu o socijalnoj skrbi, nismo ništa rezali nego samo pokušavamo u sljedećoj godini ispravit nešto što smatramo da je diskriminatorno jer djeca koja sa višestrukim oštećenjima odlaze na četiri sata u školu to je nešto što bi mi trebali poticati jer je ta vrsta integracije izuzetno važna za njih, a ne da ih još dodatno, dakle da im uzmemo dio nekakvih naknada zbog toga. Dakle mi ih na neki način onda i kažnjavamo zbog toga što se trude da im djeca idu koliko toliko u školu. Prema tome nije istina, nismo ništa rezali, ja vas molim samo nemojmo baratat sa neistinom i širiti laži dalje jer to nije točno.
Hvala lijepa. Sljedeća replika, poštovani zastupnik Dražen Đurović.
Hvala. Evo gospođo ministrice, ovaj zakon gura te dadilje u obrtnike. One starije gospođe koje čuvaju djecu, jedno dijete sat, dva, tri ili pet dnevno u nekim vremenskim intervalima te gospođe sigurno nisu i neće postat obrtnici, neće vadit obrtnice, neće uzimat knjigovođe i to neće funkcionirat. Ovaj zakon će dovest do dvije stvari, prvo da će gospođe koje su dosad čuvale djecu i dalje će ih čuvati, neće se prijavljivat jer nemaju uvjete i ne znaju i ne mogu i ne žele postat obrtnici, nemaju ni financijski kapacitet da to postanu. Druga skupina koja će nastat, nastat će poduzetnici koji će prijavit obrte i zapošljavat te iste gospođe na raznim lokacijama i zapravo stvarat biznis daditeljstva sa svojim zaposlenicima koji će se zvati dadilje jel je to omogućeno znači zakonom da jedna osoba zaposli više dadilja kroz obrt i da one za njega rade i kao dadilje ili kao pomoćne dadilje. A ove osobe koje danas čuvaju jedno dijete po par sati dnevno ili po jedanput tjedno, one nemaju uvjete i nemaju razloga ulazit u jedan posao koji se zove obrt i obrtništvo, one to sigurno neće bit. Prema tome, ovim zakonom se zapravo zbog toga što ih gurate u obrt neće postići ono što se želi, a to je da se ta djelatnost zapravo stavi pod nadzor. Hvala.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovana potpredsjednica Vlade Milanka Opačić. Izvolite.
Ja mislim da vi niste pročitali drugo čitanje jer u drugom čitanju smo maknuli tu mogućnost da se na bilo koji način zloupotrebljava ovaj zakon i da se bilo koga zapošljava i izrabljuje, o čemu ste vi govorili. Dakle obrt može formirati osoba dakle dadilja koja će se brinuti za određeni broj djece, maksimalno smo ograničili na 12 upravo zbog toga što su ovdje bile primjedbe da bi se to moglo zloupotrebljavati, da bi netko mogao na tome ajmo reći isključivo radit na zapošljavanju, a ne na onome što je temelj ovog zakona, a to je skrb za djecu i čuvanje djece. Što se tiče ovih koji rade po par sati dnevno, dakle to je nešto što će osigurati i zakon koji će vrlo brzo se naći ovdje u saborskoj proceduri, zakon koji će propisati privremeno i povremeno zapošljavanje što znači da će oni koji samo par sati trebaju čuvanje djece i oni koji tako par sati će to obavljat, će moći putem dakle tog zakona, putem vaučera taj posao odrađivati i tu nema nikakve prepreke. Prema tome, ovo što ste vi rekli naprosto ne stoji.
Hvala lijepa. Iscrpili smo sve replike. Da li izvjestitelji odbora, radnih tijela Hrvatskog sabora žele uzeti učešće? Utvrđujem da ne. Otvaram raspravu. Raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Branka Juričev-Martinčev. Izvolite poštovana zastupnice.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog zakona o dadiljama je zakon koji će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati. Naime, ovaj zakon, sva istraživanja i pripremu za njega je i odradila ranija Vlada. 2010. i 2011. određene su i određene mjere u svrhu osposobljavanja osoba za ovu djelatnost. Ova Vlada je nacrt prijedloga zakona predložila u prvom čitanju i brojne primjedbe i iz oporbenih klupa je uvrstila. Poštovana ministrice nemojte se iščuđavati ovaj saziv Sabora je u čudu kad ima zakone u prvom, u drugom čitanju. Još da se neke primjedbe iz oporbenih klupa uvrste u taj zakon. Međutim, ovaj zakon je u drugom čitanju unatoč upozorenju naših zastupnika ne pokazuje razumijevanja za djecu s teškoćama u razvoju i njihove roditelje. Upozoravali smo da toj djeci treba posebna briga i skrb i da oni ne mogu biti nagurani u grupe do petero uz još četvero djece. Znači, u grupu od petero. Znamo kako je to brinuti se za dijete s teškoćama u razvoju u isto vrijeme kad pored njega trči dvoje i troje djece koja su tek prohodala ili dijete koje mora pisati domaću zadaću. Ovo znatno otežava rad s tom djecom, ali daje veliku brigu dadilji, a sigurno da dovoljno brige nemaju ni preostala djeca. Isto tako, dadilji manji broj djece znači i manju naknadu i manju zaradu. Tko će snositi teret ovog financiranja? Preostala djeca, njihovi roditelji, dadilje ili pak roditelji djece s teškoćama u razvoju. Oni imaju ionako enormne troškove. Ministrica kaže da ništa se nije pogoršala njihova situacija, a znamo da je od 1. siječnja uveden PDV i na ortopedska pomagala. I ovaj zakon pokazuje da unatoč brojnim upozorenjima roditelja djece s teškoćama u razvoju koji su čak i prosvjedima želili pokazati da ova politika prema osobama sa invaliditetom i djeci s teškoćama u razvoju nije dobra, pokazuje da i dalje se isto odnosimo. Tada su roditelji tražili bolju socijalnu skrb i ministrica je obećala promjenu zakona koja će biti do kraja ove godine. Budimo iskreni i recimo koliko je zakona u međuvremenu donešeno u hitnom postupku i u najkraćem mogućem roku smo podizali ruke, a sad kad su u pitanju djeca s teškoćama u razvoju i njihovi roditelji treba čekati godinu dana. Uz to imamo i potrebnih 5 milijuna kuna koja treba osigurati uz promjenu zakona. Slažem se da u današnje vrijeme nije jednostavno osigurati novac. Međutim, u isto vrijeme donosimo odluku, ja bih rekla hir u kojem izbori za Europski parlament i lokalni izbori neće biti na isti dan i za to treba osigurati 84 milijuna kuna. To je očito jednostavnije nego 5 milijuna kuna za roditelje i djecu s teškoćama u razvoju. Poštovana ministrice, vi ste najodgovorniji za ovu društveno najosjetljiviju kategoriju ljudi. Imaju li oni pravo na dostojanstven život i pravednu društvenu integraciju? Ono što ovaj prijedlog zakona nije riješio, a što je u današnje vrijeme izuzetno važno to je problem cijena usluga, financiranja i financijske isplativosti obavljanja ove djelatnosti. Naime, zakon obvezuje kao što smo već čuli za obavljanje ove djelatnosti registraciju obrta. Postavlja se pitanje kolika bi trebala biti cijena ovih usluga da bi dadilji nakon plaćanja svih mogućih obaveza ostalo bar minimalno za život. Da li ste računali koliki su troškovi koje treba mjesečno izdvojiti od obveza za mirovinsko, zdravstveno, porez, prirez, članarine Obrtničkoj komori, ako je prostor u centru grada spomeničke rente, navodite i najam prostora. Uz prostor idu naknade i troškovi struje, vode, plina, komunalne naknade, vodne naknade. Naravno sve po višoj cijeni jer to su prostori u kojima se zarađuje. I tada je pitanje za koga donosimo ovaj zakon? Tko su ti roditelji koji će moći platiti cijenu ove usluge? Poštovana ministrice vi kao potpredsjednica Vlade i ministrica socijalne politike vjerojatno znate da danas 76% naših građana ima tako mala primanja da ne može pokriti ni osnovne životne troškove. Praksa će sigurno pokazati da će biti problema i oko razgraničenja stambenog i poslovnog prostora ako se stambeni prostor koristi za obavljanje djelatnosti onda to više nije stambeni prostor. Čim se u određenom prostoru registrira djelatnost tada koliko god zakonodavac i možda i ovo ministarstvo ne bi željelo, ali prema drugim propisima bit će potrebno da sve naknade i troškove se plaćaju po višoj cijeni. I udruga dadilja je upozoravala da nema razloga u zakon unositi odredbu u kojoj se može raditi u iznajmljenim prostorima, jer da to više nije ni u duhu njihove djelatnosti. Ponovno ste svrstali dadilje i one koje će raditi u svojim prostorima i one koji će raditi u prostorima roditelja u istu kategoriju, u kategoriju obrtnika. A znamo što to donosi bolje reći dadiljama, a time djeci i roditeljima odnos. Prilikom rasprave o ovom zakonu svi smo se podsjećali i na područja u kojima je veliki nedostatak mjesta u predškolskim ustanovama posebno područja gdje nije bila ni organizirana skrb o djeci predškolskog uzrasta. U mom gradu u Vodicama imamo jedan gradski vrtić, jedan privatni. Prošlu godinu smo otvorili jedan vrtić u selu u zaleđu, međutim na otoku Prviću imamo 6 djece. To je jedno pravo malo bogatstvo. Imamo i tetu koja je voljna brinuti o njima. Dosada smo iznalazili načina i davali smo još jedan razlog tim roditeljima da ostanu na otoku. Veselili smo se ovom zakonu koji će konačno posložiti naša i prava i obveze. Međutim, ovaj zakon to nije. Sigurno da ta teta neće se odlučiti na registraciju obrta i svih ovih davanja o kojima sam ranije govorila. U slučajevima brige i skrbi djece na otocima i na selu nije dovoljno samo donositi strategije, donositi zakone i onda sve to prebacivati na jedinice lokalne samouprave. Poštovana ministrice da ne biste samo deklarativno vodili brigu o djeci na selu i otocima ja bih vas molila da se založite i u državnom proračunu osigurate sredstva za ovu kategoriju djece. Kako se navodi subvencioniranje djelatnosti dadilje iz sredstava državnog proračuna nije prihvaćeno jer bi dovelo ovu djelatnost u povoljniji položaj u odnosu na druge obrtnike. I onda ste propisali mogućnost subvencioniranja od strane jedinica lokalne samouprave. Zar onda takve subvencije ne dovode tog obrtnika u povlašteni položaj, nego samo ako se radi o sredstvima državnog proračuna? A za osiguranje iz lokalnih proračuna kojih je sve manje s obzirom da zakoni nam samo nameću sve više obveza, a sve manje sredstava moguće je jedino prenamjenom, preraspodjelom postojećih. A to svi mi koji smo u jedinicama lokalne samouprave dobro znamo. Da bi dali jednom djetetu i roditelju moramo oduzeti nekoj drugoj grupi građana, odnosno nekim drugim roditeljima ili djeci. I na kraju ipak ovaj prijedlog Zakona o dadiljama iako je manjkav pokušaj je da se potakne žensko poduzetništvo, samozapošljavanje, potpora je obiteljima i onim roditeljima u današnje vrijeme sretnicima koji imaju radno mjesto i radi svih tih roditelja, djece, dadilja klub HDZ-a će podržati ovaj prijedlog.
Hvala lijepa. Imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovana zastupnica Višnja Fortuna. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnice ja mislim da se svi dobro sjećamo da je upravo i HSU kao jednu od prvih primjedbi dala vezano uz djecu s teškoćama u razvoju. Tada smo rekli da nije isto dijete s teškoćom u razvoju i druga djeca. I predložili smo da oštećenje bude kriterij, a ne broj djece. Međutim, na odborima i kasnije utvrđeno je da je to vidjela i pravobraniteljica za osobe s invaliditetom i da ona nije imala primjedbu na ovaj dio. Izuzetno poštujemo pravobraniteljicu i znamo da ona svoj posao jako dobro obavlja, prema tome u ovom dijelu zaista evo i mi smo odustali upravo od ovoga što je poštovana zastupnica sada rekla. Isto tako što se tiče povećanja cijena i što se tiče lokalne uprave i samouprave ja ovdje zaista neću tvrditi ali uvjerena sam ja, a vi procijenite, da je ovaj zakon veliki iskorak sigurno u jednoj izvaninstitucijskoj skrbi a u konačnici mi sutra odlazimo, svi ćemo biti, razvoj ove institucije ona naša zapravo budućnost i institucije će nam biti samo tamo gdje će baš biti izuzetno nužne. Stoga ovo smatram jednim velikim iskorakom. On pruža mogućnosti skrbi, osnažuje naše roditelje u ovom trenutku i što se tiče sredstava ona uprava i samouprava koja će imati te mogućnosti će učiniti, to sufinancirati. Sigurno da će se potruditi da to učini u odnosu na sredstva, a oni koji to neće moći neće to učiniti, to je jasno. Ali, roditelj će plaćati tu uslugu, a to je pomoć i roditeljima jer onaj iznos koji će biti on se sufinancira zapravo u plaćanju kompletne usluge. Dakle, i kroz to smatram pomoć roditeljima. A što se tiče obrta ono što ste naveli da svi moraju sada otvoriti obrt, da, ali oni se mogu oni koji su u roditeljskom domu tu je ipak velika razlika. Evo, hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa s obzirom da sam već i rekla za koga donosimo onda ovaj zakon, za roditelje koji imaju sredstava, za jedinice lokalne samouprave koje imaju sredstava. Što ćemo sa onima koji to nemaju? … [[Upadica se ne razumije.]] Za poslovni prostor?
Izvolite.
Ponovno? Niste me čuli?
Ne morate zapisano je sve, snimljeno. Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite. Nema ga, gubi pravo rasprave o ovoj temi. Idemo dalje sa raspravom. Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika u Hrvatskom saboru SDP-a i … [[Upadica se ne razumije.]] Razumio sam, ja sam zapisao Zoran Vinković jer su mi tako rekli, a riječ je o Stjepanu Milinkoviću. To nije uopće slično. Prema tome, tu nisam mogao napraviti … [[Govornik se ne razumije.]] nikako. Izvolite poštovani zastupniče Stjepan Milinković. Povlačim ovo da je Zoran Vinković prijavljen i da ga nema u sabornici. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Sjetit ću se što sam namjeravao reći jer je predugo bio uvod, ali se radi o vrlo važnom dijelu u kojem ste vi govorili kolegice Juričev o djeci s teškoćama u razvoju. I drago mi je da ste govorili sa više aspekata, dakle i onoga gospodarskog povišenja PDV-a na hranu, naravno i onoga zdravstvenog. To sve govori o problematici s kojom se susreću roditelji djece sa teškoćama u razvoju. Ali zasigurno u tim okolnostima žalosti kada ministrica kaže da ti roditelji, ja držim da se ona obraća roditeljima te djece, da kaže da lažu, da ne govore istinu. Pa ne bi oni prosvjedovali i upućivali na te teškoće s kojima se susreću. Ja želim reći da je najlakše donijeti strategiju, zakon itd. i prebaciti na jedinice lokalne samouprave ili na one kojim imaju takvu problematiku, takve probleme. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub SDP-a i poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovana potpredsjednice Vlade sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege. Evo dakle, nakon kraćeg vremena imamo zakon u 2. čitanju što znači da će uskoro zakon koji, koji se treba provesti, znači uskoro će ga oni ljudi kojih se tiče doći na svoje. Ako mu uzmemo u obzir da prema procjenama u Hrvatskoj ima oko 15 tisuća dadilja, da one čuvaju barem jedno dijete, da to dijete ima barem jednog roditelja onda je jasno da se ovaj zakon tiče jako velikog broja ljudi. Pohvalila bih demokratsku proceduru pri donošenju ovog zakona, naime ja ću podsjetiti da je ministrica ovdje govoreći pri 1. čitanju upravo naglasila da će uvažiti sve argumente koji se budu iznijeli u Parlamentu, ako i argumente koji su bili iznijeti do strane zainteresirane javnosti. To se i dogodilo i evo to moram istaći kao jedan veliki demokratski iskorak i pohvaliti sve one koji su sudjelovali u ovome radu budući da se radi o zakonu koji je potpuno nov zakon, dakle morali smo raditi nešto što je dosada u Hrvatskoj praktički ne postoji. U Hrvatskoj postoji za to tržište, crno tržište za sve i svašta pa tako i za dadilje. Možemo zatvarati oči i praviti se da djecu čuvaju prijateljice, rodbina i drugi volonteri, međutim činjenica je da crno tržište dadilja postoji i da su te žene potpuno nezaštićene i bez radnih prava. Rade posao za koji definitivno trebaj jako puno ljubavi i strpljenja. Svaki roditelj zna da dobra dadilja itekako može olakšati onaj vrlo stresan i zahtjevan period prvih nekoliko godina djetetova života. Dadilje su do sad radile na crno, ne zato što je to bila stvar njihovog izbora, jer su tako htjele već jednostavno drugačije baš i nisu mogle. Sustav izvan institucionalnog čuvanja djece je kod nas bio potpuno neuređen i nereguliran. Sada konačno uvodimo red, uvodimo pravila igre jer kada imamo kaos u sustavu onda će se najbolje snaći i proći oni koji su najsnalažljiviji što ne znači nužno da su to najbolji, najkvalitetniji odnosno najmarljiviji. Posao dadilje i njezin status ne smiju biti svedeni na sreću da ih inspekcija nikada neće uhvatiti da rede na crno, one zaslužuju za posao koji rade dobiti sve ono što pripada i svakom radniku. Radnik koji nema prava na pravila oko radnog vremena, uplate zdravstvenog i mirovinskog osiguranja, prava na godišnji odmor i sličnih prava je ustvari ponižen radnik. Vrijeme je da se tome, kada su dadilje u pitanju stane na kraj. Tu također mislim i na pravo na edukaciju, da nakon dobivenog certifikata te osobe rade posao za koji su se i školovale, odnosno završile određeni tečaj. Primjedbe koje su se mogle čuti od strane Hrvatske udruge dadilja, oporbe i zainteresirane javnosti kao što je recimo zapošljavanje dadilja kroz zadruge i trgovačka društva i slično, neću sada ponavljati ministrica je to već sve rekla u svom izlaganju su uvažene, dakle zakon je u 2. čitanju bitno poboljšan i mogućnost manipulacija su smanjene definitivno na minimum. Mi smo svjesni situacije u našoj zemlji, svjesni smo da kapaciteti jaslica i vrtića u nekim sredinama naprosto nisu dovoljni, svjesni smo da radno vrijeme roditelja nije više kao prije, da vrlo često roditelji teško mogu uskladiti svoje radno vrijeme sa radnim vremenom vrtića i naprosto smo dužni sve te činjenice uvažavati i donositi zakone koji će ljudima olakšati život uz ta saznanja. Da ne bi netko pomislio da se eventualno zalažem da dadilja u potpunosti zamjenjuje vrtić, ne naprotiv smatram da su dadilje izvrsno rješenje za ove situacije koje sam upravo navela, dakle kada u jedinicama lokalne samouprave nema dovoljno kapaciteta u jaslicama i vrtićima, kada roditelji nikako ne mogu uskladiti svoje klizno radno vrijeme sa radom vrtićima. U tim dakle situacijama dadilja je spas, a u svim ostalim naravno dajem prednost vrtiću, jer vrtić ima nezamjenjivu ulogu u socijalizaciji a isto tako i u obrazovanju djeteta. Primjenom zakona roditeljima se također olakšava odabir dadilje jer do sada je to više-manje bilo po usmenoj predaji, tko je koga preporučio, tako nekako su roditelji i zapošljavali, a znate da, odnosno uzimali dadilje jer znate da je to dosta ovako delikatna stvar uzeti nekakvu nepoznatu osobu da vam čuva dijete. Dakle, roditelji su bilu uvijek u situaciji da ne znaju gdje da se obrate, da se raspitaju kod prijatelja, poznanika. Sada će dakle imati jedan, postojati jedan uređen sustav u kojem će roditelji moći izabrati adekvatnu osobu. Također se slažem sa svima onima koji su govorili o tome da je ovo zakon koji potiče žensko poduzetništvo, naime znamo da u krizi je, su žene daleko ugroženije što se tiče problema nezaposlenosti, inače su u Hrvatskoj u većem broju nezaposlene od muškaraca, a u krizi su dodatno ugroženije, odnosno lakše ostaju bez posla tako da je ovo jedna od prilika da se takve osobe samozaposle. Dakle, ovaj zakon je spas za dadilje, spas za roditelje, a od njega ima korist i država jer se uređuje jedan segment i na taj način Hrvatska postaje bliže pojmu uređene države. Uza sve što sam dakle rekla u prvom čitanju u ime Kluba SDP-a i što sam rekla danas mogu zaključiti da će Klub SDP-a svesrdno podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Željko Reiner. Izvolite poštovani zastupniče, potpredsjedniče Doma.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane gospođe zastupnice. Pa ja se samo ne bih složio sa prvom rečenicom vašeg izlaganja a to je da će donošenjem ovog zakona ubrzo zapravo doći na svoje one majke, obitelji, koje treba. Neće to biti nažalost ubrzo. Neće biti ubrzo prvenstveno zbog toga što je zapravo se očekuje i potrebna je sufinanciranje lokalne samouprave koja je napravila već svoje budžete i onako ih ima premalo novaca i koja će zapravo omogućiti pa će to zapravo će moć ostvariti tek sljedeće godine. Nadajmo se da će se moći. Međutim, ono što je isto vrlo važno tu istaknuti i što mislim da treba napomenuti je problem velike uloge koja se daje obiteljskim centrima a obiteljski centri nažalost niti po broju zaposlenih a niti po njihovoj edukaciji ne znam kako će se nositi sa tim dodatnim zadatkom jer čini mi se da nisu u stanju se nositi ni s onim što imaju u zadatku, a posebice kad se tiče slijedom ovog zakona nadzora. Naime, stručni nadzor je nešto što je vrlo, vrlo važno i što će biti vrlo važno u provođenju ovog zakona a on če se tek pravilnikom regulirat, to nije sretno, možda bi bilo bolje da je unutra navedeno ali uistinu se nadam da će u pravilniku biti jasno napisano ne samo potreba nadzora kad se već neki problem dogodi negoli redovitog nazdora jer je to ključno. Nažalost u području socijale ni zbog premalo kadra i inih razloga nemamo sustavni redoviti nadzor i nažalost nam je to najslabija karika u tome svemu. Ja se nadam da se to isto neće dogoditi tu jer za to provesti treba zaposliti niz ljudi, kvalificiranih ljudi u prvenstveno obiteljskim centrima. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Biljana Borzan.
Poštovani akademiče, mogu se složiti da će tu biti određenih problema u smislu da će određene jedinice lokalne samouprave ranije a neke kasnije prepoznati vrijednost ovoga zakona i mogućnost da riješe barem na privremeni način svojim građanima da pomognu ustvari kroz ovaj zakon roditeljima da što lakše riješe problem čuvanja djece. No podsjetit ću da ovakav zakon dakle nije ni postojao. Dakle mi imamo preko 20 godina demokraciju u Hrvatskoj. Hoće li to biti za tri ili šest mjeseci ili tri ili šest tjedana, ja mislim da je to sad već manje važno jer nakon 20 godina imamo uopće nešto za, oko čega se itko može uhvatiti, dakle jedno početno rješenje od kojega možemo krenuti i riješiti konačno problem i dadiljama i roditeljima a naravno i njihovoj djeci.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Hrg. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice sa mnogo stvari koje ste rekli ja se stvarno slažem i stvarno je bilo nužno i krajnje potrebno da se ovakav zakon donese. On treba, on je potreban. No ono s čime se ja ovdje ne mogu složiti. Ustvari ne znam da li je zakon predložen od pravog ministarstva obzirom na njegovu intenciju da to postaju novi obrtnici, da je to trebalo biti možda od drugog ministarstva posloženo i sve se svodi na to da ovaj zakon ustvari neće moći saživjeti u praksi, da ovih 15 tisuća dadilja koje sada rade ustvari neće otvarati obrte jer sam razgovarao sa mnogim od tih osoba i kažu da jednostavno nema šanse da uđu u to jer je prekomplicirano, jer se boje oporezivanja, jer se boje da će im evo Ministarstvo financija u ovom novom vremenu odmah početi naplaćivati maltene još i PDV dok izdaju račun pa neće moći rješavati te stvari. Tako da ja mislim da bi ovom zakonu trebalo još nešto malo doraditi, da bi ovdje trebao biti apsolutno paušal, da ne bi trebali tjerati ljude da idu u obrte jer neće otvarati obrte. Neće saživjeti zakon. Nikome ovdje nije u cilju da ne saživi. On bi trebao saživjeti. Prema tome ne bi trebalo ići tako tvrdo jer to sigurno neće ljudi ulaziti i bilo bi vrlo interesantno vidjeti za jedno par mjeseci, godinu dana koliko će ovih osoba od 15 tisuća ustvari ući u sustav obrtništva. Neće ući jer se obrti zatvaraju i oni koji dugo godina i djeluju a kamoli da se na ovakav način otvaraju. Hvala lijepa.
Hvala i vama, odgovor na repliku, poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Poštovani kolega, ja se sjećam da ste vi prošli puta kada smo o ovom zakonu raspravljali slično replicirali vezano za obrt samo moram priznati da mi je ostalo nejasno za što se onda zalažete. Naime dosada smo imali rad na crno, sada se taj segment uređuje da će ljudima biti jasna pravila igre, dakle ja znam obraćali su mi se kao predsjednici Odbora za zdravstvo mnoge osobe, mnoge žene koje su jedva čekale primjenu ovog zakona i sigurno da je ovo za početak izvrsna stvar. Naravno da se u hodu može ponešto mijenjati ako se vidi, iako mislim da je mogućnost manipulacije zaista u drugom čitanju svedena na minimum.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Borzan, evo zaista i mi ćemo podržati ovaj zakon bez obzira na sve, ali tako puno riječi ste rekli o demokratičnosti, o demokraciji, konačno o dolasku u Sabor demokracije ovim zakonom. To me malo čudi jer smo do sada barem stotinjak zakona od prošle godine donesli po hitnom postupku bez priče, neovisno o tome dal se radi o europskim zakonima. Složila bih se i to sam željela i ja reći da se za neke prijedloge zakona ipak treba napraviti klima u državi. Pa ne možemo reći da je napravljena dobra pogotovo ne za obrtnike koji su pred propašću, evo o tome je govorio kolega, to sam htjela reći i ja isto tako. Znači gospodin Linić najavljuje upravo obrtnicima da će morati platiti svoj PDV prije nego što naplate sredstva. Da li će ovdje se žene o kojima govorite da je to žensko poduzetništvo, pa ja se slažem da u većini slučajeve jest ali pretpostavljam da će biti netko i od muškaraca, ali ovdje se radi konkretno kolegice o 130 i nešto dadilja koje su položile neku školu neki tečaj za dadilje koje ne znam da li je verificiran? To treba, znači verifikacija je ali se radi zakon za 130 žena u ovom času koje su na tržištu i koje su u velikoj dilemi da li da registriraju obrt na ovaj način kako je predloženo ili na neki drugi način. Recimo paušal da se uvede za njih. Mislim to je sada kasno, ovo je sada kraj.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvažena kolegice Borzan, pa i ove prethodne replike govore da ste načelno upravu. Ovo što ste govorili teško se ne složiti s vama. Govorili ste o tome da su žene koje čuvaju djecu ponižene zbog toga što nemaju svoja prava. Međutim koliko je u Hrvatskoj poniženih radnika koji nemaju svoja prava, a rade ne primaju plaću, koliko su poniženi oni koji ne rade. Izgleda da je ova vlast stavila sve karate na samozapošljavanje, nema drugog rješenja, nego samo zaposlite se ljudi. Evo dat ćemo vam zakone pa ćete se samozaposliti. To je vrlo teško da će dadilje registrirati obrte. Čini mi se da se ovaj zakon donosi samo da bi gospodin Linić mogao još staviti nešto u kasu i da bi se još podebljao malo proračun kako bi se još izdržalo nekoliko mjeseci ove agonije. I sve što se radi, radi se bez nekakvih temelja. Počeli ste raditi od krova. Niste predvidjeli koliko treba netko tko čuva dvoje, troje djece odvajati, koliko poskupljuje ta usluga. Ajmo je nazvati uslugom. Ovo je još jedno mrtvo slovo na papiru, neće se provoditi. A i druga stvar jedno pitanje koje postavljam prema Zakonu o ravnopravnosti spolova svako znanje i zanimanje mora se navesti u ženskom i muškom rodu. Kako se zovu muškarci dadilje? Evo hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama. I odgovor na repliku poštovana zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Poštovani gospodine Vukšić, ja sam sigurna da se vi zalažete za uređenu državu. To ste u krajnjoj liniji govorili i prethodno kada smo prije početka današnjeg otvaranja dnevnog reda govorili o popisu birača, dakle Hrvatska je u dobrom dijelu neuređena država i red se uvodi u jednom segmentu pa u drugom pa tako redom. Dakle svako ministarstvo radi ono što je u njegovoj mogućnosti, njegovoj moći i ono što je u njihovoj ingerenciji. Što se tiče te teze da je ovdje država došla po svoje, definitivno se ne radi o tome jer to niti su iznosi koji će nešto bitno promijeniti u proračunu dakle radi se samo o tome da se uspostavlja red u jedan važan segment funkcioniranja ove države.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Sada je na redu Klub zastupnika HDSSB-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Josip Salapić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažena ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Pa možda je danas rasprava o ovom zakonu krenula pomalo u krivom smjeru. U prvom čitanju ovog zakona dosta smo mi to sažeto i stručno i onako dubinski promatrali šta bi bilo najbolje za dadilje za osobe bilo one žene ili muškarci koji se žele baviti ovom djelatnošću. Svakako bi danas u Hrvatskoj trebalo biti bitno da se netko može zaposliti. Bolje biti svakako zaposlen nego nezaposlen i ne znati kuda sa sobom, a ovaj zakon po našem klubu nudi rješenje i mogućnosti za samozapošljavanje prije svega iz nekoliko razloga. Ova djelatnost već postoji dugi niz godina u Hrvatskoj, govori se o 15 tisuća dadilja, govori se o velikom broju djece više od 20-ak tisuća koja su možda na ovakav način čuvana ali se sva ta djelatnost nalazila izvan zakonskih okvira odnosno niti su od toga imali koristi niti roditelji niti osobe koje su čuvale tu djecu i brinule se o djeci, niti država koja se našla u zoni i ljudi koji su radili na takav način su se našli u zoni crnog tržišta odnosno sive ekonomije. Poznato je po prijašnjim propisima da je od '97.godine prestajala postojati mogućnost ovakvog načina čuvanja djece, znači stari zakon negdje tamo do '93.godine regulirao je mogućnost ovog samostalnog čuvanja djece kod kuće, međutim donošenjem novog Zakona o predškolskoj dobi to je izostalo iz zakonskog rješenja. Jednostavno žene, pretežito žene koje su radile ovaj posao ovu djelatnost našle se su se na zoni crnoga tržišta. Prije svega važno je i bitno naglasiti, ovaj zakon konačno nakon dugog niza godina stavlja u zakonske okvire osobe koje se prije svega svojom voljom žele baviti ovom djelatnošću. Mi smo u prvom čitanju rekli da nije dobro da to bude mogućnost registracije kao trgovačko društvo ili zadruga prije svega što se tek tada otvara mogućnost širenja ove djelatnosti na ona područja koja bi se po nama zaista bacila sumnja odnosno svjetlo na ovo zanimanje, ovu djelatnost dadilja da se zlouporabi ta zakonska mogućnost pa da netko od poduzetnika zapošljava dadilje, iskorištava dadilje na drugačiji način tretira zakon. i dobro je po nama što je naš prijedlog prihvaćen da se radi samo o obrtu. Jednostavno nije postojala drugačija mogućnost rješavanja ovoga nego kroz samozapošljavanje, kroz obrt, a to je svakako doprinos tome. Zato smo ovaj zakon donijeli ako želimo uvesti reda u crno tržište, ako se radi o velikom broju osoba koje se već sada bave tom djelatnošću onda smo napravili pun pogodak kada smo to stavili u zakonske okvire. Imajući u vidu da su mnoge osobe prošle edukaciju za dadilje pa i jedna pomalo apsurdna činjenica da se u Hrvatskoj obrtničkoj komori predalo 30-tak zahtjeva za otvaranjem obrta registracije djelatnosti dadilje, a da su te osobe odbijene zbog toga što zakonski nije postojala mogućnost da takve osobe po našim zakonima registriraju tu djelatnost. Jednostavno te su se osobe, te su se žene koje su htjele registrirati obrt našle na granici zakona predavajući taj zahtjev jednom službenom tijelu u Republici Hrvatskoj nisu mogle taj zahtjev registrirati, odnosno nisu mogle ostvariti svoj naum. To je itekako loše pa prema tome da je zakonska potreba i potreba da se ovaj zakon donose postojala, svakako da je po nama to tako. Ono što smo predložili u prvom čitanju to je da je onaj rok od 6 mjeseci kada osobe koje ne ispunjavaju stručne uvjete, vidimo po ovom konačnom prijedlogu zakona da postoje opći i posebni uvjeti, one osobe koje nisu ostvarile odgovarajuću stručnu edukaciju, bilo to pedagošku, bilo to stručnu u smislu školovanja za edukacije i praktične vježbe koje moraju proći što se tiče posla koji će obavljati čuvanja djece, dobro je da je taj rok produžen na godinu dana od dana stupanja na snagu ovoga zakona. To je ono što su bili i komentari i traženja Hrvatske udruge dadilja, a prije svega mislimo da je taj rok od godine dana da bi bio dovoljan da bi se osobe koje dakle žele staviti u zakonske okvire svoju djelatnost mogle dodatno usavršiti i obrazovati na način da steknu tu verifikaciju da mogu utemeljiti svoj obrt i zaposliti se, samozaposliti kao dadilja. Ono što smo mi u prvom čitanju razmatrali to je je li ona konstatacija da ako je jedno da se može čuvati do 6 djece ili ono zakonsko rješenje kada je dijete sa teškoćama u razvoju, ono što smo mi htjeli naglasiti ne aludirajući tu na bilo kakvu diskriminaciju te djece, postoje različite razine oštećenja, mislili smo da ta razina oštećenja djeteta može utjecati na kvalitetno obavljanje posla dadilje pa smo predložili da se to razmotri u ovom konačnom prijedlogu zakona je li to dobro da ako je dijete recimo sa većom teškoćom u razvoju i da li ta dadilja može kvalitetno onda čuvati to dijete s obzirom na plus onih još 4 djece koje ima sukladno ovome zakonu. Dakle smanjuje se za jedno dijete od onog ukupnog broja 6 ako je dijete sa teškoćama u razvoju ili se radi o djetetu do godine dana. Dakle to je bila jedna možda stručna primjedba, ali vidimo da je pravobraniteljica za djecu sa invaliditetom dala svoje mišljenje pa onda vjerujemo da će to u praksi se pokazati kao dobro rješenje. Ono što sigurno će stvoriti teškoće, nije ovaj zakon donesen da bi on odmah čim profunkcionira bio najbolji mogući zakon, ali svakako je to i jedno rješenje koje će omogućiti da se sustavna briga i izvaninstitucionalna briga, dakle ne treba tu miješati ovu institucionalnu, vrtićku, jasličku brigu za djecu od ove izvaninstitucionalne. Tu roditelji koji na temelju svoga zaposlenja, svojih poslovnih obveza tijekom dana biraju hoće li svoju djecu slati u vrtiće i jaslice ili će koristiti ovu zakonsku mogućnost da im djecu čuva dadilja u njihovom vlastitom domu ili u domu dadilje na način kako to ovaj zakon predviđa. Dakle tu se ne radi o tome da netko mora svoje dijete poslati u vrtić ili mora svoje dijete poslati dadilji nego se radi o tome da roditelji imaju pravo izbora i to je dobro, da po zakonu roditelji imaju pravo izbora hoće li svoje dijete povjeriti na čuvanje u vrtiće ili jaslice naravno ukoliko u njima postoji mjesta. Vidjeli smo da je problem u nekim jedinicama lokalne samouprave da jednostavno nema mjesta za djecu pa onda su primorani birati ovu uslugu dadilje po ovom zakonu. Ali ono što je važno naglasiti, nitko ovdje ne obvezuje nikoga od roditelja nego roditelji su tu dakle u mogućnosti da biraju što je bolje za njihovo dijete prije svega, a isto tako što je bolje za njih same kada imaju različita radna vremena, kada rade kako će uskladiti svoje obveze sa obvezom dakle čuvanja, podizanja djece. I svakako, ono što je bitno za naglasiti, ova zakonska regulacija imat će odgovornost prije svega i na roditelje koji svoju djecu daju na povjerenje dadiljama, ali i zakonska regulativa da su i dadilje odgovorne za kvalitetno, stručno i savjesno obavljanje svoga posla, čuvanje i skrbi o djeci u kući ili izvan kuće, ovisno o rješenju koje zakon nudi. Prije svega to je i dobar zakonski okvir do sada, što bi se dogodilo ako je na crno neko dijete povjereno nekoj dadilji na čuvanje pa se ne daj Bože dogodi nekakva ozljeda ili slično pa dođe tu do spora tu dolazi do prije svega i kršenja drugih zakona i mogućnosti da se neko nađe i izvan granica posla kojeg radi, da jednostavno dođu svi u probleme. Ovaj zakon prije svega te probleme želi spriječiti i dobro je da smo mi ovaj zakon dobili do drugog čitanja da se provela široka stručna rasprava. Isto tako, vođenje registra i imenika dadilja i pomoćnih dadilja ova regulacija u konačnom prijedlogu zakona za pomoćne dadilje kada se i od njih očekuju određeni opći i posebni uvjeti kada dadilja ako se zaposli pomoćna dadilja može čuvati do dvoje djece više, ali se stavlja i ta odgovornost i pomoćne dadilje za ono što radi, a to je pomoćno čuvanje djece i sigurno je da će i to pokazati određenu dobrobit prema onome što mi po ovom zakonu želimo postići, a to je prije svega pomoć roditeljima, zaposlenim roditeljima, pomoć djeci, ali i pomoć lokalnoj upravi, lokalnoj zajednici na područjima gdje ovakve potrebe za čuvanjem djece postoje, da zakon omogućava da ukoliko postoje sredstva, prije svega neće to biti moguće u ovoj godini dana ali svaka savjesna i odgovorna lokalna uprava, samouprava ukoliko želi pomoći svojim građanima, stanovnicima koji žive na području tih općina i gradova treba voditi brigu o tome da se sva djeca ne mogu smjestiti u institucionalne okvire čuvanja, vrtiće i jaslice, da neka djeca i njihovi roditelji imaju potrebe zbog radnog vremena, a i zbog uvjeta i načina života i rada u kojima živimo svakako potrebu da njihovu djecu možda čuvaju i dadilje. Nije sve radno vrijeme ono što se radi od 8 do 16 sati niti od 9 do 17 nego poneki roditelji i zbog teške situacije u državi, u zemlji, u Hrvatskoj danas, gospodarske u kojima živimo imaju potrebu raditi i više poslova pa onda ovaj zakon prije svega omogućava i takvim roditeljima da svoju djecu zbrinu u institucionalni okvir i u odgovornost svih onih koji će dakle biti osigurani po ovom zakonu, a to su prije svega djeca pa onda i roditelji. Nadzor, ono što smo komentirali u prvom čitanju, nadzor nad provedbom ovog zakona, je li to dovoljno samo za obiteljske centre, to treba dakle obiteljski centri imaju tu mogućnost da na svome području po ovome zakonu imaju određene velike ovlasti. Da li će trebat pojačavati kapacitiranost i stručnost obiteljskih centara to će procijeniti ministarstvo. U svakom slučaju treba učiniti sve poluge dostupnima roditeljima i djeci da ovaj zakon ne bude samo mrtvo slovo na papiru nego da riješimo pitanje crnog tržišta i da pomognemo onima koji se na ovakav način mogu i trebaju zaposliti ističući još jednom da nije, dakle obveza svake dadilje koja ima stručne uvjete da ona otvara obrt i plaća one troškove obrta, nego i mogućnosti dadiljama koje su završile školovanje i stručno su usavršene da se zaposle kod obrtnika kao dadilje i da ostvaruju plaću kao dadilja u svrhu kao zaposlenica obrtnika. Dakle, tu je ta mogućnost da ne moraju svi oni koji se žele baviti ovim poslom otvarati obrte i plaćati sve one naknade i troškove i poreze nego mogu biti zaposlene osobe sukladno zakonskim rješenjima koje smo dakle u ova dva čitanja razmatrali. Pa prema tome, mislim da je ovo jedan od zakona prema kojima se svi klubovi zastupnika mogu naći konsenzus. A uvijek možemo postaviti ono teško pitanje gospodarsko stanje u državi. Za to je prije svega odgovorna Vlada koja je preuzela odgovornost za Hrvatsku, a mi kao oporba u zakonima gdje možemo dati svoj kvalitetan doprinos i stručan da bi bilo nešto bolje našim građanima, roditeljima i djeci u zemlji u kojoj živimo prije svega to smo dali, želimo dati. I mi ovaj zakonski prijedlog u konačnom tekstu podržavamo. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sada je na redu unutar stranačke replike. Prva je i poštovani zastupnik Dinko Burić, izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine predsjedniče. Evo jest možda malo neuobičajeno, ali posebno bih želio istaknuti kolega Salapić točno je, lijepo je i korektno je da je u ovoj raspravi između prvog i drugog čitanja dosta prijedloga prihvaćeno. Međutim, evo slušajući ove rasprave nisam primijetio da je nešto još posebno upozoreno, a treba iskoristiti nazočnost ministrice na članak 8. koji govori o tome što dadilja mora ispunjavati. Dakle, posebno upozoravam na činjenicu koja kaže da to može biti osoba u podstavku četvrtom koja nije pravomoćno osuđena, dakle za djela s obzirom na osjetljivost radi se o djeci. Upozoravam ponovo na nelogičnost u Republici Hrvatskoj, neuvezanost unutar Ministarstva pravosuđa naših sudova, da jedna osoba koja je osuđena na primjer u Rijeci dođe radit u Osijek. Tražit će, ima prebivalište sad u Osijeku. Tražit će, dakle potvrdu o nekažnjavanju iz nadležnog suda u Osijeku tamo gdje živi i dobit će da nije tamo kažnjavana. Meni je gotovo nevjerojatno, imali smo takvih situacija u nekim drugim zapošljavanjima a ovo je posebno osjetljivo zato što se radi o djeci. Dakle, nelogično je da imamo situaciju da netko je mogao biti osuđen na drugom sudu u Hrvatskoj, a onda tamo gdje će se prijaviti za ovaj posao dadilje ili pomoćne dadilje, mislim objektivno rečeno možemo dobiti i osobu koja je bila i za obiteljsko nasilje iz bilo kojeg razloga kažnjavana. Dakle, samo upozorit na to da se to mora pokušat i sa Ministarstvom pravosuđa usuglasit, da se konačno u Hrvatskoj uvežu u 21. stoljeću u vrijeme informatizacije da nemamo uvezane sustave jer će nam prolazit osobe, događat će se da ćemo registrirati i vi ćete u vašem ministarstvu registrirat, odobrit uvjetno rečeno sukladno ovom zakonu obavljanje ove tako osjetljive djelatnosti osobama koje to nikako ne bi smjele.
Hvala lijepa. Čut ćemo odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče. Evo uvaženi i kolega, član kuba gospodin Dinko Burić dobro me je i podsjetio. Ja sam u svojoj raspravi to zaboravio to pitanje otvoriti. Mi smo u prvom čitanju to raspravljali na način je li moguće ili da li bi bilo dobro dopustiti da osobe koji je već pokrenut kazneni progon u bilo kojem stupnju, da se uopće mogu prijaviti kao dadilje. Ali vi ste dobro registrirali taj problem umreženosti hrvatskog pravosuđa na način da se te zlouporabe mogu zaista dogoditi na način kako ste vi to rekli i onda se izbjegava i srž zakona ne samo ovoga zakona, nego svih onih zakona koji prate to, a to je prije svega ono područje pravosuđa jer osoba mora dati potvrdu da nije kazneno kažnjavana na bilo kojem sudu i po bilo kojem kaznenom djelu ne samo obiteljskog nasilja nego bilo koje kazneno djelo. To je na žalost jedan problem koji će se pokazati sigurno i po ovome zakonu, ali i po drugim zakonima, jer mi smo donoseći proračun za 2013. godinu težimo savršenstvu pravosuđa, a 200 milijuna kuna manje osigurana na poziciji Ministarstva pravosuđa, tako da će teško moći biti sve to moguće povezati informatički ako nema dovoljno novca. A da će biti zlouporaba u sustavu to je sigurno da će biti. I prije svega treba, dobro ste tu rekli umrežiti cijelu Hrvatsku na način da nitko ne može zlouporabiti pozitivne pravne propise naoko važnim zakonima i o ovako važnim poslovima kao što je čuvanje djece. To je jako opasno.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Evo zahvaljujem. Kolega Leko, vidim da sam vam nedostajao s obzirom da ste me prozivali dok nisam bio u sabornici. Evo me živ i zdrav. Uvaženi kolega Salapić, pa ja evo koristim priliku također što je ovdje ministrica Opačić ukazao na jedan problem koji će se pojaviti i koji proizlazi iz ovoga zakona, a to je fiskalni kapacitet jedinica lokalne samouprave. Jer smo ovom tzv. fiskalnom decentralizacijom praktično lokalnu samoupravu bacili na koljena, gdje mnoge jedinice lokalne samouprave koji imaju ustanove kao što su dječji vrtići više nemaju sredstva za funkcioniranje dječjih vrtića. I sad uzmite ukoliko se tu pojavi i niz, dakle dadilja, postavlja se pitanje koje su to jedinice lokalne samouprave koje će moći financirati, i ako ne piše obaveza, ali to će praktično krenuti posebno pred određene izbore, krenuti u jedno političko prepucavanje. U Zagrebu vjerojatno ima takav fiskalni kapacitet, međutim 90% jedinica lokalne samouprave nema tu mogućnost. U ovom trenutku apsolutno nema, jer ova država potpuno centralizirana, gdje svega 4% svih poreznih prihoda ide prema jedinicama lokalne samouprave uključujući i grad Zagreb, a 96% završi u državnom proračunu. I to je osnovni problem, problem ovog zakona. Dakle, ne smijemo se igrati na taj način niti s jedinicama lokalne samouprave, na taj način niti sa roditeljima, a pogotovo ne s djecom. I evo, koristim priliku i čestitam vam rođendan.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Salapić.
Evo hvala kolegi prvo na čestitki, a onda i na sudjelovanju u raspravi. Pa sigurno je da problem financiranja jedinica lokalne samouprave na ovakav način će postojati i u prvom čitanju je bilo da je to obveza da lokalna jedinica sudjeluje u ovome financiranju ako postoji potreba, a sad je ostavljena kao mogućnost. I to je pošteno. Dakle, ne možemo zakonski natjerati male jedinice lokalne samouprave koje nemaju dovoljno sredstava da moraju osigurati taj novac. Ali sigurno da ta briga, to je naša ustavna kategorija, za obitelj i djecu mora biti na svim razinama pa i na razini države i lokalne samouprave. Pa evo vjerujem da će ministarstvo pronaći neko rješenje, ako baš bude u nekoj jedinici toliko djece da se ona trebaju zbrinuti na način da se aktiviraju dadilje da i država pronađe način kako će pružiti pomoć i ruku toj jedinici lokalne samouprave da se toj djeci pomogne ako zaista ne postoji drugo rješenje da ta djeca moraju doći u dakle tu djelatnost dadilja. Pa onda pred nama su neka nadam se nova vremena kada će ovakvi problemi biti moguće riješiti na strani državne razine prema lokalnoj. Sigurno je vaša briga kao gradonačelnika sadašnjeg, nadam se i budućeg i vjerujem čvrsto u to da će biti i da ćete vi iznaći mogućnosti i načine da pomognete djeci u vašem gradu u kojem ste vi gradonačelnik, Đakovu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Nova replika i poštovani zastupnik Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo da ne bude sve unutar kluba i da me se ne identificira sa Vinkovićem, iako svaka čast kolegi Vinkoviću, ali ja bih uistinu se obratio kolegi Salapiću. Naime kolega Salapić i vi ste spomenuli probleme djece sa teškoćama u razvoju. I zasigurno stoji ono što ste rekli da treba uvažavati mišljenje roditelja. To zasigurno stoji i uistinu oni imaju puno toga što reći i upozoriti. Treba ih uvažavati ali ne na način da ih se diskreditira ili da im se ne daj Bože kaže da lažu kao što smo imali priliku danas čuti. Naravno da je važno uvažavati i mišljenje pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Pa evo i ja sam uputio jedno pitanje gospođi pravobraniteljici glede Centra "Stančić" i glede izvaninstitucionalnog smještaja. Naravno da je određeno da ide se u izvaninstitucionalni smještaj, ali je vrlo jasno podvukla i rekla ne na način da se krši bilo koje pravo korisnika toga centra. Evo, to je bit onoga uvažavanje roditelja i onih koji su tamo smješteni. Naravno uz ono bitno da je svakako ova problematika vrlo složena i da joj treba posvetiti posebnu pozornost. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Salapić.
Hvala lijepa predsjedniče. Pa upravo smo mi i u prvom čitanju kolega Milinkoviću i u drugome naglasili tu potrebu razmatranja djece sa teškoćama u razvoju. Hoće li dadilja moći kvalitetno, stručno i na temelju one brige za djecu moći čuvati dovoljni broj djece ako je jedno dijete sa većom teškoćom u razvoju nego što to predviđa ovaj zakon, mi ovdje nismo znali koliko je to oštećenje moguće kad dadilja preuzme djecu na čuvanje. I upravo je dobro da donosimo ovakav zakon jer odgovornost za čuvanje djece za dadilju koja preuzme takvo dijete i roditelj koji daje dadilji takvo dijete dakle imaju svi kolektivnu odgovornost za to da će ta briga o djetetu biti svakako onakva kakva bi trebala biti s obzirom na vrstu oštećenosti djeteta. Mi smo htjeli i predložili da se razmatra o tome je li dovoljno da se smanjuje samo za jedno dijete koje je potpuno zdravo u čuvanju u odnosu na ono dijete sa teškoćama u razvoju, ne želeći diskriminirati bilo koga nego želeći pomoći tom djetetu da dadilja koja preuzme takvo dijete na svoju odgovornost savjesno i stručno može čuvati takvo dijete. I dobro je dakle da smo tu brigu naglasili kao potrebnu brigu, ali sigurno je dobro da to stavljamo u zakonski okvir kako bi se dakle i takva djeca našla u čuvanju zakonu da dadilja koja takvo dijete preuzme preuzima odgovornost i za čuvanje, ali i za zdravlje toga djeteta u vremenu kada ga ona čuva. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nova replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega dio rasprava pa i jedan dio vaše rasprave kao da je izašla od ljudi koji žive pod staklenim zvonom, kao da nemaju doticaja sa stvarnošću. Sasvim sigurno da nitko nije protiv pravne države, nitko nije za uvođenje reda, nitko nije za to da caruje siva ekonomija, crno tržište ali recite mi u kojoj to siromašnoj državi caruje pravo? Danas ovdje se predlaže nešto što je neprovedivo. Nema obitelji koja može to platiti. Izgleda da u ovim raspravama saborski zastupnici polaze od svojeg imovnog stanja, od svoje plaće. Ljudi nemaju za kruh i mlijeko. Naša obveza ovdje u Saboru je kao, a prije svega Vlade koja je proizašla iz ovoga Sabora, je učiniti Hrvatsku poželjnim mjestom za život. Nitko ni u ovim raspravama ne vodi računa o ovoj posljednjoj anketi koja je pokazala da velika većina hrvatskih građana ne želi živjeti u Hrvatskoj, da može da bi otišla iz Hrvatske. I opet ponavljam, govorimo o jednom zakonu koji je mrtvo slovo na papiru. Slažem se prije sa kolegom Hrgom koji je rekao da treba popraviti zakon i da treba se kloniti ovih nekih rješenja koja su neprovediva, a to je obrt. Možda uvođenjem paušala. Ali uglavnom ne vodimo računa o tome što će biti nakon što usvojimo zakon. Još jedan zakon koji se neće provoditi u praksi.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora. Pa uvaženi kolega Vukšić ja sam rekao na početku svoje rasprave da smo danas krenuli možda na početku već u krivom smjeru. Ako je itko trebao govoriti o problemima i ako itko govori o stvarnim problemima naših građana, o siromaštvu u Slavoniji, o nezaposlenima to smo onda mi. Ali smatram da ova rasprava nije rasprava za populizam, kao što ste sad to vi rekli da smo mi krenuli govoriti o tome kao da nijedan drugi problem nije važniji od ovoga i kao da ovaj zakon neće ništa postići. Ako budemo tako išli onda ne trebamo nijedan zakon više donositi nego trebamo svaki dan govoriti samo o tome da tonemo, tonemo i da teško živimo i onda sve to što radimo pada u vodu pa tako da mi sami sebi nismo ni potrebni biti dovoljni. Mi prije svega trebamo raditi za korist naših građana i onda kad je stvarno teško i kada je takva tema koja treba o tome govoriti, trebamo dati svoj doprinos. Ako ćemo biti kvalitetna oporba, po meni trebamo biti konstruktivna oporba, ako trebamo dati neki pametan prijedlog koji će Vlada uvažiti onda očekujemo od Vlade da to prihvati. A ovo je jedan od zakona, po meni kolega Vukšić koji nije prosto za populizam, nego je prosto za pružiti ruku djeci i roditeljima, i onima koji će svoju djecu na odgovarajući način pod zakonskim okvirima dati u stručne, kvalitetne ruke ljudi koji se bave ovim poslom. Ako je nekome teško i ako ćemo pošteno i pametno govoriti, i ako ćemo biti kao servis naših građana koji su nas ovdje izabrali, onda u ovim temama koja su bitna za naše građane, i roditelji i djecu treba izbaciti populizam i biti iskren zastupnik, iskren čovjek i pružiti ruku tamo gdje ruku treba pružiti, a to je prije svega danas kada govorimo o djeci i roditeljima, kada jedan zakon sa crnog tržišta stavljamo u okvire pozitivno pravnih propisa RH čime ćemo pomoći i djeci, i roditeljima ali i RH.
Hvala lijepa. Iscrpili smo replike, sad je u ime predlagatelja VladE Republike Hrvatske, poštovana potpredsjednica Vlade i ministrica socijalne politike i mladih Milanka Opačić. Izvolite.
Ma mislila sam pričat da bi sve klubove, da odrade svoje rasprave pa da se onda očitujemo, međutim budući da su ovdje krenule rasprave u jednom pravcu u kojem doista ne bi trebale ići. Ja evo ću iskoristi priliku i reagirati. Kao što je gospodin Salapić rekao postoji velika razlika između rasprave koju smo vodili prije dvadesetak dana ovdje o ovom zakonu jer se vodila rasprava navečer negdje oko 8 sati kada nisu bile upaljene kamere i očito danas velika razlika kada su upaljene kamere i kada mnogi misle da na ovoj temi moraju pobirat političke poene. Mislim da najbolje političke poene možete ubrati onoga trenutka kada podržite nešto što je dobar projekt i što pomaže najvećem broju naših građana. I ono zbog čega sam htjela reagirati jest jedno vrlo nekorektno političko ponašanje vas gospodine Milinkoviću. Ako ste odlučili da danas ovdje skupljate poene preko leđa djece sa posebnim potrebama ja vas lijepo molim onda to ide danas na vašu savjest. U zadnjih godinu i pol dana koliko se u ministarstvima režu određena sredstva zbog ušteda u proračunu niti jedna lipa nije skinuta Ministarstvu socijalne politike i mladih, niti jedno socijalno pravo nije građanima u ovih godinu i pol dana oduzeto. Ova diskriminacija je produkt vašeg zakona gospodine Milinkoviću, vašeg zakona kojeg ste vi donijeli. I ja nisam rekla da lažu roditelji, nego sam rekla da vi podupirete jednu površnost novinara koja se bazira na neistini. Ova Vlada nije uzela niti jedno pravo roditeljima u godinu i pol dana, nego je to pravo koje ste vi uzeli u svom zakonu koje ste pisali prije par godina. Mi smo u godinu i pol dana zadržali sve projekte prema nevladinim udrugama, sve osobne asistente s tim što smo u prošloj godini uz sve uštede pronašli dodatna sredstva za povećavanje 24 osobna asistenta prvenstveno za djecu s višestrukim oštećenjima. U ovoj godini će biti zadržan taj standard, što znači da smo osigurali i ovoj godini za 631 osobnog asistenta koji su najdirektnija potpora toj djeci, za tumača prevoditelja znakovnog jezika za 52 tumača i za zapošljavanje videćih pratitelja za slijepe osobe za njih 16. To je nekakvih 36,5 milijuna kuna na ovoj godini plus 37,5 milijuna kuna za udruge osoba sa invaliditetom. Za sve ove projekte smo pripremili se i za europski socijalni fond zbog toga što mislimo da su to servisi i pomoć ljudima koja je direktna i koju treba jačat. Budući da više nema prostora iz lutrijskih sredstava, iz državnog proračuna moramo se okrenuti prema europskom socijalnom fondu da bi smo ove servise mogli jačati jer su oni doista jedina konkretna i prava pomoć roditeljima i djeci sa višestrukim oštećenjima i uopće osobama sa invaliditetom. Dakle, ovo su brojke, ovo je istina sve drugo je politiziranje. Mislim da ovi ljudi koji doista žive sa velikim problemima i u mjestima kao što je Slavonija, u kojima imamo vrlo malo stručnjaka koji mogu pomoći roditeljima, jedna od najjačih ustanova je Cekin kod Slavonskog broda kojeg bi trebalo razvijati kao primjer dobre prakse. Jedan od rijetkih centara koji pruža potporu roditeljima sa djecom koja imaju neku vrstu oštećenja. Prema tome, sve ovo skupa je još uvijek malo za ono što ljudima treba koji nažalost imaju djecu sa višestrukim oštećenjima jer su njihove potrebe daleko veće od onoga što mi u ovom trenutku financiramo. Ali vas još jedanput pozivam, ovo nije kategorija na kojoj se trebaju skupljati politički poeni, ovo je kategorija o kojoj treba raspravljati argumentima. A ovo što sam ja ovdje rekla su argumenti i još jedanput vas pozivam da ova rasprava ne izlazi iz svojih okvira, ako hoćete raspravljati o nekim drugim temama znate koja je procedura ovdje u Parlamentu pa možete otvoriti tu raspravu, ali danas je ovdje rasprava prvenstveno o dadiljama.
Hvala lijepa. Najprije povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Povrijeđen je članak 216. Vi kao predsjednik Sabora i kako predsjedatelj ste bili dužni upozoriti potpredsjednicu Vlade da se u Saboru ovako ponašat ne može. Nije njeno da drži političke lekcije, njeno je da brani zakon, ako hoće odgovorit argumentima neka odgovori roditeljima djece doma u stančiću. Kome je namijenjena ona zemlja i želite iselit stančić odonuda, odgovorite na to pitanje?
… [[Govornica se ne čuje.]]
Molim vas, molim vas lijepo dozvolite da ja vodim sjednicu. Dobili ste priliku da upozorite na povredu Poslovnika, ocjenjujem da povrede Poslovnika nema, ovo jeste političko tijelo i političko tijelo i političke ocjene se mogu i trebaju iznositi, kao što ih i vi iznosite. Nije Vlada nepolitičko, nije ni ministar nepolitička osoba. Pa nemojte onda to tražiti, dakle niste u pravu. Naravno znate da možete zatražiti od Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav da ocijenim ovim moju procjenu, moju prosudbu a ako to ne zatražite gubite pravo da po ovoj povredi poslovnika u okviru zasjedanja zatražite novi. Hvala lijepa. Sve smo završili. Drugo upozorenje, odnosno obavijest. U skladu sa člankom 207. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora u 11.12 minuta isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od deset minuta po ovoj temi. A sada idemo na red replika. Prva replika i poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Moram evo gospođo ministrice istaknuti da sam sad razočaran sa ovim nepotrebnim vašim istupom. Dakle, zaista uvijek vodite računa svi članovi Vlade da ste vi birani od strane zastupnika Hrvatskoga sabora a ne obrnuto i nemojte doživljavati sve što se kritički za neki prijedlog zakona kaže. Pa nećete valjda očekivati da ćemo baš reć da je sve idealno. Ne postoji takav zakon, ali ako je neka kritika izrečena onda je vi argumentirano demantirajte, ali nemojte zaista sebi dozvoliti da dijelite lekcije, bilo kome. Mi smo pokušali, evo pokušavam u ime Kluba zastupnika HDSSB-a zaista bit konstruktivni. Ovo je važan zakon. Važan je jer se tiče naše djece i zato ponovo govorimo. U redu je da je između prvog i drugog čitanja bilo uvaženo mišljenje koje je dolazilo iz strane oporbenih klubova, ali nemojte kvarit sada to sa time, ne smiješ maltene zinit ni za što. To vi nemate pravo. Ja ću vas upozorit evo na još jednu nelogičnost u članku 9. mi jesmo u raspravi puno toga kažeš ali ne može se sve reč. Uvjeti iz članka i 8 itd. ne odnose se na pomoćne dadilje, državljane članica EU. Znate na što se odnosi, da mora poznavati hrvatski jezik i latinično pismo. Svi moraju znati hrvatski jezik ali pomoćna dadilja koja će danas, sutra doć iz Italije ili Mađarske nama u Slavoniju, nama u Slavoniju iz Mađarske, a u Dalmaciju iz Italije, ne mora poznavati hrvatski jezik. Oprostite mislim da to u našemu zakonu ne treba stajati. U našem zakonu tko god će čuvati našu djecu i odgajat mora znati hrvatski jezik prije svega. Mislite li da će hrvatska državljanka koja ode u Njemačku čuvat djecu neće morat znati njemački jezik, to nije reciprocitet i to nije usklađivanje sa pravnom stečevinom EU. Uvjeren sam u to. Mislim da je ovo post, da je članak 2. stavka 9. pogrešan i da se o tome treba voditi računa i prilikom, prije nego budemo izglasali konačan ovaj zakon. On se treba izbaciti, ostat ako mora dadilja znati hrvatski jezik onda i pomoćna dadilja mora znati hrvatski jezik.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Evo ja sam se isto javio zbog načina koji je stupila ministrica prema zastupnicima u Hrvatskom saboru. Ovo nije bila povreda poslovnika, ovo je povreda parlamentarizma. Na taj način svaki puta naučili smo da dolaze članovi Vlade i drže lekcije saborskim zastupnicima. Misle, mi ih nismo birali jer ih nismo potvrdili ili smo bili suzdržani ili smo bili protiv, pa nas ne trebaju poštivati ili uvažavati. Način na koji je ministrica istupila govori samo da je počela gubiti živce. I nemojte nam držati politološke prodike o tome na koji način ćemo mi skupljati političke poene na koje ne. Vi dobro znate na koji način prosipate političke poene, kako vodite državu i zbog toga gubite živce. Pa vas ja molim samo minimum pristojnosti i ništa više.
Sljedeća replika i poštovani zastupnik Josip Borić:
Uvažena ministrice, zaista ovaj vaš nastup nije bio niti korektan ali je u skladu sa politikom Vlade i sa nastupima svih koji dolaze sa izvršne vlasti jer oni jasno poručuju, niste vi birani, birani smo mi u izvršnoj vlasti, a sjećam se ovih vremena prije toga. Bili ste vrlo osjetljivi na takve nastupe bivših ministara iz neke druge Vlade. Ali dobro, svatko ima pravo na svoj nastup pa tako i vi. Međutim ja sam htio pitati nešto drugo. Recite mi kako će se temeljem ovog zakona tretirati oni koji ne uđu u sustav, znači da ne rade kod obrtnika, da nisu registrirana dadilja, tj. da rade posao kao što ga rade i danas s obzirom da u prekršajnim odredbama za takve osobe nema nikakve kazne. Pa onda pričamo s jedne strane evo potičemo i borimo se protiv ekonomije u sivom ili ona koja se zove crna ekonomija ili u sivom području, a za te ljude nema kazni. Podsjeća me to na iznajmljivanje apartmana i bavljenje turizmom gdje svi oni koji imaju pločicu i registrirani su za obavljanje te djelatnosti bivaju nadgledani, kažnjavani od strane inspektorata, a svi oni koji to nemaju, jednostavno nisu unutar tog nadzora ili inspekcije itd. Bojim se da će i kroz ovakav oblik zakona biti sve isto pa mislim da samo gubimo vrijeme. Hvala lijepa.
Ja bih svima koji su već u replici spominjali ponašanje podsjetio da kratko pamćenje ne mijenja povijest niti povijesne činjenice. U ovom Saboru ponašanje izvršne vlasti, premijera, predsjednika i ministara bilo je daleko, daleko, moram upotrijebiti izraz oprostite arogantnije nego što je sada. Taj doživljavaj koji smo mi imali, koji smo u ovom saboru 12, 13 godina ne može se izbrisati novim standardom koji da tako kažem oporba osjetljivo želi postići. Ovo je arena politička, politička arena i političke prosudbe i ocijene su dozvoljene i potrebne radi hrvatske javnosti i ja zato vaše ocijene ne osporavam niti pravo na njih ne osporavam, pa čak niti poštovana potpredsjednica Vlade. Idemo dalje sa replikom. Na redu je poštovana zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođo ministrice, nije lijep ovaj vaš istup ma koliko vas branio gospodin predsjednik Hrvatskog sabora. Nije lijepo zato jer ste se usudili nama spočitnuti da mi prikupljamo političke bodove. Pa evo gospođo ministrice, rekli ste i spomenuli djeca sa posebnim potrebama. Gospođo ministrice to su djeca s poteškoćama u razvoju. Terminologiju morate znati i u pol noći kada vas netko zbudi ili negdje zatekne na nekom inventu. Ne može vam se to desiti i evo to je nešto što je argumentirano. A sada nešto što biste vi željeli da mi govorimo argumentirano. Gospođo ministrice, fantastično je i božanstveno je što će buduće dadilje koje se registriraju u obrtnice unaprijed plaćati PDV a da nisu naplatili ni svoje sredstva. One se unaprijed tomu raduju i jedva čekaju da takav obrt otvore. Evo ponovo nešto što vama možda ne odgovara ali vjerujte da je i to argument.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Stjepan MIlinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo rečeno je dosta pa ne bih ja budući da sam ja bio predmet ovih istupa, ne bih govorio u tom smislu. Ali spreman sam još nekoliko udaraca dobiti ukoliko će to doprinijeti poboljšanju kvalitete življenja s teškoćama u razvoju, ukoliko će to doprinijeti naravno i onim problemima s kojima se susreću korisnici u Centru Stančić o čemu upozoravaju roditelji. Ja samo želim ovdje iznijeti mišljenja roditelja i njihove stavove na koji oni upozoravaju. Problem je nadalje želim reći i glede tog izvan institucionalnog smještaja, dakle isto u zemljama npr. Engleskoj se 30 godina na neki način postepeno ide sa tim projektom i u Stančiću samom je na neki način pokrenut taj projekat isto od same ustanove. Ali isto tako ne može se kod nas ovako stihijski unutar godine dana, dakle to je posao koji treba raditi studiozno, postepeno i na to ja želim upozoravati. Naravno i na mišljenje roditelja koji upozoravaju na određene probleme. I sada možemo se mi ovdje razmetati mi smo učinili ovo mi smo učinili ono, ja želim reći da više govori jedno djelo nego 100 riječi, da mi govorimo ne znam koliko. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo ministrice. Ja sam očekivao da ću možda dobiti odgovor na ono pitanje vezano na paušal za obrtnike, ali obzirom da ste vi krenuli u ovom dijelu svog odgovora i rasprave da se prate svi programi u socijalnoj skrbi, ja moram reći da se intenzivno radi i na političkim smjenama po centrima za socijalnu skrb diljem RH, a moram reći također da nisam iznenađen što niste rekli da će dadilje moći paušalno raditi kao obrtnici jer je to riješeno zakonom, tako da nema problema. To me ne čudi zato jer mislim da vam sustav ne funkcionira dobro jer da sustav funkcionira dobro ne bi zamjenik vaš zamjenik Ledinski odao po Koprivnici i govorio da će si uzeti 4 mjeseca neplaćenog dopusta. tako da možda bi bilo bolje malo se vratiti argumentiranije na ovaj zakon.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Mene doista, ja ne smatram da je ovo napad na parlamentarizam jer bilo je i gorih napada u ovom Saboru i tu se slažem da netko ima kratko pamćenje. Mislim da nas ovdje ne treba ni zanimati toliko šta je bilo prije 10 godina nego da nas treba zanimati sve zajedno kao i građane RH što će biti sutra. Što se tiče ovih primjera sa djecom sa poteškoćama u razvoju tu je i grad Đakovo sa svojim Društvom za djecu sa Udrugom Neven koja evo ima i 6 zaposlenih gdje grad sufinancira itd. ja želim upozoriti i vratiti se na ovaj Zakon o dadiljama jer ta dadilja će morati plaćati i poreze i doprinose jer će imati svoj obrt. Pa sada ako uzmete da je negdje ekonomska cijena vrtića, zavisno o pojedinoj jedinici lokalne samouprave, zavisno koliko ta jedinica lokalne samouprave financira ali ekonomska cijena se kreće negdje između govorim o ekonomskoj cijeni dakle, negdje između 1500 i 2000 kuna. I ukoliko je to cijena dadilje i cijena jednog cjelodnevnog boravka tog djeteta, postavlja se pitanje, koji to roditelj u ovom trenutku bez obzira da li su mu uzeta socijalna prava, ali koji to roditelj u ovom trenutku koji ima onu prosječnu plaću posebno u Slavoniji od 3,5 tisuće kuna i gdje možda imaju sreću da rade i otac i majka, koja je to obitelj koja će moći plaćati jednu takvu dadilju? Koja to jedinica lokalne samouprave u Slavoniji ali i u većem dijelu Hrvatske koja će moći sufinancirati tu dadilju? Uz put morati i osigurati funkcioniranje i ustanova kao što su dječji vrtići kao što su to i privatni dječji vrtići. I tu treba jednostavno dati odgovor.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku potpredsjednica Vlade poštovana Milanka Opačić. Izvolite.
Pa samo ću iskoristiti ovaj odgovor na repliku da kažem dva odgovora. Naime, uskoro bi trebalo ići ovdje pred vas i izmjene Zakona o radu. Ja se nadam da će izmjene Zakona o radu možda ne ova prva faza ali druga koja će ići na neke nove oblike rada koje u ovom trenutku mi ne poznajemo ali poznaju zemlje EU, osigurati da imamo još jedan dodatni prostor za ajmo reći registriranje ovakve vrste djelatnosti. U ovom trenutku s obzirom na ono što naš zakonodavni prostor nudi, ovo je zakon na kojem je radilo 7 ministarstava zajedno sa Hrvatskom obrtničkom komorom. Dakle sve one koji su nam bili važni mi smo ih uključili od prvog dana u izradu ovog zakona i tražili smo neku mogućnost kako da dadilje budu što je moguće jeftinije za roditelje, a da opet budu u sustavu. Dakle u ovom trenutku je Zakon o obrtu jedino što nam je davalo mogućnosti da one budu najjeftinije i da se najlakši mogući način organiziraju, da ne moraju voditi knjige, da mogu plaćati ove paušale, dakle to je u ovom trenutku jedino što imamo. Nadam se da će nam izmjene nekih drugih zakona omogućiti neke nove oblike rada, neke nove vrste ovoga registriranja koji bi mogli pojednostaviti ali i pojeftiniti čitav posao dadilje. I s druge strane, za one koji ne žele otvoriti obrt i dalje ostaje mogućnost ugovora o radu kojeg sklapaju direktno sa roditeljem i na taj način mogu zakonski urediti svoju djelatnost.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom po klubovima zastupnika. Na redu je Klub zastupnika u Hrvatskom saboru Hrvatskih laburista i poštovana zastupnica Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana ministrice sa suradnicom. Pa evo meni je uistinu jako žao, mi smo lijepo krenuli u ovu raspravu i čak smo krenuli sa pohvalama i hvalili demokratsku metodu donošenja ovog zakona ovdje u Hrvatskom saboru, nakon puno vremena shvatili da se može između prvog i drugog čitanja lijepo i konstruktivno raspravljati i da se neki prijedlozi evo i implementiraju u konačni prijedlog zakona, a onda krećemo sa time da zaključujemo kako zastupnici u ovom Visokom domu uistinu ne smiju govorit o problemima za koje smatraju da jesu problemi, detektirat te probleme i stvarno dobronamjerno upozoravat na neke propuste koji se u zakonu dogode. Ministrice, vi ste evo jednog kolegu prozvali da skuplja političke poene na djeci s posebnim potrebama i pridružujem se kolegici Sumrak koja kaže djeci s poteškoćama u razvoju. Vi ste ipak ministrica sve te djece i svih tih roditelja koji se svakodnevno susreću sa samim tim pojmom i mislim da bi trebalo itekako bit senzibilno prema tome, pogotovo zbog načina na koji evo branite sve to. Kolegu ste prozvali i zbog argumenata. Argumenata uvijek ima i na jednoj i na drugoj strani. Sama ste kao ministrica svjesna da problemi postoje, spomenula ste ih, rekla ste tko je za njih kriv, ali isto tako moramo svi biti svjesni da ste ministrica jednog vrlo, vrlo zahtjevnog ministarstva i da je vaša zadaća da te probleme koji su se nagomilali i koji se i dalje nagomilavaju pokušavate riješit bez kritiziranja saborskih zastupnika koji u kontinuitetu na te probleme upozoravaju. Što se pak tiče Zakona o dadilja, evo dobro je što ste uzeli u obzir prijedloge, sugestije i onu bojazan u prvom čitanju i do konačnog zakona se više ne spominju trgovačka društva i zadruge kao mogućnosti zapošljavanja dadilja. Međutim evo jutros sam otišla na net i pokušala odglumit roditelja kojemu je potrebna dadilja i mogu vam reći da sam našla jako, jako puno oglasa, između ostalog našla sam jedan koji ću evo podijeliti sa svima vama. Poduzeće smo koje se više od 10 godina bavi organizacijom turističke animacije u Hrvatskoj i u inozemstvu, a djelatnost smo proširili od 2013. godine i na usluge profesionalnog čuvanja djece. Naše dadilje osim što su dugogodišnje animatorice su i profesionalne dadilje certificirane prema programu prekvalifikacije odobrenom od Ministarstva znanosti, obrazovanja i školstva, sa zanimanjem upisanim u radnu knjižicu. Naravno, osim ovih formalnih i izuzetno bitnih kvalifikacija imaju veliko iskustvo u radu s djecom najrazličitije dobi odlikuje ih entuzijazam, toplina i neupitna stručnost. Sve su to mlade, obrazovane i stručne djevojke koje su već duže vrijeme naše djelatnice te u koje mi imamo veliko povjerenje. Ono što vi dobivate angažirajući agenciju, a ne osobu preko oglasa je stručna kvalificirana i certificirana dadilja, legalno poslovanje preko tvrtke, ispostava R1 računa s PDV-om pri čemu se po novom zakonu dadilje priznaju kao porezna olakšica, sigurnost u narudžbu, ne može se dogoditi da vam dadilja kasni, da je bolesna, u tom slučaju dolazi njezina zdrava zamjena. Ponudu ćemo formirati prema vašim potrebama. I evo tu je onda naveden i e-mail, navedena je i web stranica i ono što mi je privuklo pažnju jeste upravo u ovoj ponudi Zakon o dadiljama priznaje poreznu olakšicu što dakako nije točno. I sada kad raspravljamo o ovom zakonu i o tome koliko će on biti dobar i što će on sve donijeti, u onom prvom čitanju osobno sam upozoravala na jednu stvar, a koja nije riješena ovim konačnim prijedlogom zakona jeste reguliranje djelatnosti, a ne zanimanja. Naziv dadilja kao takav definira osobu koja skrbi o djetetu u prostoru roditelja, a prema međunarodnoj klasifikaciji zanimanja osobe koje skrbi o djeci u svom stambenom prostoru klasificiraju se drugačije što pri usklađivanju s nacionalnom klasifikacijom zanimanja kao takvo nije usklađeno. Još u siječnju 2012.godine udruga dadilja upozoravala je na to, podnijela je prijedlog za pokretanje ispravka i saborskom Odboru za obrazovanje i Ministarstvu rada i Državnom zavodu za statistiku, međutim bez ikakvog odgovora. To će i ovakav pristup tome izazvati nekakve dodatne probleme. Zakon o dadiljama ne radi razliku između dadilje koja o djeci skrbi u svom vlastitom domu od one koja o djeci skrbi u roditeljskom domu nego je decidiran po pitanju da taj posao mogu raditi samo ako su obrtnice i ako su upisane u Registar dadilja. Međutim, prema nacionalnoj klasifikaciji djelatnosti a i prema statističkoj klasifikaciji gospodarskih aktivnosti u Europskoj uniji s kojom smo se morali uskladiti. Tu se radi o dvije djelatnosti. Jedna djelatnost obuhvaća djelatnost dnevne skrbi o djeci, a druga djelatnost kućanstva koja zapošljavaju poslugu. I ovaj drugi dio u Hrvatskoj i sada imamo riješeno i sada može funkcionirat. To je sklapanje ugovora o radu između dvije fizičke osobe, znači između roditelja u čiju kuću ja kao dadilja dolazim i mene koja ću čuvati njihovu djecu i tim je ugovorom riješene su evo sve obveze jedne i druge strane. Međutim, stvarno bih voljela imati podatak i znat koliko je takvih ugovora evidentirano i koliko se u državni proračun plaća novaca na temelju takvih sklopljenih ugovora o radu. Plašim se vrlo, vrlo malo. Upravo zbog toga što nismo odvojili te dvije djelatnosti, dakle čuvanje i bit dadilja u svom prostoru ili u prostoru roditelja dolazit ćemo do problema u primjeni samog ovog zakona. Cijena čuvanja djece u stanu roditelja kreće se negdje od 15 do 30 kuna po satu zavisno o vremenu i danu da li je to vikend i tome slično. Ukoliko dadilja dijete čuva u kontinuitetu od 8 do 10 sati dnevno onda se ta cijena kreće negdje od 2500 do 3000 kuna. E sada, ako registrirana dadilja obavlja čuvanje djece u stanu roditelja i ima mjesečna davanja, obvezna mjesečna davanja doprinosa i drugog minimalno 2000 kuna onda se postavlja pitanje koliko će njoj ostat. Po ovoj računici negdje od 500 do 1000 kuna s time da tu nisu obračunata nikakva njezina druga davanja. Ako pak dadilja obrtnica u svom stanu čuva šestero djece koliko po zakonu smije uz uvjet da nema svoje dvoje malodobne ili jedno dijete onda može naplatit negdje kao što smo čuli po cijeni vrtića oko 1500, možemo čak računati 2000 kuna puta tih šestero djece dolazimo do nekakve cifre od 15 odnosno od 9000 kuna do 12000 kuna. Međutim, ako od toga isto tako oduzmemo obveze, odnosno doprinose koje mora platit, ako od toga oduzmemo i režije koje kao obrtnica itekako mora platiti, ako još u to uzmemo i način hranjenja odnosno hrane i svih onih potrepština higijenskih i tako koje ta dadilja koja čuva šestero djece u svom vlastitom domu uvijek mora imati onda se postavlja pitanje koliko uistinu toj dadilji ostane. No ja svejedno smatram da će one osobe koje jesu certificirane za obavljanje djelatnosti dadilje i koje se odluče za obavljanje te djelatnosti preko svog obrta i znači nekakvu svoju računicu ili se neće registrirati. Ovaj zakon je dobar za one dadilje koje imaju certifikat i koji će eventualno radit u registriranom obrtu neke druge dadilje. E one će dobivat plaću, imat će plaćena sva davanja, doprinose i sve obaveze kao zaposlenice i one će u tom trenutku imat nekakva primanja. Međutim, plašim se da ovaj dio neće baš imat nekakvu veliku računicu usprkos tome evo što pozdravljamo ovaj zakon u smislu nekakvog samozapošljavanja i stavljanja svega toga u nekakve zakonske okvire. Ali plašim se isto tako da ćemo imati jako, jako puno slučaja Delnice u onom dijelu gdje će i dalje dadilje čuvati djecu u stanovima roditelja. Ministrica je rekla u svom uvodnom izlaganju stvaranjem zakonodavnog okvira za obavljanje djelatnosti dadilje u Republici Hrvatskoj daje se roditeljima mogućnost izbora između institucionalne i izvan institucionalne skrbi o djeci. Malo roditelja ipak će moći birati. Ova institucionalna skrb još uvijek ima nekakvo radno vrijeme koje nije prilagođeno tržištu rada, nije prilagođeno nekim novim prilikama koje vladaju na tržištu zapošljavanja, još uvijek su tu stroga radna vremena a mi smo odavno prestali više raditi od 7 do 3 ili od 8 do 4 popodne. Tako da ti roditelji koji nemaju mogućnost ostavit dijete u vrtiću zbog neprimjerenog radnog vremena te institucionalne skrbi morat će pobrinut se za izvaninstitucionalno, ali je pitanje da li uopće za to jesu financijski sposobni. Što se tiče financiranja, odnosno obveze, mogućnosti, mogu ili ne jedinice lokalne samouprave sufinancirat dadilje ja ne znam da li se razgovaralo sa udrugom čini mi se da imamo udrugu gradova i općina u Republici Hrvatskoj i da je dovest ćemo građane u situaciju da svi neće imati jednaka ili ista prava i da će građani koji žive u jedinicama lokalne samouprave koji imaju bolje ili veće proračune te usluge moći financirati za razliku od onih koji to neće moći. I onda ćemo se opet brinut o tome kako nam ruralna područja ostaju bez stanovnika, a kako su nam gradovi prenapučeni. I za kraj ministrice molila bih vas samo da mi odgovorite još na jedno pitanje. Kako će se zvati muškarci dadilje? Naime, evo predsjednica sam Odbora za ravnopravnost spolova i stvarno bih voljela da mi kažete taj muški naziv za dadilju. Naime, u Zakonu o ravnopravnosti spolova u članku 13. točka 6. decidirano piše kod donošenja rješenja o rasporedu na radno mjesto i drugih rješenja o pravima i obvezama službenika ili službenica koristi se naziv radnog mjesta u muškom ili ženskom rodu. Doći ćemo u situaciju da ćemo Marku Markoviću koji se evo osposobio da obavlja zanimanje dadiljanja morat ćemo dati nekakvo rješenje na kome će pisati za što je osposobljen. Evo, stvarno bih molila da se, a s obzirom i na članak 14. tog istog zakona točke 5., dužni smo navoditi zvanje i zanimanja u ženskom odnosno muškom rodu. I to je na tragu onoga što sam upozorila na početku, dakle donosimo zakon o zanimanju, a ne zakon o djelatnosti. Ali u nekoliko navrata smo danas za ovom govornicom, a i od vas ministrice, čuli da će se ovim zakonom baviti ne samo žene i dakako na to imaju pravo i muškarci. Pa evo ako ste možda i razmišljali i o tome. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na replike. Zoran Vinković, izvolite.
Evo uvažena kolegice manje je bitno kako će se muška osoba zvati, imam odgovor ali neću ga reći, međutim najbitnija stvar ovog zakona koji doista omogućava i eventualno novo zapošljavanje, ali u ovoj centraliziranoj državi gdje je potpuno sve centralizirano sam predškolski odgoj, a ovo bi trebao biti sustav predškolskog odgoja da ne isključujem tu onu malu školu koja se financira u sustavu obrazovanja, ali cjelokupni sustav dakle dječjih vrtića samog predškolskog odgoja se ne financira iz državnog proračuna. Ako već smo toliko centralizirali državu centralizirajmo onda i cjelokupni predškolski odgoj. Na taj način nećemo doći, pa evo sada je vrijeme predizborne kampanje, mnoge političke stranke čak i za svakog desetog glasača obećavaju vjerojatno kartu u jednom smjeru za Mars, zatvorene bazene, nove dječje vrtiće, sve besplatno itd. No ja tvrdim da u Hrvatskoj jedna velika većina jedinica lokalne samouprave neće moći sufinancirati ovu vrstu programa jer jednostavno nema sredstava. Da roditelji koji jedva sklapaju kraj s krajem pa imaju sreću čak da ih dvoje radi a nemaju baku i djeda koji bi mogli čuvati djecu neće moći ući u taj program jer jednostavno nemaju osnovna sredstva da bi platili ženu ili muškarca koji će čuvati djecu. Niti će to moći biti stranac ili strankinja koja neupitno moraju znati hrvatski jezik. Pa ne može se desiti da Šveđanin odgaja hrvatsko dijete. Dakle, mora znati hrvatski jezik. Ali, bit ovoga je da mnoge jedinice lokalne samouprave, a najviše roditelji nemaju sredstava da bi plaćali dadilje.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, Nansi Tireli.
Pa kolega moći će i Šveđanka odgajati djecu ukoliko vi kao roditelj na to pristanete i želite da evo to vaše dijete nauči čim brže švedski. Ali, vratimo se na ovaj problem jedinica lokalne samouprave. Dogodit će se još više ono protiv čega se cijelo vrijeme, čega se plašimo i što nam se u stvarnosti dešava zbog posla, a sada i zbog vrtića ili vrtićkih mjesta sve više roditelja dolazi u gradove a sela nam ostaju prazna. Te male jedinice lokalne samouprave koje imaju evo neke pa i 700 stanovnika do onih tisuću i nešto, a imamo takvih puno u Hrvatskoj, pitanje je koliko će upravo poslove dadiljanja moći sufinancirati? Što će roditelji time dobivati, a što će gubiti? Ono na što sam upozorila i što bih uistinu voljela da nam postane praksa jeste koordinacija svih tijela koje u Hrvatskoj imamo. Ako imamo Udrugu gradova i općina ili ne znam kako se više zove, dakle imamo relevantne osobe koje imaju informacije koji su problemi lokalne samouprave onda bi se pri donošenju zakona kojim se ta lokalna samouprava obvezuje na bilo kakav novi izdatak trebalo sa tim ljudima i porazgovarati. Imamo svu silu agencija, imamo vijest da je evo nekome u Hrvatskoj puna kapa stručnjaka kako se kaže, ali ja još uvijek zagovaram to da bi stručnjaci sa stručnjacima trebali znati razgovarati i da se jedino na takav način mogu donositi optimalna rješenja u korist svih a ne samo u korist nekih.
Branko Hrg, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Evo kolegice Tireli vi ste i prošli put na prvom čitanju ustvari argumentirano raspravljali o ovom prijedlogu zakona i često puta si ne mogu dokučiti tko je u ministarstvu, a tko je u Saboru u ovom dijelu kad se ovako raspravlja o zakonu jer ste naveli nekoliko stvari koje ustvari navode na činjenicu da onih 7 ministarstava koliko je raspravljalo o ovom zakonu još uvijek nije dobro raspravilo i da su im promakle vrlo značajne stvari, čak i u nekom dijelu i tehničke naravi u onom sukobu kasnije i provođenja uopće zakona među inim zakonima u RH. Ono što je važno, ja sam apsolutno za Zakon o dadiljama, osobno bih čak više volio da u Hrvatskoj imamo sustav gdje bi vrtići bili nužnost, a dadilje stvarnost. Onda bi mogli njegovati obitelj, tradiciju obitelji. Ali, situacija je drugačija. U ovom trenutku mi opet donosimo jedan zakon koji se neće moći provesti na što i vi na neki način ukazujete. Donosi se zakon koji će napraviti novu diskriminaciju između lokalnih samouprava i djece i roditelja i dadilja koje žive u različitim susjednim lokalnim samoupravama i donosimo zakon koji ima intenciju u principu na neki način punjenja državnog proračuna. Ovdje je trebalo razmišljat o jednom vrlo kratkom i jasnom zakonu koji će omogućiti da ljudi mogu dati čuvati djecu, da se ta djeca prvenstveno čuvaju u roditeljskom domu i da oni koji ne mogu naći posla privremeno čuvaju tu djecu. To je trebala biti intencija, o tome ste govorili. A ovo, mi idemo u totalno drugom pravcu, idemo opet u jednom, u jednom dijelu nekakvih kompliciranih zakonskih normi koje su tako komplicirane u Hrvatskoj da ionako ne možete ništa provesti, da uvijek kad donesemo neki zakon, nitko ga ne može provoditi i onda opet imamo ono što je prije govoreno sivu ekonomiju, crnu ekonomiju, ne znam što sve skupa.
Odgovor na repliku Nansi Tireli.
Kolega Hrg, evo da slažem se s vama u svemu što ste rekli, ali isto tako čula sam da je ministrica rekla da dolazi novi Zakon o radu pa da će se onda zajedno vidjet što i na koji način se određeni problemi po tom pitanju mogu riješit efektivnije. Mi smo jako, jako dobri teoretičari, a jako loši praktičari i to upravo pokazujemo iz dana u dan. Mi nekako i donosimo zakone i kažemo, za svaki zakon kažemo da je super i da je on dobar i da baš dobro da je taj zakon donesen jer ćemo riješiti evo još jednu novu nišu sa nekakvim problemima. Međutim, trebali bi bit i radit sustavno na tome da argumentirano upozoravamo na stvari koje će se dogodit u praksi. Nije nam dovoljan zakon ako ga ne možemo kvalitetno primjenjivati. Svaka dobronamjerna sugestija je dobra i normalno je da oni ljudi koji u određenim, koji se sa određenim problemima svakodnevno susreću znaju bolje od onog teoretskog službenika u bilo kojem ministarstvu, na koje probleme treba staviti akcent i gdje to treba napraviti pomak da bi se stvari u životu počele, počele kvalitetno i dešavat. Dok god nemamo koordinacije ne samo između ministarstava, pogotovo između ministarstava i terena, donosite ćemo zakone koji su lijepo složeni na papiru ali koji se nažalost jako, jako teško primjenjuju u praksi ili koji nam nakon nekog vremena ustvari pokažu kako zakon nije dobar jer nam se onda otvara još puno više dodatnih problema.
Stjepan Milinković, replika.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa drago mi je kolegice Tireli da ste nam na neki način i pojasnili ovaj zakon i sa onoga radnog aspekta, ali naravno suglasan sam sa vama i u onom dijelu gdje ste rekli da nikad dovoljno napora glede unaprjeđivanja kvalitete življenja djece sa poteškoćama u razvoju, osoba sa invaliditetom. Ali i moram izraziti sumnju svakako da ove okolnosti na koje upozoravanju roditelji djece sa poteškoćama u razvoju, i roditelji naravno korisnika centra Stančić glede izvan institucionalnog smještaja, da će doprinijeti i da će nadalje unaprijediti. Vjerujem da će i ovo, ovaj moj istup sad reći evo vidiš sad opet imputirati na neki način, opet ovaj hoće skupljati političke bodove kao što mi je bilo višekratno na neki način predbacivano i po pitanju poljoprivrede. Pa vidite čemu ovih dana svjedočimo glede poljoprivrede. A ja želim reći vrlo jasno, žalosna je majka onome koji skuplja političke poene na djeci sa poteškoćama u razvoju ili sa osobama sa invaliditetom. Ja sam posebno nesretan jer i profesionalno preko 30 godina skrbim o djeci sa poteškoćama u razvoju, imam 2 dječja vrtića koji su besplatni, sada izgrađujem 3, imam i kvalitetan, izuzetan odnos sa udrugama osoba sa invaliditetom, sa djecom u poteškoćama u razvoju koji mogu svjedočiti mojim naporima i uvijek širokog i dobrog srca dolaska u moju sredinu. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku Nansi Tireli.
Kolega, evo spomenuli smo, i ministrica je spomenula u svom izlaganju centar Stančić, jel tako? Ja bih samo dodala da takvih centara u Hrvatskoj imamo puno i mislim da smo svjesni svi toga da problemi postoje i da od problema ne smijemo više bježat, a dokaz tome su evo i nedavno čini mi se prije mjesec ili dva ovdje na Trgu sv. Marka upravo roditelji te djece tražili ministricu da s njom razgovaraju i da joj ukažu na određene probleme. Problemi nikad do kraja neće nestat, uvijek će neki problem postojat, ali je važno koliko se mi trudimo, odnosno koliko se Ministarstvo socijalne politike i mladih uistinu trudi da probleme riješi. Nema ministrica nikakvog pomaka od toga ako za saborskom govornicom vas kritizira, mene ili bilo kog saborskog zastupnika da na takvim osobama gradimo ili stičemo političke poene. Ona će imat nešto kao ministrica resornog ministarstva u onom trenutku kada veliki broj roditelja bude zadovoljno zakonskom regulativom i teorijom, odnosno praksom koja se na terenu dešava i kad za tu svoju djecu budu imali sve ono što kao roditelji žele da imaju.
Dinko Burić, replika.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice, u jednom trenutku ste rekli, napomenuli i posebno istaknuli kako se radi o zakonu koji regulira evo jedan novi vid samozapošljavanja. Pa onda čujemo, evo često se spominje i kako danas raspravljamo o zakonu i njegov utjecaj koji će imati i na financiranje na jedinice lokalne samouprave. Ja ovaj zakon nisam doživio kao zakon koji regulira prije svega samozapošljavanje, nego podsjećam na članak 6. ovog zakona koji govori koja je to djelatnost koju mi reguliramo, to je djelatnost koja obuhvaća čuvanje, brigu i skrb za djecu u dobi do 14 godina. Dakle, mi cijelo vrijeme, vrlo često u raspravama pričamo o drugim manje bitnim stvarima, a bit ovog zakona je briga o djeci, a ne samozapošljavanje. To treba riješiti zakonom, ja se s time apsolutno slažem. Ali kad ovo naglašavam da moramo voditi računa da on regulira dakle našu želju da se onima koji su najnemoćniji, najosjetljiviji na određeni način pomogne, onda opet podsjećam na nelogičnost ne članka 37. ne članka nego članak 8. i članak 9. Opasnosti koje se kriju u članku 8. koje sam rekao kad je u pitanju ishođenje potvrde o nekažnjavanju i članku 9. koji omogućava da pomoćna dadilja bude ako dolazi iz druge zemlje iz EU osoba koja ne mora poznavati hrvatski jezik. To nije u skladu, vi ste rekli na naslovnoj stranici ovog dokumenta da je ovo usklađeno sa zakonodavstvom EU, s pravnom stečevinom EU, ja vas molim da je i usklađeno i sa pravnim aktima Vijeća Europe. Ja vas molim provjerite prije nego budemo glasovali o tome. Gdje je to propisano u EU da hrvatski državljani koji će čuvati djecu u Belgiji, Nizozemskoj ili bilo gdje druge, ne moraju znati jezik matične države. To treba izbaciti taj stavak 2.
Hvala. Odgovor na repliku Nansi Tireli.
Kolega na tragu ste onoga evo što od prvog čitanja upozoravamo. Ovo je trebao biti Zakon o izvan institucionalnoj skrbi o djeci. Da smo mi takav zakon donijeli a ne Zakon o dadiljama i da smo u tom zakonu izvan institucionalne skrbi napisali kako se trebamo u tom segmentu brinut o toj djeci, onda bi stvari bile puno, puno jednostavnije. A djelatnost obavljanja dadilje rješavali preko Zakona o obrtu, odnosno klasifikacije zanimanja gdje bi mu točno napisali posebnim pravilnikom da dadilja mora biti u registru dadilja, da pomoćna dadilja mora biti u registru pomoćnih dadilja. Da smo onda taj dio riješili tamo i pustili da te osobe koje imaju licencu ili certifikat da mogu bit dadilje obavljaju taj svoj posao kao automehaničar, kao bilo tko drugi jer su se za to školovale i osposobile. Mi bimo ove probleme bili izbjegli. Ovako cijelo vrijeme govorimo o zanimanju, ne govorimo o djelatnosti i to je ono što će nam se obit o glavu kada ovaj zakon budemo počeli primjenjivati u praksi.
Josip Borić replika.
Kolegice Tireli, vi ste u svojoj raspravi da će bogatije jedinice lokalne samouprave možda naći način ili mogućnost da temeljem ovog zakona sufinanciraju djelatnost dadilja na svom području. Ja vam navodim primjer grada Rijeke gdje je jedna loša vlast i SDP-ova vlast upravo iskoristila ovaj zakon da kaže da neće sufinancirati rad jedne udruge koja se bavila osposobljavanjem, certificiranjem dadilja itd. jer da je proširio to članak 6. mogućnost da se dadilje znači koriste u dobi do 14 godine. Oni su to radili svega do treće godine. I naravno nastao je problem. I onda je najlakše objašnjenje. Mi ćemo izgraditi nove dječje vrtiće, nove jaslice itd. i tu ćemo institucionalno riješiti problem te djece. Jer ja zaista ne vidim smisao kad to usporedimo djelatnost dadilja sa tzv. baka servisom. Zbog čega bi grad sufinancirao neku dadilju koja čuva jedno ili petero ili šestero djece a ne bi pomogao nekoj bakici ili ne znam kome koja čuva također dijete svojeg djeteta. Koji je tu kriterij da bi se to razvrstavalo u dvije različite skupine. Koliko bi novaca tu trebalo biti angažirano. Ovaj zakon ne poznaje baka servis, ne poznaje kaznu za one koji ne ulaze u sustav, nisu obrtnici, nisu registrirane dadilje itd. desit će se ono što se desilo u Delnicama kako ste napomenuli, da su dadilje ali i roditelji koji su dali dijete na čuvanje svi za jednog dobili lijepo kaznene prijave. Pa sad izvolite vi evo ući u taj sustav. A stvarnost nam je sasvim drugačija. Ona govori sasvim nešto drugo i upravo ovaj zakon koji treba to riješiti, nije ni jednim člankom napravio tu razliku između baka servisa i dadilja nigdje.
Odgovor na repliku Nansi Tireli.
Kolega, neću o odlukama grada Rijeke i o tome što će financirati ili što neće financirati. Samo ću još jedanput upozoriti da nisu samo Delnice slučaj Delnice. To što smo mi trenirali strogoću i tražili one koji rade na crno upravo tu u čuvanju djece i što su i te starije gospođe i roditelji završili tamo gdje su završili. To stvarno je najmanje na čast upravo mislim Ministarstvu socijalne politike koja je u tom trenutku trebala odreagirat. Mi imamo Zakon o jedinicama lokalne samoupravu koje decidirano kažu što jedinice lokalne samouprave moraju po pitanju čuvanja djece. E sad je na svakome što će i kako će. Još nešto što bih evo spomenula. Kod nas u Hrvatskoj postoji barter poslovanje, dakle to je poslovanje gdje mi možemo razmijeniti nekakva svoja usluge, robu ili toče slično i to je legalno poslovanje. Što ako baka kaže da će čuvati dijete nekome tko će njoj napraviti nekakvu protuuslugu. Kaznit ćemo je, završit će kod suca za prekršaje ili bit kazneno gonjena. I cijelo vrijeme pričamo da ovaj zakon donosimo zbog roditelja i djece i sve što više diskutiramo i sve što više raspravljamo shvaćamo da smo sve dalje i dalje od tih istih roditelja i od te iste djece za koju se ovim zakonom zalažemo.
I Ana Lovrin replika.
Pa kolegice Tireli u mnogom se slažem s vama. I premda smatram da nije glavni problem i pitanje ovoga zakona da ministrica odredi kako će se zvati muška dadilja. Vi ste svakako s pravom kao predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova postavili to pitanje, ali evo hrvatski jezik, poznato je bogat jezik ali svejedno u nekim zanimanjima koja su tradicijski određena za određeni spol ne poznaje taj naziv u drugom spolu pa zato mislim da ne bismo trebali hrvatski jezik nasilno mijenjati da recimo sada kažemo da će muška dadilja biti dadiljak ili recimo ženski rudar da će biti rudarica, ali mislim da je trebalo prihvatiti sugestiju koju smo tijekom prvog čitanja iznosili, a ta sugestija je bila da se ovaj zakon zove zakon o djelatnosti recimo izvaninstitucionalnog čuvanja djece ili izvaninstitucionalne skrbi o djeci predškolske dobi jer imamo dobre primjere i dobre prakse i u našoj legislativi. Dakle, primjerice zovemo jedan zakon, Zakon o rudarstvu, a ne zovemo ga zakon o rudarima. Imamo Zakon o ugostiteljskoj djelatnosti, nemamo zakon o kuharima, konobarima itd. I stoga bi se onda i intencija bolje mogla obraditi i vidjeti u tom zakonu kada bi taj zakon kao što ste i rekli i slažem se s time, rješavao i propisivao uvjete za određenu djelatnost ma tko to obavljao. Neće u samoj primjeni biti problema u tome i ne mislim nikako da čuvati djecu ne bi mogle i muške osobe jer termin dadilja iz samog zakona obuhvaća fizičku osobu, ne kaže se kojega spola, dakle to će biti moguće, ali evo neće biti moguće u svemu primijeniti Zakon o ravnopravnosti spolova. A u ovom slučaju da tretiramo djelatnost, ali ne samo zbog ovog problema nego zbog suštinskog problema mogli bi to bolje riješiti.
Hvala lijepo. Isteklo je vrijeme. Nastavljamo s raspravom po klubovima. U ime kluba HNS-a kolegica Nada Turina-Đurić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospođo potpredsjednice Vlade sa suradnicom. HNS pozdravlja ovaj prijedlog u drugom čitanju odnosno konačni prijedlog zakona i cijenimo napor što je ministarstvo uspjelo kroz raspravu u prvom čitanju doći do onih preporuka od strane Sabora koje je mogla ugraditi u konačni prijedlog. Mislimo da baš na onim nekima od najspornijih pitanja koja su isticana u vrlo kvalitetnoj raspravi koja je vođena kod prvog čitanja da se unesu izmjene koje će poboljšati prijedlog zakona. I prvi puta kada sam govorila o ovome zakone govorila sam o tome da ovaj zakon daje mogućnost, daje šansu da osustavimo, da ozakonimo, da uredimo jedan dio tržišta rada koje je nažalost ne samo to, imamo ih nažalost još cijeli niz pogotovo vezanih upravo uz neke ženske poslove uz neke ženske tzv. usluge od kućnih pomoćnica do gerantodomaćica koje nisu u zakonskim okvirima dovoljno osustavljene. Evo ovo je jedan od prvih koraka. Znači ovaj zakon će dati tu mogućnost, dat će šansu. Malo prije je kolega jedan spomenuo grad Rijeku i jako ga očito žulja grad Rijeka i njegove mogućnosti, naime grad Rijeka zna se ima jedan od najboljih socijalnih programa u RH, a što se tiče upravo ove problematike grad Rijeka je bio jedan od začetnika odnosno u gradu Rijeci je počela ustvari ideja i počela edukacija osoba koje su se htjele profesionalno baviti ovim poslom. Naravno one su i završile u međuvremenu te edukacije ali ovaj zakon upravo zakonska podloga je nedostajala kako bi one mogle staviti ta svoja znanja u funkciju. Zato mislim da nije dobro da sa ove govornice ili sa bilo kojeg sjedišta u ovom Saboru govorimo neistine, budući da je upravo u tom gradu su ne samo ova nego i mnoge druge ideje u socijalnim programima započete, a kasnije i dignute na nacionalnu razinu kao zakonski prijedlozi. Znači mi smo svjesni situacije da institucionalna skrb o djeci u našoj državi nažalost u situaciji kada nismo dovoljno gospodarski jaki. Ne možemo sustav institucionalne skrbi o djeci postaviti na one osnove koje bi zadovoljio svih, znači državu kao socijalnu državu i njene ciljeve, a isto tako i korisnike, i da će u jednom dijelu sigurno ovaj prijedlog zakona pomoći u jednom periodu, ja se nadam ne na neki dugi rok i ne jako masovno, da se skrb odnosno briga o djeci i mogućnost da se kroz privatnu inicijativu angažiraju dadilje omogući roditeljima koji ne mogu unutar sustava naći mjesto ili ne mogu uskladiti svoje radne i ine obaveze sa radnim vremenom institucija da te potrebe zadovolje kroz dadiljstvo. Svi su ovdje naglasili i u prvoj raspravi znači na prvom čitanju smo govorili o tome da će sigurno potaknuti samozapošljavanje dijela osoba koje se bave i sada sa ovim poslom koje nemamo evidentirane u sustavu, koje će biti na neki način u mogućnosti da se i educiraju dodatno i da uđu u taj upisnik dadilja. Omogućit će se i roditeljima da budu puno sigurniji kod angažiranja takvih usluga od određenih osoba, znači cijeli niz je stvari koje su ovdje puno bolje. Ovo što je kolegica malo prije govorila znači naše crno tržište ili sivo kako god hoćemo nije problem samo u ovom dijelu i sigurno da se to crno tržište neće riješit ovim zakonom, kao što ni cijelim nizom drugih zakona i u drugim djelatnostima nismo uspjeli suzbiti crno tržište. Međutim, ono što ovdje želim sugerirati vjerojatno ne kroz ovaj konačni prijedlog zakona, ali možda u nekoj budućoj izmjeni, sigurno da bi možda se pomoglo zaustavljanju tog crnog tržišta u ovom segmentu ukoliko bi uistinu postojala određena obaveza da li lokalne, vjerojatno lokalne samouprave ili regionalne samouprave, da propiše jedan dio subvencije, ne u možda mjeri i vjerojatno sigurno ne u mjeri u kojoj je to subvencija za dječje vrtiće jer će to potaknut korisnike da reguliraju svoj odnos sa davateljem usluga, znači izložit će ga sustavu i uvest će ga u ovaj zakon odnosno pod ovaj zakon. Mi to nismo ovdje predvidjeli, znači to bi bio neki vid poticaja onoga tko koristi uslugu da tu uslugu i prijavi, bez obzira da li se radi o obrtu ili se to radi o ugovoru o djelu, znači onom tradicionalnom obliku kojeg inače imamo kao mogućnost ugovaranja ovakvih poslova. Isto tako je bilo govora o nazivu, znači o tome kako će se zvati osobe muškog roda koje budu obavljale ovakvu djelatnost. Ja tu nisam posebno zabrinuta, ja bih ostavila muškarca kao dadilje isto tako. Vrlo su nezgodne bile sve naše jezične akrobacije i dan danas jesu nezgodne jezične akrobacije kad smo cijeli niz muških zanimanja prevodili u ženska zanimanja i loše zvuče, a da ne kažemo da su neki potpuno nerazumljivi. Prema tome, ako se nešto kao posao zove dadilja neka tako i bude makar bilo u ženskom rodu, neka se ne uvrijede kolege muškarci. Mi žene isto tako radimo cijeli niz poslova koje imaju tipično muški naziv, prevođene su, nisam sigurna da je to uvijek najuspješnije i najbolje da se to čini, u duhu naravno jezika, hrvatskog jezika. Mi bi naravno voljeli da zakoni rješavaju sve naše probleme, ovdje je naravno vrlo dobro poentirano na problemima sive ekonomije i crnog tržišta, međutim ne možemo biti u zabludi da ćemo pojedinačnim zakonima sve moći riješit. Naime, ovdje će sigurno trebati rješavati ovaj prostor sive ekonomije i kroz Zakon o radu, odnosno o mogućnosti fleksibilizacije tržišta rada i uopće obavljanja ovakvih djelatnosti. Za sada to nije u okviru tog zakona dobro riješeno. Nadajmo se da će uskoro novi zakon koji će i to regulirati doći u ove saborske klupe pa će onda biti vjerojatno manje rasprava o tome koliko u pojedinim djelatnostima ima crne odnosno sive ekonomije jer će i oni koji stupaju na tržište, a i oni koji traže usluge na tržištu rada imati i trebali bi imati interesa da te djelatnosti prijavljuju. Hrvatska narodna stranka će podržati ovaj prijedlog zakona. Naravno, budući da ga prvi puta uopće uvodimo mislim da će vrijeme pokazati da li i u kojoj mjeri će biti potrebne veće ili manje promjene i toga se ne treba bojati, ne treba se bojati naime da se stvari trebaju mijenjati onda kad za to vrijeme dođe. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, Branko Hrg.
Hvala lijepa, gospođo potpredsjednice. Poštovana kolegice, vi ste spomenuli jako puno puta crno tržište i tu zonu. Ja bih rekao da se ovdje ipak možda ne radi o crnom tržištu, da se ovdje radi o tržištu iz nužde. To je ono što ovoga trenutka imamo prisutno. Ono što se iz rasprave može vidjet, da je ustvari glavna intencija po tome bi praktički trebala biti rješavanje tog tržišta koje nije u sustavu, a ja mislim da bi trebao ovaj zakon ustvari imati kao glavnu intenciju rješavanje problema roditelja koji nemaju kome ostaviti djecu kako bi mogli otići na posao ako imaju sreće. To je onako ono što je vrlo važno i u ovom dijelu. I ovaj zakon kad govorimo onako još razmišljajući i slušajući rasprave ustvari me navodi na jedno, da će ovaj zakon biti dobar za one koji imaju novaca, znači on će na taj način rješavati i dio zapošljavanja i rješavat će probleme dakle roditelja koji imaju novaca, ali neće biti dobar za one koji nemaju novaca, a takvih imamo najviše. I ono što je još važnije, nemojmo baratati puno tim pojmom u ovom sektoru crnog tržišta jer dao Bog da imamo jako puno potreba za dadilje, jako puno potreba za vrtiće, jako puno potreba za čuvanje djece jer nažalost trendovi nam idu u sasvim drugom pravcu.
Odgovor na repliku, Nada Turina-Đurić.
Ja sam samo u svojoj raspravi htjela naglasiti da se radi o ono što sam rekla više puta, o mogućnosti, o sustavljanju jednog dijela tržišta usluga iako to grubo zvuči kad govorim o djeci ali to je naprosto tako i da taj dio usluga ne bi smjeli nikako brkati sa institucionalnom brigom o djeci, o ciljevima koje hrvatsko društvo i Hrvatska država pred sobom ima kao socijalna država, a to je da ima sustav institucionalni i kvalitetan sustav, bez obzira bio on privatni ili javni, u kojem će se vodit sustavna briga o djeci u smislu predškolskog odgoja. Znači ovo je jedna mogućnost jedne dodatne usluge, jedne povremene vjerojatno usluge, privremene usluge ili kako god hoćemo i mislim da smo od toga napravili malo preveliku kapelicu u odnosno u stvarnosti na problem koji jest.
Hvala. U ime kluba HSU-a kolega Višnja Fortuna.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice, poštovana ministrice sa suradnicom. Ja bih ovdje, evo zapravo nakon slušanja ovih svih naših rasprava zaista isto tako rekla da je ova rasprava bila poslije podne vjerojatno ne bi bila takva sigurno. Mi smo ovdje ostajali kasno u noć i puno toga smo što smo danas rekli tada nismo rekli, ali dobro. To je tako. Drugo, da smo se odmakli od Zakona o dadiljama, od teme Zakona o dadiljama i to je točno, ali zato što smo pričali područja koja uopće nisu sastavni dio ovog zakona. I naravno da smo u konačnici shvatili da smo se odmakli od Zakona o dadiljama. Isto tako, moje je osobno mišljenje, da vezano za djecu s teškoćama u razvoju to sam rekla i u replici moram ponoviti zaista da nije pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom na tom području i dala suglasnost zapravo tog dijela sigurno da bi se borili klub Hrvatske stranke umirovljenika da bi se i nadalje borili na onaj prijedlog koji smo istakli da bude oštećenje, zapravo najbitnije i najvažnije, a ne broj djece pa neka bude ako sjećate da sam rekla u prvoj raspravi neka bude i jedno dijete i samo jedno dijete i samo jedna dadilja zaslužilo bi pozornost i pažnju jer to je izuzetno bitno. Međutim, poštujem i uvažavam mišljenje pravobraniteljice i zbog toga u tom dijelu više zapravo mislim što se kluba Hrvatske stranke umirovljenika rasprave više nema na tom području. A što se tiče socijalne osjetljivosti baš upravo za to područje, za tu djecu, za osobe sa invaliditetom 35 godina na tome radim i 35 godina od socijalne osjetljivosti mislim da se o njoj ne govori ona se radi svojim djelima. Sada bih se vratila zapravo na Konačni prijedlog zakona o dadiljama gdje smatramo da je on sada dobar, kvalitetan, zapravo puno bolji i vrlo bitno bih istaknula činjenicu da su argumenti koji su u raspravi davani, da su ti argumenti većinom i prihvaćeni što mi je jako drago te sada u ovom trenutku ovaj zakon predstavlja jednu sigurnost, jednu preglednost sustava vezano uz izvan institucijsku skrb o djeci. Dakle, ovdje se sada uvodi red u tom području, u toj djelatnosti čime se smanjuje siva ekonomija, potiče se sigurno žensko poduzetništvo što će sigurno se složiti i kolegica Tireli da nam je i žensko poduzetništvo itekako bitno i važno. Zatim veći doprinos daje se zapošljavanju osoba koje će obavljati poslove putem samozapošljavanja ili putem zapošljavanja. Dobro je da smo nakon rasprave u prvom čitanju iz predloženog teksta zakona uklonjene da su odredbe koje bi omogućavale da se djelatnost dadilja obavlja u okviru trgovačkog društva s ograničenom odgovornošću te zadruga. To smo svi zajedno se s tim složili i evo toga više u ovom prijedlogu zakona, konačnom prijedlogu nema. Dadilje će ovaj zakon omogućiti, zakonito sada obavljanje djelatnosti poslova. Svi smo isto tako istakli i rekli da se taj posao sada obavlja, obavlja se na razno razne načine. Međutim, on je sada dobio zakonski okvir gdje će se podići sigurno kvaliteta usluge dadilja na jednu višu razinu a roditeljima na taj način je dobivena jedna sigurnost, kvalitetnija skrb za djecu. Roditelji sada imaju pravo izbora postojat će imenik dadilja gdje će oni biti sigurni da su to dadilje koje su prošle od obrazovne do zdravstvene sve moguće, mislim sve što je potrebno u okviru zakona i moći će biti sigurno sigurniji kada odlaze na svoja radna mjesta i ostavljaju svoju djecu. Isto tako, osigurava se jedan nadzor nad obavljanjem djelatnosti dadilje. Dakle, i sigurno jedna mogućnost izvan institucijske i institucijske skrbi za djecu. Međutim, ovdje bih napomenula da što se tiče ovog izbora sigurno da će biti i situacija i to je dobro da ih ima, da će djeca biti smještena u instituciju predškolskog odgoja, a u onom periodu kad institucija ne radi a znamo da radi obično do 4 sata kao i roditelji što isto smatram da nije dobro. Roditelji imaju sad mogućnost i na taj način putem dadilje ono vrijeme dok moraju biti još na poslu to vrijeme nadopuniti i sa ovom skrbi za djecu. Na taj način će se zapravo osnažiti sigurno obitelj i na taj način će se zaštita prava djeteta sigurno pojačati još. Propisano je točno sve što obuhvaća djelatnost dadilje, ja to neću sad tu spominjati ponovno. Imamo ga propisanoga. Ona mora imati, ali ću samo reći što je bitno, mora imati srednjoškolsko obrazovanje i stručnu osposobljenost sukladno odredbama zakona gdje ona dobiva nakon toga certifikat za obavljanje te djelatnosti. Upisane su dadilje u imenik dadilja. Sada će biti upisane i pomoćne dadilje u imenik dadilja što isto smatram jako bitnim. Što se tiče gornje granice za obavljanje, dobne granice za obavljanje posla dadilje slažem se zaista s tim da ta granica neće biti bitna obzirom da svaka dadilja mora dobiti zdravstveno uvjerenje za sposobnost za rad kod ovlaštene zdravstvene ustanove. Prema tome, ako dobije zdravstveno uvjerenje ona je i sposobna za obavljanje te djelatnosti. Isto tako, sukladno programima i odredbama posebnog propisa kojim je uređen djelokrug jedinica lokalne i područne samouprave svaka od njih može sudjelovati i bilo bi dobro da sudjeluje u sufinanciranju djelatnosti. O tome je isto bilo puno rasprave. Sigurna sam i naravno da to ovisi o sredstvima, ali do sada te mogućnosti nismo niti imali i sigurno da će svaka, ako će se iznaći ikakva sredstva i ikakve mogućnosti da će se to učiniti. To ne znači da će se plaćati to, nego će se sufinancirati. Taj iznos može biti vrlo mali, a pomoć može biti zapravo sigurno značajna. Bitno je naglasiti da nadležnost za obavljanje tih poslova i gotovo najveći dio ide na obiteljske centre. Obiteljski centri kao što smo i rekli u raspravama danas, to znamo, da nisu dovoljno ekipirani. Isto tako znamo da mislim da jedan obiteljski centar još ali taj se posao bude još zasad obavljao u obiteljskom centru u Gradu Zagrebu da nemaju dovoljno zaposlenih i tu je eto na sadašnjem našem ministarstvu velika odgovornost da osnaži te obiteljske centre kako bi oni mogli uz poslove koje sada imaju zapravo obavljati i ove dodatne poslove koji neće biti niti jednostavni niti maleni. Inspekcijski nadzor, što je dobro, nad provedbom zakona provodi Ministarstvo za socijalnu politiku putem svojih inspektora, a nadzor nad provedbom zakonskih propisa će provoditi Državni inspektorat. Nadamo se da neće imati tu puno posla, ali dobro je da imamo tu odredbu. I sada ću ja, možda ćete se iznenaditi, otvoriti jedno novo područje koje smo napomenuli prošli puta na Odboru za zdravstvo, napominjem ga ne zato da ga sad prvi puta govorim nego jednostavno da postoje u prisutnosti naše ministrice da čuje, a u izmjenama i dopunama zakona koje će biti vezani na područja socijalne skrbi, socijalne zaštite i tih područja da kažem da postoji i jedno, dakle postoji jedna potreba koja nije mala kako bi se reguliralo područje gerontodomaćica i gerontodadilja. Sigurna sam da bi to bio veliki iskorak u razvoju izvaninstitucijske skrbi za osobe starije životne dobi kao i alternativa institucijskoj skrbi. Ovdje bih naglasila da je ovo prigoda podsjetiti, svi ste toga svjesni, da je broj osoba starije životne dobi u stalnom zapravo porastu i da se tu nameću nove potrebe u sustavu socijalne i zdravstvene skrbi zapravo potreba novih usluga koje nam danas sigurno nedostaju. I nedostaje nam zakonski okvir za njih. Prema tome, svjesni smo isto tako činjenice da na tom području ima također puno rada na crno. Kolega Hrg je rekao govorimo samo o radu na crno, ali ovo je isto tako zaista rad koji se radi i obavlja nije nimalo jednostavan i nije nimalo mali broj toga, međutim još uvijek nemamo zakonskog okvira i nemamo nikakvih podataka o njemu osim mi koji se bavimo tim područjem pa imamo neke naznake, ali to nisu relevantni podaci za iznošenje. Prema tome, potrebno je isto tako obrazovati te osobe koje bi se bavile tim područjem. Isto tako trebali bi imati zdravstveni imenik pružatelja tih usluga što bi evo zaista bilo od izuzetne i važnosti. Sigurni smo da u ovom trenutku nedostatak zakonskog okvira omogućava mogućnost brojnih manipulacija, svjesni ste i vi toga, bilo je i po novinama, koje se odnose na osobe starije životne dobi koje vrlo često puta ostaju sami u svojim domovima, u svojim stanovima gdje još jednom naglašavam nužnost i opravdanost upravo zakonskog okvira ovog područja bilo to u izradi postojećeg ili u izmjenama zakona koje sam već jedanputa rekla s područja socijalne skrbi. Za sve ovo što sam danas istakla i sve ono što sam u raspravi imala u prvom čitanju klub HSU-a podržat će ovaj prijedlog Zakona o dadiljama za koji zaista smatramo da je veliki iskorak i da će biti pomoć i da je ovakav kakvog sad imamo kvalitetan. To ne znači da ćemo u praksi kad se počne provoditi i mi biti suočeni s tim da će se on možda morati mijenjati i da će doživjeti i izmjene. Jer jedno je papir i znanja a drugo je praksa i teren. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, Dujomir Marasović.
Štovana gospođo dopredsjednice, kolegice Fortuna osvrnuo bih se i replicirao vam na ovo što ste rekli da evo ovo se odvija pred tv kamerama i zato je rasprava ovakva kakva jest, a da nije kamera da bi to onda bilo u tri minute. Onda što ste vi govorili deset minuta nije mi jasno, čemu? Ali ono što želim reći pitajte vi svoju Vladu i predsjedništvo ovog Sabora ovo je pitanje, ovo je odgovor vama, prestanite nam više govoriti to da nije televizije, zašto stavlja "kamilice" teme ujutro dok su tv kamere uključene, a sve što je imalo važnije poslijepodne i navečer? Zapravo vaša Vlada i predsjedništvo Sabora uopće ne stavlja na dnevni red ovog Sabora važne teme za Hrvatsku. Važne su dadilje i važno je ovo pitanje, pa HDZ ih je podržao, pa normalno. Što imamo o tome i raspravljati? Sve stranke će to podržati. Moglo je biti bolje, ok. Ali vi ste kolegice, odnosno vaša ova Vlada je stvorila u Hrvatskoj 400 tisuća dadilja. Ne 15, 400 tisuća dadilja. I do kraja ovog mjeseca bit će ih 410 tisuća dadilja. To su teme koje mi ovdje trebamo pred tv auditorijem Hrvatske raspraviti i dati odgovore. Vi nam to ne pružate šansu. I zato se narod, ovdje radni u Saboru, mora hvatati evo ovih tema što sam rekao, "kamilica" tema. To je odgovor. Hvala.
Odgovor na repliku, Višnja Fortuna.
Kolega Marasoviću ja sam raspravu imala kad je bila rasprava navečer u 20 sati. I rasprava je trajala onoliko koliko je trebala, ali bila je navečer u 20 sati. Nisam čekala i nisam gledala kada budu kamere ili kada ne budu kamere. To je prvo i u tom dijelu mi zaista ne možete ništa reći i nikom od nas ovdje. Međutim, ovdje bih htjela reći vi ste sada rekli da imamo teme koje su važne za Hrvatsku i koje nisu važne za Hrvatsku. Ja smatram da su sve teme koje dođu ovdje u Hrvatski sabor važne za Hrvatsku i ne bih se složila s vama nikako da imamo nevažne teme ovdje na stolu. Zaista ne, jer to je nešto što smatram da nije uopće potrebno na taj način reći, a kamoli u ovom trenutku pred kamerama govoriti. Isto tako vezano za ono što ste sada vi sami rekli, da upravo se koristi prilika jer ne morate nigdje drugdje reći, sve ono što nije bio zapravo danas tema Zakona o dadiljama, evo to imamo i to ste sad dokazali jer su kamere uključene, zato tako i govorite. Hvala lijepa.
Ana Lovrin, replika.
Hvala lijepa. Pa kolegice Fortuna, mislim da ste nam, nama ostalim zastupnicima vrlo neumjesno na početku vašega izlaganja prigovorili da raspravljamo sada o nečemu samo zato što su uključene kamere. Dakle, raspravljali smo o ovom zakonu, ne mislim da je skrb o djeci kamilica zakon, to je važan zakon. Mnogi od nas raspravljali su o njemu i kada je bio i u popodnevnim satima, o vrlo važnim temama oko standarda, oko nametanja daljnjih obaveza jedinicama lokalne samouprave oko provođenja nadzora i vidimo da su neke od tih naših ozbiljnih primjedaba i uvažene u ovom tekstu zakona. Stoga ne znam sad, vi ste nam tako prigovorili a onda ja vas pitam je li ste zbog kamera, zbog televizije ili zbog čega proširili raspravu ovoga zakona o nekoj sasvim drugoj temi, a to su gerontodomaćice, dadilje itd. i to je važna tema, i skrb o starim osobama je važna tema, poglavito je važna tema da donesemo zakone koji onemogućavaju zlouporabu prema tim starim osobama. Ali pitam vas, a zbog vaše prve rečenice, je li to zbog televizijskih kamera jutros? Hvala.
Odgovor na repliku, Višnja Fortuna.
Evo, ovo što sam na početku rekla zaista, mislim možete misliti što god želite, ali nije zbog kamera. Jer da je zbog kamera sigurno bi i drugačije govorila, jer to mislim, meni osobno nije bitno. Međutim, izazvalo, rekla sam to upravo iz razloga što danas u ovom raspravama, nisam brojila koliko puta je bilo spomenuta djeca s teškoćama u razvoju. Spomenuta su bila, ne znam, evo ne znam broja koliko puta i upravo zbog tog dijela sam se i na taj način obratila kad sam govorila jer sam ja u replici prije toga rekla, to ne znači što sam ja to rekla, nego svi smo znali i kroz odbore i kroz sve da je upravo pravobraniteljica za osobe s invaliditetom nije dala primjedbu na to. I u tom dijelu sam smatrala da je to područje, ako pravobraniteljica koju po treći puta govorim izuzetno cijenim i poštujem, i zbog toga sam tako počela moju raspravu. Hvala.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva na redu je kolegica Dunja Špoljar.
Hvala potpredsjednice, uvažena ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću pokušati raspravljati na razini struke. Iako će možda nekome zazvučati vrlo čudno, ljestvica top pet roditeljskih strepnji odnosno strahova statistički je utvrđena ovako: na 5. mjestu je strah da će dijete imati probleme s tjelesnim izgledom, odnosno težinom, biti pretilo ili patiti od anoreksije. 4. po redu najčešća roditeljska strepnja je bullying, hoće li se moje dijete uklopiti u društvo i hoće li biti prihvaćeno. 3. strepnja po učestalosti je ona od nesreća i ozljeda, na 2. mjestu je bojazan da će netko napasti ili povrijediti moje dijete i na kraju najčešća strepnja svih roditelja temelji se na velikim a ponekad i prevelikim očekivanjima upravo njih, roditelja, hoće li moje dijete dobiti obrazovanje i mogućnosti kako bi imalo prilike u potpunosti iskoristiti svoje potencijale. Zato je izbor koji nam nudi Zakon o dadiljama dobrodošao. Roditelji mogu koristiti izvan institucionalne usluge, usluge dadiljanja kako bi ublažili vlastite strepnje, dijete će biti zbrinuto u manjoj skupini, ako roditelj to želi i ako to može. U vlastitom domu imat će dadilju samo za svoje dijete, odnosno djecu, neće mu nos neprestano curiti, neće piti antibiotik jednom u dva mjeseca, neće biti mokro ni minutu dulje njego je nužno, imat će neometan ritam sna, igre i hranjenja. S druge strane, mogu izabrati institucionalni predškolski odgoj, odnosno vrtić u kojem rade educirane odgojiteljice i odgajatelji koji znaju i razumiju gdje dijete jest u određenom trenutku svog razvoja i koji su utjecaji koji tome pridonose, osobito psihološki i socijalni jer djetinjstvo je razdoblje brzog i složenog razvoja, utjecaj iz ranog djetinjstva utječu na čitav kasniji razvoj. Poznavanje prirode procesa ranog razvoja pomaže u razumijevanju kasnijih složenih ponašanja. I poznavanjem dječjeg razvoja kompetentnije unosimo promjene u život djeteta i rješavamo probleme koje djetinjstvo nosi. Vrtići u Hrvatskoj provode razvojno primjerene programe koji su dovoljno otvoreni prema potrebama djeteta i njegove obitelji da imaju jasnu, naglašenu interaktivnu dimenziju sa tendencijom da postanu transakcijski, odnosno omoguće djetetu što aktivniji utjecaj na vrtićko okruženje kako od prostora, opreme do sadržaja i načina interakcije s odgajateljem. No, vrtići u Hrvatskoj često imaju liste čekanja. Ovim zakonom roditelji će moći uz moguću participaciju grada ili općine, koji će odluku o sufinanciranju donijeti temeljem svog programa skrbi o djeci, uvida u liste čekanja ili prepoznavanja specifične individualne potrebe djeteta, potpuno legalno nadmašiti to razdoblje koristeći usluge dadiljanja, te savladaš i sve svoje strepnje, uputiti dijete u svijet koji omogućava izražavanje djetetove osobnosti, njegovih interesa, navika i stavova. Hvala.
Hvala. Sljedeća u pojedinačnoj raspravi, Martina Banić. Izvolite kolegice.
Hvala gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora, uvažena ministrice, kolegice i kolege. Za konačno prijedlog Zakona o dadiljama možemo reći da je pokušaj poboljšavanja pomoći i podrške prvenstveno mladim obiteljima koje su dana uz poskupljenje životnog standarda, svakodnevne borbe za egzistenciju suočene i sa dugačkim listama čekanja u vrtićima. Danas godišnje ostane preko pet tisuća djece bez svog mjesta u vrtiću. Najteže je roditeljima s bebama. Za njih u svim vrtićima u državi su predviđena samo 202 mjesta i to samo u pet gradova u Zagrebu, Splitu, Rijeci, Puli i Osijeku. U drugim gradovima uopće ne postoje ustanove koje bi roditeljima mogli povjeriti dijete mlađe od godinu dana. To je sigurno i razlog zašto po nekim grubim procjenama u Hrvatskoj ima oko 15 dadilja koje baš sve do zadnje svoj posao rade bez računa i bez staža. Roditelji im za čuvanje djeteta koje katkad uključuje i obavljanje kućanskih poslova plaćaju između 2 i pol tisuće i tri tisuće kuna a nekada čak i pet tisuća kuna i više. Možemo reći da je Zakon o dadiljama rezultat potrebe u društvu za zbrinjavanjem djece koja zbog preblokiranih vrtića nemaju mogućnost odgovarajuće skrbi. Tete koje čuvaju djecu a neke to rade cijeli život, u Hrvatskoj nisu imale priliku svoj rad ozakoniti i sada će to biti moguće i ovim zakonom više neće raditi na crno. I zato mogu reći da je ovaj zakon i korak koji bi trebao ići u smjeru profesionalizacije zanimanja dadilja i uspostave kvalitetnog servisa koji će zadovoljavati potrebe roditelja i biti u interesu djece. U Hrvatskoj je manjak institucionalnih kapaciteta za smještaj predškolske djece i višak nezaposlenih osobito žena. Suočeni smo s činjenicom da dnevno 700 ljudi ostane bez posla i da brojka nezaposlenih vrtoglavo raste, da je svaka treća nezaposlena osoba mlađa od 34 godina. Ovaj zakon nada je za dio žena koji šansu za samozapošljavanje vide i u poslu dadilje čemu su dosad pribjegavale uglavnom kućanice, mlade umirovljenice ili studentice pri kraju studiranja. Kolegice i kolege drago mi je što je Zakon o dadiljama imao priliku doći u Sabor u dva čitanja, pa su tako ipak uvaženi i neki od prijedloga iz prethodne rasprave. Tako su prihvaćeni prijedlozi da se iz predloženog zakona ukloni odredbe koje omogućavaju da se djelatnost dadilje obavlja u okviru trgovačkog društva i zadruge. Mogućnost osnivanja trgovačkih društava od strane dadilja otvarala je veliki prostor za manipulacije i zlouporabe. Također prihvaćena je primjedba koja se odnosila na potrebu da se i pomoćne dadilje upisuju u poseban imenik kao i preciznije propisivanje poslova koje obavljaju pomoćna dadilja. Jednako tako produžen je rok za usklađivanje za još godinu dana. Svakako treba podcrtati i spomenuti izmjene članka 37. U prvom čitanju se upravo oko tog članka puno raspravljalo i dobro je što je promijenjeno odnosno da je maknuta riječ dužne, jer je u prethodnom članku stajalo. "Da su jedinice lokalne i područne uprave i samouprave dužne subvencionirati obavljanje djelatnosti". Svjesni smo situacije u lokalnim samoupravama i o njihovim proračunima koji su itekako tanki. Međutim i dalje ostaje pitanje vezano za obiteljske centre i za njihovu ulogu i značaj. Osim što nemamo organizirano obiteljske centre u svim županijama, ostaje pitanje postojeće ekipiranosti i utvrđivanja jasnijeg načina rada s obzirom da je pred njima posao utvrđivanja ispunjavanja uvjeta za obavljanje djelatnosti dadilje. Stoga je nužno pronaći rješenje za osnaživanje obiteljskih centara. Nadalje mislim da je trebalo utvrditi i kriterije prema kojima u istoj grupi ne mogu biti djeca od godine i npr. od deset godina zato što djeca od godine dana i od deset godina nemaju iste potrebe, nemaju iste interese i mislim da se o tome trebalo isto tako razmišljati. Isto tako ja ću spomenuti djecu s poteškoćama u razvoju, također cijenim mišljenje pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom ali ipak mislim da nije dobro da zakon striktno predviđa da se za svako dijete sa teškoćama u razvoju smanji broj djece za jedno po čuvanju. Mislim da je trebalo procijeniti koje su to poteškoće pa sukladno tome donijeti odluku da li je dovoljno da se to smanji za jedno dijete ili je možda potrebno dvoje djece ili više. Kad spominjem djecu s teškoćama u razvoju želim podsjetiti na otvoreno pismo roditelja djece s teškoćama u razvoju ujedinjenih u grupu pomozimo djeci s invaliditetom koji su uputili pismo premijeru i u kojem ustvari izražavaju svoje nezadovoljstvo sa Ministarstvom zdravlja, Ministarstvom znanosti i Ministarstvom socijalne politike i mladih. Roditelji tvrde da ta ministarstva nisu učinila ništa da riješe bar dio problema koje muče roditelje djece sa invaliditetom. Kolegice i kolege ja uistinu cijenim sve napore koji se čine kako bi se obitelji u Hrvatskoj olakšao život i kako bi im se omogućio dostojni život. Zato i podržavam Zakon o dadiljama ali ne smijemo dozvoliti da najranjivije skupine našeg društva tjeramo na ulice da tamo traže rješenje svojih problema. Hvala.
Hvala. Na redu je kolegica Ivanka Roksandić.
Hvala gospođo potpredsjednice, uvažena ministrice sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa evo danas smo zaista dosta čuli u drugom čitanju u ovom zakonu. Mislim da je on važan i prevažan prije svega u cilju osnaživanja obitelji i pružanja potpore poglavito mladim obiteljima kojima je zasigurno u ovom društvu u kojem se svakodnevno susreću ja ću reći i sa neimaštinom jer dolazim iz takvog kraja gdje sve više i više ljudi nezaposleno, gdje je u posljednjih mjesec dana i više tisuća ljudi ostalo bez posla i to mladih ljudi prema podacima Zavoda za zapošljavanje u Sisku. Potrebno im je zaista omogućiti da barem taj jedan dio tih njihovih problema, a to je skrb o djeci bude olakšana. Hoćemo li mi to učiniti ovim zakonom. To je pitanje koje se postavlja pa ja ću reći iz svih naših rasprava. Zašto? Ono što smo učinili u prvom čitanju da smo svi zajedno poboljšali zakon evidentno je. Evidentno je da je ostalo ovdje da se ova djelatnost može obavljati, ispričavam se isključivo kroz registraciju obrta i to je dobro. ali nakon ovoga što se događa ovih dana sa obrtnicima, što se dešava s najavama oko računa, oko naplate PDV-a bojim se da ni jedna od ovih 130 dadilja koje su osposobljene za obavljanje ove djelatnosti zasigurno u ovom periodu koji im je dopušten od godine dana da registriraju ovaj svoj obrt će se teško na to odlučiti. Zašto? Upravo iz ovoga što im je neizvjesnost opstanka obrta prije svega danas vrlo neizvjesna. Danas ovdje stalno spominjemo 15 tisuća dadilja koje rade na crno. Ma kolegice i kolege mislim da griješimo. To nisu dadilje, to su osobe koje čuvaju djecu na crno, zaista nije regulirana ova djelatnost. Mi danas u Hrvatskoj prema podacima koje imamo imamo oko 130-ak osoba koje su osposobljene za obavljanje poslova dadilje. Ne može dadilja biti svaka baka koja nije osposobljena. Ona može, ima pravo čuvati djecu svoje unuke ali ona neće biti dadilja. Mislim da ovdje to moramo naglasiti. Bojim se da se u ovim raspravama isto kao što se i u raspravama o sufinanciranju poslova dadilja dovodi u pitanje opstanka dječjih vrtića. Kolegice i kolege, od same rasprave o ovom zakonu mislim da smo nešto pobrkali, pobrkali smo ono što se zove Zakon o predškolskom odgoju i ovaj Zakon o dadiljama. I ja bih ga isto nazvala radije o izvaninstitucionalnoj skrbi u području u skrbi za djecu. Zašto smo to pobrkali? Zato što kažemo da je sada omogućeno i to je dobro ministrice što ste prihvatili da kao što je rekla kolegica Banić ne postoji više u članku 37.ovoga zakona ta riječ dužna je jedinica lokalne samouprave sufinancirati poslove dadilja jel neke jedinice lokalne samouprave, a moramo znati da Zakon o predškolskom odgoju i definira da jedinice lokalne samouprave a i Zakon o lokalnoj i regionalnoj samoupravi isto tako definira da poslove predškolskog odgoja sufinanciraju gradovi i općine na svom području, a neke jedinice su zaista već su i neki kolege rekli financijski na koljenima, ne mogu ni tu djelatnost sufinancirati, ne mogu sufinancirati ni djelatnost osnovnog školstva što je isto tako zakonom regulirano. Zašto spominjem i osnovno školstvo? Pa reći ću vam zašto. Ovaj zakonom omogućuje da dadilje čuvaju djecu do 14.godine. što bi jedinici lokalne samoupravi, gradu, općini značilo da ako roditelj odabere dadilju i čuva dijete od 7.do 14.godine da on mora sufinancirati ustvari i ja bih rekla i produženi boravak u osnovnim školama. Jel tada djeca koja idu u dječji vrtić, a znamo da jedinice lokalne samouprave sufinanciraju dječje vrtiće, znači djeca do 7.godine života do polaska u školu će imati sufinanciranje programa, a ona koja se nalaze u eventualno u tzv. produženom boravku u osnovnim školama, one jedinice lokalne samouprave koje ne mogu sufinancirati taj program neće ga i ne sufinanciraju ga. Ali ako roditelj uzme dadilju i čuva dijete sa 7, 8, 9, 10 godina onda bi trebao sufinancirati čuvanje i brigu takvoga djeteta. Mislim da tu nisu izjednačene sve mogućnosti roditelja, da nisu svi roditelji jednako nisu izjednačeni i da to ne bi bilo dobro. Isto tako želim ukazati na još neke probleme. Dobro je što ste prihvatili, a danas nitko nije ovdje govorio o obrazovanju odnosno osposobljavanju osoba za dadilje, da ste u članku 22.i 23.preciznije utvrdili da te poslove osposobljavanja može izvoditi isključivo ona obrazovna ustanova koja se bavi obrazovanjem odraslih, da je ta ustanova za to dobila dopuštenje ministarstva koje se bavi obrazovanjem, jer se bojim da raznorazne ili udruge ili institucije koje će evo samo zatražiti da osposobljavaju dadilje neće dobro provoditi to osposobljavanje, zato je dobro da su ovi članci 22.i 23.regulirani. Nešto na što sam još upozoravala kod prvog čitanja ovoga zakona i rasprave je i članak 26. U svom odgovoru i na odboru na kojem sam sudjelovala, a i na plenarnoj sjednici ministrica je rekla da ustvari Ministarstvo uprave i čini mi se Odbor za zakonodavstvo kažu da se ovaj članak, a ja sam predložila da se točno definira u članku 26.tko određuje uvjete prostorne uvjete gdje će se izvoditi, čuvati odnosno koje će dadilja koristiti. Navodi se sada da je to ured državne uprave. Znamo da su ti uredi državne uprave različito organizirani po županijama. Znači u jednoj županiji bi to mogla raditi Služba za gospodarstvo u drugom Služba za društvene djelatnosti. Zašto je to važno? Važno je da takvi prostorni uvjeti budu ujednačeni. Nadam se da će pravilnik koje će donijeti ministarstvo donijeti točne kriterije koje trebaju ti prostorni uvjeti zadovoljiti. Onda bi eventualno mogli stajati ovo ured državne uprave u županijama. Vjerujem da će i Hrvatska udruga dadilja biti zadovoljna ovim rokom kojeg ste pomakli i produljen je na godinu dana od stupanja na snagu zakona da se prilagode oni svoje poslovanje i da se prilagode ovom zakonu. Ali moram nešto napomenuti ministrice, opet i u ovom konačnom drugom čitanju stoji u prijedlogu da za provođenje ovog zakona nije potrebno osigurati dodatna financijska sredstva. To vrlo često nalazimo kolegice i kolege u prijedlozima različitih zakona, no međutim to nije istina. Nije istina i zato što su neki kolege spominjali obiteljske centre. Obiteljske centre koji su ovdje dobili vrlo značajnu ulogu, to i pozdravljamo, ali moramo reći da ti obiteljski centri a nekoliko kolega je to već reklo i kolegica, nisu ekipirani. Vi imate kad pogledate sve obiteljske centre najviše obiteljskih, jedan obiteljski centar koji ima 8 zaposlenika, a imaju od 3, 5 do 8 zaposlenika za ove poslove koje im sada dajemo, koji su vrlo važni i odgovorni u obiteljskom centru, a mislim da bi ih oni i trebali raditi, mislim da neće biti dosta djelatnika i da ćete ovdje trebati osigurati zaista dodatna financijska sredstva u državnom proračunu kako biste ekipirali obiteljske centre. I još nešto, mislim da velike obveze, velike ovlasti ste dali i centrima za socijalnu skrb kolegice i kolege, ali ministrice nažalost u godinu dana u tim centrima ništa se nije desilo osim promjena ravnatelja centara, a mislim da tamo ljudi koji rade, kojih isto nije dosta dobili su i prema ostalim zakonima koji su vezani uz socijalnu skrb itekako puno obveza i odgovornosti. Dobar je zakon, mislim da ga treba podržat al mislim da se moramo kolegice i kolege, a iz današnje rasprave je to proizašlo, baviti i ostalim problemima unutar socijalne skrbi jer to je zaista jedno prevažno područje u državi.
Hvala lijepa. Replika, Dražen Đurović.
Pa evo kolegice vi pozivate u svojoj raspravi koja je bila vrlo zanimljiva vjerojatno kao osoba koja ima određenog iskustva iz tog cijelog sektora i radnog i životnog, na neki način na još dodatno normiranje tog cijelog sustava i na još dodatno institucionalno nekakvo uokvirivanje. Pogledajmo možda stvari sa drugog aspekta. Imali smo praksu, evo ovakvu kakvu imamo, desetljećima traje ta praksa tog čuvanja djece. Koliko imamo primjera negativnih pojava, koliko imamo primjera nekih oblika nasilja nad djecom, zlostavljanja djece, recimo iz ovakvog sustava kakvog smo imali do sada pa da ništa ne učinimo u njemu. Ja mislim da taj sustav kakav je bio do sada, kakav je god bio, bio na crno, na bijelo, na šareno, nije donio toliko neke negativne pojave u odgoju djece. A sad ovo dodatno normiranje na koje se vi pozivate, što normiranje, što licenciranje nekakvo pa što dodatni normativi za prostore, pa onda još dodatni trošak prema lokalnoj samoupravi, zar i u tom dijelu mi zaista moramo baš sve zakonom ograničit. Hoće li više u ovom društvu ostat ikakvog nekog prostora za malo slobode, da ljudi mogu normalno živjet i raditi, a bez da ih netko sustavno ukalupljuje i uokviruje. I s druge strane, ono s čime se potpuno slažem to je naravno problem općine i gradova i županija koji uvijek moraju preuzimati jedan dio obveza, tereta i odgovornosti i u ovom dijelu, a zapravo fiskalni kapacitet im je sve manji i sve manji i manji, a dodatni zadaci se stalno pred njih stavljaju i dodatni financijski tereti.
Odgovor na repliku, Ivanka Roksandić.
Hvala. Ma kolega gledajte, mislim da me u potpunosti niste u svemu razumjeli. Ja se nisam zalagala za dodatno nego samo da se neke stvari unutar postojećeg prijedloga zakona zaista dobro reguliraju jer ako smo ovo proglasili djelatnošću, a jesmo i ovaj zakon to upravo regulira i ta djelatnost će se obavljati putem obrta, dakle Zakon o obrtu ima svoje neke zakonitosti. A s vama se potpuno slažem da smo i do sada imali ono što zovemo i lijepo i nećemo to nikad napustiti i danas smo čuli, taj baka servis, teta servis, kako god hoćete nazovimo ga, koji je isto unosio neke obiteljske vrijednosti i tu se slažem s kolegom Hrgom čini mi se da je on to rekao, to neće moći tu jednu toplinu i obiteljsku jednu atmosferu unijeti ono što će nam učiniti baka servis, teta servis, nazovimo ga kako god hoćemo. Pa i ta žena, dadilja koje će se posvetiti jedno, dvoje, petero ili desetero djece koliko će na koncu morati čuvati, ali ako mi to reguliramo unutar obrta, a regulirali smo prijedlogom ovog zakona onda ćemo morati zadovoljiti neke i prostorne uvjete i uvjete osposobljenosti koje proizlaze iz toga da ta osoba može uopće izvoditi tu djelatnost.
Replika, Sunčana Glavak.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolegice Roksandić, evo kolega je maloprije upozorio na ono što čitavo ovo vrijeme govorimo ali podsjetit ću još jednom. Dakle, zakon je otklonio mogućnost da se nešto mora misleći tu pritom na sufinanciranje odnosno participacija grada ili općine, međutim svjesni smo svi da se svaki grad, svaka općina nalazi u tzv. skučenim financijskim okvirima i sve su manjih financijskih mogućnosti. Stoga zabrinjava jedno objašnjenje koje je objašnjavajući Zakon o dadiljama dala i sama ministrica, a to je da će se na taj način testirati socijalna osjetljivost pojedinih načelnika i gradonačelnika što mislim da je apsolutno neprimjereno pa valjda neće ispasti da je kolegica u Vodicama manje socijalno osjetljiva jer ona primjerice neće imati mogućnosti to financirati. Dakle govorimo jasnim jezikom o čemu je tu zapravo riječ. Kada govorimo o nekim strepnjama hoće li dijete ovako ili onako biti odgajano, mislim da je najveća strepnja mladih roditelja kako će oni pronaći posao pa da bi uopće tu dadilju mogli platiti, bez obzira hoće li je netko sufinancirati ili neće. Dakle strepnja je od PDV-a od 25%, strepnja je od toga što poskupljuje svakim danom ona potrošačka košarica i što sve manje ljudi si je može priuštiti. Što se tiče obiteljskih centara samo ću upozoriti na to da sve više se govori o tome da će se obiteljski centri zapravo ukinuti, dakle govori se o tome umjesto obrnuto što ste i sami rekli, a to je da bi obiteljske centre trebalo jačati, da bi trebalo jačati njihove kapacitete, da bi ih trebalo kadrovski ekipirati što samim time znači da bi trebalo osigurati i dodatna sredstva koja ovdje nisu predviđena. Obiteljskim centrima, završit ću samo s time, prijeti opasnost. Možda da se i dokinu ako se ne donese pravilnik jer imamo ovaj vakuum od 6 mjeseci i mislim da je to iznimno važno i da o tome trebamo razmisliti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Ivanka Roksandić.
Hvala. Pa evo kolegice Glavak dobro ste primijetili. Ja sam i u svojoj raspravi pokušala ukazati na to da će se stvoriti razlike između jedinica lokalne samouprave i uprave. Vi ste spomenuli Vodice. Ja ću spomenuti jedan slučaj Hrvatske Kostajnice koja me boli snažno, maloga grada koji ja ću reći ima isto tako veliku, veliku nezaposlenost. Jedina tvrtka koja radi je upravo ono bivše Pounje poznato po proizvodnji odjeće. Dakle, hajmo nazvati tzv. ženska tvrtka u kojoj rade većinom žene, a zamislite tamo je opstanak dječjeg vrtića u pitanju zato što jednostavno već mjesecima te tete iz vrtića rade gotovo besplatno. Ne primaju plaću, same putuju na posao svojim sredstvima, jer jednostavno gradonačelnik nema sredstava, ne da je na koljenima, gotovo je gotova Hrvatske Kostajnica, grad Hrvatska Kostajnica financijski već godinama se iz državnog proračuna pomaže opstanku toga vrtića. Na žalost, prošle godine nije, nema izgleda ni ove godine i bit će uopće upitna pomoć djeci na bilo koji način u dječjem vrtiću ili pomoć za dadilje. Rekli ste da je to važno za mlade obitelji. Pa i u svom uvodu sam rekla da je ovo prije svega zakon koji treba osnažiti pomoć mladim obiteljima, a to o obiteljskim centrima tu priču sam čula i ja, ali prosto ne vjerujem da bi se nešto takvo moglo desiti. Zato što se pokazalo kroz čitav niz ovih godina od kad su nastali obiteljski centri da su oni vrlo važne institucije i za očuvanje obitelji, one su preuzele od centara za socijalnu skrb vrlo važno područje savjetovanja obitelji, pomoć obiteljima koje su često u poteškoćama. Mislim da gašenjem ovih obiteljskih centara bismo izgubili itekako važnu instituciju toga nismo ni svjesni i ne mogu prosto vjerovati da ministarstvo o tome ozbiljno razmišlja.
Nastavljamo raspravu. Kolegica Ana Lovrin je na redu.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa evo ja mislim za razliku od nekih kolega ovdje što su iskazali u replikama i diskusijama, evo kolega Đurović. Ja mislim da ovaj zakon treba donijeti. Naime, ovaj zakon pokriva jednu djelatnost koja se faktično događala, obrtimice. Dakle, pružale su se usluge uz naknadu, a zapravo nije bilo to područje zakonski regulirano i to je bilo polje nesigurnosti kako za djecu i roditelje, tako i za same pružatelje usluge. Nećemo time utjecati ili uništiti ili ne daj Bože zabraniti ono što nazivate baka servisom. Baka servis je čuvanje djece od strane bake ili druge rodbine kao nenaplatno, prema tome nije predmet ovoga zakona. Što se tiče izvan institucionalne skrbi dakle ona je zacrtana strateškim dokumentima na ovom području, dakle nacionalnom obiteljskom politikom, nacionalnom populacijskom politikom. U djelatnostima socijalne skrbi je poželjna ova izvan institucionalna djelatnost jer se procjenjuje da su i korisnici zadovoljni, a da se ona i učinkovitije obavlja. Ali ono što valja uvijek naglasiti da kod svakog prepuštanja važnih društvenih poslova, a svakako skrb za najranjivije grupe društva to jest, dakle socijalna skrb, da onda zahtijeva u ovim slučajevima snažnu kontrolu državnih institucija i nadzora u obavljanju ovih poslova. Stoga kao što sam rekla, smatram da ovaj zakon treba donijeti. On je već kroz dugi niz godina su se vršile pripreme za njegovo donošenje, ali evo žalosti me što mi izgleda da ćemo mi donijeti ovaj zakon, da ćemo ga izglasat ali da će on ostat neprovediv. U najmanju ruku ostat će neprovediv za daljnjih 6 mjeseci najmanje. Stoga, osim toga što žalim da neke primjedbe koje smo iznijeli u prvom čitanju nisu prihvaćene evo ostalo je i u prijelaznim i završnim odredbama, dakle taj dugi rok koji je ostavljen ministarstvu da donosi pravilnike bez kojih se zapravo ova djelatnost uopće ne može obavljati. Evo o čemu se radi. Dakle, pravilnik iz članka 32. koji govori o osnivanju registra dadilja će se donijet u roku od 6 mjeseci, a ni jedna dadilja se neće moći prijaviti obrt ukoliko ne bude u registru dadilja, pa to znači da prije 6 mjeseci neće ni imat mogućnost da se u taj registar upiše i neće moći početi s tom djelatnosti. Jednako tako dugi rok od 6 mjeseci je ostavljen i ja zaista ne razumijem, o tome sam govorila i u prvom čitanju zašto je ministarstvu potrebno 6 mjeseci ako sad donosi zakon i priprema zakon preko pola godine zašto paralelno ne može pripremiti i te podzakonske akte. Dakle, i za Pravilnik o provedbi nadzora će trebati također 6 mjeseci. Dakle, neće se taj nadzor moći provest prije toga. U glavi nadzora također je ostala ista ona zbrka koja je bila ili malo bolja od one koja je bila u prvom čitanju. Dakle, ponavljaju se odredbe o nadzoru na način da se kaže da nadzor nad provedbom ovog zakona provodi ministarstvo nadležno za socijalnu skrb putem svojih inspektora. Ali i onda se kaže da inspekcijski nadzor obavlja i državni inspektor, naravno sukladno ovlaštenjima po posebnim propisima. Ali što se tiče Državnog inspektorata on će nadzirat ono što je po drugim zakonima dužan nadzirati. Dakle, to se radi o provedbi drugih zakona koji će slučajno biti u okviru djelatnosti dadilja će iz nekog drugog ne znam sanitarnog ili sličnih zdravstvenih zakona biti nadzirana provedba. Dakle, to je trebalo jasnije reći. I naravno stručni nadzor obiteljskih centara, o čemu sam također govorila gdje se kaže da oni mogu to nadzirati pa se nikad neće znati moraju li ili mogu, tko će vršiti stručni nadzor. Također, u članku 40. gdje se govori da inspektori i ovlaštene osobe, koje? One iz obiteljskog centra kojima je to ovlaštenje dao ravnatelj obiteljskog centra, da će utvrđivati identitet osoba itd. To jednostavno neće biti moguće. Prema tome, mislim da cijela stipulacija ovih članaka oko nadzora nije dobro riješena, a i ako se čeka Pravilnik 6 mjeseci da taj nadzor neće moći biti provođen. Zašto još neće moći biti provođen ovaj nadzor? Iz jednostavnog razloga jer ponovno piše da neće biti potrebna dodatna sredstva za provedbu ovog zakona. Ne znam da li je možda ali onda ne znam kako i po kojoj metodologiji pripreme proračuna da li je možda ministarstvo već ugradilo donošenje ovoga zakona u proračun pa su već proračunom osigurana sredstva za budući neki zakon koji će se donijeti? Onda bi možda ovo moglo odgovarati istini. Ali, čini mi se da to nije tako. Prema tome, nisu predviđena nikakva sredstva, a obiteljski centri sa onim kapacitetima kadrovskim, ekipiranosti i financijskim sigurno neće moći obavljati sve one poslove koje su kao dodatne poslove dobili ovim zakonom. Prema tome, evo to su neke dvojbe, nekoliko naznaka da donosimo opet zakon koji ponavljam treba donijeti ali će biti donijet, a neće biti provediv. Jednako tako nomotehnički je u koliziji i nije prihvaćena primjedba koja je iskazana u prvom čitanju, a to je da u članku 15. piše da u obavljanju djelatnosti dadilje u stambenom i poslovnom prostoru može se istovremeno čuvati, brinuti i skrbiti o najviše 6 djece, a onda u sljedećem članku u stavku zadnjem piše da u obavljanju djelatnosti dadilje u stambenom i poslovnom prostoru može se istovremeno čuvati najviše 12 djece. Dakle, dva članka ovog zakona su u koliziji. Ja razumijem intenciju predlagatelja zakona, dakle htjelo se reći da jedna dadilja može istovremeno čuvati najviše 6 djece, da se mogu zaposliti druge dadilje i pomoćne dadilje i da u tom slučaju broj djece ne može prijeći 12. To je intencija predlagatelja ali to u ovom zakonu ne piše nego imate dva članka koja su vam u koliziji. I ne znači, ne govori se jasno da li po dadilji 6 djece ili ukupno je to do 12. I to treba jasno ograničiti. Ja vam sugeriram da u članku 15. u stavku 1. napišete da u obavljanju djelatnosti dadilje, jer govorite sada o djelatnosti dadilje, se ne može čuvati više od 12 djece istovremeno u stambenom i poslovnom prostoru. To je odredba. A onda da svaka dadilja može čuvati najviše istovremeno 6 djece. Tako stipulirano bi to bilo jasno i ne bi tekst bio u koliziji. I još ću se osvrnuti samo na članak 8. koji govori o dadiljama koje su državljani država članica EU i država ugovornica Ugovora o europskom gospodarskom prostoru. Ukazujem samo na opasnost, te dadilje neće morati imati niti prebivalište niti odobren boravak u RH, moći će biti osigurane kao obrtnici bilo gdje diljem Europe ili zemalja ugovornica Ugovora o europskom gospodarskom prostoru. I sad zamislite nekog građana Republike Hrvatske koji je imao nekakav poslovni odnos i koji kani se nešto povući iz takvog osiguranja gdje osiguratelj ne mora imati niti sjedište na području Hrvatske nego bilo gdje u EU ili u drugoj državi kako će do toga do svojih prava doći. To ne znam je li to obveza iz pregovora s EU, nisam sigurna ali čini mi se da nije za naše građane dobro. Evo, nažalost ovo je konačni tekst, može se intervenirati samo amandmanom ali mi je žao da nekoliko dobrih primjedbi iz prvog čitanja nije uvaženo, a pogotovo mi je žao što se ne osiguravaju sredstva za provedbu zakona. Vi znate kod svih razgovora sa EU to nas se naučilo na zapadu ako pričamo da ćemo nešto naučiti prvo vam je pitanje s čim ćete, s kojim financijskim i kadrovskim kapacitetima ćete to učiniti? Hvala.
Repliku ima Branko Hrg.
Hvala gospođo potpredsjednice. Pa mene je ustvari sada kolegica Lovrin malo ovako zaintrigirala, naime rekli ste da su bake oslobođene od ovog zakona. Ja to nisam uspio pronaći pa ću vas zamoliti ako to negdje piše da nam to kažete jer ako ne piše onda imamo problem jer će inspekcije navaliti naravno i na bake, ako nije nigdje registrirano i regulirano zakonom da su one u obitelji čuvanje je oslobođeno dakle registriranja i plaćanja poreza, onda će se događati kao što se događa i u drugim sektorima pa će biti problema jer će naravno biti prijavljivanja, bit će naravno kaznenih raznoraznih odredbi gdje će ljudi plaćati globe. Pa evo samo ako možete, ako ste to negdje pronašli ja bih molio da mi pomognete malo.
Odgovor na repliku, Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Kolega, pa to tako ne piše doduše u ovom zakonu ali mislim da to analognom i zajedničkom primjenom drugih zakona, recimo Zakona o neregistriranoj djelatnosti, Zakona o obrtništvu itd., dolazimo do toga da ukoliko se usluga pruža nenaplatno i unutar obitelji da onda neće podlijegati ovome zakonu.
I Dražen Đurović, replika.
Hvala. Pa evo zastupnice Lovrin, ja za razliku od vas duboko vjerujem da je ovaj zakon potpuno nepotreban hrvatskom društvu i da nam inače ovakvi zakoni uopće ne trebaju, da se zapravo bespotrebno, potpuno bespotrebno iscrpljujemo s ovakvim stvarima jer im dosadašnja praksa i onako kako stvari stoje pokazalo da su stvari funkcionirale, evo i bez ovog zakona i bez ovog silnog normiranja. Također, ne znam da li dijelite taj svjetonazor, vjerujem da je čovjek stvoren na Božju sliku i priliku, i da čovjek ne treba izgubiti taj aspekt, ni drugog čovjeka koji radi, ni drugog čovjeka koji živi. I da mi ne možemo sve svesti na normiranje. U slučaju čuvanja djece mi ne trebamo stvarat normative kao da je riječ o izgradnji zgrada ili uređenju, ne znam vodnog doprinosa. Dakle, ovdje je riječ ipak o djelatnosti čuvanja i odgoja djece. Prema tome, ne može naš temeljni problem biti da li smo mi dovoljno restriktivne norme postavili prema onima koji se bave tom djelatnošću, već da li smo stvorili pretpostavke da se tu nešto dogodi bolje i kvalitetnije nego što je bilo do sada. Ja ne vidim kakve smo pretpostavke stvorili s time što smo stvorili jednu novu skupinu obrtnika koje ćemo mi iznormirati po ovim i onim kriterijima, ti će obrtnici biti licencirani pa ćemo uspostaviti nekakve normative, a sve to u državi i društvu u kojem se rađa sve manje i manje djece i u kojoj zapravo potreba nažalost, jel se ne bavimo pitanjem populacijske politike, potreba za čuvanjem te djece sve manje, jer je te djece nažalost sve manje i manje. I na kraju, i dalje vjerujem više u ono, u čovjeka kojeg ću vidjet, koji će čuvati moje dijete ili u preporuku koju ću dobiti od nekoga, nego u to da li će njega država ili neka ustanova licencirat za tu djelatnost ili neće. I ne bi uopće odbacio pitanje tih preporuka preko kojih se ovako olako prelazi, jer nama više ne trebaju preporuke mi sad imamo licence. Imamo mi licence za svašta u ovoj državi.
Hvala. Nastavljamo s raspravom. Odgovor na repliku, Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Javila sam se na početku. Dakle, kolega Đurović, evo ne slažemo se očito. Ja se nipošto ne bih složila da je to do sada dobro funkcioniralo. Činjenica je da se faktično to radilo, radilo se uz naplatu i roditelji su vrlo često bili primorani davat djecu na takvo čuvanje iz jednostavnog razloga jer u svojoj lokalnoj jedinici nisu imali organiziranu ili nedovoljno organiziranu skrb kroz dječje vrtiće. Neke lokalne jedinice su to postigle, ono što treba, evo ja ću recimo na primjeru Grada Zadra reć da zapravo nema djeteta koje ne može dobiti smještaj u vrtiću, ali ne samo zato što je Zadar imao sredstva pa je gradio vrtiće, već zato što je odlučio sufinancirati, odnosno subvencionirati privatne dječje vrtiće na isti način kako to čini sa svojim vrtićima. I od tada je, jer je glavni razlog zašto roditelji nisu davali djecu u privatne vrtiće zato što su oni bili skuplji od gradskih, sada su te cijene jednake, privatna inicijativa se pokazala, grad ne treba imati milijune za gradnju zgrada za dječje vrtiće i djeca su zbrinuta. Jednako tako i u ovom slučajevima registriranog, registrirane djelatnosti dadilja će se posegnuti i bit će sigurnost i za roditelje i za djecu, ali i za pružatelje usluga tih istih dadilja koje su dosada bile nezaštićene obzirom na svoja socijalna prava, prava iz rada. Jednako tako mislim da je itekako treba paziti kome se dijete povjerava na čuvanja i mislim da je normalno da se tu provede neka kontrola kako edukacije, tako i izvršavanja te usluge. Jer nećete mi valjda reć da mislite da je u redu da se sad recimo čuvaju stare osobe, pa se osnivaju domovi koji se neće nigdje bit, nigdje bit registrirani i nitko ih neće nadzirati. A na kraju krajeva radi se i o sivoj ekonomiji i o ne registriranoj djelatnosti.
Hvala lijepa, hvala. Riječ je zatražila potpredsjednica Vlade i ministrica socijalne politike i mladih Milanka Opačić. Izvolite za govornicu.
Hvala lijepa. Ma samo bih htjela vrlo kratko reći na ovo što je zastupnica, gospođa Lovrin rekla oko pravilnika. Naime, mi smo dali ovaj rok od 6 mjeseci, međutim mi smo već počeli raditi pravilnike. Jedan dio pravilnika je gotov i nalazi se na raspravi, odnosno u mišljenju radne skupine, drugi dio pravilnika je u izradi tako da očekujemo da ćemo mi vrlo brzo i te pravilnike imati jer znamo da nam svaki zakon često puta padne na pravilnicima, pa smo pravilnike počeli raditi paralelno sa završetkom ovog zakona. I što se tiče financijskih sredstava ovaj zakon koji je prošao Europsku komisiju, nije bilo nikakvih primjedbi jer doista neće biti potrebna nikakva dodatna sredstva za provedbu ovoga zakona, dakle to nije zakon s kojim se usklađujemo zbog onih nekih odredbi, ali evo budući da ulazimo 1.7. u EU i budući da je riječ isto o nekim odnosima radne snage i svega drugoga, dakle ovo je zakon koji je prošao Europsku komisiju i dobio zeleno svjetlo od njih bez ikakvih prijepora. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom, Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospođo ministrice sa pomoćnicom. Mislim da se svi možemo složiti kako svaki zakon koji se bavi dobrobiti naše djece, a ovaj sigurno zahtjeva dodatnu pažnju i fokus. Treba naravno pozdraviti i pohvaliti da je napokon taj segment skrbi o djeci ozakonjen, odnosno uveden u sustav. Potreba za dadiljama nije nova, ona datira oduvijek, naime i naše obitelji se mijenjaju. Vi znate da su prije mladi živjeli sa starijima, da u obično nekada bile i tete koje se nisu udavale nego su čuvale djece. međutim obitelj se mijenja i upravo zbog toga se treba razmišljati o drugim stvarima. Uz tu potrebu da postoji, zapravo koja postoji, znači potreba za dadiljama dodatno se odvija konstantan razvoj i napredak hrvatskog društva, sve se više otvaraju novi običaji, novi oblici rada, radno vrijeme postaje dinamično, izlazi se iz okvira nekadašnjih ustaljenih vremenskih intervala, lokacije radnih vremena se isto tako mijenjaju. Postoji zato vrlo fluidne i nepromjenjive i uz sve to se još može dodati još niz drugih promjena na tržištu rada i sve te promijene sigurno uzrokuju da sve više mladih ljudi moraju planirati, odnosno moraju razmišljati kada stvarati obitelj, odnosno kada proširivati svoju obitelj. Nažalost to nam govore i statistike da nas je sve manje i danas smo ovdje u diskusijama vidjeli da se govori o lošem natalitetu. Isto tako sve više starimo a o tome kakve konzekvence to ostavlja na zdravstveni odnosno mirovinski sustav ne trebamo ni govoriti. Zato kažem da ovaj zakon može spadati u sferu pronatalitetne strategije odnosno politike jer on omogućava postojanje kvalitetne i fleksibilne usluge čuvanja i skrbi za djecu roditeljima s time podizanje kvalitete života naših mladih roditelja a s druge strane kvalitete života i odgoja njihove dječice. Prema tome to je vrlo bitno i zato kažem da to spada u pronatalitetnu politiku, u pozitivnu pronatalitetnu politiku zbog toga što je to vrlo bitno za planiranje odnosno računicu koliko djece imati. Posebno je važno naglasiti kako na ovu uslugu koja postoji, koliko postoji, kolika je zapravo potreba za nju. Ne treba gledati kako konkurenciju vrtićima. Danas smo o tome imali različita stanovišta. Neke su kolege govorili da to bi to mogla biti konkurencija vrtićima odnosno institucionalnoj skrbi, međutim to jasno govori da to nije istina. Naime samim uvažavanjem preporuke kako se ne ide u registraciju trgovačkih društava koje bi pružali uslugu. To zapravo govori da to ne može biti konkurencija institucionalnoj skrbi odnosno vrtićima. Naravno da je ovo jedna nadopuna postojećem sustavu čuvanja djece. Novim zakonom zahtijeva se ono što je najnužnije i najbitnije kad govorimo o skrbi za djecu a to je zapravo kompetentnost. Govorimo o obrazovanju dadilja koja je po meni vrlo ključna komponenta odnosno uvjetna komponenta. Ona nije samo bitna za djecu, za roditelje. Ona je vrlo bitna za samu dadilju. Zašto? Zato što je upravo obrazovanje, odnosno znanje alat samoj dadilji koji joj omogućava lakše obavljanje posla. O svijesti koje su sve prepreke, probleme i pojave pred dadiljama u njezinom radu zapravo je upravo zadaća obrazovanja. Vrlo se često kaže da je najbolje se uči na greškama, ali nažalost ne na svojima nego na tuđim. Upravo obrazovanje sprječava uči da se uči na svojim greškama i pomaže da se uči upravo na tuđim greškama. Ovdje treba naglasiti što se tiče obrazovanja da nije dovoljno sam tečaj koji se prođe da se dobije certifikat nego i ono što zakon naglašava da postoji kontinuirane edukacije odnosno kontinuirane registracije. Govorilo se danas o obrtništvu, da li je to pitanje, da li je to pitanje da će se riješiti obrtništvo itd. pa evo u suradnji, radi se Zakon o suradnji sa Hrvatskom gospodarskom komorom. Znamo podatak da ima dosta zahtjeva za otvaranje obrta upravo za dadilje. Međutim nije postajao dosad nikakvih zakonskih akata koje je to moglo ostvariti. Vođenje i otvaranje obrta za dadilje ne bi trebalo predstavljati nekakav veliki teret upravo zbog toga što je Ministarstvo poduzetništva unaprijedili su odnosno olakšali cijeli proces otvaranja obrta. Međutim treba svakako razmišljati a ja mislim da je gospođa ministrica u tom smjeru i naglasila, stvarate novi način zapošljavanja u obliku zapošljavanja dadilja jer kad pogledate primjere u EU, zemalje EU tada možemo zapravo pogledati primjere dobre prakse, odnosno primjenjivati kod nas. Prema tome mogu zapravo ponoviti, odnosno zaključiti da je postojanje dadilje nužnost, da ona mora biti što fleksibilnija u pogledu njihovog pravnog statusa kao i u načinu pružanja njihove usluge. Dadilje moraju biti obrazovane što je u njihovom interesu kao i u interesu roditelja djece odnosno cijeloga društva. A što se tiče lokalnih zajednica, oni bi trebali pružiti dodatnu uslugu. Naime danas je bilo dosta prijepora oko uloge lokalnih zajednica, da li postoje sredstva za to ili ne. Ja sam mišljenja obzirom da lokalna zajednica inače skrbi o predškolskoj dobi odnosno djece predškolske dobi da je ovo puno jeftiniji način od onoga inače institucionalnog naravno da ne mogu ja mjeriti se odnosno ne mogu uspoređivati što je bitno institucionalno ili izvan institucionalno. Međutim moram reći da svaki čelnik lokalne zajednice mora razmišljati o skrbi djece. Prema tome mora pronalaziti sredstva za socijalnu politiku jer je to vrlo bitno. I još na kraju u zadnje vrijeme sve veći broj je majki koja se vraća na posao nakon iskorištenih prvih šest mjeseci a isto tako se pokazalo da svako dijete mlađe od godinu dana zahtijeva individualni rad jer je emocionalno, sociološki i psihološki vezano zapravo za mali broj osoba i upravo ako su baka servis i teta servis ako je nemoguć, ako su bake zaposlene ili članovi kućanstva, tada sigurno treba posegnuti za ovim registrom. Evo i sad ću reći kao baka, sigurno ću za svoju malu Korinu razmišljati o registru dadilja, dadilja koja će imati certifikat. Hvala lijepa.
Replika, Zoran Vinković.
Pa mogu se ja uvažena kolegice složit s vama da svaki čelnik lokalne samouprave mora imati svijest i savjest o ovoj socijalnoj skrbi. I bar se ja evo u svom gradu Đakovu prepoznat kao takav jel grad Đakovo izdvaja negdje oko 15% proračuna koji je iskljaštren sa ovom fiskalnom decentralizacijom, prema socijalnoj skrbi i prema institucionalnim okvirima predškolskog odgoja. No uzmimo da mnoge jedinice lokalne samouprave imaju tu mogućnost obzirom da imaju i po stotinjak milijuna kuna svoj proračun. Grad Đakovo ga ima negdje izvorni proračun oko 40 milijuna kuna, da mnogi roditelji i to ne mislim samo na grad Đakovo nego na cjelokupnu Slavoniju i Baranju koja je nažalost postala najzaostalija regija ne radi Vinkovića ili HDSSB-a nego radi svih ovih 20 godina i odnosa prema Slavoniji i Baranji postala najzaostalija regija, da imate i sada ćete imati prijedlog za minimalnu plaću od 2900 kuna i ako netko ima sreće da radi. Dakle to je negdje 5800 kuna, a potrošačka košarica evo u Vukovaru je 7300 i grad Vukovar drugi grad po skupoći u RH. I sada vas ja pitam kako će jedan roditelj dati ili oba roditelja, da ne kažem ženu aktivno poslovno sposobnu ženu kako će dati to dijete na čuvanje, ako je kažem ekonomska cijena negdje gotovo do 2000 kuna. Grad Đakovo podupire i privatne vrtiće i Montessori vrtić, ima i svoj vrtić kojem je osnivač. Ima u tom vrtiću 50 zaposlenih. Razmislimo malo o tome i prije svega krenimo k stvarnoj decentralizaciji.
Hvala. Odgovor na repliku Tatjna Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo. Kolega vi ste govorili o gradu Đakovu, a ja ću reći o gradu Dubrovniku s tim da ću uvažiti svaku jedinicu lokalne samouprave u Hrvatskoj i razumijem da ne možemo biti svi isti. Razumijem da moramo težiti k što većem standardu i na kraju krajeva uloga čelnika lokalne samouprave je da svojim građanima daju ako ne može sa državnog nivoa da damo standard koji je izvan standarda. Vi ste spomenuli Đakovo, ja ću spomenuti Dubrovnik, da financiramo i asistente u nastavi, da financiramo i produžene boravke, da smo grad bez liste čekanja, da imamo najveća davanja umirovljenicima. Možemo, ali vjerujte inovativnim razmišljanjima, stvaranjem programa gledajući kakva je politika državna isto tako sa Zavodom za zapošljavanje radimo raznorazne programe. Osim toga postoje agencije, Razvojna agencija i s njima isto tako možemo raditi i postoje programi i možemo se aplicirati na europske fondove. Imamo mogućnosti samo treba htjeti. Hvala lijepo.
Hvala. Sada ćemo zastati sa raspravom. Određujem stanku do 15,00 sati. Prva na redu u pojedinačnoj raspravi Nadica Jelaš
Poštovane kolegice i kolege nastavljamo s radom. Na redu je uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, pomoćnice ministrice, poštovani malobrojni kolege i kolegice. Evo obzirom da je u dosadašnjoj raspravi o Zakonu o dadiljama rečeno već doista puno toga, da je oslikan gotovo sa svih aspekata ja ću se u svojoj raspravi koncentrirat samo na jedan segment, dakle želim istaknuti jednu ogromnu važnost, jednu izuzetno važnu ulogu obiteljskih centara u ovome zakonu i radi daljnjeg tijeka rasprave i naglaska na ono što želim reći htjela bih zapravo podsjetiti što to kroz ovaj zakon obiteljski centri moraju odraditi. Dakle ovako, obiteljski centri donose rješenja o ispunjavanju ili neispunjavanju uvjeta za obavljanje djelatnosti dadilje. Dalje, u postupku utvrđivanja uvjeta za dadilju ili pomoćnu dadilju obiteljski centri po službenoj dužnosti morati će pribavljati dokaze da osobe nisu pravomoćno osuđene za određena kaznena djela, da nemaju izrečenu sigurnosnu ili zaštitnu mjeru zabrane obavljanja djelatnosti i da nemaju izrečenu prekršajnu pravnu sankciju za obiteljsko nasilje. Dalje, ako dadilja obavlja djelatnost čuvanja djece u svom stambenom prostoru u tom slučaju obiteljski centar opet po službenoj dužnosti pribavlja sve naprijed navedene dokaze i za sve članove kućanstva te dadilje, dakle da članovi kućanstva nisu pravomoćno osuđeni za određena kaznena djela, da nemaju izrečene sigurnosne ili zaštitne mjere ili prekršajno pravne sankcije za nasilje u obitelji. Dalje, obiteljski centar pribavlja od nadležnog centra za socijalnu skrb izvješće o obiteljskim prilikama potencijalne dadilje jer je bolest nekog od članova njezinog kućanstva razlog zbog kojeg dadilja neće dobiti pozitivno rješenje za obavljanje djelatnosti čuvanja djece. Dalje, obiteljski centar pribavlja od nadležnog liječnika obiteljske medicine potvrdu o zdravstvenom stanju članova obitelji dadilje jer dadilja neće moći obavljati djelatnost čuvanja djece ako su odnosi između članova kućanstva potencijalne dadilje poremećeni. Dalje, obiteljski centar mora provjeriti da li se u stambenom ili poslovnom prostoru potencijalne dadilje ne pružaju već usluge obiteljskog doma ili udomiteljstva jer u tom slučaju se eto opet neće moći obavljati djelatnost čuvanja djece. Nadalje, obiteljski centar upisuje obrtnika dakle dadilju u registar osoba koje obavljaju djelatnost dadilje, odnosno briše ga iz tog registra ako više nisu ispunjeni uvjeti ili jedan od traženih uvjeta za obavljanje djelatnosti. Nadalje, obiteljski centar vodi registar i redovno ga ažurira u skladu s promjenama koje je dužan prijavljivati obrtnik, odnosno dadilja. Obiteljski centar dalje vodi imenik dadilja i pomoćnih dadilja i donosi rješenje o upisu ili brisanju dadilja i pomoćnih dadilja iz imenika. I na kraju, upravo sam na kraj stavila to zato što je ono po meni apsolutno najvažnije, obiteljski centri preko svojih stručnih radnika mogu provoditi i stručni nadzor nad provedbom ovog zakona, dakle nad provedbom Zakona o dadiljama. Dakle iz svega ovoga što sam rekla razvidno je da obiteljski centri imaju jednu izuzetno važnu ulogu u operacionalizaciji ovoga zakona i uz sav dosadašnji obiman posao jasno je da su ovim zakonom dobili još jedan i velik i vrlo složen posao od kojeg će najveći dio, to naglašavam, biti terenskog karaktera. Dakle stručne osobe iz obiteljskih centara trebati će određivati uviđaje na terenu radi određivanja određenih činjenica o kojima sam naprijed govorila. Naime, ja osobno zaista želim vjerovati da će se to odrađivati upravo na takav način, dakle izlaskom na teren, da se neće raditi kao do sada u jednom velikom broju centara za socijalnu skrb, dakle da su se odluke donosile iz kancelarija, bez uvida na terenu pa se eto zbog toga i moglo dogoditi na terenu da se recimo u Međimurju u šumi, u kolibi da živi dvoje djece koja nisu evidentirana ni u kakvim evidencijama, koja ne pohađaju školu, dakle koja doslovno žive u uvjetima iz 17.stoljeća. Ili recimo da se događaju obiteljske tragedije koje se ne bi morale dogoditi da je centar za socijalnu skrb kontrolirao događanja u obitelji. Ono zbog čega sam sve ovo uvodno rekla je radi pitanja da li su obiteljski centri prije svega kadrovski, a onda i materijalno osposobljeni da odrade uz ovaj postojeći posao i ovako zahtjevan i složen posao vezano za operacionalizaciju Zakona o dadilja. I još jedno zapravo važnije pitanje od ovog je tko će te poslove odrađivati u županijama gdje zapravo obiteljskih centara nema, a eto ima i takvih županija. Evo konkretno je riječ o Međimurskoj županiji, dakle Međimurska županija ima osnovan obiteljski centar ali on nije u funkciji, dakle njegov status je nedefiniran. Sve u svemu, ova moja rasprava zapravo je apel da se obiteljski centri ne reduciraju ako su takve zamisli postojale možda kažem. Dapače, apeliram da se obiteljski centri osnažuju, da se ekipiraju, a tamo gdje formalno postoje, dakle gdje su osnovani a ne funkcioniraju da se zaista što prije stave u funkciju. I tu primarno ponavljam opet mislim na Obiteljski centar u Međimurskoj županiji. Jer ako je igdje obiteljski centar potreban onda je potreban upravo u Međimurju i ne to samo zbog ovog Zakona o dadiljama već zbog niza specifičnosti u samoj Međimurskoj županiji od kojih je svakako najvažnija upravo ona da imamo najveći relativni udio, dakle najveći postotak romske populacije u ukupnom broju stanovnika zbog čega naravno se i Centar za socijalnu skrb uglavnom bavi tom populacijom i zbog čega se gotovo 80% proračuna Centra za socijalnu skrb troši upravo na potrebe romske populacije. I da na kraju zaključim. Ovaj zakon definitivno jest dobar zakon i rješava jedan velik i jedan složeni problem. I nikako ne mogu prihvatiti razmišljanja nekih kolega iz HDSSB-a da je on nepotreban. Dakle, sama činjenica da se do sada odvijala u stvarnosti ta masovna aktivnost čuvanja djece ali na jedan nelegalan neprihvatljiv način. Dakle, sama ta činjenica govori da je ovaj zakon potreban, međutim evo u kontekstu onoga svega što sam unaprijed rekla ne bi bilo dobro da obiteljski centri postanu najslabije ili budu najslabije karike u operacionalizaciji tog zakona jer im je zakon namijenio upravo to da budu najsnažnije karike u operacionalizaciji zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na ovo izlaganje imamo prijavljenu jednu repliku, poštovana kolegica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice Jelaš, Obiteljski centar u Međimurskoj županiji kao što ste i rekli postoji. Međutim, drugo je pitanje zašto od kolovoza prošle godine kada imamo ravnateljicu u Obiteljskom centru u Međimurskoj županiji ministarstvo nije pitalo što se tamo događa. Dakle, to je najljepši posao na svijetu i najbolje ravnateljsko mjesto trenutno u Hrvatskoj biti ravnatelj zapravo ničeg. Dakle, postavljam pitanje ovdje i ministrici zašto nitko ne pita zašto se od kolovoza prošle godine ništa nije poduzelo. Naravno, govorili ste o specifičnostima Međimurske županije. Ima ih još. I apsolutno da nam je potreban Obiteljski centar, ali upozorit ću jednako tako da Međimurska županija, odnosno vlast u Međimurskoj županiji na čelu sa SDP-om je odugovlačila i nismo imali unatoč planiranim sredstvima tada iz ministarstva, nije bilo volje da se Obiteljski centar i otvori. I vrlo dobro znate da je tome tako. Prema tome, ja postavljam pitanje zašto od kolovoza prošle godine nitko ne pita zašto nije zaposleno ljudi koliko je trebalo, zašto se nisu dali uvjeti, pita li netko uopće što se tamo događa. Hvala lijepa.
Na repliku će odgovoriti poštovana kolegica Nadica Jelaš.
Kolegice Glavak, pa vi znate da se priča o osnivanju Obiteljskog centra proteže od 2007. godine, a znamo tko je bio na vlasti u Međimurskoj županiji 2007., 2008. i prvu polovicu 2009. godine. Eto Obiteljski centar je osnovan, svi smo bili zadovoljni zbog toga, a na pitanje zašto on nije u funkciji eto nadam se da ćemo dobiti odgovor.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Za raspravu se prijavila uvažena zastupnica Đurđica Sumrak. Nema je, pa gubi pravo raspravljati o ovoj temi. Za raspravu se prijavio i kolega Zoran Vinković. Nema ni njega, pa i on gubi pravo raspravljati o ovoj temi. Želi li ministrica završno, zaključno? Da. Potpredsjednica Vlade i ministrica socijalne politike i mladih poštovana Milanka Opačić. Izvolite.
Evo vrlo kratko. Na kraju bih se htjela zahvaliti svima koji su danas sudjelovali u raspravi. Mislim da je velika stvar da smo ovaj zakon donijeli. Dakle, ovo je potpuno novi zakon u hrvatskom zakonodavstvu. Činjenica je da se o projektu dadilja govorilo još 2001. godine u jednom dokumentu kojeg je tada radio Državni zavod za obitelj i mladež. To se poslije nalazilo i u nacionalnoj obiteljskoj politici i evo 2013. godine napokon imamo zakon koji regulira djelatnost dadilje. Kao što je ovdje netko rekao u svojoj raspravi riječ je dakle o jednom zakonu čiju će provedbu trebati pozorno pratiti i vidjeti ukoliko se još neke stvari mogu doraditi kako bi olakšali ženama koje se žele baviti poslom dadilje, ali i roditeljima da ta usluga bude njima što dostupnija. I ono što je puno važnije što jeftinija. Zakon se naravno može još dorađivati, mijenjati, ništa nije nešto što je nedodirljivo, a ovaj zakon dodatno upravo zbog toga što po prvi puta kreće u svoju primjenu je nešto što treba pozorno pratiti. I evo ukoliko bude bilo kakvih potreba i na ovom zakonu se još dodatno može raditi i nakon izglasavanja u ovom Saboru. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem potpredsjednici Vlade i ministrici socijalne politike i mladih gospođi Milanki Opačić.
Konačni prijedlog Zakona o dadiljama, drugo čitanje, P.Z.E. br. 214. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se dizanjem ruke izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat? Hvala lijepa. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 102 glasa za donijeli Zakon o dadiljama u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Prelazimo na iduću točku dnevnoga reda. To je - Konačni prijedlog zakona o minimalnoj plaći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 269. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, a prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar rada i mirovinskog sustava poštovani Mirando Mrsić. Izvolite.
Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici, pred vama je i Prijedlog zakona o minimalnoj plaći s konačnim prijedlogom zakona. Kao što vam je poznato u primjeni je zakonom o minimalnoj plaći koji je donesen 2008. godine i u primjeni tog zakona i ako se čita obrazloženje u onom trenutku kad je donesen 2008. godine gdje se kaže da će ovaj zakon omogućiti da se minimalna plaća u odnosu na udio u prosječnoj plaći negdje s vremenom digne do 39, odnosno 40%. To je dobra bila namjera. Donesen je zakon kojim je donesena i formula kako će se utvrđivati minimalna plaća međutim je usklađenje te minimalne plaće tumačeno na različite načine. Dakle, jedan način je od strane sindikata, drugi način je od strane Vlade RH i to je dovelo do brojnih problema u samom ostvarenju zakona, odnosno postizanju onog cilja koji je zapisan, a to je da udio minimalne plaće u prosječnoj plaći u RH bude najmanje 40%. Dakle, u ostvarenju tog zakona imamo problem u načinu izračuna minimalne plaće. S druge strane se minimalna plaća usklađuje na način da je to jedna formula koju na temelju podataka Državni zavod za statistiku objavljuje 31.05. tekuće godine. Dakle, u vrijeme kada su već poznati ekonomski parametri. I s druge strane je potpuno isključena mogućnost da socijalni partneri utječu na visinu minimalne plaće i da minimalna plaća odgovara stvarnoj situaciji, odnosno da korespondira sa ekonomskom situacijom u zemlji. Ovakav način utvrđivanja minimalne plaće, dakle po starom zakonu, jer se ja nadam da ćemo konsenzusom usvojiti ovaj novi Zakon o minimalnoj plaći a mislim da ćemo s njime imati bolje reguliranu minimalnu plaću i to je jedan od socijalnih mehanizama u državi gdje ne dopuštate da minimalna plaća ode ispod granice siromaštva. No, da se vratim kratko na sadašnje stanje. Dakle, minimalna plaća je utvrđena 1. lipnja. U 2008. godini ona je iznosila 2,4% realni rast BDP-a i narasla je negdje u svibnju na 2814 kuna. Od tada, dakle od 2010. godine minimalna plaća nije rasla. Dakle, formula koja je zapisana u ovom zakonu očito da ne korespondira sa ekonomskom situacijom jer na tu formulu je utjecaj globalne gospodarske i financijske situacije bio izuzetno velik i de facto ako ostavimo zakon ovakav kao što je sada minimalna plaća će biti zabetonirana na 2814 kuna dok ne dođe do značajnijeg porasta BDP-a. Kad govorimo o padu BDP-a onda ne treba zaboraviti da je taj pad utjecao na smanjivanje isplaćenih bruto plaća zaposlenih u Hrvatskoj što onda dovodi do pitanja da o smanjenju iznosa minimalne plaće, dakle da li minimalna plaća s obzirom da je minimalna plaća vezana uz BDP u rast ili pad da li u onom trenutku kada padne BDP da li je po starom zakonu trebalo smanjiti minimalnu plaću? Srećom se to nije desilo, a ni zakon nije predvidio utjecaj negativnih kretanja BDP-a na izračun i visinu minimalne plaće. Opet napominjem minimalna plaća je socijalni zaštitni instrument održavanja egzistencijalnog minimuma radnika. Dakle, to je ona cijena rada ispod koje u Hrvatskoj ne bi trebalo biti isplaćenih plaća. Dakle, to je onaj minimalni dio koji čuva cijenu rada i radnike od siromaštva. Dakle, pred vama je prijedlog zakona koji nije veliki zakon. Dakle, ima sve skupa sa prelaznim odredbama 12 članaka. Zakon koji je vrlo značajan za samu politiku plaća u RH, značajan za socijalne partnere i stoga smo nakon razgovora i usuglašavanja sa socijalnim partnerima dogovorili način na koji će se ubuduće usklađivati minimalna plaća u RH. Da bi to usklađivanje bilo utemeljeno morali smo se dogovoriti o tome kako izračunati tu prvu startnu minimalnu plaću za ovu godinu, koje parametre uzeti jer očito da sadašnja formula koja je u sadašnjem zakonu nije dobra jer jednostavno ne odgovara niti ekonomskoj situaciji, a ne odgovara niti situaciji u ekonomiji. Dakle, opet napominjem da je po ovakvoj formuli, ovakvom načinu računanja kao što je bio dosada minimalna plaća bila zabetonirana na 2814 kuna i tako bi bila do daljnjega. Smatramo da to nije u redu i da je potrebno minimalnu plaću vezati uz određene parametre i u dogovoru sa socijalnim partnerima jedan od parametara koji bi se trebao uzimati u obzir kod izračuna minimalne plaće je prag rizika od siromaštva za jednočlano kućanstvo. Uzeli smo prag siromaštva za jednočlano kućanstvo u 2011. godini prema Izvješću Državnog zavoda za statistiku, broj članova prosječnog kućanstva u RH, omjer ukupnog broja stanovnika u RH i broja aktivnog stanovništva u RH te primjeni indeksa potrošačkih dobara za razdoblje od studenog 2011. do 2012. Da samo napomenem da nismo, da nije formula koju smo mi izmišljali, dakle to je formula koju upotrebljava Međunarodna organizacija rada, standardna formula kod izračuna minimalne plaće. Dakle, osnovica za izračun minimalne plaće utvrđivala bi se kao bruto iznos umnoška mjesečnog praga rizika od siromaštva … [[Govornik se ne razumije.]] kućanstva i broja članova prosječnog kućanstva u RH podijeljenog s omjerom ukupnog broja stanovnika u RH i broja aktivnog stanovništva prema podacima Državnog zavoda za statistiku usklađena sa indeksom potrošačkih cijena dobara za razdoblje od studenog 2011. do listopada 2012. Dakle, to su sve podaci koji su javno objavljeni i podaci iza koji stoji Državni zavod za statistiku. Na temelju tih parametara iznos minimalne plaće utvrdio bi se preračunavanjem osnovnice za izračun minimalne plaće, tako da se neto iznos osnovice za izračun uveća za doprinose za obvezna osiguranja iz primitka, porez na dohodak i prosječnu stopu prireza od 10% uz primjenu osnovnog odbitka prema posebnom propisu. Uz primjenu opisanih kriterija i način izračuna, a prema raspoloživim podacima iznos minimalne plaće u 2013. godini bi iznosio 2974,99 kuna, dakle otplike 170 kuna više nego što je bio do sada. Dakle, taj način određivanja minimalne plaće za 2013. je usuglašen sa socijalnim partnerima i jednu novost smo uveli u zakon, a to je da smo omogućili da u kolektivnom pregovaranju, u svim onim granama za koje znamo da su nisko akumulativne i nisko dohodovne, moguće je da sindikati zajedno sa poslodavcima dogovore i nižu minimalnu plaću, no ona ne smije biti manja od 95% minimalne plaće koju donese Vlada Republike Hrvatske. Također smo donošenje minimalne plaće makli iz domene Državnog zavoda za statistiku jer smatramo da to je u domeni Vlade i da treba biti donošena uredbom, tako da će i za ovu minimalnu plaću i za sljedeće minimalne plaće će se donositi Uredbom Vlade Republike Hrvatske prije donošenja proračuna za sljedeću godinu. S time da, jasno s obzirom da postoji mehanizam usuglašavanja sindikata i poslodavaca, da minimalnu plaću treba donijeti najmanje 2 mjeseca prija stupanja na snagu minimalne plaće, dakle ako ona stupa 1.1.2014. minimalnu plaću, potrebno uredbom odrediti najkasnije u 10. mjesecu. Ono što nam je cilj ovim zakonom je da minimalna plaća u RH ovisno o snazi naše ekonomije i mogućnostima naše ekonomije u budućnosti dosegne ono što je cilj, a to je 50% neto minimalne plaće. Dakle, to je cilj koji ovim zakonom želimo postići, što prijašnjim zakonom očito, s obzirom na formulu koja je bila vezana uz bruto domaći proizvod nije bilo moguće. S druge strane otvaramo mogućnost kolektivnog pregovaranja, dakle za sve grane i za one nisko akumulativne i sve ostale, da sindikati zajedno sa svojim poslodavcima dogovore i 5% nižu minimalnu plaću sa ciljem da tim granama omogućimo da poslovanje bude što lakše, posebno kad govorimo o drvnoj, kožarskoj i tekstilnoj industriji gdje bi minimalna plaća ako se sindikati i poslodavci dogovore, minimalna plaća bi porasla za 21 kunu, umjesto 170 kuna. Nadam se da ćemo u raspravi podržati ovaj prijedlog i da će minimalna plaća i Hrvatskoj rasti i sprječavati da cijena rada i cijena rada radnika bude ispod praga siromaštva. Da nismo ovo napravili, s obzirom na formulu koja je bila u prijašnjem zakonu vjerojatno bi vrlo brzo došli ispod praga siromaštva. I s druge strane promoviramo socijalni dijalog i socijalno partnerstvo jer i u donošenju minimalne plaće za 2014., 2015. i ostale godine, prije donošenja je potrebno provesti dogovore sa socijalnim partnerima, dakle i sa sindikatima, i sa poslodavcima i utvrditi parametre koje ćemo koristiti kod utvrđivanja minimalne plaće. S druge strane štitimo cijenu rada, jer minimalna plaća koja se dogovori za sljedeću godinu ne može biti manja nego minimalna plaća koja se je dogovorila prethodne godine. Dakle, na takav način isto štitimo standard radnika. I za kraj, nadam se da ćemo izbjeći u diskusijama političke govore i da, ja se nadam da ćemo dobiti politički konsenzus oko minimalne plaće jer je minimalna plaća nešto što je važno za građane RH i za radnike. Dakle, sve ono što bude dobro i konstruktivno, što bude provedivo ćemo rado prihvatiti. Hvala lijepo.
Hvala i vama ministre. Imamo nekoliko replika. Prvo poštovani kolega Dinko Burić. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] učinilo mi se da je kolegica bila prije mene, ali u redu je. Ako vi kažete da je tako, nema problema.
Jeste odustali od replike?
Ne, nisam.
Onda izvolite.
Sve je u redu, samo polako. Dakle, poštovani gospodine ministre rekli ste u svom uvodnom izlaganju kako ste se vodili time da se dosadašnja formula za izračunavanje ne primjenjuje jer bi to onda utjecalo. Bilo bi negativno po naše građane. A li vi niste rekli jednako tako da su se sindikati zalagali da se primjenjuje formula međunarodne organizacije rada po kojem bi ova minimalna plaća nego što je sada, iznosila bi preko tri tisuće odnosno negdje oko 3080 kuna. Međutim najspornije u svemu ovome što se pokušava zanemariti činjenica da mi danas u Hrvatskoj imamo stopu razinu siromaštva preko 21%, 21,1% građana Hrvatske danas živi ispod razine siromaštva i da je otkako je ova Vlada stupila na snagu broj nezaposlenih narastao za 60 tisuća samo u ovih 14 mjeseci, da je prosječna neto plaća pala sa onih 5720 kuna koliko je na kraju studenog 2011. godine kad su završeni izbori iznosila danas na 5400 kuna, to su plodovi rada ove Vlade. I ono što posebno želim naglasiti. Vi nas upozoravate da ne držimo političke govore. Bilo bi puno bolje da građani Hrvatske nisu poslušali predizborna obećanja koja su potvrdila onu staru poslovicu da se najviše laže dakle u ljubavi, u lovu i u predizbornim obećanjima. To je plan 21 koji je jedna od najvećih obmana hrvatskih građana u posljednjih rekao bih desetak pa i više godina.
Na repliku odgovora poštovani ministar rada i mirovinskog sustava Mirando Mrsić.
Dakle nažalost apel nije urodio plodom, kad govorimo o formuli usuglašena sa sindikatima, dakle to je modificirana formula međunarodne organizacije rada. Na prijedlog sindikata smo uveli i onaj dio koji je vezan uz troškove života, prema tome ovo je plod dogovora između sindikata, Vlade i poslodavaca. Jasno da minimalna plaća može biti i veća ali morate uzeti u obzir i one grane koje će vrlo teško podnijeti i ovu minimalnu plaću koja sada se predlaže i zato smo uveli u zakon da se može dogovoriti i niža minimalna plaća ali samo na temelju kolektivnog dogovaranja. A što se tiče plodova i ubiranja plodova vidjet ćemo na izborima za tri godine pa ćemo onda vidjeti tko je bio u pravu a tko nije.
Iduća replika, poštovani kolega Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Vrlo interesantno da predstavnici Vlade su počeli u zadnje vrijeme educirati zastupnicima kako će govoriti. Nemojte slučajno reć nešto što se nama ne sviđa. Gledajte gospodine ministre. Mi da želimo ovdje … [[Govornik se ne razumije.]] onda bi mi pričali o minimalnoj plaći od 4 ili 5 tisuća kuna. Međutim to bi bilo nešto kako vi nazivate politikom. Međutim politički govor ste održali vi jer kad kažete da će Vlada određivati minimalnu plaću a ne Zavod za statistiku koji ima sve parametre, to je čista politika. Jer ako netko ima parametre i ako izuzmete ekonomske kriterije kao osnov za rad nečega onda je to politika. Jer vi ne možete reći da vi u Vladi koji koristite parametre koje svojim radom objavljuje Državni zavod za statistiku, znači oni nisu dobri za to napraviti. A vi u Vladi koji to koristite, jeste. Međutim ono što je činjenica je ono čega ne možete pobjeći a to je da nije dobro da se minimalna plaća određuje mimo ekonomskih kriterija. A kad toliko brinete o toj minimalnoj plaći onda recite što je s ovih 370 tisuća nezaposlenih, šta je sa 8 tisuća kuna mladih koji imaju 1600 kao nekakvu pripravničku plaću da odrede, i čak i oni koji su mogli zapošljavati pripravnike više ne zapošljavaju pripravnike nego koriste da ti mladi ljudi rade za 1600 kuna. Dakle to je politika i to je politikantstvo, jer vi nećete reći vi kažete 8 tisuća ljudi je nezaposleno. Ali nećete reći činjenicu. I druga stvar dajte već jedanput se prestanite ponašati da je to vaša kuća. Ovo je naša kuća i mi imamo svoja pravila kako ćemo ovdje govoriti i što ćemo govoriti a vi se možete smijati koliko god hoćete. Međutim ovih 370 tisuća Hrvata na burzi se uopće ne smije, dapače muka im je kad govorite kako taj broj će i dalje rasti.
I na ovu repliku odgovora ministar rada i mirovinskog sustava Mirando Mrsić.
Dakle kad govorimo o podacima nadam se da ste čitali zakon, a vjerojatno jeste. Dakle parametri za izračun minimalne plaće su parametri koje dobivamo od Državnog zavoda za statistiku ali parametri koji su sada u sadašnjem zakonu o minimalnoj plaći su takvi koji onemogućavaju da minimalna plaća raste i minimalna plaća u četiri godine je ostala ista i ostat će ista zauvijek. Sa ovim novim parametrima usuglašeni sa socijalnim partnerima će minimalna plaća korespondirati troškovima života i korespondirat će sa pragom siromaštva. Sadašnja formula koja je vezana uz porast ili pad bruto domaćeg proizvoda je dovela do toga da je minimalna plaća zabetonirana od 2010. do danas. Nije se pomakla niti za jednu lipu. Kad govorimo tko ima ovlasti dakle ovlasti ima Vlada koja će donositi uredbom minimalnu plaću ali kao što vidite i u zakonu tek nakon savjetovanja sa socijalnim parterima i ono što smo promovirali bez dogovora sa socijalnim partnerima se neće donositi minimalna plaća, dakle ona će biti vezana uz parametre koje se dogovorimo i uz savjetovanje sa socijalnim partnerima. A kad govorimo o 8 tisuća mladih ljudi mladi ljudi su mjeru pozdravili i mjera ide dalje, a ja bih se osvrnuo samo na 15 tisuća onih koji su 2011.gurnuti u obrazovanje za zanimanja za koja im nije bilo niti bitno niti su se mogli zaposliti, a otišli su u obrazovanje samo zato da ih se makne sa Zavoda za zapošljavanje i maskira broj nezaposlenih. Mi ne maskiramo broj nezaposlenih, on je takav i to je slika u kojoj Hrvatska je ali nije posljedica ovoga što se danas dešava nego onoga što je 2008.godine trebalo [[Upadica: Vrijeme ministre.]] raditi a nije se radilo.
Iduća replika i poštovani kolega Mladen Novak.
Hvala lijepo. Ministre ovaj zakon se zove Zakon o minimalnoj plaći i pretpostavka da je pisan upravo zbog radnika koji su zaposleni u onim granama koje ste vi malo spominjali u nisko akumulirajuće. Sada mi nije jasno zbog čega onda još dodatna mogućnost umanjenja bez obzira što je to kroz kolektivne ugovore, kolektivno pregovaranje ali to je već minimum minimuma, to je već onaj ajmo reći donji prag uz kojeg je budimo iskreni nemoguće danas preživljavati. Čemu sada davati još dodatnu mogućnost? I ne bih se složio s tim da vi ovo što ste rekli da je to na neki način modalitet oživljavanja kolektivnog pregovaranja. Ja baš mislim suprotno da se je to praktički se daje modalitet poslodavcima da kroz članak 8.vrše dodatni pritisak na sindikate, da ih ucjenjuju. Na kraju krajeva i ovaj model koji ste vi ponudili i usuglasili sa sindikatima išao upravo po tom principu uzmi ili ostavi. A onda vi preuzmite javnost a onda ćemo mi reći evo sindikati su bili ti koji su protiv povećanja minimalne plaće. Tako da o tome bi se dalo dosta o ovome što ste rekli da je to oživljavanje kolektivnog pregovaranja. Hvala.
I na ovu repliku odgovara ministar rada Mirando Mrsić.
Ja ću stalno ponavljati da je ovaj zakon donesen usuglašavanjem međusocijalnih partnera, Vlade i sindikata i poslodavaca i baš na zahtjev sindikata iz niskoakumulativnih grana se kao jedna od mogućnosti uvažena i to smo stavili da je moguće ugovoriti i nižu minimalnu plaću zbog poteškoća poslovanja u tim sektorima. Prema tome, to je nešto što omogućava da i sindikati i poslodavci sjednu za stol i razmišljaju o tome da povišenje minimalne plaće može ugroziti poslovanje i da se dogovore da za tu godinu će minimalna plaća biti manja. Ali i sa tom minimalnom plaćom koja je manja za 5% mi omogućujemo da i u tim granama minimalna plaća raste negdje za 21 kunu, dakle neće ostati zabetonirana na onoj razini koliko je bila zabetonirana. Prema tome, to je kolektivno pregovaranje i to omogućava bar da sindikati i poslodavci u tim niskoakumulativnim granama sjednu i dogovore se kako da li će primijeniti punu minimalnu plaću ili će se dogovoriti za 5% manje. i to je na zahtjev sindikata iz tekstila, drvne industrije, kožarske jel oni shvaćaju u kojem se trenutku nalaze da naravski treba imati veću minimalnu plaću ali ne ugroziti svoje radno mjesto. Ali smo s druge strane rekli ne, mi nećemo to ograničiti samo na te grane nego ćemo omogućiti svima koji dolaze u poteškoće da ugovore i minimalnu plaću 5% manju, ali samo putem kolektivnog pregovaranja. Ako se ne ide minimalna plaća će biti ona koju Vlada propiše.
Sljedeća replika poštovani kolega Branko Hrg.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre, nije vama lako. Vi ste cijelo vrijeme ustvari u ulozi glasnogovornika Zavoda za statistiku iznoseći podatke koliko ima novo nezaposlenih. Ali nisam siguran da će 21 kuna povećanja na plaći spasiti hrvatske radnike od siromaštva. Ja bih rekao i dao prijedlog da ustvari probate utjecati na svoje kolege u ministarstvima obrta, poduzetništva, gospodarstva da oni nešto naprave pa da počnete iznositi drugu statistiku da se je smanjio broj nezaposlenih i da se povećava minimalna plaća. Ovdje imamo situaciju da omogućujemo već smanjenje prije povećanja. A kad malo bolje gledam čini mi se da će se minimalna plaća koja je ovdje predložena od sada izjednačiti sa plaćom državnih službenika kada se smanji za onaj dio koji se predviđa pa će oni koji imaju 3000 kuna plaću sada sa tim smanjenjem u principu doći već polako na minimalnu plaću. Možda smo trebali taj zakon i tako onda nazvati … dva zakona u jednom. Tako da mislim da bez obzira na sve zakon treba podržati obzirom da se radi o bilo kakvom povećanju pa makar bio on i u predizborno vrijeme pred lokalne izbore.
Prelazimo na iduću repliku. Iznijet će je poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre. Ako su sindikati tako zadovoljni sa usklađivanjem s razgovorima, s dijalogom i sa ovim postignutim dogovorom ne znam zbog čega prijete ulicom i zbog čega izlaze za 1.maj na trgove, na ulice, zbog čega prijete generalnim štrajkom. Sasvim sigurno da je za pohvalu za svaku pohvalu svako podizanje minimalca, plaće bilo čega jel se teško živi pa i 20 kuna, 50 kuna, 150 ili 160 kuna. O tome će kolega više govoriti u ime kluba. Međutim ja bih se htio samo osvrnuti na onaj vaš dio kada ste rekli, nadam se da ćemo izbjeći političke govore. Ujutro nam je političku bukvicu održala vaša kolegica iz Vlade gospođa Opačić i sve manje razumijem nastupe Vlade. Govorite nam što smijemo, što ne smijemo govorit, kako trebamo govorit, kako ne podučavate što su politički poeni, što nisu politički, gdje možemo skupljati političke poene i gdje smijemo skupljati. Zar se u Saboru ne smije govoriti politički? Pa ovdje sjedi 151 političar. Šta oni drugo rade, što vi radite kao ministar, kao liječnik u Ministarstvu rada, po čemu ste vi stručnjak za rad nego ste politički. Što je poručio premijer jučer, da ne želi stručnjaka u Vladi, u Ministarstvu nego želi političku osobu kao ministra turizma. I sada vi ovdje nama govorite nemojte politički govorit. Nego šta da govorimo, pa jedino mi i jest ovdje u Saboru politički govoriti samo što trebamo znati politički i voditi državu što vi i vaša Vlada ne zna.
Na repliku odgovara ministar rada i mirovinskog sustava Mirando Mrsić.
O tome tko, šta, kako radi i koliko radi će odlučit građani Republike Hrvatske na izborima pa ćemo vidjeti tko je uspješan i tko nije. Meni je žao što se vrlo malo okrećemo i razgovaramo o tome da li je ovo rješenje dobro, za radnike dobro, nije dobro nego skrećemo jasno na druge teme što je legitimno pravo kao što je legitimno pravo sindikata da najavljuju prosvjede, štrajkove i to je legitimno pravo i naravski da će to sindikati procijeniti što od toga im odgovara, što ne. Ali unatoč tome i bez obzira na to opet ćemo morati sjesti za stol jer ulica neće riješiti probleme koje Hrvatska ima, 170 milijardi kuna duga, zemlja koja 23 godine nije otplatila ni kunu glavnice, dakle to štrajkovi neće riješiti i zato Vlada i ja i svi mi u Vladi pozivamo da se sjedne za stol, a ovo je jedan plod jednog dobrog socijalnog dijaloga. Možda na nekim drugim temama nismo imali dobar socijalni dijalog, to smo priznali. Unaprijedit ćemo, sjest ćemo za stol, dogovorit ćemo se, ali ovo je plod i ne znam kako da vas uvjerim da ovo je plod jednog dobrog socijalnog dijaloga, razgovora, bezbroj sastanaka, razmišljanja i svega toga i kao i svaki socijalni dijalog on je kompromis, kompromis između jedne i druge i treće strane. Niti jedna ni druga ni treća strana nije 100% zadovoljna, ali su svi zadovoljni da imamo konačno Zakon o minimalnoj plaći koji će dovesti do toga da minimalna plaća u Hrvatskoj raste i to je razlog zašto donosimo ovaj zakon. Po ovom starom zakonu ona neće rast. Točka.
I posljednja replika, poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi ministre, krenuo ja jutros u Zagreb, pita me kćerka, sin i žena di ideš ti, pa ja kažem evo idem u Sabor, pitaju me pa šta ćeš tamo radit, pa reko idem tamo sjedit, imaju grijanje, po ljeti imaju hlađenje i neću ovdje uopće se baviti politikom. Ja doista ne znam što vi očekujete. Čak i biskup Strossmayer u ovom Saboru nije držao misu nego je držao političke govore i to hrvatski orijentirane. Kako se dogovarate sa sindikatima, kako se dogovarate sa socijalnim partnerima. Evo jutros je u 9 sati broj nezaposlenih bio 373 tisuće 823, danas popodne je 375 tisuća 400 i vjerojatno taj broj raste dok ja pričam. Mi pričamo o prosječnoj plaći ovdje minimalnoj, minimalnoj plaći od 2984 kune, nešto više, zavisi jel kupujete eure, prodajete eure, oko 400 eura. Istovremeno potrošačka košarica evo u Vukovaru za četveročlanu obitelj je 7000 kuna, dakle gotovo tisuću eura. O čemu mi pričamo? Pričamo priču pred lokalne izbore kako smo podigli minimalnu plaću za 21 kunu i nešto lipa. Možemo kupit 4 kg kruha i to je socijaldemokracija. A istovremeno sindikati najavljuju ulicu za 1.svibanj, dakle očigledno ni sindikatima, a ni građanima nije ostao za onaj grah u Maksimiru nego će ovdje vjerojatno u ovom kavezu na Trgu svetog Marka imati ali ne proslavu međunarodnog praznika rada nego prije svega velike prosvjede. I zaboravimo priču o Narcisu, pogledajmo se u ogledalo i kažimo istinu.
Na repliku odgovara ministar rada Mirando Mrsić.
Ja sam pažljivo pratio o čemu ste pričali i razgovarali i bilježio, dva puta ste spomenuli minimalnu plaću i to je sve. Sve ostalo je bio politički govor. Prema tome, minimalna… … [[Upadica se ne razumije.]] Raspravljamo o zakonu, dakle raspravljamo o Zakonu o minimalnoj plaći, prema tome ja očekujem da dobijemo ili zeleno svjetlo ili crveno da kaže gospodo ne valja vam zakon, zakon vam ne vrijedi, mi nećemo glasat za njega jer smatramo da to nije zakon koji će pomoći radnicima u Republici Hrvatskoj. I ja očekujem da barem u vašoj replici barem bude dvije rečenice o ovom zakonu i kažete u redu je zakon, nije u redu zakon. Replicirali ste meni zastupniče Vinković, prema tome ja sam govorio o zakonu, nisam govorio o nečemu drugom. Ja sam govorio o Zakonu o minimalnoj plaći. Poslušajte fonogram pa ćete vidjeti da o ničem drugom nisam govorio nego o Zakonu o minimalnoj plaći. Vi ste replicirali na moj govor, nijednom rečenicom niste spomenuli zakon, jednom rječju ste spomenuli minimalnu plaću. … [[Upadica se ne razumije.]]
Sad prelazimo na raspravu po klubovima, ali ću prije toga moliti kolegu Vinkovića da ne dobacuje iz klupe, da omogući raspravu ovdje u ovom Saboru. Pa pozivam kolegu Zlatka Tušaka da iznese stajalište u ime svoga kluba Hrvatskih laburista-Stranke rada.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, ministre sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Pa ja se nadam da će nam se na kraju ipak dozvoliti da govorimo kako mi hoćemo u ovom Saboru jasno uz onaj dio koji je propisan da ne kršimo Poslovnik o radu Sabora. I zato ću početi ovu raspravu o Zakonu o minimalnoj plaći ne sa govorom našeg premijera Zorana Milanovića već sa govorom američkog predsjednika Obame pred mjesec dana u američkom kongresu kada se obratio svojim kongresnicima i pred njih stavio dva važna prioriteta. Prvi prioritet je bio smanjivanje siromaštva i jačanja srednje klase. Tada je rekao da srednja klasa mora ojačati, a broj siromašnih mora se smanjiti. Rekao je ova Vlada mora raditi za većinu, a ne za bogatu manjinu. Rekao je kako je nedopustivo da su primanja građana u posljednjih 10 godina smanjena dok je dobit korporacija porasla na najveću moguću razinu u povijesti. I drugi prioritet koji je stavio pred kongresnike je da najniža satnica treba se povećati za 20% sa 7 i pol dolara na 9 dolara, a obrazložio je to kako je nedopustivo da ljudi koji rade puno radno vrijeme nemaju dovoljno novaca da bi nahranili svoje obitelji. Zašto sam počeo sa govorom američkog predsjednika Obame? Zato što na našu žalost u 15 mjeseci ove Vlade premijera Zorana Milanovića, njegovih ministara do sada nismo mogli čuti ovakve govore. Mi čujemo samo o smanjivanju prava, samo o smanjivanju plaća. Zadnje je 3% smanjivanje plaća, nova opterećenja građana i kroz nove i veće poreze. U svojim nastupima premijer ponajmanje govori o socijalnoj pravednosti, zaštiti prava radnika ili borbi protiv dohodovne nejednakosti. Ako nešto i kaže ne održi svoje obećanje koje je tada rekao. Na primjer to je izmjena Zakona o radu ili socijalni dijalog sa socijalnim partnerima, jer vidimo na kraju sindikati izlaze sa svojim članstvom na ulice. Kada 1. srpnja ove godine uđemo u EU bit ćemo 28 članica, a po siromaštvu Hrvatska će se nalaziti na 25 mjestu od 28 članica. Iza nas će biti jedino Rumunjska, Bugarska i Litvija. I pitam se da li su hrvatski građani to zaslužili? Upravo da bi zaustavili takvo loše stanje Hrvatski laburisti još u srpnju prošle godine uputili su prijedlog za izmjenu Zakona o minimalnoj plaći uz procjenu da je to nužno učiniti zbog pada standarda. Rasprava o tom prijedlogu bila je u kasne sate 23. listopada prošle godine, a vladajuća većina tada je odbila naš prijedlog sa obrazloženjem da će uputiti svoj prijedlog u raspravu. U našem prijedlogu minimalna plaća trebala je iznositi 40% prosječne plaće u Republici Hrvatskoj, a narednih 5 godina trebala je rasti 2% do 50% iznosa u prosječnoj plaći. Po tom našem prijedlogu minimalna plaća trebala je iznositi 3118 kuna i to je bio prijedlog još pred 8 mjeseci. Razlozi zašto je to trebalo učiniti bili su pad standarda, povećanje cijena, rast PDV-a sa 23 na 25%, rastom energenata poput plina 30%, struje 20%, vode, prijevoza čime su porasli troškovi života. Naš prijedlog nije prihvaćen kao što sam rekao iz razloga da će Vlada uputiti svoj prijedlog. I evo konačno nakon odbijanja prošlo je pet mjeseci i dobili smo prijedlog zakona koji ima kao što je ministar rekao 12 članaka i on je pred nama. I imamo prijedlog Vlade koji je usuglašen sa socijalnim partnerima i po njemu kao što je kazano minimalna plaća treba iznositi 2984 kune. Ako usporedimo naš prijedlog i ovaj prijedlog Vlade naš prijedlog je bio za 134 kune više. Iz ovog primjera možemo zaključiti zašto je odbijan naš ovaj prijedlog i kakav odnos ima Vlada kada govorimo o najnižoj cijeni rada. Da smo pred osam mjeseci prihvatili onaj naš prijedlog pomogli bi značajnom broju radnika kojima svaka kuna znači spas u kućnom budžetu, sačuvali bi neke od ovrhe, a što je najvažnije sačuvali bi i zdravlje njima i njihovim obiteljima jer vjerojatno u pomanjkanju novaca nezdravo se i hrane i nemaju dovoljno za zdravu prehranu. Zakon o minimalnoj plaći primjenjuje se od 1.7.2008. godine i prvi iznos je iznosio 2747 kuna, a koja je u prosječnoj plaći iznosila 39%. Udio minimalne plaće u prosječnoj plaći se stalno smanjuje. Kada je 2009. godine ona povećana sa 2974 na 2018 kuna prosječna plaća je povećanje iznosilo 36% udio u prosječnoj plaći. Danas je taj udio 34,8% a što je manje za 4,2 od početne te minimalne plaće. Unazad nekoliko mjeseci taj odnos se kretao u srpnju 36%, kolovozu 35%, rujnu 36, listopadu 35, studenom 34, a prosincu 35%. Sa ovim prijedlogom on će biti nešto više i iznosit će 38% iz čega i dalje možemo vidjeti da je to manje za 1% od početne one minimalne plaće. A trenutno imamo inflaciju od 5,2% i pad prosječnih plaća u 12. mjesecu za 185 kuna. Po čemu je onda jasno da minimalna plaća je ispod svih kriterija kada govorimo o mogućnosti da bi normalno sa njom se moglo živjeti. Minimalna plaća trebala bi biti socijalno pravedna s kojom bi se štitio donji prag dostojanstva. Da li je iznos od 2984 kune taj? Ako uzmemo da neto bi trebao biti negdje prosječno 2350 kuna, a sat rada tada iznosi 13,50 kuna. Pitanje da li s tim iznosom 100 tisuća radnika ili 300 tisuća njihovih članova obitelji može normalno živjeti i prehraniti se uz ovakve visoke režije koje jesu i visoke cijene hrane? Sigurno je da ne, ako nisu sretnici i imaju nekakav drugačiji izvor prihoda. Zabrinjavajući je i podatak o padu maloprodaje za 5,3% po čemu možemo samo zaključiti u kakav položaj su dovedeni građani, da li dugoročno efekti povećanja PDV-a za 2% daju rezultate jer i tih 5,2% kada kažemo će biti i rezultat da su manji efekti od tog povećanja PDV-a. Zato je bitno pitanje da li s ovako predloženom minimalnom plaćom smanjujemo dohodovnu nejednakost i sprječavamo socijalnu nepravednost. Hrvatski umirovljenici stranka rada su sigurni i na to su još davno prije upozoravali. Povećanje od 170 kuna dobro će doći jer nekima to možda je zadnja slamka spasa, ali to su mrvice koje neće ublažiti socijalnu bijedu onih koji rade za minimalnu plaću, a neće vratiti ni dostojanstvo rada koje je ozbiljno narušeno uz stalno smanjivanje plaća. 370 tisuća nezaposlenih i 240 tisuća onih koji imaju blokirane račune. Znajući da veliki broj građana u našoj zemlji živi ispod praga siromaštva taj broj neće se sigurno popraviti sa ovih 170 kuna, znajući da prag siromaštva za jednog člana iznosi 2020 kuna dok za 4-članu obitelj on je 4240 kuna. I prema podacima EUROSTATA u Hrvatskoj 32,7% ili oko milijun i 400 građana živi u siromaštvu, a 14,8% su ekstra siromašni. Znači, oko 700 tisuća građana je praktično u bijedi. Iako konvencijama mora Europskom socijalnom poveljom se tražiti da udio minimalne plaće u prosječnoj plaći treba biti 50% ovaj prijedlog zakona ne ide u tom pravcu jer je zaostajanje i dalje prisutno ovih 5 godina u dijelu postotka prosječne plaće i minimalne plaće. I sad nekoliko rečenica na sam zakon. U samom zakonu u članku 5. uređuje se minimalna plaća za 2013. godinu uz vrlo kompliciranu formulu i elemente koji su upitni za korištenje iznosa neto plaće s prosjekom 10% prireza. Znamo da plaća nikad ne može biti ista u Zagrebu s 18% prireza ili negdje gdje taj prirez je manji ili gdje ga uopće nema. Takav iznos u članku 6. Vlada utvrđuje uredbom u roku 15 dana i postavlja se pitanje zašto uredbom ako u zakonu koristimo dio statističkih podataka, a koji se čak 10 godina ne mijenjaju iz popisa stanovništva. Ali valjda Vlada uvodi praksu da se uređuje sve uredbama ili svojim ovlastima pa možda i nama u Saboru neće na kraju krajeva ni trebati jer će Vlada sve uređivati uredbama. Pitam se i zašto je trebalo tako komplicirani izračun minimalne plaće, a moglo se jednostavno utvrditi model postotka, primjer 40% prosječne bruto plaće ili neki drugi postotak koji se može pratiti mjesečno, kvartalno ili na nivou godine. Za primjer, na osnovu prosječna plaća za 2012. godinu minimalna plaća bi trebala iznositi 3150 kuna i to bi valjda bio primjerenije i socijalno pravednije ali Vlada se valjda boji da ne bi previše dala radnicima ili da se ne bi sa nekom kunom više obogatili. Članak 7. stavak 3. određuje kako će se 2014. godine i narednih godina povećavati minimalna plaća i tu se govori da će se imati u vidu udio minimalne plaće u prosječnoj te uz konzultaciju sa socijalnim partnerima ministar će predložiti Vladi da donese uredbu. Bojim se kako se to dosada ova Vlada odnosila prema radnicima bez jasnih kriterija koji bi imali obvezujući postotak usuglašavanje minimalne plaće neće se ništa popraviti u zaštiti dostojanstva rada i radnika i s ovakvim rješenjem u zakonu gdje su osuđeni na milost Vlade da li će urediti uredbom ili ne jer to dosad nisu imali prilike osjetiti radnici da im je išta ova Vlada dala. U članku 8. propisano je da se u kolektivnom ugovoru može ugovoriti manja minimalna plaća za 5%. Po tom ćemo imati minimalniju od minimalne plaće što nije dobro rješenje, a poslodavci će to itekako koristiti. U postojećem zakonu imali smo i sličnu odredbu, ali ona je bila obuhvaćena samo sa drvnom i tekstilnom industrijom i taj dio umanjenja je važio za period od 4 godine, a sada smo u zakon praktično ugradili da to može se u svim djelatnostima dešavati. I znajući da tih 5% umanjenja, a i odnos da minimalnu plaću u dosta kolektivnih ugovora je osnovica za izračun plaće kao početni dio koeficijenta 1,00 ili kako je to već regulirano kolektivnim ugovorom da će poslodavci u tom slučaju jasno inzistirati da bude manja minimalna plaća i da imaju jeftiniju radnu snagu. Ali, ovaj dio kao što je ministar rekao usuglašeno je sa socijalnim partnerima pa onda to prepuštam da se oni izbore kroz kolektivne ugovore, ali bojim se da će poslodavci itekako ucjenjivati sindikate a i same ove radnike, da bi tu minimalnu plaću umanjili. Osim povećanja iznosa od 170 kuna, ostala rješenja u ovom zakonu su loša, a Hrvatski laburisti za ovako mali i vrlo bitan zakon smatraju da nije dobro rješenje i on će ići na štetu radnika kod određivanja novog iznosa minimalne plaće nakon 2013. godine i vidjet ćemo unutar toga da smo bili u pravu kao i dosta slučajeva na koje smo do sada upozoravali, pa i u onima svima koji nas nazivaju populisti, u ovom slučaju iz prvog citata kada sam rekao kako nastupa u svojim govorima predsjednik Obama, pa neka i njega prozovu populistom. Hvala lijepa.
Na ovo izlaganje ima točno 7 replika. Prvo poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Poštovani kolega Tušak vi ste počeli obmanjivat hrvatski narod zbog toga je citirate gospodina Obamu. Gospodin Obama je jedan običan populist, sve ono što je govorio je čisti populizam, jer gospodin Obama krivo govorio u Američkom kongresu, on bi se trebao ugledati na hrvatskog premijera Milanovića koji smišlja epigrame, citira tuđe umne riječi, pa ipak onda se pitam zašto to i Obama ne radi, zbog toga što te riječi sve zvuče šuplje. Ali vidite vraga taj govor gospodina Obame u Kongresu je odjeknuo u kapitalističkom svijetu čije Vlade ne preziru poput, danas smo se osvjedočili, dva ministra su nam održala bukvice, politiku, nego politikom pokušavaju ostvariti ciljeve o kojima je govorio gospodin Obama. Znači u tom bastionu kapitalizma predsjednik jedne od najkapitalističkih država govori o plaći koja ne smije biti manja od, da osigura dostojanstven život radnika koji rade za tu plaću. Kod nas je krimen kada mi počnemo govoriti o tome da plaća mora pokrivati one najminimalnije troškove, tad smo mi populisti. Sad je u taj naš koš strpan i gospodin Obama i vi ste tu pogriješili što ga citirate.
Na repliku odgovara poštovani kolega Zlatko Tušak.
Pa kolega Vukšić ja mislim da nisam nikoga obmanuo i nisam pogriješio, ali da mislim da griješe neki koji vode ovu zemlju, jel dok mi shvatimo ono što Amerika danas radi, a to smo već trebali pripremati i u našem zakonodavstvu, u našim odlukama proći će jako puno vremena, oni će davno izaći iz krize, oni su shvatili da treba jačati srednji sloj građana, da treba potaknuti potrošnju, da će potrošnja potaknuti i pokrenuti industriju i da taj dio je početak izlaska iz određenih kriznih situacija. Mi mislimo da treba ljude natjerati da jednostavno ne mogu preživjeti, da ne mogu plaćati svoje račune, da ne mogu kupovati a onda jasno za ono malo novaca što fali, onda podignemo PDV, dignemo cijene nekakve da bi pokrili ono što nam fali i taj dio prebacujemo na terete građana i nemamo više srednjeg sloja građana u našoj zemlji. Hvala.
Drugu repliku iznosi poštovani kolega Dinko Burić.
Zahvaljujem. Poštovani kolega, prvo vezano uz to kad uđemo u EU da li ćemo biti 25 ili 24 manje je važno, svakako ćemo biti na samom začelju po stopi rizika od siromaštva. Jel po nekim pokazateljima mislim da Litva nije, nego Rumunjska, Bugarska, Grčka i Španjolska ali dobro, na stranu sada to. Međutim, mi danas ne raspravljamo o zakonu koji treba dakle regulirat minimalnu plaću, institut minimalne plaće to ste i vi u početku obrazloženja ovog teksta rekli, je ustvari jedan socijalno zaštitni instrument. Ali kakva je to politika koja povećava ovaj institut, ovaj socijalno zaštitni instrument za simboličan iznos, a u isto vrijeme proizvodi siromaštvo, proizvodi siromaštvo? Dakle, stopa rizika od siromaštva u Hrvatskoj je najveća kod nezaposlenih ljudi i prema podacima Državnog zavoda za statistiku ona je preko 42%. I mi proizvodimo, ova Vlada proizvodi sve veći broj nezaposlenih, a onda povećava minimalnu plaću za simboličan iznos koji čak i onima koji su zaposleni nije dovoljan da prežive. 4242 kune za četveročlanu obitelj sa dvije odrasle osobe i dvoje djece je minimum, to je razina na kojoj se razlikuje siromaštvo od nesiromaštva. A vi propisujete da je minimalna plaća na razini 2977 kuna. Pa objasnite kako će četveročlana obitelj onda preživjet sa tom minimalnom plaćom, jel najčešće u četveročlanoj obitelji ne radi dvoje, sretni su i oni gdje radi jedna i koji će dobiti manje od 3000 kuna plaću i jasno je da će se povećat stopa rizika od siromaštva. I koliko god se trudili to ne vrijedi, mi moramo pričat i o onome što je vezano uz ovaj zakon a to je siromaštvo kao objektivni pokazatelj današnje politike, gospodarske politike ove Vlade.
Na repliku odgovara poštovani kolega Zlatko Tušak.
Hvala. Da kada govorimo ne mogu odgovoriti na neka pitanja. Kolega Burić, ja se nadam da će na ta pitanja odgovoriti ministar ili oni koji su zaduženi za taj dio. Ja se potpuno sa vama slažem sa 2980 kuna da se ne može živjeti i ne može se preživjeti pogotovo kad govorimo o bruto plaći, a neto plaća ovisi o prirezu i ovisi o, ona je manja i ona iznosi negdje od 2300 do 2 tisuće i 350 kuna što je puno manje ili da ne kažem ona satnica od 13,5 kuna po satu rada. Ali ono što je najgore na što ste vi ukazali, ja to nisam u svome govoru rekao ali to je pitanje formule za izračunavanje minimalne ovaj plaće. Kada se izračunavala ta formula za minimalnu plaću onda se uzeo u obzir i podatak oko troškova povećanja cijena koji je iznosio 4,2. Danas mi već imamo taj podatak 5,2 znači da već ta formula nije element za izračunavanje kad govorimo na neki način da bi zaštitili građane i da bi na neki način osigurali onaj donji dio zaštita minimalnih standarda preživljavanja naših ljudi za onaj dio poštenog određenog rada. Hvala.
Sljedeću repliku iznosi poštovani kolega Dražen Đurović.
Evo kolega Tušek vi ste se u prvom dijelu evo svoje rasprave dotakli do govora predsjednika, američkog predsjednika Obame, evo ja gledam tako te njegove objave i rasprave i uglavnom je u fokusu je zapravo pitanje srednje klase. Ako se sjetimo, razmislimo o RH vidjet ćemo da je pitanje srednje klase još iz općenito iz nekog javnog diskursa nestalog krajem 90-tih godina. Dakle srednja klasa u RH kao pojam se lagano gasi već pred kraj 90-tih godina. Mi u ovom trenutku uopće nemamo u fokusu pitanje srednje klase. Dakle mi u fokusu imamo i u javnom govoru i u nekakvom političkom djelovanju, pa i kroz ovaj naš rad imamo ili siromašne ili bogate. Mi više nemamo srednju klasu. Nema više instrumenata, mjera koje bi bile usmjerene prema srednjoj klasi, jer je ta srednja klasa zapravo proteklih desetak, petnaest godina zapravo lagano iščezla. I gdje bi uopće bila ta srednja klasa, u kojim platnim razredima. To mislim da se više nitko ne usudi govoriti o tome. Ali ima to također to ovako. Kaže sustav mjera i onda mi smo sad zabavljeni pitanjem minimalne plaće do kojih zapravo najnižih točaka onog dna problema mi dolazimo. A kad je riječ o sustavnim … [[Govornik se ne razumije.]] o kojim ja mislim da se ovo društvo nalazi to je recimo i način kako je danas Hrvatska Vlada ustrojena. Dakle imamo danas, ministar je ministar rada i mirovinskog rada. Odvojeno od tog rada postoji Ministarstvo gospodarstva. Dakle rad i gospodarstvo nisu više jedna stvar, je li, posebno postoji rad kao neka kategorija nečega. Posebno postoji gospodarstvo, a posebno postoji malo poduzetništvo i obrt koje također nisu dio ni rada ni gospodarstva. I mislim da u tom cijelom kolopletu evo i ova naša nesretna rasprava o tome što je da li 2800 ili 3000 ili otprilike na tom tragu.
Sad idemo na iduću repliku i poštovanog kolegu Dražena Đurovića. Oprostite Ivo Jelušić.
Poštovani kolega Tušak vi ste svoju raspravu u ime kluba Laburista započeli sa citatom Obame, onda se i vaš kolega iz kluba Lukšić nadovezao na Obamu i završite svoju raspravu Obamom koja se svodi otprilile ovo da mi je drago i da ste oduševljeni Obaminim govorom evo kako će eto on kako je najavio da će zaštititi sirotinju a ne više bogate. Ja sam isto oduševljen bio kad sam to čuo i dapače bio bih sretan ako bi Amerika to zaista napravila, ako bi oni kao najjače gospodarstvo i najjača država u svijetu, najmoćnija država u svijetu konačno počela se brinut više o siromašnim a manje o bogatima. Onda bi u cijelom svijetu bilo bolje. I ja se s tim slažem. Ono što se ne slažem. Rekli ste pri tome, e kada bi da niste čuli da naš premijer Zoran Milanović tako govori. Možda vi to niste čuli, ali Zoran Milanović je ne o tome govorio nego i sproveo kroz Zakone ovdje u Saboru, on njegova Vlada i ova saborska većina. Samo vi, dozvolite da ja svoje kažem pa vi poslije pričajte. Dakle navest ću vam dva primjera, ne govorim napamet. Da se išlo upravo u prilog onima koji su siromašniji, koji su slabijeg imovinskog stanja na oštar bogatijih. Prvi je primjer Zakon o dohotku. Po izmjenom poreza povećali porez za velike plaće, smanjili za manje, dapače onaj koji ima tri tisuće kuna ima sad veću plaću zbog promjene poreza na dohodak. Onaj tko ima veliku plaću plaća veći porez. Vi i ja imamo 400 kuna manju plaću zbog toga. Dakle išlo se na oštro siromašnima, a na korist onima koji imaju veće plaće. Ili drugi još bolji primjer. Konačno smo ova Vlada Zorana Milanovića većina je donijela izmjene zakona o porezu na dobit pri čemu smo sve dobit, svakodnevni dobit koja se isplaćuju, koju vlasnici stavljaju sebi u džep oporezovali sa 12%, stopom od 12% što do sada za sve vrijeme HDZ-ovih vlada i njihovih koalicijskih partnera to nije bilo oporezovano. Zašto? Štitio se onaj tko ima novce, onaj tko je bogat, onaj tko ima kapital, a oporezivalo se radnika. Mi smo to oporezali, ne na drugom primjeru pokazali da brinemo o onome tko radi.
Kolega Jelušić, vrijeme, držite se vremena molim vas. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala. Kolega Jelušić, neću komentirati ovaj dio koji ste govorili o Obami i premijeru Milanoviću jer oko toga sam ja jasno rekao i dalje stojim kod onoga. Ali ću se osvrnuti na vašu repliku, kada govorim o dva zakona sa kojima ste izlazili na neki način da bi olakšali situaciju građanima. Da možda i jesu ta dva zakona išla na ruku građanima, ali ovi ostali zakoni, porez na dodatnu vrijednost koji je povećan, da li je on išao na ruku građana pa je kupovna moć kao što sam rekao sada pala za 5,3% manja. Da li je to rezultat toga? Da li povećanje ono enormno koje je otišlo kada je u pitanju plin, struja i ostali troškovi, da li je to išlo u korist građana? Vi možete govoriti samo o onim dobrim stvarima, mi ćemo vas podržati za sve dobre stvari koje radite ali jasno da ćemo vas i kritizirati za sve one loše stvari koje su napravljene i koje su na štetu građana. Jel smatramo da je to na kraju krajeva i naša obaveza i prema radnicima ali i prema građanima.
Iduću repliku iznosi poštovani Zoran Vinković.
Uvaženi kolega, sva sreća da niste citirali možda Mao Tse Tung, Josipa Broza Tita, …, Junga ili ne znam koga i ovdje bi se vjerojatno onda otvorila malo veća rasprava jer očigledno onaj koji citira i te ja bih rekao u jednim trenucima i velike državnike ali s druge strane povijest je pokazala da određeni nisu bili tako veliki državnici. Ali ja bih vas molio ako već govorite tamo za onom govornicom da ste populist onda nemojte obmanjivati narod jer prije svega minimalna plaća kao što ste rekli nije 2984 kune, ona je bruto, ali ona je 2984,70 kuna i to je jedna velika obmana hrvatske javnosti. Za tih 0,78 kuna ili 78 lipa možda možete u nekoj pekari dobiti pola kilograma starog kruha i na taj način kao evo radnik koji će imati minimalnu plaću u bruto iznosu od 2984,78 kuna možda imati doručak sa starim kruhom. Pa vas molim ako već želite biti populist onda budite populist sa činjenicama.
I na ovu repliku odgovara poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala kolega Vinković, potpuno se slažem sa vama što ste me ispravili ja sam zaokružio ovu cifru ali tih 78 lipa itekako puno znači jel s time bi stvarno mogao netko mrvicu kore kruha uzeti, a dobro nećemo tako. Nego nešto što sam još htio reći a iz vašeg govora, a to je ono pitanje što je spomenuo i kolega Đurović, a da jednostavno u Hrvatskoj nestaje srednjeg sloja i nema srednjeg sloja građana. Nijedna država ne može imati prosperitet ako nema tog srednjeg sloja. Imati ekstra siromašene građane i sa druge strane imati manji broj ekstra bogatih građana bez srednjeg sloja nema perspektive, takva je ova država. I zato sam i citirao i zato sam govorio kada uđemo u EU i ovaj dio podataka kada govorim oni su točni, bit ćemo po granici siromaštva na 25.mjestu. to je podatak koji sam provjerio. Hvala.
6.replika Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Tušak vidite, dođete dignete stopu PDV-a za 2%-tna poena ili 8,7%, onda u 7.mjesecu podignete cijenu struje i cijenu plina recimo za prosječnu hrvatsku obitelj je to negdje oko 500 kuna više, onda se jedan ministar sjeti pa kaže da hrvatski građani idu u minus na tekućem računu zato što je to njihov hir, a ne nasušna potreba pa kaže da će on to njima skresati, pa onda im ukine nultu stopu PDV-a i niz drugih ekshibicija sa nekakvim najavama, nekakvim porezom potpuno uništi tržište nekretnina jednu gospodarsku granu koja je bila itekako dobro plaćena i onda dođe prijedlog Zakona o minimalnoj plaći i kaže da će se minimalna plaća povećati za 170 kuna, ali ne po ekonomskim kriterijima nego po nekakvim međunarodnim kriterijima. E vidite oni koji su donijeli te međunarodne kriterije oni su itekako mislili kako da sa svim ovim mjerama o kojima sam vam rekao u ovom prvom dijelu zaštite ove koji će sutra dobiti tu minimalnu plaću. Pa to je ono što fali ovoj Vladi. I sada smo mi zločesti političari i da tu držimo političke govore mi bi pričali o minimalnoj plaći o 4 tisuće kuna, međutim nikome to ovdje ne pada na pamet. Ali vidite gospodin ministar se smije, njemu je sve smiješno jer on misli da je to skalpel i to će odrezati itd. međutim to baš tako ne ide. Prema tome ovi jadnici koji a bilo bi dobro da je u zakonu navedeno koje gospodarske grane i koliko ljudi u Hrvatskoj prima plaću ispod 3 tisuće kuna. To ste trebali lijepo navesti unutra onda bi svi u ovoj sabornici postali svjesni toga problema jel gospodine ministre negdje oko 450 tisuća Hrvata i Hrvatica koji primaju plaću nisu u poreznim škarama, a to znači da im je plaća negdje ispod 3,5 tisuće kuna i sa jednim ili dva uzdržavana člana obitelji ne spadaju u porezne škare. Dakle kolega Tušak nemojte biti neozbiljni, nemojte držati tu političke govore jer da ste rekli možda da je minimalna plaća 2,5 tisuće kuna onda bi vi bili ozbiljan političara ali biste zamjerili sindikatima.
Na repliku odgovara poštovani zastupnik Zlatko Tušak.
Hvala lijepo. Pa kolega Šuker ja ne znam da li sam ozbiljan ili neozbiljan, ja sam najozbiljnije govorio jel smatram da je vrlo ozbiljna situacija pogotovo onaj dio kada ste rekli da je dosta građana otišlo u minus i da negdje preko 240 tisuća građana ima blokirane račune. To je preozbiljna situacija, mi se možemo šaliti koliko god hoćemo, možemo se predstavljati da li smo neozbiljni, možemo govoriti i političke govore, možemo pričati kako god hoćemo ali mi ovdje smo odgovorni prema tim građanima. Barem ja osjećam tu odgovornost i smatram da sam ovdje u ovaj Sabor došao da štitim interese tih ljudi prvenstveno da ne nalaze se u takvoj situaciji da normalno mogu živjeti i ja ću se ovdje u Saboru za to boriti svidjelo se to nekome ili ne svidjelo, smatrao to netko da li su to moji politički govori ili moji ne znam kakvi govori ali to je moj zadatak koji ja smatram da ću ovdje odraditi u ovom Saboru. Hvala.
I posljednja sedma replika, kolega Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Tušak, rekli ste u jednom trenutku pretpostavljam ironično, ali eto tako ste rekli, Vlada se boji da bi previše dala radnicima. Ne boji se Vlada, Vlada naime ne daje, vladini službenici nemaju ove plaće ove o kojima sad govorimo, imaju neke drugačije plaće. Vlada u pravilu uzima, Vlada uzima kroz poreze, Vlada uzima kroz prireze, Vlada uzima u načelu i Vlada donosi zakone koji odgovaraju onima koji upravljaju Vladom, a to su oni koji imaju. Sjetite se početka mandata ovog Sabora, jedan od prvih zakona bio je ukinimo odnosno snizimo doprinos za zdravstveno osiguranje. To ni na koji načini neće utjecat na razinu zdravstvene usluge, a otvorit će se hrpa radnih mjesta. Ja sam obećao da ću sa onim megafonom ovdje pred crkvom vani zahvalit na svakom radnom mjestu koje se otvori zbog toga smanjenja doprinosa. Nije se nijedno otvorilo naravno nego su se neka druga zatvorila. Vlada dakle ne daje, Vlada uzima i radi u korist onih koji imaju i naziva se tako kako se naziva, zašto se tako naziva pojma nemam.
Čut ćemo sada i odgovor na ovu repliku i poštovanog Zlatka Tušaka.
Hvala. Pa kolega Vuljanić je, istina je, ja sam to malo ironično rekao da se Vlada boji jer Vlada se ne boji. Da se Vlada boji ona to ne bi radila, ona bi se drugačije ponašala i osluškivala bi što misle o tome građani i u kakvoj situaciji su građani, ali bojim se da se Vlada odmakla od građana i da sve manje razmišlja kako je građanima. I istina, ovo što ste vi rekli, Vlada uzima vrlo malo ili skoro ništa da daje i istina je, mi smo imali puno lijepih ovdje riječi koje smo slušali bili o investicijama, tsunamiju investicija, imali smo govora oko toga smanjimo 2% za zdravstvo, to će otvoriti se nova radna mjesta, a imamo situaciju kao što je ovdje kolega Vinković govorio, iz sata u sat povećava se broj nezaposlenih na zavodu za zapošljavanje. Znači sve ono što je Vlada pričala, sve ono što stoji u programu Vlade to se ne ostvaruje kada su u pitanju građani i standard građana u našoj državi i jasno da unutar toga ako određene stvari se ne promijene, a imamo najave sindikata da će građane radnike izvesti na ulice i već se počelo oko toga prijetiti zbog tog nezadovoljstva da žele napraviti nered u određenoj državi. Ja mislim da u svakoj demokratskoj državi je to dozvoljeno da se prosvjeduje, da se izlazi i da se iskazuje nezadovoljstvo sa onime što tišti građane i radnike u ovoj zemlji.
Sada prelazimo na raspravu drugoga kluba, kluba HDSSB-a. Govorit će poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče,gospodine ministre. Ja bih volio da sam sad došao za ovu govornicu i sam se pitam da li da održim politički govor ili da uzmem eventualno zbirku pjesama Dobriše Cesarića i pročitam pokoji stih kako bi to možda bilo i najljepše ili da uzmem bajke braće Grimm pa da svi zajedno uživamo u tim bajkama jer očigledno svi živimo u bajkama, posebno u ovoj Hrvatskoj. Nije bilo bolje da odmah kažem ni za vrijeme HDZ-a, ali Boga mi nije ni sada za vrijeme ove Kukuriku koalicije koja se očigledno raspada, koja ostaje i bez repa i bez krijeste, ali u svakom slučaju građani u Hrvatskoj žive sve lošije i lošije. Možda je HDZ sada onako uljuljkan i zadovoljan obzirom da vi loše radite, kao što ste i vi bili dok ste bili u opoziciji, ali u svakom slučaju stanje u Hrvatskoj je složeno, katastrofalno i kritično za većinu građane Republike Hrvatske koji jedva vežu kraj s krajem. Klub HDSSB-a će podržati ovaj zakon radi 163 kune bruto povećanja ili 21 kune neto povećanja. To je od zadnjeg poskupljenja plina u prosjeku 5 kubika zemnog plina i vjerujem da će se s tih 5 kubika u vrijeme one ciče zime doista jedna četveročlana obitelj moći ugrijati 45 minuta ukoliko ih ti 21 kuna neto pomognu, ukoliko im distributer plina ne isključi struju jer vjerujte nisu u Saboru, nisu u Vladi Republike Hrvatske, nisu u upravama javnih poduzeća, nisu direktori javnih poduzeća i nemaju taj novac. Ja ne znam da li je ovo politički govor, ali je ovo govor jednog narodnog zastupnika koji još uvijek u sebi, a i ova stranka kojoj pripada HDSSB ima uvelike i jedan dio i veliki dio programa socijaldemokracije na koju ste vi očigledno, ne kao ministar nego čitava ova Vlada zaboravili. Ne mislim tu na lijevo opredjeljenje po kojem ćete pripadati u Europskom parlamentu nego mislim na ono što je socijaldemokracija u biti, a to je briga za nemoćne, briga za one kojima je potrebna pomoć, a vjerujte mi to je negdje oko 90% stanovništva Hrvatske. I zbog toga, isključivo zbog tog razloga, možda i zbog 4 kilograma ultra crnog kruha, dakle ne bijelog kruha. Ja ne znam da li je to poznato ovoj neoliberalnoj opciji, da je to 4 kg crnog kruha za tu 21 kunu koja se može ili je to poznato vama koji ste bili na vlasti 8 godina i koji ste doveli do onih 300000 nezaposlenih. A evo vidite ova Kukuriku koalicija ovih godinu i pol dana pa samo ujutro rekao sam bilo je 373823 nezaposlena. Danas vjerojatno taj broj na onom mjeraču kilometar sati, odnosno mjeraču broja nezaposlenih u Hrvatskoj je 375408. Vjerojatno kad završim razgovor bit će još koja stotina više. To su učinci rada ove Vlade. Ja ne znam da li je to sada politički govor, to u svakom slučaju pod navodnicima bih rekao to je govor onih koji su danas na ulici. Oni koji nemaju dovoljno sredstava za preživjeti. 2984 kune i 78 lipa, ja nisam populist, iako volim dovest Thomsona na Đakovačke vezove. Ako se to možda sviđa desnoj strani. Volim dovest Severinu na vezove pa se to sviđa lijevoj strani. Ali na kraju krajeva sviđa se svima koji dođu na Đakovačke vezove. Ali je činjenica da u Hrvatskoj nismo ništa u ovih godinu dana niti smo napravili korak naprijed. Na žalost, napravili smo ne dva, nego tri koraka nazad. Ovo govorim zato što lijevim strankama su poznate određene teze o koraku napred, a dva nazad itd. da je stvarna slika Hrvatske smanjenje proizvodnje, pad bruto nacionalnog dohotka pa čak i ove ja bih rekao perspektive Ministra financija i predsjednika Vlade Zorana Milanovića kako ćemo imati rast prilikom usvajanja proračuna od 1,8%, rast vjerojatno iz one provalije Sanaderove HDZ-ove. Pa evo onda nakon mjesec i pol dana dobijemo jednu drugu perspektivu i predviđanje da to neće biti 1,8%, da će to bit najviše 0,7%. Moramo biti svjesni činjenice da je potrošnja pala za 7,3%, da sukob Linića i Marasa neće ništa donijet dobro jer ministar financija se pretvorio u poreznika. Dakle, onog koji hvata građane u škare. Ministarstvo financija ne služi u svrhu razvoja Hrvatske. Da je jedini plan koji nije zapisan u Planu 21 a koji se čitavo vrijeme ispunjava je smanjenje plaća, koeficijenata, povećanje nezaposlenosti, nema otvaranja niti jednog novog radnog mjesta, nema povećanja proizvodnje. Umjesto najavljene decentralizacije dobili smo potpunu centralizaciju. Ja imam ponekad osjećaj i zato sam i počeo onu repliku da su me pitali žena i djeca gdje idem. Imam ponekad osjećaj da živimo u onoj Sjevernoj Koreji koliko smo centralizirana država i koliko ne možemo bez obzira na ovaj jedan mali koračić, ovaj jedan milimetar a vraćamo se kilometrima ili svjetlosnim godinama unazad. I to vraćanje unazad se odnosi na standard života, standard života ne nas zastupnika. Mnogi zastupnici u europskim državama imaju veću plaću, predsjednici država, predsjednici Vlada ali u odnosu na onog radnika koji radi. Da li znate gospodine ministre da smo vrlo slični Grčkoj, identični. To pokazuju svi osnovni pokazatelji. Čak nam ni turizam ne može pomoći, pa ni smjena ministra, ni imenovanje novog bez obzira je li to IDS pristao, ne pristao. Da li znate da mnogi u Hrvatskoj u jednoj četveročlanoj obitelji da su mnogi sretni ako i jedna osoba radi, da to često nije muškarac. Ne želim sada ući i u ono područje Odbora za ravnopravnost spolova, ali je otprilike uvriježeno da je muškarac uvijek bio taj koji je radio pa čak i za tu minimalnu plaću. Ne želim uvrijediti, dakle nikoga, da većinom u tim slučajevima danas rade žene za plaću minimalnu, da ne mogu prehraniti svoju četveročlanu obitelj, da postoje čak gotovo 100000 radnika koji u Hrvatskoj rade i koji su ne na granici siromaštva, ne na granici, ne na onom 25 mjestu u Europskoj uniji o kojem su moje kolege pričali, nego 100000 obitelji u kojima netko radi, živi u siromaštvu. Da li znate da te dvije minimalne plaće nisu dovoljne, čak i ako imaju sreću pa dvoje radi da prehrane tu svoju 4-članu obitelj, da pošalju djecu u školu, na fakultet. Da li znate da svaki 4 umirovljenik danas bez obzira na ono što je zapisano u Planu 21, a taj plan više ne postoji budimo otvoreni, jasno i glasno taj plan ne postoji niti se ijedna stavka iz tog plana ostvarila, građani su prevareni, da svaki 4 umirovljenik živi u siromaštvu. Svaki četvrti! Ne oni koji su otišli iz Vlade i Sabora u mirovinu. Ako je toliko suglasja među socijalnim partnerima, gospodine ministre, a to kao socijaldemokrat u srcu i u duši mogu reći, zbog čega sindikati onda gospodine ministre? A to pitam i vas zastupnici SDP-a. Zbog čeg najavljuju velike prosvjede na Međunarodni praznik rada? Hoćete ići dijeliti karanfile i jesti grah s njima? Nećete, nećete sasvim sigurno jer niste ništa napravili. Ne ulazim u to koliko vođe sindikata imaju plaće, to je stvar sindikalnog članstva. Ne žive ni oni lošije od članova Vlade. Ali vi sasvim sigurno nećete ići jer ovi pokazatelji pokazuju da ne možete otići pred njih, pred onog radnika koji nema za kruh i mlijeko bez obzira sa 0,5 ili 0,3 aflatoksina, bez obzira. Ne možete otići pred one poljoprivrednike. Ja se sjećam jednog ovako izuzetno velikog slogana – dobar život svima, a ne samo njima. Dal' se sjećate tog slogana zastupnici SDP-a? Da ne spominjem ostale članove Kukuriku koalicije. Očigledno ste zaboravili na taj dobar život svima. Sada živite samo vi dobro, a svi drugi u Hrvatskoj žive loše. Očigledno i ja. Što se mene tiče i ova plaća može ići u humanitarne svrhe. Mi danas imamo, i to je činjenica koju ne možemo izbjeći, rekli ste da imamo 170 milijardi kuna duga. Imamo negdje između 60 i 70 milijardi eura. Činjenica je da vjerojatno HDZ nije vratio niti lipu glavnice, ali je činjenica isto tako u ovih godinu dana niste vratili ni vi nego da naprotiv da smo uzeli nove kredite, da smo se još dodatno zadužili, da smo povećali PDV, da smo smanjili standard građana i da ova predizborna priča koju ćemo mi podržati jer i ta 21 kuna znači 4 kg ili vekne jer ona vekna nema kilogram, znači možda nekom jedan dan tog masnog ultra crnog kruha ako ima za onu mast, bila biljna ili životinjska. I zbog toga ćemo to podržati. I završit ću, da kolega Stazić opet ne bi imao dodir sa Poslovnikom, Plan 21 ova Kukuriku koalicija, ova Vlada na čelu sa Zoranom Milanovićem gospodine ministre je tvornica za proizvodnju siromaštva. I neću reći engleski, ali narod vam više ne vjeruje bez obzira koliko se trudili u Europskom parlamentu i na engleskom reći da nam narod vjeruje. Ne vjeruje! Zahvaljujem.
Zahvaljujem i ja vama. Imamo na ovo izlaganje 5 replika. Prvo, poštovani Mladen Novak.
Hvala lijepo. Kolega Vinkoviću rekli ste nešto što klub HDSSB-a će podržati ovaj zakon. Podržat će ga svi jer je budimo iskreni ovo je praktički kukavičje jaje isto kao što je sada nama servirano tako i sindikatima servirano po sistemu uzmi ili ostavi, a onda ako ne uzmeš ako ne pristaneš onda medijski si ti prikazan kao onaj element koji je protiv toga da se digne ta minimalna plaća. Nažalost, od ove Vlade mi ništa drugo dosad nismo ni dobili nikakav konkretan prijedlog i ne iznenađuje me recimo kolega je spomenuo prije 10 mjeseci smo mi izašli sa prijedlogom istog ovog zakona koji je bio bitno drugačiji, odnosno povoljniji za radnike i odbijen je. Nije on odbijen samo zato što je došao iz oporbene strane nego i jednostavno zato što se ne zna na koji način popuniti državni proračun što je dokaz i broj ovih nezaposlenih radnika. Tako da jednostavno nema se rješenja. I onda pred ove lokalne izbore ajmo izaći sa ovakvim zakonom kao što je kolega Hrg spomenuo nije možda ni slučajno što pred lokalne izbore se izlazi sa zakonom od povećanja. Jest da je malo, ali ste svi vi dovedeni u situaciju da ne možete biti protiv njega. Hvala.
Na repliku odgovara Zoran Vinković.
Gledajte uvaženi kolega, pred bilo koju vrstu izbora, neozbiljni ljudi da tako kažem svašta obećavaju, pa čak obećavaju i put na Mars, put na Mjesec, vjerojatno u jednom smjeru, zatvorene bazene itd. Ali vratimo se na ovu, na ovih 163 kune ili 21 kunu neto, 163 kune bruto. Isključiv je razlog zbog koga ćemo poduprijeti, to su one 4 vekne onog ultra crnog kruha i mnogi nutricionisti kažu da je to najzdraviji kruh. Šta će nama Hrvatima i bijeli i polubijeli, ovo je najzdraviji kruh. Vlada pod patetikom, evo pomaže mi kolega, očigledno zna šta radi. I sad dok mi ovdje pričamo, dakle prošlo je gotovo godinu i po dana, građani su očekivali promjenu. U godini i po dana ako ne znaš raditi posao kažeš hvala lijepo dragi građani ja nisam za to i goodbye i nema priče. Šta treba čekati još 3 godine? Ovih, ja bih rekao samozadovoljavajućih petaka kada većina u Saboru izglasa sve zakone. Pa ja bi volio da u ponedjeljak se već od tog zakona bolje živi, ali se ne živi. Hrvati i Hrvatice i građani Hrvatske žive sve lošije. I neće nam pomoći ni 1. srpanj, ni Ljubljanska banka, ni memorandum o kojem ne raspravljamo u Saboru, niti ćemo 2. srpnja odmah postat bogata velesila. A šta Obama priča? Pa neka priča, mene to baš i ne zanima, više me zanima šta priča Milanović.
Druga replika Dinko Burić.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Vinković, nekoliko puta je spomenuto, pa evo i u vašoj raspravi kao i onih prethodnik činjenica u kakvoj se danas teškoj situaciji nalazi ogroman broj hrvatskih građana, prije svega kad su u pitanju oni nezaposleni. Ali evo ja ću se vratit na ovaj zakon, na 4. stranici napisano je: "Uvažavajući okolnost da je prema dostupnim podacima broj radnika koji u Republici Hrvatskoj prima minimalnu plaću u porastu, te da se procjenjuje da oko 7% ukupno zaposlenih radnika, odnosno nešto manje od 100 tisuća radnika prima minimalnu plaću predlaže se kvalitetniji način utvrđivanja visine minimalne plaće kako bi se omogućilo učinkovitije ostvarivanje gospodarskih i socijalnih interesa radnika. Predlagatelj ovog zakona, evo gospodin ministar rada i mirovinskog sustava, ako je jedina mjera kojom ćete vi učinkovitije omogućiti ostvarivanje gospodarskih i socijalnih interesa radnika u RH to da se poveća iznos minimalne plaće onda je to, ne samo žalosno nego i pogubno za hrvatsko radništvo. Ovo jest potrebno napravit ali u isto vrijeme hiperproducirat one koji su najugroženiji od razine siromaštva, a to su nezaposleni, a to radi ova Vlada. Ovih 15 mjeseci je izgubljeno vrijeme za hrvatske građane, a vi znate za onu izreku: "Da izgubljeno vrijeme nikad više nije pronađeno.". I vi umjesto da radite na stvaranju takvih uvjeta da se zaista učinkovitije ostvare gospodarski i socijalni interesi radnika Hrvatske. Vi izlazite sa ovakvim prijedlogom, samo s ovom mjerom u kojoj će se povećat i dobro je da se poveća, ali nije stopa porasta 5,2% kako su rekli u inflaciji, troškovi građana Hrvatske su porasli za više od 30%, a ne za 5,2%. Pogledajte samo struju, plin, grijanje, vodu i sve ostalo.
Na repliku odgovara poštovani Zoran Vinković.
Vidite uvaženi kolega Burić u pravu ste, a doista obzirom da smo evo mi prije svega narodni zastupnici, dakle zastupnici građana koji su nas birali. Pa to bi trebali biti i članovi Vlade i dobro je uvijek iskazivati podatke. Ja sam rekao da su to 4 kilograma onog ultra crnog kruha, to je po ovim najnovijim cijenama 15 jaja one srednje klase, u koje ako čovjek ima dvoje djece to je jedan doručak, to su dvije litre ulja, malo manje od dvije litre ulja. To je ono što moramo podržati upravo iz tog razloga, tih jednostavnih činjenica, ali ne možemo ovaj zakon proglašavati revolucijom, ili u razno razne tjednike, ići u razno razne emisije političke, gle slučaja to su političke emisije, to nisu emisije vi birate mi emitiramo, nego ministar ide tamo kao ministar, premijer ide kao predsjednik Vlade. I od ovog zakona u Hrvatskoj niti jedan radnik neće živjeti puno bolje, u postotku ministre živjet će 0, pa ne znam koji je to, to nisu promili, to su nanopromili, e tako će bolje živjeti od ovog povećanja minimalne plaće. Nadam se da znate mili, mikro, nano, piko, femto, ato, eto pa si izračunajte na koji je to minus, potenciju. … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Dobro, ja bih vas sad molio da se nedovikujete i nedobacujete ni zastupnik, ni ministar. Idemo na iduću repliku, poštovani Ivan Šuker.
Kolega Vinkoviću, pa niste vi u pravu da sukob Linića i Marasa nije ništa donijelo. Upravo nam je stiglo na klupe da Vlada kaže da Zakon o PDV-u neće ići u hitnom postupku nego ide u dva čitanja. Sad kolegice i kolege možete misliti kad vam jedna Vlada jedan zakon koji nije uopće prošao javnu raspravu, koji godišnje hrvatskim građanima i hrvatskom gospodarstvu uzme 40 milijardi kuna. I onda vi kažete da se ništa nije dogodilo. Ali gledajte kolega Vinkoviću, ne bi bilo problema u PDV-u da isto nije bilo nekakve zablude. Jel netko rekao da se u Hrvatskoj smanjila nelikvidnost za 4 milijarde, ali netko je samo izbrisao nekoliko desetaka poduzeća i izbrisao njihove 4 milijarde duga. Pa mi sad iz tog osnova, svi u Hrvatskoj plaćaju rok od 15, 20 dana i da onda više nije bitno kad … [[Govornik se ne razumije]] obveze PDV-a. isto jedna od velikih zabluda kao i ovih 170 kuna nakon ovih svih silnih povećanja. To je ista priča kao kad vas uvjeravaju da porezima na nekretnine se neće ništa povećati, ostati će isto kao komunalna naknada, a onda na drugom skupu kad se razgovara s gospodarstvenicima, veli na ime onoga što ćemo ubrati od poreza na nekretnine ćemo se dovesti u poziciju da za dva postotna poena smanjimo doprinos za zdravstvo. To samo govori o ozbiljnosti. Kolegice i kolega zakon o porezu na dodanu vrijednost kad se uvodio prvi puta uveden je pa je tri godine se pripremalo da se krene pa je opet, pa je jedan kolega napravio grešku pa je puno potrošio pa je otišlo to gdje je otišlo. A mi sada uvodimo porez na dodanu vrijednost koji će itekako utjecati na ono što će se događati hrvatskim poduzetnicima. Gledajte tu se, hrvatski građani će neke stvari moći kupovati u zemljama EU i tamo će plaćati njihov PDV a ne naš PDV samo što mi s nama taj zakon gurne po hitnom postupku i onda vi kažete da sukob nije ništa donio a nama su blagonaklono dali da ga u dva čitanja raspravite.
Na repliku odgovara Zoran Vinković.
Evo u pravu ste, obzirom da sam pričao u ime kluba, pa nisam uspio vidjeti šta je to kolega nosio od ovih izmjena i doista eto ponekad su i dobri sukobi unutar vladajuće koalicije. Najgore je kad se to dešava unutar jedne te iste stranke. To ja znam iz iskustva. Ali i u tim sukobima treba biti uspravan ne na koljenima. S druge strane ja se sjećam da kad ste vi bili ministar financija, ja doduše nisam vikao da je to harač, rajo, harač ali sam isto rekao u jednoj raspravi da to nije dobar potez, da to nije dobra odluka, da to neće utjecati na razvoj gospodarstva, povećanje radnih mjesta itd. Pa ja evo koristim ovu priliku da evo zajedno i sa premijerom Milanovićem i sa pojedinim ministrima posjetite Njemačku. Dakle konačno se zbližite, stvar je bila i činjenica je, to narod vidi da SDP jednako HDZ, sad ste vi evo preuzeli socijaldemokratsku stranu. Zalažete se za sve dobro u Hrvatskoj. Oni deru narod. Pa evo zajedno odite u Njemačku, pa vidite što radi Njemačka, da je pokrenula gospodarstvo smanjila je PDV. A ima i onaj vic kad padne zrakoplov sa čitavom Vladom i takvom opozicijom i spasi tu zemlju od sveopće krize. Zahvaljujem.
Sad ćemo čuti repliku i poštovanog Davorina Mlakara.
Poštovani kolega Vinkoviću vaš govor me nagnuo da se javim jer ste rekli da plan 21 Kukuriku koalicije ne postoji i moram se na neki način suprotstavit tom vašem mišljenju jer sam se sjetio nekih od bisera iz tog plana. Meni se samo čini da taj plan nije bio dovoljno precizno napisan da bi oni koji su trebali odlučivati na izborima shvatili što im se nudi, pa sam se sjetio u plusu tri plaće a ne u minusu da ti se plaće, čini mi se da je to bio jedan od slogana. I relativno nedavno Vlada je grupici svojih dužnosnika koje je imenovala digla te plaće na nekakvih 20 tisuća kuna. Sjetite se ravnatelja, zavoda za zdravstveno, mirovinsko osiguranje, njihovih zamjenika, pomoćnika, da ne nabrajam dalje. Nakon plaća od 20 tisuća kuna mi danas govorimo o minimalnoj od 170, sjetite se samo slogana u plusu tri plaće sve će vam biti jasno. Falio je samo kraj to se nije odnosilo na sve u RH.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Vinković izvolite.
Uvijek ja imam odgovor na repliku. Taj plan 21 kolega Mlakar sjetite se i vi to su vam ko one jamstvene kartice sjećate se? morate se sjetiti. Eto to vam je to isto. I stari latini bi rekli o tempora mores ili Sapienti sat. Pametnome dosta. To je slično, nema ni onih jamstvenih kartica, nema ni plana 21, nema više ni Kukuriku koalicije, nema ničega. Jedini naš izlaz, jedina nada a vidit ćemo kako ćemo proć, nisam euroskeptik taj 1. srpanj, pa ćemo vjerojatno u toj EU jer je to jedini izlaz iz ove situacije. Drugog izlaza nema, onaj brod kad tone i kad kapetan tone zajedno s njim, oni štakori pronađu izlaz, nađu sto izlaza. Nažalost mi imamo samo jedan, nažalost i to ćemo biti svjedoci itekako svjedoci tog jednog jedinog izlaza. Nedo Bog da prođemo kao Mađari, Rumunji i Bugari, nedo Bog jer ne idemo mi tamo zato što nas vole nego zato što još uvijek nešto imamo. A ako nas bude vodila i onakva vlada sa jamstvenim karticama i ovakva sa planovima, jao si ga nama.
Hvala. Sljedeća replika Dražen Đurović. Izvolite kolega Đurović.
Hvala. Pa evo kolega zastupniče, mene je ponukalo odnosno inspirirala na repliku nešto s čime se ne slažem u vašem govoru, a to je da vas ne zanima što govori Barack Obama nego Zoran Milanović. Ja mislim da bi bilo dobro za sve nas možda ponekad više slušati Baracka Obamu nego Zorana Milanovića možda bi zaista nešto i naučili iz javnog govora i čuli nešto što je vrijedno za čuti. Ono što bih htio spomenuti ono što vi niste spomenuli u govoru, ali mislim da je vrijedno bilo spomenuti to je ne samo pitanje minimalnih plaća već kada je riječ o prosječnim plaćama velika razlika prema regijama u visin prosječne neto isplaćene plaće. Pa tako primjerice regije u Slavoniji imaju prosječno 20 do 30% prosječno manju neto isplaćenu prosječnu plaću nego što je prosjek RH. tako u RH prosjek neto isplaćene plaće 5600 kuna, a u Virovitičko-podravskoj ili Požeško-slavonskoj je taj prosjek 20 do 25% pa i 30% manji od prosjeka u RH pa se te prosječne neto plaće kreću oko 3,5 tisuće kuna i približavaju ovim najnižim zajamčenim plaćama. A mislim da je taj problem, tu dakle više nije riječ o nekoj socijalnom cenzusu već o tome da sve plaće se približavaju ovim praktički najnižim isplaćenim i to onog malog broja ljudi koji su uopće sretni da još mogu raditi. a kada govorimo o općenito o radu o radnim mjestima, ja inače duboko vjerujem da jednostavno ministar Mrsić i ovaj njegov resor ovako kako je skroje uopće nisu mjesto jer to je jedan resor koji ne može stvoriti niti jedno radno mjesto i odvojiti resor rada od resora gospodarstva od resora onoga što stvara bilo kakav supstrat i radna mjesta. Ja uopće ne mogu točno shvatiti iskreno da budem uopće koncepciju na koji način je ovo ministarstvo osmišljeno i čemu ono služi.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku kolega Vinković. Izvolite.
Uvaženi kolega Đurović pa nisam ja rekao baš u bukvalnom smislu da me ne zanima šta Barack Obama priča ali me u ovom trenutku obzirom da nisam američki državljanin i da ne živim u SAD da ne uživam taj standard kao niti jedan građanin Hrvatske, više zanima šta govori Milanović. Više me zanima tko će biti ministar turizma. Da li će u Vladi ovoj kao ovoj hrvatskoj našoj Vladi biti još novih ministara? Jel je ovo očigledno Vlada koja je u godinu dana je najviše promijenila ministara. To se nije desilo ni u Kini za vrijeme kulturne revolucije pa čak ni za vrijeme one bivše Jugoslavije u vrijeme informbiroa kada su pojedinci ujutro vikali živo Staljin ili navečer viknuli živo Staljin pa ujutro završili u zatvoru itd. Dakle mene više zanima u ovom trenutku kako se živi u Hrvatskoj, kako ova Vlada radi ne što kojeg teoretičara ekonomije ali najčešće ne citira praktičara citira premijer Milanović ili velikog filozofa između ostalog itd. pa ću ja evo za kraj citirati Schopenhauera Artura koji je rekao da je "Svako novo jutro novo rađanje, svaki dan novi život, a svako novo veče novo umiranje", a mislim da je nama izuzetno teško jel ako se po jutru dan poznaje tada ću ja staviti ovako tri točkice i bit ću kulturan pa neću završiti misao.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Đuro Popijač. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Drago mi vas je opet vidjeti u Saboru. Evo pred nama je Zakon o minimalnoj plaći, dakle u RH institut minimalne plaće uređen je Zakonom o minimalnoj plaći i kolektivnim ugovori o visini najniže plaće. Odredbe postojećeg zakona jasno jednostavno uvažavajući ekonomske kriterije definira mehanizme korekcije iznosa dozvoljene minimalne plaće. Tim zakonom je minimalna plaća bila utvrđena na razini 39% prosječne plaće u momentu donošenja što je i značilo povećanje plaće za 300 kuna odmah nakon usklađenja sa rastom GDP-a. Isto tako određeno je da se udio minimalne plaće i prosječnoj bruto plaći uvećava za postotak realnog rasta bruto društvenog proizvoda u prethodnoj godini. Zakonom je određeno da se za tekstilnu, drvoprerađivačku, kožnu i obućarsku industriju kao radno intenzivne industrijske grane uvode koeficijenti umanjenja kako se ne bi dodatno pogoršala situacija u tim industrijskim granama. Ono što zakon nije napravio, nije predvidio način postupanja u slučaju negativnog rasta odnosno pada BDP-a. no unatoč tome u godinama udara svjetske gospodarske krize 2009., 2010.iznos i 2011.minimalna plaća se naravno nije mijenjao iako je u početku krize BDP pao i za više od 5%. Godina 2011.sa stopom rasta od nula posto i dva tromjesečja blagog rasta od 0,8 ili 0,2% ukazivala je na trendove oporavka gospodarstva i velike izglede da se time i problem minimalne plaće pomakne s mjesta. No nažalost svi smo svjedoci što se nakon toga dogodilo. Potpunom promašenom i pogubnom gospodarskom politikom, poreznim terorom, partijskim kadroviranjem, izostankom investicija, gušenjem poduzetničkih aktivnosti ponovno se produbljuje gospodarska recesija. Rezultat je pad BDP-a za 2012. godinu u odnosu na 2011. za 2% i naravno uz gubitak kreditnog rejtinga. Otkada je formirano Ministarstvo rada broj nezaposlenih građana Republike Hrvatske povećao se za 70000 i danas već toliko puta spominjana brojka je rekordnih 375000. Iako smo danas evo i u uvodnom izlaganju gospodina ministra, a i inače često volimo odnosno često slušamo koja su to sve dostignuća ovog ministarstva, nažalost brojka od 375000 nezaposlenih uz rekordnu stopu od 21% jasno pokazuje što su rezultati rada i ovog ministarstva, ali i cijele Vlade. Istina je doduše da ovo Ministarstvo pokušava samo ublažavati teške posljedice pogrešnog vođenja ekonomske politike i teške posljedice prouzročene nesposobnošću ove Vlade. Ali i ovo je Ministarstvo odgovorno za stvaranje totalne antipoduzetničke klime što sasvim sigurno nažalost dovodi do potpunog sloma hrvatskog gospodarstva i neslućenih posljedica na život hrvatskih građana. Evo i u ovoj godini nažalost ne prestaju nas dostizati crne brojke pa pored već zastrašujućeg broja nezaposlenih ponovno podatak o padu potrošnje za 1.mjesec od 5,4%, 11.-ti mjesec za redom jasno ukazuje koliki je razorni učinak svega onoga što je ova Vlada činila u proteklih godinu i nešto dana. Ne mogu sad sve ovdje nabrajati, ali želim spomenuti samo jednu mjeru ovog Ministarstva koja je posebno pogodila mlade ljude sa završenim fakultetom. Gospodin ministar često se hvali s mjerom koja je omogućila stjecanje radnog iskustva za 1600 kuna, odnosno Zakonom o poticanju zapošljavanja. Teško se može u povijesti pronaći neki zakon ili propis koji je toliko obezvrijedio znanje, trud mladih ljudi i često velika odricanja roditelja kako bi školovala svoju djecu. Jeste li upoznati gospodine ministre, poštovane kolegice i kolege zastupnici, da u Hrvatskoj više nitko ne zapošljava pripravnike. Znate li da danas banke, dakle financijska industrija uzimaju mlade ljude po ovom programu po principu uzmi ili ostavi. Znadete li da se i inženjerima elektrotehnike, strojarstva, građevine danas nude samo poslovi od 1600 kuna i to najčešće za vrijeme od godine dana, nakon tog vremena dolaze drugi. Nikada nitko prije vas nije toliko obezvrijedio diplomu, unio toliko besperspektivnosti i beznađa kao vi ovom mjerom. Zato smo nažalost i svjedoci novom egzodusu Hrvata, 15000 mladih školovanih ljudi prošle godine napustilo je Hrvatsku. Znate li gospodine ministre koja je danas minimalna plaća? 1600 kuna i to … nisko akumulativnim djelatnostima za 1600 kuna danas su prisiljeni raditi ekonomisti, inženjeri, pravnici i drugi visoko obrazovani mladi ljudi. Kad ste donosili ovaj zakon upozoravali smo vas što će se dogoditi, no kao i u svemu što čini ova Vlada tvrdoglavo gura svoje, bez obzira na posljedice. Nažalost, cijena je izuzetno velika i teško je popraviti ovoliku štetu. Stoga je i teško razumjeti što ste htjeli učiniti zapravo ovim zakonom. Ukinuli ste ekonomske kriterije i uvodite administrativnu odluku kojom ćete odrediti iznos minimalne plaće, račun ćete ispostaviti gospodarstvo, a ustvari u konačnici opet radnicima jer kada ukidate ekonomske kriterije uvodite diktat Vladi, direktno ugrožavate ne iznos minimalne plaće nego radna mjesta. Tako ste i administrativno odredili da će inženjeri, ekonomisti, pravnici raditi za 1600 kuna, a ne kao uvijek u privatnom sektoru da će biti pripravnici. I za ovu godinu donijeli ste odluku da će se plaće povećati za 100 kuna ili 170 bruto. Zašto 100 kuna, zašto ne 300 kuna. Vama je svejedno. Teško ćete nekog uvjeriti da je to rezultat kriterija koje ste naveli u zakonu. Prema informacijama socijalni partneri nisu se složili s ovim rješenjem suprotno onom što vi govorite. Na webu jednog sindikata piše da ste im ovaj prijedlog stavili na stol po principu ovo ili ništa, a poslodavci su koliko znam pisali i predsjedniku Hrvatskog sabora. U pismu sindikata između ostalog piše, evo malo ću citirati: Budući ste sindikatima jučer nedvojbeno odgovorili kako je to maksimum koji je u ovom trenutku Vladi Republike Hrvatske moguć, s obzirom i na gospodarsko i socijalno stanje u zemlji te su … stavovi i pozicije sindikata i poslodavaca i kako ako sindikatima to nije prihvatljivo Vladi Republike Hrvatske ne preostaje drugo nego ostati pri dosadašnjem zakonu i iznosu od 2814 kuna bruto, sindikati su dovedeni u situaciju uzmi ili ostavi, a taoci te situacije su radnici na minimalcu jer sindikalna bi odbijenica za njih značila ostanak na dosadašnjem iznosu, a prihvaćanje je ipak povećanje toga iznosa za 170 kuna. U toj situaciji jasno je kako sindikati iako nezadovoljni i s argumentima na svojoj strani, ali suočeni s alternativom koja znači baš nikakvo povećanje minimalne plaće jednostavno nisu u prigodi odbiti i tako snositi odgovornost o nepovećavanju minimalne plaće koju bi Vlada RH na njih zasigurno prebacila te ne bi povećala minimalnu plaću. To govori sindikat. To je socijalni dijalog na način kako ga vi godinu i pol dana provodite. Poslodavci upozoravaju između ostalog, evo kratak citat: Radi svega spomenutog i prijedloga zakona želimo vas obavijestiti da će ovakav zakon direktno ugroziti 50 tisuća radnih mjesta, ugroziti postojanje radno intenzivnih industrija drvo, tekstil i koža i to u dominantno ruralnim krajevima Hrvatske gdje su ti poslovni subjekti nosioci zapošljivosti i gospodarske aktivnosti te na kraju neizostavno dodatno smanjiti našu konkurentnost. I dok se s jedne strane svi borimo za investicije i nova radna mjesta, a s druge strane ovakvim zakonom direktno gasimo i ugrožavamo postojeće. Jel' to suglasnost socijalnih partnera oko ovog Zakona o kojem vi govorite. Ovo između ostalog naravno stoji u pismu predsjedniku Hrvatskog sabora. Dakle, netočna je konstatacija da su socijalni partneri suglasni sa ovim prijedlogom. To je naime i posve očekivano, jer ono što je napisano sada u zakonu a tiče se kriterija za određivanje visine minimalne plaće pitamo se je li uopće provediv. Navodite četiri točke, kriterija na osnovu kojih i parametara ćete određivati ili ste odredili minimalnu plaću za 2013. godinu. I onda kažete da će se osnovica za izračun minimalne plaće utvrditi kao iznos umnoška mjesečnog praga siromaštva za jednočlano kućanstvo i koeficijenata broja članova prosječnog kućanstva u Republici Hrvatskoj podijeljenog s koeficijentom zaposlenosti iz stavka prvog, podneska trećeg ovog članka, te korigiran za prosječnu promjenu indeksa potrošačkih cijena dobara od 2012. u odnosu na 2011. godinu. Baš me zanima da li ste po ovoj formuli, po ovim kriterijima baš došli do povećanja plaće za sto kuna. Mislim da bi nam možda bilo dobro prezentirati sve ovo pa da i vidimo da li je to tako. Ali uostalom nije ni bitno. Kako će se urediti minimalna plaća za 2014. i svaka daljnja? Uredbom Vlade, a temeljem čega? Administrativnom odlukom. Znade li hrvatska Vlada naime da se i novac za isplatu minimalne plaće mora zaraditi na tržištu prodajom i naplatom svojih roba i usluga. Ocjenjujemo da i ovaj zakon proizvod metode pokušaja i promašaja kao što je to inače činila ova Vlada do sada radi zakona bez procjene učinka ali s poznatom praksom slanja računa radnicima i poduzetnicima. Ako je Vlada željela premostiti vrijeme u kojem nema povećanja bruto društvenog proizvoda i time i povećanja minimalne plaće, mogla je privremeno osloboditi minimalnu plaću doprinosa poreza na dohodak i prireza i time poboljšati neto primanja radnika. Evo to bi bilo kvalitetno rješenje da ne zavlačite ruku u tuđi džep, nego da malo to učinite i u svojem. No, to je već utopija. Mnogo je lakše na silu gurati svoja rješenja bez obzira na neslaganje onih kojih se to tiče radnika i poduzetnika. No, evidentno je ministar Mrsić očito ne očekuje da će se ovaj negativni trend urušavanja gospodarstva preokrenuti za mandata ove Vlade, pa time i ne želi ostaviti ekonomske kriterije za obračun minimalne plaće. Ne vjeruje niti da bi ministar Linić mogao odustati od svake kune na prihodovnoj strani proračuna pa mora proizvoditi ovakve alibi zakone kako bi se pokazala neka kvazi socijalna osjetljivost. Standard ljudi se teško može popraviti bez gospodarskog oporavka, bez smanjenja pritiska države na dohodak, ali na žalost vidimo prema novim potezima Vlade da se to za ovog mandata neće dogoditi. Na kraju je naravno dilema prihvatiti ili ne, podržati ili ne ovaj zakon. Tko ne bi podržao zakon, hajde iz bilo kojih razloga premda držimo potpuno populističkim ovaj prijedlog. Ipak zbog svih razloga koje sam naveo neću ih ponavljati držimo da klub Hrvatske demokratske zajednice ne može podržati ni način a ni sam pristup rješavanju ove problematike. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo prijavljeno nekoliko replika. Prva se javila Đurđica Sumrak. Izvolite kolegice.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Popijač, evo zbog ove vaše rasprave, a i zbog nekih drugih rasprava koje su danas bile ispred klubova jako mi je žao što je ovo u popodnevnim satima i da zaista ne može narod, ne može hrvatski narod čuti onu pravu istinu i argumente. Zaista mislim da danas ne možemo dobiti packu i reći da se govori bez argumenata i politikantski. Ja sam samo eto poslužit ću se njihovim kolega Popijač parolama Kukuriku koalicije. Između ostalog bila je velika parola plan za novi dan, visoku nezaposlenost zamijenit ćemo visokim PDV-om, BDP-om. Zamijenili su oni njega i visokim PDV-om, ali nezaposlenost je probila sve rekorde, a BDP zaista je visoko ali u minusu. Sjećam se vaših komentara u to vrijeme i nadam se da se i vi sjećate što ste tada govorili. Oni, Kukuriku koalicija ne mora se sjećati jer njihov premijer je rekao ionako da nisu ništa obećali pa nisu za ništa niti odgovorni. Da su odgovorni ova rasprava bi bila u prijepodnevnim satima da je mogu čuti zaista svi oni koji su zainteresirani za svoja radna mjesta.
Hvala. Imamo odgovor. Kolega Popijač, izvolite.
Pa na žalost evo uvažena kolegice samo mogu i potvrditi. Naime, i sam imam tu nepriliku ili nezgodu da sve teme koje su od vitalnog značaja uglavnom se događaju u popodnevnim ili večernjim satima, ne samo kada nema prijenosa. I inače ga već nema, ne znam na kojem programu se to vrti, nego nema niti predstavnika medija, pa vjerojatno sve ovo što i oporba želi ukazati na nelogičnosti, na pogubnost i na sve ono što ovakvi zakoni donose i hrvatskom gospodarstvu naravno na kraju krajeva i svim hrvatskim građanima teško i dopire. No međutim, to je manje bitno. Puno je bitnije kakve su posljedice, a one su na žalost katastrofalne. Toga smo svjesni svakog dana svi mi osim na žalost hrvatske Vlade.
Hvala. Sljedeća je replika Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Kolega Popijač, dobro ste vi to opisali pogotovo ovaj dio što se tiče socijalnog dijaloga i kako ga je ministar iznio. On je rekao da ima suglasnost socijalnih partnera, međutim nije reko ovo što ste vi pročitali od strane drugih partnera a to su poslodavci na koje se najviše i odnosi ova mjera jer će oni morati ovo platiti. Očito da njihovu suglasnost nemaju. A kako to izgleda u Republici Sloveniji. Tamo je minimalna plaća 783 eura, tamo je također bio pokušaj usklađivanja ajmo reći te minimalne plaće s troškovima života, ali su i oni u recesiji i u negativnom rastu i odgodili su donošenje jednog ovakvog zakona jer su shvatili da će doći do one druge teže posljedice, a to je povećanje broja nezaposlenih. A što imamo mi danas? Evo lijepo ste vi opisali i u padu BDP-a i u ovoj brojci nezaposlenih. Činjenice govore same za sebe. Ova Vlada ukinula je kolektivne ugovore, uvela ovo volontiranje od 1600 kuna, smanjili su plaće, pooštrili ovrhe, povećali cijene energenata i PDV-a, a onda naravno na to su išle i one olakšavajuće okolnosti kazne za beskućnike od 15 tisuća kuna pa onda poslodavac mora dati radniku onu famoznu potvrdu da bi čovjek mogao tražiti svoje dugove. Pa onda sada čujemo imamo i ulaznicu u šumu ako želite brati šparoge, izvolite platiti ulaznicu to košta toliko i toliko. A onu famoznu bakicu zatvorilo se radi 600 kuna duga. To je slika današnje Hrvatske i ponekad i ja gledam u sve te izreke pa možda sam našao jednu prikladnu ili neprikladnu ali ću je izreći – reče onaj famozni Grunf iz Alan Forda bolje živjeti i 100 godina kao bogataš nego 7 dana u bijedi. Mislim da s tim sloganom ova Vlada bi isto možda bila pobijedila, a narod bi sigurno bio sretniji jer bi barem evo vjerovao da je i to moguće.
Hvala. Imamo odgovor. Kolega Popijač, izvolite.
Da, kolega što se tiče socijalnog dijaloga sjećam se kad se evo i ovaj zakon donosio 2008. godine tada sam pregovarao na strani poslodavaca u ime Hrvatske udruge poslodavaca evo sa tada ministrima i sa druge strane sindikatima koji danas vidim stoje tamo i čini mi se da su ti pregovori baš oko ovog zakona trajali preko godine dana. I na kraju je naravno i on u potpunosti usuglašen i na kraju i postoji, a to postoji dokumentacija u arhivima, postoji zaključak GSV-a. Dakle, vrlo gotovo nikad se nisu ovakvi zakoni donosili da GSV nije dalo pozitivan stav. Ne kažem da je taj zakon naravno i bio najbolji, vidimo da su postojali i dalje problemi oko usklađivanja zbog BDP-a, no međutim s jedne strane sjetimo se svakog dana gotovo ili svaki drugi ili treći na raznim hrvatskim televizijama ministar Linić sa vrlo ozbiljnim, vrlo dramatičnim i prijetećim naravno glasom govori da se u Hrvatskoj više ne može trošiti ono što se ne zaradi. Ja bih volio naravno, ovaj će naravno zakon biti i donesen. I ljudi će dobiti, oni koji će dobiti tih 100 kuna ili kako se to već bolje preračunalo od jedinice do jedinice lokalne samouprave samo je pitanje koliko će ih na kraju ostati da dobije bilo kakvu plaću? Jer vidimo da je upravo ono što ministar uporno ignorira da je upravo najveći broj ljudi koji su došli na Zavod za zapošljavanje iz realnog sektora i najviše iz tih ugroženih industrija. I ponavljam, zbog čega se država barem u nekom vremenu neće odreći jednog dijela prihoda iz tih plaća, dakle koje poslodavac mora plaćati, i na taj način podignuti razinu neto plaće? Nego ponavljam zavlači ruku u tuđi džep.
Hvala. Sljedeća replika, Dinko Burić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Popijač sa velikom većinom vaše rasprave se u potpunosti slažem. Osobito, mislim da je bila vrlo argumentirana jer ono što mene zaista zabrinjava 4 zastupnika SDP-a sjede i slušaju ovu raspravu, ministar se smijulji, štogod mi pričali, govorili argumente, rekli su nemojte pričati političke govore, pričaju se brojke, pričaju se, daju se argumenti, nikog to ovdje ne zanima. U petak će se napuniti, doći će sa odmora i podići ruke. A imamo, što trebamo ponavljati, koliko puta da ponavljamo brojke? Već je rečeno koliko je nezaposlenih, 375 tisuća, imate registriranu stopu nezaposlenosti od 21,9%, da imate siromaštvo 21,1%, dakle samo 4 zemlje u EU su lošije od nas. Da nije problem u minimalnoj plaći i ovo zadnje što ste rekli jest ključ i mi na to stalno upozoravamo, problem je u tome što je sve veći broj onih koji neće imati pravo ni na minimalnu plaću nego će se naći na Zavodu za zapošljavanje, a i to je vaša ingerencija i vas gospodine ministre rada ali i cijele Vlade RH. Vi prije svega trebate provoditi politiku koja će zapošljavati ljude, a ne koja će osiguravati minimalnu plaću a s druge strane povećavati broj onih koji neće imati pravo ni na tu minimalnu plaću. I točno je i ovo što ste rekli da postoji dobra namjera ma moglo se ići i sa smanjenjem doprinosa pa na taj način povećati neto plaću i bolje bi bilo da je onda ona minimalna plaća i ostala na istoj razini na kojoj je bila ali bismo imali povećani broj zaposlenih koji bi i dobivali i tu minimalnu plaću od 2814 kuna nego što ćemo sada za određeni broj ljudi povećati to na 100, a vrlo velik broj je onih koji će biti obuhvaćeni sada ovom minimalnom plaćom će na kraju završiti na Zavodu za zapošljavanje zbog politike koju vodi ova Vlada.
Hvala. Odgovor na repliku, kolega Popijač. Izvolite.
Pa evo ponovit ću ono što sam rekao uvaženi kolega i vi naravno i mi sa ove strane kod ovakvih zakona dobronamjerno pokušavamo ukazati na pogubnost i razornost u nekom vremenu, a vidimo da taj račun dolazi vrlo brzo ovakvih odluka. 70 tisuća novih ljudi koji su na Zavodu za zapošljavanje rezultat i posljedica su pada gospodarskih aktivnosti. Zbog čega? Rasta PDV-a, udara na gospodarstvo, porezne tiranije. Nitko u Hrvatskoj više ne želi ništa raditi, mislim na poduzetnike, unaprjeđivati, investirati i otvarati nove poduzetničke aktivnosti, nitko ne želi investirati više u Hrvatsku i ljudi gledaju kako će spasiti živu glavu. Pa što, naravno, je bilo drugo za očekivati nego ovakav neslavan završetak? Samo će to trajati. Nastavlja se priča, donosi se Zakon o PDV-u gdje će ubiti i ono malo obrtnika što je ostalo. Vidimo da se sad tu malo uzburkala voda, pa što rade, da li razgovaraju među sobom, da li netko procjenjuje učinak i o tome sam govorio ovakvih zakona na hrvatsko gospodarstvo. Pa tu završava i kreće sve. Dakle, bez uspješnog gospodarstva, bez uspješnog poduzetnika sve je ovo prazna priča. Ljudi ostaju bez posla sa ovakvom ili onakvom plaćom, to je najtragičnije. No, međutim, evo nažalost pričamo kao što kažete u vjetar, čak malo toga vjerojatno će i hrvatska javnost čuti, ali neka bit ćemo i dalje uporni pa doći će vrijeme kada ćemo imati priliku to i promijeniti. Hvala.
Hvala. I zadnja replika, Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Popijač, kad je donošen zakon 2008. godine, ustvari pregovori oko tog zakona su počeli u daleko bolja gospodarska vremena i bilo je tu silnih napora da se sindikati i poslodavci prije svega dogovore oko toga kolika bi ta minimalna plaća trebala biti. I kad se to konačno napravilo i praktički izglasalo na GSV-u, mjesec ili dva iza toga praktički sindikati kožarstva, tekstila i drvne industrije su rekli čujte mi to ako se to bude isplaćivalo, mi ćemo naprosto zatvoriti sve te tvornice. I onda se dogodilo da praktički u dogovoru s njima ta plaća je manja bila nego što je bila za ostale, međutim paralelno s tim se je donio program gospodarskog oporavka koji je u 2011. godini donio pozitivne pomake bez obzira što mi govorili. Međutim, 2. kvartal 2011.,3. kvartal su bili pozitivni, 4. kvartal je bio negativan. I pogledajte šta se događa, kao što sad rade s onim zakonom koji je bio koliko toliko održiv, oni su istu stvar napravili sa programom gospodarskog oporavka. To je HDZ radio, to ništa ne valja, mi idemo sa svojim, mi idemo sa … [[Govornik se ne razumije.]] investicija, idemo s ovim, idemo s onim i rezultat toga je pad gospodarske aktivnosti od 2%. Da su se držali onog programa gospodarskog oporavka vjerojatno bi se pozitivni trendovi nastavili, pa kad bi konačno vidjeli da hrpa onih njihovih zakona koje su predlagali u vrijeme HDZ-ove Vlade su naprosto bili politička demagogija, jel da su bili tako dobri meni nije jasno zašto se niti jedan od tih zakon nije našao kao prijedlog Vlade na raspravama u Visokom domu proteklih 14 mjeseci ako su oni bili tako dobri. Dakle, jedna velika neozbiljnost koja nas je dovela do 70 tisuća više nezaposlenih, smanjila je broj zaposlenih, koja je naprosto mladim Hrvatima koji su završili fakultet ubila svaku nadu da mogu raditi u Hrvatskoj i oni su postali nažalost, oprostite mi na izrazu laka lovina multinacionalnih kompanija koje ih već na 3,4 godini fakulteta vrbuje i vodi da idu k njima raditi, jer za 1600 kuna, a to je minimalna plaća za školovane Hrvate, jer ministar Mrsić je i zadnji put ovdje rekao da neće bit smanjenja plaća, međutim plaće odoše dolje 5%.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Popijač. Izvolite.
Da treba stalno ponavljati kolega da je 2011. godina bila početak naznaka oporavka hrvatskog gospodarstva i to je nebitno, to se ne može sakriti. Sve ono što se učinilo 2012. naravno te posljedice slijede, a već su 2012. prouzročile pad od 2% na 2011. Na ove brojke, naravno i pokazatelji koji ulaze u taj ukupni, ukupnu ocjenu BDP-a nažalost ukazuju da ćemo loše završiti i u ovoj godini. Pad potrošnje u 1. mjesecu na prošlu godinu od 5,4% samo ukazuje da će i to na 2012., dakle na 2011. je još i više, da se negativni trendovi i u odnosu na 2012. koja je bila dovoljno loša da će 2013. moguće biti još i lošija. To je posljedica svega onoga na što smo ukazivali prilikom donošenja ovih pogubnih i agresorskih, kao što se to i već i počelo pojavljivati u javnosti, zakona, porezne tiranije, to će na kraju naravno i još više produbljivati krizu i u ovoj godini i u godinama koje slijede. I tu ne možemo niti očekivati onda bitnije pomake nažalost na tržištu rada. Pored 1600 kuna, pored stanja u gospodarstvu možemo nažalost i samo konstatirati da će egzodus mladih Hrvata se iz Hrvatske nastaviti. Hvala.
Hvala i vama. Za riječ se dalje javio ministar. Izvolite ministre.
Nisam se mislio javljat, ali patite od retrogradne amnezije, retrogradne amnezije. Ako se sjetite, retrogradna amnezija je da zaboravite, mislim na zastupnika Popijača, ako se sjetite tko je donio akcijske mjere, mjere aktivne politike zapošljavanja i tko je u tim akcijskim mjerama politike zapošljavanja između ostaloga, da vi ste bili ministar rada, gospodarstva i svega ostaloga. Tim mjerama koje ste vi donijeli, je mjera 1600 kuna. Dakle, mjera koja je bila unutra, dakle nije ništa novo, dakle nastavili smo sa jednom mjerom koja je dobra, nismo nikad rekli da je loša i žao mi je što proglašavate mjeru lošom. Nešto što je i Europa u ovom trenutku ide istim putem, dakle EU radi to isto što mi radimo i sada, dakle samo što je tamo umjesto 1600 kuna, 400 eura. Potpuno isti model, potpuno isto, dakle sve ono što mi radimo radi i Europa. Ja sam se vratio upravo sa sastanaka ministara rada gdje je to jedna od mjera kojim Europa pokušava spasiti što se spasiti da kada govorimo o nezaposlenosti mladih. Kad govorimo o pripravnicima, da ste pogledali statistiku onda bi vidjeli da u posljednje 3 godine nitko nije zapošljavao pripravnike. Jer za pripravnike postoji također mjera u aktivnoj politici zapošljavanja koja kaže 50% će dati poslodavac, 50% će dati država. Pa ste vidjeli da ni tu mjeru se nije koristilo, jednostavno kada je stiska, kada nema posla onda probate naći i druge izvore. 1600 kuna je mjera koja je zaživjela i mjera koja je svakim danom sve više se širi i u realnom sektoru i u ovom trenutku je 50%. Tako da mi je žao da proglašavate mjeru koju ste vi provodili kao što ja provodim na isti način kao nešto što ne valja. žao mi je što je to tako, ali dobro. dakle kad govorimo o broju nezaposlenih onda se sjetite kada ste vi bili ministar rada je postojala jedna odluka odnosno dio zakona koji kaže kada pošaljete nezaposlenu osobu na obrazovanje pa makar to bilo i učenje engleskog jezika ili učenje nekih drugih jezika tada ga skidate s spiska nezaposlenih jer je on u nekom procesu obrazovanja. On je i dalje nezaposlen. I što smo mi rekli? Mi ćemo slati ljude na obrazovanje za ona zanimanja za koja znamo i mislimo da ih možemo zaposliti u Hrvatskoj i ne treba nam ta mjera da maskiramo broj nezaposlenih 2011. Ste to napravili, poslali ste preko 15 tisuća ljudi u obrazovanje koje nije koristilo ni njima niti državi jedino vjerojatno onima koji su provodili obrazovanje jer su dobili neke novce i to je bila maskirana brojka. Dakle brojka koja se sada vrti je javna brojka. Vidi se svaki dan. Nismo napravili ono što ste u vaše vrijeme radili, kada ste skrivali tu brojku i na kraju mjeseca je uvijek bila panika kolika će ta brojka biti. Kada govorimo o povećanju dakle ona će se povećati za 118 kuna neto ne bih htio pretvarati u kilograme kruha ali puno više nego što je rekao cijenjeni zastupnik Vinković. I ne mogu a da ne odgovorim na pitanje što treba Ministarstvo rada i mirovinskog sustava ne da bi branio sebe nego bi uvaženom zastupniku kolegi Đuroviću rekao da 27 a sada od 1.8. 28 ministara rada imaju redovito sastanke u Europi. Prema tome Ministarstvo rada je jedno do važnih ministarstava. Pogledajte što radi Arbeiten Ministerien u Njemačkoj i žao mi je što se takve kvalifikacije govore o tome jer rad, radno pravo, zaštita na radu, nezaposleni i umirovljenici zaslužuju da imaju svoje ministarstvo. Prema tome to nije naša izmišljotina i niti jedan od tih ministara rada nije u isto vrijeme ministar gospodarstva jer to je nespojivo. Ne može ministarstvo, pitajte ministra Popijača kako se osjeća. S jedne strane je ministar gospodarstva koji mora gurati investicije i s druge strane je bio ministar rada gdje mora onda neke stvari dogovarati sa sindikatima koji su možda oprečne kad govorimo o tome da je ministar rada i ministar gospodarstva jedna te ista osoba. Evo nisam se mislio javiti ali dužan sam ispraviti to što nije bilo korektno rečeno.
Hvala ministre. Imamo tri replike na vaše izlaganje, Đuro Popijač. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Prvo oko brojke nezaposlenosti. To što ćemo se vi i ja prepucavati tko je u pravu manje zanima naravno svu onu vojsku koja je došla na zavod, govorite 15 tisuća ljudi da je poslano na školovanje i brisano. Kada ste došli u ministarstvo naslijedili ste recimo, naslijedili ste 305 tisuća, prebrojite i tih 15 tisuća na tih 305, koliko je to 320. Neka bude 320. Danas je 375, što je sa tih 375 tisuća drugih. Došli su iz ravnog sektora. To je problem. A drugo što se tiče pripravnika i 1600 kuna to sam vam govorio dobronamjerno. Ako ne razgovarate a vjerujem da to čak i činite. Razgovarate sa mladim ljudima, sreću me, znaju me, imam i djecu tih godina, završavaju, neki su na sredini fakulteta. Pitaju zar ćemo mi kao inženjeri ili nešto drugo morati raditi za 1600 kuna. Naši prijatelji koji su završili kažu ne možemo u banci, ne možemo u IT kompaniji, ne možemo u Telekom, ne možemo nigdje raditi kao pripravnik. Svi žele nas zapošljavati za 1600 kuna. Pa ja ne kažem da niste imali dobru namjeru. I prešutjeli ste a ta mjera koja je bila mjera aktivna ili politike zapošljavanja za moje vrijeme i prije mene na kraju krajeva vrijedila je za državnu administraciju a ne za privatne firme ministre. Pa ne možete bankama dozvoliti da zapošljavaju ekonomiste, pravnike ili bilo koga drugoga za 1600 kuna. To se događa. Vjerujte govorim vam dobronamjerno. Ja sam svjestan vaše dobronamjerne i ona je u startu bila. Ali posljedice nisu dobre. Posljedice su teške. U tom sam evo kontekstu evo htio govoriti a slažem se sa vama … [[Govornik se ne razumije.]] lakše, jednostavnije da nisam imao i resor Ministarstva rada i mirovinskog sustava.
Hvala. Sljedeća replika kolegica Martinčević. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa poštovani ministre rekli ste i čudi vas kako u posljednje vrijeme nije bilo poslodavca koji je raspisao natječaj za pripravnika, što će plaćati pripravnika 50% kad može za nula kuna dobiti visoku stručnu spremu na isti način, znači iste kvalitete prema programu za osposobljavanje. Isto tako malo prije kažete da postoji taj program u Europi i da se on plaća 400 eura. 400 eura je više nego naša minimalna plaća pa bi bilo zgodno kad danas jako puno pričamo šta su to minimalni uvjeti i minimalna primanja kad bi ova djeca, naši mladi koji su završili i imaju visoku stručnu spremu radili za isti taj novac, znači za 2800 kuna. Hvala.
I zadnja replika Dinko Burić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine ministre opet se vraćamo na to, loši potezi stare Vlade, ne znam, retro amnezija itd. Loši potezi prethodnih Vlada ne opravdavaju loše poteze aktualne vlasti i to je osnovni ključ. Vi ste spomenuli ono što je rekao kolega Đurović, nitko ne kaže da Ministarstvo rada i mirovinskog sustava nije važno ministarstvo, ali ono nije važno zbog ministarstva, nego zbog radnika i zbog umirovljenika. A imate situaciju, opet govorimo, stalno ponavljamo koliko ljudi nema pravo na rad zbog ovakve politike, govorimo o tome da je stopa rizika od siromaštva i kod umirovljenika a to je vaš resor, veća čak i od prosječne stope rizika od siromaštva u Hrvatskoj, tamo je 21,1 a za umirovljenike 22,2. Vi vodite resor koji treba vodit brigu i o umirovljenicima i o radnicima, a imamo politiku koja, kao da vodite politiku za neradnike i za umirovljenike koji trebaju biti bijednici, a ne umirovljenici i živjet dostojanstveno od svojih zasluženo zarađenih mirovina. 15 tisuća, brojkom kojom baratate, da ali prešućujete činjenicu koja je i ovdje rečena da je 15 tisuća mladih iselilo iz Hrvatske u vrijeme vaše Vlade, u ovih 15 mjeseci ove Vlade. Vi radite, ova Vlada radi uistinu kao ured za emigraciju, a ne kao ured koji treba omogućavati ljudima da rade ovdje i da ostaju u Hrvatskoj. I da ne pričam o tome da je i onaj još Washingtonski konsenzus onog već propalog neoliberalizma rekao da poreznu reformu treba provodit, na način ako želimo potaći gospodarstvo da se smanjuju porezi, a ne da se porezi povećavaju.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, ministar Mrsić. Izvolite ministre.
Pa kad repliciramo onda baratajmo podacima. 15 tisuća brojka, je brojka koja je možda točna, možda nije. Iz Hrvatske se iseljavalo uvijek i iseljavat će se uvijek. Prema tome, 15 tisuća brojka je brojka koja je negdje plasirana u javnosti. Ja se nadam da ćemo imati vrlo brzo brojke o tome koliko se mladih ljudi zaposlilo u zemljama EU, jer je 1.7. ulazimo u sustav EU gdje ćemo imati točno podatke. Dakle odlazak nekoga na rad u strane zemlje nije egzodus nego je odlazak trbuhom za kruhom tražeći mjesto gdje će se, i to će se dešavati. Dakle, ulaskom u EU mi postajemo dio Euresa, jednog velikog sustava zavoda za zapošljavanje gdje će se tražiti posao. I prema tome to je nešto što će nas čekati, dolazit će i nama ljudi kao što će odlaziti i van. Ali nisam se javio zbog toga, nego zbog umirovljenika. Zaboravljate da je ova Vlada odmah čim je stupila na dužnost ukinula ograničenje usklađivanja mirovina i da se mirovine usklađuju po švicarskoj formuli i da upravo kreću razgovori oko usklađenja i revizije te švicarske formule sa ciljem da ona bude primjerenija umirovljenicima i da prati ono što je godinama bilo zapostavljeno, a to je da se mirovine usklađuju sa troškovima života. S obzirom da se nije 2 godine usklađivalo umirovljenici su izgubili skoro 20% svoje kupovne moći. Zaboravljate taj dio da to ova Vlada radi. Ne možemo ispraviti sve krive i drine, ali ćemo ono što možemo napraviti napraviti i evo već sa mirovina u 4. mjesecu će doći povišenje 1,25% zajedno sa zaostatcima za 1. i 2. mjesec. Dakle, ono što smo rekli to i izvršavamo.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika HSU-a Željko Šemper. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Institut minimalne plaće trebao je biti zaštitni instrument, on je radnika sa niskim plaćama koji jedva mogu podmirit svoje režije i kredite. Bilo je krajnje vrijeme da se barem malo poveća minimalna plaća jer se u protekle 3 godine nije mijenjala. Postotak realnog rasta BDP-a bio je jedan od glavnih elemenata povećanja minimalne plaće, tako je još 2008. godine prema rastu BDP-a od 2,4% izračunata minimalna plaća od lipnja 2000. do kraja svibnja 2010. u iznosu od 2814 kuna koliko iznosi i danas. Globalna gospodarska i financijska kriza djelovala je na pad BDP-a, a taj utjecaj se prenio i na smanjivanje isplaćenih bruto plaća u RH. Dakle, o uvjetima pada BDP-a naravno da nije bilo ni povećanja minimalne plaće koja treba biti socijalno zaštitni instrument održavanja egzistencijonalnog minimuma radnika. Važnost instituta minimalne plaće … [[Govornik se ne razumije.]] glasuje i odbor Europskog parlamenta za socijalnu politiku sa ciljem uvođenja mehanizama za određivanje minimalne plaće u odnosu na prosječnu plaću. Povećanje minimalne plaće posebno je problematično u nekim industrijskim granama kao što su tekstilna, drvoprerađivačka, kožarsko obućarska koje bi teško izdržale određenu visinu minimalne plaće zbog čega je za te grane propisan umanjeni koeficijent usklađivanja visine minimalne plaće. Ovim se zakonom predlaže usklađivanje da se visina minimalne plaće za 2013. propiše na temelju kriterija koji su usuglašeni sa socijalnim partnerima. Ovim zakonom određeno je koji će se službeni podaci Državnog zavoda za statistiku koristiti za izračun minimalne plaće, a to su mjesečni prag rizika od siromaštva za jednočlano kućanstvo u 2011., broj članova prosječnog kućanstva u RH, omjer ukupnog broja stanovnika u odnosu na broj aktivnog stanovništva u RH i promjene prosječnog indeksa potrošačkih cijena dobara u 2012. u odnosu na 2011. godinu. Prema raspoloživim podacima uz primjenu pisanih kriterija i načina izračuna iznos minimalne plaće odstupanja na snagu zakona do kraja ove godine iznosio bi 2984,78 kuna. Bilo bi mi draže da se taj iznos zaokruži na 3000 tako da u EU ne idemo tako precizno na dvije decimale. Držimo da bi taj iznos bio primjereniji socijalnom i političkom trenutku u RH. Kako je procjena da minimalnu plaću prima oko 100 tisuća radnika ili 7% ukupno zaposlenih, ovo povećanje je u socijalnom interesu radnika s tim najnižim primanjima. Ovo povećanje je o socijalnom interesu radnika s tim najnižim primanjima. Ovo povećanje minimalne plaće znači i promjenu osnovice za plaćanje doprinosa za obvezna osiguranja da se barem malo smanje negativni učinci sive ekonomije odnosno manje plaćanje radnika ispod stola. Kako je ovo važno u vrijeme rada, još je to važnije u trenutku umirovljenja. Ovo je malo povećanje jer smo mišljenja da postoji prostor za povećanje minimalne plaće i u snižavanju raspona plaća. Bez obzira na mišljenje poslodavaca mi u Hrvatskoj imamo elitistički pristup plaćama, dakle velike raspone između minimalne plaće i najviše plaće u poduzeću, a naravno najviše strše menadžerske plaće, općinske dionice, visoke otpremnine iza koje često ne stoje poslovni rezultati tvrtke. Dakle, u našem društvu nije sazrela spoznaja da je plaće potrebno urediti tako da radnik i obitelj mogu dostojanstveno živjeti od svoga rada. Zbog minimalne plaće ali i onih malo većih koje iznose do 85% prosječne plaće sve veći broj radnika završava u sustavu najnižih mirovina. Danas u mirovinskom sustavu RH imamo 182 tisuće korisnika najniže mirovine ili 16% s prosječnom mirovinom od 1358 kuna, gdje mirovina prema uplaćenim doprinosima iznosi 967 kuna, a socijalni dodatak od 390 kuna. Svi ovi podaci dovoljno ukazuju na vezu minimalnih plaća i najnižih mirovina. Hrvatska stranka umirovljenika je na ovaj zakon, na članke 4. i 7. dala amandmane za koje se nadamo da će biti prihvaćeni. Klub Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovaj zakon.
Hvala. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje, Dinko Burić. Izvolite kolega Burić.
Zahvaljujem. Poštovani kolega ja sam zaista očekivao da ćete vi kao zastupnika HSU-a, ajde barem riječ progovorit u zaštitu populacije koju prirodno bi ste i vi zajedno sa svima nama treba ovdje predstavljat u Hrvatskom saboru. Ali vi branite stav Vlade, samo ste iznijeli brojke, pročitali ste ovdje dobro, doduše iz ovog materijala u redu, branite stav Vlade i vama je normalno da imamo pred sobom zakon koji kaže da, evo volonteri ne spadaju čak niti u kategoriju onih koji imaju pravo na minimalnu plaću kako je rečeno. Što su onda oni, oni nisu radnici, što oni rade? A ova mjera je potekla iz ovog ministarstva. Govorili ste o broju umirovljenika koji su na prosječnoj mirovini od 1300 kuna, a 100 tisuća radnika i to ste spomenuli je, dakle na minimalcu, na minimalnoj plaći ali niste rekli da je i 73 400 radnika prema pokazateljima da se nalazi na rubu siromaštva, dakle i ispod toga što će pokrivat ova minimalna plaća. Nitko opet ni riječ niste govorili o 60 tisuća novo nezaposlenih, evo ja ću reći 60 tisuća, brojke kako ih računamo idu od 50 do 100 tisuća. I govorili ste o tome kako je pad BDP-a posljedica svjetske krize, je ali su se mnoge zemlje već počele izvlačiti iz te svjetske krize a mi imamo Vladu koja vodi takvu politiku da nema teorije da nam BDP raste kad je po formuli BDP pojednostavljeno rečeno zbroj osobne potrošnje, državne potrošnje, investicija i razlike između izvoza i uvoza. Mi niti po ovom politikom Vlada je dovela do pada osobne potrošnje, pada državna potrošnja, nema traga od investicija osim na papiru i sad kad hodate po Hrvatskoj.
Hvala.
A da ne kažem kakva je razlika između uvoza i izvoza.
Hvala. Imamo odgovor na replika, kolega Šemper izvolite.
Pa kolega Burić ovdje raspravljamo o minimalnoj plaći i ja nisam govorio o problemima mirovina jer evo prije mene je ministar spomenuo šta radimo i u kojem stanju su mirovine. Dobro znamo da je ova minimalna plaća 3 godine se nije povećavala. I sad kad se pokušava nešto učiniti onda su tu uvijek kritike bez obzira što to nije nekakav značajan iznos koji će pomoći tim, ali svaka kuna dobro dođe. I nedavno kada su mirovine išle gore usklađivanje 1,30 i sada 1,25 ima umirovljenika koji kažu a šta je to u odnosu na poskupljenje plina, struje i ostalih. Pa naravno da to ne može nadoknaditi, ali svako povećanje one ljude koji cijene to da se nešto radi u njihovu korist, oni to pozdravljaju. Zašto uvijek samo kritički se osvrćemo na sve ono što ima i pozitivnih strana. I uvijek nađemo nekakve primjedbe što nešto nije dobro napravljeno, a ne gleda se ona suština da mi koliko toliko povećavamo tu minimalnu plaću. Isto tako će djelovati i na mirovine. Znamo kolika je veza između minimalnih plaća i najnižih mirovina ikakav je odnos i koliko sve više ljudi ulazi u sustav najnižih mirovina. Prema tome treba pozdraviti svaki napor i svako povećanje i mirovina i ovih minimalnih plaća, a ne samo kritički osvrtati i sve kritizirati.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a Ivo Jelušić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo raspravljamo već 2, 3 sata o ovome Zakonu o minimalnoj plaći. Nismo morali i nije ga Vlada morala predložiti jer mi smo uređenu minimalnu plaću imali i do sada. prema tome samo smo htjeli promijeniti, dakle ovim zakonom se želi promijeniti način uređenja minimalne plaće i to na više. Prema tome da ovo danas ne raspravljamo da Vlada ovaj zakon nije predložila i dalje bi bila minimalna plaća samo bi bila manja. Sada je ona veća naravno, nije dovoljno, nije nikada dovoljno velika jer pitanje što bi bila dovoljno velika plaća da ljudi mogu pristojno živjeti, dakle ne govorimo o optimalnoj plaći nego govorimo o minimalnoj plaći, čak vidimo ovdje danas u raspravi da je bilo čuđenja oko toga da zašto takva plaća i zašto minimalna plaća kao da je minimalna plaća izmišljotina evo ove Vlade i ovih današnjih dana. Minimalna plaća na ovim prostorima u RH egzistira već godinama desetljećima i uvijek se određivala kao zaštitna plaća da ispod toga ne može se platiti radnika ispod minimuma kojeg država propiše. I sada je ovo što danas radimo ponovno propisivanje te minimalne plaće koja je za nešto malo veća nego što je do sada bila. Nije puno ali onome koji je nažalost prisiljen raditi za tu minimalnu plaću i to nešto znači. Par puta je ovdje spomenuta brojka od tih famoznih 170 kuna u brutu što će biti veća minimalna plaća ili negdje 120-ak kuna u netu, nije puno, nije puno nama ovdje koji imamo plaće 15, 16, 17 tisuća kuna ali nekome tko ima malu plaću tko ima 2 tisuće njemu je to skoro pa 10% na plaću. Naravno da ne govorim sada ovdje u nekim namirnicama ali 120 kuna je svaki dan jedan kruh. Nije ni to malo onome kome je stalo do toga a takvih nažalost u Hrvatskoj nije malo. 100-njak tisuća ljudi prima minimalnu plaću. Prema tome, ako ova naša rasprava i prijedlog Vlade i ovo što danas raspravljamo pridonese tome da za 100 tisuća ljudi barem malo poboljšamo njihov život i njihov standard mislim da to vrijede ove današnje rasprave. Naravno da bismo željeli i to je cilj i EU u koju mi ulazimo za koji mjesec, da minimalna plaća bude ekvivalent 50% dakle pola prosječne plaće u datoj državi. I mi tome trebamo stremiti. Nažalost ni članice EU nisu uspjele to dosegnuti ali i mi tome trebamo stremiti i ja se nadam da ćemo jednog dana i to doživjeti. Naravno kada gospodarstvo prije svega bude bolje stajalo, hrvatsko ukupno gospodarstvo kada budemo imali više ili visoke stope rasta kojih nažalost nema. U Hrvatskoj već petu, šestu godinu nemamo gospodarskog rasta i to je činjenica. Nedavno smo imali ovdje raspravu oko spominjane Obamine rasprave i oko toga kako se Obama zalaže za siromašne, a ne za bogate međutim i ovaj zakon je na tom tragu da se pomogne onima koji su malo siromašniji koji rade za minimalnu plaću. Ali ne samo ovaj ja sam rekao pa ću ponoviti, vrijedi to možda i ponoviti jel neki ne žele čuti, donijeli smo i niz do sada niz zakona u ovoj Vladi u ovih godinu i nešto dana koji su upravo na tom tragu da pomognu onima koji manje zarađuju koji manje imaju koji su siromašniji, pa ću ponoviti zašto da neki čuju da ne bi ponovno morali drugi dan kada budemo raspravljali o tome razgovarati. Dakle promijenili smo napravili smo izmijene Zakona o dohotku gdje smo onima sa nižim plaćama smanjili porez, onima sa višima povećali. To je ista jedna od mjera. Uveli smo porez na dividendu i na isplatu dobiti kojeg do tada uopće nije ni bilo pa smo oporezovali one koji imaju pristojna pitanja od dobiti koji žive od kapitala, a ne samo da se oporezuje rad. I to je na tom tragu. Treba to ponavljati izgleda svaki dan da bi neki čuli, shvatili pa da ne otvaramo nepotrebne rasprave. Spominjan je ovdje i PDV je vele ali ste povećali PDV za 2%-tna poena sa 23 na 25% pa ste time … ajde da kažem štetu i građanima i gospodarstvu. Gospodarstvu nije, PDV za gospodarstvo za poduzetnike neutralna. Prema tome to valjda razumijemo i znamo to valjda ne trebamo objašnjavati. Za građane točno je povećan je PDV za 2% i sve su ako možemo tako reći robe koje su imale poreznu stopu od 23% poskupjele za taj dio povećanja PDV-a. ali što smo paralelno napravili što se zaboravlja ili ne želi reći, da smo onima koji imaju dakle onim malo prije spomenutim Zakon o izmjeni poreza na dohodak onima koji imaju manje od prosječne plaće ili manje plaće smo dakle izmjenom tog poreza za taj dio i povećali plaće i njihova platežna moć je i dalje ostala ista. Ali nama koji imamo visoke plaće je to naravno povećanje jer nam je PDV povećan za 2%, sve cijene su povećane za 2% a naša plaća je 400 kuna manja. Pa uredu je da mi koji imamo više platimo, a oni koji nemaju njima se ništa nije povećalo. To su naprosto činjenice. Može ih netko interpretirati ovako ili onako ali o njima treba naprosto progovoriti pa neka ljudi prosuđuju što je tako što je a što nije istina. Naravno oko jedne se stvari svi ovdje slažemo, da će svima biti bolje i svima nama i svim građanima u Hrvatskoj kada krene gospodarstvo kada krene pozitivne stope rasta i tu se slažemo. Samo malo prije sam rekao Hrvatska je već od 2008.stalno ima negativne stope rasta. Posljedica je to i dobrim dijelom, ali ne samo zbog toga i stanja u Europi i u svijetu. Točno je da u Europi i u zemljama koje nas okružuju nema gospodarskog rasta u ovim godinama, međutim Europa je ušla u recesiju 2008./2009. pa je pomalo izašla. Nažalost, naša tadašnja Vlada HDZ-ova nije to iskoristila da smo tada dobili pozitivan zamah i da smo imali stope rasta. Imali smo nešto sitno u dva kvartala u 2011., ali to je nedovoljno u odnosu kako se to događalo u drugim zemljama u našem okruženju i Europskoj uniji. Sada je ponovno Europa ušla u novi val recesije, svi vjerojatno čitamo ili ako ne čitamo možemo pronaći da Europska unija, da prosjek Europske unije ove godine se planira da će imati gospodarski pad, a ne rast. I ako cijela Europska unija bude imala pad ja ne znam da li, kod nas treba se dogodit gospodarsko čudo da bismo mi bili izvan toga. Zemlje koje nas okružuju, Hrvatsku, koje su u Europskoj uniji, s kojima imamo i ponajveću gospodarsku razmjenu, Italija, Slovenija pa i Mađarska će imati gospodarski pad veći nego što mi imamo ove godine. Tako ga planiraju, a kad ga planiraju sigurno će ga imati većeg nego što planiraju. Prema tome, situacija nažalost nije u dobrom okruženju i ne može nažalost koliko god mi to htjeli, koliko bi to željeli, ne može Hrvatska biti bolje nego što je to u okruženju. Nismo nažalost izolirani otok pa da to možemo napraviti. Ali smo napravili niz drugih stvari, ja sam rekao, smanjili smo deficit i prošle godine 2013./2014. za 5 milijardi kuna, toliko se manje Hrvatska zadužuje i prošle i ove godine u odnosu na razdoblje iz HDZ-ovih Vlada, naravno jer smatramo to odgovornim ponašanjem, odgovornim vođenjem države i prema građanima i prema gospodarstvu jer dalje se zaduživati ne smijemo, ne trebamo. Uostalom, ove godine u kojoj živimo 10,2 milijarde kuna iz ovog proračuna, hrvatskog proračuna će otići na otplatu samo kamata, ništa za glavnice. Prema tome, dokle se zaduživati. Rekli smo odgovorno je da se više ne zadužujemo jer to ugrožava našu ne samo sadašnjost, ali i sadašnjost, a posebno budućnost. Da smo se zadužili i prošle i ove godine 5 milijardi više kao što se to zaduživala HDZ-ova Vlada mogli smo i uložili to npr. u infrastrukturne objekte, u javne radove itd., sigurno bi bilo i većeg gospodarskog rasta, samo bilo bi rasta ove godine, ali što bi to značilo za naredne godine ako bi se zadužili još 5 milijardi više jer to je sasvim nešto druga priča. Prema tome, naravno da treba sa razumijevanjem prihvaćati sve primjedbe i kritike ali koje su dobronamjerne i činjenično utemeljene. One koje ne stoje na tome, ali imaju neke druge ciljeve i one su ovdje dozvoljene. Ovdje je dozvoljeno govoriti politički i politikantski i ovako i onako, ali naravno dozvoljeno je isto tako da onima drugima koji tako ne govore ili ne misle da iznesu i svoje stanovište. Prema tome, ovaj je zakon jedan od zakona kojim pokušavamo pomoći onima koji se nalaze u najtežoj situaciji. Vidim da će ga većina ovdje u Saboru barem po raspravi podržati pa ako i to uspijemo nije puno, ali onima na koje se to odnosi sigurno da će biti dobro. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imamo prijavljeno 7 replika. Prvi se javio Dinko Burić. Izvolite kolega.
Poštovani kolega Jelušiću, dakle prvo moramo nešto razjasnit. Već se iz rasprave u ime kluba, a iz naših pojedinačnih i replika i rasprava jasno da zaključit, mi nismo protiv ovog zakona za povećanje minimalne plaće, ali u okviru rasprave oko ovog prijedloga zakona ne može se zanemarit i sve ostale utjecaje i razloge zašto se danas nalazimo u takvoj situaciji u kakvoj se nalazimo. I mi pričamo o tome, nitko normalan nije protiv toga da se pa i za ovih 170 kuna poveća dakle ta minimalna plaća. Ali kad ste govorili o mjerama koje, evo i sami ste onda upali u tu zamku, a nama kažete da to nije tema, govorite o mjerama koje je Vlada poduzela za pomoć siromasima, siromašnim građanima, a niste spomenuli i namjerno prešućujete sve ono što jeste napravili na papiru, a je li mjera za pomaganje siromašnima bilo i podizanje PDV-a pa to je činjenica, je li mjera bila drastično poskupljenje struje, plina, grijanja, jel to bila mjera za pomoć siromašnima? Pa to je omča oko vrata siromašnima. Pa kad već govorite o mjerama koje je Vlada poduzela da im pomogne, onda recite i koje su to mjere da im odmogne. I spomenuli ste evo Europu, pa šutimo, evo vijest je izašla, Europski parlament je odbio predloženi proračun ovog višegodišnjeg financijskog okvira 2014.-2020. godine. Kako će se to odrazit, a mi smo na ulasku u Europsku uniju i na sredstva koja ćemo moći računat iz Europske unije. Sigurno neće pomoći našem gospodarstvu nego itekako imamo razloga bit zabrinuti.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Jelušić. Izvolite.
Pa kolega Burić, ja nisam to rekao, ne znam možda drugi jesu, ja nisam rekao da ovdje se ne treba govoriti o drugim političkim temama i o stanju u gospodarstvu. Dapače, o tom treba i ja, vi ste mene …, ja to nisam rekao, ja mislim da to treba govoriti uvijek, kad god se to može jer to je glavni i jedan od najvažnijih problema koji u ovoj državi postoji i zato sam i ja o tome govorio. Ali ja bih volio ne samo u ovoj sabornici nego i od stručne javnosti kad bi čuo konkretan prijedlog što treba napraviti pa da nam bude bolje, a da Vlada to i ova saborska većina odbijaju. Dovedite nas u poziciju molim vas da se znojimo da to ne prihvatimo, ali nešto što je utemeljeno. Ponovno govorim oko PDV-a, ponovo trebam reći da, povećan je PDV ali onima koji imaju niža primanja se to nije negativno odrazilo jer smo im povećali i primanja na osnovu smanjenja poreza na dohodak. Nama, meni, vama je, ali dobro, vama i meni 400 kuna puno ne znači ali onome tko ima 3000 kuna njemu to znači. Prema tome, ali smanjili smo PDV u turizmu upravo da damo zamaha gospodarstvu sa 25% na 10%, to je oko 900 milijuna, procjene su možda i milijardu kuna koje smo ostavili gospodarstvu da krene u razvoj. Ostavili smo u zdravstvu smanjujući porezni doprinos sa 15 na 13% 2 milijarde kuna. To su sve novci koji su ostali gospodarstvu da konačno krene. To je ovo što Vlada čini. I ja se nadam da će krenuti. Ja se nadam da neće gospodarstvenici te novce koje smo ostavili staviti u svoj džep nego da će ih uložiti u razvoj.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Zlatko Tušak. Izvolite kolega.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Jelušić, vi kada ste govorili o iznosu minimalne plaće u netu koja bi trebala biti negdje oko 120 kuna ovisi kako u kojem mjestu da li ima prireza ili nema prireza. Jasno da u gradu Zagrebu ona će biti nešto manja. I nitko nije protiv povećanja. Uvažavajući situaciju da svaka kuna itekako je potrebna pogotovo onima koji imaju najmanja primanja. Ali da li je to dovoljno? O tome moramo razgovarati i kakve imamo mehanizme koji će dalje uređivati taj dio odnosa kada je u pitanju minimalna plaća i najniži prag cijene rada. Mi u sadašnjem ovom zakonu imamo ponuđeno rješenje, a to je pitanje uredbe. Vlada donosi uredbu na prijedlog ministra koji se konzultira sa socijalnim partnerima. Ministar može uvažiti razmišljanje socijalnih partnera, ne mora. Predložit će Vladi, Vlada će uredbom donesti. Znači, to je određeni dio koji nije dobar. Mi u samom zakonu moramo imati mehanizam na osnovu kojeg se usklađuje minimalna plaća, što je to dalje, koji su to parametri koji utječu da bi se mijenjala minimalna plaća. Jel' to je stvar koja itekako treba raspravit se ovdje u Saboru. Ne, mi smo utvrdili sad nekakvu početnu cijenu i dalje ovisi o Vladi kakvu će uredbu donositi. I jasno, vi ste u jednom dijelu spomenuli i pitanje Obame. Da, naša bruto minimalna plaća po satu je 3 dolara, u Americi ona je 7 i pol dolara i zalažu se tamo da ona raste 20% više. To je razlika.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Jelušić. Izvolite.
Kolega Tušak, postavili ste pitanje da li je ovo dovoljno, da li je ova minimalna plaća dovoljna. Pa nije, pa nitko ne kaže. I ja sam rekao da nije dovoljna. Naravno da nije dovoljna. Ne bi bila dovoljna ni da je 50% od neto plaće. To bi bilo negdje 2700 kuna. Pa ni to nije dovoljno da čovjek pristojno živi, naravno da nije. Ali je povećanje neko je i drago mi je da ćete to podržati, jer bolje 120 kuna više nego manje. Da smo zadržali postojeću formulu koja je do sada bila trebalo je biti manje. Kažete treba ugraditi mehanizam koji će osigurati povećanje. Pa ako Bog da sreće pa budemo imali gospodarskog rasta i rasta bruto društvenog proizvoda, pa vratit ćemo se ponovno na tu formulu ako treba, daj Bog da bude rast od 5% stopa bruto društvenog proizvoda svake godine pa onda će i minimalna plaća rasti. Ali ovo je naprosto palijativna mjera dok ne bude rasta da zaštitimo one kojima je najteže.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Evo ja ću kolega Jelušiću nekoliko, bilo bi bolje ispravak netočnog navoda. Rekli ste da su porezi na velike plaće povećane. Nije točno. Porez na najveću plaću je smanjen za 5%. I rekli ste da se PDV ne održava na poslodavce što nije točno. PDV se održava i na građanstvo i na poslodavce. Mislim toliko bar znamo ekonomske zakonitosti zbog toga što se manje kupuje. Nema se kome prodavati, ne obrće se novac. Prema tome, nema nepovezanosti između toga. Rekli ste zatim bit će nam bolje kada krene gospodarstvo. Odnosite se prema gospodarstvu kao prema prirodnoj pojavi, kao prema suncu i snijegu, pa sad pada, sad ne pada. Jedanput će valjda biti sunce. Pa nešto treba poduzeti da krene, nadate se. Bilo bi puno uvjerljivije kad biste donijeli mjere i predstavili nam te mjere i kad biste rekli koliko puta je već bilo rečeno. Sjetite se samo prvog potpredsjednika hrvatske Vlade koji je govorio sad će u trećem mjesecu, pa neće u trećem, pa će u šestom, pa će u devetom, pa danas. Pa izgleda ispao on iz igre, a gospodarstvo ostalo na onim niskim granama na kojima je i prije bilo. I vi ste govorili isto što sad slično oporba govori, međutim tada vam je HDZ govorio nismo usamljeni otok kad ste govorili što ne pokrećete gospodarstvo. HDZ je isto tvrdio na nas se reflektira svjetska kriza. Vi ste rekli nije točno, vaša nesposobnost je kriva tako. Šta ja sad mislim? Svi su bili prije nesposobni, vi ste sad najedanput sposobni jer je svjetska kriza kriva. Malo ste kontradiktorni. Sve se promijenilo od trenutka kad ste došli na vlast. E sad više ta pravila ne valjaju, sad pravila su neka druga. I Barack Obama se ne zalaže samo za siromašni, srednji sloj ste prečuli od Baracka Obame, srednji sloj pokreće. Bez srednjeg sloja niti jedna država nije izašla iz krize.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, kolega Jelušić.
Pa ne znam zašto bi, ali dobro. Odgovorit ću na repliku ne zato da ponovim u stvari ono što sam malo prije rekao bez obzira što oni koji su … [[Govornik se ne razumije.]] zašto ponavljam. Zato što vi niste dobro čuli. Dakle, i dalje stojim kod toga. Onaj koji ima veću plaću plaća dakle, više mu se uzima od plaće izmjenom poreza na dohodak nego što je to prije bilo. I ostajem pri tome. PDV ja sam rekao i ostajem pri tome da on je za poduzetnike neutralan, on njima nije trošak. Prema tome, poduzetnicima se nije povećao trošak za kunu što je povećan PDV. On je za njih neutralan. To da se smanjuje kupovna moć, to da. Ali to nema veze sa konkretnim poduzećem jer to ima veze sa ukupnim gospodarstvom. I na kraju što se tiče ovoga usamljenog otoka da smo to prigovarali HDZ-u, a sad to isto radimo. Netočno! Ja sam malo prije rekao, ali niste htjeli slušati. Naravno da Hrvatska nije izoliran otok i kada je krenula kriza u našem okruženju, u Europi, u svijetu da se ona prelila i kod nas. Ali i tad sam govorio i sad govorim da nije, da naš pad je bio veći nego što je bio u Europi i nije bio rezultat samo onoga što je preneseno iz Europe nego je rezultat subjektivnih slabosti ondašnje Vlade. U međuvremenu je, ja sam to malo prije rekao ali vi to ne želite slušati je došlo do oporavka gospodarstva u Europi, počele su stope pozitivnog rasta u Europi. Kod nas ne. Zašto? Zbog subjektivne slabosti naše tadašnje Vlade. Nažalost, sad je ponovno recesija u Europi i Europa, ja ću ponoviti po peti put danas planira u prosjeku pad rasta ove godine za 0,2% zemlji u okruženju većih od nas. Prema tome, ako to nažalost bude tako u Europi teško bez obzira koja Vlada došla i što radila može poboljšati situaciju. Na koncu konca u Italiji je došla vlada stručnjaka, veliki menadžer Monti koji je zaista sposoban čovjek, Berlusconi mu je ustupio vlast da izvuče Italiju iz krize, Italija ima pad od 2%.
Zahvaljujem. Sljedeća replika, Đuro Popijač. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dakle, točno 118 kuna ili 170 bruto nije puno, ali mogli ste više. Zato i ponavljam da ste oslobodili davanja minimalnu plaću ona bi rasla, dakle neto iznos, ne bi bila 2300 kuna nego 3100 i više, zavisi od prireza itd. Mogli ste više, ali volite zahvaćati i gurati ruku u poduzetništvo. Opterećujete dodatno gospodarstvenike. Ukinite davanja na minimalnu plaću i minimalna plaća će biti neto, ono što radnik dobiva u džep i bit će preko 3 tisuće kuna. To učinite. Drugo, gospodin Vukšić je spominjao srednji sloj. Vi ste ga vašim porezom na dohodak dodatno gurnuli u ponor i to je jedan od razloga zašto potrošnja pada. Nigdje u Europi plaća od 8 ili 9 tisuća kuna, odnosno 1000 ili 1200 eura nije oporezovana sa 40%. Zato i bježe mladi i obrazovani ljudi i zato nemate investicije u Hrvatsku, investicije sa visokom dodanom vrijednošću. Neće ih ni biti uz takvu politiku oporezivanja tako osrednjih plaća, za Europu naravno i vrlo malih. I drugo, neupitno je da zahvaćate sve veći i veći ostatak dohotka ili ono što preostaje i poduzetnicima i stanovništvu. Procjene su preko 60% već svega onoga što nameće država kroz poreze, kroz cijene energenata kao monopol u ostatak dohotka hrvatskom građanu. I hrvatski ljudi su sve siromašniji i sve manje troše, posljedično dolazi još teža i veća kriza ne uzrokovana sada europskom i svjetskom kako vi to govorite nego svemu onom što ste vi učinili u protekloj godini.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, kolega Jelušić. Izvolite.
Kolega Popijač kada slično kao što ste vi sad govorili govore druge kolege iz oporbe koji su bili i sada oporba čak ih mogu i razumjeti, ali kad to vi govorite uz to koji ste bili i ministar gospodarstva onda zaista ne mogu razumjeti, odnosno razumijem zašto vi to govorite ali dozvolite da naprosto na neke stvari odgovorim. Rekli ste da opterećujemo gospodarstvo. Ova Vlada je smanjila i rasteretila porezno opterećenje gospodarstva, a ne ga opteretila. Doprinos … [[Upadica se ne razumije.]] Samo malo, doprinose smo za zdravstvo smanjili za 2-postotna poena, za dvije milijarde ostavili gospodarstvu. Ove godine ostavljamo milijardu turističkoj privredi na ime smanjenja PDV-a. Rekli ste da smo stavili porez na dobit, jesmo ali gospodo draga time nismo opteretili gospodarstvo nego kapitaliste one koji su vlasnici. Razlikujte gospodarstvo od vlasnike kapitala. Njih jesmo opteretili, vi ste ih štitili. Mi ih nećemo štititi a vi ako ovaj narod bude ponovno, ja se nadam neće, vam dao vlast ponovno zaštitite te koji imaju para a mi ćemo ponovno kad dođemo štititi one koji nemaju. I zadnja stvar, kažete da oslobodimo poreza ovu minimalnu plaću pa će ona biti veća. Prvo, zašto to vi niste radili? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Ne, ne, ne. Ja samo govorim to. Ja zato sam rekao, to kad kažu ovi koji nisu bili na vlasti imaju na neki način moralno pravo
Kolegice i kolege ja vas molim dozvolite kolegi Jelušiću da odgovori na repliku. Izvolite.
Ja molim da mi se uključi ovo vrijeme što me prekidaju.
Uvažit ću vrijeme.
Dakle niste, ali mi bismo to vrlo rado i mogli napraviti kada bismo se zadužili 5 milijardi više koliko ste se vi zaduživali. Mogli bi osloboditi sve ove dodatne poreze na plaću, sve koji imaju i minimalne plaće i plaće ispod 5 tisuća kuna pa bi se svima povećali pa bismo mogli ne skidati sada ni javnoj upravi plaće. Sve bismo mi to mogli da smo se zaduživali kao i vi, ali smo odgovorni nećemo to činiti.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Josip Borić. Izvolite kolega. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolegice ja vas molim koristite institut Poslovnika, trebali ste se javiti za repliku. Molim vas.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Uvaženi kolega Jelušić ja sam pozorno slušao vašu raspravu i na trenutak sam zastao i pomislio da li mi živimo u istoj državi, u istoj Republici, da li vi imate jednu drugu državu ili mi ovdje živimo neku drugu. Nevjerojatno! I onda navodite što ste vi to sve učinili za tog jadnog siromašnog čovjeka. Pa oni žele izaći van na ulice, oni se bune. Pa ne bi se bunili da im je bolje. Oni ne razumiju valjda da im je bolje. Pa ja ću vam navesti neke podatke, ostavili smo vam PDV na 23, vi ste ga digli na 25%, cijena benzina vam je bila 9,55 danas je 10,89. Na jednom tanku benzina izgubite sve ono što ste dobili na tim plaćama, na tom porezu na dohodak o kojem vi pričate da ste dali tih velikodušno 50 do 70 kuna. Pa pogledajte račune za struju, za grijanje itd. Pa to raste po 150 do 200 kuna po računu. Za vodu, to je strašno! Pa ja, evo na mome otoku ima 9 tisuća ljudi, kaže mi čovjek iz FINA-e prekjučer došlo 4 tisuće ovrha. Otkuda? Za dopunsko zdravstveno i vodno iz vodnog gospodarstva za slivne vode. 4 tisuće ljudi je blokirano taj dan na otoku. O čemu vi pričate? Jel to štićenje tog siromašnog čovjeka u RH? Gdje ste našli te podatke? Pa samo ih je 60 tisuća više na Zavodu za nezaposlene. Da ne govorimo o cijeni ne znam plina, da ne govorimo, vi pričate da nema deficita. Pa mi u ovoj godini imamo proračun koji je dvije milijarde veći nego što je ostavljen u troškovima 2011. godine. Pa o čemu mi pričamo? Do kada da ljudi trpe ovakvu priču kao iz bajke, pa nije ni čudo što nam se ponekad i smiju ovdje u Saboru jer ovo ne liči na ništa. Zato evo rekli ste pa i bolje 120 kuna više nego manje. Opet navodim Grunfa iz Alan Forda, bolje biti bogat nego ne biti. I to je to. Katastrofa.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Jelušić. Izvolite.
Uvaženi kolega rekli ste o čemu vi pričate. Pričam o tome u kakvom ste stanju ostavili ovu državu i hvala vam što ste iznijeli i to ide u prilog ovoj mojoj priči. To je sve posljedica onoga što ste vi ostavili. Ja o tome pričam a vidim da i vi više ne možete sakriti a molim vas da me ne prekidate, a vidim da ni vi više ne možete sakriti u kakvom ste stanju ostavili državi pa i vi počeli pričat. Drago mi je što ste se priključili ovoj priči. Naravno ja da, treba biti političkog obraza pa to sve govoriti ali dobro o obrazu drugi put. O deficitu, činjenica je da se deficit zadnjih par godina vaše vladavine je bio 14, 15 milijardi. Sad je za pet milijardi manji. To je činjenica. Naprosto to se neda promijeniti. To je tako. A da smo se i ponovit ću da smo uzeli ili još i prošle godine pet milijardi i ove godine pet milijardi mogli smo dijeliti šakom i kapom svima i građanima i ne poskupjeti struju i plin nego to pokrivati iz proračuna, kupovati socijalni mir što ste vi radili. Nažalost ni to nije pomoglo. Opet ste izbore izgubili.
Hvala. Sljedeća replika Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepa. Kolega Jelušiću da je sve istina ovo što vi govorite, da je ovo tako kad segmentalno izvučete pojedine dijelove onda ne bi bili ovako negativni makroekonomski pokazatelji. Međutim vama jer očigledno ne želite priznati istinu, deficit 2003. na proračun 80 milijardi je bio 15 milijardi. Deficit 2008. Prije početka krize je bio 208 milijardu. Prema tome to su činjenice. Ali isto tako je činjenica da ste vi poreznim promjenama, dizanjem cijene hrvatskim građanima uzeli 7 milijardi iz džepa, uzeli. I od toga ne možete pobjeći. A da je to tako vam je potvrda da je zadnjih 11 mjeseci hrvatski građani manje kupuju. I nemojte prodavati nekakvu maglu kakvo ste stanje ostavili. Da mi smo ostavili u trećem kvartalu gospodarski rast, u drugom kvartalu gospodarski rast i u četvrtom kvartalu je bila nula. A što ste vi napravili, u minusu 2%. Ali kolega Jelušiću i možemo se ja i vi i bilo tko prepucavati koliko god hoćemo. Nažalost onih novih 70 tisuća nezaposlenih, kompletan građevinski sektor od toga nema nikakve koristi i to pokazuje suispraznost ovih naših rasprava, ali od činjenica pobjeć ne možete. Od makroekonomskih pokazatelja pobjeć ne možete, muljali ste, petljali ste i onda vam je rejting agencija u jednom trenutku rekla dosta je muljanja i petljanja, idete sa rejtingom dolje. I na kraju kolega Jelušiću, bez obzira kakva je kriza bila, bez obzira kako vi kažete ona HDZ-ova Vlada je bila takva ali se nikada nije dogodilo da su plaće i mirovine kasnile. Nikada. Uvijek je isplaćivano na dan. A što se vama danas događa i to je rezultat sposobnosti.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, kolega Jelušić izvolite.
Kolega Šuker drago mi je da ste spomenuli kako vi to često iz vaših klupa poreznu presiju kako smo opteretili Hrvatsku, kako smo opteretili građane i gospodarstvo porezima. I kako smo isisali novac od građana i od gospodarstva u državnu blagajnu. Činjenica je dakle da nijedan porez u gospodarstvu nije nametnut ali je činjenica također druga. Da smo poboljšali naplatu, sada svatko u Hrvatskoj mora plaćati porez i zbog toga smo napunili blagajnu. Ne povećanjem stopa, nego zato što svi moraju plaćati. Za vrijeme vaše vladavine nisu očito svi morati plaćati poreze. Netko je plaćao, netko nije morao plaćati. I sada oni koji najednom kažu mi moramo sada plaćati porez, to je pritisak na gospodarstvo. Pa molim vas lijepo i dosad je trebalo plaćati porez samo što ga neki nisu plaćali a neki oni koji su korektni plaćali. Firme koje su uredno plaćali njima nikakav se porez zapravo nije dogodio, plaćaju prije porez, plaćaju i sada. Oni koji nisu plaćali, koji su ostali dužni e ti sad moraju platiti. A vi mislite očito i dalje da to nije u redu. I zato ih niste dirali i zato ste povećali. Ako je to presija, ja sam za presiju takvu da plaćaju svi poreze, odnosno povećavaju stope. To smo napravili i ne bježimo od toga.
Zahvaljujem. Kolega, ja vas molim držimo se Poslovnika, kolega Šuker niste dobili riječ, oprostite. Ja bih još jedanput posljednji put zamolio kolegice i kolege kao predsjedavajući moram vas ovdje uputiti na Poslovnik Hrvatskog sabora koji je u primjeni, koji je ovdje kod mene na stolu. I imamo i zadnju repliku, Zoran Vinković. Izvolite.
Prijatelju Ivo, pa ja mislim da bi mi trebali biti svi prijatelji ovdje u Hrvatskom saboru, ne neprijatelji. Samo ću reći dvije stvari. Ne dao Bog više ni njih a ni boga ni vas na vlasti. Očigledno ste pokazali i jedni i drugi da ne znate kako uopće ide ova Hrvatska osim prvog srpnja u EU pa ćemo svi hvaliti idućih dvadeset godina. Ja bih nešto o utjecaju PDV-a o tzv. PDV-u i njegovom utjecaju na gospodarstvo, ne samo na građane. Pa vidite evo jedna Njemačka, jedna od prvim mjera Angele Merkel pa čak i onih socijaldemokratskih i SDP-ovskih premijera je bilo smanjenje PDV-a ne povećanje PDV-a. Jedna od najvažnijih mjere oporavka njemačkog gospodarstva je bilo smanjenje PDV-a. Po vama neutralnog PDV-a. To vam je jednostavno zakon spojenih posuda. Dakle ako je manji PDV tada će građani više kupovat, tada će tog proizvoda biti više na policama, u salonima, nažalost ne proizvodimo automobile ali građani više kupuju, proizvođač više proizvodi. Da bi se više proizvodilo potrebno je možda i više radnih mjesta i na taj način se pokreće cjelokupni proces proizvodnje. Jedna od drugih mjera, a to očigledno nećemo provesti iako je jedna od najvažnijih obećanja bila decentralizacija, fiskalna decentralizacija Hrvatske. To će pokrenuti Hrvatsku. ne ovo pametovanje u Saboru ili pametovanje u Vladi RH [[Upadica: Vrijeme kolega.]] nego rad u jedinicama lokalne samouprave u županijama, ne na Markovu trgu prijatelju Ivo.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolega Jelušić.
Kolega Vinković, prijatelju da, točno je da je PDV povećan to ne sporimo, međutim koje su njegove posljedice. Naravno da ako ljudi imaju manje para da im je manja kupovna moć i da se to odražava na gospodarstvo, to je poznata formula ništa novo. Međutim ponovit ću po ne znam koji put, PDV smo povećali za 2%-tna poena i time bi da nije došlo do promjene u strukturi plaća bila kupovna moć manja za 2%. Ali onima koji imaju ispodprosječne plaće smo izmjenom poreza na dohodak ponavljam 6.puta smo uvećali plaću za 2%, a njegova kupovna moć ostala je ista. Kupovna moć onoga koji ima veliku plaću vi i ja je smanjena za 400 kuna, ali nije smanjeno da kupujemo rube one od koje živi gospodarstvo, eventualno ćemo manje popiti u kafiću. Tu ćemo uštediti, a druge stvari i dalje možemo kupovati jer imamo dovoljno veliku plaću. Ali neće pri tome naštetiti se ni kafićima ni ugostiteljstvu jer smo njima skinuli PDV sa 25% na 10% pa će oni prosperirati. Prema tome, malo je to složenije nego što vi govorite. A oko alternative ja znam rekli ste s čim se slažemo da je prošla vlada loše radila i ne dao Bog i da nisu dobro rješenje, vi niste zadovoljni ni s nama, nudite se vi kao alternativa. E ako ste vi alternativa onda nam se loše piše.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa ja vas molim kolege ovdje izražavao svoje mišljenje i moramo uvažavati različitost mišljenja jel tako. Prelazimo na pojedinačnu raspravu Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Ja ću govoriti … govorit ću normalno u Saboru. podržavamo odmah da kažem, laburisti podržavamo povećanje minimalne plaće i sasvim sigurno da ćemo u petak dići ruke za ovaj zakon, nedvojbeno, pa makar je to povećanje za 170 kuna bruto, 120 kuna neto ili koliko već je. ali treba priznati da je to ispravljanje počinjene štete. Šteta se počela činiti davno prije i sasvim sigurno da ne treba tvrditi da sve što je loše je kriva ova Vlada za 14 mjeseci. Ali ova Vlada je dobila izbore i rekla mi znamo mi imamo formulu mi ćemo to i to napraviti. Ništa se od toga nije ostvarilo, ništa, sve pada što ne bi smjelo pasti. Dakle, ovim povećanjem minimalna plaća je manja i ovim povećanjem za 30 i više posto unatrag ako računamo od kako je ona zamrznuta. Sjetite se što je sve od 2009.godine poskupilo a minimalna plaća je bila ista. Koliko to radnici imaju više? Nemaju ništa više. Oni zapravo kako bih rekao naš kolega jednodnevni penzioner Kajin ruganje. Vlada sa sindikatima pregovara tvrdo, ali zato istovremeno sluša bespogovorno bankare, Vlada sluša moćne korporacije. Prvo ih sluša onda ih štiti. Čime ih štiti? Štiti ih čuvanjem njihovog interesa, čuvanjem njihovog profita. Sjetite se kako je Vlada reagirala kada su telekomunikacijske tvrtke tražile smanjenje onog poreza od 6%. Brzo su se dogovorili u 4 oka, napravile pressicu i sve je skinuto. A kako se Vlada ponaša prema onima koji su je izabrali? Uzima gdje stigne, uzima gdje može. Prvo je povećala PDV kojim su pogođeni svi građani i pogođeno kao što reče prije kolega zbog zakona spojenih posuda pogođeno je gospodarstvo. Povećala se cijena struje, plina, grijanja ali ne za nekoliko posto 20, 30% i više posto i to samo u posljednjih godinu dana. Ukida Vlada zapravo ministar predlaže ukidanje minusa. Negdje sam pročitao na portalu u jednoj kolumni jedne glumice, kaže ako nam Vlada to ukine svi možemo skočiti u Savu. Pa možda i jest cilj ove Vlade da što više građana skoči u Savu, Dravu ne znam koje sve rijeke i tada je nestalo onih koji gunđaju, nestalo je svih onih kojima je voda do grla. Međutim, nadam se da nećemo morati skakati u Savu. Znači ovo povećanje plaća minimalnih plaća zasigurno jest doprinos onima koji imaju najmanje, ali s tim se ne treba busati u prsa jer sjetite se onog Plana 21 kojeg vaš koalicijski partner kaže da je mrtav, a ako je plan mrtav a vi radite po tom planu onda je mrtva i Vlada. Što će mrtva Vlada napraviti? Jer pazite koalicijski partner koji je još s vama u Vladi kaže da je mrtav plan i nitko čak ga zovete u Vladu. Ne znam teško je to razumiti. Recimo ja neću citirati, citirat ću jednog Slovena …, a taj citat bi ova Vlada mogla preuzeti kao svoj patent. On je rekao jedite brže, cijene rastu, a Vlada možda može reći jedite brže jer ćete sutra imati još manje, jer će sutra još nešto poskupiti, ali vi ste povećali radnicima onima s najmanjim primanjima, njih 100 tisuća plaće za 120 kuna. Ponavljam, ovo je minimalno saniranje štete. Sindikati su ovo čuli smo morali prihvatiti, ali morate znat i još jednu stvar, i HDZ je 1999. godine slijedio logiku zaustavite Reuters, vi to činite godinu i nešto dana ovdje u Saboru, sve teme koje su važne gurate popodne jer mislite ako je daleko od ušiju javnosti e tada smo mi na konju, tada ćemo mi nešto proturiti. Raspravljamo o minimalnoj plaći u gluho doba, no nitko ne može zaustaviti loš glas koji šalje ova Vlada. Ova Vlada je jača i od Reutersa u lošemu glasu. I zapravo bilo bi najbolje, prije sam čuo kolege koje se bune i da je i ta minimalna plaća prevelik teret za poslodavca. Pa ukinimo minimalnu plaću i ukinimo plaću, pa najbolje da svaki radnik kad dođe na posao da poslodavcu 100 kuna jer šta će mu, zašto bi radnici uopće dobivali nešto. To će onda biti prava stimulacija za procvat gospodarstva. Vidite mi smo ovdje sad došli, a bit ćemo u petak arbitri oko toga treba li to podržat ili ne treba podržat. Do 1998. godine se ova problematika regulirala kolektivnim ugovorom, sjeli su poslodavci, Vlada i radnici, odnosno sindikati, dogovorili se, međutim vi želite da to radite uredbama. Centralizirali ste sve što se moglo centralizirati. Netko je prije rekao da se ne mogu, ne znam da li je to ministar rekao, ispraviti sve drine, točno je. Međutim, vi ste uspjeli iskriviti sve do Save, Drave, Mure, Dunave, postigli ste nemoguće. Sjetite se da je Vrdoljak ministar gospodin Vrdoljak je rekao prije nekoliko dana, 10-tak, 15-tak, da samo budala može živjeti u Hrvatskoj. Sjetite se tog naslova, veliki je bio u novinama. I sva sreća, velika većina građana Republike Hrvatske pokazuju istraživanja je vrlo pametna, čak 93% građana želi otići iz Hrvatske, samo 7% je zadovoljno životom u Hrvatskoj. To je stanje u Hrvatskoj, to je prestrašno. I tad se treba pitat 1990., 1991. godine kad su ljudi ginuli za ovu državu i da je danas vide rekli bi jesmo li se mi za ovo borili. 93%, samo 7% ljudi po istraživanju je zadovoljno sa životom u Republici Hrvatskoj, to je strašno. A mi ovdje raspravljamo kao nije puno ali dobro je, 120 kuna. Ali nismo ništa rekli, opet raspravljamo o jednoj sitnici, nismo rekli u onom segmentu da ćemo ovdje u Hrvatskom saboru raspravljati o tome što će Vlada Republike Hrvatske napraviti da standard prestane padati kao što je prestao padati u mnogim drugim državama. Koliko god nismo usamljeni otok, u mnogočemu jesmo usamljeni otok. Uništili smo svu proizvodnju, uništili smo poljoprivredu, uništili smo sve što možemo. Mi nemamo nade i perspektive, a nemamo naročito nade i perspektive s ovakvom vladom u kojoj kaže ministar da samo budale mogu živjet u Hrvatskoj, samo oni koji …. Tko će ulagat u Hrvatsku, sam ministar kaže, tko će ulagat u Hrvatsku, pa neće nitko kad Vlada sama razgovara na taj način. I ponavljam, nitko ne kaže da 120 kuna nije nešto, sasvim sigurno da je nedovoljno, dići ćemo, bar ja jer nemamo diktat za što trebamo dizat ruke, za šta ne trebamo dizat ruke jer će 120 kuna biti nešto, ali nakon nekoliko mjeseci nakon ovih prvomajskih prosvjeda koji se organizira, nakon toga što ćemo i nakon ljeta vidjeti, nakon dobre turističke sezone da se ništa nije pokrenulo jer se nijedan segment u ovom društvu nije popravio od toga, nijedna reforma nije napravljena, nijedna strategija, nismo čuli ovdje u Saboru, mislim da veliki optimist nitko ne može bit, osim onih 7% građana.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenih pet replika. Prvi se javio Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Uvaženi kolega, bilo je još izjava i o slučajnoj državi, slučajnim građanima itd., ali ne bih sad ulazio u citiranje velikoumnih ljudi koji vode ovu Vladu. No želim reći da u Hrvatskoj, u Hrvatskom saboru postoji alternativa. Jedna od alternativa, to odgovaram i mom prijatelju Ivi je i HDSSB koji se zalaže za decentralizaciju, između ostalog i fiskalnu decentralizaciju. Jer vidljivo je da u ove 23 godine Hrvatske države decentralizacija dovela između ostalog i da je jedan od generatora ovoga stanja koje imamo sada jer se problem isključivo rješavao u Zagrebu, u Vladi, ne u Saboru. Sabor je u onom vremenu bio glasačka mašinerija kao što je i sad, pa i dan danas vrijedi ono pravilo bivšeg predsjednika Sabora koji je rekao da mnogi političari se često ne slažu s vlastitim mišljenjem pa dignu ruku. I sad tu se pretvori moj prijatelj Ivo koji diže ruku, a vjerojatno se ne slaže s tim. I čitava Kukuriku koalicija se pretvorila u glasače, odluka za koju sami nisu sasvim sigurni jer tko može podići ruku za povećanje PDV-a za dva postotna poena kao što to kaže moj prijatelj, a on u mandatu jedan je bio od njih kao i ja uostalom koji je vikao harač rajo, harač. Pa ovo je super harač! Ovo vam ni onaj Sulejman nije radio. On je imao 10%, a 25% pa sad to je taj neutralni PDV koji ne utječe ni na standard građana, a boga mi ni na gospodarstvo. Kaj god!
Odgovor, kolega Vukšić. Izvolite.
Evo kolega Vinkoviću vrlo kratko. Sasvim sigurno da postoji alternativa jer zamislite da nema alternative koliko bi to bilo tužno i sve više građana Republike Hrvatske pokazuju istraživanja da postoji alternativa. I sasvim sigurno da ja ne vidim alternativu u vama nego vidim u Laburistima. A uostalom ankete i pokazuju, i to ankete pokazuju. Prema tome, naročito ovima s desne strane će vrlo brzo već 14.4. zastati knedla u grlu.
Zahvaljujem. Imamo sljedeću repliku Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Pa uvaženi kolega Vukšić, vi ste u svojoj raspravi napomenuli da ova država štiti bankare, odvjetnike i zaboravili ste reći samu sebe. Naravno i ovakvim prijedlogom zakona jer ovo je bio vrlo laki potez. Izvolite vi poslodavci dati tih 100 i nešto kuna i stvar riješena. Netko će već u tome naći svoj interes. Ali sam htio reći u ovom dijelu oko bankara i odvjetnika. Nisam uzalud govorio o ovim ovrhama koje ovih dana dolaze hrvatskim građanima, a to je postala pošast. I mi danas imamo preko 250000 blokiranih hrvatskih građana iznos 17 milijardi. Možete misliti koliko će to trajati dok se tih 17 milijardi naplati na tim posebnim računima, sigurno i nekoliko godina, a broj će se povećavati svakodnevno. A kako to izgleda? Pokazao mi je prijatelj. Na dug za slivnu vodu, to su one oborinske vode koje naplaćuje javno poduzeće Hrvatske vode na 3000 kuna koje on nije plaćao iz 2006. godine imate kamate 18, pa 15, pa 14 zateznih kamata. Zatezni kamati na 3000 kuna 1500 kuna zateznih kamata. Na to još troškovi odvjetničkog društva 650 kuna, troškovi odblokiranja računa 75 kuna i skupi se u čas 5000 i nešto kuna. Pitam ja ovu Vladu s kojim je to ona mjerama oslobodila građanima trošak od 2000 kuna koji se naplati samo na jednoj ovrsi, da ne govorim o tele operaterima gdje na dug od 5 kuna platite preko 1100 kuna da vas odblokiraju. Preko 1100 kuna. Jel' možemo li mi stati na kraj takvim potezima? Ne možemo. Pa to je sada najveće pitanje. Ti ljudi više ne funkcioniraju. Ovih 250000 ljudi uopće ne funkcionira. Oni od ove minimalne plaće pitanje što uopće dobiju, a da ne govorim o umirovljenicima, o nezaposlenima i svima onima koji uopće i nemaju primanja. To je naš problem. Gdje su tarife odvjetničkih društava? [[Upadica Batinić: Vrijeme kolega.]] Jedan odvjetnik na samo ovako jednom sporu zaradi i nekoliko milijuna kuna ako je broj preko nekoliko tisuća ovdje.
Imamo odgovor na repliku, kolega Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Boriću s jednim dijelom se slažem s drugim dijelom se ne slažem. Vlada štiti banke, korporacije. Rekli smo već nekoliko puta da sve ukazuje zapravo. Ne trebamo mi dati taj pridjev da je to neoliberalna Vlada jer to ona sama sebi čini. Međutim, rekli ste da država štiti samu sebe. Ne slažem se. Ne, vlast štiti sebe. Jer da ova vlast štiti državu tada bi štitila građane jer sjetite se kad je američka državna tajnica došla u Zagreb i kad je prvom predsjedniku pokojnom Tuđmanu održala bukvicu i rekla država ne postoji sama zbog sebe nego zbog građana. Država su građani. Prema tome, kad bi štitila državu, tada bi štitila građane. Ne, ova vlast štiti sebe kako bi ostala čim duže na vlasti i zato skuplja te harače o kojima se ovdje govori i kako bi onaj najranjiviji dio građana im dala na kapaljku kako bi preživjeli do idućih izbora i kako bi na idućim izborima i sada već u ovoj predizbornoj kampanji pokušali prodati još neke floskule na koje će trebati građani nasjesti. Međutim, brzo se trijezne.
Zahvaljujem. Sljedeća replika Dražen Đurović. Izvolite kolega Đurović.
Pa evo vi ste zastupniče Vukšić istakli cijeli niz zanimljivih primjedbi, no mislim da ste se isto poveli evo po mom mišljenju za općim trendom ovih naših rasprava koje zapravo pokušavaju iz ovog jada i čemera u kojem se danas nalazi država, iz ovog jednog posve pogrešnog smjera u kojem zapravo sve stvari idu izvuč neku nit vodilju koja nekud vodi. Ali ovaj smjer zapravo ne vodi nikuda. Kad sam govorio sustavnu mjeru, pa evo primjerice da se vratim na pitanje Ministarstva rada. Dakle, Ministarstvo rada i mirovinskog sustava kakvo ima Republika Hrvatska ima rijetko koja država u EU. Većina država u EU ima Ministarstva rada i socijalnih pitanja, a ne mirovinskog sustava. Većina država. Kad se u EU 27 nađe tih 27 ministara rada ne znam tko predstavlja Nizozemsku, jer ne vidim da Nizozemska ima Ministarstvo rada. Ne znam točno tko predstavlja Dansku, jer nisam našao na web stranicama ni Danske da Danska ima Ministarstvo rada. Ne znam tko predstavlja Finsku, jer izgleda ni Finska nema Ministarstvo rada. Tko predstavlja Švedsku, jer ni Švedska nema Ministarstvo rada. Tko predstavlja Republiku Irsku? Dakle, ima određen broj država i to ne država koje su posebno nerazvijene već u prvom redu skandinavskih država koje nemaju Ministarstva rada već imaju drukčije ustrojene Vlade, a ne bi se baš moglo reći da je radno zakonodavstvo i socijalna prava da su u tim državama na nekim niskim razinama. Prema tome, i dalje stojim kod teze da zapravo mi imamo jedan sustavni problem i zapravo da se često zaplićemo u nešto što se kotrlja u jednom pogrešnom pravcu, pa tako i ova cijela zapravo priča i ovo oko ovog ministarstva mislim da ne vodi nikud dobrom.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, kolega Vukšić.
Teško je replicirati, s dosta toga se isto tako slažem. Slažem se s onim da Vlada zapravo Vlada ide u nekom smjeru, juri ali u krivom. To svi vidimo da Vlada juri. Prije sam ja govorio u svojoj raspravi da sustavni su problemi, zato što nismo pronašli niti jedno sustavno rješenje, sistemsko rješenje. Sasvim sigurno da zemlje koje ste spominjali, to su skandinavske zemlje, da su riješile pitanje i zapošljavanja na daleko adekvatniji način nego što se riješilo u ostatku Europe, a da ne govorim ovdje u Hrvatskoj, da su riješili sva socijalna pitanja i oni nisu socijalna država zbog toga što tamo bogati na kapaljku daju siromašnima mrvice nego što je preraspodjela bogatstva se radi na sasvim drukčiji način. Međutim, mi idemo k onom divljem kapitalizmu, neoliberalnom kapitalizmu u kojem će šačica bogatih davati siromašnima, otvarati pučke kuhinje i biti dobra jako velikodušna prema onima koji nemaju ništa.
Zahvaljujem. I imamo još dvije replike. Dinko Burić, izvolite kolega.
Zahvaljujem. Poštovani kolega Vukšić kad ste spomenuli ministra Vrdoljaka onda nisam mogao odoliti a također se ne prisjetiti nije to jedini biser. Nažalost, gospodin ministar dolazi iz Slavonije i Baranje pa evo kad su nam ono namjestili onu igru sa dvije statističke regije čime smo za Valentinovo dobili onda onaj poklon da su nam po karti regionalnih potpora novoj pale prava na potporu za svaku investiciju u Slavoniji i Baranji sa 50 na 40%, jer smo po staroj imali 50. A kad smo upozoravali da će prvi korak već biti poguban za Slavoniju i Baranju onda su se smijali. Taj isti ministar Vrdoljak, ministar gospodarstva je bio rekao da što se bune u Slavoniji i Baranji, oni koji se bune protiv i te karte regionalnih potpora pa bit će, strane investitore će privući jedna važna komparativna prednost Slavonije i Baranje, a to je da je tamo najjeftinija radna snaga. Evo, rekao bih da ne treba posebno komentirati uopće da je rekao ne znam gdje, a kamoli kad dolazi ministar koji je iz Slavonije i Baranje. Ali gospodine Vukšić ovdje je bilo više puta rečeno i koje su to konkretne mjere, to je i kolega Jelušić rekao pa daj predložite nešto! Pa evo predlažemo, mi uporno predlažemo a vi ne slušate. Pa konkretne mjere za poboljšanje izlaza iz ove situacije gdje povećavamo broj nezaposlenih je da smanjite porezna opterećenja, a ne da povećate porezna opterećenja. Da smanjite doprinose iz plaća jer to će potaći poslodavce da zapošljavaju, a ne da otpuštaju ljude. Jedna od mjera vam je da i ne provodite ovakav Zakon o legalizaciji bespravno sagrađenih objekata koji će građane zaista natjerati da ostanu i bez imovine i bez djedovine i bez svega onoga što su imali jer ste im stavili tako opterećenje da 90% ih neće moći izdržati. To su vam mjere, a vi imate i rekao vam je kolega Vinković decentralizacija dakle. Imamo situaciju gdje oni imaju prijedloge, govori im se a ne slušaju. Jedine države koje su počele izlaziti iz krize su one koje su smanjile porezna opterećenja a ne podigla ih.
Hvala. Kolega Vukšić, izvolite.
Kolega Buriću da, izgleda da ne znam ako im je interes Hrvatske na pameti da Slavonija nije u Hrvatskoj, ne znam ako nisu štitili interese. Trebalo bi štititi interese Slavonije kao i interese Zagreba, kao interese Međimurja, Dalmacije i sasvim sigurno da nije pametan potez nekome onemogućiti da dobije više novca jer time dobiva Hrvatska ne samo Slavonija nego je i Hrvatska bogatija za toliko novaca koliko biste vi više povukli iz europskih fondova. I ovo što ste rekli busati se jeftinom radnom snagom pa to je sasvim sigurno pogrešno. Recite koja zemlja u Europi se izvukla iz krize jeftinom radnom snagom. Ona jedino jeftinu radnu snagu može uvoziti, seliti poslove u neke druge jeftinije države u kojima je jeftinija radna snaga. Međutim, izvukli su se dobrim programima, izvukli su se strategijama i izvukli su se reformama, a ne ovime što Hrvatska vlada danas radi.
Zahvaljujem. I posljednja replika, Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine zastupniče prije svega zaista mi je zanimljivo jer opservacije koje nisu na temu nego van teme koje uvijek radite jako je teško u nekim stvarima objediniti, ali ja bih istaknuo nekoliko. Prvo što ste rekli da ono što poslodavci trebaju dati minimalac, neka daju po 100 kuna. Pa sad što bi trebalo reći što ste sad napravili od tih poslodavaca i gospodarstvenika u Hrvatskoj? Dajem vam savjet dajte ih sazovite što prije molim vas, imate udruge njihove, recite im to u oči pa da čujemo kakvo će to biti mišljenje vas prema tim poslodavcima. S druge strane bih htio isto primijetiti da vidim jako volite istraživanja. I ono što ova vaša opservacija da 93% pametnih ljudi u Hrvatskoj bi htjelo otići iz Hrvatske. Valjda onih 7% koji bi htjeli ostati i što uvijek ostaju u Hrvatskoj boriti se za ono što imamo oni su valjda a propos toga glupi. Pa mene bi zanimalo kao saborskog zastupnika vas na tom istraživanju kad su vas kontaktirali, a kamo ste se vi opredijelili u tom dijelu? Gdje ste vi? I treće, zaista ima alternative, htio bih zaista čuti jednu alternativu Lesara za premijera, a naravno i vas za gradonačelnika Zagreba. Naravno izbori su tu, vidjet ćemo kako ćemo proći. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Vukšić.
Uvaženi kolega govori mi to čovjek iz stranke koji ima 1,8%. Pa to je stvarno komično, to je stvarno komično. Govorili ste i nešto Hrvatsku ste spominjali jel' tako? Ovako vi ste, HNS je zaštitnik krupnoga kapitala. Vaš predsjednik dosadašnji je krupni kapitalist. Prema tome vi i i ja se ne razumijemo nikako i nikad se nećemo razumjeti. Ja ne znam što s vama SDP radi, kakva je to koalicija socijaldemokracije i krupnoga kapitala? Ali to je vaš problem. O tome, o budalama je govorio vaš, također vaš vrli ministar Vrdoljak. Nisam ja govorio. Ja sam samo spojio tri, četiri činjenice u vrlo zanimljiv zaključak koji vam je pao u uho jel' čuli ste ga i zato sam to govorio. Vaš ministar koji je to, u bilo kojoj vladi europskoj da to izjavi za jednu državu koju on treba voditi istoga trenutka bi bio smijenjen. Međutim, u Hrvatskoj se smjenjuju ministri zbog nekih drugih stvari.
Zahvaljujem. Ovime smo završili i pojedinačnu raspravu nastavljamo, Ivan Šuker. Izvolite kolega Šuker.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnikom. Dakle predlagatelj je rekao u svom prijedlogu da je minimalna plaća zaštitni socijalni instrument. I ako pođemo od toga i tu stvaraju glavni prijepor između onoga što je Vlada predložila u zakonu i kakva su razmišljanja nas u Klubu HDZ-a, i kakva su razmišljanja ostalih kolega. Dakle ja osobno smatram da o minimalnoj plaći kao nekakvom instrumentu socijalne zaštite se ne može nikako govoriti ako ona nije rezultat određenih ekonomskih pokazatelja. Iz jednostavnog razloga što govorit o minimalnoj plaći u ovakvim teškim uvjetima je praktički skoro pa nemoguće. Zašto smatram i mislim da minimalna plaća mora biti rezultata određenih makroekonomskih pokazatelja i određenih ekonomskih kretanja. Pa malo je poduzetnika bar u Hrvatskoj, govorimo o zakonu koji se primjenjuje u RH, koji će imati nekakvu ogromnu zaradu a neće platiti svog radnika, dat će mu nekakvu plaću svake razine. Ja mislim da takvi, može se govoriti o promilu. Nažalost Hrvatska zbog strukture svog gospodarstva, to sam i rekao kad je donesen zakon 2008. godine određene gospodarske grane naprosto ne mogu platiti čak ni tu minimalnu plaću. Ne mogu je platiti jer situacija na tržištu je takva a tko će opstat, naprosto tekstilci, drvna industrija, kožari naprosto ne mogu platiti ni tu plaću. I gospodine ministre vidite da je onda ekonomska kategorija nešto što treba biti osnovni parametar i osnovno mjerilo za utvrđivanje minimalne plaće. I logična stvar je da će tu poslodavci ići sa jednom teorijom a sindikati će se boriti sa drugom teorijom i to je logična stvar. Ali jedino što je dobro i efikasno što Vlada kao nekakav moderator, sindikati i poslodavci se dogovore oko nečega. To je jedino što je dobro. i kad to zajednički donesu onda se može reći da su zadovoljeni ekonomski kriteriji. Zašto? Pa zato što poslodavci neće pristat na nešto što ne mogu platiti, što ih vodi u propast. A sindikati isto tako neće prihvatit nešto što smatraju da je ispod svake razine. I zato mi nije jasno da bježite od ekonomskih kriterija i uvodite administrativne kriterije i eliminirate praktički one koji trebaju odlučivati o tome, nego će Vlada donositi odluku o tome i to je ono što nije dobro. Ali kad govorimo o minimalnoj plaći onda je vrlo interesantno vaša definicija zaštitni socijalni instrument. I taj socijalni aspekt minimalne plaće je vrlo bitan. Zašto? Pa zato što danas ovdje raspravilo puno stvari koje nemaju veze s ovim djelom. Međutim puno stvari je rezultat ovog socijalnog djela i svatko od kolega tko je raspravljao je na svoj poseban način htio upozoriti na taj socijalni aspekt. Zašto smatram da su te dvije stvari vezane i da ako njih ne ukomponiramo ne možemo govoriti da smo postigli ono što želimo. Jer ja neću reći da ova Vlada ili bilo koja druga Vlada ne želi zaštititi jer naprosto to ne bi bilo pošteno i korektno. E sad isto tako ne možete si vi uzet za pravo da meni kažete da držim politički govor ako ponudim nekakvu alternativu i smatram da bi to trebalo biti na neki drugačiji način riješeno. I gospodine ministre kad govorimo o socijalnom aspektu ja smatram da onda u onom trenutku kad je Vlada donosila odluku o povećanju cijene struje i povećanju cijene grijanja i o povećanju cijene plina je morao biti taj socijalni aspekt. Zašto? Pa zato ako uzmete jedan prosječan stan u Zagrebu, Splitu, Varaždinu, dobro Splitu ne možemo jer nemaju tolike troškove grijanja. Ali recimo u kontinentalnom djelu Hrvatske od 60 kvadrata njemu je struja cijena grijanja ili cijena plina ovisi što ima u prosjeku pala sa 500, 600 kuna mjesečno s onim vašim povećanjem u sedmom mjesecu. A povećanje ove minimalne plaće je 170 kuna. E sad da smo ovoj cijelom priči kad govorimo o minimalnoj plaći imali taj socijalni aspekt na pameti onda su se negdje morali osigurati novci da tu skupinu građana koja zarađuje ispod životnog minimuma se osiguraju sredstva i da se na njih to povećanje ne odnosi. I onda bih ja prihvatio ovu vašu definiciju da je minimalna plaća zaštitni socijalni instrument, ali s obzirom da vi to niste napravili, onda vaša osnovna definicija naprosto ne stoji. Naprosto ne stoji. I mi u Hrvatskoj dok ne shvatimo da se socijalna politika vodi kroz proračun i da govorit o tržištu i tržišnim cijenama u zemlji u kojoj negdje oko 500 tisuća ljudi dobiva plaću ispod 3 i pol tisuće kuna, u kojoj preko 70 umirovljenika ima mirovinu ispod 2 tisuće kuna se ne može govoriti o tržišnoj cijeni energenata. To je taj socijalni aspekt ali sa ekonomskom kategorijom. Pa ne možete vi jednom umirovljeniku koji ima mirovinu dvije tisuće kuna koji je zaradio jednim djelom u bivšoj Jugi, jednim djelom u Hrvatskoj u ratnim godinama i jednim djelom u Hrvatskoj u post ratnim godinama reć da je on sa plaćom od 2 tisuće kuna može platiti kubik plina 3 kuna i 75. Ne može. Isto tako ne možete reći nekome tko isticanjem okolnosti njegova tvrtka se našla u situaciji da mu ne može isplatiti više od minimalne plaće, da on može platiti školovanje djeci, da može platiti cijenu električne energije, cijenu grijanja ovako kako mu je nametnula ova Vlada. Dakle to je ono o čemu smo mi možda danas trebali raspravljat u ovom Saboru i to je možda i naš zadatak bez namjere da vodimo političke govore. Jer mi se stvarno mislimo ako mislimo da će ljudi u Hrvatskoj nasjesti na ovakvu ili onakvu demagogiju. Onda mi stvarno te ljude koji su nas izabrali u ovaj Sabor podcjenjujemo. Ali gospodine ministre jednu stvar koju niste htjeli priznati kao stranka prije pet godina nažalost plaćate danas. Ne plaćate vi nego plaća hrvatsko društvo i proračun u silnim problemima. Dakle kada je prije pet godina rečeno da je toliko i toliko posto državnog proračuna zadano s određenim pravima vi ste se smijali i to niste htjeli priznati ni do prije 4 mjeseca, da bi danas došli u situaciju da morate smanjivati plaću od 3%. Dakle to je kada bježite od istine kada bježite od golih ekonomskih pokazatelja, vi ste još prošle godinu hrvatsku naciju uvjeravali da ćete imati, ne vi možda nego vaše kolege, da ćete imati gospodarski rast od 8%. Kada se već u 6.mjesecu temeljem parametara koji su postojali jasno vidjeli da gospodarskog rasta u RH neće biti. I vi isto tako morate znati da su mnogi održali svoje tvrtke i proizvodnju na to što se dogovorili sa radnicima da idu na minimum jer da će jedan dio njih morati otići na ulicu. I to su isto činjenice od kojih ne možemo pobjeći i to je razlog zašto se minimalna plaća ne može temeljiti na administrativnim kategorijama, jer ovih pet kategorija koje ste vi nabrojali unutra gospodine ministre, to su sve administrativne kategorije, to nisu ekonomske kategorije. A plaću tu minimalnu treba isplatiti neko ko treba zaraditi tu kunu. Nema nikakve veze s ovim kategorijama koje vi ovdje spominjete jer govorite o tome da se ništa nije događalo sa minimalnom plaćom, pa pogledajte šta se dogodili sa prihodima u državnom proračunu. Oni su pali na razinu 2005. Vi znat koliko prihoda u državnom proračunu smanjuje pad BDP-a za 1% i zašto su problemi u državnom proračunu. Isto tako situacija je i kod onih koji zarađuju i koji isplaćuju radnike. I da s tim završim jer mi vrijeme izlazi, nažalost i sa poreznom politikom i sa puno svojih zakona htjeli vi to priznati ili ne htjeli napravili ste antipoduzetničku klimu u RH. naprosto ste poduzetnike natjerali stjerali ste ih u ćošak i da nitko od njih ne razmišlja o tome da počne nešto raditi nego naprosto svi čekaju što će biti. I ovaj zakon je čista demagogija. Ona nažalost bez obzira uz puno poštovanje s ovih 110, 120 kuna tim ljudima neće pomoći. Da im niste digli cijenu struje ili plina daleko bi više pomogli. I dajte prihvatite nekada da i rasprave u ovom Saboru mogu poslužiti nečem dobru. Ima ovdje ljudi koji imaju nekakvog iskustva. Vaš ključni problem je ove Vlade bio što niste htjeli prihvatiti činjenice, krenuli ste sa krivih postavaka i nažalost vodite Hrvatsku u propast.
Hvala. Repliku ima Josip Borić.
Hvala lijepo. Kolega Šuker pa evo u vašoj raspravi vi ste rekli da je ovaj zakon instrument socijalne zaštite, da je to tako rečeno od strane vlasti. Ja smatram da je ovaj zakon problematičan i da on na neki način se ruga dostojanstvu radnika jer mi ovo svodimo na činjenicu i količinu novca pa kažemo 120 kuna pa smo mi nešto pomogli. Ne. A nemamo suglasnost one treće strane koja treba dati tih 120 kuna. Što će nam se desiti? Ma nije problem jedna plaća pa je to 170 kuna ajmo reći kako ovdje piše, ali treba dati 12 takvih plaća u godini pa je to 2100 kuna po svakom radniku, a 10 radnika to vam je već 21 tisuća kuna. Ako imamo u firmi 10 takvih sigurno će poslodavac nadoknaditi taj svoj ajmo reći dodatni namet ili gubitak koji mora dati odlukom države i otpustit će jednoga radnika. Pomogli smo devetorici, a jednoga smo poslali na biro. Možda će ih biti više u kakvim vremenima se danas radi i kako nam gospodarstvo stoji. Nitko se ne bi bunio u količini da mi sa 2900 kuna možemo podmiriti obaveze sve račune, školovati djecu, da se možemo prehraniti, platiti ono što moramo. Ali to je nemoguće jer je država stala na stranu onih koji mogu uzeti. I ona sama kažem u ovom trenutku postavila se kao arbitar koji velikodušno daje bez obzira tko to treba platiti. I zbog toga će biti problema, a opet će se to na kraju svaliti i na leđa same države i u resor gospodina Mrsića koji predlaže ovakav zakon.
Odgovor na repliku Ivan Šuker.
Da kolega Borić ja sam upravo zbog toga rekao da je ekonomski kriterij ono osnov koji mora biti dali će ta minimalna plaća ići gore ili dolje. Jer onaj koji isplaćuje plaću a on ako nije ovaj mjesec zaradio dovoljno novaca da isplati tih 2900 kuna koliko će već biti, on će u datom momentu neće moći platiti ili PDV ili doprinose i naće se temeljem Zakona o financijskom poslovanju u predstečajnoj nagodbi. Ali je vrlo interesantno da carinici, poreznici, policajci i drugi državni službenici nisu imali nikakvog instrumenta da zaštite sebe kada prošli mjesec nisu dobili plaću do 20.i nekoga jer državu naravno ona će kazniti poduzetnika, sebe kazniti neće. Dakle ovo je jedna razlika u poimanju odnosa prema onima koji mogu stvoriti i onima koji rade za njih da stvore. Dakle tu se mora napraviti ravnoteža i bez jedne vrlo sinkronizirane igre ovo će nažalost završiti u krivom smjeru. Jer vi ne možete reći da netko treba nekome nešto isplatiti ako on to nije zaradio jer on to nema od kuda platiti. Što će se dogoditi? Ili da ćete imati 10 novih ili 100 novih ljudi na burzi ili ćete imati firmu koja će biti pred stečajnom nagodbom jer on nije zaradio i ne može to platiti, a vi ste mu temeljem nekakvih administrativnih mjera odredili to što je. jer gledajte, ako vi tvrdite je u zakonu 2008.bilo predviđeno ako bude rast BDP-a pa će bit tako. Ako je pad nije se smanjivala minimalna plaća, ali pogledajte kolike tvrtke i vojska od 70 tisuća nezaposleni su upravo zbog tog pada BDP-a završili na burzi, upravo zbog toga i to je parametar koji vi ne smijete zanemarit. Ajmo ga svi zajedno okrenuti i on će stvorit priliku da ova plaća minimalna koja je ovakva bude danas sutra 3500, 3600 kuna. Ali evo i vašim administrativnim mjerama nećete napravit ništa jer to je ista bila priča da ja vama dođem u vaše sfere medicine i počnem pričat kako treba nekoga liječit.
Hvala lijepa. Hvala lijepa kolega Šuker, ali replika je kolegi Boriću ne ministru. Završno u ime kluba Nacionalnih manjina kolega Deneš Šoja.
Hvala lijepo potpredsjednice. Gospodine ministre, kolegice i kolege. Odmah u uvodu bih htio naglasiti da naš klub će sigurno podržati donošenje ovakvog zakona, međutim s obzirom na sve ono što se danas ovdje u raspravi čulo ja sam osjećao potrebu da kažem nekoliko riječi. Prije svega određene konstatacije i sa lijeve i sa desne strane nekako često puta dovode čovjeka do razmišljanja valjda da netko je u uvjerenju da Vlada valjda namjerno želi predložiti zakonski propis kojim će se pogoršat standard naših građana. Ja mislim da to ipak, uvjeren sam da to nije tako, a da ima ozbiljnih problema to je činjenica. Međutim, govori se puno o radnim mjestima i to je osnovni problem. Ja bih htio na sasvim konkretnim primjerima i na određen način tu gospodina odnosno kolegu Vinkovića i podržavam oko decentralizacije na konkretnom primjeru jer radnih mjesta bez investicija nema. Ja sam kao načelnik općine prošle godine izdvojio milijun kuna za izgradnju jednog objekta društvenog standarda. Da bi ga mogli gradit nastojat ću vrlo kratko sa dva primjera potkrijepiti šta znači birokracija i administracija od općine, županije pa do razine države koja se nalazi uvijek između Vlade i građana Republike Hrvatske i ona na određen način diktira mnogo toga i zagorčava život. Da bi krenuli u izgradnju tog objekta mi smo morali kupiti tu nekretninu u vlasništvu Republike Hrvatske, ali da bi ga mogli kupiti AUDI, to je agencija koja raspolaže s tim, ona je prvo morala raspisat natječaj da nađe na području Osječko-baranjske županije jednog poštenog procjenitelja po natječaju. Ja sam krenuo na taj posao 5.2., 5. veljače. Kad su pronašli toga čovjeka onda sam molio Boga da se ne žali onaj koji nije odabran jer ćemo onda izgubit automatski mjesec i pol dana. Da skratim priču, čovjek je procijenio, mi smo krenuli u izradu svih dokumenata, dobili suglasnost na glavni projekt, proveli javnu nabavu, odabrali izvođači i onda smo opet molili Boga da se ne žali onaj koji nije izabran jer ćemo opet izgubit dva mjeseca i mi smo taj objekat mogli početi raditi što naš narod kaže uzeti lopatu u ruke, ni prije ni kasnije 15.11. Naravno, za dva-tri tjedna je došao snijeg, zidovi i temelji su pokriveni, još stoji tako, firma je u međuvremenu otišla u stečaj. Da smo to sve riješili gospodine ministre efikasno, znači tamo negdje do 4., 5. mjeseca tamo je moglo cijele godine raditi barem 10 do 12 radnika i taj objekat završiti. Ja ne sporim da ne treba izvršit procjenu, da to sve ne treba provest ali zašto treba mjesec, mjesec i pol dana na svaki taj potez čekati, na svaki taj potez. Još ću jedan slučaj ispričati, to sam upravo danas doživio, to je ravno jednoj tragediji. Jedan mladi naš poljoprivrednik koji radi 150 hektara zemlje želi izgradit farmu mliječnih krava. Naručio je projekat, ima ugovor vezano za financiranje od IPA i ovo što radi ta agencija ugovor ima i danas sam ja otišao s njim u HBOR jer to treba, on da dobije kredit odnosno neko to da premosti, njemu su odobrili 3,5 milijuna bespovratnih sredstava jer cijela farma vrijedi 9 milijuna, a 6 milijuna će on u 12 godina vraćati. Ima konkretne dokumente, ima ugovor sa agencijom odnosno u tom IPA programu. Danas kažu u HBOR-u da je to malo rizično, da oni jednostavno tom ugovoru, odnosno i HBOR-u ne vjeruju i traže da taj čovjek nađe još jednu banku koja će dat garanciju jer oni ne uvažavaju, njemu kalkuliraju kao da će on vratit 9, a neće mu ovih 3 milijuna i 3,5 bit poklonjeno i da nađe drugu banku koja će onda garantirat HBOR-u naravno sa dodatnih 2% kamata. I dok to on sad pronađe tu treba narednih dva-tri mjeseca…
Kolega Šoja molim vas zaključite raspravu.
Odmah ću završit. Dva-tri mjeseca on ne zna, to je nemoguće, ne zna što će sijat tako da su čovjeku suze ušle, sjeo u auto i vratio se nazad u Baranju. A što je najžalosnije on je potrošio 270 tisuća kuna na projekte i na te papire. Prema tome tu su problemi, tu ja vidim veliki problem, manje kod Vlade nego kod te birokracije.
Hvala lijepa. Završno u ime kluba HDSSB-a kolega Zoran Vinković.
Evo kao što čujemo i ova zvona, izabran je novi papa, evo očigledno ja prvi, pojavio se bijeli dim, pa mu evo ja prvi u Hrvatskoj čestitam bez obzira tko bio i nadam se da će nastavit onim putem Ivana Pavla II i da će evo, da ćemo i mi uz božju pomoć i u papinu pomoć izići iz ove duboke krize. Sad se vraćam na ovaj zakon. Klub HDSSB-a će podržati kao što sam rekao na početku ovaj zakon. Jadranko smirite se! Imajući u vidu prije svega tešku gospodarsku situaciju u Republici Hrvatskoj i u svakom slučaju bolje vrabac u ruci nego golub na grani. Gospodine ministre ovaj zakon će vjerojatno potaknuti ponovo i povećanje neoporezivog dijela plaće što će dodatno utjecati i na ponovno smanjenje jer to je i također jedna od mjera povećanja standarda, ali mjera koja je bez stvarne decentralizacije uništila cjelokupnu lokalnu i regionalnu samoupravu. I prije svega evo ovo je i poziv da evo i Vlada shvati da bez obzira na retoriku koja se pojavljuje ne samo kod pojedinih zastupnika, pojedinih klubova, da prije svega želimo konstruktivno upozoriti na ono što nije dobro, jednostavno dati i prijedloge kako izići iz ovog doista teškog gospodarskog stanja. Jedan od načina izlaska nije samo onih 2% smanjenja doprinosa za zdravstvo nego je to cjelokupna izmjena poreznog sustava, cjelokupna izmjena i uvođenje stvarne fiskalne decentralizacije i to je ono što definitivno bez obzir jel' to bilo upisano u onom nepostojećem Planu 21 ili ne, ali to je jednostavno i obaveza Republike Hrvatske za koju se nadam svesrdno da će konačno 1. srpnja ući u EU, a tada će nam doista biti potreban i bog u pomoći. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I završno u ime predlagatelja ministar Mirando Mrsić. Izvolite ministre.
Evo kasno je, ali izgleda da smo dobili papu. Dakle, prije nego se osvrnem na sam zakon i diskusiju nema uvaženog zastupnika Burića. Ali kad govorimo o broju ljudi koji su izašli iz Hrvatske postoji jedan papir, izvješće Državnog zavoda za statistiku koji govori o migraciji stanovništva Republike Hrvatske u 2011. Izašlo je 29. lipnja 2012. Dakle, za par mjeseci ćemo imati statistiku koliko je ljudi ušlo u Hrvatsku, koliko je izašlo u Hrvatsku, pa neću vas zamarati brojkama. Ali 2009. je u inozemstvo se iselilo 9940 osoba, a iz inozemstva se uselilo u Hrvatsku 8406. 2011. 12699 se iselilo iz Hrvatske, a 8534 iselilo iz Hrvatske. Gdje su se iseljavali iz Hrvatske građani mahom u EU tako da je u 2011. u EU se iselilo negdje oko 4000 građana Republike Hrvatske. Kada govorim o tome tko se iseljava govorim o mladoj generaciji. Pričekajmo da vidimo statistiku. Možda će me statistika demantirati. 2011. dakle od ovih 12699 osoba koje su se iselile iz Hrvatske je bilo 1687 osoba mlađih od 19 godina. 3658 osoba između 20 i 35 godina. 3292 osobe između 35 i 50 godina i 4102 osobe iznad 50 godina. To je statistika. Jasno da je stvar osoba koje su migrirale iz razno raznih razloga, a kad govorimo o emigraciji i imigraciji uvijek treba razgovarati o tome koliko se osoba iselilo hrvatske nacionalnosti. Dakle, državljana Republike Hrvatske a koliko stranaca jer u isto vrijeme imate i stranaca koji se useljavaju i iseljavaju iz Hrvatske. Tako evo to sam htio napomenuti, da kad govorimo o brojkama onda govorimo o brojkama koje su bazirane na temelju podataka, a ovo su jasni podaci. Kad govorimo o PDV-u nema uvaženog zastupnika gospodina Šukera. Dakle, 2009. godine je pad bruto domaćeg proizvoda bio 5,8%. Međutim, treba opet pričekati Državni zavod za statistiku. Stvarni pad je bio 6,9%. 2010. 1,2% ali stvarni pad je bio 2,3%. 2011. kažemo nula. Pričekajmo dok vidimo podatke koliki je pad, da li je bila nula ili neki drugi. No, vratimo se zakonu. Ne busamo se u prsa da ovim zakonom nešto rješavamo revolucionarno. Pokušavamo samo ispraviti ono što sadašnji zakon radi, a to je da smanjuje konstantno udio minimalne plaće u bruto plaće. I sa ovim zakonom ćemo se vratiti na ono vrijeme kada, znači na vrijeme donošenja ovog zakona kada je udio minimalne plaće bio 39% u prosječnoj neto plaći. Dakle, mi ćemo sa ovom korekcijom doći na 38%. I ono što je zapisano u uvodu ovog zakona cilj nam je da dođemo do 50%. Uvaženi zastupnik Šuker je govorio o administrativnom određivanju minimalne plaće. Žao mi je što se nije bolje iščitalo ili se nije željelo bolje iščitati zakon jer se točno i jasno kaže da će ministar nadležan za rad imajući u vidu praćenje udjela minimalne plaće u prosječnoj plaći nakon konzultacija sa socijalnim partnerima u Vladi RH predložiti visinu minimalne plaće. Dakle, ministar nadležan za rad je obavezan izvršiti konzultacije. Dakle, nikakav administrativni dio. Dakle, mi ćemo se dogovarati ne samo o visini minimalne plaće nego i o parametrima koje ćemo uzimati kad budemo izračunavali minimalnu plaću. Početak su ovi parametri koji su navedeni za 2013. godinu. I za kraj ovaj zakon uvodi kolektivno pregovaranje kao jedan od mehanizama dogovaranja i samo za kraj da kažem kad govorimo o konsenzusu socijalnih partnera ja sam jasno na početku rekao da konsenzus oko ovog zakona ne može biti 100 postotan, nije nikad bio pa ni oko ovog prvog zakona gdje sindikati kažu da su na neki način bili prevareni jer su pristali na jednu formulu koja je pokazala da minimalna plaća neće nikad rasti, ostat će uvijek na istoj razini. Dakle, što se tiče minimalne plaće jasno da nije niti jedna niti druga strana 100% zadovoljna. Što se tiče poslodavaca poslodavci su smatrali da ne bi trebali ove godine povećavati minimalnu plaću nego tek 2014., sindikati su smatrali da ovo povećanje koje sada je predviđeno je premalo za ono koliko je ta minimalna plaća izgubila godinama zbog toga što nije povećavana, a inflacija je rasla. Dakle, ovo je jedan put koji nije srednji put, dakle to nije aritmetička sredina između jednog i drugog nego je put koji i jednu i drugu stranu u određenoj mjeri zadovoljava. Stoga smatramo da ćemo istim načinom krenuti i dalje i da ćemo na isti način moći određivati minimalnu plaću kao što se određuje i u većini zemalja. Dakle, u većini zemalja se određuje na način da to Vlada donosi uredbom ali nakon konzultacije sa socijalnim partnerima. I to je bolje nego ovo što imamo sada administrativno određivanje. Imate parametre, Zavod za statistiku, i ne možete utjecati na to da li je plaća koju oni izračunaju dostatna, da li će se zadovoljiti socijalni partneri ili ne. Što da je minimalna plaća rasla, da li bi onda poslodavci bili zadovoljni, a ne bi mogli utjecati na to da naraste zato što je formula koja je takva kakva je. Prema tome, ovo apsolutno otvara mogućnost pregovaranja i razgovora. I za kraj Ministarstvo rada ako je već kolega uvaženi guglao po Europi onda će vidjeti da Europa ima DG employment social protection, dakle da ima ministra rada i socijalne protekcije ili zaštite, da druge zemlje to rješavaju na ovaj ili na onaj način, da Irska ima ministra of social protection a ima i ministra of employment. Prema tome, ima dva ministra u jednome. Da, mnoge zemlje to imaju. Prema tome, nismo iznimka, a ono što je želja je i budućnost da Ministarstvo rada i mirovinskog sustava bude nešto kao što je Arbeist ministerium u Njemačkoj. Pogledajte što radi ili Arbeist ministerium social protection u Austriji, dakle to su nam uzori kojima težimo i tako ćemo ustrojiti ministarstvo. Samo zato da kažem da ministarstvo treba biti i sve one stvari koje smatrate da ministarstvo ne treba apsolutno odbacujem i ono što vam moram reći sve zemlje u Europi imaju ministarstvo rada jer je to važno iz razloga što su radni odnosi, tržište rada nešto što je u temeljima države i zbog toga svi to imaju, a i EU ima poseban DG employment u kojem mi sudjelujemo aktivno i sudjelujemo svojim prijedlozima. A od 1.07. ćemo biti i punopravni članovi. Žao mi je što klub HDZ-a neće podržati ovaj zakon. Ja sam se nadao da će ga unatoč svemu tome podržati. Dobro, to je politička odluka. Ono što je sasvim sigurno da će radnici u Hrvatskoj imati minimalnu plaću za 170 kuna bruto veću i to je jedina i prava činjenica. Ovo sve drugo je bila samo politika.
Zahvaljujem ministre. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem ministru sa suradnikom.
Konačni prijedlog Zakona o minimalnoj plaći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 269. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Klub zastupnika HSU-a. Molim predstavnika predlagatelja poštovanog Božidara Stubelj, zamjenika ministra rada i mirovinskog sustava. Idemo po redu.
Hvala lijepa predsjedniče. Da, Vlada prihvaća amandman.
Sve amandmane?
Sve.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio, svi postaju sastavni dio predloženog zakona. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, 4 glasa protiv i 32 glasa suzdržana donesen Zakon o minimalnoj plaći u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Nastavljamo sa objedinjenom raspravom sa tri točke. - Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, drugo čitanje, P.Z. br. 242 Predlagatelj zakona je zastupnik Mario Habek. - Prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, prvo čitanje, P.Z. br. 275 Predlagatelj zakona je Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. - Prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, prvo čitanje, P.Z. br. 276 Predlagateljica zakona je zastupnica Dragica Zgrebec. Rasprave su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili. U ime predlagatelja da li želite kolega Habek? Ići ćemo po redu. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dobro ja bih molio da se rasprava svede na minimum. Izvolite kolega Habek.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Evo bit ćemo ekspeditivni i kratki s obzirom da je ovo drugo čitanje ovog zakona. Evo moram reći nekoliko kratkih crta. Nedavno sam bio i na sjednici Gradskog vijeća u Ludbregu i mogu samo potvrditi da je veliki interes izazvala inicijativa o promjeni Zakona o području županija, gradova i općina koji sam na prijedlog većine mještana naselja Poljanec uputio u proceduru u Hrvatski sabor. Interes samih mještana Poljanca ili grada Ludbrega da se ova priča privede kraju je zaista velik i očekujem da ćemo danas evo u raspravi ali isto tako u glasanju potvrditi želju mještana Poljanica da postanu dio Grada Ludbrega. Ako stavimo na stranu sve političke strasti koje bilo, koje odluka uvijek izaziva mislim da mogu prenijeti poruku da sve političke stranke koje djeluju u Ludbregu i u Poljancu daju jednoglasnu i punu potporu donošenju ovog zakona. Zašto i ne bi kad to promjena uvažava stvarno najdemokratskih izraženu volju samih mještana Poljanca koja odražava i ostvarivanje njihovih životnih potreba tako da sam doista uvjeren da možemo postići konsenzus oko ove promjene zakona. Donoseći Zakon o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj 30. prosinca 1992. godine Hrvatski sabor je odredio teritorijalne i … [[Govornik se ne razumije.]] županija, gradova i općina, kasnije Zakon o mijenjanju i dopunjavanju su mještani pojedinih naselja izazvali želju da njihovo naselje pređe u drugu ustrojbenu jedinicu općinu ili grad i njihovu legitimnu volju zastupnici su uvijek i uvažavali. Isto su tako građani naselja Poljanec iz Varaždina, Varaždinske županije iskazali legitimnu želju poštujući sve demokratske standarde da se izdvoji iz Općine Martijanec i postanu dio Grada Ludbrega. Također donoseći zakon 92. godine zakonodavac je uvažavajući mnoge razloge od kojih su neki bili i politički odlučio da naselje Poljance bude dio Općine Donji Martijanec i da su, da se izdvoji iz tadašnje općine Ludbreg. Iako sam o ovome već govorio u 1. čitanju moram to ponoviti radi onih kolegica i kolega koji nisu možda bili tada prisutni u sabornici ali isto tako i zbog javnosti. Dakle, naselje Poljanec direktno se naslanja na Grad Ludbreg kao prvo naselje od Ludbrega na državnoj cesti za Varaždin. Mještani tog naselja sve svoje potrebe oduvijek su ostvarivali u Ludbregu, pa su i nakon izdvajanje u Općinu Martijanec, djeca iz Poljanca nastavili pohađati školu u Ludbregu, koristiti dječji vrtić u Ludbregu, a mještani su nastavili koristiti sve zdravstvene i kulturne usluge u Gradu Ludbregu. Da paradoks bude veći, jedino naselje Poljanec u novoj općini Ludbreg ostalo je koristiti poštanski broj od Ludbrega u poštanskom prometu, dok su ostala naselja općina Donji Martijanec dobila novi poštansko broj. Pored svega navedenog centar Općine Donji Martijanec bio je duplo udaljeniji mještanima Poljanca od Ludbrega. Naselje Poljanec zbog svoje prirodne blizine Ludbregu razvilo je i jaku gospodarsku djelatnost tako da je u prihod Općine Donji Martijanec participiralo s velikim sredstvima, ali i u ulaganjima u samo naselje s puno manjim. Kako ovih dana općina Martijanec nije adekvatno riješila pitanje vrtića, jednosmjerske nastave u osnovnoj školi i druge probleme koji su mučili mještane naselja Poljanec odlučili su pokrenuti zakonsku proceduru odcjepljenja od Općine Martijanec i pripajanje Gradu Ludbregu. Na referendumu je 65% građana podržalo ovu akciju, a prikupljeni su jednoglasne suglasnosti Skupštine Varaždinske županije od Općinskog vijeća Općine Martijanec, te Gradskog vijeća Grada Ludbrega, te su me građani Poljanca kao svojeg zastupnika u Hrvatskom saboru zamolili da ovu inicijativu i provedem. Inicijativa je provedena, prijepora među strankama nema na lokalnoj razini, ako ni ovdje u Hrvatskom saboru osim toga sukladno proceduri Vlada Republike Hrvatske dala je punu suglasnost za navedene izmjene. Dakle, cjelokupna procedura od jedinica lokalne i regionalne samouprave pa do Sabora i Vlade je ispunjena stoga predlažem Hrvatskom saboru da usvoji predloženu izmjenu te da na taj način podrži demokratski provedenu i legitimnu želju mještana Poljanca. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sljedeći predlagatelj je Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, predsjednik kolega Vinković. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, želim u ime odbora, dakle da ne objašnjavam, Općina Popovača traži status Grada Popovače. Inače Odbor za lokalnu samoupravu podržao je sva 3 zakona i također predlaže Hrvatskom saboru usvajanje ova sva 3 zakona, a nešto više ću o njima u ime kluba. Zahvaljujem.
Hvala i vama. I predlagateljica potpredsjednica Dragica Zgrebec. Izvolite gospođo potpredsjednice. Hvala lijepo potpredsjedniče. Ja na temelju inicijative iz naselja Štefanec predlažem promjenu teritorijalnog ustroja na razini županije Međimurske i to na način da se iz Općine Mala subotica izdvoji naselje Štefanec i priključi Gradu Čakovcu. Takva inicijativa bila je još 2007. godine, po prvi puta pokrenuta a ja sam 2008. godine takvu inicijativu imala ovdje u Hrvatskom saboru, međutim tada je Vlada u svom mišljenju nije podržala takvu inicijativu građana uz obrazloženje da je dosta takvih inicijativa upućeno Vladi i da će ona svojim, da će ona razmotriti sve takve inicijative i predložiti donošenje izmjena i dopuna Zakona o područjima, gradova, županija, općina u RH što do danas nije učinjeno. Početkom prošle godine ponovo su mještani naselja Šefanec krenuli sa inicijativom o izdvajanju iz Općine Mala subotica i priključenju Gradu Čakovcu uz obrazloženje. Ja neću puno govoriti jer je obrazloženje prilično široko napisano uz ovaj zakon. Dakle da su oni prigradsko naselje, zaista prvo naselje do naselja Grada Čakovca, da koriste sve institucije od škole, pošte, vrtića itd. u Gradu Čakovcu a ne u Općini Mala subotica koja, gdje je centar Općine i institucije koju bi oni mogli koristiti višestruko udaljeno od Grada Čakovca, u odnosu na Grad Čakovec. Inicijativu su podržali, odnosno potrebne odluke su donesene, inicijativa je krenula kao što sam rekla 2012. godine, priložen je izvod iz zapisnika i odluka o nastavku provođene inicijative za postupak izdvajana naselja Štefanec iz Općine Mala subotica i pripajanja Gradu Čakovcu. Zatim imamo zaključak Općinskog vijeća Općine Mala subotica sa sjednice održane 17. srpnja 2012. godine gdje oni u jednom dijelu kažu da bi bilo dobro održati referendum, a time su se obratili i Ministarstvu uprave, ali na temelju odgovora Ministarstva uprave zapravo bilo bi dobro da se propiše način što to znači, na koji način mogu građani takvu inicijativu pokrenuti, dakle koji je to točno postupak, što znači to jedna trećina građana koji se izjašnjavaju za promjenu teritorijalnog ustroja. Odluka gradskog vijeća grada Čakovca od 15. Studenog 2012. Godine koji prihvaćaju inicijativu da se ovo naselje priključi gradu Čakovcu, znači Zaključak o očitovanju Skupštine Međimurske županije na prijedlog za promjenu teritorijalne pripojenosti naselja Štefanec u općini male Subotice u gradu Čakovcu. Dakle svi uvjeti su ispunjeni. Peticiju odnosno izjašnjavanje je bilo osobno, 440 građana je podržalo takvu inicijativu od ukupno 711 mještana a u odnosu na broj birača to je gotovo dvije trećine. S obzirom da je takva inicijativa već bila u Saboru, da ona nije bila odbijena zato što se ne bi izašlo u susret građanima nego zato što je tadašnja Vlada smatrala da će sama predložiti takve izmjene do kojih nije došlo, a da je stav današnje Vlade odnosno Ministarstva uprave da ovakve inicijative građana zapravo budu inicijative kroz Sabor i njihovih predstavnika u Hrvatskom saboru. Eto ja sam takvu inicijativu ovdje podnijela i očekujem da ćemo u prvom čitanju prihvatiti ovakav prijedlog zakona.
Zahvaljujem predlagateljima. Otvaram raspravu. U Ime Kluba HDZ-a Ivanka Roksandić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo imamo danas ova tri prijedloga objedinjena, pa ću ja o svakom od ovih prijedloga nešto reći u ime Kluba zastupnika HDZ-a. Radi se o izmjenama i dopunama zakona o područjima županija, gradova i općina u RH, dva se odnose na promjenu područne pripadnosti i to u Međimurskoj županiji, a jedan se odnosi na promjenu statusa iz općine u grad u našoj Sisačko-moslavačkoj županiji. Sva tri prijedloga na samom početku ću reći Klub HDZ-a će podržati. Odnosno nešto o ovom prvom prijedlogu koji se nalazi u drugom čitanju i konačni je prijedlog ovog zakona. 65% mještana naselja Poljanec se izjasnilo da se želi pripojiti naselju, odnosno svoje naselje gradu Ludbregu. Smatramo da bi ubuduće ovakve inicijative morale biti provodene po proceduri predviđene referendumom zato što je postojalo i čitav niz nedoumica oko same procedure. No mi smatramo da mještani imaju pravo, imaju pravo većinu svojih potreba ostvaruju u gradu Ludbregu i vrtić i školu, i zdravstvene usluge i poštu i šport i ne manje važne kulturne potrebe. Danas je i kolega Habek koji je o tome govorio to istaknuo. Međutim ono što želimo posebno naglasiti a odnosi se na sva tri zakona rekli bismo da je malo neobično da se upravo ovi zakoni ulaze u proceduru u ovo predizborno doba kada su različita predizborna obećanja na snazi, ali kažem i ponovo ističem, nemamo ništa protiv da se naselje Poljanec pripoji gradu Ludbregu jer je 65% mještana tako izjasnilo. Nadamo se da su oni upozoreni da će pri pripajanju gradu Ludbregu oni morati pristati na prirez koji je ovdje veći od 8% koliko ima grad Ludbreg, a da općina Martijanec ima 5%. Svakodnevno kad se cijene povećavaju, kad se povećavaju životni troškovi, taj 3% nije zanemariv i vjerujemo da je to mještanima i objašnjeno da će im biti i komunalna naknada veća. No međutim svakako da ćemo ovu inicijativu podržati tim više što 65% mještana je odlučilo da će promijeniti status svoj odnosno da će pripojiti gradu Ludbregu. Što se tiče druge inicijative mještana Štefanca o izdvajanju iz općine Mala Subotica potkrepljene sa 440 potpisa građana, mi u Klubu HDZ-a poštovat ćemo ovu želju za izdvajanjem. Inicijativa koju su potpisali mještani Štefanca u dva navrata djelomično zaista odgovora i stanju na terenu. Kažu neki mještani, dovodili su u sumnju uopće skupljanje tih potpisa ali o tome mi ovdje ne možemo suditi. Razlozi njihovi su djelomično opravdani. Oni prije svega gravitiraju gradu Čakovcu, većina je i zaposlena u Čakovcu, djela polaze uglavnom u školu u Ivancu i Čakovcu. No smatramo da su neutemeljeni razlozi koji se navode da se naselje Štefanec sustavno kako se kaže ovdje u jednom od obrazloženja zapostavljeno od strane općine Mala Subotica. Zašto? Zato što se čak navodi maćehinski odnos što kolege koji su naši na terenu i koji žive tamo kažu da to nije točno. Općina Mala Subotica od samog početka svog postojanja vodi brigu o ravnomjernom razvoju svih svojih naselja. To se pogotovo odnosilo i na naselje Štefanec. Jedan od evo takvih pokazatelja je da se prilikom priključenja na vodovodni sustav jedino mještani ovog naselja nisu iskazali dovoljni interes pa je općina iz svog proračuna izdvojila sredstva da bi i oni dobili vodu. Svake godine ulaže se u razvoj naselja prema prijedlogu mjesnog odbora. Naselje je uređeno, izgrađena je potrebna infrastruktura i kao sva naselja ostala u ovoj općini. Za komunalno uređenje naselja svake se godine moraju dodatno izdovoljiti sredstva iz proračuna jer to nisu dovoljna sredstva kojim sami mještani naselja uplaćuju kroz onu komunalnu naknadu. Eto mada mislimo da u ovom obrazloženju ono što stoji da se čak odnosi općina Mala Subotica maćehinski kako se kaže nije točno. Sami građani su se izjasnili da žele promijeniti svoj status da se žele prikloniti Čakovcu i samim tim klub HDZ-a podržat će ovaj prijedlog. Treći prijedlog koji je pred nama odnosi se na promjenu statusa, statusa iz općine u grad Popovaču u Sisačko-moslavačkoj županiji. I ovaj prijedlog će klub HDZ-a i ovu inicijativu koja je došla od načelnika odnosno preko njega od svih stanovnika Općine Popovača podržati. Moramo znati da sadašnja Općina Popovača je jedna od 13 općina u Sisačko-moslavačkoj županiji, 6 gradova. Ona je najveća općina po broju stanovnika. Po posljednjem popisu ona ima 11 tisuća 905 stanovnika u sadašnjih 12 naselja. Ne samo što je najveća općina ona je veća od nekih gradova u Sisačko-moslavačkoj županiji. Općina Popovača smještena je na sjeveroistoku naše županije na rubnom području, vrlo razvijenom kraju Moslavine na prostoru gdje se dodiruju Lonjsko polje i Moslavačka gora. Cijelo područje općine zauzima 215,61 km, vrlo razvijen kraj, središte općine je naselje Popovača dobro povezano ne samo sa naseljima unutar općine i ostalim gradovima i općinama u Sisačko-moslavačkoj županiji nego i sa susjednim županijama s kojima graniči, a to je Bjelovarsko-bilogorska županija. Morate znati da kroz ovo središte općine koje i važno i cestovno čvorište prolazi i autocesta A3, cesta koja spaja zapad i istok Hrvatski, međunarodni državni pravac, ali i glavni državni željeznički pravac. Arheološka nalazišta koja se nalaze na prostoru govore o tome da je ovo područje još naseljeno u pretpovijesnom razdoblju, a razvoj cijele sadašnje Općine Popovača je zaista napredovao u posljednjih godina 20.stoljeća, a pogotovo u ovih 20 godina od osamostaljenja Hrvatske. Vidni je napredak i u gospodarskom, i u kulturnom, i u političkom životu i možemo reći da je ova općina iz jednog tradicionalnog poljoprivredno-stočarskog kraja, vinogradarskog i voćarskog kraja, obrtničkog središta prerasla zaista u jedno urbano središte. Danas na području općine, a to nije malo važno i zato govorim, djeluje čak 145 različitih tvrtki, trgovačkih društava, obrta. Od ustanova tu imamo Neuropsihijatrijsku bolnicu, osnovnu školu sa 7 područnih, dječji vrtić, knjižnicu, čitaonicu, dom zdravlja koja je ispostava Doma zdravlja Kutine, hitnu medicinsku pomoć. Sadašnja Općina Popovača ima svoje komunalno poduzeće koje brine o vodocrpilištu vode, o preradi vode, ima HEP, elektru. To je Križ, pogon Elektre Križ, ali postoji u Popovači, ima FINA-u, Hrvatsku poštu, Hrvatske šume, Šumariju Popovača, veterinarsku stanicu, banke, vatrogasnu zajednicu, Zavod za zapošljavanja ispostavu Zavoda iz Kutine, Javnu ustanovu za upravljanje zaštićenim prirodnim vrijednostima Sisačko-moslavačke županije sa sjedištem u Popovači, turističku zajednicu, matični ured. Zašto sve nabrajam? Upravo zbog toga da vidimo da je zaista ova općina prerasla u jedno veliko urbano središte i da se dobije slika kako danas je Općina Popovača upravno-povijesno-prirodno-gospodarsko i društvena cjelina koja ima proračun predviđen, planski proračun za 2013.godinu 33,2 milijuna kuna. Dakle daleko više nego neki gradovi u Sisačko-moslavačkoj županiji. Evo neću duljiti zaista Općina Popovača zadovoljava kroz javne potrebe svojih građana i kulturne i sportske potrebe. Tamo djeluje i čitav niz klubova, čitav niz kulturno-umjetničkih društava i ima vrlo poznate, ja bih rekla u cijeloj Hrvatskoj značajne kulturne projekte. Najpoznatije su one Voloderske jeseni najstarija i najveća manifestacija posvećena vinogradarstvu tj. vinogradarski kraj moramo znati da u 18.stoljeću najveće površine vinograda bile su upravo u Moslavini. Posebno mjesto u razvoju općine zauzima i turistička ponuda sa vinskim cestama, Parkom prirode Lonjsko polje i regionalnim Parkom Moslavačka gora. I na kraju ono što je važno i što će dati još obilježje grada sadašnjoj općini je i dobro razvijena infrastruktura, rekla sam već i cestovna i vodoopskrbna. Najveći dio općine pokriven je i odvodnjom i pročišćavanjem otpadnih voda, a o telekomunikacijama i elektroopskrbi ne trebamo ni govoriti jel to su naselja koja su pokrivena ovom infrastrukturom. Kako je općina provela sve potrebne predradnje dobila je čak i mišljenje i preporuku Skupštine Sisačko-moslavačke županije, izradila je čak i Studiju opravdanosti zahtjeva za izmjenu statusa, smatramo u HDZ-u da Općina Popovača, a moramo napomenuti da se jako dugo kuha već ta ideja među građanima Popovače da Općina Popovača promijeni status u grad Popovaču. Ali moram na kraju nešto reći žao što se i to događa upravo u predizborno vrijeme, u vrijeme kada su neki a županica je potaknula upravo građane Općine Popovača i rekla da će im omogućiti da dobiju status grada, pa je zanimljivo to da je zaključak iz Županijske skupštine Sisačko-moslavačke od 17.rujna kojim se preporučuje općini da pokrene postupak za promjenu statusa Općine Popovača u grad Popovača, a samo gradsko vijeće je zamislite tek 12.11.dakle gotovo dva mjeseca iza toga donijelo zaključak o pokretanju promjene statusa općine Popovača i izradi studije opravdanosti pokretanja ovih aktivnosti. No bez obzira na to smatramo da zaista općina Popovača ima sve preduvjete da postane grad, pa makar i u ovo predizborno vrijeme u kojemu svi obećavaju svašta. Dakle sva tri prijedloga klub HDZ-a će podržati.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče. Klub HDSSB-a će podržati sva ova tri prijedloga, prije svega radi poštivanja volje građana koji žive na tom području, bez obzira da li su upoznati u pojedinim prijedlozima zakona što im donosi prelazak iz jedne jedinice lokalne samouprave u drugu itd., što donosi mijenjanje statusa općine u status grada. Ja se nadam evo da će uz sve ove tri jedinica lokalne samouprave za same građane koji su praktično inicijatori izmjena ovih zakona, život nakon donošenja ovih zakona koji su evo išli u dva čitanja biti znatno bolji nego što su oni to do sada imali u sadašnjem statusu. Isto tako, dakle ne ulazeći u to da li je to nečije predizborno obećanje, nije, ne ulazeći u to uopće tko će predlagati ubuduće izmjene i dopune Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, imajući u vidu i ovako kasnu raspravu doista ću ju skratiti na minimum i prije svega otvoriti, nažalost nema nikog iz Vlade Republike Hrvatske koja je dala pozitivno mišljenje na sva tri prijedloga, jednostavno uputiti otvoreno pitanje prije svega o mogućnosti funkcioniranja u ovom trenutku mnogih jedinica lokalne samouprave. Posebno tu mislim na općine u slabo razvijenim krajevima Republike Hrvatske, pa čak i na gradove koji imaju i daleko veći broj stanovnika evo od Popovače, nakon petka grada Popovače, mnogih manjih gradova u Republici Hrvatskoj zbog jednog jedinog razloga, a to je prije svega centralizacije cjelokupnih prihoda i slijevanja svih poreznih prihoda u državni proračun i podsjetit da u ovom trenutku uključujući i Grad Zagreb kao jedinicu lokalne samouprave, uključujući sve općine i gradove u Republici Hrvatskoj iznos poreznih prihoda je svega 4% koji ide prema lokalnoj i regionalno samoupravi. Također žao mi je evo što danas evo u ovim kasnim satima ili sutra ujutro nećemo raspravljati ova druga dva zakona, a to je Prijedlog zakona o dopuni Zakona o brdsko-planinskim područjima na koje Vlada nije dala pozitivno mišljenje i mogli smo evo i od ta dva zakona danas u paketu, ali radi se prije svega o izmjeni statusa, o nažalost možda za Vladu nažalost ova dva zakona dolaze da tako kažem iz oporbenih redova, a temelje se također na kriterijima i volji građana tih područja. Dakle klub HDSSB-a će poduprijeti, ali evo smatram da će i odgovorni u Vladi, posebno predsjednik Vlade, shvatiti da bez obzira s koje strane dolazili prijedlozi da ne moraju biti niti predizborna obećanja nego da je to prije svega težnja jedinica lokalne samouprave ka fiskalnoj decentralizaciji i većim proračunima u tim jedinicama lokalne ili regionalne samouprave. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba Hrvatskih laburista Mladen Novak. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Evo bit ću kratak kako smo dogovorili. Pa kolega je rekao da od ova tri zakona ja ću se bazirat na onaj koji se odnosi najviše na Sisačko-moslavačku županiju, odnosno na promjenu statusa Popovače iz općine u grad. Ja bih ipak spomenuo da je dio odnosno glavni razlog zbog čega je do toga došlo predizborno obećanje kao što je kolegica rekla cijelu kronologiju događaja i ne treba od toga bježat. Mislim da taj dio pa čak mogu reći da je malo i neozbiljan i inače smatram da je izmjena zakonodavstva bilo kojega koje se može odnosit na građane u ovom smislu kao što je ovaj ne bi trebalo prije izbora ići, ali sad je tako kako je, treba poštivat volju građana i treba ju uvažit u svakom slučaju. Ne bih se složio baš sa činjenicom da općina Popovača ima sve karakteristike sada grada, pogotovo ne bih se složio s argumentima koji su ovdje nama dostavljeni. Ne kažem da su lažirani, ali da je u međuvremenu situacija se promijenila pa od ovih navedenih obrta i tvrtki 16 više ne postoje što je vjerojatno s obzirom na ovo vrijeme koje je proteklo od samog prijedloga do danas vjerojatno su se u tom periodu ugasile. Isto tako, zanimljiv je dio koji u pogledu turističke ponude, ta turistička ponuda postoji od pamtivijeka, postoji ta, odnosno mogućnost te turističke ponude koja nije realizirana i neće vjerojatno bit ni sa promjenom ovog statusa doći do realizacije. Pričam o ovom dnevnom turizmu, tjednom turizmu, sezonskom turizmu, svim mogućim turizmima. Međutim, iskreno rečeno to je pisano sve s ciljem da se, da do ove promjene dođe. Čisto bih podsjetio da dosta često se sa ove govornice i iz ovih klupa govorilo o smanjivanju jedinica lokalne, broju jedinica lokalne samouprave. Međutim, ovo ide u nekom suprotnom smjeru. Iskreno rečeno treba poštivat odluku građana, mada ovo je u stvari odluka, prijedlog je općinskog vijeća koje je bilo jednoglasno. Građane čisto sumnjam da je itko pitao, odnosno ne da sumnjam, nego nikakav vid izjašnjavanja, nikakav referendum pa makar i savjetodavni nije održan. Ali dobro, ovo su izabrani predstavnici građana i odluka je bila jednoglasna, pa je na nama samo da ju poštujemo. Pri tome treba napomenuti da čisto istine radi novopečeni građani još uvijek nisu građani, još su uvijek žitelji općine Popovača. S ovom promjenom neće ostvarit nikakve promjene u svom životu osim što će načelniku vjerojatno godit da u buduće bude gradonačelnik, pa ja mu želim puno uspjeha i sreće u radu s obzirom da ima još kratko do kraja mandata, a dalje ćemo vidjeti. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba HNS-a Marijan Škvarić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Klub HNS-a Liberalni demokrati će poduprijeti ova tri prijedloga i to konačni prijedlog i Prijedloge zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj i temeljem prijedloga zakona 242., 275. i 276. Evo ja bih se osvrnuo na sva tri pojedinačno ukratko, jer zaista smo već mnoge navode ovdje iznijeli. Prije svega prijedlog građana naselja Poljanec o izdvajanju naselja iz sastava općine Martijanec i pripajanju gradu Ludbregu je zakonit i to u smislu odredbe članka 30. stavka 2. Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj. I kao što ima zakonska osnova podržat ćemo takovu odluku građana. Zatim, pred nama je i Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj kojima se predlaže da se u dosadašnjem zakonu u članku 23. za Međimursku županiju u popisu naselja općine pod rednim brojem 10. Mala Subotica briše naselje Štefanec, dok se u popisu naselja i gradova pod rednim brojem jedan Čakovec iza naselja Šandorovec dodaje naselje Štefanec. Također, klub Hrvatske narodne stranke podržat će i ovaj prijedlog zakona, a time i nastojanje i želje mještana naselja Štefanec o izdvajanju iz općine Mala Subotica i pripajanje gradu Čakovcu. Ono što je nužno spomenuti da je to inicijativa pokrenuta još krajem srpnja 2007. godine i iako je tada političkom odlukom tadašnje Vlade dano negativno mišljenje to nije zaustavilo ustrajnost stanovnika Štefanca da i nadalje traže izdvajanje iz općine Mala Subotica i traže pripajanje gradu Čakovcu. Kao što je vidljivo iz dobro argumentiranog zahtjeva u travnju prošle godine napravljene su i potrebne radnje od zahtjeva općine Mala Subotica za izdvajanje do prijedloga gradu Čakovcu za pripajanje. Općina Mala Subotica očitovala se u toj inicijativi u skladu sa direktivama Ministarstva uprave, te je grad Čakovec inicijativu jednoglasno prihvatio, a isto tako i inicijativu Mjesnog odbora Štefanec podržala je i Međimurska županija. Vijeće mjesnog odbora provelo je svu potrebnu proceduru za dobivanje suglasnosti Vlade Republike Hrvatske kako bi se omogućilo prihvaćanje ovog prijedloga zakona. Posebno težinu ovom prijedlogu daje i provedena pismena anketa, odnosno pismeno mišljenje u kojem su mještani Štefanca u velikoj većini svojim potpisom podržali ovu inicijativu. Podržat ćemo znači prijedlog i radi toga što smatramo da građani Štefanca imaju pravo tražiti svoje mjesto pod suncem negdje drugdje gdje su bili do sad, gdje već smatraju da će ljepše i ugodnije živjeti te se i razvijati. Stoga ne vidimo prepreke ako su ispunjeni svi uvjeti da se i ovaj prijedlog kao takav prihvati. Također, općim odredbama Zakona o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi ističe se da je grad jedinica lokalne samouprave u kojoj je sjedište županije, te svako mjesto koje ima više od 10000 stanovnika, a predstavlja urbanu, povijesnu, prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu. U sastav grada mogu biti uključena i prigradska naselja koja s gradskim naseljem čini gospodarsku i društvenu cjelinu. Ako također postoje i povijesni, gospodarski i prometni posebni razlozi gradom se može utvrditi i mjesto koje ne zadovoljava prethodno navedene uvjete. Temeljem tog navoda, a i provedene inicijative potaknuta je gospodarska i društvenim napretkom općine Popovača u proteklih 20 godina. Također, ako općina i Popovača što je u zaista iscrpno i predstavljeno nama u Saboru, da općina Popovača predstavlja urbanu, povijesnu, prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu. Iako je dio podnošenja inicijative prethodilo javnoj raspravi dobivena preporuka Sisačko-moslavačke županije, te potporu svih vijećnika općine Vijeća Popovača zaista nema u tom dijelu prepreke da se takva inicijativa i prihvati naročito što je definirano da i ovom odlukom gdje i piše u zahtjevu da će biti nagrađeni svi građani općine Popovača, odnosno budući građani grada. Onda mogu reći dobro došli i u klub gradova. Ako malo analiziramo kakav imamo taj klub gradova u Hrvatskoj onda je to 127 gradova i gradonačelnika, vidimo da imamo 18 gradova koji imaju manje od 5000 stanovnika. Ima 42 grada koji između 5000 i 10000 stanovnika i 67 gradova preko 10000 stanovnika. Znači, možemo reći 60 gradova je ispod 10000 stanovnika i 67 preko 10000 stanovnika. To je slijedom toga da imamo dosta odluke koje se temelji da i grad može biti i koji ne zadovoljava prethodno navedene uvjete da ima preko 10000 stanovnika, ali da ima određenu gospodarsku, društvenu, naročito povijesnu cjelinu i razloge da bude proglašen gradom. Ali kad gledamo osim navoda u okviru Zakona o lokalnoj upravi što je to grad da možemo gledati i što bi to grad trebao biti, a prije svega s onog održivog ekonomskog gospodarskog stanovišta. A to je da bi grad trebao biti mjesto kreiranja radnih mjesta, mjesta produktivnosti, rasta, stvaranja novih tehnologija, mjesta edukacije i obrazovanja ljudskog kapitala koji je ključni za ekonomski razvoj. A kad govorimo o razvoju onda uvijek možemo reći da se razvoj ne događa sam po sebi. A ti gradovi bi morali biti motor tog razvoja i rasta cijele Hrvatske. Pa sad uvijek je pitanje ono što je i rečeno kad dođete u krug gradova da li je to istina, da li to može biti tako, da li to može u gradovima biti rast i ako vidimo analizu da polovicu tih gradova, a čak i više od polovice općina troši više od polovice sredstava za sve zaposlenike i za samo materijalne troškove svoga rada i da su svi oni najveći ovisnici o pomoći države. Da li su te onda lokalne uprave motor razvoja ono što smo rekli, a trebali bi biti. Da li je možda cijena i prevelika samostalnost što svi mi želimo biti samostalni veliki gradovi, velike općine i ne želimo surađivati sa drugima. I o tome također trebamo jako dobro razmisliti. Tako da bi u tom dijelu kao klub HNS-a ipak rekao da bi trebali naglasiti dvije bitne činjenice. Prvo je kao što je rečeno da naglasimo da poštivamo proceduru. Znači ne peticije, ne pamfleti, ne ankete, neka to bude referendum da zaista jednoznačno znamo da bude volja građana i kao takva u zakonskoj proceduri poštivana. Da nam se dogodi da nakon 20 godina sad imamo želju da ono što je bilo prije nije dobro, da sad vidimo da smo ovisni 20 godina o nekom drugom gradu ili općini ili da nakon 7 godina kad se nešto odbije sad ovaj Sabor će to prihvatiti. Tu u tom dijelu bi trebali zaista jednoznačno definirati pravila u okviru zakonske regulative. I drugi dio da zaista moramo gledati fiskalnu mogućnost svakog tog pojedinog grada, svake pojedine općine da ne bude maćehinskog odnosa jednog grada prema svom nekakvom području, maćehinskog odnosa države prema određenom gradu ili općini i da svaka ima svoju održivost. O tome trebamo dalje raspravljati. Evo još jedanput sva tri ova zakonska prijedloga koja su dana u tom dijelu klub HNS-a podržava. Hvala.
Hvala i vama. U ime kluba SDP-a raspravu će podijeliti kolege Zoran Vasić i kolegica Nadica Jelaš. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo ja ću u svojoj raspravi se osvrnuti na prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, odnosno na promjenu statusa Općine Popovača u grad Popovača. Dakle, pred nama je prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj vezano kao što sam rekao uz promjenu statusa općine Popovača u grad Popovača. I uvodno kao što smo i čuli već želim ponoviti da na području Sisačko-moslavačke županije je ustrojeno 19 sve zajedno jedinica lokalne samouprave, od toga 6 gradova i 13 općina. I usvajanjem ovog prijedloga zakona Popovača bi postala 7 grad u Sisačko-moslavačkoj županiji. Sukladno Zakonu o lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi propisano je da je grad jedinica lokalne samouprave u kojoj je sjedište županije te svako mjesto koje ima više od 10 tisuća stanovnika, a predstavlja urbanu, povijesnu, prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu a Popovača to zasigurno jest. Općina Popovača je jedinica lokalne samouprave koja je doživjela zahvaljujući naporima generacija koje žive na njezinom području transformaciju stanovništva, napredak gospodarstva, podizanje općeg standarda i visoku urbaniziranost svojih naselja. Prema popisu stanovništva iz 2011. godine Općina Popovača ima nešto manje od 12 tisuća stanovnika te time zadovoljava demografski kriterij za dobivanje statusa grada a također predstavlja i urbanu, povijesnu, prirodnu, gospodarsku i društvenu cjelinu sa naseljima koja se nalaze u sastavu općine. Po svojem vanjskom izgledu i uređenosti naselja te u potpunosti riješenom komunalnom infrastrukturom naselja Općine Popovača već sada izgledaju kao gradske sredine. Stanovništvo Općine Popovača izvršilo je potpuni prijelaz iz primarnih u sekundarne, tercijarne i kvartalne djelatnosti. Sve više ljudi se bavi gospodarskim djelatnostima što je utjecalo na snažan zamah u procesu urbanizacije i pretvaranja naselja Općine Popovača u visoko urbaniziranu sredinu. U zadnjem desetljeću otvoreni su novi gospodarski subjekti što je rezultiralo i povećanjem proračuna Općine Popovača tako da Proračun za 2012. godinu je iznosio skoro 34 milijuna kuna i veći je od proračuna mnogih gradova u RH. Na području Popovače trenutno egzistira i posluje 34 tvrtke i oko 140 obrta. Neke od njih su vodeće tvrtke u svom segmentu u regiji i djeluju 40 i više godina a neke od njih su i europski poznate. Na području općine djeluje i neuropsihijatrijska bolnica dr. Ivan Barbot koja zauzima značajno mjesto u sustavu zdravstvene zaštite RH. Iako ima status županijske bolnice zbrinjava bolesnike širokog područja od ruba zagrebačkog prstena do istočne granice Hrvatske. A u Zavodu za forenzičku psihijatriju liječe se forenzični bolesnici iz cijele RH. I upravo prije 10-ak, 15 dana Sisačko-moslavačka županija je potpisala ugovor o realizaciji projekta javno-privatnog partnerstva izgradnje Zavoda za forenzičku psihijatriju u neuropsihijatrijskoj bolnici vrijedan ukupno 235 milijuna kuna kojim će se rekonstruirati i dograditi postojeći prostor. Ukupna površina zavoda nakon završetka investicije će biti više od 16 tisuća četvornih metara gdje će biti smješteni poliklinika, bolnički odjel, edukacijski centar i drugi sadržaji. Nakon završetka radova biti će to jedan od najvećih forenzičkih centara u RH i ovom dijelu Europe. U Popovači isto tako egzistira i osnovna škola s najviše učenika u Sisačko-moslavačkoj županiji, njih 850. Samo u prvi razred ove školske godine upisano je 90 učenika. I zbog toga je Sisačko-moslavačka županija zajedno sa sada Općinom Popovača krenula u aktivnosti izgradnje nove zgrade Osnovne škole u Popovači sa dvoranom ukupne vrijednosti više od 57 milijuna kuna. Nova školska zgrada površine oko 4 400 četvornih metara povećat će standard u školi i pridonijet će još boljem uspjehu učenika, a sportska dvorana pridonijet će razvoju sporta u siguran sam u Gradu Popovači. Popovača je isto tako ima kompletno riješenu cestovnu infrastrukturu, dakle uz to što je vezana na autocestu, prije 2 do 3 godine obnovljena je kompletno županijska cesta od Popovače do Kutine, dakle u cjelokupnoj dužini. Ukupna vrijednost radova je oko 43 milijuna kuna i financirana je iz proračuna Žuca Sisačko-moslavačke županije. Područje općine dobrim dijelom pokriva i prostor parka prirode Lonjsko polje, najveće zaštićeno močvarno područje u RH te regionalni park Moslavačka gora koji su idealni za razvoj kontinentalnog i to prije svega seoskog turizma. Govoreći o poljoprivredi Općine Popovača treba reći da vinogradarstvo na području Moslavine ima tradiciju dugu 2 tisućljeća i to prije svega zahvaljujući autohtonoj sorti vinove loze Škrlet. I tako bih mogao nabrajati i dalje i još, međutim želim reći sljedeće, nikako se ne slažem sa tezom da se radi o predizbornom obećanju ili predizbornoj promjeni statusa jer posebno mene evo osobno a vjerujem i sve građane Općine Popovača veseli činjenica da je inicijativa za promjenu statusa Općine Popovača u status Grada Popovača podržana od strane svih vijećnika Općinskog vijeća Popovača neovisno o stranačkoj pripadnosti. I na kraju, budući da Općina Popovača zadovoljava sve povijesne, demografske, gospodarske, infrastrukturne, geoprometne kriterije potrebne za jedan grad klub SDP-a će podržati usvajanje ovog prijedloga zakona. Zahvaljujem.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo kolega Vasiće je apsolvirao prijedlog Odbora za lokalnu, odnosno područnu samoupravu Hrvatskog sabora o promjeni statusa Općine Popovača u Grad Popovača a ja ću nekoliko riječi reći o prijedlogu zastupnika Maria Habeka o izdvajanju naselja Poljanec iz Općine Martijanec i pripajanju Gradu Ludbregu, riječ je o 2. čitanju zakonskog prijedloga i prijedlogu zastupnice Dragice Zgrebec o izdvajanju naselja Štefanec iz Općine Mala subotica i pripajanju Gradu Čakovcu, riječ je o 1. čitanju zakona. Vijeća mjesnih odbora Poljanca i Štefanca provela su zakonsku proceduru predviđenu za izdvajanje. Izdvajanjem je suglasna kao što smo vidjeli i Vlada Republike Hrvatske preostaje eto još da se ta izdvajanja formaliziraju prihvaćanjem Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u RH. Zakonskim prijedlozima priloženi su svi potrebni dokumenti koji izražavaju stavove svih jedinica lokalne odnosno područne samouprave koji su tangirane inicijativama mještana i Poljanca i Štefanca. Poštujući dakle volju građana, mještana Poljanca i Štefanca Klub zastupnika SDP-a podržati će izmjene i dopune zakona. Obzirom da je eto ova naša podrška od strane nekih klubova zastupnika okvalificirana kao svojevrsno predizborno dodvoravanje, ja ću eto iskoristiti priliku da ponovno istaknem iako je već to uvodno bila rekla kolegica Zgrebec, da je inicijativa mještana Štefanca već bila u saborskom proceduri u prošlome mandatu, ali ju je tadašnja Vlada odbila podržati. Za razliku eto od prijašnje Vlade mi u SDP-u poštujemo činjenicu da i mještani Poljanca i mještani Štefanca svoju budućnost vide u drugim perspektivnijim jedinicama lokalne samouprave i da su i jedni i drugi svoju volju za promjenom podržali dvotrećinskom većinom. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, Zlatko Komadina. Nema ga. Ovime zaključujem raspravu. Zahvaljujem predlagateljima, glasat ćemo kad se steknu uvjeti. A sutra nastavljamo sa 6. točkom Posebno Izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom. Laka vam noć.
Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj, drugo čitanje, P.Z. br. 242. Predlagatelj zakona je poštovani zastupnik Mario Habek. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim dizanjem ruke da se izjasnimo tko je za? Hvala lijepa. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Za donošenje ovog zakona potrebna je većina ukupnih svih zastupnika u Hrvatskom saboru u skladu sa člankom 226. Poslovnika tj. 76 ruku. Tko je za? [[Upadica Blažević: Već smo glasali.]] A već smo glasovali? Hvala lijepa. Utvrđujem da smo jednoglasno sa 102 glasa donijeli Zakon o izmjeni Zakona o područjima županija, gradova i općina u Republici Hrvatskoj u tekstu kako ga je predložio predlagatelj. Imamo još jedan. Dobar dan! Poštovane kolegice zastupnice u Hrvatskom saboru, poštovani kolege zastupnici u Hrvatskom saboru nastavljamo sa radom plenarne sjednice Hrvatskog sabora po utvrđenom dnevnom redu. Sada je na redu - Posebno izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom Podnositelj izvješća je pravobraniteljica za osobe za invaliditetom temeljem članka 17. Zakona o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom. Prijedlog zakona primili ste u pretince. Materijale ste primili u pretince. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješća ovih radnih tijela primili ste na sjednici. Želi li predlagateljima dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana pravobraniteljica Anka Slošnjak. Izvolite.