Dobar dan svima. Počinjemo današnju sjednicu sa: - Prijedlog zakona o Centru za posebnu skrb, prvo čitanje, P.Z. br. 804 Predlagatelj je Vlada RH. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obitelj, mlade i sport i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Želi li predstavnik predlagatelja državna tajnica gospođa Marija Pletikosa iz Ministarstva demografije, obitelj, mladih i socijalnu politiku uzeti riječ? Da. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici. Centar za posebno skrbništvo osnovan je Obiteljskim zakonom iz 2014. godine kao javna ustanova u čijem je području djelatnosti zastupanje djece i odraslih osoba u postupcima pred sudom i drugim tijelima u skladu s odredbama Obiteljskog zakona. Centar prema statutu ima sjedište u Zagrebu i tri dislocirane jedinice u Rijeci, Osijeku i u Splitu. Poslove zastupanja u centru obavljaju posebni skrbnici, a to su pravnici s položenim pravosudnim ispitom koji imaju dodatnu edukaciju iz područja komunikacije s djecom u pravosuđu. Od početka rada ustanove postoje određene poteškoće u njezinom djelovanju. S obzirom na potrebu jasnijeg definiranja djelatnosti ustanove, procijenjeno je da je prvenstveno potrebno poboljšati zakonsku regulativu koja uređuje centar kao ustanovu, jasnije uređivanje sastava upravnog vijeća i njegovog rada, uvjeta za ravnatelja, dodatno uređenje stručnog vijeća, zapošljavanje radnika. Naime, važećim propisom odredbe kojima se uređuje centar nisu u potpunosti razrađene te je potrebno iste redefinirati i dodatno razraditi. Nadalje, određena područja poput stručnih radnika ili stručnog vijeća nisu uređena. Također je predviđena mogućnost samo pravnika s položenim pravosudnim ispitom. Uzimajući u obzir međunarodne standarde zaštite prava osoba, postoji niz dodatnih radnji koji zahtijevaju razgovor s djecom i odraslim osobama. Dob djeteta ili funkcionalna sposobnost osobe zahtijeva kompetencije za pristup istima iz psihosocijalne perspektive. Uvažavajući sve prisutniju specifičnost sudskih postupaka u kojima se imenuje poseban skrbnik, posebno u odnosu na djecu što zahtijeva specifična stručna znanja i vještine uočene poteškoće vezane za diferencijaciju prava djeteta na izražavanje mišljenja, interesa i želja djeteta kao i potrebu sprečavanja sekundarne traumatizacije zapošljavanje drugih stručnih radnika, specijaliziranih za vođenje razgovora s djecom i odraslim osobama kao stručnih pomagača posebnom skrbniku u značajnoj mjeri će se ojačati zaštita njihovih prava. Centar za posebno skrbništvo je javna ustanova koja doprinosi jačanju instituta posebnog skrbništva, osigurava neovisno obavljanje poslova posebnog skrbnika i svojim djelovanjem sprječava buduće povrede Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda. S obzirom na specifičnost i važnost djelatnosti koju obavlja ova ustanova kao i daljnju potrebu jačanja kvalitete zaštite djece i odraslih osoba smatramo u potpunosti opravdanim da Centar za posebno skrbništvo bude uređen posebnim zakonom. Slijedom navedenog predlaže se da Hrvatski sabor prihvati Prijedlog zakona o Centru za posebno skrbništvo. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prvu repliku je tražio gospodin Ivan Ćelić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa savjetnicom. Pozdravljam donošenje posebnog Zakona o Centru za posebno skrbništvo i drago mi je da niste prihvatili prijedlog da se govori o centru za zastupanje. Dakle koliki je značaj ovog Centra za posebno skrbništvo i izlaženje iz usko pravnih struktura govori činjenica da ste donijeli političku odluku, ali i stručnu odluku da imamo poseban zakon o Centru za posebno skrbništvo. Mene zanima ono što je bilo govora u raspravi, dakle apsolutno pozdravljam da i socijalni radnici i psiholozi budu dio struke unutar centara za posebno skrbništvo, no kao osoba koja radi u interdisciplinarnom timu mislim da bi tu svakako bilo mjesta i za socijalne pedagoge, ako pogledamo koje su ovlasti, čime se bave socijalni pedagozi, tako da vas molim da razmotrite i tu opciju do drugog čitanja.
Možete odgovoriti, izvolite.
Hvala na primjedbi poštovani zastupniče. Također mogu reći da smo razmatrali ovu činjenicu i mislim da ćemo između dva čitanja odlučiti da se i druge pomagačke profesije uključe u ovo. Hvala.
Druga replika gospodin Ante Babić.
Hvala vam lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovana državna tajnice, iščitavajući ovaj zakon, poseban Zakon o Centru za skrbništvo, nisam primijetio u samom zakonu, kod osnivanja podružnica. Dakle, centar je dosada bio javna ustanova, ustanova sa javnim ovlastima, sada će biti ustanova, dakle samostalan i predviđeno je su dislocirana središta odnosno podružnice. Je li nam možete reći koliko bi podružnica bilo sada predviđeno ovim zakonom? Evo, hvala.
Hvala lijepo. U ovom trenutku vam ne mogu na to odgovoriti, ali statutom će se odrediti organiziranje novih podružnica. Hvala.
I gđa. Strenja-Linić. Ines Strenja, pardon. Ispričavam se.
Zahvaljujem. Kolega Ćelić me preduhitrio, ali zapravo, ja sam htjela isto reći da socijalni pedagozi apsolutno zaslužuju kao pomagačka jedna vrlo profesionalna struka koja se bavi djecom sa rizikom od poremećaja od ponašanja ili sa poremećajem ponašanja, da svakako budu uključeni jer su oni zapravo i kapacitirani, radi se vrlo često o djeci iz obitelji u kojima su je vrlo teška situacija, gdje su izloženi velikom rizikom da budu uključeni u ovaj cijeli proces. Izuzetna je podkapacitiranost centara. Dakle mi sada već imamo po 250 djece na jednog skrbnika i oni ponekad imaju dnevno čak, kad se raspodijeli, godišnje 680 slučajeva zastupanja na sudu ročišta, 3 dnevno. Kako to mislite riješiti jer na ovaj način oni ne mogu dobro obavljati svoju dužnost.
Želite odgovoriti? Da. Izvolite.
Hvala lijepo na pitanju. Pa upravo donošenjem ovog zakona i statutom planiramo zapošljavanje, već smo zapravo, u planu je zapošljavanje više posebnih skrbnika i kroz otvaranje novih dislociranih jedinica mislim da ćemo to uspješno riješiti. Hvala.
Želi li predstavnik, ovaj, želi li predstavnik odbora dati obrazloženje još? Izvolite, gđa. Ines Strenja ispred Odbora za zdravstvo. Predsjednica Odbora za zdravstvo, izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Pozdravljam vas i predstavnice ministarstva. Dakle, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku je na svojoj 83. sjednici raspravljao o Prijedlogu zakona o Centru za posebno skrbništvo u svom prvom čitanju kao matično radno tijelo. Predstavnica predlagatelja uvodno je istaknula kako se radi, kako se izradi ovog prijedloga zakona pristupilo uvažavajući sve prisutniju specifičnost postupaka u kojima se imenuje poseban skrbnik, posebno u odnosu na djecu, ali i odrasle, koje Centar za posebno skrbništvo zastupa. Za kvalitetnu zaštitu njih i njihovih prava izrazito je važno spriječiti njihovu sekundarnu traumatizaciju u postupanjima prilikom pribavljanja mišljenja. Sada u centrima djecu i odrasle osobe u posebno propisanim slučajevima zastupaju pravnici s pravosudnim ispitom i dodatnim kompetencijama za komunikaciju posebno s djecom. S tim u vezi nameće se potreba zapošljavanja drugih stručnih radnika s posebnim iskustvom, znanjem, kompetencijama i vještinama u pogledu komunikacije i pribavljanja mišljenja. Sukladno navedenom, uređuje se dakle sada, uređuje se pitanje tih stručnih radnika, gdje osim pravnika, će s položenim pravosudnim ispitom, činit će i socijalni radnik i psiholog sa položenim stručnim ispitom. Nadamo se i socijalni pedagog. Dakle, tijekom rasprave, članovi odbora izrazili su zadovoljstvo prijedlogom zakona, prvenstveno u pogledu zapošljavanja stručnih radnika jer je trenutno najveći problem centara za posebno skrbništvo podkapacitiranost, a broj predmeta se povećava. Pohvaljena je i najava otvaranja 4 nove podružnice u Virovitici, Zadru, Puli i Varaždinu. Smatraju da je ovaj institut dobro zamišljen te predstavlja pomak na bolje. Pravobraniteljica za djecu izrazila je bojazan kako ovakav način predstavlja samo formalni institut zaštite djece te smatra kako uloga posebnog skrbnika nije shvaćena jer njegova uloga nije samo prisustvovanje ročištima nego i neposredni kontakt s djetetom i procjena najboljeg interesa djeteta. Iz Hrvatske udruge socijalnih pedagoga koji su, također, jučer bili na našoj sjednici, izraženo je nezadovoljstvo jer struka socijalnih pedagoga nije uključena prijedlogom zakona u stručne radnike koji bi se zapošljavali u centrima za posebno skrbništvo, obzirom na to da je srž njihove izobrazbe upravo komunikacija s djecom. Nakon provede rasprave, članovi odbora jednoglasno su odlučili predložiti HS-u zaključak da se prihvaća Prijedlog zakona o Centru za posebno skrbništvo i sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izraženi u raspravi, dostavit će se predlagatelju da ih uzme u obzir prilikom izrade konačnog prijedloga zakona. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Otvaram raspravu. prva je gđa. Ljubica Maksimčuk ispred Kluba zastupnika HDZ-a, izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS-a, uvažena državna tajnice sa suradnicom. Kolegice i kolege, pred nama je danas Prijedlog Zakona o Centru za posebno skrbništvo. U RH institut skrbništva uređen je Obiteljskim zakonom kojega definira kao oblik zaštite maloljetnih osoba bez roditeljske skrbi, punoljetnih osoba koje nisu sposobne brinuti o sebi i osoba koje nisu iz drugih razloga u mogućnosti štititi svoja prava i interese. Institut posebnog skrbnika u hrvatsko zakonodavstvo uveden je kao odgovor na zahtjeve Konvencije UN-a o pravima djeteta. Posebni skrbnik za dijete može biti osoba koja ima položen pravosudni ispit i zaposlena je u Centru za posebno skrbništvo. Rješenjem ga imenuje nadležni centar za socijalnu skrb ili sud, a prvenstveno, radi zaštite pojedinih osobnih i imovinskih prava i interesa djeteta, odnosno punoljetne osobe. Istim se rješenjem pobliže utvrđuje njegova dužnost i ovlast. Centar za posebno skrbništvo je javna ustanova čija je djelatnost zastupanje djece i odraslih osoba u postupcima pred sudovima i drugim tijelima propisanim zakonom kojim se uređuju obiteljski odnosi. Centar na temelju javnih ovlasti zastupa odrasle osobe za koje je podnesen prijedlog za lišenje poslovne sposobnosti kojoj najmanje tri mjeseca nije poznato boravište ili nije dostupna, a nema punomoćnika u stvarima o kojima se odlučuje prema odredbama Obiteljskoga zakona štićenika kada postoji sukob interesa između njega i njegova skrbnika ili bliskoga srodnika odnosno bračnog druga skrbnika u imovinskim postupcima ili sporovima odnosno pri sklapanju pojedinih pravnih poslova, štićenike u slučaju spora ili sklapanja pravnog posla između njih kada imaju istoga skrbnika u drugim slučajevima kada je to potrebno radi zaštite prava i interesa odrasle osobe. Uzimajući u obzir nejasnoće i nedorečenosti u važećem propisu kojim se regulira ustrojstvo i djelokrug centra potrebno je pojedina područja razraditi odnosno jasnije precizirati i urediti pojedina područja bitna za organizaciju rada. Ovim prijedlogom uvodi se mogućnost osnivanja podružnica centra, trenutno imamo sjedište u Zagrebu i tri dislocirane jedinice u Osijeku, Splitu i Rijeci. Prijedlogom ovog zakona propisuje se djelatnost centra, poslovi na temelju javnih ovlasti i drugi stručni poslovi, sastav upravnog vijeća, način imenovanja odnosno biranja njegovih članova, trajanje mandata ravnatelja, uvjeti imenovanja, postupanje prilikom isteka mandata, zamjena za ravnatelja, stručno vijeće, sastav vijeća, ovlasti i način rada te opći akti s posebnim naglaskom i način donošenja istih. Ovim zakonom propisuje se iskaznica za stručne radnike, obveza obavljanja poslova, stručno usavršavanje, zapreke za prijam u službu, način vođenja evidencije i dokumentacije, te dostavljanje izvješća ministarstvu nadležnom za obitelj te vrste nadzora i način obavljanja istih. Ravnatelj predstavlja i zastupa centar, organizira i vodi poslovanje te stručni rad, ima odgovornost za zakonitost rada centra te u jednom dijelu obavlja poslove posebnog skrbnika. Također ovim prijedlogom zakona osigurat će se kvalitetnija zaštita prava djece i odraslih osoba koje centar zastupa, uklonit će se nejasnoće u primjeni te osigurati kvalitetnije praćenje i unapređenje stručnoga rada. Zbog svega prethodno navedenog, a u cilju nastavka rada, kvalitetnijeg obavljanja poslova, kvalitetnije zaštite prava djece i odraslih osoba u sudskim postupcima od strane neovisnih tijela Klub zastupnika HDZ-a podržat će prijedlog donošenja ovoga zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Sada je na redu gospođa Nada Turina Đurić ispred Kluba zastupnika GLAS-a. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana državna tajnice sa suradnicom, kolegice i kolege. Budući da je ovaj Zakon o Centru za posebno skrbništvo u prvom čitanju mi bi ovu raspravu trebali usmjeriti na to da kao zastupnici kao klubovi damo primjedbe odnosno da diskutiramo o sadržaju u smislu mogućih popravaka ovog zakona. Kao klub smatramo da je odluka ispravna u pravcu toga da se donose zakon koji će regulirati rad Centra za posebno skrbništvo jer kada vidite podatke o broju predmeta koji dođe pred tu instituciju, znači tijekom 2017. godine centar je zaprimio ukupno 5.635 predmeta, a 2018. je zaprimljeno 7.088 predmeta. To je ogroman, uistinu ogroman broj i iza toga sam teksta znači iza toga dijela teksta u kojem se iznose podaci o broju pristiglih predmeta ja sam očekivala da ćemo dobiti i podatke o ishodu po tim predmetima odnosno koliko se uspije u nekom određenom vremenskom periodu, a mislim da se moglo doć do podataka barem za 2017. godinu, koliko je tih predmeta riješeno odnosno koliko je bio efikasan rad samog centra, a ako nije bio dovoljno efikasan, razloge zbog čega je tome tako. Naime, mi kao klub podržavamo korake koji idu u pravcu kvalitetnijeg rada tog centra, prije svega u smislu zaštite prava djece i slabijih, a to jest intencija ovog zakona. Međutim, zakon se po nama nije dovoljno usredotočio ili barem tako govori javna rasprava na to da što kvalitetnije komunicira struku na način da se riješe postojeći zasadašnji problemi u funkcioniranju, a ono što je vidljivo je to da centru prije svega nedostaje kadrova, a to znači ljudi koji su iz struke prije svega pravnika, znači skrbnika i da nedostaju materijalna odnosno financijska sredstva za opremanje odnosno za funkcionalnost tih centara. I to se pitanje već postavlja od samog početka funkcioniranja tih centara, po tom pitanju se nisam sigurna puno učinilo odnosno nedovoljno se očito učinilo, pa se pristupilo eto izradi zakona kako bi se reklo da se nešto čini. Ja mislim i mi mislimo da se prije svega trebalo osigurati dovoljno sredstava i financijskih i materijalnih da centri profunkcioniraju, da se centri adekvatno ekipiraju prije svega pravnom strukom, naravno u suradnji sa institucijama i ustanova koje mogu dodatno pružiti suport pravnicima u rješavanju ovih problema jer prije svega oni pravno, ti centri prije svega i skrbnici prije svega pravno zastupaju korisnike odnosno osobe za koje su zaduženi, tako da ne vidimo neki preveliki iskorak. Naime, država odnosno vlada odnosno ministarstvo je već moglo učiniti i te kako iskorak u smislu toga da poveća i sredstva i da osigura boje uvjete za rad i da stvori uvjete za suradnju sa institucijama i strukom koja nije samo pravne struke. A to je vidljivo iz toga što čitamo u javnoj raspravi. Dakle, ja bih voljela da vi meni objasnite, znači centar koji je pod vašom nadležnošću je imao najviše primjedbi na ovaj zakon, sugerira neke stvari koje su eto meni koja nisam direktno nikad bila uključena u rad ovakve vrste ove djelatnosti, ali mi sasvim logično zvuče, većinu ih ipak niste prihvatili iz samo vama znanih razloga. I uporno se inzistira na velikom proširenju znači stručnih suradnika odnosno mogućnosti zapošljavanja stručnih suradnika koji su izvan pravne struke, koji su istina bog i te kako korisni. Međutim u ovom trenutku kad vi ne možete riješiti osnovni problem, a osnovni problem su ipak sudski procesi i nemate dovoljno pravnika onda je prioritet da zaposlite dovoljno pravnika koji su adekvatno educirani, u koje je adekvatno uloženo u njihovo znanje da te probleme rješavanju u suradnji sa svim drugim strukama od medicinskih, zdravstvenih, socijalnih, pedagoških i ne znam kojih svih drugih ne koje su potrebne u cijelom procesu. One su potrebne kao suport, ali one nisu nužno potrebne u, kako bi rekla u ovom prvom koraku rješavanja problema, a mi probleme de facto nismo počeli ni rješavati jer imamo tisuće predmeta ne znam koje točno stanje stvari sada. Mislim da zakon u tom smislu, mislimo u mom klubu, da zakon u tom smislu nije, nije adekvatno pripremljen odnosno da jedino šta bi se moglo otvoreno pozdraviti je to da će centar sad funkcionirati teritorijalno kvalitetnije s obzirom na osnivanje podružnica i da će bit bolje pokriven teren i da će vjerojatno taj broj predmeta koji jesu u nadležnosti centra i skrbnika bit bolje rješavani i da će oni biti u stanju pratiti kvalitetnije svoje, svoje slučajeve na terenu jer se dešavalo kao što znamo i iz natpisa po novinama da skrbnici nisu stizali naprosto na pojedina ročišta, da nisu imali automobile ne znam da li ih sada imaju. Znači tu je cijeli niz nekih sasvim konkretnih problema koji su i mimo ovoga prijedloga zakona mogli biti riješeni da bi situacija bila bolja. Međutim, situacija nije bolja vidimo da iz dana u dan nažalost imamo situacije gdje se ozbiljno krše prava, ljudska prava i prava djece, gdje su ozbiljno ta djeca ugrožena i mislim da ministarstvo bi trebalo prije svega slušati odnosno osluhnut, kvalitetno razgovarat sa institucijama koje su u njenoj nadležnosti, a ovdje upravo nam se čini, meni se osobno čini da u ovoj komunikaciji preko javne rasprave sa svojim centrom, centar znači sudjeluje pisanim putem u javnoj raspravi o zakonu čiji je on predmet. To meni govori o sukobu između centra i to velikom sukobu između centra i nadležnog ministarstva i nekakvom okršaju koji sigurno neće dobro završiti za one prema kojima ovaj zakon ide odnosno koji bi trebao rješavati probleme onih koji, koji su predmet sadržaja ovog zakona. Ne znam šta reći o ovom zakonu na kraju cijele priče jer mislim da bi ta struka koja već ima određeno iskustvo od nekoliko godina, koja je u centru i koja je dala najviše primjedbi trebala biti više uključena, da je trebalo prethodno razgovarati za nekim stolom sa tim centrom i sa tim osobama koje to vode, a onda pisati zakon. Jer pazite ovdje je u ovom prijedlogu zakona, znači u cijelom ovom spisu, je 10-tak stranica prijedloga zakona, a 30-tak stranica javne rasprave u kojoj je glavni osporavatelj većine odredbi zakona upravo Centar za posebno skrbništvo. To znači da nešto s prijedlogom zakona debelo ne štima. Ne znam šta će se događati dalje. Mislim ja sam uvijek za to da se prije svega sluša struka. Čini se da se uvijek kažem radi nešto sa najosjetljivijim skupinama krivo, nešto da se prikaže da se radi nešto pa se eto novelira zakon ili se poziva na nekakve ovaj novine koje bi trebale pomoći onima koji su u ovom slučaju ugroženi, a u stvarnosti se ne čine pravi potezi za koje je i Vlada, a i taj centar zadužen već postojećim odredbama postojećih zakona. Od toga da se osiguraju adekvatni uvjeti do adekvatnih kadrova, do edukacije tih kadrova, do resursa koje treba osigurati. Sve to nešto što je moguće bilo i bez ovoga zakona, kažem možda jedino što jest prava novina i što će poboljšati sve skupa je osnivanje podružnica odnosno nekakva teritorijalna kvalitetna pokrivenost ove problematike. Tako da mi ćemo s obzirom da sam ja izrekla ovdje načelne, određene načelne primjedbe pokušati još vidjeti što do drugom čitanja možemo kao klub pomoći u smislu predlaganja određenih amandmana a mislim da bi nadležno ministarstvo temeljem ove javne rasprave trebalo sjesti ponovo za stol sa svojim centrom i vidjeti što promijeniti u ovom zakonu da pomognemo onima kojima je ovaj zakon potreban. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Mišljenja Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista predstavit će gđa. Ines Strenja, izvolite.
Zahvaljujem i još jednom vas pozdravljam. Ovo je bitan zakon i zbog toga mislim da je potrebno da se svi zajedno uključimo u ovoj fazi ako smo rekli da ovo treba biti regulirano, posebno skrbništvo treba biti regulirano posebnim zakonom i da vidimo koje su to primjedbe, što možemo učiniti kako bi zakon do drugog čitanja koji ne mora biti brzo, zbilja ne mora bit brzo, bile i usvojene. Dakle, Obiteljski zakon 2015. prvi put je preciznije definirao zastupanje djeteta neovisno o njegovim roditeljima putem posebnih skrbnika koji su pravnici sa položenim pravosudnim ispitom i zaposleni u centru za posebno skrbništvo koje ustrojava ministarstvo nadležno za poslove socijalne skrbi. Dakle osim toga, Obiteljskim zakonom definira se izričita dužnost suda da djetetu omogući izražavanje mišljenja u obiteljskim stvarima radi ostvarenja svojih prava i interesa kao i procedure davanja mogućnosti i utvrđivanja mišljenja djeteta kako bi se pravo djeteta koje je u fokusu na izražavanje mišljenja, doista i ostvarilo. Važnu ulogu dakle ovdje ima taj posebna skrbnik. Odrasle osobe, one su isto dio ovog, njima je isto ovaj zakon namijenjen koje zastupa poseban skrbnik su uglavnom osobe za koje se pokreće postupak lišenja poslovne sposobnosti i koje posebni skrbnik ako je moguće obzirom na zdravstveno stanje osobe, upoznaje s postupkom, nalazom i mišljenjem vještaka i sudskim rješenjem. Zbog malo broja posebnog skrbnika, dakle mi o tome danas posebno govorimo kao i povećanju broja sudskih postupaka koji iz godine u godinu na razini 1500 postupaka više svake godine, koji se vode u vezi s djetetom, s djecom te osobama s invaliditetom, nije moguće u ovom trenutku kvalitetno razgovarati i zastupati ove dvije najugroženije skupine u društvu a to su djeca i osobe sa invaliditetom. To ću kasnije detaljno objasnit. Dakle što radi ovaj centar? Dakle djelatnosti su centra su na temelju javnih ovlasti, zastupanje djece u postupcima pred sudovima i drugim tijelima i drugim tijelima u postupku osporavanja majčinstva i očinstva, u bračnim sporovima i drugim postupcima u kojima se odlučuje o roditeljskoj skrbi i osobnim odnosima s djetetom, u postupku izricanja mjera za zaštitu osobnih prava i dobrobiti djeteta iz nadležnosti suda, u postupku donošenja rješenja koja zamjenjuje pristanak na posvojenje, kada postoji sukob interesa između djeteta i njegovih zakonskih zastupnika u imovinskim postupcima ili sporovima odnosno pri sklapanju pojedinih pravnih poslova u slučaju spora ili sklapanja pravnog posla između djece kad ista osoba nad njima ostvaruje roditeljsku skrb, dijete stranog državljanina ili dijete bez državljanstva koje se bez pratnje zakonskog zastupnika zatekne na teritoriju Hrvatske i u svim drugim slučajevima ako je potrebno radi zaštite prava i interesa djeteta. Centar na temelju javnih ovlasti zastupa odrasle osobe za koje je podnesen prijedlog za lišenje poslovne sposobnosti, kojem najmanje 3 mj. nije poznato boravište ili nije dostupna a nema punomoćnika, u stvarima o kojima se odlučuje prema odredbama Obiteljskog zakona, štićenika kad postoji sukob interesa između njega i njegovog skrbnika ili bliskog srodnika odnosno bračnog druga skrbnika u imovinskim postupcima ili sporovima odnosno pri sklapanju pojedinih pravnih poslova sve to kada je potrebno radi zaštite i prava interesa odrasle osobe. Ali dva su pitanja koja se ovim zakonom, dakle koja su se otvorila tijekom donošenja ovog zakona, to je kao što sam rekla, treba li ga treba li ga donositi ili ga je trebalo detaljnije regulirati Obiteljskim zakonom i kada i kako ga je trebalo donijeti. U slučaju da li ga je trebalo donijeti, ja sam apsolutno na strani ministarstva, mislim da je u ovom slučaju dužnost posebnog skrbnika je zastupati osobu u postupku za koje je imenovan i bitno je bilo dakle da mi ovdje imamo mogućnost kompletno pojasniti i zakonski urediti odnos koji je zapravo potreban a to je odnos posebnog skrbnika prema onima o kojima treba skrbiti. Što se tiče donošenja zakona, u ovom trenutku mislim da je još uvijek bilo preuranjeno. Zašto? I jučer na mom odboru, pravobraniteljica za djecu je to detaljno objasnila. U e-savjetovanju imate višekratno pojašnjeno da nije napravljena, dakle sa jednim odmakom od par godina od kad ta institucija postoji, prava analiza što se dosad učinilo, koje su manjkavosti jer mi kao što vidimo zbilja u e-savjetovanju , čak i oni koji to rade, posebni skrbnici i taj njihov centar, puno, puno primjedbi su dali, dakle trebalo je prvo to sve izanalizirati, išlo se brzo u donošenje zakona, brzo u prvo čitanje a da zapravo sve to što se trenutno dešava na terenu a nije dobro, nije dobro jer je neadekvatno u ovom trenutku, nije uvaženo. Dakle, ne možemo reći, imamo čak i poznate slučajeve gdje po nekoliko godina nakon što je posebni skrbnik bio dodijeljen, dolazi se na sud a da taj posebni skrbnik više nijedno, nije vidio dijete. Imamo situaciju da imamo oprečna mišljenja, dakle vještak ima jedno mišljenje, nalaz psihologa drugo mišljenje, poseban skrbnik odluči a vidio je dijete samo jednom ili jednom u par godina, zastupa sasvim drugačije. njegovo je da radi u najboljem interesu djeteta i da štiti prava djeteta ali da li on ima dovoljno informacija da takvu svoju odluku koju zastupa i svoj stav, može zbilja i pravo upotrijebiti? Dakle, reforma procesnog položaja djeteta a time i instituta posebnog skrbnika za dijete, na nacionalnoj razini bila je rezultat dugogodišnjeg nastojanja niza obiteljsko-pravnih stručnjaka koji su godinama kontinuirano pozivali na unaprjeđenje standarda zaštite djece u okviru pravosudnog postupka zalažući se također za osnivanje specijaliziranih sudova, što mi još uvijek nemamo, licenciranje odvjetnika koji brane djecu što još uvijek nemamo. Osnivanje posebnih stručnih službi pri sudovima, što još uvijek nemamo. Potrebu stručne ekipiranosti centara za socijalnu skrb te sustavnu edukaciju stručnjaka koji sudjeluju u pravosudnom postupku čiji je sudionik dijete. Dakle, Ministarstvu pravosuđa je pravobraniteljica za djecu uputila cijeli niz preporuka. Donošenje posebnog propisa kojima će se regulirati procesna pravila za postupke u kojima se odlučuje o pravima djece, način postupanja suda i zastupnika djeteta, nužnost edukacije stručnjaka koji rade s djecom, formiranje liste stručnjaka koji bi svojim znanjem i stručnim kompetencijama ispunjavali pretpostavke za posebnog zastupnika djeteta u sudskim i upravnim postupcima te licenciranje stručnjaka za pružanje ovakve vrste usluga. Dakle, uređenje instituta posebno skrbnika za dijete, njegova klasična prava i dužnosti je zastupat dijete kada postoji kolizija sa interesima roditelja, karakterizira kontinuitet dug više od pola stoljeća da se ta institucija i kod nas odradi. Dakle, našim zakonodavstvom bilo je potrebno implementirati rješenje Europske konvencije o ostvarivanju dječjih prava iz '96. čiji je cilj priznanje, poštovanje i uvažavanje djetetovih procesnih prava, a ne samo deklarativno već efikasno u praksi tijela koja odlučuju o pravima djeteta kao i na ispunjavanje međunarodnih obveza RH. Da li smo mi to odredili? Ne. Dakle, kad vi imate posebnog skrbnika koji godišnje ima za prošlu godinu po to koliko ih je 688 ročišta, kako jedna osoba može stići na toliko ročišta. Dakle, kako ona može ako ima 3 ročišta dnevno, kad podijelimo sa radnim danima, može obavit razgovor sa otprilike 250 djece koje ima u svojoj skrbi. Ne može to biti samo jedan razgovor, ponekad je potrebno više, ponekad je potrebno to obaviti u domu roditelja, ponekad sad se odlučuju kao što smo se čuli u neutralnoj poziciji jer ako je dijete u kući gdje se radi ponekad i o konfliktnim razvodima jednog roditelja to dijete treba se saslušat na neutralnom terenu itd. Ne mogu. I zbog toga mi krećemo u izradu zakona, a zapravo nismo sve ovo vrijeme odradili sve ono što su bile ono što se kaže dječje bolesti, ekipirali i pokušali učiniti dostupnijim barem da imaju dovoljno vremena za to dijete, a nakon toga raditi na ovom upgradeu. Dakle, tek 2015. prvi put smo preciznije to definirali sa Obiteljskim zakonom, ali do danas nismo se previše pomakli. Dakle, vratila bih se na, dakle prvenstveno ono što su rekli. Centar nije ustanova koja vrši nikakvu socijalnu uslugu, niti skrb nema nikakve štićenike, niti korisnike usluga socijalne skrbi. I tu moramo raditi jasnu distinkciju. Zbog toga podržavamo da se uključe i dodatni stručni radnici, to je jako potrebno, ali pozdravljam dobru volju i uvažavanje stava da i socijalni pedagozi koji rade sa djecom, sa rizikom od poremećaja u ponašanju ili sa djecom koja već imaju poremećaj u ponašanju, potrebno je da se i oni uključe jer takve djece ima u svim ovim procesima, u svim ovim postupcima i mislim da su oni neophodno potrebni da postanu dio stručnog tima. Dakle, stav ministarstva je bio da treba obzirom na važnost staviti ovo, učiniti i ovaj regulirati posebnim zakonom, to smo mi podržali. Međutim, donošenje zakona kao što kažem trebala je prethoditi sveobuhvatna analiza postojećeg stanja, instituta posebnog skrbnika i bilo je preuranjeno na ovaj način to već danas nama prezentirati. U čemu je problem? Teritorijalna dostupnost. Dakle, da li ćemo mi i sa 4, znači imamo sad 4 centra, planirajući još 4, da li ćemo mi time učiniti teritorijalno dostupnim? Dakle, mi ćemo još imati praktički kompletno cijelu Liku, Senj, dole do Zadra da mi nećemo imati cijeli taj dio uopće pokriven sa posebnim skrbnikom koji onda mora otić, a sve tamo postoje znači sudovi na koji oni moraju doći i zastupati djecu. Mislimo da bi bilo puno jednostavnije kada bi ti centri bili organizirani na razini svake županije. Dakle, tamo gdje je županijski sud da tamo otprilike u tom gradu bude i jedan centar za posebno skrbništvo čime bismo zbilja učinili da bude dostupan onima kojima je potreban. Dakle, sasvim banalni problemi, kola, zbilja su kola problem. Dakle, ukoliko imate nekoliko posebnih skrbnika, a centar ima samo jedno auto on ne može stići na sud u mali Lošinj, u Crikvenicu, u Rijeku, u Pulu itd., pogotovo ako svatko od njih ima po nekoliko ročišta u toku jednog dana, apsolutno nemoguće. I što se dešava? Na kraju on je trebao branit, očekivalo se to od njega, on se osjeća isfrustriran, to dijete smo mi kao zemlja izdali jer se nismo borili za njegova prava i zapravo nešto što je dobro zamišljeno pada zbog nekih organizacijskih stvari, ali to je bila naša odgovornost. Stručna ekipiranost kao što sam rekla je izuzetno bitna. Dakle, educiranost apsolutno je potrebno kontinuirano educiranje što nismo sigurni da se u svim slučajevima odrađuje i zbog toga mislimo da će, s novim zakonom očekujemo da ćete to pogotovo prije drugog čitanja još dodatno u njemu pojasniti i ojačati. Još jednom ću spomenuti znači prošle godine bilo je 7.088 predmeta, od toga se 4.460 odnosilo za djecu, a 2.620 na odrasle osobe. Ni odrasle osobe ne smijemo zanemariti, odrasle osobe itekako trebaju našu posebnu pažnju, posebno kada se radi o oduzimanju poslovne sposobnosti, ali i sve više vraćanju poslovne sposobnosti ili vraćanju djelomične poslovne sposobnosti. Za sve to ne može se učiniti samo s jednim razgovorom takve osobe odnosno sa jednim razgovorom djeteta kao što sam rekla koje se poneka i to smo čuli primjedbe desi na dan ročišta, na hodniku, ispred sudnice. Dakle, broj štićenika trenutno je u porastu zato što pred sudovima pokreću postupci vraćanja poslovne sposobnosti, ali i isto tako što apsolutno postoje sve druge socijalne i sve druge okolnosti koje zahtijevaju da takva osoba u odnosu na svoje obitelji ima zbilja jednu pravnu zaštitu koju mi kao država moramo dati. Dakle, Obiteljski zakon definira izričitu dužnost suda da omogući djetetu izražavanje mišljenja u obiteljskim stvarima radi ostvarenja njegovih prava i interesa kao i procedure davanja mogućnosti i utvrđivanja mišljenja kako bi se njegovo pravo na izražavanje mišljenja doista i ostvarilo. Zato je bitan njegov poseban skrbnik što je dalje određeno i u pravilniku o načinu pribavljanja mišljenja djeteta. U svim postupcima u kojima je djetetu imenovan poseban skrbnih roditelji nisu ovlašteni uz posebnog skrbnika poduzimat radne u postupku u ime djeteta. I mi to moramo stalno imati na umu, dakle ovi posebni skrbnici nisu na usluzi roditeljima nego djeci. I zbog toga je naša dužnost da se za tu djecu izborimo, to znači više posebnih skrbnika, više centara i njihova kapacitiranost odnosno potpora sa svim stručnim djelatnicima koji mogu biti na raspolaganju kako bi oni mogli taj pravni dio, dakle pravno zastupanje učiniti najboljim. Za druge socijalne usluge postoji centar za socijalnu skrb, a o tome ćemo kasnije u pojedinačnoj raspravi. Hvala.
Hvala i vama. Sada će stav Kluba zastupnika SDP-a zastupati gospođa Sabina Glasovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, poštovana državna tajnice sa suradnicom. Neosporna je činjenica da je u hrvatskom sustavu socijalne skrbi bila iznimna potreba za osnivanjem Centra za posebno skrbništvo što se i dogodilo 2014. godine. Naime, mi znamo da ovlast zastupanja djece i odraslih osoba pred u sudskim postupcima su imali i još uvijek imaju i centri za socijalnu skrb, međutim zbog gušenja naprosto u predmetnima, zbog velikog opsega posla, naprosto centri za socijalnu skrb nisu, naprosto nemoguće, neizvedivo osigurati kvalitetnu uslugu odraslima i djeci zastupanja pred sudovima i drugim pravnim tijelima i išlo se u osnivanje posebnih centara za posebno skrbništvo. Opseg odnosno opis poslova Centra za posebno skrbništvo bio je ostao pružanje, naglašavam pružanje pravnih usluga. Znači centri za socijalnu skrb imaju nešto širi opseg poslova, pravno zastupanje i pravni poslovi su bili jedan manji dio toga, a socijalna skrb i velik i široki opseg poslova je zapravo nadležnost centara za socijalnu skrb. Specijalizirani servisi nazovimo to tako, možemo to i tako reći, države u zastupanju su upravo ovi centri za posebno skrbništvo. Naravno da se pri tom uzimalo u obzir da se radi i sa djecom i da će u tim posebnom traumatičnim postupcima po djecu i da bi se izbjeglo sekundarnu viktimizaciju djece ali i odraslih osoba u samim postupcima nakon toga, posebno naglasilo da osobe koje mogu biti posebni skrbnici moraju naravno biti osobe pravnici s položenim pravosudnim ispitom jer ako nema pravosudnog ispita nemaju što praktički raditi na sudu, nemaju pravo zastupanja, ali, ali da moraju imati i dodatnu edukaciju iz područja komunikacija s djecom u pravosuđu. Znači kor djelatnost pružanje pravne usluge, ali vodeći računa o dodatnim kompetencijama edukacije iz područja komunikacije s djecom u pravosuđu. To piše i u ocjeni stanja. Ne znam samo gdje je ova posebna dodatna edukacija iz područja komunikacije s djecom u pravosuđu nestala, to nisam vidjela kod uvjeta za posebnog skrbnika, piše samo da mora imati pravosudni ispit. Možda sam previdila, nisam dobro vidjela u zakonu, ako je to tako to nije normalno da se ima. Dobro, nisam vidjela. To bi ne bi bilo normalno da se izbacilo jer bi to značilo da ste to izbacili kao uvjet da biste mogli otvarati prostor za nešto drugo. No dobro. Idemo dalje. Znači posebni skrbnici bez obzira na to što sada imamo i Centar za posebno skrbništvo u odnosu na godine prije 2014. što imamo i određene podružnice, što smo to pokušali regionalno disperzirati kako bismo osigurali što kvalitetniju uslugu svim građankama i građanima RH neovisno u kom dijelu Hrvatske žive i to je nešto što je pohvalno. Pohvalno je i to što će se kroz ovaj zakon ići na širenje te lepeze podružnica, što apsolutno podržavamo. Međutim, činjenica jest da i dalje centri za socijalnu skrb, pardon, pa i centri za socijalnu skrb, ali i centri za posebno skrbništvo zapravo su poprilično deficitarni u ljudskim resursima i da broj predmeta kojima su opterećeni naprosto ljudi koji u njima rade i uz izniman napor oni to naprosto ne mogu kvalitetno obavljati jer ih je premalo. I ono što se sada zapravo postavlja pitanje meni je isto ovako nelogično da centar koji je nadležan za ovaj dio poslova je najaktivniji u savjetovanju sa zaineresiranom javnošću i osporava dobar dio procjene učinaka propisa, upozorava da, znači što je procjena učinaka propisa? To je ono što je govorila kolegica Strenja Linić. Strenja, pardon. Ako idete u izmjene zakona, znači njome trebaju prethoditi procjene učinaka propisa, to je dokument u kojemu se gleda gdje smo sada, što u ovom trenutku nije dobro, zašto moramo mijenjati, kroz procjene zapravo se treba detektirati kroz javnu raspravu obrasce za procjenu učinaka propisa, treba li ići u izmjene zakona ili ne, zašto idemo u izmjene zakona, koliko će to koštati i kako ćemo otkloniti postojeće nejasnoće u svemu. Meni bi bilo logično da kažemo ok, kroz ovaj zakon mi sad definiramo više, zapošljavanje više posebnih skrbnika odnosno pravnika sa položenim pravosudnim ispitom jer naprosto broj predmeta kojeg u ovom trenutku imamo, ne možemo riješiti kroz 19 zaposlenih na neodređeno vrijeme i jednog zaposlenog na određeno vrijeme. 20 osoba u ovom trenutku u Hrvatskoj samo mogu biti posebni skrbnici koji su zaposleni i mi to ... [[Govornik se ne razumije.]] i sad ćemo mi kroz zakon odnosno donijet ćemo odluku nekakvu Vladi da zaposlimo više takvih kadrova. Međutim ne, mi se ovim zakonom fokusiramo na dvije stvari. Jedna stvar je otvaranje prostora za zapošljavanje socijalnih radnika i pedagoga, da, da, a onda smo htjeli još ali smo od toga odustali, otvorit prostor i da se ravnatelja centra može imenovati odnosno može biti birana osoba koja je socijalni radnik ili pedagog. Međutim od toga ste u međuvremenu odustali, na to vas je između ostalog upozorio centar i dobro da ste od tog odustali ali to isto dosta toga otkiva o intencijama zakona a zašto ste od toga odustali? Zato što osoba koja je osoba koja je zadovoljavala uvjete i mogla bi biti birana za ravnatelja odnosno ravnateljicu centra nakon usvajanja ovog zakona, u međuvremenu se javila za ravnateljicu uprave u ministarstvu pa je na neki način zbrinuta. To je istina. E sad. Nije dobro da se zakoni donose iz čudnih motiva i na ovakav način. Ravnatelj centra ne može i ne bi trebala biti osoba koja veze nema o ključnom poslu kojim se centar bavi a vi ste to htjeli progurati, vi ste to htjeli progurat, ne da to bude pravnik nego ste htjeli progurat da to bude, da to može biti psiholog, socijalni, uz dužno poštovanje tim ljudima, ali kakve oni kompetencije imaju za vođenje ovakvog jednog centra koji je pravni servis? To može biti imenovan za ravnatelja CZSS-a, hvala bogu da ste od toga odustali. I hvala bogu da vas je u javnoj raspravi na to upozorio centar. Međutim ono od čega niste odustali je zapravo da duplirate posao, da na silu u centre zapošljavate psihologe i socijalne radnike a zapravo centri vape za pravnicima. Sudovi su ti koji dodjeljuju pravnog skrbnika, u trenutku kada su djeca dodijeljena pravnom skrbniku, ti pravni skrbnici imaju već, djeca su prošla cijeli tretman, stručni tretman, pravnici koji ih zastupaju imaju potpunu dokumentaciju, tako da je u pravu centar koji vas u javnom savjetovanju upozorava što će zapravo, niste nigdje definirali što će zapravo ti psiholozi i socijalni radnici raditi. Vi kažete da će oni pomagati u komunikacija ali da bi netko postao pravni skrbnik, on već osim toga što je pravnik i što ima položen pravosudni ispit, mora imati i posebne kompetencije za komunikaciju upravo sa ovim skupinama koje zastupa, tako da meni to, ovdje mi neke stvari naprosto nisu jasne što se ovdje zapravo događa osim da će se napraviti poprilična zbrka i kaos. Hoće, hoće. Znači vi u čl. primjerice 18. u stavku 3. kažete, prilikom pribavljanja mišljenja djeteta i odrasle osobe, obavještavanje djeteta ili odrasle osobe o predmetu spora, o tijeku i ishodu spora te upoznavanje djeteta ili dorasle osobe sa sadržajem odluke i pravovremeno izjavljivanje žalbe, poseban skrbnik koristi pomoć socijalnog radnika ili psihologa osim ako sam ima stručno znanje i vještine potrebne za komunikaciju. Pa on to mora imat da bi bio imenovan posebnim skrbnikom, o tome smo pričali maloprije. O tome smo pričali maloprije, to je zakonski preduvjet da bi netko bio ta osoba. Molim vas smirite g. Ćeliću, imat ćete priliku u ime pojedinačne rasprave reći što mislite, oprostite što sam preuzela vašu ulogu pa smirujem zastupnika. Znači da, da, veća ekspeditivnost centara za posebno skrbništvo, da, zapošljavanje još više pravnih savjetnika, da, zapošljavanje još više psihologa, socijalnih radnika i drugih stručnih kadrova u CZSS-ima, ne u centrima za posredovanje ali ne na ovakav način gdje se možda željelo pogodovati nekima da postanu ravnatelji iako zapravo u svojoj struci nikakve stručne veze nemaju sa opsegom poslova kojima se bave institucije kojima su trebali biti na čelu, sad ćete ih progurati u upravno vijeće, znači još, da, imat će prao bit, pa da, ali tu se gledajte, vama u zakonu, 80% zakona vam se, nemojte se ljutit se odnosi na upravno vijeće i na ravnatelja a manji dio zakona na samu struku, to isto nešto govori o intenciji zakona, isto, isto. Znači da se ovdje štiti struka i da se ide u korist korisnicima onda bi se svi novci za zapošljavanje usmjeravali u zapošljavanje i financiranje stručnih radnika, pedagoga, socijalnih radnika u centrima za socijalnu skrb, a pravnika u centrima za posebno skrbništvo. Ali vidite, sutra ako se usvoji ovaj zakon pedagog ili socijalni radnik u Centru za socijalnu skrb mislite da će biti isto plaćen za svoj kor biznis kao stručnjak, mislite da će biti isto plaćen kao ovaj pedagog ili socijalni radnik koji će raditi u Centru za posebno skrbništvo? Neće. Znate tko će biti više plaćen? Ovaj u Centru za posebno skrbništvo. To će biti jedna prestižna, privilegirana grupa ljudi koja će biti više plaćena od svojih kolega koji umiru od posla u centrima za socijalnu skrb. Jeli to pravedno? Nije. Zašto kažem da će biti više plaćeni? Zato što smo u intenciji kada se je osnivao Centar za posebno skrbništvo moralo se te pravnike s pravosudnim ispitima više platiti da bismo ih dobili da rade te poslove, da bismo ih dobili da dođu raditi u ove javne institucije i u javne ustanove jel njima sigurno nije bilo isplativo za malu plaću odlaziti iz ovog privatnog dijela da bi radili ovdje za puno manju plaću. I zato odgovorno ovdje tvrdim da sam uvjerena da će kroz koeficijente ovi ljudi za koje još ne znamo što bi oni trebali raditi ovdje u cijeloj priči, a sigurno će raditi puno manje nego njihovi kolege u centru za socijalnu skrb koji se raspadaju od posla. I kada se dogodi neki problem na terenu, a neću reći hvala Bogu nego nažalost toga je sve više, oni su ti u koje se upire prstom i tek onda ih se sluša kada kažu koliko im je nemoguće raditi u ovakvim uvjetima. Ali država odlučuje ne ulagati tamo gdje treba nego izmišljati neku dvostruku liniju koja već postoji u centrima da bi to isto ili slično ili puno manje od toga radili ljudi u nekim institucijama koje uopće nisu specijalizirane isključivo i jedino za to, znači da se novaca ima na rasipanje. Ali to isto znači da se nisu prepoznali pravi problemi i da se nije išlo u ulaganje i u mijenjanje zakona u skladu s prioritetima nego nekim pojedinačnim interesima.
Hvala. Sada je na redu gospođa Dragana Jeckov koja će govoriti u ime Kluba zastupnika SDSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče. Gospođo državna tajnice sa suradnicom. Dakle prvo čitanje Prijedlog zakona o Centru za posebno skrbništvo, nešto o Centru za posebno skrbništvo koje je osnovan kao što smo imali prilike čuti temeljem Obiteljskog zakona i to kao javna ustanova kojoj je djelatnost zastupanje djece i odraslih osoba u postupcima pred sudovima i drugim tijelima propisanim zakonom kojim se uređuju obiteljski odnosi. U praksi se pokazalo kako bi se radi učinkovitijeg djelovanja centra ova tematika trebala regulirati posebnim zakonom i što smatram pozitivnim odnosno dodatno proširivanje djelatnosti centra na druge stručne poslove vezane za zastupanje djece i odraslih. S obzirom na važnost i specifičnost obavljanja djelatnosti centra potrebno je ovaj dio posebno zakonom urediti. Ako pogledamo razvoj instituta posebnog skrbnika za dijete od '47. godine pa do danas u radu se ukazuje se na ključne promjene ovog instituta koje su se događale pod snažim utjecajem međunarodne zaštite dječjih prava. Institut posebnog skrbnika u hrvatsko zakonodavstvo uveden je kao odgovor na zahtjeve Konvencije UN-a o pravima djeteta. Povodeći se najboljim interesom djeteta odlučeno je da će posebni skrbnik dodijeliti djetetu u svim postupcima u kojima postoji mogućnost kolizije i interesa roditelja odnosno zakonskih zastupnika i interesa djeteta. Posebni skrbnik djeteta pred sudom zastupa najbolji interes i imenuje ga sud ili centar za socijalnu skrb u skladu sa važećim Obiteljskim zakonom. Ovi postupci uključuju privremeno povjeravanje djeteta drugoj osobi, oduzimanje pravo na stanovanje s djetetom i povjeravanje svakodnevne skrbi o djetetu drugoj osobi, povjeravanje djeteta s problemima u ponašanju radi pomoći u odgoju u ustanovi socijalne skrbi, rješenju prava na roditeljsku skrb i dr. Mišljenja sam da svaki prijedlog koji je usmjeren na stručno osnaživanje stručnjaka centra dodatno ojačava zaštitu djece i odraslih u postupcima pred sudovima i drugim tijelima pridajući veći značaj uvažavanju mišljenja tih osoba. Nadalje, smatram da će se uređenjem centra omogućiti nesmetani nastavak djelatnosti odnosno osiguranje djeci i odraslim osobama zastupanje u sudskim postupcima od strane neovisnog tijela kao i kvalitetnija zaštita njihovih prava. S obzirom na specifičnosti centra i omogućavanje osnivanja podružnica očekujemo da će upravo bolja dostupnost centra osigurati nesmetani rad i unapređenje organizacijskih i stručnih pitanja. Zapravo to je i najvažniji ovog zakona i upravo se u ovom dijelu očekuju najveće i najznačajnije promjene. Djelatnost Centra za posebno skrbništvo se na temelju javnih ovlasti bavi zastupanjem djece u postupcima pred sudovima i drugim tijelima u postupku osporavanja majčinstva i očinstva, u bračnim sporovima i drugim postupcima u kojima se odlučuje o roditeljskoj skrbi i osobnim odnosima s djetetom, u postupku izricanja mjera za zaštitu osobnih prava i dobrobiti djeteta iz nadležnosti suda. U postupku donošenja rješenja koje zamjenjuje pristanak na posvojenje kada postoji sukob interesa između djeteta i njegovih zakonskih zastupnika u imovinskim postupcima ili sporovima odnosno pri sklapanju pojedinih pravnih poslova u slučaju spora ili sklapanja pravnog posla između djece kada ista osoba nad njime ostvaruje roditeljsku skrb, dijete stranog državljanina ili dijete bez državljanstva koje se bez pratnje zakonskog zastupnika zatekne na teritoriju RH i u drugim slučajevima ako je potrebno radi zaštite prava i interesa djeteta. Centar na temelju javnih ovlasti zastupa i odrasle osobe za koje je podnesen prijedlog za lišenje poslove sposobnosti koje najmanje 3 mjeseca nije poznato boravište ili nije dostupna, a nema punomoćnika u stvarima u kojima se odlučuje prema odredbama Obiteljskog zakonika štićenika koji postoji, u slučajevima kada postoji sukob interesa između njega i njegova skrbnika ili bliskog srodnika odnosno bračnog druga skrbnika u imovinskim postupcima ili sporovima odnosno pri sklapanju pojedinih pravnih poslova štićenika u slučaju spora ili sklapanja pravnog posla između njih kada imaju istog skrbnika. Iz izvješća pravobraniteljice za djecu razvidno je da se Centar za posebno skrbništvo susreće sa nizom izazova kao i većina centara za socijalnu skrb. Među njima je naravno najistaknutiji nerazmjer potreba i dostupnih resursa. Kao problem u radu ističe se nedovoljan broj posebnih skrbnika s obzirom na broj slučajeva u kojima djeca treba, trebaju zastupati posebni skrbnik. Zatim veličina teritorija koji pokriva i dislociranost pojedinih sudova te nedostatak financijskih i materijalnih sredstava. Osobito više puta ovdje spominjanih službenih automobila koji su im nedovoljni za obavljanje djelatnosti. Posebni skrbni su zbog tog povremeno u nemogućnosti prisustvovati ročištima te tada dolazi ili do odgode ročišta što dovodi do produljenja trajanja postupka ili se zbog toga što suci ne žele odgoditi ročišće ponekad donose odluke na temelju stanja spisa omogućujući tako djetetu da bude aktivna stranka u postupku i ostvari, onemogućuju tako djetetu da bude aktivna stranka u postupku i ostvari svoje pravo na sudjelovanje. S obzirom na uočene probleme, pravobraniteljica je Ministarstvu za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku uputila i preporuku. Nekoliko važnih stvari i nekoliko važnih brojeva je potrebno ovdje istaknuti, a to je da je u 2018. godini 4.468 predmeta se odnosilo na djecu, a 2.620 predmeta na odrasle osobe. Važno je reći da se ove brojke povećavaju iz godine u godinu odnosno na 2014. godinu taj pomak je i povećanje zaista značajno. Imali smo prilike u pripremama za donošenje ovog zakona vidjeti da, da na tim poslovima radi 17 diplomiranih pravnika sa položenim pravosudnim ispitom, 4 administratora i 1 ravnatelj. Znači kada se to malo, kada se podijeli brojka predmeta sa 17 diplomiranih pravnika sa položenim ispitom dolazi se do broja da otprilike na svakog pravnika u toku godine, svaki pravnik ima više od 417 pojedinačnih slučajeva odnosno sporova. To je zaista veoma obiman i veoma kompleksan posao koji je zaista u najvećoj mjeri i vrlo stresan. Sve to treba imati u vidu kada se, kada je ovaj zakon predložen i kada se o njemu odlučuje i svakako treba utjecati na zapošljavanje većeg broja pravnika sa položenim pravosudnim ispitom. Ono što je meni u pripremama za ovo izlaganje zaista zasmetalo je činjenica što upravo ovim diplomiranim pravnicima sa pravosudnim ispitom možda prije svega nije osigurana pomoć, a njima je ta pomoć najpotrebnija. Jedan od načina da im se osigura pomoć i podrška, osim administratora svakako bi bila i dobrodošla vježbenička odnosno pripravnička pomoć, o tome treba razmisliti u, i možda uzeti to u obzir u drugom čitanju jer bi ovakvi stručnjaci kada uz sebe imaju nekog koji će im ponekad završiti i neke administrativne i lakše poslove, sigurno da će kroz godinu ili dvije, zavisno da li je u pitanju vježbenički ili pripravnički staž, sigurno da će steći i određena znanja i iskustva koja će mu pomoći u daljem radu odnosno usuđujem se reći da bi na neki način već možda imali pripremljene, možda i pripremljene ljude koji bi se sutra bavili istim poslom kao i njihovi mentori. Pozivam vas da se o ovome razmisli uz, eventualno uzme u obzir u drugom čitanju. Dosadašnjom analizom rada Centra za posebno skrbništvo ustanovljeno je da je nužno statutom uvesti dodatne dislocirane jedinice Centra za posebno skrbništvo čime bi se omogućila kvaliteta i brzina postupanja, nastavak edukacije posebnih skrbnika u razvijanju kompetencija kao i supervizija, kao pomoć posebnim skrbnicima jer je nezamislivo radi bez nje zbog visoke razine stresa u obavljanju svakodnevnih poslova. Još nešto što je, što smatram svakako da radi osnovnog, osnovne, najvažnijeg zapravo detalja ovog prijedloga zakona jeste Članak 18. odnosno stručni radnici. Prethodno sam rekla da smatram da svakako treba raditi na povećanju broja pravnika odnosno osiguranja većeg broja tih radnih mjesta. Tako da sam mišljenja da centar treba imati psihologe ili defektologe, pedagoge kao stručne radnike, ali samo kao pomoćno tijelo skrbniku radi stručne pomoći prilikom provođenja razgovora s maloljetnim djetetom. Također, nešto što treba o čemu treba otvoreno govoriti, ja bih jako voljela da čujem vaš stav, u vašem eventualnom završnom izlaganju, uvažena državna tajnice, to je da u javnoj raspravi, ovaj zakonski prijedlog imao je ukupno 55 komentara, od čega je 47 dao Centar za posebno skrbništvo. 26 komentara, prijedloga nije prihvaćeno, 7 je djelomično prihvaćeno, 4 su primljena na znanje i 10 je prihvaćeno. Iz toga se zaključuje da ovaj zakonski prijedlog je pripremljen na način da nisu baš uvažene sugestije onih koji taj posao najkonkretnije i najdirektnije rade. O tome, znate, to je vrlo indikativno i o tome treba voditi računa, ima se prostora da se ovaj zakonski prijedlog promijeni, doradi, promijeni i učini boljim. Ovaj centar nama nešto poručuje, a mi ignoriramo kroz 26 neprihvaćenih prijedloga, ignoriramo njegove zahtjeve. Pitam se koga trebamo slušati ako ne one koji su najdirektnije u to uključeni. Mi moramo saslušati što nam oni poručuju, o tome razmisliti i uskladiti sa ovim zakonskim prijedlogom, imamo prostora u drugom čitanju. Pozivam vas da uzmete sve ove navode i prethodnica koje su govorile o ovom pitanju, uvijek je, naravno interesantno da o ovim temama govore žene i ovaj put to ističem, rijetko koji kolega se uključuje, ako baš nije iz struke, ali svakako da u drugom čitanju treba uvažiti one koji su najstručnije i najdirektnije uključeni u ovaj posao. Osigurati osnivanje podružnica uz zapošljavanje ljudi koji će raditi po predmetima, a koji će stručnu pomoć dobivati od centara za socijalnu skrb, gdje postoje najkompetentniji ljudi koji će sigurno pomoći pravnicima u, tijekom postupka i na samoj završnici tog postupka. Kluba zastupnika SDSS-a će uzeti u obzir sve ovo što smo imali priliku vidjeti i u javnoj raspravi i ono što će svakako biti, očekujemo promjena u drugom čitanju ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Prelazimo na pojedinačne rasprave. Sada je na redu gđa. Željka Josić. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Evo ja se mogu dijelom složiti sa mojim prethodnicama u ovoj raspravi da Zakon o Centru za posebno skrbništvo je izuzetno bitan zakon i ono što će se ustvari riješiti i što se pokušava riješiti je broj djelatnika koji su neophodni u ovom centru. Ono što ne smijemo nikako zaboraviti da djelatnost centra je isključivo zastupanje djece i odraslih osoba u postupcima pred sudom i drugim tijelima propisanim zakonom kojim se uređuju obiteljski odnosi. Ako pogledamo broj predmeta koji je ušao u centar kroz 2017. i 2018. g. shvatiti ćemo kako ovaj broj je doista malen i da nam treba značajno povećanje. Drago mi je da je ministarstvo krenulo u širenje, ja bih rekla mreže centara za posebno skrbništvo i da će ih proširiti na druge dijelove Hrvatske, što će omogućiti bolju dostupnost korisnicima. Mi svi govorimo o tome kako treba štititi prava djece, poboljšati kvalitetu njihovog života, tako da i ovo smatram jednim od bitnih pokazatelja koji idu u tom smjeru. Kroz raspravu se postavlja stalno pitanje trebaju li ili ne trebaju stručni suradnici. Da, možemo, ja mogu reći da, s obzirom na ono čemu centar služi, a to je djelatnost zastupanja, najbitniji su nam pravnici. Dakle, pravnici, osim što imaju položen pravosudni ispit, moraju biti i vrlo jasno educirani u području koje obavljaju, a to je zaštita prava djece i odraslih. Kroz svoje određene edukacije, ja vjerujem da velika većina njih, odnosno svi imaju te kompetencije. No, s obzirom na suvremeno društvo, moramo se isto tako malo zapitati, što nam još uz to sve treba. Ja vjerujem da centri odrade svoju prvotnu djelatnost i da doista zaštićuju djecu odnosno odrasle osobe kojima je pomoć potrebna, no svaki puta kada dođete pred sudski postupak pa, taman zastupali i sami sebe ili tražili sami odvjetnika, znate da je to vrlo stresna situacija, a pogotovo za djecu i za odrasle osobe koja čine, za one odrasle osobe koje trebaju posebnog skrbnika i zato smatram kako stručni suradnici u ovoj situaciji trebaju biti velika pomoć onima koji ih zastupaju. Dakle, osim što su ovdje predviđeni socijalni radnici i psiholozi, možda bi se trebala ta djelatnost proširiti i na socijalne pedagoge jer znamo da su oni jako bitan dio, ne samo pravosudnog sustava, školstva, obrazovanja, već i brojnih drugih dijelova našeg društva. Zašto to mislim. Evo, to je moj osobni stav, a to se vodi prema, a to sam donijela ustvari i na osnovu Pravilnika o pribavljanju mišljenja djeteta koji vam jasno kaže kako je bitna priprema djeteta u smislu informiranja djeteta, o pravu izražavanja mišljenja, procjena zrelosti i sposobnosti djeteta, procjena kognitivnih sposobnosti djeteta da oblikuje i izrazi svoje mišljenje te izražavanje mišljenja djeteta. Dakle, osobno mislim da bi svi ti stručni suradnici mogli izuzetno dobro pomoći u daljnjem radu naših posebnih skrbnika. Svakako treba spomenuti da na jednog skrbnika ide oko 250 predmeta u kojima su djeca. Nemojmo zaboraviti da djeca su najosjetljivija populacija i da 250 predmeta na jednu osobu je izuzetno visoki broj. Zato evo ja ću, meni je drago da idemo u smjeru širenja ove mreže, da doista čujemo potrebe našeg društva, a isto tako nemojmo zaboraviti da kroz ove sudske sporove moramo svakako izbjeći i sekundarnu viktimizaciju samog djeteta i zato svakako podržavamo ove promjene, a sve one konstruktivne prijedloge koji su se javili u ovoj raspravi vjerujem da ćete ih razmotriti i da su sigurno u drugo čitanje idemo sa jednim, sa novim dopunama. Hvala.
Hvala i vama. Imate dvije replike. Prvu repliku je tražila gospođa Maskimčuk.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Uvažena kolegice svi smo se danas u raspravi složili da imamo malo mali broj zaposlenih u odnosu na broj predmeta koje ovaj centar zaprimi. Vidjeli smo da je u 2018. godini zaprimljeno 7.088 predmeta. Jednako tako vidimo da je prijedlogom ovog zakona, da će se, da se mogu uvesti i drugi djelatnici odnosno socijalni radnici, psiholozi i pedagozi, ali smatram da se oni mogu uvesti samo kao stručna pomoć jel, jer vidimo da u posebno složenim postupcima naravno težište i mora biti ovaj i ostati centru pravnih sa položenim stručnim ispitom jer samo on može zastupati djecu odnosno stranke u sudskim postupcima koje vode. Stoga evo ja se slažem, naravno da se i uvedu stručni suradnici, ali naravno da težište i broj stručnih suradnika koji se trebaju povećati moraju biti pravnici s položenim stručnim ispitom. Hvala.
Hvala. Odgovor izvolite.
Evo zahvaljujem kolegice, da naravno da trebaju primarno biti pravnici sa položenim pravosudnim ispitom i sa svom potrebnom edukacijom. No svakako trebaju i dalje smatram da trebaju biti svi stručni suradnici koji su potrebni u svim tim procesima. I ovdje se i prijedlog je jedan bio da se uzmu i vježbenici koji bi se eventualno mogli dalje educirati što osobno mislim da bi ih na taj način mogli i zadržati u centrima i dobiti jednu educiranu osobu sa završenim Pravnim fakultetom koja bi mogla dalje nakon svog vježbeničkog staža nastavit to radit.
Drugu repliku ima gospodin Ćelić.
Prijedlog zakona o Centru za posebno skrbništvo, prvo čitanje, P.Z. br. 804. Predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: „1. Prihvaća se Prijedlog zakona o Centru za posebno skrbništvo i 2. Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona“. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 85 za i 30 suzdržanih donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Josić žao mi je što neki politikantski raspravljaju, dakle od 24 zaposlenika trenutno je 19 pravnika i tako će i ostati. A ove pomagačke struke mi bismo voljeli da imamo ljude koji su visokokvalificirani ali ih nema u svim sustavima, oni nedostaju čak i u jednoj Njemačkoj, a kamoli ne i u Hrvatskoj. Govoriti na takav način da bi to moglo poslužiti za uhljebljivanje nekih socijalnih radnika i psihologa to je uistinu obezvređivanje te struke, ljudi koji se svakodnevno susreću s ljudima u potrebi i takve insinuacije me žaloste. Ja smatram da je Zakon o centru za posebno skrbništvo nešto dobro, nešto što će omogućiti da se ljudi i uz mentorski sustav dosadašnjih pravnika koji rade u ovim centrima da imamo što više kvalificiranih stručnjaka i to je intencija ovoga zakona i zato ga treba postaviti.
Hvala lijepa. Odgovor, izvolite.
U potpunosti se slažem s vama kolega Ćelić, vi dolazite iz struke kojoj je to možda i najbliže i možda i najbolje možete shvatiti taj problem. Mislim da možemo se tu svi usuglasiti da pravnici rade svoj posao, da oni zastupaju, a sve one stručne službe koje su nam neophodne u svim sustavima, tako i ovdje i u ovom centru, mogu samo koristiti svojim savjetima i svojim radom. Tako da evo ja u svakom slučaju podržavam ovo i svakako stručne suradnike trebamo uključiti i u rad Centra za posebno skrbništvo. Hvala.
Idemo dalje sa pojedinačnim raspravama. Sada je na redu gospođa Ines Strenja.
Zahvaljujem. Još ću par, par primjedbi iznijeti i u pojedinačnoj raspravi jer mislim da je ovo bitan zakon kao što sam rekla i mislim da je stav ministarstva da posebno skrbništvo treba biti regulirano posebnim zakonom, zakonom opravdan. Međutim, donošenju zakona zbilja je treba prethoditi sveobuhvatna analiza postojećeg stanja, postojećeg instituta posebnog skrbnika i mislim da je prvenstveno trebalo sačekati novi Obiteljski zakon, a nakon toga ići u izradu ovog zakona. Nacrtom Prijedloga Zakona o Centru za posebno skrbništvo treba, trebalo je jasnije definirati djelatnost centra i njegove ovlasti budući da je nejasno koje konkretno poslove obavlja i može obavljati navođenjem samo odredbe u skladu sa zakonom kojim se uređuju obiteljski odnosi, a očekujemo novi Obiteljski zakon. Važećim Obiteljskim zakonom navedeno je između ostalog da Centar za posebno skrbništvo zastupa djecu u postupcima pred sudovima i drugim tijelima u skladu sa Člankom 240. Obiteljskog zakona. S obzirom na izražene dvojbe o ulozi i učincima rada posebnih skrbnika, naročito obzirom na dosadašnju brojčanu i materijalno tehničku potkapacitiranost držimo da je prije donošenja novog propisa nužno detaljno ispitat stanje, evaluirati dosadašnji rad centara te na temelju ishoda evaluacije i uz sudjelovanje predstavnika Centra za posebno skrbništvo u izradi nacrta zakona procijenit daljnje potrebe centra i u tom pravcu poduzimat radnje za njihovo daljnje osnaživanje. Pri tom smatram da je nužno da se zakonom reguliraju i u praksi osiguraju uvjeti za ujednačeno i efikasno obavljanje djelatnosti Centra za posebno skrbništvo i sve to se moglo raditi sve ovo vrijeme i činiti prije nego što se donosio Obiteljski zakon. za to nam nije bio potreban zakon za osnaživanje centara. Dakle potrebna je bolje teritorijalna dostupnost, kao što vidimo to će se učiniti i sa podružnicama, stručna ekipiranost uz veći broj posebnih skrbnika uz osiguranje i podrške stručnih radnika. Drago mi je da prihvaćate prijedlog da u taj tim uđe i socijalni pedagog, sa posebnim znanjem znači osoba koja će svojim znanjem i kompetencijama i vještinama u pogledu komunikacije s djecom i ostvarivanjem djetetovog prava na sudjelovanje u postupcima koji ga se tiču moći kvalitetno doprinijeti, potrebna je bolja opremljenost koja sada nije dobra, primjerenih prostorija za rad sa djecom, službenih vozila i educiranosti, znači kontinuirane koja je potrebna. Konkretno, dakle odredbom 547. u svezi članka 241. važećeg Obiteljskog zakona iz 2015. jasno je propisana djelatnost Centra za posebno skrbništvo, stoga je ovom zakonom u članku 3. pogrešno navedena djelatnost centra, što sam rekla, suprotno odredbama važećeg Obiteljskog zakona koji jasno definira djelatnosti. Dakle ovim pogrešnim navodima dolazi do brisanja odredbi djelatnosti u kojima postupa poseban skrbnik sukladno važećem Obiteljskom zakonu. Odredbe iz zakona se stoga kose sa odredbama Obiteljskog zakona, dolazi do pravne nesigurnosti i gubitka prava djece i odraslih osoba na zastupanje u statusnim pravima. Naime, rečenica da se zastupa djeca i odrasle osobe pred sudovima i drugim tijelima u skladu sa zakonom kojim se uređuju obiteljski odnosi je loša i pogrešna te izaziva veliku pravnu prazninu izostavljajući statusne stvari. Naime, članak 345. Obiteljskog zakona jasno naznačuje i razlikuje se obiteljske stvari od statusnih stvari koje se uređuju odredbama Obiteljskoga zakona. Takvom propisanom definicijom djelatnosti izostavljeno je postupanje u lišenjima i vraćanje na poslovne sposobnosti, a što je suprotno Obiteljskom zakonu, Konvenciji o pravima osoba s invaliditetom i Konvenciji o pravima djeteta. Dakle mislim da je ovaj zakon trebao sačekati. Trebala je prethoditi sveobuhvatna analiza, a kako se radi vidimo kako se radi jer posebni skrbnici su izuzetno isfrustrirani. Ja sam posjetila neke centre, ja sam razgovarala s njima, ja sam i jutros s njima razgovarala i potpuno mi je jasno da oni žele sve učiniti dobro za one o kojima skrbe, ali na način da imaju par stotina ročišta godišnje, da imaju 380 osoba o kojima skrbe po jednom posebnom skrbniku, od toga 250 onemogućava da rade ono za što su i izabrani odnosno zašto su na tom radnom mjestu. Apsolutno tokom ovog perioda trebalo je ojačati njihov broj i bez otvaranja podružnica, njihovu materijalnu kapacitiranost da imaju na raspolaganju i vozila s kojima mogu obilaziti sve te sudove gdje moraju zastupati djecu i odrasle i sve je to ono što smo mi mogli učiniti da ovaj institut kvalitetnije funkcionira. Nadam se da će tokom ovog vremena, ne očekujem brzo drugo čitanje, očekujem da ćete ipak malo stati razgovarati sa svim onima koji žele doprinijeti kvalitetnijem zakonu i nakon toga u drugom čitanju da imamo ono što nam je potrebno. Mada kažem, iskazujem veliku zabrinutost jer je mislim obzirom da je prvi put jasno definiran institut posebnog zastupnika Obiteljskim zakonom i sada trebalo sačekati taj novi zakon obiteljski, a onda ići u reguliranje zakonom ovog instituta. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada je na redu gospodin Ivan Ćelić koji također ima svoju pojedinačnu raspravu.
Zahvaljujem. Dakle pred nama je Prijedlog zakona o Centru za posebno skrbništvo u prvom čitanju. Pažljivo sam pratio raspravu i mogu reći da je najveći problem, ali i najveće bogatstvo u bilo kojem sustavu bilo obrazovnom, bilo zdravstvenom, bilo socijalnom da su to ljudi i nažalost da bi ti ljudi bili educirani potrebno je utrošiti određene novce i svugdje imamo problem nedostatka stručnih kadrova, no mislim da je ovo donošenje ovakvog zakona doprinos da imamo što više visokokvalificiranih stručnjaka koji znaju raditi svoj posao. Ja ću se ovdje osvrnuti na jednu situaciju koja je vezana uz dekriminalizaciju droga, dakle postoje tri pojma depenalizacija, dekriminalizacija i dejuridizacija. Pozdravljam dekriminalizaciju droga u smislu da se oštrije sankcionira dilere, a ne one prijestupnike koji se uhvati sa jednim ili dva jointa u džepu. Međutim, mi smo došli do situacije da je osim županijskih sudaca su općinski suci počeli suditi kaznena djela pa smo se susreli s problemom da oni dosuđuju relativno niske kazne za one koji preprodaju drogu i to je jedan od problema koji je trenutno prisutan u hrvatskom društvu i na koji se može odgovoriti edukacijom tih sudaca općinskih sudova koji sude takva kaznena djela. Slična je situacija i ovdje, ako usporedimo neke zakone iz drugih zemalja članica EU, ono što je bilo i u onom devetom dijelu Obiteljskog zakona navedeno u kojem je propisano osnivanje centara za posebno skrbništvo gdje se navodi da pravnik mora imati stručna znanja i vještine potrebne za komunikaciju i pribavljanje mišljenja bilo da se radi o djeci, bilo da se radi o odraslima. Recimo u njemačkom zakonu piše da mora postojati dokaz o obrazovanju iz područja prava, pedagogije ili psihosocijalnog područja. Pa sada ja pitam koliko imamo takvih ljudi i takvih visokokvalificiranih pravnika? Nažalost nemamo ih puno, međutim sa samim osnivanjem centara za posebno skrbništvo mi sada već imamo ljude koji nekoliko godina rade koji se bave tom problematikom i sigurno smo bolji danas 2020. nego je to bilo kada je tadašnje ministarstvo predložilo da unutar Obiteljskog zakona bude predviđeno i osnivanje Centra za posebno skrbništvo kao javne ustanove. Ja ovaj zakon vidim kao korak naprijed u poboljšanju i u ovom kadrovskom prvenstveno, ali i u materijalnom smislu. Svjesni smo problema koji se događaju, svjesni smo da nedostaje automobila, da nedostaje i ovih administrativnih radnika. Ako pogledate situaciju, jedan posebni skrbnik u Njemačkoj koji obradi dva komplicirana slučaja dobije za to naknadu koja je veća od mjesečne plaće posebnog skrbnika u RH, ali to je naša realnost koju možemo konstatirati i svi zajedno raditi da se situacija promjeni. Prigovori da ovaj zakon ima puno točaka koji se tiču ovlasti ravnatelja, ovlasti upravnog vijeća, stručnog vijeća to je prigovor koji je za mene jednak onoj situaciji kada smo išli korak naprijed, kada smo radili donošenje Zakona o psihološkoj djelatnosti, socijalno-pedagoškoj djelatnosti, djelatnosti socijalnog rada pa su neki komentirali to nije zakon o djelatnosti socijalnog rada nego o komori socijalnih radnika, tako isto i ta primjedba ne stoji, premda mislim da je najoptimalnije da bude pravnik. Osobno ne mislim da je nužno da bude pravnik ravnatelj Centra za posebno skrbništvo kao što recimo, opet ću povući paralelu sa zdravstvenim sustavom iz kojeg dolazim, dakle po meni je najoptimalnije da to bude liječnik koji će imati pomoćnike ekonomiste i pravnike, ali nije nužno da bude liječnik ravnatelj neke zdravstvene ustanove, tako da ta primjedba ne stoji. Važno je da posebni skrbnik bude isključivo pravnik sa položenim pravosudnim ispitom. Pitanje je na koji način dobiti pravnike s položenim pravosudnim ispitom koji će doći u ovakav sustav i koji će obogatit ovakav sustav, to je puno, puno važnije. Pitanje o tome da li treba biti u zakonu da od tri člana upravnog vijeća mora biti predstavnik osnivača izabran za predsjednika upravnog vijeća, to možemo problematizirati. Mislim da je ono što je i državna tajnica na samome početku istaknula da su već promišljali o toj opciji da i socijalni pedagozi budu uz psihologe i socijalne radnike oni koji će pomagati diplomiranim pravnicima i vjerujem da će to do drugog čitanja biti izmijenjeno jer ako vidimo što socijalni pedagog radi i procjenu rane intervencije, prevenciju, promociju mentalnog zdravlja, savjetovanja bilo socijalno-pedagoška bilo psihoterapijska savjetovanja onda svakako mislim da je apsolutno poželjno da pomagači pravnicima budu i socijalni pedagozi i psiholozi i socijalni radnici. Ali slažem se s onim što je rekla kolegica Glasovac da i u centrima za socijalnu skrb treba više takvih pomagačkih zvanja kao što treba recimo i u mojoj bolnici. Ja imam radnog terapeuta na svom odjelu koji radi samo dva sata dnevno, a bilo bi optimalno da radi osam sati dnevno. Moramo dijeliti radnog terapeuta na više odjela, to je naša zbilja. Trebamo se svi truditi da tih pomagačkih zvanja bude što više u sustavu i centara za socijalnu skrb i zdravstvenom sustavu koji radi s osobama s invaliditetom. Dakle i svakom slučaju pozdravljam donošenje Zakona o centru za posebno skrbništvo. Hvala.
Prvu repliku je tražila gospođa Maksimčuk.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi kolega. Svi smo svjesni uloge Centra za posebno skrbništvo i svi mislim danas podržavamo donošenje ovoga zakona, ali vas pitam vi kao struka koja je srodna ili bliska s predloženim stručnim suradnicima koji će se omogućiti zapošljavanje u centrima temeljem ovog novog prijedloga zakona, pa vas molim što vi mislite i kako tumačite mogućnost uvođenja i drugih stručnih suradnika u centrima za posebno skrbništvo? Da li je to dobro ili ne?
Odgovor gospodin Ćelić.
Pa jedan od prijedloga je bio da se centri za posebno skrbništvo preimenuju u centre za zastupanje. Mislim da bi se time suzila … svih, dakle pojam posebnog skrbništva nije pojam koji je inherentan hrvatskom socijalnom sustavu nego postoji i u drugim zemljama članicama EU i ja mislim da će to osnažiti centre za posebno skrbništvo. I čisto još jedna asocijacija koja mi je pala na pamet, od ovog velikog broja primjedbi koje je uputio Centar za posebno skrbništvo bilo bi interesantno vidjeti jeli to uputila aktualna ravnateljica ili je to uputilo više tih stručnih osoba koje rade trenutno u Centru za posebno skrbništvo. Mislim da nije nužno da se prihvate svi prijedlozi, oni su razmotreni i vjerujem da su ih kompetentne osobe razmotrile. Ono što je moglo biti prihvaćeno da je prihvaćeno, ono što je moglo biti djelomično, djelomično, ono što nije moglo biti prihvaćeno nije moglo biti prihvaćeno jer nije u duhu ovoga zakona.
Drugu repliku ima gospodin Kirin.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici Ministarstva, uvaženi zastupniče Ćelić. Vidim da razumijete problematiku, jasno jer je to i vaše područje djelovanja profesionalno. Da li je po vama Nacrt prijedloga zakona o posebnom skrbništvu malo zbunjujući ili bi trebalo možda promijeniti formulaciju u pravni zastupnik jer posebni skrbnik je prvenstveno pravni zastupnik sa posebnim stručnim znanjem?
Izvolite g. Ćelić, odgovor.
Pa možda bi se moglo pitati nekog pravopisnog stručnjaka, ali mislim da je posebni skrbnik nešto što je uvriježeno već kao tehnički termin. Tako da mislim da tu ne treba nešto posebno mijenjati.
I gđa. Jeckov ima 3. repliku.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče. Poštovani kolega Ćelić. U prvom dijelu vašeg izlaganja osvrnuli ste se na ozbiljan problem narkomanije među mladima i uvijek je dobro na to podsjećati i vjerujem da ste vi kao stručnjak iz te oblasti dali nesumnjiv doprinos smanjenju i smanjenju narkomanije i uopće problema narkomanije među mladima. U jednom dijelu ste spomenuli problem nedostatka stručnih stručnjaka koji se bave ovom posebnom tematikom. U svom izlaganju istakla sam jednu od alternativa kako bi se riješio ovaj problem, a to je pomoć, odnosno zapošljavanje vježbenika, pripravnika uz diplomirane pravnike s položenim stručnim ispitom. Zanima me što vi mislite o tom prijedlogu? Zahvaljujem.
G. Ćelić, izvolite.
Evo, slažem se s vama jer kao što je kolegica Strenja citirala jedan znanstveni članak profesorice Rešetar u kojem ona govori o tome kako treba osnivati specijalizirane sudove, kako treba licencirati odvjetnike koji posebno zastupaju djecu, osnivati posebne stručne službe pri sudovima, bolje stručno ekipirati centre za socijalnu skrb, dakle u tom kontekstu svakako vidim i mjesto pripravnika u ovakvim institucijama koje bi onda u perspektivi mogle i ostati nastaviti raditi ako se pokažu dobre, a gdje god otišle u sustav, one će imati nekakve, nekakva dodatna znanja, recimo pripravnik u Centru za posebno skrbništvo, ako ode radit u Centar za socijalnu skrb, to će biti ta godina dana vrlo, vrlo kvalitetno provedena. Dakle, postoje oni ideali prema kojima moramo težiti, a to je recimo osnivanje specijaliziranih sudova. Svi znaju za Lanu Petek Kujundžić, sutkinju koja je specijalizirana, ali takvih nažalost nemamo puno u Hrvatskoj, trebamo se potruditi da ih bude više.
Sada je na redu raspravu gđe. Milanke Opačić. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Predstavnice ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Da li će se zvati ova institucija posebni skrbnik ili pravni zastupnik mislim da je manje važno, važan je sadržaj, ono što oni doista rade i meni je drago da ustvari u ovih, koliko, 4 godine, koliko funkcionira ili 5 centri dakle za posebno skrbništvo, da su se pokazali potrebnim, dobrim i opravdanim. Činjenica je da mi svugdje imamo nedostatak kadrova i ovi centri su osnovani sa minimalnim brojem ljudi, s time da se naravno treba iz godine u godinu sukladno sredstvima tražiti nove djelatnike, zapošljavati nove ljude, mislim da je puno bolje možda dati priliku mlađim ljudima koji imaju puno entuzijazma, koji su spremni učiti, ulagati u sebe, u svoje znanje, to nisu laki postupci, vrlo su teški, komplicirani, to su ljudske sudbine s kojima vi, kao i ljudi u Centru za socijalnu skrb, odlazite svaki dan kući na spavanje, prema tome, mislim da bi možda ovi mlađi koji imaju puno više energije još i entuzijazma bili puno bolji da njima date priliku kad polože pravosudni ispit da budu zaposleni u centrima za posebno skrbništvo. Činjenica je da ljude treba educirati, svi oni završe određene fakultete, međutim, ovo što oni rade, dakle rad sa djecom, rad sa osobama sa invaliditetom, dakle sa ljudima koji su odrasli, kojima se najčešće odlučuje o oduzimanju poslovne sposobnosti, da li u potpunosti, da li djelomično, potrebna si i neka specifična znanja. Dakle na samom početku su posebni skrbnici prošli stručni interdisciplinarno usavršavanje komunikacija sa djetetom u pravosuđu u suradnji sa Pravnim fakultetom u Osijeku koji ima međunarodnu licencu. Nažalost ta vrsta edukacije prestala je sa dolaskom ministre Bernardice Juretić, ne znam jeste li vi nastaviti sa tom vrstom edukacije, mislim da je to izuzetno važno da se ljudi i dalje educiraju u tom dijelu kako razgovarati sa djecom, kako pristupati osobama koje imaju određene, dakle odraslim osobama koje imaju određene poteškoće i kako dobiti najbolje moguće da tako kažem, mišljenje o njihovoj poziciji da bi se onda ta pozicija mogla braniti u sudskom procesu. Dakle, poseban skrbnik je isključivo, ja bih rekla, neka vrsta državnog dječjeg odvjetnika ili odvjetnika za odrasle osobe koje imaju određene probleme i koji ne mogu dakle sami braniti svoja prava i tu ljudi isključivo na sudu brane interese te vrste korisnika. Zato mislim da se ne može dobiti i ne smije da se odlučuje o djetetovoj sudbini na sudu, a da onda sud, poseban skrbnik kaže ja nisam stigao razgovarati s djetetom. To naprosto ne smije biti. Ili mora postupak na pravosuđu zastati dok se taj razgovor ne obavi, a poseban skrbnik, ako je baš bio toliko preopterećen pa nije stigao, mora onda naći vremena i obaviti taj razgovor. Dakle, tome služe, oni da, ovo što ste rekli, rade za koeficijent u državnoj upravi, odvjetnici rade za odvjetničku tarifu koja je daleko veća, ali jednako tako kad se dijete nađe u sudskom procesu razvoda braka, njegovo pravo, nijedan od odvjetnika, niti jedne niti druge strane ne zastupa i to je razlog zbog čega je uveden Centar za posebno skrbništvo, da postoji jedna stručna osoba koja će na sudu braniti isključivo interese i prava djeteta. Kada se ne radi stručno, kada se ne donose odluke, kada se izbjegava ponijeti određene vrste odgovornosti, naravno da nije svaki puta lako, onda su posljedice kada ljudi odrastu, kada postaju odrasle osobe, ponekad vrlo teške i to treba svaki puta imati na umu, sustav socijalne skrbi je jako osjetljiv, radi se s najosjetljivijom populacijom, vrlo problematičnom često puta i da, tanka je granica između onoga što, gdje država mora uć, a gdje je dakle obiteljska priča i nekakvo obiteljsko pravo, tanka granica, ali ja mislim sa edukacijom koja treba biti kontinuirana za sve stručnjake, i za ljude u Centru za posebno skrbništvo, ali i za ljude koji rade u Centru za socijalnu skrb mislim da se može doći do puno boljih rezultata. Vidim da uvodite, dakle u centar pored pravnika koji jedini sa položenim pravosudnim ispitom mogu ići na sud, što je i smisao Centra za posebno skrbništvo i braniti interese i prava djece i odraslih, uvodite dakle psihologe i socijalne radnike, međutim ja mislim da je to mali paralelizam sa Centrom za socijalnu skrb, dakle oni uvijek traže pomoć Centra za socijalnu skrb jer naprosto niti ne mogu drugačije, to su vezane, vezane posude, dakle centar jednako tako ima u obradi iste te ljude za koje, s kojima se onda isključivo na sudu bavi dakle poseban skrbnik. Prema tome, oni i danas koriste sve usluge i psihologa i socijalnih radnika iz Centara za socijalnu skrb. Ne znam kako će izgledati npr. da poseban skrbnik koji ide na sud i brani interese djeteta kaže socijalnom radniku sad odi ti obavi razgovor sa djetetom i onda ja idem na sud pa to branim. Ne znam kako će to baš izgledat, ja mislim da je puno autentičnije kada vi koji idete na sud obavite razgovor sa djetetom, znate točno što ste od njega čuli i onda to prezentirate na sudu kako biste najbolje zaštitili njegova prava, e u tom dijelu mi se čini da ne znam kolko će ovo sve skupa pomoći, mislim da je puno bolje ići putem koji je netko ovdje od govornika prije spomenuo, a to je da se proba više ulagati u materijalna sredstva koja pomažu dakle automobile i sve ono što je potrebno tim ljudima da dođu na teren da odu ovoga do, do obitelji i da vide i porazgovaraju sa određenim korisnikom, jednako tako i sa zapošljavanjem većeg broja ljudi jer doista jesu opterećeni su, velik je broj predmeta na njihovim leđima, a oni doista moraju sa svakim osobno porazgovarati i to nije nešto što izgleda ono dobar dan, doviđenja, nego je to doista nešto što onda poprilično traje. Da ne kažem da kod ljudi koji imaju određene psihičke smetnje su oni često puta i u određenim opasnostima, dakle to je ono što taj posao cijeli čini kao i kod ljudi u Centru za socijalnu skrb, dakle dosta, dosta teškim i mislim da plaća koju dobiju za taj posao je izuzetno mala u stvari za sve ono što oni rade. Mislim da su oni važni, ovdje smo se manje-više svi osvrnuli na djecu naravno jer smo na njih svi osjetljivi, ali jednako tako mislim da treba reći da i odrasle osobe koje često puta zbog svoje bolesti budu predmet manipuliranja ostaju bez svoje imovine, oduzme im se poslovna sposobnost, pretvori ih se u biljke, zatvori ih se u određene institucije samo zato da bi netko mogao doć do imovine, bilo čega što mu je važno, posebni skrbnik je upravo tu da štiti ta prava i mislim kad bismo tu pogledali neke brojke smanjio se broj tih, te vrste manipulacija jer sad postoji netko tko će reć ne, nije ta osoba za to da mu se u potpunosti oduzme poslovna sposobnost, da ga pretvorimo u biljku, dakle možemo mu oduzet poslovnu sposobnost, ne znam, da odlučuje o svome zdravstvenom stanju ili o nečem drugom, ali ne moramo ga baš u potpunosti razvlastiti od svega, dakle to je nešto što mi se čini da je isto jedan veliki pomak i da na neki način tu štitimo ljudska prava, puno tu još prostora ima za napredak, dakle daleko, daleko od toga da smo došli do onoga gdje bismo rekli da smo apsolutno i, i u potpunosti zadovoljni. Tako da evo, drago mi je da se sad evo čak i u ovoj raspravi danas ipak nekako za razliku od nekih drugih rasprava svi slažemo da Centar za posebno skrbništvo, ma kako god ga nazvali, treba postojati i dalje, da ga treba jačati sa kadrovskim kapacitetima, treba ga jačati možda i, i financijski, a nažalost sa kadrovima smo svugdje problematični, ako je još uvijek situacija sa dječjim psihijatrima onakva kakva je bila prije nekoliko godina, nemamo ni dječjih psihijatara, neće niko kolko znam da se javlja niti na ove specijalizacije, tako da imamo mi dosta problema o kojima treba govoriti i voljela bi kad bi se u ovoj dvorani malo više raspravljalo na ovaj način kao što danas raspravljamo da tražimo neka rješenja, a ne da se stalno ovaj vrijeđamo i blatimo i na kraju ostavljamo vrlo ružnu sliku o parlamentu. Hvala lijepa.
Fala. Prvu repliku ima gđa. Strenja.
Zahvaljujem. Zanimalo bi me vaše mišljenje kao, kao bivša ministrica, da li vi mislite da je ipak trebalo prethoditi nekakva analiza i poboljšavanje, kontinuirano poboljšavanje situacije u ovim centrima za posebno skrbništvo, da li je ipak trebao prethoditi izrada tog Obiteljskog zakona koji se najavljuje i htjela bi reći da ovi stručni radnici koji se sada uvode mislim da oni neće radit na način da oni odrade s djecom, pa da samo prenose i mislim da ono kako sam shvatila oni će biti neko ko će omogućavati bolju komunikaciju pravnicima koji su ipak pravnici, a ovdje se ipak radi o psiholozima i socijalnim radnicima koji su malo drugačije educirani za rad sa djecom bez obzira šta i ovi pravnici su prošli određene edukacije. Možda nisam dovoljno naglasila zbilja sam čitala jako puno i o ovome je pisala profesorica Rešetar koju sam [[Upadica: Fala]] i citirala u jednom određenom dijelu, ali mislim da je ona dosta pričala o ovim odnosima i da je treba čitati, pogotovo oni koji rade [[Upadica: Fala gđo. Strenja]] na izradi ovog zakona. Hvala.
Fala lijepa. Odgovor gđa. Opačić.
Hvala kolegice Strenja, ja mislim da treba ić prvenstveno ka određenoj profesionalizaciji, ja mislim i dalje da ljudi koji su pravnici u Centru za posebno skrbništvo trebaju prolaziti i dalje sve potrebne edukacije, ali isto tako da trebaju prolaziti i suci, dakle ne mogu suci koji sude malo zemljišnoknjižno, malo imovinskopravno, malo ovo, malo ono, pa onda sudi malo i u obiteljskim odnosima pa onda kada napravim krivu odluku i donesem odluku koja će dijete jako koštati sutra, kaže pa eto vidiš ja nisam znao što bi napravio. Dakle, ne, ja sam zato da se napokon krene u obiteljske sudove, da se krene u edukaciju sudaca i ovo što je rekao kolega Ćelić, mi imamo jedno ili dvoje sudaca koji su educirani za rad sa djecom da mogu doista suditi onako kako, prvenstveno trebate štititi interes djeteta. To se često puta ne događa, i sami smo svjedoci nekih stvari, da ne komentiramo sada neke javno dostupne slučajeve, ali još jedanput ću reći, kada [[Upadica Radin: Hvala.]] se donese loša odluka [[Upadica Radin: Hvala lijepa.]] jako utječe na dijete.
G. Ante Babić, izvolite.
Hvala lijepa. Meni je drago i jasno mi je poštovana kolegice Opačić da ste se javili za ovu pojedinačnu raspravu jer zapravo vi ste osnivali Centar za posebno skrbništvo temeljem Obiteljskog zakona iz 2014. g. i vjerujem, u najboljoj namjeri. Međutim, kad uzmete fonogram iz toga vremena vidjet ćete zapravo da su tada i u rasprava ljudi govorili upravo ovo o čemu vi sada dajete forte i s čime se ja slažem jer ipak je taj centar sad već 6 godina, dakle i ljudi koji rade u njemu rade dobar posao. Međutim, i kolegica Sabina Glasovac je danas govorila da je ... [[Govornik se ne razumije.]] tog Centra za posebno skrbništvo je pravna zaštita za djecu i starije osobe lišene poslovne sposobnosti. Osoba pravnik sa pravosudnim ispitom priznat ćete danas, u odvjetništvu, u sudu ili bilo gdje ima daleko veću plaću nego u Centru za posebno skrbništvo. Kada vidite broj predmeta stalnih službi, 69 i tih 34 općinska suda, pitanje je o kvalitetnosti zastupanja [[Upadica Radin: Hvala.]] tih ljudi na sudovima. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor, gđa. Opačić.
Bez obzira na to što oni imaju niže plaće nego drugi i što nisu plaćeni po odvjetničkoj tarifi, ja mislim da ti ljudi doista dobro rade svoj posao i kada bi ih se zaposlilo malo više i kada bi se ulagalo u permanent u njihovu edukaciju, ja mislim da bi to doista bio centar koji bi u potpunosti opravdao svoje postojanje, mislim da je to već i sad.
G. Ćelić.
Poštovana kolegice Opačić. Dakle, pitanje Centra za posebno skrbništvo, već sam to spomenuo, pitanje rješenja poslovne sposobnosti je nešto pozitivno što treba pohvaliti, što ste vi za vrijeme obnašanja službe ministrice napravili kao korak naprijed u pravima i djece i osoba s invaliditetom. Ja bih ovdje ipak naglasio da je važan interdisciplinarni pristup. Naime, suradnja centara za socijalnu skrb i Centra za posebno skrbništvo je gotovo na svakodnevnoj razini, ali imate situaciju gdje je Centar za socijalnu skrb predlagatelj za imenovanje posebnog skrbnika i onda je konzultacija sa psihologom ili socijalnom radnicom iz tog centra sukob interesa. Dakle onda ti psiholozi i socijalni radnici ne smiju davati svoja mišljenja, ali ono što treba svakako naglašavati, da uvijek treba saslušati gotovo djetetovo mišljenje, uzeti ga u obzir pri donošenju odluke, ali treba voditi računa da se razgraniči volja djeteta, znači njegovi subjektivni interesi od objektivnih interesa.
Gđa. Opačić, odgovor.
Slažem se s vama kolega Ćelić, dakle, upravo zbog toga mi se i čini da je potrebno vršiti stalno edukaciju tih ljudi upravo zbog ovoga da bi oni znali razgovarati sa djetetom od 2 godine i 5 i 7 i 11 i razlučiti ovo doista što ste vi rekli i dobiti jednu pravu realnu sliku, a ako ne mogu u centru, vi i sami znate, postoji u gradi i Poliklinika za zaštitu, postoje neke druge udruge po drugim gradovima, tako da ima puno stručnjaka i izvan sustava s kojima se može surađivati i oni uredno i surađuju.
Gđa. Jeckov.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče. Poštovana kolegice. Osobno smatram i to sam u svojoj raspravi istakla, da treba imati psihologe ili defektologe ili pedagoge kao stručne radnike samo kao pomoćno, pomoć posebnom skrbniku prilikom i provođenja razgovora, između ostalih aktivnosti. U javnoj raspravi mnogobrojne su bile kritike upravo na račun miješanja ovlaštenja centara za socijalnu skrb i centra za posebno zastupanje. Zanima me, mislite li vi da bi na ovaj način, ukoliko bi se Centar za socijalnu skrb tek umiješao kao pomoćno tijelo, da bi zaista i na takav način pomagali ili smatrate da su potrebna nova zapošljavanja?
Gđa. Opačić.
Ja mislim da, dakle rekli smo da ima vrlo malo stručnjaka u ovom cijelom području, tako da mislim da treba koristiti sve i koriste ljudi sve, dakle i udruge i određene poliklinike i dijelove u zdravstvenim ustanovama i djelatnike centra, svi se oni međusobno pomažu naprosto jer svatko za njih ne može sam. Ja mislim da bi ovdje trebalo puno više zapošljavati pravnike, moje mišljenje je i dalje to jer oni idu na sud, oni su tu opterećeni, dakle neće opet moći socijalni radnik otići na nekakvu sudsku parnicu, evo mislim da je bolje bilo u tom smjeru ići, ali ako je odluka takva da se još dvije pomagačke skupine zaposle, evo voljela bih samo da to na neki način dobro funkcionira u Centru za posebno skrbništvo.
I na kraju gđa. Glasovac.
Poštovana kolegice Opačić. Ja se slažem s vama u dijelu gdje dovodite u pitanje dvostruku nadležnost, zapravo istu nadležnost i centara za socijalnu skrb i ovog što se pokušava uvesti u centre za posebno posredovanje. I slažem se čak i sa ovim sad što ste izrekli u replici. Držim da je nužno ulagati u veći broj stručnjaka, znači socijalnih radnika, pedagoga, socijalnih pedagoga, psihologa, u centrima za socijalnu skrb, znači bolje ih stručnije ekipirati, isto tako bolje i stručnije ekipirati centre za posebno zastupanje s većim brojem pravnika jer zapošljavanjem psihologa i socijalnih radnika u ove centre nećemo smanjiti broj predmeta i većem broju ljudi učiniti uslugu dostupnijom. A hoćemo ako njih zaposlimo u centre za socijalnu skrb, a ovdje budemo zapošljavali pravnike.
Hvala lijepo. Odgovor, gđa. Opačić.
Da, pa upravo je to nešto što cijelo vrijeme pokušavam reći, da, mislim da ove ljude je puno bolje zaposliti u centrima za socijalnu skrb a u samom Centru za posebno skrbništvo, dakle pravnike koji idu na, na ročišta i kojima je to često puta problem jer ih je toliko puno da oni i taj dio ne stignu obaviti, a ovo još jedanput ću reć, teško će biti surađivati na ovaj način, ljudi koji su posebni skrbnici su već educirani ovi koji sada rade, a ove nove koje ćete zaposlit morate ozbiljno educirati za razgovor sa djecom i oni kada dobiju volju djeteta, jedino tako autentičnu mogu tu volju i braniti na sudu.
Sada raspravu ima g. Ante Babić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS, poštovana državna tajnice sa suradnicom, poštovane kolegice i kolege, dakle intencija ovoga zakona je da centar sa javnim ovlastima prerasta u ustanovu i zapravo o tome bismo trebali pričati, ali smo iskoristili svi ovu prigodu da govorimo za Centar za posebno skrbništvo, probleme s kojima se oni zapravo susreću i kako na najbolji mogući način riješiti zapravo prava djece odnosno zaštite djece, a i odraslih osoba kojima je oduzeta poslovna sposobnost. Dakle, treba se prisjetiti da je ovaj centar osnovan 2014.g., dakle danas radi već 6.g. temeljem Obiteljskog zakona, međutim tada su se uzburkale određene stvari, pa je, bile su izmjene i dopune Obiteljskog zakona i 2015.g., znate da je on poslan na ocjenu ustavnosti zbog određenih stvari koje su se tada dogodile, do danas se taj dio nije riješio, ali je Centar za posebno skrbništvo i dalje radio svoj posao, kažem na korist svojih korisnika i to treba priznati da je tako, ja se nadam na jedan vrlo kvalitetan način. Centar za posebno skrbništvo kao takav ima 12 iznimno teških zadataka odnosno vrlo osjetljivih zadaća, o njima je dobro govorila kolegica Jeckov i zapravo je nabrojala sve te zadaće vezane za postupke pred sudovima za djecu, od osporavanja majčinstva i očinstva u bračnim sporovima i drugim postupcima, u postupku izricanja mjere zaštite osobnih prava i dobrobiti djeteta u postupku donošenja rješenja koji zamjenjuju prestanak o posvojenju itd., itd. da sad sve to ne nabrajam, a svaka stavka je bitna. Međutim, treba se prisjetiti kako zapravo su te osjetljive zadaće u našemu društvu izazvale niz senzacionalnih stvari koje su se dogodile medijskih sudskih, pogotovo kod zaštite djece. Neću ih posebno napominjati, ali sjetite se slučaja iz Splita gdje je majka Hrvatica, a otac Talijan sada navodno iz Siska gdje je opet otac Talijan, majka Hrvatica, sjetite se slučaja u Zadru, svih tih nemilih događanja kod medijskih eksponiranih osoba i tada smo manje-više uglavnom napadali Centar za socijalnu skrb ne vodeći računa o tome, ne vodeći računa o tome da je zapravo sud taj koji donosi rješenje, a centar odnosno i Centar za posebno skrbništvo i ljudi iz Centra za socijalnu skrb provode, provode ta rješenja. Često i ovo što je rekla kolegica Sabina Glasovac, a i kolegica Jeckov danas, vrlo traumatična za, za samu djecu i ja se, ja se s time slažem. Dakle, ne ponavljajući ove zadaće, drago mi je da ih je kolegica Jeckov spomenula, mislim da je to dobro, ali evo nešto o čemu bismo možda trebali razmišljati. Dakle, centar danas kao takav prijedlogom ovog zakona u prvom čitanju, nadam se i određenim poboljšanjima koje smo danas ovdje čuli koja se mogu dogodit do drugo čitanja, pa ostaje ustanova i kao takva naravno mora donositi određene akte za samu ustanovu. Međutim, ostaje problem onoga što je kor biznis, kako je rekla kolegica Glasovac, ovoga centra, to je pravna zaštita. Uglavnom, većinom i zapravo bi to trebali biti pravnici sa pravosudnim ispitom jer oni zastupaju te ljude pred sudovima. E sad, u samom obrazloženju ovoga zakona vi ste kao predlagatelj naveli točan broj predmeta u 2017. i 2018.g. i volio bih da to problematiziramo ovdje. Dakle, iz 2017.g. bilo je 5635 predmeta i kada ih podijelite sa brojem onih koji su zaposlenih, tada 19, ispada da su imali po svakoj takvoj zaposlenoj osobi 296 predmeta, gotovo svakodnevno su morali rješavati jedan predmet. Sad se postavlja pitanje kvalitete, kako i na koji način, kolegica Jeckov je govorila da i zbog nedostatka nemogućnosti, ne znam, vozila ili dolaska na te pojedine sudove neka su se rješenja sama donosila, a da tu nije bilo posebnog skrbnika, što je još gore recimo za djecu. U 2018.g. je bilo 7088, kad to podijelite sa 19 djelatnika, to je 373 predmeta po djelatniku, dakle jedan dnevno i više od jednoga dnevno. E sad, kad vidite 34 općinska suda odnosno 69 stalnih službi, primjerice u Splitsko-dalmatinskoj županiji, dakle 3 posebna skrbnika moraju ići na nekoliko općinskih sudova odnosno stalnih službi ako hoćete od Dubrovnika, Metkovića, Ploča, Opuzena, Imotskog, Vrgorca, Sinja, Trogira, Kaštela, da ne govorim o otocima na Hvaru, na Hvaru i Supetru. Kako i na koji način? Prvo, tehnički mogu doći i nazočiti, vremenski obaviti to kvalitetno, na kvalitetan način i zastupati svaki takav predmet na sudu, jako teško. Pogledajte recimo ovaj dio vezan za Slavoniju odnosno za Osijek gdje imamo dislociranu službu sa 4 djelatnika koji imaju položen pravosudni ispit jer drugačije ne mogu zastupati, dakle tu od samog Osijeka imate Županju, Vinkovce, Vukovar, Novu Gradišku, Slavonski Brod, Viroviticu, Požegu, Beli Manastir, Donji Miholjac, Požegu itd., dakle jako teško, o tome je trebalo razmišljati. Kad sam govorio recimo iz vremena 2014.g. zapravo se govorilo i o tome. Ovo što kolegica Opačić kaže, slažem se, zašto ne, centar je zaživio kao takav, ako je on potreban i ispunio svoju obavezu i svoju zadaću, ako kvalitetno zastupa na sudu pogotovo prava djece u ovom slučaju osoba lišenih poslovne sposobnosti onda ga moramo ojačati, dakle teško je povećavati plaću, ona nije atraktivna za te djelatnike u samom Centru za posebno skrbništvo oni bi morali biti jako dobro ekipirani, oni bi morali imati svoje mobilne timove kada se dogode određene stvari, kažem na koje danas možda zaboravljamo, a izazivale su senzaciju u našem društvu i tada smo svi bili senzibilizirani za takvim slučajevima, a zapravo nismo govorili o tim ljudima. Dakle, ljudi koji rade u Ministarstvu demografije, obitelji, mladih i socijalne politike, kada bismo samo kao saborski zastupnici vidjeli broj zakona koji se tiču samog ministarstva i ono što rade djelatnici centra za socijalnu skrb i Centra za posebno skrbništvo to je iznimno obiman, ali i osjetljiv posao. Mi svim tim djelatnicima tražimo doslovno svaki zarez u provedbi zakona, a znamo da rade sa živim ljudima, istraumatiziranim ljudima i u situacijama zapravo kada je jako teško donositi odluke bez određene stručne analize i ljudi koji to mogu pratiti. Oni zastupnici možda ovdje u Hrvatskom saboru koji to ne znaju volio bih da se upoznaju sa takvim slučajevima i praćenjem jednog takvog slučaja od početka do kraja, pa bi vidjeli da je to iznimno težak i složen posao, naravno gdje postoji i subjektivna i objektivna odgovornost, ali siguran sam u dobroj namjeri, bona fide za one osobe o kojima se to radi prvenstveno kada se radi o djeci. Ja sam uvjeren da svi ti djelatnici rade jedan dobar i kvalitetan posao i zaslužuju naše poštovanje. Posebice kad vidite ovaj broj predmeta i broj ljudi koji rade u Centru za posebno skrbništvo onda se stvarno moramo zapitati, za Boga miloga koliko ti ljudi ulažu truda provesti sa svakim predmetom pojedinačno i još ako im moramo preklapati određene stvari koje bi centar trebao raditi, da bi suportirao Centar za posebno skrbništvo i da ne bi gubili vrijeme na tome onda moramo razmisliti da do drugog čitanja, ako postoje takve stvari onda se one trebaju promijeniti i drugačije definirati. Inače, kad govorimo o Centru za posebno skrbništvo onda također moramo imati na umu, da ukoliko ne odradimo i ovaj drugi dio administrativni, tehnički, kako god i bolju ekipiranost teško ćemo dostići onu razinu kojoj svi težimo, a to je da svi oni koji imaju postupke na općinskim sudovima ili stalnim službama zapravo dobiju jednu adekvatnu, a prvenstveno kvalitetnu zaštitu za one koje zapravo zastupaju na općinskim sudovima ili stalim službama. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva je poštovane zastupnice Maksimčuk, izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega svi su se u današnjim raspravama složili da imamo mali broj posebnih skrbnika u odnosu na broj predmeta koje imaju u Centrima za posebno skrbništvo, ali i vi ste se, a i prethodnici dotaknuli preklapanja nadležnosti centara za socijalnu skrb i Centra za posebno skrbništvo. Pa vaše mišljenje kako evo do drugog čitanja razgraničiti te nadležnosti? Hvala.
Poštovani zastupnik Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Maksimčuk, dakle to je proizišlo iz današnje rasprave ovo što vi govorite. Paralelizmi nikakvi nisu dobri, dakle raditi nešto što radi centar primjerice tražiti mišljenje djeteta i da to još radi i posebni skrbnik, mislim da nije dobro, mislim da je centar toliko ekipiran da se njegovo mišljenje treba uzeti kao kvalitetno i stručno mišljenje. S druge strane, radimo dodatan posao, dakle dodatan posao i posebnim skrbnicima što zapravo nije dobro i trebalo bi o tome, o tome razmisliti. Ponekad nam se čini samo da se recimo u centrima za socijalnu skrb treba ispuniti određena forma jer je predmet kao takav došao u centar za socijalnu skrb. Međutim, vjerujte mi da nije tako, da djelatnici u centru za socijalnu skrb i te kako paze jer svaki detalj koji im promakne nažalost nekada može biti koban ili izazvati nove traume, što sigurno nije dobro.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Jeckov. Zahvaljujem.
Zahvaljujem uvaženi potpredsjedniče. Poštovani kolega Babić zahvaljujem vam što ste me nekoliko puta citirali i želim samo ponovno istaći da jedan od, zapravo najveći problem Centra za posebno skrbništvo je potkapacitiranost. Iz godine u godinu imamo povećanje broja predmeta i kao što sam u svojem izlaganju rekla u 2018. imamo 4.468 predmeta koji su se odnosili na djecu i 2.620 predmeta za odrasle osobe, podijeljeno na 17 diplomiranih pravnika s položenim pravosudnim ispitom iznosi 417 predmeta u sporu, koji podrazumijevaju nekoliko, svaki spor nekoliko ročišta. Upravo na tu potkapacitiranost je upozorila i pravobraniteljica za [[Upadica: Hvala.]] ravnopravnost, ok.
Poštovani zastupnik Babić.
Hvala vam lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Jeckov, ne trebamo se vraćati u prošlost, ali smo tada upozoravali, zapravo trebali smo razmišljati kad se tiče Centra za posebno skrbništvo i samog socijalnog rada u RH, ja bih volio da se on decentralizira. Dakle, da se ne radi s razine ministarstva, oni mogu vršiti nadzor, ali da se on decentralizira od općina, gradova i županija i za ovaj slučaj koji je bio sada u Krapini zapravo to pokazuje. Dakle, daje ti određene ovlasti županije, nadzor mora vršiti ministarstvo, što je jako teško i o tome bi se dalo jako puno pričati. Dakle, volio bi da se dogodi ta decentralizacija. Tada smo razgovarali je li bolje da odvjetnici zastupaju svaki pojedinačni predmet u tim područnim odnosno stalnim službama i općinskim sudovima ili da imamo centar. Naravno da centar, centar može puno bolje raditi kad bi bio ekipiran, voditi evidenciju, imati određenu praksu, iz te prakse proizlazi [[Upadica: Hvala.]] i određena znanja itd., ali se sada vidi da je to problem po broju predmeta. Hvala vam lijepa.
Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Snježane Sabolek. Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege. U vremenima učestalih izmjena i dopuna zakona konstantno vodimo borbu s nedorečenim i neodređenim zakonskim odredbama. Nedorečene zakonske norme nažalost rezultiraju različitim tumačenjem, što rezultira šarolikom sudskom praksom koje građane naše zemlje dovodi često u neravnopravan položaj. Ono što nedostaje predloženom zakonu je uvid u postojeću praksu temeljem koje bi da je bilo suradnje s praktičarima koji zakon primjenjuju sigurno neka rješenja bila i bolja. Kada se donosio postojeći Obiteljski zakon istaknut je nedostatak što je zakon vrlo brzo po donošenju stupio na snagu, time da je bila odgođena primjena nekih odredbi. Zar mi svaki puta moramo ponavljati istu grešku da bi utvrdili da je to zapravo bila greška? Kao što smo već imali nažalost česte prilike čuti da su socijalni radnici i nedovoljno zaštićeni nadamo se i trebao bi ovaj zakon donijeti primjerenu i bolju zaštitu i za njihov rad. Socijalni rad je profesija koja se zasniva na humanističkim idealima i ljudskim pravima kako su ona konceptira u najvažnijim međunarodnim dokumentima. Sustav socijalne skrbi može funkcionirati samo i jedino ako socijalni radnici kvalitetno obavljaju svoj posao. Krajnji korisnici socijalnih mjera ovise o tim ljudima i prvi korak je da im osiguramo uvjete za rad. Sudjelovanje djece u sudskim postupcima tema je koja postaje interesom sve veće pažnje i fokusa zakonodavaca i svih onih koji odlučuju o njihovim pravima i interesima u postupcima koje vode. Pri tome moramo imati na umu da i Konvencija o pravima djeteta iz 1989. Europska konvencija o ostvarivanju dječjih prava iz 1996. jamče djetetu da bude konzultirano i da može i mora izraziti svoje mišljenje tijekom sudskog postupka u kojem se odlučuje u njegovim pravima i njegovim interesima. Posebno mjesto u sudskim postupcima imaju djeca koja u postupcima kada sudjeluju kao stranke o čijim osobnim i imovinskim pravima donose odluke, osiguravanje djeci i odraslim osobama zastupanje u sudskim postupcima od strane neovisnog tijela kao i kvalitetna zaštita njihovih prava. Moramo biti svjesni da htjeli mi to ili ne takvom odlukom utječemo na njihov život i njihovu budućnost. Ne smije se zaboraviti da djeca imaju pravo izraziti svoje mišljenje i da ono mora biti uvaženo. Treba doprinijeti zdravom promišljanju standarda i prakse povezane sa sudjelovanjem djece u sudskim postupcima. Odlučujući u parničnom ili izvanparničnom postupku u kojem dijete sudjeluje kao stranka uvijek je dobro pitati se jeli odgovor na pravno pitanje pred nama odgovarajuće, jesmo li donesenom odlukom postigli svrhu zbog koje se vodi takav postupak odnosno jeli donesenom odlukom osigurana dobrobit djeteta i najbolji interesi za dijete o čijim pravima i interesima se odlučuje. Sam smisao posebnog skrbnika djeteta je da bude prisutan u svakom postupku u kojem dijete sukladno zakonu ima položaj stranke, ali da se mora uvažiti mišljenje tog djeteta. Svakom djetetu se mora osigurati siguran ambijent, poštovanje osnovnih prava jer bez toga cjelokupno društvo uskraćujemo zapravo za bogatstvo koja nam djeca pružaju. Djeca su prioritet i to moramo imati na umu svake minute 24 sata na dan. Hvala vam.
Hvala lijepa. Sljedeća pojedinačna rasprava biti će poštovanog zastupnika Ivana Pernara. Izvolite.
Uvaženi predsjedavajući. Rasprava o sustavu centara za socijalnu skrb, nažalost godinama se vodi, a jedno krucijalno pitanje se ne dotiče, vezano je uz to što centri za socijalnu skrb oduzimaju djecu iz siromašnih obitelji. Znači ako ste vi recimo roditelji, majka i otac djeteta i bez novaca ste, imate objekt, znači kuću ili stan koji možda nisu adekvatni ili su recimo premali ili ne znam prokišnjavaju itd., vama će Centar za socijalnu skrb oduzeti vašu djecu. A zašto je to bitno? Ja mogu razumjeti da se djeca oduzimaju iz neke obitelji u slučaju da su zlostavljana u njoj, to mi je jasno, to mi je prihvatljivo i to je nešto što podržavam jer djeca koja odrastaju uz roditelje koji su recimo heroinski ovisnici, zanemaruju ih, nasilni su prema njima itd., djeca iz takvih obitelji disfunkcionalnih ona će nažalost završiti tj. velika je vjerojatnost da će i sami loše završiti. Međutim pitanje je zašto država siromašnim obiteljima uzima djecu? Zašto recimo kada u Hrvatsku dođe siromašna obitelj recimo iz Sirije koja nema jedne lipe u džepu, zašto država takvoj obitelji daje stan na besplatno korištenje, plaća režije itd., njihova djeca imaju pravo na besplatan vrtić, a recimo neka siromašna obitelj iz Hrvatske koji su hrvatski državljani, koji su recimo podstanari, nemaju za stanarinu ili štogod već ili kažem imaju neadekvatnu kuću koja je ruševna, zašto njima država ne pomogne? E to je pitanje na koje ja ne mogu odgovoriti jer ne mogu razumjeti logiku ljudi koji besplatne kuće i stanove dijele azilantima iz zemalja trećeg svijeta dok u isto vrijeme u našoj vlastitoj državi se djeca oduzimaju roditeljima zbog siromaštva. Zašto recimo ako je EU humana kao što se predstavlja, ako je EU stalo do siromašnih ili obespravljenih, zašto ne napravi neki fond za hrvatske beskućnike? Zašto recimo stambeno zbrinjava ljude koji već danas žive u Hrvatskoj, ljude koji su već danas tu, ljudi koji žive u teškom siromaštvu, zašto njima ne pomogne? E, nema odgovora logičnog na, ni na to pitanje. Moja je pretpostavka da državu zapravo nije briga, moja je pretpostavka država želi djecu koja su razorena, moja je pretpostavka da država želi stvarati sustav koji duhovno, moralno i u svakom drugom smislu uništava ljude, a zašto, pa zato da bih lakše mogla kontrolirati. Ako vi djecu ostavite sa roditeljima koji su ovisnici i koji zlostavljaju, vi ste zapravo na neki način gurnuli tu djecu niz stranputicu. Dat ću primjer jedan optužbe protiv Filipa Zavadlava koji je optužen da je ubio trojicu u Splitu. Optužba kaže slijedeće, u medijima je bila, kao protiv njega gdje se njega denuncira kao osobu, kaže kao sa majkom je kao išao krast po crkvi. Pa evo ja vas pitam, da li je vjerojatnije da je majka povela malog Filipa da ide s njom krasti u crkvu ili je vjerojatnije da je Filip odveo svoju majku? To su pitanja koja se moraju postaviti. Ja iskreno sumnjam da bi mali Filip rekao majci, ej mama ajmo mi ići krast u crkvu, pod pretpostavkom da je ta teza koju mediji navode istinita. Znači, ako imate takvo ponašanje unutar obitelji jasno vam je da dijete u takvoj obitelji ne bi smjelo biti. I sve ono što se dogodilo u konačnici u Splitu jer rezultat sprege sustava odnosno njegovog ili nečinjenja ili krivog činjenja. Imate slučaj gdje se dijete ne izuzima iz obitelji iako je jasno kakva je majka osoba i u kakvim uvjetima djeca žive tamo, čemu su izloženi. Imate sustav gdje jedan od ubijenih je 2 mjeseca prije nego što je ubijen, sada, bio uhićen, u stanu su mu našli 270 grama heroina i pušten je na slobodu. Ma zamislite, zamislite vi to. Državni odvjetnik, DORH kaže ako imaš 270 grama heroina kod sebe ne moraš biti za državnu pritvoru pazite s kojim obrazloženjem, kaže to mu je prvi put da su ga ulovili s drogom. Gledajte vi se morate pitat i gospodine Reiner kao potpredsjednik sabora i vi svi drugi zastupnici. Da li je osoba u čijem stanu se nađe 270 grama heroina je li to njen prvi doticaj sa drogom? Da li vi mislite uvažene dame i gospodo i gledatelji koji danas ovo gledate, da je osoba kod koje je nađeno 270 grama heroina u stanu da je to njen prvi doticaj sa drogom. Ja sumnjam, ne vjerujem u to i stoga smatram da je državni odvjetnik trebao tu osobu lišiti na slobodu na dulje vrijeme odnosno zadržati u pritvoru barem par mjeseci da se pošalje poruka toj osobi, da nije normalno njeno ponašanje. Međutim, državni odvjetnik ga pušta na slobodu i u tom trenutku ja sam siguran da je ubijeni mislio da mu pravosuđe ide na ruku, da je izigrao sustav, da je taj državni odvjetnik koji je predložio, koji nije tražio ni pritvor, pazite nije tražio ni pritvor, za njega da mu je išao niz dlaku. Međutim, samo 2 mjeseca nakon što pada sa drogom on biva ubijen, ha, da je bio u zatvoru, bili bio danas živ, bi, tj. u pritvoru, bio bi živ, ali kao što sam rekao državni odvjetnik ga pušta na slobodu. Čitao sam i u drugim presudama suda u Splitu, daje se rad za opće dobro, za kile i kile droge se daju smiješne kazne od tipa godinu dana. To su pitanja. Onda čitao sam ovaj koji je bio osuđen na rad za opće dobro, za vrijeme dok je, kao radio za opće dobro opet je dilao drogu itd. Jednostavno sustav u Hrvatskoj ne funkcionira. Ja mogu razumjeti da policija kaže ne možemo sve dilere uloviti, ok, mogu razumjet da kaže ne možemo sve, ali one koje jeste ulovili zašto ti ljudi jesu i dalje na ulici. Zašto nema sustava koji bih jednog po jednog stavljao iza rešetaka? I na kraju želim postaviti pitanje u kakvom mi društvu živimo? Kakva je svijest ljudi koji nakon svega ovoga, znači imate užasnu tragediju, imate troje mrtvih, imate Filip Zavadlav u zatvoru, njegova dva brata ovisnici. Kakva to osoba netko mora biti da Filipovom bratu i nakon svega ovoga bude spreman prodavat heroin? Pa di je moralni kompas tih ljudi? Pa šta je s njima? Kakva je to država koja sve to vidi, sve to zna i sliježe ramenima? Smatram da sudovi preblago osuđuju dilere, smatram da policija čak i oni ljudi koji su pošteni u policiji kad vide kakve kazne dileri dobivaju i da ih se pušta na slobodu, smatram da policajci budu obeshrabljeni, demoralizira, da jednostavno ne vide smisao svog rada. I smatram da centri za socijalnu skrb u slučajevima kad bi trebali spašavati djecu iz kritičnih obitelji, kao i u onom slučaju gdje ste imali gdje je čovjek bacao djecu kroz prozor, nažalost to ne čine, kao i u slučaju Zavadlav, to ne čine. Ali čime se bave centri za socijalnu skrb? Pa evo, bave se mojom obitelji recimo. Rasprava zašto se Noa nije cijepio. To zanima centre za socijalnu skrb, a to što djeca čine razbojničke pljačke u Međimurju i naravno nitko tu djecu ne uzima iz obitelji u kojoj odnosno iz koje takvo ponašanje proizlazi. Nitko ne uzima djecu Zavadlavu iz obitelji, ali mali Noa njih zanima. Zašto? Vi se sami pitajte, moja pretpostavka zato jer smo se suprotstavili sustavu jer ne želimo biti pijuni globalne elite koji su naši životi bezvrijedni. I na kraju još jednom pitam državu, zašto se siromašnim obiteljima koja nemaju adekvatno stambeno, riješeno stambeno pitanje, stambeno ne pomogne, nego im se uzima djecu? A u isto vrijeme migrantima iz zemalja Trećeg svijeta dajete stanove na besplatno korištenje, plaćate im režije i njihova djeca imaju besplatan ulaz u vrtić. Moj Noa neće moći ići u vrtić, a oni će ići besplatno. Hvala.
Hvala. Sada će u ime predlagatelja govoriti završno poštovana državna tajnica Marija Pletikosa.
Potpredsjedniče. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Zahvaljujem vam na vašoj konstruktivnoj raspravi i iznesenim prijedlozima i primjedbama. Kao što sam navela na samom početku rasprave, donošenjem Zakona o Centru za posebno skrbništvo, jasnije i kvalitetnije se uređuju pojedina područja rada. Centar za posebno skrbništvo je važna ustanova i specifična u obavljanju svoje djelatnosti jer zastupa i štiti prava najranjivijih skupina u društvu, djece i odraslih osoba kojima je potrebna propisana zaštita. Osnivanjem Centra za posebno skrbništvo osigurani su minimalni uvjeti. U mandatu ove Vlade, Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku osiguralo je 13 novih vozila i sada ih ima 15. Zaposlena su 4 posebna skrbnika. U ovoj godini je predviđeno zapošljavanje 8-10 posebnih skrbnika za što su osigurana sredstva. Također je predviđeno otvaranje 4 nove podružnice. Nadalje, sve prisutnija specifičnost sudskih postupaka zahtijeva zapošljavanje i stručnih radnika, specijaliziranih za vođenje razgovora s djecom i odraslim osobama kao stručnih pomagača u, stručnih pomagača posebnom skrbniku. Još jednom zahvaljujem svima koji su svojim doprinosom pomogli u izradu što kvalitetnijeg propisa te predlažem Hrvatskom saboru da prihvati prijedlog Zakona o Centru za posebno skrbništvo. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Time zaključujem raspravu o ovoj točci, a o njoj ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Sad idemo na sljedeću točku, a to je: - Prijedlog Godišnjega provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2020. godine; Podnositelj Izvješća je Vlada RH temeljem čl. 31. Zakona o službenoj statistici. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Želi li predstavnik podnositelja dodatno obrazložiti Izvješće? Da. Poštovani državni tajnik u Ministarstvu financija Zdravko Zrinušić, izvolite.
Hvala lijepo poštovani g. predsjedavajući HS-a. Poštovani zastupnice i zastupnici. Kao što vam je poznato, svake godine Državni zavod za statistiku sa drugim nositeljima službene statistike, a na temelju samog Zakona o statistici, on se zove Zakon o službenoj statistici, izrađuje nacrt prijedloga Godišnjeg provedbenoga plana statističke aktivnosti za svaku pojedinu godina, tako i za ovu 2020. Nakon toga je Statistički savjet RH 2. listopada prošle godine isti i prihvatio i upućen je HS-u ... [[Govornik se ne razumije.]] njegovoga donošenja. Sam Godišnji provedbeni plan donosi se svaki godinu, a na koji se odnosi programski dokument u vezi statističke aktivnosti koji je trenutno na snazi, a ovaj Godišnji provedbeni plan odnosi se na zadnju godinu provedbe programskog dokumenta pod nazivom Program statističkih aktivnosti RH 2018.-2020. i isti se temelji na potrebama korisnika službene statistike i zahtjeva EU. Naime, osim nacionalnih modula radi osiguravanja podataka koji proizlaze iz potreba tijela državne uprave, znanstvene zajednice, šire zainteresirane javnosti, drugih korisnika u RH, u programu se navode i europski moduli budući je tijekom pristupanja EU poseban naglasak stavljen na integraciju našeg statističkog sustava u europski statistički sustav i omogućavanje usporedivosti statističkih podataka RH s podacima država članica EU. Kao što je poznato, jedan od glavnih zadataka statističkog sustava jest učinkovita i pravodobna priprema i diseminacija kvalitetnih statističkih pokazatelja koji održavaju ekonomske i društvene pojave i procese te osiguravaju korisnicima pouzdani izvor za analizu postojećeg stanja i donošenje odluka. Godišnji provedbeni plan obuhvaća pregled svih statističkih istraživanja odnosno razvojnih aktivnosti koje nositelji službene statistike namjeravaju provesti u prvom ... [[Govornik se ne razumije.]] a u skladu sa Zakonom o službenoj statistici to su 3 vrste istraživanja. Prva je statistička istraživanja na temelju neposrednog prikupljanja podataka. Po tom istraživanja čiji se podaci dobivaju iz administrativnog izvora ili metodom promatranja i praćenja i treća razvojne aktivnosti, popisi i druga opsežna statistička istraživanja. Što se tiče ovog Godišnjeg provedbenog plana predviđeno je ukupno 276 statističkih aktivnosti, od čega 155 na temelju neposrednog prikupljanja podataka, potom 85 na temelju administrativnih izvora ili metodom promatranja i praćenje te 36 razvojnih aktivnosti. Od ukupno spomenutog 276 statističkih aktivnosti, Državni zavod za statistiku planira provesti 229, dok će ostale aktivnosti provoditi drugi nositelji službene statistike i Zakona o službenoj statistici i programa statističkih aktivnosti 2018.-2020. odnosno HNB, Hrvatski zavod za javno zdravstvo, Ministarstvo financija, Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo zaštite okoliša i energetike i upravno tijelo grada Zagreba koje je nadležno za poslove službene statistike za područje grada Zagreba. Promatramo prema područjima statističkih istraživanja. Statistička istraživanja i projekti u 2020. odnose se na 6 područja. Što se tiče demografske i društvene statistike, planirana je provedba 70 statističkih istraživanja i projekata, dok se u području makroekonomske statistike planira njih 46, u poslovnoj statistici 99, statistici u poljoprivredi, šumarstva i ribarstva 39, statistici za više područje 21 i zaključno u tzv. ... [[Govornik se ne razumije.]] izlazu, jedno statističko istraživanje i to putem razvojnih aktivnosti. U odnosu na samo područje demografske i društvene statistike, ovdje bih samo želio naglasiti da je za listopad ove godine planiran intenzivan rad, odnosno tokom cijele godine, a u listopadu i provedba, intenzivan rad na pripremnim aktivnostima za provedbu popisa stanovništva koje se namjerava provoditi 2021., a probni popis bi se sada proveo kao što sam rekao u listopadu. On bi obuhvaćao uzorak od 100 popisnih krugova ili 10.000 kućanstava u 4 županije i u samom gradu Zagrebu. A popis stanovništva, kućanstava i stanova bi se provodio primjenom moderniziranih metoda prikupljanja uz testiranje, korištenje administrativnih izvora podataka. Što se tiče proračuna DZS-a za svoje aktivnosti koje sam maloprije spomenuo tijekom ove godine ukupno su planirana sredstva u iznosu 201,59 milijuna kuna, a od toga sa sami DZS je 177,95 milijuna kuna. Nadalje, u okviru financijskog plana Državnog zavoda za 2020. planirani su rashodi financirani iz općih prihoda i primitaka u iznosu od 150,64 milijuna kuna, potom tu su iz vlastitih prihoda koji nisu značajni, ali opet 248.800 kuna, a ostalih pomoći 190.000 kuna, pomoći EU u iznosu 757,480 kuna, ostale refundacije iz sredstva EU u iznosu od 16,12 milijuna kuna i Europski socijalni fond u iznosu od gotovo 10 milijuna kuna. Zaključno, u skladu s jednim od općih strateških ciljeva DZS kontinuirano nastoji povećati razinu uključenosti korisnika u proces definiranja statističkih aktivnosti, a aktivno … angažman … važan su preduvjet za daljnji razvoj i unapređenje službene statistike RH, posebice u pogledu zadovoljavanja korisničkih potreba. Stoga se posljednjih godina pri izradi Godišnjeg provedbenog plana statističke aktivnosti uključiti širi skup institucija kao i ostalih korisnika u procesu njegove izrade. Evo toliko, hvala vam lijepa na pažnji.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovane zastupnice Perić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, ravnateljice DZS-a sa suradnicom. Pa evo ja bih još jedanput samo istaknula da svi mi i u ovom Domu i inače u privatnom životu jako volimo isticati pojedine statističke podatke i istraživanja, a čini mi se da se nedovoljno pridaje pažnja upravo značaju i važnosti i preciznosti podataka koji se dobivaju bilo izravno, bilo neizravno, bilo posredno preko drugih institucija. Stoga želim reći da sve ovo što se i sada poduzima da se učine veći iskoraci i da se približimo europskoj statistici je jako važno kako bi imali točnije podatke i evidencije.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prva će u ime Kluba zastupnika HDZ-a govoriti poštovana zastupnica Marijana Balić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče Zrinušić, poštovana ravnateljice … sa suradnicom, kolegice i kolege. Prije svega želim istaknuti kako će Klub zastupnika HDZ-a podržati Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti RH za 2020. godinu. Godišnji provedbeni plan 2020. godine se odnosi na posljednju godinu provedbe novog višegodišnjeg programskog dokumenta kojeg je DZS izradio u suradnji s drugim nositeljima službene statistike, a na temelju Zakona o službenoj statistici. Prijedlog godišnjeg provedbenog plana koji je danas pred nama je vrlo iscrpan i sadržajan, on obuhvaća svih statističkih istraživanja odnosno razvojnih aktivnosti koje se planiraju provesti tijekom ove godine. Planom je propisano provođenje triju vrsta statističkih aktivnosti, znači statistička istraživanja na temelju neposrednog prikupljanja podataka, istraživanja čiji se podaci dobivaju iz administrativnih izvora ili metodom promatranja i praćenja te kao treća vrsta razvojne aktivnosti propisi i druga opsežnija statistička istraživanja. Sam državni tajnik nam je u svom izlaganju najavio koliko će se točno statističkih aktivnosti provesti po pojedini propisanim vrstama kao i koliko će ih provesti DZS, a koliko drugi nositelji službene statistike te naravno iznos ukupno planiranih sredstava za provedbu ovog plana. Pa da se ne ponavljamo u biti ono što želim još jednom istaknuti i dati naglasak je naravno jedno od područja istraživanja, a to je područje demografske i društvene statistike, budući ono predstavlja jedno od najvažnijih za RH. Svima nam je poznato kako se RH suočava sa dugotrajnim procesom negativnih demografskih kretanja koji se iskazuju u više segmenata, prije svega u padu nataliteta, starenju populacije, iseljavanju stanovništva iz RH. Tako primjerice statističke aktivnosti u području demografske i društvene statistike obuhvaćaju intenzivan rad na pripremi aktivnosti za provedbu popisa stanovništva, kućanstva i stanova za 2021. godinu kao i provedba probnog popisa stanovništva, kućanstva i stanova primjenom moderniziranih metoda prikupljanja podataka uz testiranje korištenja administrativnih izvora podataka, dok u području statistike migracija ono obuhvaća kontinuirano praćenje statistike, vanjske i unutarnje migracije stanovništva, opće stope i specifične stope migracije te podatke o međunarodnoj i privremenoj zaštiti, nezakonitim migracijama i dozvolama boravka. Stoga još jednom pozdravljam naravno sve aktivnosti koje se planiraju provesti prema predmetnom planu i naravno njegovo usvajanje. Budući da je glavna zadaća statističkog sustava učinkovita i pravodobna priprema i diseminacija kvalitetnih statističkih pokazatelja koji odražavaju kako ekonomske tako i društvene pojave i procese te osiguravaju pouzdan izvor za analizu postojećeg stanja. Hvala vam lijepa.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je HSU-a, SNAGA-e i nezavisnih zastupnika i Nove politike u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Tomislav Žagar. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS-a. uvaženi državni tajniče, poštovana ravnateljice sa suradnicima. Kolegice i kolege, nastojat ću u jednoj kratkoj raspravi u ime kluba reći nekoliko kritika koje se, nadam se da će ovoga, iako se iznose one i svake godine u godinu, koje nisu problem samo Državnog zavoda za statistiku nego uprave općenito, ali koje bi možda mogle poboljšati da se neki poslovi odrade bolje, kvalitetnije i da budu onda na usluzi prvenstveno i institucijama, ali i građanima RH kako bi na vrijeme mogli pratiti trendove ili tokove onoga što se u hrvatskom društvu događa. Pa dozvolite mi da iznesem neke od tih kritika. Što se tiče plana aktivnosti za 2020. g. oni ne odudaraju puno od dosadašnjih planova i tu nemamo značajnije primjedbe, međutim, ono što ne vidimo iz ovoga plana, a što nas zanima koji je to postotak tih aktivnosti ili anketa koja će u 2020. g. biti poboljšani u smislu da budu potpuniji, točniji nego u prošloj godini. Naime i EU komisija je dala određene primjedbe i kritike vezano recimo i za makroekonomske pokazatelje, oni jesu dostupni, ali kad se ulazi u njihovu srž, kad se traže neki točniji podaci ili mjerljivi pokazatelji, onda tu nedostaje puno, puno toga. Naravno u ovoj raspravi ne možemo ići, prelazi okvire tog problema, ali sasvim sigurno da je temeljni problem kako ga mi vidimo i u klubu i o čemu smo raspravljali je da se u RH, ona nije jedina zemlja u kojoj se to tako radi, postoje zemlje u kojima postoji drugačija praksa, dakle u RH se podaci ne prikupljaju na jednom mjestu, dakle Državni zavod za statistiku to i sam državni tajnik u svom obrazloženju govorio, često puta skuplja te administrativne podatke iz drugih izvora, mislim da u RH se na 11 mjesta skupljaju podaci, onda te podatke treba nekako preraditi, a Državni zavod za statistiku bi kudikamo bio efikasniji kad bi bio opremljeniji, naravno kad bi bilo više novca i kad bi se na jedno mjesto skupljali ti relevantni podaci. Zbog toga nam nedostaju neki podaci koji bi bili ključni, a u smislu posebno smislu ekonomskih pokazatelja. Druga kritika je sasvim praktična, a odnosi se na pronalaženje podataka unutar samog informacijskog sustava DZS-a jer podaci kad se nađu nisu kompletni, ali ono što je naj, naj, najveća primjedba, iako se i netko od prethodnih rasprava i tadašnji ravnatelj o tome nekako suprotstavio, malo se i uvrijedio kad su mu zastupnici to prigovorili, ta web stranica na kojoj tražimo podatke, kako bi rekli, nije user friendly, nije, ona nije dostupna. Čak i osobama koje su obrazovanije, teže te podatke tamo pronalaze. Ja osobno mislim da je komplicirana, nije logična, a posebno sa stajališta prosječnog građana. Npr. ako želite doći do podatka o zaposlenosti, skoro je nemoguće naći podatke za poslije 2013. g. Moraš baš, to bi neki rekli, korisnici, moraš rudariti po web stranici da bi našao neke podatke. Evo, primjer je zaposlenosti plaće prema županijama. To su uglavnom podaci u excel tablicama, DZS ima godišnje prosječne plaće tek za 2017. g., a mi smo sad u 2020. g. Isto tako, postoje podaci o registriranoj nezaposlenosti, ali to naravno nije isto što i stvarna stopa nezaposlenosti i ima podatke za aktivno stanovništvo, ali ne i stopu ekonomske aktivnosti. Zapravo, koliko je radno sposobnog stanovništva i koliko su oni aktivno zaposleni. To su podaci koji bi trebali biti dostupniji da se može lakše onda vršiti onda analize koje su i na tržištu rada, općenito ekonomske analize. Evo, sljedeći primjer. Podaci o dječjim vrtićima nam daju broj djece po dobnim skupinama, ali ne i postotak svake dobne skupine koja pohađa vrtić niti koji postotak djece po različitim županijama pohađa vrtić. Koja je poanta prikupljati podatke o vrtićima, ako glavni podatak o obuhvatu djece se prikazuje? Evo, to je npr. u tom primjeru je navedeno da ukupan broj djece koje su bila obuhvaćena nekim programom predškolskog odgoja i naobrazbe bilo je 1000, 139 378, od toga 67 216 djevojčica, 48,2%. Ali, nema podataka koliko ukupno djece u RH i koliko je ukupno obuhvaćeno predškolskim obrazovanjem, odgojem i obrazovanjem. Treća kritika koju želimo uputiti. To su podaci o siromaštvu po pojedinim županijama ili tzv. karta siromaštva. U 2016. je napravljena online karta siromaštva. DZS je dobio novac iz fondova iz Svjetske banke i tad se, ta karta siromaštva je napravljena na temelju podataka popisa stanovništva iz 2011. g. tako da, u tom smislu nismo napravili značajne pomake jer taj podatak bi nam izuzetno bio značajan, posebno danas, evo, 2020. g. i to bi mogli nazvati čak modernim statističkim izazovom da danas skupljamo podatke o podacima siromaštva po pojedinim županijama. Dakle, u ovom planu za 2002. g. nema tih podataka i sada da svoju raspravu i zaključim, ali imam i molbu jednu potpredsjedniku Sabora, ja se ispričavam, je li to moguće kolega Vlaho Orepić treba uzeti pola vremena, zaboravili smo se prijaviti, je li to moguće sada u ime kluba? ... [[Upadica se ne čuje.]] Nije moguće? Onda će pojedinačno. Dobro. Da zaključim ovu raspravu, dakle ove kritike nadam se da shvaćate da su samo kritike po poboljšanju. Svjesni smo i mi da neke stvari koje se odrađuju su uvjetovane i kadrovima i financijskim resursima i svemu, ali moramo i to je u prijašnjim raspravama bilo više puta naznačeno, moramo imati da kažem obzira prema tome da je 21. st., 2020. godina i evo, temeljno pitanje, zašto je popis stanovništva tek svakih 10 g. To uz današnju tehnologiju možda bit to moglo biti i prije, a onda i prikupljanje svih ostalih podataka. Nadamo se da će se to u budućnosti značajnije mijenjati. Vama želimo uspjeh u radu, a najvjerojatnije ćemo ovaj Izvještaj kad donesemo još odluku na klubu, prihvatiti kao takav. Hvala.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika je onaj HNS-a u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Milorad Batinić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče, državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo, vrlo kratko. Različito je mišljenje o statistici i o statističkim podacima. Sjećam se iz srednje škole, veli, što je statistika, točan zbroj netočnih podataka, na fakultetu je to bilo malo drukčije, ja bih rekao da je danas statistika točan zbroj objektivno dostupnih podataka. Izuzetno je važna u svim segmentima života i od društvenog i od čisto i svatko od nas subjektivno ako gleda, neovisno od gdje radiš, čime se baviš, da li od lokalne samouprave, regionalna, a pogotovo nacionalno. Probat ću vrlo kratko proći kroz neke, evo čisto i neka razmišljanja i sugestije, vjerujem da, ne samo da će se složiti sa mnom nego da i razmišljate u tom smjeru. Znači popis stanovništva. Nama iduće godine slijedi popis stanovništva, to je jedan sveobuhvatan, izuzetno zahtjevan posao i skup posao. E sad, kolega Žagar veli 10 godina, ja velim čemu 10. Hajmo posložiti sustav da svake godine na kraju godine podvučemo crtu i da znamo što se desilo u toj godini. Nakon 10 godina administrativna revizija i nakon 20 fizički, ukoliko se smatra. Zašto to govorim? Ne bih htio da me krivo shvatite, da šumu, drveće, pošto mi je to profesija, mi svake godine imamo na, pardon, 10 godina gospodarenja sa nekom sastojnom je redovna revizija, a svake, izvanredna revizija, a svakih 10 godina je redovna, ovisno o prirastu, o ovome, ali za svaku godinu se bilježi što se na određenom području radi. Da idem do detalja koliko je stabala bilo 2019., a koliko se stabala posjeklo, koliko ima 2021. Ako to mogu šumari već stoljećima, ne vidim razloga zašto to ne može država postaviti programe takve i takav pristup imati apsolutno o svemu. Pogotovo kad planirate, planovi, neovisno da li su srednjoročni, dugoročni, međutim, ukoliko nemate egzaktne podatke, pokazatelje, u planiranu, trendovi, pogotovo u današnje vrijeme, onda ste manjkavi i za projiciranje, a jednako tako i što možemo očekivati. Evo, čisto znam da razumijete bolje i od mene i koji su problemi, ali evo, čisto sugestija u kojem smjeru bi valjalo razmišljati. Recimo jedan podatak. Konkretno, statistika tržišta rada. Da li mi danas u Hrvatskoj točno znamo koliko ljudi radi, po dobnoj strukturi, po obrazovnoj, koliko je umirovljenika, to znamo, a koliko je radno sposobnih, koji nisu na tržištu rada ili koji ne rade, a nisu radno sposobni. Gdje to možemo dobiti? Mislim, zašto je to važno? Konkretno, mnoge naše tvrtke traže dozvole za uvoz radne snage jer je nema, a ja kažem da ima dosta rezerve upravo u ovom dijelu, radno neaktivnih koji nisu niti za Zavodu za zapošljavanje registrirani ili su brisani i tu je potencijal. Hajde, možda nešto zarade sa strane na crno ili su otišli van nešto raditi, isto na crno, itd. Ne bi li se tu, ne bi li, ja smatram da bi država imala interes da se zapikne u taj dio, da se vidi tko su ti, pa imamo podatke, zdravstveno osiguranje, svi su zdravstveno osigurani, ali kako doći do tog podatka, pa čak na razini lokalne samouprave, imenom i prezimenom. Imamo podatke centara socijalne skrbi, ukoliko je u sklopu socijale. Pokušao sam na razini grada to posložiti, međutim, meni bježi jako puno toga, previše čak. Ne mogu doći uopće do podataka. Ne mogu doći do podataka. Dođe investitor, ja velim, rekao, gledaj, kod mene je stopa nezaposlenosti 2,5%, ali ima prostor, ima radne snage koja nije niti na zavodu, ni fizički znači ne radi, slobodna je, ali koji su ti? Koji su ti? Znači govorim u smislu apsolutno da je ovo nužno, sve to treba međutim, možda da se i određeni podaci pokušaju, postoji uvijek prioriteti, nešto što je više važno, nešto što je manje važno, da se poslože neke i te statističke aktivnosti i ono što očekujemo dobiti po nekoj razini prioriteta. Mislim da nam je sad izuzetno važno što veća zapošljivost. Potencijal postoji upravo u ovom dijelu, oni koji ne rade. Nisu zaposleni, ne primaju mirovinu, a nisu niti na Zavodu za zapošljavanje. To je, vjerujte mi na razini RH, negdje više od regije do regije, izuzetno velik broj ljudi. A gdje su oni? Njih nema. Ali, zdravstveno osiguranje, itd., itd., a postoji potencijal da uplaćuju u zdravstveno, da uplaćuju u mirovinsko, itd., znači to je odgovornost države. Recimo, jedan detalj posebno je aktualan meni, a vjerujem svima, prije svega radi se o evo i ovih dana svjedočimo i u Zagrebu, onečišćen zrak, imamo područja, klimatske promjene itd., vidim da je u tom dijelu materijala statistike poljoprivrede i šumarstva i ribarstva, šumarstvo, da Hrvatske šume imaju točan podatak koliko je šumskog zemljišta, koliko je toga lovno, koliko zaštitno, za privatne šume isto imamo nešto pretpostavljam, međutim ako bi sada u odnosu, radio sam jednu analizu tamo '94.-te, '95.-te i po toj nekoj progresiji prirodne sukcesije, znači zapuštanja poljoprivrednih površina, mi smo na razini Varaždinske županije bogatiji za nekih 20, Bože, preko 5000 hektara šumskih površina. Prirodnom sukcesijom što je bilo poljoprivredno zemljište sad je postalo šuma, jeste da ima tu šikara, svega itd. Zašto govorim to? Puno se spominje emisija štetnih plinova, ali imamo pandan i proizvodnju kisika, povećanu, veća je od šumskog drveća nego što … [[Govornik se ne razumije]] Naravno, trebalo je napraviti aero foto snimke, nije to danas skupo, to nije danas skupo kao što je bilo prije nekih 20-30.g., vjerujem u suradnji i sa regionalnim ili lokalnim samoupravama, mislim da bi to bili izuzetno važni, vrijedni, vrijedni podaci iako je i temeljem Zakona o šumama privatno vlasništvo privatna odgovornost, pa čak i na toj razini, na razini … [[Govornik se ne razumije]] , da ne kažem koliko imamo neobrađenog poljoprivrednog zemljišta koji je to potencijal, koji je trenutno na odgovornost lokalnoj samoupravi, ali isto tako vjerujem da ste svjesni da i mnoge sredine lokalne samouprave, manje općine, znači manjeg fiskalnog kapaciteta ne mogu zaposlit poljoprivrednog redara i neće ni poljoprivredni redari riješiti u cjelini sve te probleme. Ja sam, evo čisto kratko, znači na ta dva primjera da pokušamo se fokusirati na ono što nam je u narednih nekoliko godina važno, što bi bio benefit za potencijale koje ima RH, ima toga još, ima toga još i da pokušate da sustav funkcionira, sad smo izmjerili jel tako, ajmo dopunjavat, programski da znamo, u 2019.g. toliko je novorođenih, skupljam od, iz, od ovoga pardon, ajde da pošaljemo dopis kolko je rođeno, pa idem do župnika daj mi ti, pa to usklađujem, pa mislim ljudi, mislim za RH, europsku državu u 21. stoljeću da bi ipak trebali imati na jednome mjestu sve to skupa. E sad, zašto sam rekao dostupnih podataka? Očito da neki podaci će i dalje bit lakše, neki teže dostupni, ali ako ne krenemo sa postavljanjem nekih novih, ne samo ciljeva nego i načina funkcioniranja sustava onda ćemo i dalje bit na ovome dijelu. Nadalje, kad sam govorio o ovom dijelu radno sposobnih koji koriste sve blagodati zdravstvenog sustava, a imaju potencijala privrijediti, staviti se u tržište rada, radno su sposobni, zašto ne, a kak doći do njih, kako doći do njih? Evo, neću duljiti, naravno Klub HNS-a će podržati prijedlog plana statističkih aktivnosti za 2020., volio bi da o ovim prijedlozima pokušate vidjet, razmislit, naravno to su sustavi koje treba izanalizirati, postaviti, pilot napraviti i vjerujem da možda kroz ajmo reć realno objektivno kroz 2 do 3.g. da se počne i na takav način funkcionirati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu i prvi će govoriti poštovani zastupnik Gordan Maras, izvolite.
Hvala vam lijepo g. potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, govorimo o jednoj tehničkoj stvari, ali vrlo važnoj kako bi vidjeli u kojem smjeru se kreće naša zemlja i kao šta kaže kolega Batinić definiciju statistike, ja se ne bi baš složio s time da se ona može interpretirati i ovako i onako, ona je dosta egzaktna, pokazuje trendove, pokazuje u kakvom se RH trenutku radi, situaciju u kojoj se nalazimo, da li daju rezultate određene reforme i zakoni koje hrvatski, hrvatska Vlada provodi i koje hrvatsko društvo ima na djelu i možemo se dotaknuti mnogih stvari, možemo se dotaknuti i reforme obrazovanja koja su puna usta HNS-u, vidjet ćemo danas da li će HDZ-ovci glasati po stranačkoj stezi ili onako kako osjećaju da bi trebali glasati, da li su fotelje od 6. mjeseci važniji od toga da se neke stvari pokrenu, ali ono što je bitno da vidimo da li možemo u nekim situacijama nešto još nadodati što bi mogli pratiti, anketirati i eventualno saznati od naših sugrađana. Evo neki dan smo slušali i mislim da je to bilo jučer u jednim njemačkim novinama, naš premijer je rekao da hrvatski građani ne odlaze iz RH kada govorimo o demografiji, to je prva točka ovog, ovog popisa šta ćemo pratiti, rekao je da hrvatski građani ne odlaze iz RH zbog toga šta je društvo neuređeno, korumpirano, što su nesretni ovdje jer nemaju jednake šanse kao i svi drugi građani EU nego odlaze iz Hrvatske da zarade. Evo to je bila izjava našeg premijera i ekspresno taj tren mu se javio jedan iseljenik odnosno naš građanin koji je otišao u Irsku i poslao mu jednu brutalnu poruku nazad i rekao ne, nismo otišli, ne želim sada koristiti riječi ovdje u sabornici jer su one bile od gnjeva i ljutne i vulgarne prema premijeru, ali suština onoga što je naš sugrađanin htio reći je da je otišao iz Hrvatske jer ne može trpjeti ovakvo društvo i želi društvo gdje će se osjećati dobro i gdje će moći raditi. Ne samo zaraditi, kao da u Hrvatskoj je imao ne znam kakve novce pa sada evo hoće još ekstra nešto zaraditi više van Hrvatske nego je htio raditi, htio je zaraditi svoju plaću i htio je od te plaće normalno živjeti. Znači poštena plaća za pošteni rad, to je ono šta su htjeli i šta hoće naši ljudi koji su otišli iz Hrvatske. Usporedno s tim žele zemlju koja će pružati jednake šanse svima, koja neće preferirati ovoga ili onoga zbog toga šta je član određene stranke ili zbog toga šta u ovom trenutku drži većinu u Gradskoj skupštini grada Zagreba ili Hrvatskom saboru jer to je nažalost nešta šta u ovim trenucima u Hrvatskoj dominira, gdje je to najvažnije, a ne da li je neko sposoban, stručan. Pa sada vidimo da je član Bandićeve stranke zamijenio HNS-ovca u ovome Fondu za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. To je hrvatska stvarnost i to određuje kako će se glasati o pojedinim pitanjima i to određuje šta ćemo i pratiti u ovim planu statističkih aktivnosti sljedeće godine. Tako da ja predlažem kolegicama i kolegama iz ministarstva da naš Zavod za statistiku napravi jednogodišnje istraživanje među našim ljudima koji su otišli van Hrvatske, a njih je preko stotinu tisuća koji su se odselili zadnjih godinu i nešto dana da vidimo zbog čega je to tako. Da li je u pravu premijer Plenković koji govori da su htjeli ekstra zaraditi i da nisu zadovoljni ovdje jer kao ovdje su mogli normalno živjeti, ali htjeli su više novaca ili su otišli kako bi imali mogućnost raditi i dobiti poštenu plaću za pošteni posao i živjeti u društvu gdje se rad cijeni, gdje se znanje cijeni, gdje se odgovornost cijeni, a ne živjeti u društvu gdje se cijeni izdaja birača, gdje se cijeni da li si se snašao, gdje se cijeni kada dobiješ ili tražiš posao da li imaš nekoga iz familije već u primjerice gradu Zagrebu gdje su čitave familije zaposlene preko veze u Gradskom poglavarstvu, znači ljudi jednostavno žele društvo pošteno i pravedno. I da li je to uopće toliko teško shvatiti? Ja mislim da nije, mislim da to svi mogu shvatiti i prihvatiti, jedino ljudi koji ne žive u svom vremenu i prostoru nego negdje drugdje govore upravo suprotno kao što je to rekao naš premijer za primjerice njemačke novine. Kada gledamo i tržište rada, kada gledamo i obrazovanje, skandalozno je da mi te podatke koje evo recimo tržište rada smanjuje se nezaposlenost isto zbog ovog demografskog razloga što ljudi odlaze iz Hrvatske i što je jednostavno nemoguće više naći kvalitetnog radnika u određenim branšama. Recimo u Zagrebu imate čitav niz profesija koje su tražene od onih koji ne treba posebno puno škole do onih koji su jako izrazito stručne, od medicine pa primjerice do ugostiteljske struke svagdje se traži netko. I plaće rasu, ali ipak ne dovoljno brzo kako bi kompenzirale mogućnost da živite u gradu Zagrebu na jedan dostojanstveni način. Obrazovanje, pa mi ništa i bilo bi dobro da napravimo jedno istraživanje i da dobijemo informaciju šta roditelji misle o ovoj reformi obrazovanja i ministrici Divjak koja isključivo u svojoj fotelji da bi odradila još određene projekte do kraja mandata i uspjela interesnim skupinama osigurati određene poslove koje uopće ne zanimaju učenici, koja mulja na sve strane. Evo rekla je da u nadoknadi prošli tjedan izostaje 2% učenika. Znači to je laž. Ja vam garantiram u mojoj školi u gradu Zagrebu 50% učenika nije bilo prisutno. Ako Zagreb možda drži nešto veći prosjek s obzirom na neke druge dijelove Hrvatske, ali i u drugim dijelovima Hrvatske se sigurno radilo barem o trećini učenika. I kada imate ministricu koja je u stanju izgovoriti takvu laž mrtva hladna ne bi li vjerojatno osigurala projekte prodavanja tableta bez kamere još ovu godinu nekome, onda čemu se dalje čuditi. Znači iskoristimo statistički zavod da napravi istraživanja zadovoljstva kvalitete pojedinih usluga koje država pruža, znači u obrazovanju da li su roditelji zadovoljni, šta ih muči, u zdravstvu da demaskiramo toga ministra Kujundžića koji ljudima objašnjava kako je zdravstvo super, a nitko živ to ne vidi, znači sa te strane nažalost, nažalost mi s ovim podacima možemo pratiti određene trendove koji su zabrinjavajući, ali ne dobijamo pravi feed back, a mogli bi uz male troškove dodatne jer ovo košta jako puno, imamo cijeli zavod koji se s time bavi, imamo znanstvenike, statističare, mogli bi napraviti kvalitetne ankete i istraživanja da vidimo šta ljudi zbilja misle o pojedinom resoru, koliki se napravio napredak i na kraju krajeva da ne moramo to gledati u aranžmanu komercionalnih tv kuća koje onda to naručuje, interes očito postoji, ne bi TV Nova ili RTL naručivali ankete da prate određena područja, da interes ne postoji. Ukoliko postoji interes pitanje je pravo zbog čega to država ne radi, vjerojatno zbog toga da ne dobije porezne rezultate nazad, jer ljudi kažu ukoliko ne znaš da je lakše, može biti trenutno lakše, ali dugoročno ništa nije održivo [[Upadica: Hvala]] tako da evo to je recimo jedan od mojih prijedloga g. potpredsjedniče da uvrstimo i ovakve stvari kako bi dobijali kvalitetni feed back. Hvala vam lijepo.
Hvala, moj prijedlog je da se držite vremena. Imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Željka Lenarta, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolega Maras, evo statistika je, kako kažu, zbroj netočnih podataka i podaci u statistici kažu da se smanjuje broj nezaposlenih, a mi nažalost opet imamo ljude koji, ne otvaraju se nova radna mjesta, koji ne nalaze posao u RH nego moraju otić van, imamo statistike po Zagrebu u kojima se hvale gradonačelnik, a vidimo kakva je situacija u gradu, posebno sa odvozom smeća, pa ja evo izražavam zabrinutost sa tim statističkim metodama da li se one pravilno provode ili su podaci koji se unose unutra frizirani, evo malo sumnjam u sve to, hvala.
Poštovani zastupnik Maras.
Hvala lijepa. Apsolutno, sumnja je opravdana, kad gledamo Grad Zagreb, kad gledamo, ljudi koji nas gledaju pitaju se zbog čega je grad prljav i zbog čega imamo probleme sa, sa otpadom i šta se to promijenilo u odnosu na prije? Odgovor je vrlo jednostavan, znači prije smo imali ne odvajanje otpada, sada imamo 3 ili 4 puta više kanti, a resursi su ostali isti i Čistoća se nije pripremila, grad se nije pripremio, gradska uprava, građani su se pripremili, oni odvajaju, ali to više u ovim kapacitetima ovi nisu u stanju odvesti i organizacija posla je manjkava i loša i sa te strane građani moraju shvatiti da nesposobnost i gradsku upravu koja ne valja jedino promjenom i promjenama možemo natjerati novu gradsku upravu da počne raditi bolje i da na kraju krajeva imamo čist grad.
Prije neg što pređemo na slijedeću repliku ja bi vas molio da se držite teme ovaj imat ćemo sad iznošenje stajališta, pa svako može govorit o kojoj god temi želi, vrlo brzo za 15-tak minuta. Slijedeće replike poštovanog zastupnika Beljaka, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani g. Maras, kada gledamo statistike i ja ću se složiti sa g. Lenartom, statistika je i za mene na ovakav način uz ovakvu metodologiju kako se radi frizirano i mrtvo slovo na papiru, ali i unatoč tome ta statistika govori jedno, a građani vide druge i vi kao čelnik opozicije u Gradu Zagrebu vidite treće. E sad, ja vas pitam, jeste li vi spremni odnosno spremate li se jer je očito da će i u Gradu Zagrebu nakon slijedećih lokalnih izbora doći do promjena jel ovako više ne ide, da li vi imate odgovore da se statistički podaci koji se sada friziraju da ubuduće kada vi i vaši partneri budete odgovorni za poslovanje, kompletno poslovanje Grada Zagreba, da se ti statistički podaci jednostavno poklapaju sa činjeničnim stanjem na terenu, dakle da li se pripremate uz vas i uz vaše partnere preuzeti napokon hrvatsku metropolu [[Upadica: Hvala]] odnosno budućnost hrvatske metropole [[Upadica: Odgovor poštovanog…]] i vratiti ju u 21. stoljeće?
…zastupnika Marasa.
Hvala lijepo kolega Beljak, pitanje je na mjestu i pitanje je očekivano zbog toga što građani opravdano žele promjenu u Gradu Zagrebu zasićeni godinama nečinjenjem i koruptivnim djelovanjem gradonačelnika i HDZ-a i kada bi maknuli na stranu korupciju koju treba odma eliminirati i to se može vrlo brzo napraviti i počistiti iz gradske uprave, ostaje ono što je bitno za građanima, šta im moramo osigurati, to je povećanje kvalitete života, da napravimo da se u gradu za novac koji građani plaćaju 10 milijardi kuna svake godine živi konačno na kvalitetan način, normalno da smo spremni, normalno da čekamo promjenu i normalno da sam spreman i osobno biti dio te promjene i siguran sam da će građani na slijedećim izborima odabrati novu stranicu za Grad Zagreb gdje više neće biti ni Bandića, ni HDZ-a, hvala vam lijepo.
Slijedeća pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Saše Đujića, izvolite.
Hvala lijepo g. potpredsjedniče, kolegice i kolege, pa kada pričamo o statistici ja mislim da je to jedna vrijedna disciplina i jedna znanstvena, znanstvena disciplina koja bi se trebala možda u stvarnosti i u sadašnjosti više koristiti, ne koristit selektivno, a to je upravo ono što se kod nas dešava, recimo često smo svjedoci pogotovo s one druge strane da se bacaju nekakvi podaci koji ne da nisu točni, nego nemaju utemeljenja u ničemu, a dovoljno bi bilo samo da pogledaju stranice, kolege iz HDZ-a stranice Državnog zavoda za statistiku, pa da dođu do nekih podataka, pa da se onda o tome govori. Evo recimo često se, često čujemo u ovom domu, a i u zadnjoj predsjedničkoj kampanji smo često mogli čut od sada već bivše predsjednice o iseljavanju mladih odnosno iseljavanju ljudi iz RH i onda se govorilo kako je egzodus iseljavanja počeo za vrijeme bivše Vlade Zorana Milanovića i kako je u biti, impliciralo se da je ta Vlada i Zoran Milanović krivi za iseljavanje ljudi iz RH, međutim to nije točno, bilo je dovoljno da oni koji to govore odu na stranice Državnog zavoda za statistiku da tamo pogledaju podatke recimo o iseljavanju u inozemstvu od 2011. do 2018. i onda bi se vidjelo da je egzodus iseljavanje iz Hrvatske počeo 2016., da je u 2017. bio rekordan, a da je u 2018. bio na nivou tih brojki. I sada kada pogledamo recimo iseljavanje ljudi iz Hrvatske 2012. 7.500 ljudi, 2013. 8.200, 2014. 12.100, 2015. 16.000 i onda dolazi 2016. godina premijer Andrej Plenković i ova Vlada 36.500 ljudi je tada napustilo Hrvatsku. 2017. gotovo 48.000 i 2018. 40.000. Dakle, u 3 godine ove Vlade preko 100.000 ljudi je napustilo zemlju i ne treba se nabacivati netočnim podacima. Dakle, moja poruka je HDZ odite na stranice Državnog zavoda za statistiku, pogledajte tamo te brojeve i tamo ćete vidjet točne podatke. Druga stvar, isto prije par mjeseci, ne sada kad pričam o Zavodu za statistiku, ali kada pričamo o tom načinu statistike ili brojenja dobili smo velebnu objavu i premijera i ministra Horvata kako je Hrvatska skočila za 7 mjesta na Doing Business ljestvici po lakoći poslovanja u Hrvatskoj. A u biti kad pogledamo podatke Hrvatska je skočila za 7 mjesta ali je još uvijek 18 mjesta ispod onog gdje je bila 2015. godine kada je HDZ preuzeo vlast u zemlji. Prema tome, kada koristimo podatke Državnog zavoda za statistiku ili nekih drugih međunarodnih institucija ili statističke podatke onda bi ih trebalo koristiti onakve kakvi oni jesu i da prikazuju relevantan prikaz stanja. Ovako se često nabacujemo nekakvim fejk njuzovima itd., ali zašto se onda ti podaci možda ni ne koriste. Evo, ja moram izraziti i određeno, zadovoljan sam radom Državnog zavoda za statistiku proteklih godina, ali moram izraziti nezadovoljstvo sa političkom smjenom čelnika te ustanove koje se dogodilo prije godinu, godinu i pol dana i mislim da takve stvari kada se politika petlja u te, na takav način u rad Državnog zavoda za statistiku da to onda ruši povjerenje u te institucije. Tako da te stvari bi trebalo izbjegavati, ali ja ne mislim da Državni zavod za statistiku radi loše, da loše prikazuje podatke. Statistika je jedna znanost, svi smo je imali na fakultetima, dakle podaci se mogu tumačiti i ovako i onako, ali ovoga bitno je da su oni točni i da se prikazuje. A ja sam sad na ovom primjeru iseljavanja samo htio pokazati kako je to kada se točni podaci ne koriste odnosno kada se bacaju bez veze nekakve informacije. Dakle, dovoljno je evo, Zavod za statistiku ima prikaz zadnjih 8, 9 godina i iseljavanje i kretanje prosječne plaće u Hrvatskoj i gospodarstvo i reforme i BDP i svi su ti podaci tamo, uvoz, izvoz vozila i ostali podaci i to se može koristiti, ali uvijek je dobro i gledat te podatke sa recimo odmakom zadnjih 5 godina, 10 godina, ne izvlačiti godinu po godinu kako kome što paše. Evo, to je što se tiče statistike i ovog izvješća. Izvješće je takvo kakvo je, kao i podaci i prikaz stanja koje, koje je realno odnosno onakvo kakvo je. Mi ga možemo tumačiti ovako ili onako, ali evo moj apel je samo da se koriste brojke i točni podaci i onda nećemo imati problema sa lažima, ali s druge strane evo i zadnji izbori i oni predzadnji pokazuju ja ljudi ipak imaju oči i da ljudi ipak vide šta se u zemlji dešava neovisno o onome što nam HDZ govori. Hvala lijepo.
Imamo dvije replike. Prva je poštovanog zastupnika Marasa.
Hvala lijepa. Kolega Đujić, u ovoj raspravi je bilo teško otići van teme što je sugerirao potpredsjednik Reiner jer kad pogledate popis onog svega što se prati, praktično je obuhvaćeno sve. I ako vas zanima pojedino područje normalno da ćete prokomentirati to i dobro je da ste ukazali na neke stvari bez obzira što možda vladajućima ili predsjedavajućem ne odgovara da otvaramo određene teme. Ali ono što sam htio, htio ovdje posebno napomenuti, kada gledate statistiku izvještaja nevjerojatno je da ljudi koji su sada u poziciji vlasti da koriste recimo jedan podatak statistički, a to je da se smanjuje nezaposlenost na način da se hvale s time, a svjesni smo svi toga da uz pad nezaposlenosti, ne raste zaposlenost. Jer kada bi to bila populacija koja bi nalazila radna mjesta u Hrvatskoj onda bi bilo logično da raste zaposlenost, ali u Hrvatskoj ni zaposlenost ne raste. Tako da tu se vidi kako se može igrati sa određenim statističkim podacima i u biti na kraju krajeva manipulirati njima. Hvala lijepo.
Odgovor poštovanog zastupnika Đujića.
To ste dobro primijetili kolega Maras i to je upravo na tragu onome što sam ja i govorio. Kada se točni podaci prikazuju selektivno. Tako nam se premijer Plenković i kolega Horvat hvalili na Doing Business ljestvici, a u biti smo još uvijek 15, 20 mjesta iza onog gdje smo bili kada su oni preuzeli vlast. Ista stvar je s ovom zaposlenošću. Smanjuje se broj, broj nezaposlenih, ne povećava se broj zaposlenih, fali nam radne snage. Ne samo to, dakle mi slušamo vapaj poduzetnika da se pomaknu kvote za uvoz radnika iz susjednih zemalja jer u Hrvatskoj nema dovoljno radnika. Dakle, di su ti ljudi? Ti ljudi su u inozemstvu, a to su upravo ovi podaci o kojima sam ja maloprije govorio. O ekspanziji iseljavanja u zemlji koja je krenula 2016. godine. Ima tu ljudi koji žele znanje, koji žele iskustva iz nekih drugih zemalja, ali puno više je onih koji su nezadovoljni stanjem u Hrvatskoj, korupcijom i tom slikom odnosno jednom nepravdom i odlaze u zemlje za koje misle da je pravednije. Ja se nadam da nakon ovih promjena 5.1. će krenut promjene u Hrvatskoj i da će se ljudi početi vraćati u zemlju.
Hvala. Slijedeća je replika poštovanog zastupnika Beljaka.
Hvala lijepa. Poštovani zastupniče i kolega Đujiću, govorili ste o određenim pohvalama i ja ću se priključiti tim pohvalama jer doista u Državnom zavodu za statistiku rade ljudi koji su od struke. No, ono što ste vi rekli to je najbitnije. Politika se u to ne smije, niti se ikad smjela miješati. Zato imamo podatke koji se ne slažu sa recimo podacima njemačkih statističkih zavoda. Dakle, mi govorimo o broju iseljenih u Njemačku o jednom broju, a Njemci govore, a nekako sam sklon ili skloniji vjerovati sređenim državama kao što je Njemačka da oni imaju točnije podatke što se tiče ljudi koji su iselili iz Hrvatske. Dakle, politika treba maknuti se apsolutno na bilo koji način iz te institucije gdje rade pošteni stručni stručnjaci i ljudi i tada će podaci biti takvi da se ni jedna politika neće moći igrati, nego će se moći sa egzaktnim i točnim podacima ili pohvaliti ili posramiti.
Odgovor poštovanog zastupnika Đujića.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Beljak, potpuno se slažem s vama i nije samo ovaj podatak koji ste naveli s Njemačkom jedini, mi imamo i podatke o izvozu, pa onda imamo jednu brojku izvoza recimo drvne građe koju prikazuje RH, a recimo Slovenija, Italija ili neke druge zemlje ispada 2 ili 3 puta više da je izvezeno. E sad, ili se lažiraju podaci ili u ovom slučaju ja čak mislim da se i krade, to moram tako reć jer zašto bi neko lažirao brojku izvoza, znači to drvo je negdje izašlo, ako je u Sloveniju ušlo 100 m3, a RH pokazuje da je izvezla 50, gdje je 50 m3, tko ih je prodo, na koji način, ali opet to je sve problematika funkcioniranja zemlje zbog koje mladi i odlaze. Još jednom ću ponoviti, slažem se potpuno s vama da u institucije kao što je i Državni zavod za statistiku i takav oblik institucija politika ne smije biti unutra ni milimetra jer to ruši povjerenje građana u te institucije, a onda se ni ne vjeruje podacima koji su u manje-više točni ili ispravni i ove anomalije koje pokazuju [[Upadica: Hvala]] netočne podatke također.
Slijedeća pojedinačna rasprava poštovanog zastupnika Beljaka.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS, kolegice i kolege, osvrnut ću se u nekoliko rečenica na dio ovog cijelog plana, a tiče se moje osobne struke, ja sam naime geograf po struci i pratim kretanje stanovništva gotovo već mogu reć 30.g. i bavim se time kroz povijest, a i kroz sadašnjost. Bilo je najava o uvođenju registra stanovništva, možda sam ja negdje to u ovoj cijeloj gunguli oko novogodišnjih i božićnih blagdana zametnuo, ali ne znam, evo prije nego što nastavim jel se s tim ide ili ne ide jel rasprava moja je u principu na tu temu, dakle da li se s tim stalo ili nije, samo kratko molim vas da ili ne, ide li se, nakon popisa, loše, vrlo loše. Popisi stanovništva 1991., 2011., 2001., '81., '71. su rađeni po metodologiji iz Austro-Ugarske, popis stanovništva iz 2011. ne odgovara istini, vi to kao statističari morate jako dobro znat, dakle razina pogreške + -10%, mi imamo disproporciju u broju birača i u broju stanovnika odnosno punoljetnih stanovnika, dakle tu nešto ne valja. Popis stanovništva davno kad su se radili, kad su se počeli raditi, 1857. je bio prvi popis stanovništva koji je provela Austro-Ugarska je bila tema među ljudima gdje su ljudi bježali, skrivali se u šume, prijavljivali manje zbog toga jer su mislili da je popis stanovništva nešto što će biti znači popis poreznih obveznika odnosno što će, umanjivali su ukupne brojke svega što su imali kako, jer su se bojali da bi možda morali plaćati veće poreze. Moderne države već '70.-tih godina u Europi uvode registre stanovništva, registar stanovništva sa 100 ili 150 internih nepovezanih u nekakve interne globalne mreže, dakle internih punktova, internih čvorišta, internih terminala koji se mogu nalaziti u tih 150 gradova ili općina otprilike u RH, mogu se organizirati vrlo brzo, vrlo jeftino, ažurirati na dnevnoj bazi i tada bismo pritiskom na jedan gumb znali u svakom trenutku točno koliko RH ima odnosno nema stanovnika. To vam je otprilike da na nogometnim utakmicama prije 20.g. je bila procjena nalazi se 30 000 gledatelja, sjećate se toga, svi, svi pratimo sport. Danas kada gledate utakmicu u Engleskoj ili ili, ne znam, u Italiji kaže vam točno na broj, 25341 gledatelj, dakle to se može, to je ta tzv. digitalizacija u kojoj se vaša stranka u koju se HDZ kune, kolko se ja sjećam već 6-7.g., a od toga ništa. Napravit ćete popis stanovništva, potrošit ćete 170 milijuna kuna više-manje, al otprilike je to ta brojka, a za 10 puta manji iznos se može napraviti registar stanovništva u roku od 2 mjeseca i taj registar stanovništva može vrlo brzo prerasti u registar imovine i registar svega, to se zove onda sređivanje sustava. Kada se sustav sredi onda više nisu moguće niti porezne prevare, nisu moguće u tom smislu, nisu moguće, moguća zatajenja određenih nekretnina, riješili smo desetine, ako ne i stotine tisuća sudskih sporova oko imovine kad se uvede i registar imovine, sve se to da napraviti, vjerujte mi to mogu bez ikakvih problema iz hobija uz vrlo mala sredstva napraviti studenti prve godine fakulteta, prve godine fakulteta, vi to jako dobro znate. Na taj način bi RH pokazala da je uređena država, mogla bi, mogla bi pratiti na dnevnoj bazi statistička kretanja i trendove i sukladno tome kao nezavisna, nepolitička institucija Državni zavod za statistiku bi mogao predlagati vladajućima iz bilo koje stranke što napraviti da se trendovi promijene ili nastavite samo tako dalje jer su trendovi dobri, dakle poradite na tome, popis stanovništva sa 10-tak tisuća popisivača od kojih 90% uopće ne zna što radi nego dođu da zarade 100, 200 ili 1.000,00 kn koliko ćete već dobiti gdje se ljudi skrivaju, gdje nema metodologije odnosno metodologija je stara iz Austro-Ugarske, ta je to praktički ista metodologija taj popis stanovništva je udarac u ništa, vjerujte mi govorim iz struke, govorim dobronamjerno jer podaci opet neće bit točni, dapače podaci će biti sa pogreškom, ne sad više + -10, nego + -15% i sa tim popisom osim kao sa papirom nećemo napraviti ništa. Popis stanovništva se da napraviti zajedno sa registrom, mislim da je to bila jedna od ideja koju sam čitao, ali taj registar stanovništva nema smisla ako se napravi da stoji, on mora biti ažuriran na dnevnoj bazi. RH nije prevelika država, RH nema previše stanovništva, RH na 100 punktova gdje radi 100 ljudi koji na dnevnoj bazi mogu ažurirati sve te podatke u broju rođenih, u broju umrlih, pa i sve ovo ostalo, može praktički svakog dana imati ažuriran i 100% točan popis stanovništva kao temelj za sve buduće strategije hrvatskih politika koje bi, ja se duboko nadam, sve stranke htjele da budu u pozitivnim trendovima i da se ide prema naprijed i da pokažemo da smo moderna država, a ne država koja koristi propise koji su se koristili u 19. stoljeću. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike, prva je poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Spominjali ste popis stanovništva na koje se nužno nadovezuje i popis birača jer mi smo jedna od rijetkih zemalja u svijetu, ako ne i jedina, u kojoj popis birača i stanovnika konkuriraju jedan drugome, znači vrlo su blizu po brojčanosti i po broju zbog toga što taj popis birača je nesređen godinama. I bizarnost te cijele situacije se vidi i po hvaljenju Ministarstva uprave da na prošlim izborima mrtvi neće moći glasati kao da je to postojao jedan standard do sada normalan. Sa te strane apsolutno treba uvesti reda i u jednu i u drugu kategoriju, posebno naravno i popis stanovništva, ali zbog izbora i vjerodostojnosti izbora i u popis birača. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovanog zastupnika Beljaka.
Kolega Maras, potpuno se slažem s vama i to je još jedna od stvari koja je ne čudna, koja je suluda da popis stanovništva i popis birača ne odgovaraju, to je jednostavno nemoguće, dakle to otvara sumnju, ne otvara sumnju, to jest izborna prijevara. Ako imamo otprilike 4 milijuna stanovnika, niko ne zna, ja sam uvjeren, pratim kretanja da nas više od 3 milijuna 700 ne živi u Hrvatskoj, a imamo 3 milijuna 800 ili 3 milijuna 900 birača, to je nemoguće. Dakle, to je razlika ne mala, ne zanemariva, ne statistička, to je razlika od pola milijuna ljudi koji su upisani i koji imaju pravo glasa. Da li su oni mrtvi, da li su oni negdje drugdje, da li su oni uopće postojeći, da li su to ljudi izmišljeni kao što su neki kada su skupljali potpise za referendum izmišljali ljude koje ne postoje, da li su ti ljudi izmišljeni pa ih netko naknadno kada se zatvore biračka mjesta upisuje da glasaju kak se spada to je otvoreno pitanje i to pitanje se treba riješiti jer inače su svi izbori ubuduće nelegitimni, jednostavno nelegitimni jer ne znamo tko bira.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Saše Đujića.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Beljak otvorili ste jednu jako dobru temu i potpuno ste u pravu. Evo to je jedan veliki problem popis birača. U mom gradu ima 4.800 punoljetnih stanovnika, a imamo 5.300 birača, dakle 500 ljudi koji tamo ne žive, a na popisu su birača i to nije normalno. Ja znam evo sada govori kolega Orepić iza toga, on se pokušao s tim isto boriti, mi smo i naša vlada je počela kolega Ranko Ostojić ovdje je to stalo jer to očito nekome paše i nekome to odgovara jer ima već u startu određen broj birača s kojima može manipulirati od lokalnih izbora pa sve do parlamentarnih i to je jedno pitanje koje s prioritetno mora riješiti. I meni je nevjerojatno da mi u zemlji pozivamo se svi na tu digitalizaciju, imamo neusklađene podatke, da imamo jedan popis birača i da imamo jedne podatke u popisu birača, druge podatke u MUP-u, treće podatke u Poreznoj upravi, imamo jedan totalni kaos neobjedinjenog digitalnog nekog sustava i svega. I možda ovaj prijedlog koji ste vi dali je jedan dobar model rješenja svih tih problema.
Hvala. Poštovani zastupnik Beljak.
Naravno da se slažem s vama, ha dakle suludi su primjeri. Evo ja mogu govoriti o gradu u kojem sam gradonačelnik već 11 godina. Grad Samobor ima po popisu stanovništva iz 2011. godine 38.000 stanovnika, dakle prema policijskim podacima u Samoboru postoji odnosno živi 42.000 stanovnika, a broj birača na ovim izborima je bio 36.000, dakle to su smiješne stvari, govorim o Samoboru. Kako je drugdje, ja to doista ne mogu zamisliti. Znam za još neke manje sredine, posebno uz granicu sa BiH. Vrgorac ima dvostruko više birača vjerojatno nego broj stanovnika. No, ponavljam uz dobru volju, uz malo financijskih sredstava deset puta manje negoli košta popis stanovništva, sve se to da regulirati i sve će se to regulirati, znate kada gospodine Đujiću, nakon sljedećih parlamentarnih izbora.
Sljedeća pojedinačna rasprava biti će poštovanog zastupnika Vlahe Orepića.
Poštovani predsjedavajući. Dobar dan. Drago mi je što moje kolege su na neki način proširile temu s kojom se ja uporno bavim i pokušavam riješiti čitav niz problema i zato danas želim govoriti na ovu temu. Znači plan statističkih aktivnosti u RH trebao bi kao i sve ostalo biti korisno nečemu i vjerodostojno korisno i davati jednoznačne odgovore na neka pitanja pa čak i politička. Znači ne može se dozvoliti da nekakav statistički podatak se može politički tumačiti drugačije. Pa u tom duhu područje u kojem vi možete dati značajan doprinos je upravo zaštita demokratskih procesa odnosno vjerodostojnost ishoda izbora u RH, iznimno bitno. Ja volim brojeve jer brojevi se ne mogu demantirati, znači imate tri područja gdje možete dati konkretne jednoznačne odgovore, to je vjerodostojni popisi birača, to je broj jedan. Znači što se malo spominje, a to je broj izbornih jedinica, mi u ovom trenutku imamo izbornih jedinica onoliko koliko god imamo, sve te izborne jedinice daju isti broj saborskih zastupnika što nije usklađeno sa brojem stanovnika i vjerujte mi Ustavom se može oboriti to. Znači rezultati sljedećih izbora se mogu tužiti ako ne dođe do nekakve promjene. Znači saborski zastupnik recimo iz Dalmacije u onom području gdje je veći broj glasova daje za jedan saborski mandat nego u nekakvoj županiji u Slavoniji, to je iznimno bitno. I sljedeći problem s kojim se susrećemo, a to je recimo što možete iščitati iz broja zdravstvenih osiguranika. Mi imamo značajno veći broj zdravstvenih osiguranika nego broja stanovnika. Znači mi imamo ogroman broj fiktivnog stanovništva u RH. Moja procjena minimalizirao sam je da je taj broj 250.000 i s tih 250.000 ljudi proizlazi 250.000 glasačkih prava prvenstveno na parlamentarnim i lokalnim izborima. Sad ću vam reći jedan katastrofalan podatak. Mi iz statističkih djelatnosti ne možemo znati koliko imamo državljana RH. Evo, dajte mi čovjeka u RH tko zna broj državljana RH, ja skačem lastu s Mostarskog mosta. Shvaćate me, nevjerojatno. A dobro. Na tragu ovoga imamo jedan fenomen, znači imamo fenomen gdje broj stanovnika, broj stanovnika je manji od broja birača. Pa sad recimo imam, volim brojeve rekao sam. Znači popis travanj 2011., izbori 12. mjesec 2011., razlika je u tome, znači imamo u slijedećim županijama više stanovnika nego birača Sisačko-moslavačka, Karlovačka, Ličko-senjska, Požeško-slavonska, Zadarska, Šibensko-kninska, Vukovarsko-srijemska i više birača znači od broja stanovnika te 42 grada i 153 općine. Točno vam mogu dati podatke ja ako vas zanima. Znači, gledajte sad i unazad ako odemo malo. Popis 2001. izbori 2007. broj stanovnika, broj birača veći od broja punoljetnih osoba za 568.097. Zatim, popis travanj '11. izbori u 12. mjesecu '11. popis birača veći, znači od travnja do 12. mjeseca popis birača veći od broja punoljetnih osoba za 605.827. Nevjerojatni podaci. Znači, kad uđete u provjeru podataka, kad se želite baviti ovom temom vidite da izvori koji mogu biti za ovakve podatke je MUP, DIP, Ministarstvo uprave i Državni zavod za statistiku. Vjerujte mi svi daju drugačije podatke o broju stanovnika, o broju birača. Nevjerojatno. Znači, šta želim apelirati? Da vaše aktivnosti moraju dati odgovore između ostaloga i na ovo. One moraju služiti nečemu, a prvenstveno u ovoj državi čemu sad u ovom trenutku što je najbitnije, čemu treba služiti je služiti da zaštite se demokratski procesi u RH. Da se ustanovi točan broj stanovnika, da se ustanovi točan broj zdravstvenih osiguranika što bi se trebalo poklapati, da se izbaci ovo fiktivno stanovništvo na neki način to se mora riješiti jer mi imamo ogroman broj, nesrazmjer broja stanovnika i ostalih davanja pa između ostalog pa i glasačkih prava. To se mora riješiti. Uostalom ako to budete radili bez odgovora na ova pitanja nemoguće vam dat uopće potporu za rad. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo više replike. Prva je poštovanog zastupnika Gordana Marasa.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine Orepić, kao i kolega Beljak i vi govorite o jednoj temi koja je zbilja bizarna u Hrvatskoj, a to je da je nesklad u popisima biračkim. Ovo što ste rekli je još jedna stvar koja ide korak dalje, a to je da naše izborne jedinice nisu usklađene sa brojem birača mada to se ponavlja iz izbora u izbore. I već prošli puta je Ustavni sud rekao da je moguće poništiti izbore. I sad pravo pitanje za vladajuće je zbog čega nisu predložili izmjene? Zbog čega taj nesrazmjer u broju birača odgovara HDZ-u? Jer da ne odgovara HDZ-u vjerojatno bi sredili. Ukoliko nismo u stanju srediti ni biračke popise kao Vlada RH da li smo u stanju srediti bilo šta u ovoj zemlji? Znači, mi imamo izborne jedinice koje ne odgovaraju [[Upadica: Hvala.]] izbornom zakonu.
Poštovani zastupnik Orepić.
Ja ne želim vas opterećivati s ovim što gospodin Maras, to nije vaš posao, da odlučujete kako će izgledati ova određena državna ili ovaj određena izborna jedinica. Međutim, šta je bitno točno? Vaša djelatnost mora moći ukazati na tu anomaliju koju imamo, a to je nesrazmjer broja stanovnika u određenim izbornim jedinicama i u odnosu na broj saborskih zastupnika koji daju u ovaj visoki dom. I to moramo dobiti odgovor iz vaših podataka i ti podaci moraju biti jednako tumačeni od svake politike. Znači nemoguće da bude drugačije tumačeno. I ako to napravimo, ako vaš rad bude takav da se jednoznačno može tumačiti, onda ste napravili svoj posao, ako ne niste ga napravili.
Slijedeća replika je poštovanog zastupnika Saše Đujića.
Hvala lijepo. Kolega Orepić, jedan, jedno od mogućih rješenja ovih problema o kojima govorimo, ali općenito rješenja svih problema je transparentnost i uvijek treba biti transparentnost. Vi ste sada dobro primijetili da mi nemamo broj, točan broj hrvatskih državljana. I to je jedan skandalozan podatak po meni, a s druge strane kada se vratimo samo malo unazad, recimo prije 10, 15 godina mi nismo ni mogli dobiti ni uvid u popis birača. Dakle, to je bilo prije 15-tak godina, danas političke stranke mogu dobiti popis birača, to je već smanjilo određene manipulacije. SDP je predlagao izmjene Zakona o predsjedničkim izborima prije mjesec i pol dana kada smo tražili da svaki birač koji dođe na biračko mjesto se potpiše kada preuzima listić. Dakle, kada bi bila takva transparentnost i kontrola i sve te mogućnosti i kad bi se smanjio prostor za manipulaciju onda možda ne mi bilo ni interesa da se i ovi podaci skrivaju i drže ovakvim jer onda ne bite imali ništa od toga da imate višak birača ako ne bite mogli manipulirati s njima. Dokle god je tako imamo mogućnost manipulacije.
Odgovor poštovanog zastupnika Orepića.
Vjerujem da vrlo jednostavno doći do situacije u kojoj ćemo klikom ulaskom na Internet moći vidjeti broj popisa birača odnosno ne popis, nego broj birača u svakoj općini, u svakom gradu, u županiji, izbornoj jedinici i državi. Znači, to je meni nevjerojatno da se to krije do nekakvi zadnji dan pred izbore i na taj način da se rješava. Znači, definitivno da bi napravili taj kvalitativni iskorak u izbornim procesima moramo biti iskreni jedni prema drugima i onemogućiti svakoga da manipulira popisom birača. Definitivno u ovom trenutku dešava se prevara na izborima također, zbog ovog fiktivnog dijela stanovništva što sam naglasio odnosno broja glasača i zbog tog nesrazmjera ukupnog, recimo gdje u odnosu na broj punoljetnih osoba koje sam već naglasio. Hvala.
Sljedeća replika je poštovanog zastupnika Beljaka.
... [[Govornik nije uključen.]] [[Upadica Reiner: Kolega Beljak, mikrofon.]] Sad dobro? [[Upadica Riner: Je.]] Možete mi vratiti vrijeme onda? Možete mi vratiti vrijeme? Hvala, stvarno ste gospodin, hvala lijepo. Igrom slučaja iz prve ruke znam kako su se slagale izborne jedinice tih nesretnih 10 izbornih jedinica koje ni tada nisu odgovarale pravom stanju na stvari, pravom stanju stvari, ne samo po broju stanovnika jer po broju je to još donekle bilo složeno, ali izborne jedinice su bile slagane političkim dekretom i naredbom da od 10 izbornih jedinica u njih 7 HDZ mora imati većinu. Zagreb, koji je danas i tada uvijek bio protiv HDZ-a je namjerno rastresen u 4 izborne jedinice. Namjerno. Dakle, te izborne jedinice, ne da ne valjaju, nego nisu nikad valjale i iz dana u dan valjaju sve manje i manje. Ja doista ne razumijem zbog čega se i dalje inzistira sad kad je vidljivo da to više ni HDZ-u ne odgovara jer gubi izbore, izgubio je euro parlamentarne izbore, izgubio predsjedničke, a teško će biti poraženi na parlamentarnim izborima, ja doista ne znam zbog čega to ne mijenjaju.
Poštovani zastupnik Orepić.
Reakcija na izborni, u izborni sustav je nužnosti i to se mora dogoditi što prije, opet nije to vaš dio posla i meni je to vrlo jasno, ovaj, međutim, ono što je jasno i ponovit ću još jedanput, vjerojatno sam vam već danas dosadio. Ne znam koliko imate autonomiju u tom vašem djelovanju, koliko možete, ali vaša aktivnost mora dati odgovore, koliko imamo stanovnika, koliko imamo državljana, koliko imamo birača, koliko imamo, to su 3 osnovne stvari i koje mora biti dostupne svakom građaninu RH klikom miša. Broj. To je moguće ostvariti danas, ako ne svaki dan, znači ažurirati na neki period ažuriranja, recimo mjesec dana, itd., jednostavno do te faze moramo doći. Ukoliko ne dođemo do te faze, uvijek će biti kalkulacija i opravdanih sumnji u nelegalnost izbora. Hvala.
Poštovani zastupnik Žagar.
Hvala. Kolega Orepić, vi ste otvorili najbitnije pitanje, temeljno pitanje koje se javlja i koje se tiče ovih ljudi danas ovdje. Npr. od zdravstvenog osiguranja ste to izvrsno detektirali. Podatke koji se prikupljaju se ne, statistički podaci se ne smiju promatrati izvan vremenskog okvira. Ako ih promatramo unutar vremenskih okvira, oni nam pokazuju trendove. Da bi to imali kvalitetno, moramo imati metode i načine sredstva za prikupljanje podataka koji su brži od same promjene podataka. Nama je to problem sustava. Nama su podaci, načini prikupljanja sporiji i od same promjene. Pa mi u danom trenutku, to se u matematici zove derivaciju, u tom računu nemamo stvarne pokazatelje nego kasnimo, mi uvijek kasnimo s tim pokazateljima. Pa tako evo i sad imamo, možemo razmatrati podatke iz 2017., ali kasno je, 2020. g. je sada. Koliko ima zdravstvenih osiguranika? I onda dolazimo na pitanje ljudskih prava. U medijima se postavlja pitanje da li supruga čovjeka koji je otišao u Irsku raditi koja je ostala u Hrvatskoj ima pravo na zdravstveno osiguranje ili ne. To je jedno od pitanja zdravstvenog sustava.
Poštovani zastupnik Orepić.
Ono što je bitno zaključiti, a to je da zadnja troje izbora mi imamo prosječnu vrijednost pola milijuna više glasača nego bi trebali imati. Na svim izborima i brojevi to govore. Kako 2007., kako 2011. i kako ovi zadnji. Tako da je to jedan ozbiljan problem koji mi moramo riješiti, a ovi izbori, upozoravam i koristim priliku da upozorim ukupnu javnost, ukoliko se ne da nekakva intervencija, nekakva intervencija u zakonodavstvu, u normu provedbe izbora, rezultati ovih izbora će biti utuživi. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Lenart.
Hvala g. predsjedniče, kolega Orepić. Nestašnost, želja za dobivanjem idućih izbora, sve se radi da bi se dobili glasovi na idućim izborima su glavni uzrok svega ovoga što se događa i izbornih jedinica i većeg broja glasača i tog sustava koji se na taj način radi, umjesto da konačno napravimo sustav koji će biti kvalitetan, koji će služiti razvoju RH, cijelo vrijeme politika diktira samo dobivanje glasova, friziranjem, lažiranjem, pa tako i postoji teorija o ukidanju JMBG-a jer navodno uz njega je bila vezana imovina građana, on je ukinut, ti podaci su nestali i nakon toga uvodimo OIB. Iza toga svega vidimo što se dešava, na koji način se prebacuje imovina, kako ona nestaje, kako neki ljudi se bogate preko noći, dolaze do imovina koja nikada nije bila njihova, znači zbrka totalna, a i uredi državne uprave ... [[Govornik se ne razumije.]] županijama [[Upadica Reiner: Hvala.]] tu će nestručnost porasti ... [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Odgovor, poštovanog zastupnika Orepića, izvolite. Time zaključujem raspravu o ovoj točci. Glasovat ćemo o njoj kad se steknu uvjeti i sad ćemo napraviti jednu stanku nakon koje će bit glasovanje kao što je bilo predviđeno. STANKA U 13,22 SATI.
Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti RH 2020. Podnositelj je Vlada, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti RH 2020. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 84 za, 33 suzdržana i 2 protiv donesen Godišnji provedbeni plan statističkih aktivnosti RH 2020. Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije za 2018. godinu, podnositelj je Financijska agencija. O ovoj točki dnevnog reda glasovat ćemo sukladno članku 44. stavku 4. Poslovnika Hrvatskog sabora. Sukladno prijedlogu matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: „Prihvaća se Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije za 2018. godinu“. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većino glasova 107 za, 1 suzdržan i 9 protiv donijet zaključak kako ga je predložilo matično saborsko radno tijelo.
Hvala predsjedniče. Na temelju članka 105. stavka 1. podstavka 3. i članka 161. stavka 1., članka 273. Poslovnika Hrvatskog sabora Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora podnosi Hrvatskom saboru Prijedlog odluke o imenovanju predstojnika Ureda predsjednika Hrvatskog sabora. Za predstojnika Ureda predsjednika Hrvatskog sabora predlaže se Tomislav Šimičević, prilog ste dobili CV.
Otvaram raspravu. Zatvaram raspravu i možemo glasovati. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke Odbora za izbor, imenovanje i upravne poslove. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 111 glasova za donijeta odluka kako ju je predložio odbor. Ovim smo došli do kraja glasovanja. Idemo sada na izbor imenovanja i razrješenja, molim predsjednika Odbora za izbor imenovanja i upravne poslove Antu Sanadera da obrazloži prijedlog odluka. Izvolite.
Na temelju Članka 105. stavka 1. podstavka 1., 2. i 3., Članka 161. Poslovnika Hrvatskog sabora Odbor za izbor i imenovanje i upravne poslove Hrvatskog sabora ponosi prijedlog. Za člana Odbora za europske poslove Hrvatskog sabora predlaže se Dražen Srpak jer je dana 7. veljače 2020. dužnost članice Odbora za europske poslove Hrvatskog sabora prestala obnašati Dragica Vranješ. Slijedeći prijedlog je za člana Odbora za vanjsku politiku Hrvatskog sabora predlaže se Damir Mateljan umjesto Romane Jerković koja je 1. veljače dužnost članice Odbora za vanjsku politiku Hrvatskog sabora prestala obnašati. Slijedeći je prijedlog za člana Odbora za obranu Hrvatskog sabora kojim se predlaže Vlaho Orepić. Slijedeći prijedlog je za člana Odbora za financije, državni proračun Hrvatskog sabora za koji se predlaže Dražen Srpak jer je 2. veljače 2020. dužnost članice Odbora za financije, državni proračun Hrvatskog sabora prestala obnašati Dragica Vranješ. Slijedeći je prijedlog za predsjednika Odbora za pravosuđe Hrvatskog sabora na koji se predlaže Peđa Grbin jer je dana 21. veljače 2020. dužnost predsjednika Hrvatskog sabora za pravosuđe prestao obnašati Orsat Miljenić zbog mirovanja zastupničkog mandata. Predlaže se i razrješenje člana Odbora za pravosuđe Hrvatskog sabora i tu se predlaže za člana Odbora za pravosuđe Hrvatskog sabora Ranko Ostojić. Predlaže se za članicu Odbora za obitelj, mlade i sport Hrvatskog sabora Mirela Ahmetović. Predlaže se za članicu Odbora za zaštitu okoliša i prirode Hrvatskog sabora Mirela Ahmetović. Predlaže se razrješenje predsjednika Odbora za poljoprivredu Hrvatskog sabora Tomislava Panenića, a za predsjednika Odbora za poljoprivredu Hrvatskog sabora predlaže se Slaven Dobrović. Predlaže se razrješenje potpredsjednika Odbora za regionalni razvoj i fondove EU Hrvatskog sabora Damira Matelja, a za članicu Odbora za regionalni razvoj i fondove EU Hrvatskog sabora predlaže se Marija Mačković jer je 7. veljače 2020. dužnost članice Odbora za regionalni razvoj prestala obnašati Dragica Vranješ. Predlaže se za predsjednika Odbora za međuparlamentarnu suradnju Hrvatskog sabora Damir Mateljan jer je 1. veljače 2020. dužnost predsjednice Odbora za međuparlamentarnu suradnju prestala obnašati Romana Jerković. Predlaže se razrješenje člana Odbora za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora Silvana Hrelje, a za članove Odbora za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora predlažu se Bojan Glavašević i Mirela Ahmetović. Predlaže se za voditelja izaslanstva Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini Mediterana Ante Babić jer je dana 7. veljače 2020. dužnost voditeljice izaslanstva Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini Mediterana prestala obnašati Dragica Vranješ. Razrješuje se zamjenik članka izaslanstva Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini Mediterana Ante Babić, a za zamjenika člana izaslanstva Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini Mediterana predlaže se Martin Baričević. Za zamjenicu člana nadzornog odbora Hrvatske banke za obnovu i razvitak iz reda zastupnika Hrvatskog sabora predlaže se Branka Juričev Martinčev jer je 7. veljače 2020. dužnost zamjenice člana nadzornog odbora Hrvatske banke za obnovu i razvitak prestala obnašati Dragica Vranješ. Predlaže se za člana nadzornog odbora Financijske agencije Anton Kliman jer je 7. veljače 2020. dužnost članice nadzornog odbora Financijske agencije prestala obnašati Dragica Vranješ. Predlaže se odluka o imenovanju predsjednika i članova Odbora nagrade Vladimir Nazor i prestanku mandata predsjednika i članova odbora Vladimir Nazor. Za predsjednik Odbora nagrade Vladimir Nazor predlaže se akademik Zvonko Kusić, a za članove Odbora nagrade Vladimr Nazor predlažu se akademik Zlatan Vrkljan, Branka Cvitković, prof.dr. Helena Sabljić Tomić, akademik Frano Parać, Goran Rako, Dinka Jeričević, Milko Šparem Blek i Branko Šmit. To je to.
Otvaram raspravu. Zahvaljujem se predsjedniku odbora. Zaključujem raspravu i dajem na glasovanje prijedlog odluka Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove. Molim glasujmo. Utvrđujem da smo većinom glasova 96 za i 1 glas protiv donijeli odluke kako ih predložio odbor. Ovime smo došli do kraja glasovanja. Sada je izbor imenovanja i razrješenja, a) Prijedlog Odluke o razrješenju potpredsjednika Hrvatskog sabora i b) Prijedlog Odluke o izboru potpredsjednika Hrvatskog sabora. Predlagatelj je Klub zastupnika HDZ-a na temelju Članka 172. i 272. Poslovnika. Prvo dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o razrješenju potpredsjednika Hrvatskog sabora Milijana Brkića. Molim glasujmo. Prvo tko je protiv? Tko je suzdržan? I tko je za? Utvrđujem da je većinom glasova 102 za i 2 protiv donesena navedena odluka. Drugo, dajem na glasovanje prijedlog odluke o izboru potpredsjednika HS Ante Sanadera. Tko je protiv? Tko je suzdržan? I tko je za? Utvrđujem da je većinom glasova 103 za i 1 suzdržani i 2 protiv donijeta odluka kako je predložio Klub zastupnika HDZ-a. Čestitam zastupniku Anti Sanaderu na izboru na ovu časnu dužnost.
Na temelju čl. 105. st. 1. podst. 1. i čl. 161. st. 1. Poslovnika HS, Odbor za izbor i imenovanje i upravne poslove HS predlaže odluku, prijedlog za člana Odbora za ustav, poslovnik i politički sustav HS predlaže se Saša Đujić jer je dana 21. veljače 2020. dužnost člana Odbora za ustav, poslovnik i politički sustav HS prestao obnašati dr. Orsat Miljenić. Predlaže se razrješenje predsjednika Odbora za vanjsku politiku HS dr. Mira Kovača, a za predsjednika Odbora za vanjsku politiku HS predlaže se Marijana Balić. Za člana Odbora za vanjsku politiku HS predlaže se Arsen Bauk jer je dana 18. lipnja 2019. dužnost člana Odbora za vanjsku politiku HS prestao obnašati dr. Branimir Bunjac. Predlaže se za člana Odbora za gospodarstvo HS Gordan Maras. Predlaže se za člana Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo HS Karolina Leaković jer je dana 10. srpnja 2019. dužnost članice Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo HS prestala obnašati dr. Marija Alfirev. Predlaže se za člana Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku HS Karolina Leaković i Damir Mateljan jer je dana 10. srpnja 2019. dužnost članice Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku HS prestala obnašati dr. Marija Alfirević i jer je dana 1. veljače 2020. dužnost članice Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku HS prestala obnašati dr. Romana Jerković. Predlaže se za člana Odbora za ratne veterane HS Vinko Grgić. Predlaže se razrješenje za predsjednika Odbora za izbor i imenovanje i upravne poslove HS Ante Sanadera, a za predsjednika Odbora za izbor i imenovanje i upravne poslove HS predlaže se mag. Miro Totgergeli. Predlaže se razrješenje člana Odbora za izbor i imenovanje i upravne poslove HS Mira Totgergelija, a za člana Odbora za izbor i imenovanje i upravne poslove HS predlaže se Martin Baričević. Predlaže se za članicu Odbora za predstavke i pritužbe HS Marta Luc Polanc jer je dana 21. veljače 2020. dužnost člana Odbora za predstavke i pritužbe HS prestao obnašati dr. Orsat Miljanić. Predlaže se razrješenje za člana Odbora za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo HS mag. Bernard Jakelić.
Otvaram raspravu. Kolega Pernar, vi ste se javili, izvolite.
Pa uvaženi predsjedavajući, htio bi reći da se u vrijeme ove neviđene krize mi danas bavimo kadrovskim križaljkama o kojima zapravo sudbina građana ne ovisi, ali zato sudbina građana ovisi o načinu na koji se Vlada suočava s ovom krizom, a nažalost Vlada to ne čini na ispravan način. Smatram da je besmisleno bavit se ovakvim temama odnosno ovakve točke stavljat na dnevni red dok je situacija u državi ovakva kakva je i kad tisuće ljudi svakog dana ostaju bez posla. Htio bi napomenut samo jednu misao, a to je da HZZ traži da nezaposleni imaju barem 9 mjeseci radnog staža u protekle 2.g., a mnogi ljudi koji sad ostaju bez posla nemaju taj uvjet da su radili 9 mjeseci u posljednje 2.g. i posljedično ostaju bez apsolutno ikakvih primanja i što je najgore bez mogućnosti da nađu novo zaposlenje. Vi ste toga svjesni. Ne da ne mogu novi, ne da ne mogu ljudi doć do novih poslova nego i ovi koji već imaju posao ostaju bez njih. I umjesto da se raspravlja ovdje u saboru, da se izmjene ti zakoni koji reguliraju uredbe HZZ-a, umjesto da država odredi određeni novac na koji bi svi građani trebali imati pravo, koji ne mogu radit u ovoj situaciji, koji nemaju radno mjesto, da im se omogući egzistencija, mi se ovdje bavimo time ko će zamijeniti koga u kojem saborskom odboru. Smatram da ste lišeni osjećaja za stvarnost, da ste jednostavno, živite u jednom virtualnom svijetu, okruženi ste svojim dodvoricama ovdje i ignorirate ono što se događa. Glas naroda se više ovdje u saboru ne čuje i što je najgore, jučer ste donjeli Zakon o civilnoj zaštiti bez rasprave, a sada se predviđa i nadzor građana odnosno pristup njihovim lokacijama bez sudskog naloga jer prije je trebao sudski nalog, danas više ako se prihvate ove izmjene, neće trebat sudski nalog vi zapravo prisluškujete odnosno planirate špijunirati vlastite građane pod izlikom korona virusa. Takvu situaciju smo imali u SAD-u kada je došlo do mnogih izmjena zakona nakon 11. rujna, danas sada je korona zapravo izlika za uvođenje novog svjetskog poretka u Hrvatsku i mjerama kojima se ograničava sloboda građanima, kojima se građane nadzire odnosno prisluškuje i ja ne znam kamo ovo vodi. Da li će možda jednog dana ako se pronađe tobožnje cjepivo protiv korone, dal ćete možda onda uvesti obvezno cijepljenje za sve i one koji odbiju se cijepit ćete i možda davati kazne od 100.000 kuna ili ih slati u zatvor, to je ono što se ja pitam. Hvala vam.
Kolega Pernar hvala vam lijepa. Baš sam htio nešto prokomentirati. Zaključujem raspravu i idemo glasovat ćemo objedinjeno o svih 9 prijedloga koje je iznio predsjednik odbora. Dakle tko je protiv navedenih odluka? Tko je suzdržan? Tko je za? Utvrđujem da je većinom glasova 111 za i 1 suzdržani i 1 protiv da su donijete odluke kako ih je predložio odbor. Ovime smo došli do kraja glasovanja. Idemo sad na izbor, imenovanje i razrješenje, pa molim predsjednika Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove Mira Totgergelija da obrazloži prijedlog odluke. Izvolite predsjedniče.
Hvala predsjedniče. Na temelju čl. 105. st. 1. podst. 2. i 3., čl. 161. st. 1. i čl. 273. Poslovnika HS Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove HS predlaže donošenje: Odluke o imenovanju predsjednice i članova odbora i prestanku mandata predsjednice i članova odbora nagrade „Ivan Filipović“. Za predsjednicu odbora nagrade „Ivan Filipović“ predlaže se: Irena Petrijevčanin Vuksanović, za članove odbora predlažu se: Jasna Krstović, Josip Ivoš, Valerija Turk Presečki, Sunčica Findak, Ratko Višak, Majda Tometić, Daliborka Luketić i Jasenka Dženović. Dana 19. srpnja 2019. prestala je dužnost predsjednici odbora Vesni Bedeković zbog prestanka zastupničkog mandata. Članovima odbora imenovanim odlukom o imenovanju članova i prestanku mandata članova odbora nagrade „Ivan Filipović“ iz 2017. mandat je prestao protekom zakonskog roka od 2.g. Eto, toliko.
Zahvaljujem predsjedniku odbora, otvaram raspravu. Odmah i zaključujem raspravu, pa dajem na glasovanje prijedlog odluke o imenovanju predsjednice i članova odbora i prestanku mandata predsjednice i članova odbora nagrade „Ivan Filipović“, molim glasujmo. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je jednoglasno, 104 glasa za donijeta odluka kako ju je predložio Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove. Ovime smo došli do kraja glasovanja. Zahvaljujem se svima. Nastavit ćemo slobodnim govorom za nekoliko minuta, molim samo one koji ne žele ostati u sabornici da napuste. Nastavljamo da u srijedu. Nastavljamo u srijedu s radom.
Sada ćemo prijeći na točku izbor imenovanja i razrješenja na temelju čl. 105., čl. 161. i čl. 273 Poslovnika Hrvatskoga sabora. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove HS-a podnio je HS-u Prijedlog Odluke o imenovanju viceguvernerke i prestanku mandata viceguvernera HNB-a. Molim predsjednika Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove Miru Totgergelija da obrazloži prijedlog Odluke. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS-a. U čl. 80. st. 2., 3. i 4. Zakona o HNB-u propisano je da viceguvernere HNB-a imenuje HS na prijedlog Odbora za izbor, imenovanje i uprave poslove uz mišljenje Odbora za financije i državni proračun. Da članovi Savjeta HNB-a moraju biti državljani RH s poznatim osobnim ugledom, s priznatim osobnim ugledom i profesionalnim iskustvom na monetarnom, financijskom, bankarskom ili pravnom području i da se imenuju na 6 godina. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove HS-a prikupio je prijedloge klubova zastupnika u HS-u i te prijedloge uputio Odboru za financije i državni proračun koji je jednoglasno odlučio podržati prijedlog više klubova da se za viceguvernerku HNB-a imenuje mag. nauka Ivana Jakir Bajo. Nakon toga je Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove na 50. sjednici održanoj 12. svibnja 2020. jednoglasno sa 8 glasova za utvrdio prijedlog odluke s obrazloženjem koji je dostavljen u materijalima. Odbor predlaže HS-u donošenje Odluke o imenovanju viceguvernerke i prestanku mandata viceguvernera HNB-a. Pod 1. Za viceguvernerku HNB-a predlaže se magistra nauka Ivana Jakir Bajo s danom nastupa na dužnost 1. srpnja 2020. I pod 2. Dana 25. listopada 2019. dužnost viceguvernera HNB-a prestaje obnašati Neven Barbaroša zbog prestanka mandata. Hvala vam potpredsjedniče.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu. Nitko se ne javlja. Zatvaram, zaključujem raspravu i o ovoj točci ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Time smo došli do kraja današnjih točaka predviđenih. Nastavit ćemo s radom sutra, u petak u, 15. svibnja u 9.30 sati i prva točka bit će Prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 950. Želim vam ugodan nastavak poslijepodneva. SJEDNICA PREKINUTA U 15,42 SATI. Sada ćemo prijeći na točku izbor imenovanja i razrješenja na temelju čl. 105., čl. 161. i čl. 273 Poslovnika Hrvatskoga sabora. Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove HS-a podnio je HS-u Prijedlog Odluke o imenovanju viceguvernerke i prestanku mandata viceguvernera HNB-a. Molim predsjednika Odbora za izbor, imenovanja i upravne poslove Miru Totgergelija da obrazloži prijedlog Odluke. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS-a. U čl. 80. st. 2., 3. i 4. Zakona o HNB-u propisano je da viceguvernere HNB-a imenuje HS na prijedlog Odbora za izbor, imenovanje i uprave poslove uz mišljenje Odbora za financije i državni proračun. Da članovi Savjeta HNB-a moraju biti državljani RH s poznatim osobnim ugledom, s priznatim osobnim ugledom i profesionalnim iskustvom na monetarnom, financijskom, bankarskom ili pravnom području i da se imenuju na 6 godina. Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove HS-a prikupio je prijedloge klubova zastupnika u HS-u i te prijedloge uputio Odboru za financije i državni proračun koji je jednoglasno odlučio podržati prijedlog više klubova da se za viceguvernerku HNB-a imenuje mag. nauka Ivana Jakir Bajo. Nakon toga je Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove na 50. sjednici održanoj 12. svibnja 2020. jednoglasno sa 8 glasova za utvrdio prijedlog odluke s obrazloženjem koji je dostavljen u materijalima. Odbor predlaže HS-u donošenje Odluke o imenovanju viceguvernerke i prestanku mandata viceguvernera HNB-a. Pod 1. Za viceguvernerku HNB-a predlaže se magistra nauka Ivana Jakir Bajo s danom nastupa na dužnost 1. srpnja 2020. I pod 2. Dana 25. listopada 2019. dužnost viceguvernera HNB-a prestaje obnašati Neven Barbaroša zbog prestanka mandata. Hvala vam potpredsjedniče.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu. Nitko se ne javlja. Zatvaram, zaključujem raspravu i o ovoj točci ćemo glasovati kad se steknu uvjeti. Time smo došli do kraja današnjih točaka predviđenih. Nastavit ćemo s radom sutra, u petak u, 15. svibnja u 9.30 sati i prva točka bit će Prijedlog Zakona o osnivanju Sveučilišta obrane i sigurnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 950. Želim vam ugodan nastavak poslijepodneva. SJEDNICA PREKINUTA U 15,42 SATI.
Izbor, imenovanje i razrješenja, Prijedlog Odluke o imenovanju viceguvernerke i prestanku mandata viceguvernera HNB-a, predlagatelje je Odbor za izbor, imenovanje i upravne poslove, rasprava je zaključena pa dajem na glasovanje prijedlog Odluke o imenovanju viceguvernerke i prestanku mandata viceguvernera HNB-a, molim glasujmo. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je većinom glasova, 95 za, 8 suzdržanih i 11 protiv donijeta odluka kako je predložio Obor za izbor, imenovanje i upravne poslove. Prva točka, Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o provedbi uredbi EU iz područja platnog prometa, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 818. Izvolite kolega Glasnović.