Poštovane dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, otvaram Treću sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Pre nego što započnemo današnji rad, molim da minutom ćutanja odamo poštu žrtvama elementarnih katastrofa koje su zadesile Srbiju. (Minut ćutanja.) Slava im! Dozvolite mi da se u ime Narodne skupštine Republike Srbije, ovim putem zahvalim pripadnicima Vojske Republike Srbije, Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije, kao i svim dobrovoljcima i volonterima koji su se odazvali da u ovim teškim trenucima pruže svoju nesebičnu pomoć u sprečavanju i otklanjanju posledica katastrofe koja je zadesila Srbiju. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 146 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 157 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Prelazimo na traženje obaveštenja i objašnjenja na osnovu člana 287. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Izvinjavam se, reč ima Jasmina Obradović, samo se prijavite.
Poštovana predsednice, drage kolege, iako su vremena u kojima se nalazimo ovih dana, zaista teška, ja kao poslanik imam obavezu da postavim poslaničko pitanje koje su mi uputili građani i shvatićete da nije ni ovo baš tako bezazlena stvar. Naime, na osnovu zahteva upućenog Mesnoj zajednici Futog, a potpisalo je 1.500 građana Futoga, obratila se i Mesna zajednica. Mesna zajednica Futog je na sednici Saveta donela odluku da podržavaju inicijativu svojih građana, odnosno sugrađana i uputili mi dopis sledećeg sadržaja, a dopis je upućen Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija, mada mislim da ima prostora da se uključe i druga ministarstva. „Povodom sve učestalijih protesta u mestima gde se izrađuju i postavljaju bazne stanice mobilne telefonije, gde postoje četiri bazne stanice, a u toku su radovi na još dve i sve se nalaze na urbanom delu našeg naselja. Zbog oprečnih stavova stručne javnosti o štetnosti nejonizirajućeg zračenja, kojem smo svakodnevno izloženi, građani protestuju uplašeni za zdravstvenu bezbednost svoje dece, kao i za svoju ličnu bezbednost. Jedna bazna stanica koja je izgrađena pre desetak dana, udaljena je 200 metara od osnovne škole „Miroslav Antić“, a od vrtića „Biberče“ 350 metara, a školu pohađa 1.300 dece. Druga bazna stanica „VIP Mobil“, predviđena je da se gradi u ulici Cara Lazara, na katastarskoj parceli br. 4631, katastarska opština Futog, grad Novi Sad, koja je za 50-60 metara bliža navedenim obrazovnim ustanovama“. U većini ovakvih naselja, postoje površine na periferiji, prigradska naselja imaju površine koje nisu predviđene detaljnim urbanističkim planom za izgradnju, već su to pašnjaci, da bi mogle da se postavljaju ovakve bazne stanice. Predlažemo da se Ministarstvu kome je upućen dopis, ali i sva druga ministarstva uključe u rešavanje ovog problema, jer smatramo, ako se ovaj naš predlog usvoji, da bi se postojeći zakon mogao regulisati na način kako predlažemo, da se bazne stanice izmeste gde postoji mogućnost iz urbanih delova i postave tamo gde će imati najmanje štetnosti. Ovakvim regulisanjem postojećeg zakona, postigla bi se višestruka korist. Iako smo se obraćali mnogim institucijama, do sada nemamo nijedan odgovor, niti nas je ko pozvao da na ovu temu razgovaramo.“ Mesna zajednica Futog. Hvala vam.
Poštovani narodni poslanici, pr nego što nastavimo rad, molim da minutom ćutanja odamo poštu preminulom akademiku Dobrici Ćosiću, velikom srpskom književniku i prvom predsedniku Savezne Republike Jugoslavije. (Minut ćutanja.) Slava mu! Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Vladeta Kostić, dr Miljan Nikolić, Aleksandar Jablanović, Konstantin Arsenović, Olgica Batić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača Ištvana Pastora, predsednika Skupštine AP Vojvodine, pozvala da sednici prisustvuju i Ana Tomanova Makanova, Milivoj Vrebalov, Dušan Jakovljev, Branislava Belić i Đorđe Milićević, potpredsednici Skupštine AP Vojvodine; Milorad Gašić, sekretar Skupštine AP Vojvodine; Čila Gimpel Kantor, šef Kabineta predsednika Skupštine AP Vojvodine i Maja Slavnić, saradnik za odnose sa javnošću Skupštine AP Vojvodine. Sačekaćemo samo dok sednu i zauzmu svoja mesta. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. Takođe vas obaveštavam da je početak sednice odložen najpre za ponedeljak, a zatim za utorak zbog nastupanja vanrednih okolnosti izazvanih elementarnom nepogodom. Dostavljeni su vam zapisnici Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, Prve posebne i Druge posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedenih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u Službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, održane 24. i 26. aprila 2014. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 167, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 33 od ukupno prisutnih 200 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, održane 24. i 26. aprila 2014. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, održane 27. aprila 2014. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 174, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 29, od ukupno prisutna 203 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, održane 27. aprila 2014. godine. Stavljam na glasanje Zapisnik Druge posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, održane 28. aprila 2014. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 174, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 30, od ukupno prisutna 204 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Druge posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, održane 28. aprila 2014. godine. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu Narodne skupštine Republike Srbije predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Leskovcu, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 36, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 169, od ukupno prisutnih 205 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Skupština AP Vojvodine predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog statuta AP Vojvodine sa Predlogom odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog statuta AP Vojvodine, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. maja 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 185, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 19, od ukupno prisutna 204 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 182, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 25, od ukupno prisutnih 207 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, u celini. D n e v n i r e d 1.Predlog statuta AP Vojvodine sa Predlogom odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog statuta AP Vojvodine. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Primili ste Predlog statuta AP Vojvodine sa Predlogom odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog statuta AP Vojvodine. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 189, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupne vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 188, a shodno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu statuta AP Vojvodine sa Predlogom odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog statuta AP Vojvodine. Da li predstavnik predlagača Ištvan Pastor, predsednik Skupštine AP Vojvodine, želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Ištvan Pastor.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega bih želeo da se zahvalim predsednici Narodne skupštine gospođi Gojković što je u rekordno kratkom roku zakazana ova sednica Narodne skupštine. Isto tako želim da se zahvalim svim poslaničkim grupama u Narodnoj skupštini što su bili partneri u tome da od momenta upućivanja Predloga statuta prema Narodnoj skupštini, i pored toga što su bile vanredne okolnosti, u roku od šest dana smo u situaciji da o tom upućenom predlogu danas razgovaramo i, nadam se, odlučujemo. Moglo bi se reći da je to normalno, naročito bi se to moglo reći da je to normalno zbog toga što je ranije takav dogovor postignut, ali, poučen dosadašnjim iskustvom, moram reći da to što je na prvi pogled normalno i ne mora da bude tako. Želim samo da podsetim da smo kod ranijeg statuta morali čekati jednu godinu, jedan mesec i 15 dana da predlog koji je utvrđen od strane Skupštine AP Vojvodine dođe tada na dnevni red. Trebalo je godinu, mesec i 15 dana iako je bila ista politička obojenost na pokrajinskom i na republičkom nivou. Iz upoređenja ove dve situacije mogu se izvlačiti različiti zaključci. Ja bih želeo izvući jedan zaključak koji mislim da je sa aspekta dugoročnog posmatranja ovog problema najbitniji, a to je da, bez obzira na istovetnost političke obojenosti, kada se razgovara o autonomiji Vojvodine, kada se razgovara o Statutu, radi se o složenim političkim problemima i složenim političkim pitanjima. Želim isto tako da podsetim, dame i gospodo, da je u tom periodu od godinu dana, mesec i 15 dana trajao proces razgrađivanja ideje, trajao proces dezavuisanja ideje i nije nikakvo čudo da je taj proces okončan inicijativom pred Ustavnim sudom Republike Srbije. Dame i gospodo, u zadnjih četvrt veka ovo je treći statut AP Vojvodine. Između njih ima puno sličnosti i puno razlika. Jedan je usvojen 1991. godine, drugi 2009. godine i ovaj treći, nadam se, 2014. godine. Ona prva dva može se reći da su doneta potpunom političkom slobodom aktera koji su postizali dogovore. I jednom i drugom je prethodilo donošenje Ustava Republike Srbije, 1990. godine, odnosno 2006. godine. Ovaj statut sada 2014. godine je rezultat jedne situacije za koju možemo okarakterisati kao momenat oktroisane slobode i oktroisane dobrovoljnosti. Oktroisanost znači ili proizilazi iz odluke Ustavnog suda. Želim da podsetim na činjenicu koja je poznata, da je Ustavni sud 5. decembra prošle godine doneo svoju odluku kojom je osporio 46 odredbi Statuta, odnosno dve trećine Statuta AP Vojvodine proglasio protivustavnim. Isto tako je izneo generalnu ocenu da Statut AP Vojvodine nije konstitutivni akt i da je po svom karakteru podzakonski pravni akt. U momentu donošenja odluke Ustavnog suda krenule su različite ocene i različiti komentari i u odnosu na Ustavni sud i u odnosu na doživljaje moderne države od strane Ustavnog suda i u odnosu na personalni sastav Ustavnog suda i u odnosu na to kakav je Ustav, koji je donet 2006. godine, gde je usvojen, gde nije itd. Ono što je u tom momentu bilo jasno i jednoznačno je da se takve diskusije mogu voditi, ali da ako se zalažemo za ideju jačanja pravne države i za ideju vladavine prava i ako se zaklinjemo u funkcionisanje sistema sila i kontratega u demokratski uređenoj državi, onda se odluka Ustavnog suda može komentarisati, ali se ona mora poštovati. To je bila osnovna postavka koja se relativno brzo iskristalisala. Polazeći od odluke Ustavnog suda, koja znači ili koja je značila da se objavljivanje te odluke odlaže na šest meseci, zajedno smo dobili jedan vremenski period od šest meseci da, imajući u vidu sadržinu odluke Ustavnog suda, učinimo zajednički napor da ga upodobimo sa Ustavom u onom smislu kako to nalaže odluka Ustavnog suda. To je praktično bio stav koji se iskristalisao od strane aktera u Pokrajinskoj skupštini, iako moram da kažem i ovom prilikom da je bilo oprečnih ideja, shvatanja, ne generalno u odnosu na kompletnost odluke, nego u odnosu na pojedine elemente. Ono što je pouka i ono što se i ovom prilikom mora reći je da je ta odluka, koja je pisana na 140 stranica, prepuna konstatacija koje su jedna sa drugom u koliziji. To nije ni u kom slučaju odluka koja je potpuno čista kao suza. To je odluka koja nosi u sebi niz manjkavosti, ali bez obzira na te manjkavosti, osnovna poruka, osnovni imperativ u smislu ponašanja je potpuno bio nedvosmislen, a to je ponašanje u smislu poštovanja te odluke. Dame i gospodo, odmah neposredno nakon donošenja odluke Ustavnog suda, iskristalisalo se skoro jednoznačno, jedinstveno političko opredeljenje da se političke ambicije i različita gledanja na pitanje vojvođanske autonomije stave u drugi plan u odnosu na imperativ poštovanja odluke Ustavnog suda. Proveli smo više od pet meseci u traganju ideja, rešenja, rečenica, koje bi mogle da znače da možemo doživeti ovaj današnji dan, da imamo dvotrećinsku većinu od strane pokrajinskog parlamenta iza predloga. Nije bilo lako ni pojedinačno, ni politički, ni ljudski, ni sa aspekta ubeđenja, shvatanja kakva treba da bude država Srbija u 21. veku, ali je potpuno jednoznačno da je ta razlika potisnuta od strane svih da bi otklonili opasnost koja vreba, a ta opasnost je bila vezana za to da u slučaju ako se u roku od šest meseci od momenta donošenja odluke Ustavnog suda ne izvrši usaglašavanje, u tom slučaju nailazi veća opasnost koja se može tretirati kao urušavanje dela pravnog poretka Republike Srbije. Odgovornost koja je upravljala svima nama je bila jača nego doživljaj pojedinog značajnog pitanja oko kojih smo se ili oko kojih se i dan danas razlikujemo. Moram ovom prilikom da kažem da je u pokrajinskom parlamentu napravljena jedinstvena platforma između pozicije i opozicije, da smo uspeli naći rešenja koja su omogućila da ne dvotrećinskom nego četvoropetinskom većinom utvrdimo predlog. Koji je bio osnovni princip kojim smo se rukovodili? Osnovni princip je bio da su jednoznačni stavovi odluke Ustavnog suda bili imperativ za nas, bez obzira da li smo se oko tih stavova slagali ili ne. Taj imperativ se poštovao od starta. Drugi stav je bio da tamo gde je odluka Ustavnog suda dozvoljavala da tražimo rešenje u određenom opsegu slobodnog kretanja, tamo smo tražili rešenja oko kojih smo mogli na kraju postići konsenzus. Mogu da kažem da je ovaj predlog s jedne strane poštovanje odluke Ustavnog suda, a s druge strane jedan izbalansirani predlog u kome svako vidi ili prepoznaje neku svoju ideju, ali isto tako, niko ne može u političkom smislu da sopstvenu poziciju doživi ni kao apsolutno pobedničku, ni kao poziciju poraženog. U tom smislu, mislim da je ovaj tekst značajniji nego sam tekst, jer ukazuje na to da je u značajnim momentima moguće prekoračiti sopstvenu političku senku. Dame i gospodo, na marginama obrazlaganja ovog teksta moram da kažem da je u ovom periodu od proteklih više od pet meseci permanentno provejavalo suštinsko pitanje, a to je pitanje vezano generalno za poziciju AP Vojvodine. Mi smo u tim raspravama rekli – ne, nije sada momenat da o tim stvarima razgovaramo, zbog toga što moramo da poštujemo, da postupimo u smislu odluke Ustavnog suda. Moram ovom prilikom da kažem da je to pitanje otvoreno pitanje, da usvajanjem Statuta na ovaj način oktroisane slobode mi to pitanje nismo rešili. Ako želimo urediti Srbiju na način da rešenja mogu biti dugotrajnija, onda mislim da ta pitanja moramo staviti na sto i o tim pitanjima moramo razgovarati. Da li se pitanje autonomije Vojvodine doživljava kao pitanje normalnosti ili se to pitanje doživljava, kao što se to dosta često dešava, kao pitanje opasnosti u odnosu na Republiku Srbiju? Moram da kažem, u ovom momentu, nekoliko dana nakon 166 godišnjice Majske skupštine, da je to pitanje 166 godina otvoreno. Danas kada razgovaramo o Statutu nadam se da ćemo za dva dana doneti odluke koje će udovoljiti imperativima odluke Ustavnog suda. Ova pitanja ne možemo zaboraviti, ova pitanja moramo stavljati na sto i oko ovih pitanja mora da se povede i javna diskusija, bez da se zbog toga iko žigoše, bez da se zbog toga iko, na bilo koji način, u negativnom smislu kvalifikuje. Dame i gospodo, mislim da je sa utvrđivanjem predloga Skupština AP Vojvodine pokazala svoju političku zrelost. Mislim da su akteri, političke stranke koje su prisutne u Skupštini AP Vojvodine, bez obzira na to da je u nekim momentima bilo izuzetno teško prihvatati određena rešenja, pokazali političku zrelost. Na kraju želim da se zahvalim još jednom što je ovaj dokumenat ovako brzo došao na dnevni red. Molio bih da se, nakon sprovedene rasprave, da pozitivan stav, zauzme pozitivan stav i da saglasnost na predloženi tekst, kako bi za nekoliko dana Skupština AP Vojvodine mogla doneti odluku o usvajanju statuta i kako bi nakon objavljivanja tog teksta, ipak u roku koji je ostavljen od strane Ustavnog suda, udovoljili obavezi koju je nametnula odluka Ustavnog suda. Hvala lepo.
Hvala. Zahvaljujem predsedniku AP Vojvodine. Poštovani narodni poslanici, imajući u vidu da narodni poslanik Goran Vukadinović nije položio zakletvu prilikom potvrđivanja njegovog mandata na sednici Narodne skupštine 12. maja 2014. godine, neophodno je da to sada učini. U skladu sa tim molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini pristupite polaganju zakletve. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI". Molim narodnog poslanika da pristupi potpisivanju teksta zakletve. Dozvolite mi da vam poželim uspešan zajednički rad u predstojećem mandatnom periodu. Nastavljamo rad po dnevnom redu sednice. Da li izvestilac nadležnog odbora želi reč? (Ne.) Da li predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Žika Gojković. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, poštovani gospodine Pastor, predsedniče Skupštine AP Vojvodine, dame i gospodo poslanici, danas govorimo o temi o kojoj se mnogo toga govorilo, o temi koja je vrlo često korišćena, kako u propagandne svrhe, tako i u raznim kampanjama, gde su se stranke prosto utrkivale u demagogiji i populizmu i zato bih se na početku svog izlaganja zahvalio gospodinu Pastoru na ovom svom izlaganju, u kojem je, kao i uvek, bio vrlo jasan i otvoren kada je u pitanju autonomija Vojvodine, tako i svi ostali problemi koji se tiču građana Vojvodine. Srpski pokret obnove će takvo ponašanje, takav govor bez demagogije i populizma uvek je podržavao i uvek će ga podržavati. Srpski pokret obnove je jedna od prvih stranaka koja se donošenjem Deklaracije u Vojvodini 1994. godine odredila autonomiju Vojvodine, time što smo rekli da autonomija nije nikakva opasnost po jedinstvo srpske države i srpskog naroda, već jedna pozitivna tekovina koju treba prigrliti u najboljem interesu svih građana Vojvodine i cele države Srbije. Upravo zbog našeg doslovnog zalaganja za realnu, funkcionalnu autonomiju Vojvodine, učestvovali smo u procesu donošenja Statuta Vojvodine, pokušavajući da podnošenjem amandmana u Skupštini AP Vojvodine poboljšamo predloženi tekst. Međutim, u čitavom tom procesu donošenja Statuta, građani u Vojvodini su ispali žrtve sukoba unutar jedne stranke, odnosno njenog odbora u Vojvodini i centrale u Beogradu, što poslednjih dana postaje očigledno celokupnoj javnosti Srbije. Zato smatramo veoma pozitivnu činjenicu da su se oko novog teksta Statuta usaglasili svi akteri na političkoj sceni, što predstavlja daleko ozbiljniji pristup rešavanja ovog pitanja, nego što je to bio slučaj u poslednjih nekoliko godina. Posebno značajnim smatramo rešenje o uvođenju u upotrebu tradicionalnih simbola Vojvodine nastalih u revoluciji 1848. godine, jer se time na simboličan način dokazuje da Vojvodina nije nastala 1945. godine, na šta se nažalost još uvek mnogi pozivaju, što predstavlja izraz državotvorne ideje Srba koji su živeli u Dunavskoj monarhiji. U SPO verujemo da autonomija nije stanje, već proces u okviru koga i Vojvodina i drugi regioni na teritoriji Srbije, koji će se formirati u budućnosti vremenom, mogu ovladavati novim nadležnostima. Stoga, ne treba bežati od toga da se u širokoj javnoj raspravi o izmenama Statuta Srbije, koji će im se svakako menjati u godinama ispred nas, razmotre odredbe o Vojvodini čije bi izmene omogućile širi obim nadležnosti AP nego što postojeći Ustav dozvoljava. Želim da napomenem i to da smo jedna od stranaka koja je izrazila sumnju u to da su rešenja predviđena Ustavom iz 2006. godine dovoljno funkcionalna u raznim oblastima, uključujući i one koje se tiču autonomije Vojvodine. Stoga smo odbili da pružimo punu podršku ustavnom referendumu, pozivajući naše pristalice da glasaju po sopstvenoj savesti. Ipak, ovaj još uvek važeći Ustav poštujemo u svakom njegovom slovu i mišljenje Ustavnog suda je nešto što se bez pogovorno sprovodi, pogotovo ako ste državotvorna stranka,a SPO to jeste. Zato ćemo glasati, sa Ustavom Srbije, usaglašen tekst Statuta AP Vojvodine i tu za SPO nikada nije bilo dileme. Neću govoriti dugo o ovoj temi, jer želim da o ovoj temi govorimo što konkretnije, što jasnije, kako bismo danas imali priliku da usvojimo ovaj Statut Vojvodine, verujem sa velikom većinom, i bez previše priča, populističkih ideja i svega onoga što smo slušali u prošlosti. Nadam se da će to isto učiniti i moje kolege. Za nas nikada nije bilo nejasnoća kada je u pitanju Vojvodina. Vojvodina je uvek bila lokomotiva na evropskom putu Srbije, ali uvek u okviru državnih granica Srbije. Kao neko ko dolazi iz Vojvodine, vrlo dobro znam sa svoje 42 godine da je Vojvodina bila razvijena regija, a da je danas potpuno drugačija situacija. Moram da izrazim nadu da će ove izmene Statuta AP Vojvodine biti prvi istinski korak ka konačnoj regionalizaciji i decentralizaciji Srbije, gde će i drugi regioni dobiti šira ovlašćenja i veću šansu za razvoj, kao što je to rešeno u svim zemljama EU. Uostalom, kao što je svima poznato, a gotovo svi ovde koji smo prisutni se zalažemo za EU, jedan od četiri stuba na kojima funkcioniše EU je upravo ravnomerniji regionalni razvoj. Najveća finansijska sredstva se odvajaju za ravnomerni regionalni razvoj, preko fondova EU, i Srbija će ovu šansu u budućnosti morati malo bolje i više da koristi. Hvala.
Hvala. Predstavnik Saveza vojvođanskih Mađara gospodin narodni poslanik Laslo Varga.
Gospodine predsedniče Skupštine Vojvodine, dame i gospodo potpredsednici i potpredsednice Skupštine Vojvodine, gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, od 2007. godine, od kako je Savez vojvođanskih Mađara ponovo postala parlamentarna stranka, imao sam ili imali smo prilike da u najmanje 20 rasprava učestvujemo ili budemo svedoci u ovih nekoliko godina, koje su se bavile direktno ili indirektno položajem Vojvodine. Bilo je puno burnih rasprava. Sigurno se mnogi i poslanici i građani sećaju rasprava o budžetima Republike Srbije sa svaku aktuelnu godinu o rebalansima, o Zakonu o javnoj svojini, sa kojim se u jednom značajnom delu nismo slagali, o Zakonu o šumama, za koji je bila jedna interesantna rasprava. U jednom trenutku je Vlada prihvatila amandman da šume pređu u vlasništvo Vojvodine, pa se Vlada kasnije predomislila. Tu je i Zakon o železnici. Jednom smo uspeli da blokiramo kao poslanička grupa, a kasnije je ipak izglasan. Bilo je puno žučnih i manje žučnih rasprava. Ono što su karakterisale sve te rasprave, sigurno da će i današnja rasprava delom biti posvećena, to je istorija. Naime, mnogi poslanici su i tada, a verujem da će i danas govoriti o događajima iz 1848, 1849. godine, događajima iz 1918. godine, pa 1945. godine, pa 1974. godine. Nekima su neki drugi istorijski događaji bili bliskiji ili simpatičniji. Nekima možda i događaji iz 1988. i 1989. godine. Ono što je u ovom trenutku bolje i celishodnije jeste vratiti se samo do 2006. godine, do trenutka donošenje novog Ustava. Novi Ustav, sada više nije novi, je utvrdio četiri zadatka za zakonodavca, za parlament, za Vladu RS i delimično za Skupštinu AP Vojvodine. To su bili – donošenje Statuta Vojvodine, donošenje Zakona o nadležnostima Vojvodine, donošenje Zakona o finansiranju Vojvodine, donošenje Zakona kojim bi bila uređena pokrajinska administracija, uprava Pokrajine. Kada se čovek priseti ovih sedam, osam godina od donošenje Ustava, može da konstatuje da je ovaj period, bar što se tiče položaja autonomije Vojvodine jedan veliki zajednički neuspeh i svih vladajućih koalicija, a i svih bivših i sadašnjih opozicija. Naime, ako sumiramo stvari, onda možemo konstatovati da je sa jedne strane Statut Vojvodine proglašen 2009. godine u dobrom delu osporen od strane Ustavnog suda, Zakon o nadležnostima Vojvodine takođe je donet i u jednom značajnom delu je osporen od strane Ustavnog suda. Zakon o finansiranju Vojvodine do dana današnjeg nije donet, a ni zakon koji bi regulisao položaj pokrajinske uprave. Iz tog razloga mislim da stoji konstatacija da u odnosu na položaj i autonomiju Vojvodine nikako ne može niko biti zadovoljan, ako gledamo i posmatramo celokupni politički spektar. Ne mogu biti zadovoljni čak ni oni koji su protivnici vojvođanske autonomije. Oni sigurno imaju za cilj da autonomija Vojvodine bude što slabija i da položaj Vojvodine bude što više degradiran. Ni oni nisu uspeli za ovih sedam ili osam godina u ostvarivanju njihovog cilja. Ono što je u ovom trenutku možda interesantno je sumirati utiske ovog postupka donošenja ili pisanja novog Statuta Vojvodine. Nije uobičajeno govoriti prvo o sebi, sopstvenoj političkoj stranci, ali mislim da ovaj trenutak ipak nalaže tu potrebu. Sigurno da je jedan od ključnih utisaka činjenica da i predsednik jedne manjinske stranke, odnosno jedna manjinska stranka je bila ta koja je iznela celokupan teret političkog usaglašavanja novog Statuta Vojvodine. Mislim da je to primer koji nije bio ranije prisutan i da je to dokaz da naša politička stranka u svakom pogledu je dorasla zadatku. Sa druge strane, i to je isto važan utisak, jeste da je predstavnik DSS, profesor Slobodan Orlović je bio taj koji je sa stručne strane izneo teret usaglašavanja ovog dokumenta. Naravno, nije samo on, ali je imao izuzetno važnu ulogu. Kada je započet ovaj proces sigurno da su mnogi sumnjali u to da će on u tome uspeti i o načinu na koji će celom ovom poslu pristupiti. Na kraju, on je bio jedan od svakako važnih karika u ovom današnjem uspehu. O tome ću kasnije govoriti, zašto tako mislim. Ono što je isto tako važan utisak jeste način na koji je najveća stranka vladajuće koalicije pristupila celom ovom poslu. Sigurno je najveća stranka vladajuće koalicije imala najviše partijskih razloga da ovaj proces bude neuspešan, jer da smo dočekali 6. jun bez usvojenog Statuta to bi verovatno po automatizmu značilo prevremene izbore u Vojvodini. U tom smislu svakako da je ta uzdržanost i to stavljanje opšteg interesa iznad partijskog je isto tako važan utisak. Interesantan je i utisak, odnosno činjenica da su neki političari, političke stranke koje su smatrale da je Ustav donet 2006. godine bio dobar, bio napredan, danas govore o tome da je taj Ustav ipak loš, posebno u delu koji se odnosi na Vojvodinu i da ga treba menjati. Mislim da je bilo prilike 2006. godine da se u tom delu donese bolji Ustav. Nažalost, ta prilika je propuštena. O tome je predsednik Skupštine Vojvodine govorio, koja su sva poniženja Vojvođani, predstavnici Skupštine Vojvodine i Vlade imali prilike da dožive prilikom donošenja sada već bivšeg Statuta Vojvodine. Predsednik Skupštine je govorio o činjenici da je taj predlog godinu danas stajao u fioci u parlamentu i sigurno ne krivicom tadašnje predsednice Narodne skupštine, jednostavno tada je politička volja, odnosno nepostojanje političke volje bilo tog obima da jednostavno taj dokument godinu dana u parlamentu stoji. Sa druge strane, i to je isto jedna interesantna činjenica, sada po malo istorijska, da je u odnosu na današnji trenutak prilikom donošenja prethodnog Statuta Vojvodine praktično su predstavnici Vojvodine ignorisani. Nije im bilo dopušteno da dođu u parlament i da obrazlože Statut 2009. godine. Tada je izmišljena jedna konstrukcija da je predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo bio predlagač. Ako je nešto bilo ponižavajuće, onda je to sigurno bilo ponižavajuće i za Skupštinu i za Vladu, a verujem i za brojne građane Vojvodine. Na svu sreću, danas nismo u toj situaciji da raspravljamo na taj način o vojvođanskoj autonomiji. Inače, ne samo danas nego i u prethodnim mesecima je i u tom smislu promenjena praksa i to je svakako ohrabrujuće. Ono što je možda poslednji, a ne manje važan utisak je način na koji je nov Statut u Pokrajinskoj skupštini donet i posebno je interesantno ponašanje pojedinih poslanika Skupštine Vojvodine koji nisu želeli da učestvuju u glasanju o Statutu Vojvodine. Ako čovek malo detaljnije analizira ovaj način političkog ponašanja i ako na malo detaljniji način razmisli o političkim posledicama mislim da može doći do interesantnih zaključaka. Naime, ukoliko bi se svi poslanici Skupštine AP Vojvodine ponašali na taj način i ostali van sale i ne bi učestvovali u donošenju ovog statuta u Pokrajinskoj skupštini, onda u ovom trenutku ne bismo imali o čemu da raspravljamo, a od 6. juna bi praktično autonomija Vojvodine bila urušena. Mislim da su svi oni koji su se na taj način ophodili prema ovom predlogu da su bez namere, verovatno bez svoje volje, ali praktično pomagali one političke stranke čiji je cilj upravo urušavanje i degradiranje položaja Vojvodine. Šta je ono što se još može reći u vezi konkretnog teksta? Mislim da je jako puno toga rečeno. Ono što se svakako može konstatovati da Predlog statuta Vojvodine ne može da bude bolji od dve odluke Ustavnog suda koje se odnose na Vojvodinu i to je ono što je ključno. Koliko je Ustavni sud postavio sa Odlukom o Zakonu o nadležnostima i sa Odlukom o Statutu Vojvodine granice, postavio jasna ograničenja, onda jednostavno u ovom trenutku je ovo maksimalno što se može postići, a da to bude u skladu sa Ustavom i da to bude u skladu sa postojećom političkom voljom, političkom situacijom u Srbiji. Ono što je bitno i sa tog aspekta je sigurno i današnji dan, a i dan kada bude proglašen statut Vojvodine, uspeh, jeste činjenica one, doduše marginalne ali ipak postojeće političke snage kojima je cilj da položaj Vojvodine bude još lošiji, da autonomija bude još slabija, da u tome nisu i neće uspeti. To je najvažnije za sve one kojima su položaj i snaga i mogućnosti Vojvodine važne. Ako čovek pročita Predlog statuta i razmisli o sadržini u sadržajnom smislu, ili sadržinskom smislu o tekstu, onda svako može da konstatuje da je ovaj nivo autonomije daleko od nivoa autonomije razvijenih evropskih regija. Mislim da će se sa ovom konstatacijom složiti i oni koji ne žele da položaj Vojvodine bude jači. Sa druge strane i to je za nas možda najbitnije, najbitniji argument zašto ćemo podržati, zašto smo spremni da podržimo ovaj predlog statuta jeste da je ovaj dokument u vrednosnom smislu evropski. Ukoliko pročitamo prvi član dokumenta videćemo da je autonomija Vojvodine zasnovana na evropskim principima i evropskim načelima i da to nije samo mrtvo slovo na papiru, dakle ta formulacija govori nam o tome i činjenica da smo uspeli ubediti naše partnere da pored pojma nacionalnih manjina u tekst statuta bude uključena i formulacija nacionalnih zajednica. Možda za mnoge ljude nema neke velike razlike između ta dva pojma, ali u vrednosnom smislu je ogromna razlika. Nije slučajno da o ovom problemu, o ovoj činjenici, o ovoj dilemi govore i govorili su svi pripadnici manjinskih zajednica i sve političke stranke manjinskih zajednica. Sve u svemu, današnji dan je za nas ohrabrenje, ohrabrenje jer se oni zakonodavni zadaci koje je Ustav iz 2006. godine postavio parlamentu, Vladi i Skupštini Vojvodine ipak danas kreću u rešavanje. Danas će se dobiti saglasnost u parlamentu Srbije na tekst, nekoliko dana kasnije će uslediti proglašenje statuta. Time će jedan deo naših zadataka biti rešen, bar u ovom trenutku. Sa druge strane, i to je za nas ključno ohrabrenje, a to je da smo postigli političku saglasnost sa najvećom strankom vladajuće koalicije da u narednim nedeljama jedan ozbiljan posao bude posvećen pisanju zakona o finansiranju Vojvodine i verovatno izmenama Zakona o nadležnostima Vojvodine, na kraju i Zakona o pokrajinskim službenicima. Ukoliko u narednim mesecima, do kraja godine, otprilike to bi bio neki okvirni rok, u svemu ovome o čemu sam govorio budemo uspeli, u tom slučaju će se sigurno moći konstatovati da smo ove godine uradili sve ono što smo mogli da jačamo, a ne da slabimo položaj Vojvodine. Iz svih ovih razloga predlog koji se nalazi na današnjem dnevnom redu uživa punu podršku SVM. Hvala.
Zahvaljujem. Sada predstavnik JS, narodni poslanik Srđan Kružević. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženo predsedništvo, poštovano predsedništvo Skupštine Vojvodine, kolege narodni poslanici, građani Srbije, svakako da danas ne treba puno kružiti na ovu temu obzirom na situaciju u kojoj se čitava zemlja nalazi, ali eto da ispred JS i poslaničke grupe kažemo naše mišljenje. Statut AP Vojvodine u ovom momentu kako nas Ustav Republike Srbije obavezuje prema poslednjem izjašnjavanja građana predstavlja sigurno 95% građana koji stoje kroz svoje političke predstavnike iza tog statuta. Imajući u vidu da je veliki broj stranaka stao iza statuta i da je maltene postignut jedan politički konsenzus u Skupštini Vojvodine, svakako je za očekivati da postoji malo nezadovoljstvo iza svih onih koji će ovaj statut podržati. Jedinstvena Srbija će naravno glasati za predloženi Predlog statuta i kao stranka koja se zalaže za najširi oblik decentralizacije sačekaćemo sa svojim političkim partnerima eventualnu izmenu Ustava Republike Srbije, pa da možemo da pričamo i o nekim novim mogućnostima Vojvodine u sastavu Republike Srbije. Pošto je ispred nas jedan težak period ispravljanja grešaka iz prošlosti i svakako svih drugih stvari koje su nam se neplanski desile, mislim da u ovom momentu demagogija ne može puno da nam pomogne, a opet napominjem, imajući u vidu 95% građana Vojvodine a i Srbije koji stoje iza ovog predloga, zahvalan sam svim poslaničkim grupama koje će danas u svojim kratkim izlaganjima dati svoje mišljenje o tome. Predlažem da što pre usvojima ovaj statut kako bismo mogli da radimo dalje u cilju obnove zemlje. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik SDP, dr Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsedniče. Poštovani predsedniče Skupštine AP Vojvodine, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku da naglasim da će SDP dati podršku Predlogu statuta i da će u danu za glasanje glasati za ovaj statut. To činimo iz više razloga. Prvi razlog je taj što se SDP zalaže za pravnu državu, konzistentan pravni sistem, jer to je jedan od osnovnih stubova pravne države i sama ta činjenica da ovo usaglašavanje statuta Vojvodine sa Ustavom Republike Srbije znači da imamo jedan celovit pravni sistem. Drugo, izbegnuta je jedna politička i ustavna kriza koja je mogla nastati da nije bilo ovog usaglašavanja. Treće, želim da odam priznanje akterima političkog života u AP Vojvodini koji su našli dogovor i kompromis oko ovog rešenja. Naravno, sa ovim dogovorom retko je ko zadovoljan iz prostog razloga jer ne možete biti zadovoljni ukoliko niste postigli ciljeve koje svaka politička stranka u Vojvodini ima. Ovde neću govoriti nekim rečima koje su već bile poznate -šta se zahteva od autonomije Vojvodine? Da li je to funkcionalna, da li je to suštinska? Po meni, to su samo igre reči, iz prostog razloga da se sakrije određena suština, a to je da autonomija nema onaj stepen u Vojvodini koji je neophodan da bi se Vojvodina mogla pravilno i dovoljno razvijati u okviru države Srbije. Moram da naglasim da je generator svih kriza upravo Ustav iz 2006. godine, koji ima mnoga rešenja koja su nedorečena, nedovoljna i koji je u velikoj meri skresao sveo ono što je Vojvodina imala u ranijem periodu. Često kada govorimo o Vojvodini postoji jedna vrsta opasnosti, kao što je gospodin Pastor rekao, da se uvek govori šta ljudi iz Vojvodine traže. Ono što mi u Socijaldemokratskoj partiji smatramo jeste da Vojvodina mora imati u državi Srbiji onaj okvir koji će omogućiti da se pravilno razvija, da ima jasne nadležnosti, ali i jasne odgovornosti. U ovom periodu od 2006. godine, donošenjem ovog novog Ustava, mi smo dolazili u situaciju da je baš zbog nedorečenosti često bio politički voluntarizam, svako je tumačio ono što je njemu odgovaralo. To je davalo mogućnost liderima pojedinih političkih partija i određenim političkim partijama da stvari uzimaju u svoje ruke, da arbitriraju i da dovode do situacije da oni određuju koji je to stepen autonomije. Naravno, to nije odgovaralo građanima Vojvodine i to je dovelo do toga da je Vojvodina počela da zaostaje, da su pojedini delovi Vojvodine zaista i nerazvijeni, što se u Vojvodini nikada nije dešavalo. Upravo zbog toga, mi insistiramo u okviru sadašnjeg Ustava, koji je još uvek na snazi, za koji isto tako smatram da nije trenutak da se menja, da donesemo i ova dva zakona, a to je zakon o finansiranju Vojvodine,da konačno skinemo sa dnevnog reda tih famoznih 7%, da znamo šta je 7% i gde će ta sredstva da idu, i drugi je zakon o nadležnosti AP Vojvodine. Sa ovim statutom mi ćemo imati jedan set zakona koji će omogućiti da stanje i situacija bude koliko-toliko normalna, da se zna šta su odgovornosti, šta treba raditi i kako treba raditi. Naravno, dolazimo do pitanja kad možemo menjati Ustav iz 2006. godine? On je smetnja i za dalji razvoj Srbije, a ne samo Vojvodine, iz prostog razloga jer je nastao kao plod jednog političkog trenutka, konsenzusa u tom periodu koji je bio i vreme ga je pregazilo. Naravno, mi ćemo dolaziti u situaciju da će se on menjati, da ćemo donositi mnoštvo zakona iz evropske agende i samim tim ovaj Ustav će biti uzak i on će se morati menjati. U tom kontekstu, mi možemo sagledavati koje su to mogućnosti da Vojvodina ima autonomiju iz raznih vidova autonomija koje postoje u EU. To znači, ako hoćemo jednu evropsku Srbiju, u evropskoj Srbiji mora biti i evropska Vojvodina, i upravo tu ćemo tražiti načine šta je to najbolje da bi se Vojvodina u Srbiji mogla da razvija. Tu predlažem i još nešto, da razmislimo o nekom srednjem nivou vlasti. Mi smo pre imali srezove u Hrvatskoj, u Mađarskoj, u Rumuniji postoje županije. Upravo ovi tragični događaji koje smo sada imali pokazuju koliko nama lokalni organi i koliko nam nedostaje taj srednji nivo vlasti. Šta to znači? To znači da deo nadležnosti države prenosimo na niži nivo bliže građanima, gde će građani moći da kontrolišu, da ocenjuju rad tih pojedinaca, a ovako smo lokalne organe vlasti sveli samo na puke izvršioce jedne centralizovane države, koji često svoju nesposobnost kriju samo zbog činjenice da se sve odlučuje negde gore u vrhu. Ako želimo da se Srbija ravnomerno razvija i da imamo delove koji će se mnogo bolje razvijati nego do sada, moramo razmisliti i o tom srednjem nivou vlasti o kojem sam ovde govorio. Naravno, to je sve moguće onog trenutka kada budemo u situaciji da raspravljamo o novom Ustavu, a po mom mišljenju i mojoj proceni, to neće biti za jedno dve godine. Upravo zbog toga možemo o tome i da razmišljamo. Na kraju želim da kažem sledeće. Socijaldemokratska partija Srbije će dati punu podršku statutu, a isto tako očekujemo da će i ova dva zakona, koji su neophodni prateći dokumenti, biti doneta do kraja godine, iz prostog razloga što mislimo da postoji politički konsenzus i želja da se to završi i da, u skladu sa onim što smo u ovom trenutku dogovorili, nastavimo dalje. To će omogućiti i da se Srbija razvija mnogo bolje, a isto tako i Vojvodina u okviru Srbije da ide dalje i napred. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik poslaničke grupe PUPS, Milan Krkobabić.
Uvaženi gospodine predsedavajući, gospodine Pastor, cenjeni narodni poslanici, građani Srbije, mi danas ovde ne usvajamo Statut Vojvodine, da ne bi bilo zabune, gledaju nas građani Srbije, danas ćemo samo doneti odluku o davanju saglasnosti na prethodni postupak. Gospodine Pastor, slušao sam vas veoma pažljivo, sjajno ste izložili, bilo je tu i emocija, dosta reakcija i na jednom mestu sam primetio, potencirali ste oktroisanost svega ovoga. Sjajno ste to rekli, ali, ako mogu da vas utešim, mi Srbi smo navikli u svojoj političkoj istoriji da imamo i oktroisane ustave. Trajali su i po jedan dan, pa su sklanjani. To nije ništa čudno. Pokušavam da shvatim vašu poziciju, da shvatim i poslanika iz vaše poslaničke grupe koji je upotrebio jednu reč, rekao je da je položaj i pozicija Vojvodine neuspeh aktera političke scene Srbije u dužem periodu. Da li je to na mestu i da li to stoji? Ja bih se složio sa njim. Upravo ovo što danas činimo je i deo tog neuspeha. Ovim činom mi na neki način prihvatamo da u ovoj zemlji postoje institucije, da postoji Ustani sud i polako pokušavamo da poštujemo određena rešenja, bez obzira na to da li nam se sviđala ili nam se ne sviđala. Naravno, imaćete saglasnost poslaničke grupe PUPS na ovaj postupak izglasavanja. Izrekli ste neke stvari i ja u svemu tome osećam da vi u budućnosti očekujete novo definisanje pozicije i položaja AP Vojvodine. Mislim da ovaj parlament to treba da shvati na takav način. Naravno, ustavna materija je živa materija i ona mora da se prilagođava, ali ne treba uvek i svagda da bude rezultat političkog kompromisa. Politički kompromis moramo da ostavimo po drugoj strani, a da se posvetimo, u najvećem delu svog izlaganja vi ste upravo govorili o suštini, upravo toj pravoj suštini, da idemo u susret događajima, da ih dogovorno rešavamo, a ne da, post festum, na kraju konstatujemo da nekim formalnim radnjama dovodimo u sklad ono što je moralo biti dovedeno. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik poslaničke grupe Nove Srbije, magistar Zlata Đerić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani članovi Pokrajinske Vlade, ne mogu da se ne osvrnem na to da ovaj Statut koji je predložen danas u plenarnom zasedanju posmatram iz vizure poslanika koji dolazi iz Sombora. Sombor je pre svega grad koji je postavio temelje i visoke standarde po pitanju autonomije. Sombor je grad koji je svoju autonomiju izborio još 1749. godine, 100 godina pre Majske skupštine. Dakle, to me kvalifikuje i obavezuje da sa posebnim poštovanjem danas govorim o ovoj temi. Pre svega to me obavezuju seni onih koji su se izborili za slobodan kraljevski grad Sombor i naravno ne mogu a da ne pomenem jednog velikog somborskog političara, jednog od prvih predsednika Narodnog odbora kada je Sombor učestvovao aktivno u usvajanju srpske Vojvodine, doktora Joce Jovana Laloševića. Dakle, sve to je ugrađeno i sve to prepoznajem u ovom tekstu statuta koji je danas pred nama. Zahvaljujem se gospodine Pastor što ste izneli ono što smo mi kao poslanici NS pre nekoliko godina u ovom istom domu zastupali, a to je da onaj prethodni statut nije bio u skladu sa Ustavom, a to mu je prva i osnovna obaveza. Ono zbog čega ćemo kao poslanički klub NS sigurno podržati ovaj predlog statuta jeste sadržano već u članu 1. stav 2. u odrednici koja kaže – AP Vojvodina je neodvojivi deo Republike Srbije u kojoj se neguju evropski principi i vrednosti. To je ono što mi sigurno zastupamo do kraja svojim političkim stavovima. Ono što je u ovom statutu posebno pohvalno i za primer celoj Evropi jeste upravo ono što je i gospodin Lajčak u nedavnoj poseti rekao da je Vojvodina primer čitavoj Evropi po negovanju prava svih nacionalnih manjina i ljudskih prava uopšte i to je sadržano u članu 6. i u članu 7. ovog statuta, vrlo precizno, vrlo jasno, vrlo konkretno. Imam jednu malu opasku i zamerku, možda je zbog toga član 8. izlišan, jer je u članu 6. već sve predviđeno. Takođe, ono što pozdravljamo to su članovi 21, 22, 23, 24. gde se postavljaju zaista najviši standardi u negovanju prava i obaveza života u Vojvodini, višenacionalne zajednice. Mi u Vojvodini smo oduvek umeli da živimo jedni sa drugima. Istorija je pokazala da su Vojvođani umeli da prepoznaju šta su prave vrednosti i da se za njih izbore. Kada ste govorili o pitanju autonomije kao o jednom političkom pitanju koje se često zloupotrebljavalo, a Srbija je država koja je upravo na pitanju autonomije i toga smo svi svesni u bližoj istoriji preživela, podnela ozbiljne političke i državne frustracije. Vojvodina je imala drugačiji put, vrlo hrabar i vrlo smeo, ali vrlo jasan. Kada ste rekli da je možda majska skupština otvorila neka pitanja, pitanja autonomije, mislim da je majska skupština 1848. godine, trajala je ta srpska Vojvodina do 1849. godine, upravo zatvorila to pitanje i da je Austrija kao ozbiljna država to prepoznala kao ozbiljno pitanje i pokušala jednim političkim manevrom proglašavajući srpsku Vojvodinu, Srbiju i tamiški Banat već 1849. godine da prevaziđe taj politički problem koji se na ovim prostorima otvorio, ali i da ispoštuje jednu ogromnu nacionalnu državotvornu energiju koja je tu postojala i koja je tu opstala. U svetlu toga mi danas posmatramo taj statut, ovaj predlog statuta i mi smo svesni da ako je jedno pitanje, a ja vam kažem majska skupština u stvari je ne otvorila nego zatvorila 1918. godine Velika narodna skupština je to pitanje zapečatirala. Tog momenta se srpska Vojvodina odlučila da se prisajedini Srbiji, da postane sastavni deo iako se sećate reči našeg velikog tribuna Jaše Tomića koji je rekao – Vojvodina će u Jugoslaviju samo ako tamo nađe preko Beograda Srbiju. To je zauvek ostalo opredeljenje Vojvodine. Dakle, Vojvodina poštuje svoje posebnosti, naše istorijske momente koji nas razlikuju i na koje svi imamo pravo, jer mi uvek kažemo da imamo pravo na različitosti i da nas različitosti čine bogatijim, svesni onoga svega što smo prošli na ovim prostorima i svesni upravo toga koliko je ovaj današnji statut, predlog statuta državno-politička prepoznatljivost Vojvodine i čin unapređenja države Srbije. Zbog toga i zbog svega onoga što imamo u obavezi, mi poslanici NS, nacionalne stranke u Danu za glasanju ćemo podržati predloženi statut Vojvodine. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Dušan Bajatović.
Hvala poštovani predsedavajući. Pokušaću da se ne držim uobičajenog tempa u ovoj priči i nadam se da ovo neće biti vojvođanski dijalog. Vidim da se svi trude i predstavljaju, a mi Vojvođani volimo da budemo svoji, volimo da budemo kulturni, volimo da imamo poseban mentalitet, ali nažalost i drugi misle isto tako da to i njima pripada. Nadam se da neću izazvati replike, ali ću početi sa mojom omiljenom poslovicom na mađarskom da bih polemisao pre svega, biću slobodan da kažem, sa mojim političkim prijateljima, gospodinom Pastorom kome se beskrajno zahvaljujem što nas je tamo u Vojvodini ujedinio kad nismo mogli mi Srbi, onda su nam pomogli Mađari. Zaista vam se iskreno zahvaljujem. (Poslanik izgovara poslovicu na mađarskom). Ta poslovica glasi: Biti ili ne biti pitanje je sad. Nismo mi na tom nivou priče sad. Znate kako, jako dugo se vodi polemika u Srbiji, kada ste već pričali o oktroisanosti, o položaju Vojvodine. Bila je oktroisana i 1974. i kralj nas je pre toga oktroisao. Bila je oktroisana i 1990. u kojoj smo i mi učestvovali socijalisti. Bila je oktroisana i 2006. godine jer smo mi vodili neke od partija koje su i sada učestvovale s nama ovde, a učestvovaće i dalje. Borbu protiv ovog ustava gde smo zahvaljujući malim ucenama u pretprošlom sazivu republičke Skupštine u stvari dobili najviše ovlašćenja koje je Vojvodina ikada imala, izuzimajući toliko željenu 1974. godinu, a glasali smo protiv tog Ustava. Neću polemisati sa političkim opcijama, ali niko nam nije kriv što u sastavu kada je DS bila dominantna i u ovom parlamentu, a naročito u Vojvodini i falili su i socijalisti, u tome sam i ja učestvovao kao Vojvođanin, i Nenad Čanak kao Vojvođanin, nema Bojana Pajtića kao Vojvođanina, i vi gospodine Pastor, pa smo malo pritisli ovu skupštinsku većinu da nam da malo više. To je istina. Nažalost oni koji su bili dominantni u pisanju prethodnog statuta su preterali u dve stvari, u tome kako je statut napisan i drugo kako su koristili one nadležnosti koje su Vojvodini pripale. Pričam o Fondu za razvoj, pričam o Fondu za zdravstvo, Fondu za kapitalna ulaganja, o svemu ostalom što smo mi sami upropastili. Dobro je što se ovde ponovo govori o tome, sad ćemo raditi drugačije. Podsetiću vas da smo mi i 2002. godine imali dva koncepta. Koncept akademika Fire koji je čini mi se zastupala LSV, a to je Vojvodina republika i koncept koji je zagovarao jedan mekši pristup, koji su zagovarali DS i SPS. Sada ako hoćemo da koristimo te mentalne i kulturološke, a rekao bih pre svega ekonomske i regionalne prednosti Srbije, onda moramo da budemo pametniji i mudriji. Koji je to razlog da mi ne verujemo Republici Srbiji? Mi kažemo da smo oktroisali ovaj ustav. Znate šta, ako pogledate šta su odredbe koje postoje u zakonima i važe za celu Republiku Srbiju, dakle i za Rašku oblast, a važe i za Vojvodinu, a to je upotreba jezika, pisma, prava manjina itd. Zašto mi ne verujemo Republici Srbiji da to mogu biti i prenete nadležnosti? Ja sam potpuno siguran da će i posle novog Ustava Republike Srbije, a mora ga biti, Statut AP Vojvodine počinjati na osnovu Ustava Republike Srbije. Ovde greše oni koji koriste rečenicu – Vojvodina je sastavi deo Republike Srbije. Piše vam i u predlogu, Vojvodina je neotuđivi deo Republike Srbije. Dajte da ta pitanja skinemo sa dnevnog reda. Autonomija nije decentralizacija. Decentralizacija je ono što ćemo dati opštinama. Ako govorimo o decentralizaciji u Srbiji, treba govoriti isključivo o ekonomskoj decentralizaciji, jer će to omogućiti ravnomerni regionalni razvoj. Pogledajte kada se desi nevolja, kao što se desilo u Srbiji, kako se ljudi ujedine, kako su spremni da nam pomognu i oni iz susednih zemalja, nama okružujući, sa kojima se možda svađamo, a šta nas stvarno svađa? Svađa nas politika. Svaki rat makar bio i politički, samo je nastavak politike drugim sredstvima. Prema tome, u rešavanju onih prava, a to je da živimo pristojno, ja i dalje tvrdim da nema razlike između nezaposlenog Srbina i Mađara i gladnog Muslimana i gladnog hrišćanina, kako god hoćete. Ako to treba da rešimo, to treba da rešavamo jedinstveno na teritoriji cele Republike Srbije. Šta nije bilo dobro u prethodnom statutu koji smo čekali jednu godinu, jedan mesec i 15 dana? Pre svega, politička nesloga. Nije bilo spremnosti, nije bilo političke volje da se dođe do ovoga do čega smo danas došli. Dakle, kada se dobro analizira ovaj Predlog statuta na koji mi danas treba da damo saglasnost, tvrdim da mi i jednu nadležnost AP Vojvodine ne umanjujemo. Da vam opišem svoj položaj, neće mi zameriti moje kolege iz poslaničke grupe, a moj kolega Miša Petronijević je upravo ušao, on je vodeći beogradski centralista, pa kaže, ne mogu da te slušam, neće valjda nas da zastupa autonomaš, naravno u najboljem smislu te reči. Imamo mi vojvođanski Srbi, ali i vojvođanski Mađari i Rusini, i Slovaci i svi ostali mnogo tradicije u tom životu ili suživotu, jedni sa drugima, što znamo jako dobro da čuvamo. Mnogo godina je srpska istorija, tradicija i kultura, čuvana u Vojvodini. Mi to jako dobro znamo da branimo. Vi, gospodine Pastor, izvinite što vam se lično obraćam, jako dobro znate kako izgleda mađarski parlament. Mađarska je svojevremeno bila imperija, ala kada uđete u mađarski parlament, tamo su narodne nošnje i običaji svih naroda koji su ikada bili u sastavu Austrougarske ili Ugarske imperije. Čak i pogrešne stvari su opisane, koje istorijski nisu bile dobre po interes mađarskog naroda u tom parlamentu. I to vrlo slikovito. Mi smo morali da nađemo kompromis oko toga da li ćemo koristiti ove novoevropske simbole sa ove tri zvezdice i ovom zastavom koju smo razvukli, malom srpskom, a nekim nacionalistima, o.k. Srem, Banat i Bačka, a gde vam je Baranja, nedaj bože da se vratimo na te priče i ne vidim razloga da koristimo tradicionalne simbole. Čega se mi tu stidimo? Nadam se, kao što su ovde zajedno postavljeni ovi novi, jer je to plod političkih kompromisa, da će istovremeno na jednak način kada donesete odluku o upotrebi tih simbola biti korišćeni i tradicionalni i onda ćemo valjda svi biti zadovoljni. Ako smo igde imali dobar primer kako se rešavaju međunacionalni odnosi, onda je to bilo u to vreme, ja ću biti slobodan da kažem, rizikovaću da me optuže kada je postojala Austrougarska imperija, ne mislim na one pritiske, nego na poštovanje civilizacijskih normi. Kada govorimo o izmenama Ustava, neće taj Ustav nama rešiti ekonomske probleme. Pisaćemo ga valjda na osnovu najboljih evropskih normi. Još jednu stvar želim da kažem da je dobro i loše. Jako je dobro, ja sam razmišljao, da li da budem eksplicitno protiv ovog – etničke zajednice, ali neka bude i – nacionalne manjine, što je normalno za Evropu, neka budu – etničke zajednice, što je bila intencija ovde i neka imaju sva pravapo Zakonu o etničkim zajednicama koja proističu i nikakav problem ja tu ne vidim. Neko se potrudio da uvede prizvuk dvodomnosti vojvođanske Skupštine. Mislim da je dobro što toga u ovom Statutu više nema. Ne vidim potrebu pošto je to isključiva nadležnost Republike i po Ustavu da dalje razgovaramo o Vojvođanskoj akademiji nauka i umetnosti. Ako bih pogledao biografije tih akademika, nikada se ne bih složio da sa njima formiram akademiju, a meni se čini da bi i SANU morala da bude malo više uključena u politički i naučni život, nego što je to danas slučaj, jer su to ljudi koji žive za nauku, koji imaju svoj personaliti, svoju reč. Smatram da nam je SANU i njeno odeljenje u Novom Sadu, sasvim dovoljno. Samo jedan primer da navedem. još jednu stvar politički da prokomentarišem, mi smo imali vlast kada je trebalo doneti Zakon o finansiranju, Zakon o imovini i Zakon o pokrajinskim službenicima. Gospodine Čanak, ja ću vas veoma pažljivo slušati. Ja sam i prošli put glasao zajedno sa vama. Ja bih vam zaista dao „Oskara“. Izvinjavam se, predsednice, što sam se neposredno obraćao kolegi poslaniku, morali ste da me opomenete.
Samo zbog ozbiljnosti tačke dnevnog reda, neću vas upozoriti. Obraćajte se meni, a poslanik Čanak će vas razumeti.
Sam sam sebe opomenuo. Još jednu stvar želim da komentarišem, ako gledamo ozbiljno ustavnu materiju, zaista je Statut AP Vojvodine, podzakonski akt i on ne može da uređuje neke stvari koje su u ranijem Statutu bile prisvojene. Veoma mi je drago iako nemam tu informaciju, a morao bih da imam, i voleo bih da je podelimo sa svima, ukoliko postoji dogovor između SVM i SNS o tome da se pišu ova tri zakona, Zakon o finansiranju, Zakon o imovini, a možemo i o prenetim nadležnostima, možemo i o pokrajinskim službenicima, kako god hoćete. To su samo neke od primedbi koje sam imao, jer ja sam shvatio da ne bi trebalo da pravimo polemiku. Mislim da treba, a to je stvar pokrajinske Skupštine, da razmislimo i o promeni izbornog sistema, ali pošto nije tema samog Statuta, ja ću to samo reći, jer mislim da on treba da bude proporcionalan i naravno da uvažava sve manjine kao što je to slučaj i na republičkom nivou. Druga stvar koja mi se veoma sviđa jeste što ne glumimo nikakav parlamentarni sistem. Skupština Vojvodine koja će predstavljati nas, vojvođane, ma koje vere, kulture ili već kako raspoređeni bili, je glavni organ. Ona se o svemu pita. Ja ću glasati, kao i moja poslanička grupa za ovo, ali smatram da je mnogo bolje bilo da je ostalo Izvršno veće AP, nije strašna tema, ali Vlada vlada, Pokrajinska vlada, ali Vlada vlada. Neki su skloni, naročito kada imaju većinu da to zloupotrebe. Da smo imali ovakvu diskusiju kakvu ste vi, predsedniče, nametnuli i vodili u parlamentu, ne bi toliko dugo trajale ove rasprave koje mi danas imamo. Ja sam namerno rekao da ponekad kod mene u poslaničkoj grupi, kada nešto pričamo o Vojvodini ili tražimo, ovi kažu – i ti si autonomaš. Nisam autonomaš, ja sam lokal patriota i učestvovao sam, na žalost, u većini ratova koje je Srbija neuspešno vodila, a sada ću da učestvujem u svim ovim mirovima koje ćemo da stvaramo. Dakle, bilo bi još ponešto da se kaže. Ja sam ovo namerno istakao. Ne glumim ovde nikakvu vladu, i to je dobro. Ovde nema opoziva Vlade, nema ništa slično što ima u republičkom Ustavu, može da da ostavku i predsednik vlade vojvođanske, neće pasti Vlada, možemo da razrešimo nekog ministra, to ne znači ništa strašno. Ali, pozdravljam što su ostale određene nadležnosti, ja mogu i da ih čitam, ali mislim da je to u ovom momentu možda pretenciozno, gde se govori šta ćemo mi sve uređivati. Šta mi se sviđa? Sviđa mi se što svaka od tih stavki na kraju kaže – na osnovu zakona. To znači da ćemo se najzad potruditi da autonomiju Vojvodine, ne samo u budućem Ustavu, nego u aktuelnoj zakonskoj praksi, koju se nadam zajednički sprovoditi, ova ogromna koaliciona većina koja postoji danas u Skupštini Republike Srbije i koja je uz vaše kompletno prisustvo, kao rukovodstva vojvođanskog parlamenta, pokazala da će imati drugačiji odnos prema tzv. vojvođanskom pitanju. Ja ne volim tu reč jer „vojvođansko pitanje“ kao takvo ne postoji. Ali, slažem se da neke stvari mi Vojvođani treba da uradimo. Drago mi je što je ostalo mnogo nadležnosti. Neke će biti prenete. Nadam se da buduće izvršno veće ili buduća pokrajinska vlada će učiniti više od toga da danas imamo, zavisno koji kriterijum primenjujete, od 11 do 17 nerazvijenih opština u Vojvodini. Nadam se da će prosek plata u Vojvodini biti veći nego u Republici, što sada nije slučaj. Nadam se da će nezaposlenost biti manja nego u Republici, što sada nije slučaj. Želim da kažem da će u svim političkim procesima koji znače civilizacijski, zakonski, ustavni, kakav god hoćete, a pre svega ekonomski i kulturni razvoj Vojvodine, postojati politička podrška Socijalističke partije Srbije. Ali, nikada neće postojati podrška koja podrazumeva da Vojvodina nije neotuđivi deo Republike Srbije. Imao bih još mnogo toga da pričam, ali sam shvatio da postoji prećutna politička saglasnost, ako je 100 od 120 vojvođanskih poslanika glasalo za ovo, da nema potrebe da širimo diskusiju. Nisam želeo nikoga da isprovociram, više sam govorio iz nekog svog, lokalnog, vojvođanskog ugla, nego što sam imao ideju da se pravim preterano pametan. Ovo je sasvim dovoljan okvir da u okviru Republike Srbije, ako smo dobro organizovani u vojvođanskoj skupštini, možemo da zadovoljimo sve svoje interese i potrebe – i manjinske, i većinske i kakve god hoćete. Zahvaljujem vam.
Reč ima narodni poslanik Nenad Čanak. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsedniče vojvođanske skupštine, uvažena gospođo predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, drugarice i drugovi, mislim da je notorna činjenica da nikada u Vojvodini nije dobro vreme da se o njoj razgovara. Jednostavno, kada god je pokrenuto pitanje o čemu se tu zaista radi, nešto se pojavilo što je bilo važnije i što je odvlačilo pažnju. Danas su to, nažalost, tragični događaji u našoj zemlji, tragične poplave. Mislim da je održavanje ove sednice, što smo i predložili predsednici Narodne skupštine, trebalo odložiti na neko vreme, jer ovoga trenutka, dok naši sugrađani i građani Srbije se bore sa poplavnom stihijom, govoriti o jednom ovako osetljivom pitanju, znači govoriti o pitanju o kome se nećemo složiti. Govoriti o pitanju o kome imamo dijametralno suprotna mišljenja, a ovoga trenutka, ako nam je nešto potrebno u ovoj zemlji, potrebno nam je jedinstvo i potrebno nam je da kao što na nasipima niko ne pita ko je iz koje stranke, ili ko je koje vere, ili ko je koje nacije, nego svi brane svoju zemlju koja je podjednako svakoga onoga koji je tamo, tako smo trebali i mi ovde. Trebali smo da se bavimo time da se ukine porez na donacije humanitarne pomoći, da se ukinu naplate putarine u Sremu, da se porodilište u Rumi stavi u upotrebu, a ne da se trudnice iz Mitrovice, iz celog Srema razvoze do Beograda i Novog Sada. To je ono čime smo trebali da se bavimo. Na moje veliko žaljenje, to nije slučaj, te sam prinuđen da govorim o nečemu za šta ne mislim da je ovoga trenutkavreme, jer Ustavni sud, a to je, osim konsenzusa, najčešća reč koja se spominje u ovom parlamentu, ne živi van ove zemlje i nije nekakvo bogomdano telo koje ima prava da, dok je sve ostalo u vanrednom stanju, se ponaša kao neki apsolutni vladar naših sudbina, tim pre što taj isti Ustavni sud se u proteklom periodu nebrojeno puta osramotio i nebrojeno puta pokazao svoju duboku nekompetentnost. Podsetiću vas, u istoj ovoj sali je bila sednica Narodne skupština kada je Kosovo proglasilo nezavisnost. U istoj ovoj sali se raspravlja šta da se radi. Ja sam jedini poslanik, ako se dobro sećam, ko je izašao da govori sa Ustavom Republike Srbije i rekao – ja ne vidim šta je pitanje, osim možda Ivice Dačića, nemojte mi zameriti ako sam zaboravio. Sve u svemu, tada sam rekao da u Ustavu jasno piše šta treba da se uradi i da u Ustavu jasno piše da su Kosovo i Metohija neodvojivi deo teritorije Srbije i, samim tim, zna se šta treba da se radi. Svi veliki patrioti su rekli da je to otprilike politički avanturizam. Otkuda pravo da se tada procenjuje da je to politički avanturizam ako je to bila ustavna obaveza? Otkuda pravo da se tada gazi Ustav, jer kada se Ustav pogazi na bilo kom svom delu, on prestaje da važi ceo. To je ono što je jako važno. Upravo zbog toga duboko ne razumem taj veliki doprinos koji je dat da, evo, ne dođemo u ustavnu krizu. Pa, ustavna kriza postoji od kad je ovaj Ustav. Ustavna kriza postoji zato što je on nelegalan, nelegitiman Ustav, koji, recimo, u Vojvodini nije dobio većinu posle dva dana i jedne noći glasanja. Tu noć naročito spominjem. Posle dva dana i jedne noći glasanja nije uspeo da namakne potrebnu većinu da bi prošao. Naravno, to nije važno, on je na teritoriji Srbije prošao i građani Vojvodine ga poštuju, ali ga sama Narodna skupština nije poštovala taj put, sam Ustavni sud se nije oglasio, jer, bože moj, to je važno državno pitanje. Sve u svemu, mi imamo suštinsko pitanje kada se ovde govori o Statutu Vojvodine – da li ova Skupština, da li građani Srbije i da li uopšte Srbija kao država želi ili ne želi da postoji AP Vojvodina? Da li je uopšte potrebna AP Vojvodina ili je treba samo ukinuti ili treba raditi ono što se radi već četvrt veka, a to je da se postepeno guši svaki put po malo, a tome zdušno doprinose i oni koji u samoj AP Vojvodini devalviraju njene institucije, devalviraju njene organe i svode ih na puke pričaonice koje ne rade ništa, osim što daju materijal medijima za to koliko pokrajinski poslanici imaju ili nemaju plate i koliko košta pokrajinska administracija, obesmišljavajući ideju autonomnosti Vojvodine u celini? Neko od kolega je spomenuo da je jedan od stubova Evrope srednji nivo vlasti, ali srednji nivo vlasti, po broju stanovnika, zaokružuje, otprilike, dva miliona stanovnika. To je standard evropskog srednjeg nivoa vlasti. Vojvodina se u to uklapa. Mi imamo veliki nesporazum oko poimanja toga da Vojvodina nije suprotstavljena Srbiji nego je njen deo i da zalaganje za boljitak građana Vojvodine nije zalaganje protiv Republike Srbije, nego za bolju lokalnu odgovornost za jedan deo Republike Srbije. To je ono što se duboko ne razume u svemu ovome. Ovaj Statut, o kome ovde govorimo, za koji se stalno spominje reč konsenzus, jer je za njega glasalo četiri petine poslanika u Skupštini pokrajine Vojvodine. Dakle, sve u svemu pošto je u Skupštini AP Vojvodine četiri petine poslanika glasalo, hajde da vidimo ko su ti poslanici. Videćemo da su to od samog predsednika parlamenta pa nadalje ili članovi vladajuće većine u republici ili oni koji se boje zatvora, uz čast izuzecima koje možemo nabrojati na prste jedne ruke. Dobijamo vrlo jednostavnu situaciju da je taj navodni konsenzus u stvari prihvatanje nečega što izdiktirano, što je i sam predsednik rekao, da je to oktroisana sloboda, a oktroisana sloboda se zove ropstvo. Znači, izdiktirano je kako će biti, prihvatili smo naređenja i to je to. Gde je tu onda jedinstvo? Gde je tu onda slobodnom voljom izraženo ubeđenje da tako treba da bude? Toga nema. Onda se, pazite, u samoj preambuli, tj. u prvom stavu, govori o tome, što je bilo jedna od takođe konsenzualno usvojenih teza, da je Vojvodina nastala Ustavom iz 2006. godine, nastala, organizovana, formirana Ustavom iz 2006. godine, a u istom tom Statutu piše da treba da ima tradicionalne simbole iz 1848. godine. Sada mi objasnite, ako je formirana 2006. godine, otkud joj tradicionalni simboli? Ako ima tradicionalne simbole, onda mora da je formirana ranije, inače, ne može da ima tradiciju. Jedan od nesporazuma zbog koga nismo glasali za ovaj Statut je taj upravo oko tih tradicionalnih simbola. Za tradicionalne simbole je uzet grb Vojvodine, Vojvodstva srpskog iz 1848. godine. Podsetiću vas, pošto sam lično kao predsednik Skupštine Vojvodine predsedavao tom sednicom da su aktuelni simboli Vojvodine napravljeni posle konsultacija sa poslaničkim grupama, gde aktuelni grb Vojvodine od tri polja predstavlja oznake Srema, Banata i Bačke iz 1699. i1799. godine. To su: simbol Svetog Pavla je dao Leopold Prvi Bačkoj, a Sremu i Banatu Marija Terezija. To su teritorijalni simboli. Oni nemaju nikakvu nacionalnu odrednicu. Upravo zbog toga, jer su naši prijatelji iz SVM insistirali da je grb Vojvodstva srpskog grb koji podseća na poraz revolucije Lajoša Košuta i Petefi Šandora 1848. godine, gde su Srbi za pomoć austrijskoj kruni dobili pravo da formiraju autonomiju. Da mi ne budemo u zabludi oko toga, zbog toga smo izbacivali te simbole da bismo napravili teritorijalni grb koji nema nikakvu političku, ni nacionalnu konotaciju i to je bilo ono zbog čega smo to uradili. Sada se insistira da se uvede tradicionalni grb. U redu, hoćete tradicionalni grb, nema nikakvog problema. Hajde da pitamo kako je taj tradicionalni grb izgledao. On je osmišljen na Majskoj skupštini kao kopija grba Knjaževinstva srpskog i to je vrlo decidirano opisano u trećem stavu Sretenjskog ustava i kako stoje ocila i koliko ih ima i da su to na belom krstu bela ocila na crvenom polju itd. Vojvodstvo srpsko je preuzelo taj grb. Samo je umesto zastave, a podsetiću, srpska zastava je crveno-belo-plavo, a ne crveno-plavo-belo, jer Sretenjski ustav decidirano govori o tome da je crveno-belo-plavo, ali je Sultan Mahmud to zabranio i fermanom poslao Srbima crveno-plavo-belu zastavu da se njome koriste. Sve u svemu, zbog toga na Sretenjskom grbu ima crveno-belo-plave trake, dok je na grbu Vojvodine, Vojvodstva srpskog, bila samo plava traka. Sve ovo pričam zbog sledećeg. O tome smo pitali u toku ove rasprave, gde su naši stručni saradnici u samoj Skupštini Vojvodine sve vreme izdvajali mišljenje oko ovog Statuta. Šta kaže muzej Vojvodine? Pročitaću vam šta kaže. Kaže – predloženi grb u nacrtu Statuta opisan je u letku koji se čuva u Biblioteci Matice Srpske iz 1848. godine; zastavu sačinjavaju tri boje, tad je već Sultan Mahmud dizajnirao zastavu Srbije, horizontalno postavljene odozgo crvena, u sredini plava i dole bela; na plavoj kao karakterističnoj boji nalazi se narodni grb; grb sačinjava beo krst na okruglom crvenom polju između čijih krakova stoji po jedno ocilo, svega četiri, čelikaste boje, opasan s desne strane žirovom, a sa leve strane maslinovom grančicom, koje su dole vezane plavom pantljikom; ceo štit leži na vojvodskoj portfiri, viseći ispod vojvodske zatvorene na dva dela razdvojene krune. To je mišljenje Muzeja Vojvodine. Mi smo tražili - hoćete li tradicionalne simbole, to su tradicionalni simboli, neka to uđe u Statut. Naravno, nismo dobili odgovor zato što je već postignut konsenzus da ocila budu zlatna, a da grba na zastavi nema. Sada mi objasnite, ako je nešto tradicionalno, onda to treba da bude u skladu sa tradicijom. Tradicija ne služi tome da se menja kako kome padne na pamet, nego služi tome da kao što se ove dve krune nalaze na grbu Republike Srbije, a istovremeno iz dnevno-političkih razloga je iz himne „Bože pravde“ izbačen srpski kralj. U holandskoj himni, koja je najstarija himna u upotrebi na svetu, slobodan prevod prve strofe glasi – ja sam Viljem od Nasaua, narandžasti princ, svakog dana zahvaljujem Bogu na svojoj nemačkoj krvi, španskom kralju uvek ću biti veran. Kažite Holanđanima da su Nemci i nećete se dobro provesti. Španski kralj da dođe u Holandiju može kao turista. Ali, to su reči himne koje se ne menjaju jer je ona oznaka kontinuiteta. Zato smo mi insistirali, ako ćete tradicionalno, onda to mora biti potpuno identično onome kako je tradicionalno i postojalo. Naravno, nama je rečeno da mi insistiramo na detaljima, da zbog nijansi boja ocila nećemo da podržimo Statut. Izvinjavam se, koliko bi ovde narodnih poslanika reklo da je zastava Srbije crveno-zeleno-bela? Verujem da ne bi naišlo na veliko oduševljenje, pošto je to zastava Bugarske, a ovo je zastava Srbije, kao što je i sretenjska zastava mogla onda biti i crveno-belo-zelena, a to je zastava Mađarske, nije zastava sretenjske Srbije. Samim tim su boje važne, jer ko ne razlikuje čelik i zlato, taj ima ozbiljan problem. Tu i jeste kompletan nesporazum. Mi smo u Vojvodini došli u poziciju da se, sa jedne strane, stalno tvrdi da će taj ustavni poredak se urušiti, a niko ne kaže istinu da je ceo Ustav i pogrešno napravljen od samog početka. Svi oni koji su sada glasali za ovaj Statut su ti koji su glasali i za taj Ustav. Nemojte to da zaboravite, uz čast izuzecima. Nemojte zaboraviti da je taj Ustav problem svih problema i da otvaranje Ustavne krize, ako baš hoćete, je u stvari put da ova zemlja izađe iz kaljuge u kojoj se nalazi, jer taj Ustav napravljen kako je napravljen, sa glavnim obrazloženjem da mu je glavna prednost što će se lakše menjati, na jedanput ispade da je on nepromenljiv, najedanput je ispalo da samo Ustav se ne sme dirati, da samo Ustavnisud o svemu odlučuje, a svi mi koji živimo ovde treba da se oko svega ostalog složimo. Neću da spominjem da su u međuvremenu institucije Vojvodine ponižene, da smo došli u poziciju da se, recimo, Pokrajinski parlament onemogući da se izjasni o Zakonu o javnoj svojini, jer septembra 2011. godine Skupština Vojvodine treba da raspravlja o amandmanima na Predlog zakona o javnoj svojini nije održana, jer tokom noći je neko obavestio, nepoznato lice je obavestilo, poslanike da se Skupština odlaže. Neću da spominjem da smo 30 puta davali, kao LSV, zahteve da se raspravlja u Skupštini Vojvodine o tome šta da se radi povodom obeštećenja koje Vojvodina treba da dobije zbog prodaje NIS-a. Sve smo to učinili. Sve u svemu, kako god bilo, to su stvari zbog kojih mi imamo ovu situaciju koja je apsolutno nedostojna važnosti ovoga problema. Naravno, za ovo nećemo glasati, nećemo glasati za ovaj falsifikat, jer to da se menja izgled grba, izgled zastave, kako god to izgledalo, koje se nazivaju tradicionalni, a to nisu, znači pristati na to da sa našom istorijom i sa našom prošlošću može da se igra ko hoće i kako hoće. To je nedopustivo. Niko nije tvrdio da je vojvođanska zastava sa tri zvezdice tradicionalno. Ne, ona je osmišljena u Skupštini Vojvodine tog vremena i dobila većinu poslanika. Neka je promene. Neka kažu – hoćemo novu zastavu. To je njihovo pravo. Hoće novi grb? Pravo je njihovo, ali nemojte podvaljivati pod tradicionalnim grbom nešto što ste sada smislili, pod tradicionalnom zastavom nešto što ste sada smislili. To je istorijski falsifikat, koji služi samo tome da se, bože moj, kaže da je Vojvodina deo Srbije, neodvojiv, neraskidiv. Znate li zašto je tako važno insistirati na tome da je Vojvodina neodvojiv i neraskidiv deo Srbije? Zato što ona to jeste, pa je to jedina bitka koja ne može da se izgubi, jer za sve ostalo, gde se udaralo u patriotske grudi, su izgubljene bitke. Mi za ovo nećemo glasati.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Poštovani predsedniče Skupštine AP Vojvodine gospodine Pastor, poštovani potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se da ovo vreme za raspravu o Statutu AP Vojvodine nije sjajno i da stanje vanredne situacije nije sjajno vreme za raspravljanje o ovako važnom pitanju. Stav je da život treba da teče dalje. U tom smislu, moja diskusija neće biti ništa manje konkretna zbog toga što imamo vanrednu situaciju. Nova demokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni za Srbiju, poslanička lista Boris Tadić, imala je stav da podrži saglasnost na Statut AP Vojvodine na današnjoj sednici, imala je stav pre početka ove sednice. Međutim, uvodno izlaganje predsednika Skupštine AP Vojvodine, pa i neka izlaganja članova koalicije, koji čine vlast u Republici Srbiji, u neku ruku su nas pokolebali. Naime, čuli smo neke reči za koje članovi NDS nikada ne bi pristali da budu deo većine koja glasa za nešto što je oktroisano. Ljudi u NDS nisu takvog kova, pošto se govorilo o čeliku i zlatu. Dakle, nismo skloni da glasamo za nešto što je oktroisano, i to izrečeno od ljudi koji, na neki način, predlažu ovaj Statut. Međutim, smatramo da ipak te reči nisu sasvim tačne i da su one iskorišćene u političke svrhe, jer primeniti odluku Ustavnog suda ne smatramo oktroisanjem. Sa druge strane, čuli smo neslaganja članova vladajuće koalicije po ozbiljnim pitanjima, po pitanju ovog Statuta. Čuli smo stavove SPS, koji su za to da se Pokrajinska vlada zove izvršno veće. Imamo stav drugog partnera, koji je deo vladajuće koalicije na republičkom nivou, da to treba da bude Pokrajinska vlada. Dakle, mi na republičkom nivou u ovom parlamentu, imamo dve ili tri političke stranke koje su najavili svoj glas za ovaj Statut, a ne slažu se. To nas dovodi u ozbiljno preispitivanje naše odluke. Ono zbog čega poslanička grupa Boris Tadić, NDS, ZZS, Zeleni Srbije smatraju da treba danas da podržimo ovaj Statut jeste upravo činjenica da želimo da AP Vojvodina uđe u redovno stanje. Zato što je odluka Ustavnog suda, pa i najava te odluke, stvorila određeni vakum, politički i pravni, koji se ogledao u urušavanju političkog integriteta institucija AP Vojvodine, ako hoćete, i rejtinga AP Vojvodine kao regije Srbije i evropske regije. Smatramo da to treba popraviti. Smatramo da treba autonomiju AP Vojvodine vratiti u legalno stanje, u stanje koje je ukazao Ustavni sud, a o odluci Ustavnog suda ću reći nešto kasnije, pre svega, da bi građani Vojvodine mogli da uživaju u autonomiji, a ne da imaju štete od autonomije. Ispostavilo se da su građani Republike Srbije, koji žive u Vojvodini, posle odluke Ustavnog suda imali više štete nego koristi od te autonomije. Tu ćemo se verovatno svi složiti. Mislili smo da ćemo današnju raspravu imati, imajući u vidu vreme i mesto, bez nepotrebnih politizacija, bez prikupljanja političkih poena. Ovo jeste jedna nametnuta situacija. Donet je Ustav, donet je Statut, Statut proglašen neustavnim, treba ga usaglasiti sa Ustavom, i tu bi trebalo da se pitaju pravnici. Naravno, uvek je u pravu prisutna politika, i to dopuštam. Međutim, bez teških ocena koje bi dovele u pitanje odlučivanje o ovako važnoj stvari. Poslanička grupa Boris Tadić, NDS, kada govori o autonomiji, uvek govori o funkcionalnoj autonomiji, a funkcionalna autonomija je lišena birokratizacije, premeštanja šaltera iz Palate Srbije ili Nemanjine u Banovinu i čekanje u redovima u Banovini umesto u Palati Srbije ili u Nemanjinoj. Po nama, autonomija je lišena i nove centralizacije po kojoj građani umesto u Beogradu opet čekaju u Novom Sadu i ne rešavaju svoja pitanja bitna za njihov život. Po nama, funkcionalna autonomija je lišena ne namenskog trošenja sredstava, odnosno neracionalnog trošenja sredstava koja bi trebalo da služe u svrhu ostvarivanja funkcija autonomija. Šta za nas podrazumeva funkcionalna autonomija, koja smatram da može da se crpi iz ovog Statuta i iz ovog Ustava? Funkcionalna autonomija trebalo bi da znači mogućnost ekonomskog osnaživanja, jačanja i bolji život građana Vojvodine, građana Srbije koji žive u Vojvodini. Funkcionalna autonomija bi trebala da znači bolju zdravstvenu zaštitu, bolju socijalnu zaštitu, bolji položaj porodilja, bolji zdravstveni sistem u Vojvodini, bolji komunalni sistem. Treba da vidite neke objekte komunalne infrastrukture u Vojvodini. Treba da odete da vidite kako izgledaju autobuske stanice u Vojvodini. Treba da vidite domove kulture u pojedinim mestima u Vojvodini. Smatram da bi autonomija trebala da doprinese rešavanju svih tih problema, a naročito pitanju poboljšanjai ostvarivanja položaja nacionalnih manjina, odnosno nacionalnih zajednica, od kojih većina živi i čak im je sedište nacionalnih saveta u Vojvodini. Naravno da se to odnosi i na druge funkcije autonomije, a to je zaštita životne sredine i brojna druga pitanja. Za ovaj Statut smatrali smo da treba daglasamo jer je nacionalni interes Srbije da Vojvodina ima autonomiju. Dakle, to nije pitanje samo Vojvodine i žao mi je što je danas, čini mi se, o ovom pitanju govorio samo jedan poslanik koji nije iz Vojvodine. Dakle, ovo nije pitanje samo Vojvodine. Autonomija Vojvodine, ali i decentralizacija jeste pitanje svih građana Srbije. Glasaćemo uprkos onome što smo čuli danas ovde za saglasnost na Statut, jer smatramo da treba uvažiti odluku Ustavnog suda. Sada da kažem nekoliko reči o odluci Ustavnog suda. Inicijativa za ocenu ustavnosti Statuta AP Vojvodine pokrenuta je 2009. godine. Danas je, draga gospodo, kolege poslanici 2014. godina. Toliko o efikasnosti Ustavnog suda. Toliko o efikasnosti našeg pravnog sistema. Jedan ministar, koji je sada ministar bez portfelja zadužen za vanredne situacije, je pre godinu dana u ovoj Skupštini izgovorio sledeće reči, kada smo razgovarali o Zakonu o planiranju i izgradnji, rekao je – podržite ove odredbe iako su one neustavne. Dok Ustavni sud donese odluku o njima odluka Ustavnog suda biće irelevantna, jer će sve odluke tog zakona biti već realizovane. Tako funkcioniše pravni sistem i tako funkcioniše Ustavni sud RS. Čak i simbolika u datumu kada je objavljena odluka ima u sebi nečega zbog čega smatramo da taj način funkcionisanja Ustavnog suda nije adekvatan. Nešto o činjenici da smo imali u ovom periodu neustavan Statut. Imali smo Ustav koji je bio stvar konsenzusa naravno, kao što je i svaki Ustav, trebao je doneti Statut AP Vojvodine i onda su krenuli eksperimenti u kojima su učestvovali i neki ljudi koji ovde sede i koji će i danas glasati i za izmenjeni Statut. Donet je Statut koji je čekao gospodine Pastor godinu i nešto dana na saglasnost. Međutim, po svemu sudećida je u tom Statutu bilo nešto što nije bilo do kraja jasno, da li je u skladu sa Ustavom i mnogi su optuživali tada Borisa Tadića, ne samo tada nego i kasnije, da je on kočio usvajanje tog Statuta, a sada isti taj Statut prihvatate, glasate za njega. Znači li to da je Boris Tadić bio u pravu tada? Znači li to da ste vi preko noći promenili mišljenje ili je bilo stvar dugoročnijeg razmišljanja da ne treba donositi nešto što je kuso i što vreme ne ispravi i što se danas nalazimo u pozicijikoju smo mogli prevazići? I zbog toga još više vrede reči, koje sam na početku rekao, da mi nismo skloni da učestvujemo u nekim stvarima koje nisu sasvim u skladu sa demokratskim vrednostima, a to znači oktroisanjem nečega. U svakom slučaju, NDS, Poslanička grupa Boris Tadić vidi autonomiju Vojvodine kao autonomiju koja predstavlja srpsku autonomiju, autonomiju u okviru Republike Srbije, ali i autonomiju koja ima evropski karakter, regiju koja je evropska regija. Vidimo Vojvodinu finansijski samostalnu sa izvornim prihodima i bez straha da će oko Nove godine kao svake godine, prošle godine, biti problem donošenja budžeta, odnosno Zakona o budžetskom sistemu kojim se pozicija, finansijska pozicija umanjuje. Ovog puta nefaktički nego i nominalno, dakle formalno u smislu da 7% više nije 7%. Vidimo autonomiju Vojvodine koja se produbljuje, jača i koja služi za primer u svim onim pozicijama o kojima je danas bilo reči, negovanju položaja nacionalnih manjina, negovanju drugačijeg mišljenja, tolerantnosti – jednom rečju. Ali, ne samo Vojvodinu. Mi i Srbiju vidimo kao Srbiju regija, i kako neko reče Srbiju koja ima neki srednji nivo vlasti, jer, sigurno da ovaj sistem teritorijalne organizacije Srbije nije idealan, odnosno, mogli bi reći da je on loš. Vidimo Srbiju kako je to nekada korišćen termin deetatizovanu. Dakle, Srbiju u kojoj neće biti birokratije i šaltera koji će biti sami sebi svrha, već Srbiju koja će nivo odlučivanja o najvažnijim stvarima spustiti do nivoa mesne zajednice. Zašto da ne pomenemo mesne zajednice koje sada nemaju nikakvu svrhu? Zašto da ne pomenemo kvartove? Kvartovske organizacije možda, kvartovski nivo organizovanja koji bi bio neophodan? Zašto da ne pomenemo neke gradove u Srbiji koji imaju preko 300.000 stanovnika, koji nemaju nijednu opštinu,koji su konglomerati bez mogućnosti bilo kakvog lokalnog odlučivanja? U tom smislu NDS ima veoma jasan stav. Zbog toga Poslanički klub Boris Tadić - Nova demokratska stranka – Zajedno za Srbiju - Zeleni Srbije će danas podržati ovaj Statut imajući u vidu sve rezerve koje smo danas stavili na način stavljanja u proceduru i način diskusije o tom aktu i poslanici NDS i ovde u Skupštini Srbije kao i poslanici NDS u Skupštini Vojvodine će insistirati na ostvarivanju tih nadležnosti. Kako ćemo se ovde boriti za ostvarivanjebudžeta prema Ustavu, tako ćemo se u Pokrajini boriti da se te nadležnosti realizuju na adekvatan način u korist građana Srbije koji žive u Vojvodini. Hvala.
Reč ima Dragan Đilas. Izvolite.
Poštovane narodne poslanice, poštovani narodni poslanici, pre svega želim da kažem da je danas teško raspravljati o ovome o čemu raspravljamo u situaciji kada se u Srbiji dešava šta se dešava, i da je možda bilo bolje da ako smo prethodni Statut čekali godinu, mesec i 15 dana, da smo sačekali još neki dan. S druge strane, postoje argumenti da život mora da se nastavi i da Skupština treba da radi. Sada kada smo već danas ovde treba da završimo posao zbog koga smo tu, a to je davanje saglasnosti na Statut Vojvodine. Ono što mi je malo zasmetalo jeste pominjanje termina „oktroisana sloboda“ pošto slobodu imate ili nemate, ako je oktroisana onda je nemate. Složiću se da je odluka Ustavnog suda vrlo rigidna i to većina ljudi u ovoj zemlji koja se bavi tom tematikom i stručno govori, jer je za posledicu imala i da građani Srbije koji žive na teritoriji AP Vojvodine nemaju više neka prava koja su imali do te odluke. Zaista ne postoji ni jedan razlog da Pokrajinska Vlada nema mogućnosti da pomaže porodiljama, trudnicama, da gradi stanove za mlade naučnike ili bilo šta od toga što mislim da je i smisao postojanja vlasti na bilo kom delu sveta. Ovaj Statut je napravljen uglavnom konsenzusom u AP Vojvodine pošto ima i neslaganja oko toga, a većina stranaka koja čini današnji parlament Republike Srbije ga podržava. Ali, ovaj Statut Vojvodine ima i neke rečenice koje da je neki drugi dan i druga neka situacija verovatno bi o njima raspravljali, poput rečenice – rad Pokrajinske Vlade usmerava Skupština. Nije mi jasno šta znači baš usmerava, to je jedan izraz koji je malo specifičan. Zna se šta je nadležnost Vlade, šta je nadležnost Skupštine. Ovde smo se dosta bavili i nekim simboličkim stvarima, a mislim da je ključ u stvari kako mi zamišljamo Srbiju, kako vidimo našu državu, njenu teritorijalnu organizaciju i sve ostalo. Siguran sam da strah koji se s vremena na vreme potpiruje o ideji da neko odvoji Vojvodinu od Srbije je potpuno besmislen, i da jednostavno ne vidim ni jednog ozbiljnog čoveka koji se bavi ili politikom ili nekim ozbiljnim poslom koji o tome može da priča na ozbiljan način. Zato jednostavno ne mislim da na taj način treba pristupati ovde. Slažem se sa nekim govornicima koji kažu da treba da se izjasnimo šta je naša ideja, da li mi građani Srbije zaista verujemo u potrebu i verujemo u autonomiju Vojvodine ili je to nešto što samo tako stoji, pa onda smo svi negde deklarativno, ali baš neki jesu neki nisu. Nemam strah od autonomije Vojvodine niti od decentralizacije Srbije. Verujem da je takav način teritorijalne organizacije i takav način organizacije Srbije nešto što omogućava građanima da budu bliže vlasti i da na bolji način zaštite svoja prava. To treba da bude suština svega. Zato bih ovo iskoristio da govorim i o tome. Mislim da se već u javnosti pojavljuje dosta ljudi, dosta mišljenja koja govore o potrebi i novog Ustava Republike Srbije koji bi bio donet u jednoj malo drugačijoj atmosferi, na drugačiji način nego 2006. godine, kada je bio prepun kompromisa i imao neka rešenja za koja se danas pokazuje da nisu dovoljno dobra i da možda čak i otežavaju razvoj naše države. Kroz taj Ustav treba da definišemo i kakvu Srbiju želimo, da li želimo centralizovanu državu ili želimo državu koja je decentralizovana, koji stepen prava, prenesenih ili direktnih nadležnosti smo spremni da poverimo onima koji su na nivoima vlasti ispod nas. Stav DS je nepromenjen već više godina. Iskreno se zalažemo za decentralizaciju Srbije, iskreno se zalažemo za decentralizaciju ne samo u nadležnostima nego i u novcu, jer ako ne prenesete mogućnost svima onima koji su na vlasti negde raspolažu što većim delom sredstava koja se ostvaruju i koja se prave, oni neće moći ni da vrše pravilnu vlast. Ne postoji nikakav strah koji se stalno pojavljuje od toga da nema dovoljno kvalitetnih ljudi na nižim nivoima vlasti koji će znati na pravi način tim sredstvima da raspolažu. Većina nas koji sedimo ovde je prvo prošla te neke nivoe vlasti, pa onda došla u politički parlament, pa smatramo da imamo kvalitet da upravljamo državom ili da obavljamo neki drugi posao koji su nam građani poverili. Jednostavno, prenesemo sredstva na lokalne nivoe vlasti. Ako dobro rade svoj posao građani će ih ponovo birati, ako loše rade svoje posao i loše raspolažu tim sredstvima građani ih više neće birati. Ako postoji strah da će zloupotrebljavati sredstva onda će ih nadležni organi privesti pravdi i za to kazniti. To mora da bude sistem po kome ova država treba da funkcioniše. Na svakom koraku i na svakom mestu. Vojvodina je naravno specifična u odnosu na ostatak Srbije i zbog predstavnika drugih naroda, nevećinskog srpskog naroda koji tamo živi. Tu specifičnost moramo uvažavati i truditi se da međusobno živimo što bolje. U teškim vremenima koja su iza nas, a koja su počela pre 20 i nešto godina mnogo država koje su se zaklinjale u multinacionalnost i u tu vrstu sloboda je danas postalo maltene jednonacionalna država. Mislim da svi zajedno treba da budemo ponosni na to što Srbija danas zaista multinacionalna država, što imamo takve zakone o savetima manjinskih naroda za koje većina kažu da su najvišem mogućem stepenu. Naravno, uvek možemo tražiti novo i bolje rešenje, ali mi jesmo takva država i to je nešto našta treba da budemo ponosni u svakom delu ove države Očekujem da ćemo u mesecima koji su ispred nas otvoriti raspravu o nekim drugim temama za koje Statut Vojvodine može da bude osnov da nas navede na razmišljanja o svemu tome, da ćemo decentralizovati Srbiju, da ćemo donositi što manje mera koja uzimaju sredstva lokalnim samoupravama, poštujući potrebu da se i republička kasa napuni s obzirom na troškove koji postoje, ali da ćemo napokon odrediti pravila, zakone iza kojih može stati što veća većina, bez obzira koja vlast, koja opozicija, i pokušati da svima u Srbiji damo mogućnost da planiraju nešto na duži period od godinu, dve dana, koliko je obično potrebno kod nas da se nešto menja kada su u pitanju finansije. Očekujem da ovaj Statut Vojvodine koji će danas, siguran, sam dobiti saglasnost i za koji će glasati i poslanička grupa DS, koji je čekan manje od godinu dana, jedan mesec i 15 dana brže je stigao u parlament, potraje što duže, želeći da kažem da očekujem i da kroz sve ono što nas čeka u jednoj otvorenoj raspravi i organizaciji države Srbije dođemo do rešenja koje će biti najbolje za građane. Verujte mi, građanima Vojvodine, siguran sam, nije toliko važno da li se Pokrajinska Vlada zove Pokrajinska Vlada i Izvršno veće. To je važnije za nas političare koji bi želeli možda da budemo u tim nekim vladama, za njih je važno verovatno, što je pomenuo i gospodin Čanak, i kako izgledaju simboli, ali velika većina i ne zna kako izgledaju simboli, a zastave i grbove ima i AP, imaju i gradovi u Srbiji, pa nikome to ne treba da smeta. Najvažnije svim tim građanima da nađemo takva rešenja da oni od svoje vlasti mogu da očekuju da brine o njima i da radi što više za njihovo dobro. Zato treba da donosimo rešenja kojima ne ograničavamo mogućnost tim vlastima da što više brinu o njima. Ako na taj način budemo radili, siguran sam da će postojati mnogo veći stepen saglasnosti u svemu o čemu raspravljamo i u ovom domu i u nekim drugim domovima i da neće samo ogromne elementarne katastrofe i nepogode biti ono što će nas spajati i činiti jedinstvenijim. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandar Martinović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska napredna stranka, kao državotvorna, kao nacionalno odgovorna stranka, kao stranka koja je dobila mandat od građana Republike Srbije da vodi ovu državu, na kraju krajeva i ovu Narodnu skupštinu u naredne četiri godine, podržaće, tj. glasaće za Predlog odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog Statuta AP Vojvodine, da se izrazim potpuno precizno, zato što mi danas u stvari ne raspravljamo o sadržini Statuta, o tome je raspravljala Skupština AP Vojvodine, a na nama je danas samo da glasamo za ili protiv odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog Statuta AP Vojvodine. Ako glasamo za, poslednji čin u donošenju novog, sa Ustavom usklađenog Statuta AP Vojvodine, biće njegovo proglašenje u Skupštini AP Vojvodine. O Vojvodini i o Statutu Vojvodine, bolje rečeno o statutima Vojvodine koji su donošeni u periodu od 1991. godine do danas moglo bi mnogo toga da se kaže. Imajući u vidu izuzetno tešku situaciju u kojoj se, nažalost, većina građana Srbija danas nalazi zbog jedne kataklizmične elementarne nepogode koja nas je pogodila, imajući u vidu činjenicu da je već postignut taj toliko pominjani konsenzus u Skupštini AP Vojvodine, SNS je odlučila da diskusija o Predlogu odluke o davanju prethodne saglasnosti na Statut AP Vojvodine bude lišena bilo kakvih dnevnopolitičkih elemenata. Ne želimo ni na koji način, zbog mnogo razloga o kojima smo danas govorili, da usijavamo političku atmosferu u Srbiji. Ono što želimo da naglasimo je sledeće. Srpska napredna stranka se dosledno zalaže za princip vladavine prava. Jedan od osnovnih principa vladavine prava je da svi državni organi moraju da poštuju odluke Ustavnog suda, bez obzira na to šta o tim odlukama mi kao pojedinci, bili pravnici ili ne bili, mislimo, da li ih intimno podržavamo ili ne. Dakle, ovde se ne radi o našim subjektivnim osećanjima, o našim subjektivnim emocijama, o tome šta mi mislimo šta bi Ustavni sud trebao da radi i kakve bi odluke trebao da donosi. Danas se pričalo mnogo o potrebama da se menja Ustav, da važeći Ustav nije dobar, da odluka Ustavnog suda nije dobra. Ono što SNS ističe, to je da mi smatramo da je naša ustavna obaveza da poštujemo odluku Ustavnog suda. Ustavni sud je procenio da Statut koji je donela Skupština AP Vojvodine, a na koji je prethodno saglasnost dala Narodna skupština Republike Srbije, nije bio u skladu sa Ustavom Republike Srbije i da je nastala potreba da se u roku od šest meseci Statut AP Vojvodine uskladi sa važećim Ustavom Republike Srbije, ma šta mi o tom Ustavu mislili, bez obzira na to da li smatramo da je taj Ustav dobar ili loš i bez obzira na to šta mi mislimo o tome kakva je bila politička atmosfera u kojoj je donet važeći Ustav od 2006. godine. Mi ćemo podržati, odnosno glasaćemo za odluku o davanju prethodne saglasnosti na Predlog Statuta AP Vojvodine, zato što smatramo da ovakav predlog Statuta koji se danas nalazi pred nama s jedne strane jeste posledica političkog dogovora koji je postignut u Skupštini AP Vojvodine, a sa druge strane da se položaj AP Vojvodine ovim predlogom Statuta vraća u ustavne okvire. Ono što SNS zamera strankama koje su učestvovale u donošenju prethodnog Statuta, a da vas podsetim, Nacrt tog statuta je usvojen, tj. napisan 2008. godine, pa je onda izglasan Predlog Statuta u Skupštini AP Vojvodine, pa je, kao što je rekao i gospodin Pastor, dugo čekao da dođe u proceduru Narodne skupštine Republike Srbije, da bi ga Narodna skupština konačno potvrdila, odnosno dala prethodnu saglasnost na njegovu sadržinu. Dakle, ono što SNS zamera strankama koje su tada učestvovale u pisanju i u donošenju tog i takvog Statuta AP Vojvodine je - zašto te stranke nisu pokušale, kao što smo mi danas uspeli da postignemo konsenzus oko sadržine tog statuta? Zašto je Statut morao, da upotrebim jedan starinski izraz, na silu Boga da bude baš onakav kakvog su ga zamislili pojedinci u Novom Sadu, ne uvažavajući apsolutno argumente ni stručne javnosti koja ga je već tada osporavala, akademske javnosti, eksperata za ustavno pravo koji nisu bili članovi nijedne političke stranke, koja nije imala sluha ni za veoma ozbiljne primedbe na taj statut koje su dolazile od strane tada opozicionih stranaka? Tadašnja vlast se, čini mi se, ponašala suviše bahato, smatrala je da je nedodirljiva, da je njena vlast večita, da joj niko ništa ne može, da ih Ustav ne obavezuje, pa i ako se postavi pitanje ustavnosti Statuta, da će Ustavni sud morati da ga proglasi ustavnim, zato što će neko nekome da naredi da tako postupi. Dakle, da je bilo više mudrosti, da je bilo više političkog takta za donošenje Statuta AP Vojvodine te 2008, odnosno 2009. godine, mi se u ovoj situaciji sada u maju 2014. godine ne bi ni našli, ali našli smo se, ne krivicom SNS. Ono što želim da istaknem, to je da bez dobre političke volje SNS ne bi bilo ni ovakvog statuta, tj. Predloga Statuta koji je danas pred nama. Da nema dobre političke volje na ovakav predlog Statuta AP Vojvodine, ne bi bilo moguće da se da prethodna saglasnost. Da ponovim još jedanput, SNS polazi od činjenice da u Srbiji važi princip vladavine prava, da u Srbiji važi Ustav. Neko je rekao da nije tačno da je AP Vojvodina tvorevina Ustava. Formalno-pravno jeste, jer je Ustav Republike Srbije od 2006. godine predvideo i propisao da se u sastavu Republike Srbije nalaze dve autonomne pokrajine, AP Vojvodina i AP Kosovo i Metohija. Dakle, formalno-pravno AP Vojvodina jeste tvorevina važećeg Ustava Republike Srbije. Naravno, to je sa pravne tačke gledišta. Sa istorijske tačke gledišta, sa tradicionalne tačke gledišta u pravu je kolega koji je malo čas izašao, mislim da nema razloga da se ljuti, zaista nemam nameru o bilo kome danas, bilo šta loše da kažem. Dakle, sa te tradicionalne i sa istorijske tačke gledišta naravno da je ideja o autonomiji Vojvodine nastala mnogo pre Ustava i od 2006. godine i od Ustava od 1990. godine, i od Ustava od 1974. godine Bilo je reči i o tim tzv. tradicionalnim simbolima AP Vojvodine i kada je već bilo reči o istoriji i o tradiciji, evo i da SNS kaže nekoliko rečenica na tu temu. Dakle, ideja o autonomiji Srba u južnoj Ugarskoj nastala je u vreme kada je srpski narod živeo u okvirima Austrijske carevine, te 1848. godine, prosto zbog istorijskih činjenica, da ne bi bilo nikakvih zabuna, ako već želimo da se dosledno držimo istorije, dakle, te 1848. godine nije postojala Austrougarska monarhija. Mi volimo vrlo često da upotrebljavamo taj termin Austrougarska monarhija i za period kada nje nije bilo. Dakle, formalno-pravno postojala Austrijska carevina u čijem sastavu je bila i Ugarska. Neke kolege se smeju, ali ovo je zaista tačno, gospodin Pastor može da potvrdi. Dakle, Austrougarska je nastala 1867. godine čuvenom austrougarskom nagodbom, odnosno nagodbom između dvora u Beču i Ugarske aristrokratije u Pešti, do tada je postojala samo Austrijska carevina. Ta ideja o autonomiji Srba nastala je u vreme kada su Srbi živeli na teritoriji ondašnje južne Ugarske i ta ideja je nastala da bi srpski narod koji je došao na te prostore najvećim delom u onoj velikoj seobi posle velikog austrijsko-turskog rata sačuvao svoj nacionalni, verski i duhovni identitet na tim prostorima. Crkvenu, prosvetnu, kulturnu autonomiju Srbima u južnoj Ugarskoj i pre 1848. godine garantovao je najpre austrijski car o kome je danas bilo reči, Leopold I. Kasnije su te povlastice malo davane, malo ukidane i 1848. godine, te burne 1848. godine kada je cela Evropa bila u plamenu različitih političkih i socijalnih revolucija. Proglašeno je srpsko vojvodstvo uz jednu prećutnu podršku, moram da kažem, austrijskog dvora. Neko se čudio zašto se pominju tradicionalni simboli AP Vojvodine. Zašto se kao tradicionalni simboli AP Vojvodine pominju simboli koji su u stvari bili simboli ondašnje Kneževine Srbije koja je još uvek nije bila formalno nezavisna država, nego se formalno nalazila u sastavu Otomanske imperije, ali je uživala visok stepen političke autonomije. Vrlo jednostavno, dakle, prvi vojvoda tog srpskog vojvodstva bio je jedna Srbin iz Srbije, a ne Srbin iz južne Ugarske, Stevan Šupljikac koga je knez Miloš, odnosno knez Aleksandar Karađorđević poslao u južnu Ugarsku da pomogne srpskim dobrovoljcima, odnosno srpskim dobrovoljačkim četama koje su tada formirane, a bečki dvor je zvanično priznao autonomiju koja je proglašena 1848. godine u novembru 1849. godine pod nazivom Vojvodstvo Srbija i Tamiški Banat. Ali, da bi nekako otupio tu nacionalnu oštricu u južnoj Ugarskoj on je doneo odluku da sedište tog srpskog vojvodstva bude u Temišvaru, a da vojvoda više ne bude Stevan Šupljikac, nego sam, ne znam da li to znate drage kolege narodni poslanici, dakle, vojvoda tog srpskog vojvodstva je bio sam austrijski car. Što se tiče zastave, tradicionalne zastave AP Vojvodine i tradicionalne zastave Kneževine Srbije, nije tačno ono što je rekao jedan od mojih kolega, knez Miloš je poslao jednu delegaciju na turski dvor i turski car je pitao srpsku delegaciju s obzirom da već imate političku autonomiju kakvu zastavu hoćete da imate. Vođa srpske delegacije, ako se ne varam, Avram Petronijević rekao je – hoćemo zastavu ista kakva je ruska. Turski car je rekao – ne može, ruska zastava, morate nešto da promenite. Oni su na licu mesta promenili raspored boja na zastavi i mi sada imamo ovu zastavu koja je državna i narodna zastava Republike Srbije. Dakle, crvena, plava i bela. Ta zastava je nastala igrom slučaja nijenastala kabinetski, nije je niko osmišljavao, nisu heraldičari mnogo upuštali u to kako da izgleda zastava, nego je prosto nastala na licu mesta. To je istorija i to je za neke akademske rasprave. Imao sam prosto ovu potrebu da kažem zato da ne bi bilo nedoumica oko toga da li SNS poznaje ili ne poznaje istoriju Vojvodine, istoriju Srba u Vojvodini i istoriju drugih naroda koji žive na teritoriji AP Vojvodine. Ono što je mnogo važnije od ovih istorijskih činjenica jesu sledeće stvari. Prvo, mi ne vidimo ništa sporno u tome što je postignut politički konsenzus u Skupštini AP Vojvodine, kamo lepe sreće da je taj konsenzus postignut mnogo ranije i kamo lepe sreće da mi kao građani smo malo skloni postizanju tih političkih konsenzusa i po nekim drugim pitanjima. Kao narod, kao država, mi ne možemo da krenemo napred ako budemo neprestano u rovovima prošlosti, ako stalno budemo podsećali jedni druge na neke davne epizode iz naše prošlosti. Ako stalno jedni drugima budemo prebacivali krivicu za nešto što se desilo pre 50, 100, 200 ili više godina. Dakle, mi iz tih rovova moramo da izađemo. Iz tih rovova pre svega moraju da izađu sami Srbi. U Srbiji mora da prestane taj, možda je malo teška reč, ali taj u političkom smislu građanski rat između Srba i Srba, to je jedna stvar. Druga stvar, definitivno mora da prestane, a ja mislim da je prestao, mora da prestane stvaranje tenzija oko toga da su Srbima koji žive u Vojvodini neprijatelji pripadnici nacionalnih manjina, a da su pripadnicima nacionalnih manjina koji žive u Vojvodini neprijatelji Srbi. To nije tačno i SNS želi sa ovoga mesta da poruči da dok mi budemo snosili odgovornost za vođenje države da to tako neće biti. Mi naravno čisto pravnički posmatramo mogli bismo na pravnički i jezički i politički, na ovakav predlog statuta da iznesemo više kritičkih primedbi i opaski. Znate, kada postignete konsenzus, mada ovo nije konsenzus u bukvalnom smislu te reči, jer konsenzus znači jednoglasno. Predlog statuta AP Vojvodine nije baš jednoglasno izglasan u Skupštini AP Vojvodine ali jeste jednom ubedljivom većinom. Ono što je bitno to je da su u tom konsenzusu učestvovale SNS koja je trenutno opozicija u Skupštini AP Vojvodine, da je u tome učestvovala DS, da je u tome učestvovao SVM i naravno pozdravljamo i činjenicu da je u tom postizanju političkog sporazuma, da kažem, da su svoj doprinos dale i druge političke stranke. Znate, kada donosite tako važne akte kao što je Statut AP Vojvodine nemoguće ga je doneti bez političkog dogovora. U tom smislu što je postignut politički dogovor ne vidim ništa sporno i SNS želi da mi u Srbiji postignemo političke dogovore i oko nekih drugih stvari oko kojih se još uvek nismo dogovorili. Što se tiče ekonomskog razvoja Vojvodine, o kome je bilo mnogo reči na današnjoj sednici… (Predsednik. Vreme.) … Evo, završavam. Ekonomskog razvoja Vojvodine nema bez ekonomskog razvoja Srbije. Ekonomskog razvoja Srbije nema ako se u naredne četiri godine dosledno ne sprovede ekonomski program Vlade Republike Srbije i ekonomski program koga nam je detaljno obrazložio premijer Aleksandar Vučić. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani predsedniče, drage koleginice i kolege, Nova stranka ne može da glasa protiv odluke koja je posledica odluke Ustavnog suda, ali ne može ni da glasa za tu odluku, jer se ona bavi potpuno efemernim stvarima. Problem i u Vojvodini i u Srbiji, nije neusklađenost Statuta Vojvodine sa lošim Ustavom Srbije, nego loš Ustav Srbije, oko čega se svi slažemo. U ovom parlamentu, ako sedi nekog dana 250 poslanika, svi su oni iz stranaka i misle da je aktuelni Ustav Srbije loš i da ga treba menjati. To je trebalo da proizvede odluku da se donese akt o promeni Ustava, i u prethodnom sazivu, gde je bio sličan odnos za i protiv aktuelnog Ustava da se uđe u rešavanje i donošenje novog Ustava, a da se nakon toga donese i novi Statut Vojvodine, koji bi bio pravni odraz onoga što je potrebno i Srbiji i Vojvodini, i njenoj autonomiji. Za Novu stranku, je suštinska i sprovodiva autonomija Vojvodine i nešto što mora da bude ostvareno i ta autonomija treba da bude ograničena samo državnošću Srbije. Vrlo je jasno kako to može jasno da se definiše. Statut Vojvodine, u kojem piše 7 posto, i neki drugi atributi, kojima apsolutno nije mesto, u Statutu ni mesne zajednice, ni nekog udruženja građana, a kamoli AP Vojvodine, mislim da nije na čast ni ovom domu, koji će ga usvojiti, a to je Skuština Vojvodine. Generalno, suština je u tome da je Ustav Srbije iz 2009. godine, donet u sumnjivoj proceduri, sa sumnjivom većinom na referendumu, da ima puno stvari koje ne idu u Ustav, koje su loše rešenje, bilo u procesnom smislu, bilo u drugom smislu, gde imamo preambulu, koja je po raznim tumačenjima i jeste normativni deo tog Ustava i nije, a to se tumači od dana do dana, kada aktuelnoj vlasti u ovih 8 godina, to odgovara. Ako se to tumači kao normativni deo Ustava, onda je i ova Skupština nekoliko puta, prekršila Ustav Srbije, glasajući, recimo o ratifikaciji ili usvajanju Briselskog sporazuma, jer je to Sporazum koji je Srbija potpisala sa delom svoje teritorije, kao međunarodni sporazum, što je naravno nemoguće. U Ustavu Srbije aktuelnom je Pokrajinska autonomija, vezana za procenat i to je posle Tita u Ustavu SFRJ, imamo procenat u Ustavu jedne države, što je svetski izuzetak. Imamo odrednicu gde se kaže da je državna granica, nedeljiva, jedinstvena i nepromenljiva, a menja se već u sledećem članu, odlukom parlamenta, ta ista državna granica sa nedefinisanom većinom koja je potrebna da bi se promenile granice Srbije. Prema tome, ono što je započeto na dobar način, u jačanju i postavljanju na pravo mesto autonomije Vojvodine, kroz Omnibus zakon iz 2002. godine,koji je trebalo da preraste u jedno ozbiljno ustavno rešenje, Ustav iz 2006. godine, nije unapredio i mi sada imamo jedan proces koji je započet dobrim Omnibus zakonom, a koji je prekinut kalambur ustavom, o kojem danas govorimo. Današnja rasprava, plod konsenzusa, plod nužde, nakon odluke Ustavnog suda, je generalno degradacija rada ovog parlamenta. Mi se bavimo tehničkim stvarima, a suštinska stvar, loš Ustav i loš Statut Vojvodine, stoje i nadalje i zato ja apelujem da, mi ćemo naravno biti uzdržani, zato što ne možemo da glasamo protiv odluke Ustavnog suda, a rekao sam zašto ne možemo da glasamo za, ali apelujem na skupštinsku većinu, koja je vrlo dominantna, da što pre, a to znači do kraja ovog zasedanja, se donese akt o promeni Ustava, da se drugi deo ove godine potroši u ozbiljnoj, stručnoj, političkoj i javnoj raspravi, o novom Ustavu i da ovaj sastav parlamenta, da ovaj saziv već na početku sledeće godine bude spreman da usvoji jedan ozbiljan Ustav Srbije, koji će biti dobra osnova za dobar statut Vojvodine, za sve ono što je neophodno Srbiji i Vojvodini u narednom periodu i da to podarimo kao plod rada ovog parlamenta. Ako to uradimo, izbori koji su održani pre 2 meseca, imaće smisla, a ako to ne uradimo, bićemo još jedan parlament koji se bavio tricama dok je selo gorelo. Hvala vam.
Pošto na listama poslaničkih grupa, nema više prijavljenih za reč, pitam da li neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika, traži reč? Niko od poslanika. Izvolite, predstavnik predlagača, predsednik Skupštine AP Vojvodine, Ištvan Pastor.
Dame i gospodo, želim još jednom da se zahvalim na mogućnosti da smo mogli sa par uvodnih rečenica, podstreknuti današnju raspravu. Moram da kažem, da sam ja to činio iz pozicije predsednika Skupštine. Nisam iznosio stavove moje, kao predsednika SVM, nisam iznosio stavove moje kao poslanika u toj Skupštini, nego sam iznosio stavove koji su se iskristalisali u radu institucije koja se zove Skupština AP Vojvodine. Ima razlika, ali te razlike su za neku drugu priliku. Spomenuo sam i to je više puta apostrofirano, period od godine, mesec i 15 dana, a nisam to činio sa namerom da bilo koga uvredim, ponajmanje da to činim u odnosu na gospođu Đukić-Dejanović. Činio sam to sa namerom da dokažem, da i u tom momentu kada nije bilo ovakve poplave kao što je danas, i tada je bilo nevreme, nije bilo vreme. Ako se danas sa iznenađenjem prihvata formulacija da je situacija nametnuta ili oktroisana i tada je situacija bila posle godinu, mesec i 15 dana, oktroisana, jer se više nije mogla držati. Samo je tada atmosfera bila takva, a danas je odluka Ustavnog suda praktično nametnula tu situaciju, bar po doživljaju onih koji su u značajnoj većini u Pokrajinskom parlamentu. To što se uradilo u prethodnim mesecima, to je rezultat ploda dogovora. Bez obzira na to što neki doživljavaju taj dogovor nešto zbog čega se treba stideti, ja taj dogovor doživljavam kao nešto kako treba da funkcioniše institucija, koja se zove Skupština. Teško mogu da prihvatim da u dogovoru neko učestvuje, sem u zadnjih 24 časova i 15 minuta, a do tada je deo dogovora i posle toga se to prebacuje. To meni kao čoveku koji je značajan deo svog života proveo u politici, gde se postižu dogovori između stranaka i ljudi, dosta teško pada. Mislim da smo uradili značajan posao, zbog toga što to nalaže odluka Ustavnog suda, ali isto tako, mislim da ne bi bilo dobro da se ovde stane. Trebalo bi nastaviti razgovore i videti, ako su to tako značajna pitanja, kao što je pitanje tradicionalnih simbola, a kakva je boja, jer mislim da ako je nešto tako značajno, bar bi oko boje u ovom raspoloživom vremenu trebalo postići dogovor. To nije manjinsko pitanje, nije pitanje manjina, nego je pitanje unutar većinskog korpusa političkih dogovora, kao što je i pitanje Vojvodine. To nije manjinsko pitanje. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog statuta AP Vojvodine,. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem utorak, 20. maj 2014. godine, sa početkom u 13.00 časova, kao Dan za glasanje o tački dnevnog reda Treće sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tački dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 167 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 5. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština daje prethodnu saglasnost na Statut AP Vojvodine većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju prethodne saglasnosti na Predlog statuta AP Vojvodine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 186. poslanika, protiv – pet, uzdržana – dva, nije glasalo šest od ukupno prisutnih 199 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika donela odluku o davanju prethodne saglasnosti na Predlog statuta AP Vojvodine. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Treću sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 90. stav 2. i članom 101. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Druga sednica Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, koja je bila prekinuta 15. maja 2014. godine, biti nastavljena u sredu, 21. maja 2014. godine, sa početkom u 10.00 časova, načelnim pretresom o 12. tački dnevnog reda, Predlogu zakona o izmeni Zakona o bezbednosti saobraćaja na putevima. Zahvaljujem.