Ovim amandmanom tražimo da se briše član 14. Predloga zakona i to zbog nekoliko razloga. Prvi razlog je što se ova intervencija, koja se predlaže, svodi na to da se mere oduzimanja robe u toku poreske kontrole sada preformulišu u mere u toku poreske kontrole, a suštinska mera jeste oduzimanje robe. To stoji u onom reformskom tekstu ovog zakona, a ovim predlogom se vrši reforma reformskog zakona, pa se pored ovih mera oduzimanja robe propisuju i mere oduzimanja poslovnih knjiga, evidencija i druge poslovene dokumentacije i to sve do okončanja posutpka poreske kontrole. Tako nešto je opasno, jer može biti izvor zloupotreba, pre nego sredstvo efikasnosti poreske kontrole. Oduzimanje te dokumentacije praktično znači sputavanje privredne aktivnosti onog obveznika koga poreski organ kontroliše. Ovom intervencijom, odnosno članom 14. Predloga zakona, predlaže se i uvođenje jedne nove mogućnosti, jednog novog ovlašćenja poreskom inspektoru da sredstvo za automatsku obradu podataka oduzme od poreskog obveznika, ukoliko posumnja da nešto nije u radu sa poreskim knjigovodstvom. To praktično znači da posle onoga što se desilo u Šilerovoj, kada je rušena zgrada, oduzimani kompjuteri da bi se došlo do nekih podataka, jednostavno pored policije, ako se usvoji ovo kako je predloženo, ta ista ovlašćenja dobijaju i poreski inspektori, pa mogu da oduzimaju informacione sisteme, a kod značajnijih trgovina u maloprodaji to su i "post sistemi", to su čitave računarske kombinacije. Na tako nešto nije ovlašćen inspekcijski organ, ne bi smeo to da radi, jer on nema tu vrstu ovlašćenja da i na ovaj način sputava kontrolisano lice u poslovanju. Tim pre što mi ne zmamo koliko može da traje poreska kontrola. Očigledno da su ove izmene i ovaj član 14. u funkciji zloupotreba, a ne u funkciji korektne poreske kontrole. Primer za to je recimo, a ja sam to već jednom napomenuo, da poslovni prostor opštine Vračar svoj zakup naplaćuje preko poreskog organa. Znači, zakupninu koju javno preduzeće ne može da naplati, a to je čista obligacija, oni pošalju jedan papir poreskom organu i poreski organ skida sa žiro računa, odnosno tekućeg računa zakupca. Ta zloupotreba kombinovana sa ovom zloupotrebom koja se daje izmenama ovog zakona, može da znači i blokadu, recimo, političke stranke, radio-televizijske stanice koja koristi zakupljeni prostor i kasni sa plaćanjem zakupnine. O tome treba voditi računa, a ta potvrda o privremenom oduzimanju ovih sredstava i predmeta u suštini ništa ne znači, jer mi imamo i u krivičnom postupku potvrde kojima se privremeno oduzimaju neki predmeti, pa bih vas podsetio na jednu čuvenu potvrdu koja nije ni izdata, a to je potvrda kojom je oduzet navodno džip zbog nekog krivičnog postupka. Krivičnog postupka nema i naravno blokiran je krivični postupak protiv Dušana Mihajlovića. Dokle videćemo, ali zloupotreba službenog položaja je na delu i to što zahtev za sprovođenje istrage nije mogao da urodi plodom, ima dana, to ne zastareva tako brzo. Rešićemo sve, ali je bitno da se uvek menjaju razlozi zbog čega je nešto privremeno oduzeto. Jednom po nalogu OEBS-a, a drugi put na zahtev Vilijema Vokera, treći put nije vođen krivični postupak, četvrti put je vođen krivični posutpak, ali svi koji su naravno bili osumnjičeni amnestirani su i pušteni. Da se ne bi dešavalo da sada i poreski organi, ohrabreni rušenjem čitave zgrade da bi se obezbedila kaseta i neki kompjuterski podaci o nelegalnom prometu, da se to ne bi zloupotrebilo u poreskom smislu mi tražimo da se ovaj amandman prihvati, da se član 14. briše, jer je izvor veće zloupotrebe nego koristi koja može da se javi za državu.
Za reč se javio narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, očekivao sam od podnosioca ovog amandmana da će posebno obrazložiti ovaj poslednji stav člana 14. imajići u vidu da on može da proizvede izuzetno velika negativna dejstva po osnovu obavljanja vođenja knjiga i poreske evidencije od strane poreskih obveznika i u tom cilju sam se javio, pošto ministar Đelić nije tu, a mislim da bi zaista ovo pitanje trebalo razrešiti. Praksa u Srbiji je takva da uglavnom specijalizovane agencije ili pojedinci vode poslovne knjige za jednog ili više preduzetnika, odnosno jedno ili više preduzeća. Manji broj slučajeva je da sami poreski obveznici vode poslove knjige i kompletnu dokumentaciju, imajući u vidu da je to zaista odgovoran, obiman i vrlo značajan posao, a takođe i mnoštvo zakonskih propisa utiče na to da svaki poreski obveznik ne može da prati sve izmene propisa u oblasti poreske politike, finansija, računovodstva i svega drugog. Uzmite jedan konkretan primer: Poslovna agencija, odnosno agencija vodi knjige za pet poreskih obveznika. U poslednjem stavu piše: "Ako poreski obveznik poslovne knjige i evidencije iz člana 37. ovog zakona vodi na sredstvima za automatsku obradu podataka, poreski inspektor može uz potvrdu privremeno oduzeti sredstva za automatsku obradu podataka do okonačanja postupka poreske kontrole". Šta to znači? Ako četiri poreska obveznika od pet, koliko vodi agencija, sama agencija, odnosno vlasnik agencije vodi i plaća sve poreze i urednu dokumentaciju, ako to nije uradio jedan poreski obveznik, kome ćete vi da oduzmete sredstva na kome se vodi ostala evidencija. Znači, oduzećete onome ko po zakonu uredno vodi evidenciju, dokumentaciju i uplaćuje poreze. Znači, agencija koja obavlja tu delatnost, ni kriva, ni dužna biće sankcionisana i ostati privremeno bez sredstava za rad. Zbog toga mislim da ministar Đelić treba, a apelujem ovde i na poslanike poslaničke većine, da ovaj amandman treba prihvatiti dok se ovo pitanje ne razreši. Znači, da li vi, kao poreski inspektor ili finansijska inspekcija, možete nekome da oduzmete sredstvo za rad, iako on uredno ispunjava svoje poreske obaveze i vodi urednu dokumentaciju za sve poreske obveznike koje opslužuje, a ne ulazeći u suštinu, zbog čega je ovaj član ovde predviđen. Znači, samo za nesavesne poreske obveznike, one koji ne izmiruju i ne sarađuju sa Poreskom upravom. Na kraju, želeo bih jedno pitanje da postavim oko amandmana na član 22. koji je ovde prihvaćen od strane Vlade, zaista dobronamerno sugerišem, postavljam pitanje, imajući u vidu da je ovaj amandman prihvatila Vlada i predstavnik Vlade. Kada je ovaj amandman zaveden i podnet u Skupštini? Svi amandmani su zavedeni pod određenim vremenskim periodom, 13, 14, 15, 16, 17, pa čak i amandman poslanika Mamule koji je zaveden u 17,40 časova, a rasprava je otvorena po ovom pitanju u 17,45 časova 3. jula, znači, u četvrtak. Moje pitanje je: da li je gospodin Pajtić, kao podnosilac amandmana, podneo amandman pre otvaranja rasprave ili kasnije? Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 16. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodna poslanica Vjerica Radeta, narodni poslanik Đorđe Mamula i zajedno narodni poslanici Dušan Cvetković i Rade Bajić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
I ovaj zakon i ovaj član 16, čije brisanje sam u ime poslaničke grupe SRS amandmanom tražila, razlog su više zbog kojeg će ova vlada i ova skupštinska većina ostati crnim slovima upisani u istoriji Srbije. Ceo ovaj član 135. koji se menja članom 16. izmenama ovog zakona, potpuno je neustavan i, naravno, zbog toga, je neustavan i ovaj zakon. Član 135, odnosno sada član 16. kojim se menja ovaj član, predviđa formiranje parapolicijskih snaga. Žao mi je što ministar Đelić nije tu, pretpostavljam da bi nakon argumentacije koju ću izneti prihvatio ovaj amandman, zato što će on biti taj koji će biti odgovoran pred nekim od haških sudova, zato što formira parapolicijske snage u Srbiji. Ovo je već praksa, ovo je drugi zakon gde vi izglasavate da poslove policije obavljaju neovlašćena lica. Uradili ste to i kada su u pitanju organizovanja sportskih priredbi, kao i sada, kada je u pitanju naplata poreza. Zbog ovog člana, između ostalog, zakon, koji ćete sigurno usvojiti, je potpuno neprimenjiv. Ova odredba zakona je neprimenjiva. Pitam vas, ko je taj poreski službenik koji će se pojaviti u nekoj samostalnoj radnji ili u nekom malom preduzeću, koji će pokušati da postupi kao inspektor, odnosno kao inspektor MUP-a ili kao policajac. Prvo pitanje, da li će taj čovek doći sa oružjem? Drugo pitanje, na koji način će ga sačekati onaj kome dolazi na vrata? Policija je jedina koja ima ovlašćenja da građane lišava slobode. Ovo što je predviđeno članom 16. takođe je mogućnost lišavanja slobode građana i to neustavna. Posle akcije "Sablja", u kojoj ste preko 10 hiljada ljudi neustavno i nezakonito lišili slobode, sada pokušavate još i da ozakonite te potpuno neustavne radnje. Kažem vam, ovaj član je neprimenjiv i doći će do strašnih reperkusija na terenu. Doći će, sigurno, do fizičkih obračuna, a vrlo moguće i do obračuna vatrenim oružjem, pa vi, evo, sada pošto sam rekla da će primena ovog člana dovesti, verovatno, negde i do krvoprolića, možete već sada da me evidentirate kao nekoga ko je inspirator krvoprolića, zbog primene vašeg neustavnog zakona i odredbe člana 16. ovog zakona koji predlažete. Zato apelujem na skupštinsku većinu koja će usvajati ovaj zakon, koja će sigurno glasati za njega, da se povede računa i da se ne dovode u situaciju i službenici Poreske uprave i vlasnici preduzeća, da čine ono što verovatno, kao ljudi, ne žele da čine, ali će ovi sprovodeći, naći ćete sigurno ljude koji će da izvršavaju taj zadatak, napravićete haos na terenu, napravićete čudo! Ljudi će zatvarati radnje. Ovaj zakon, bez obzira što mu je ovo već peta izmena, neće doneti rezultate koji valjda, pretpostavljam, ministar očekuje. Doneće sasvim suprotne rezultate. Bilo bi dobro da Vlada prekine sa ovom praksom koja je, valjda, kuriozitet samo ove vlade, pa da nam jedan zakon i predloži, pa izmene i dopune na svakih mesec ili dva ili tri daje ovoj Narodnoj skupštini. Zaista, krajnje je vreme da posle tri godine, valjda ste naučili da radite. Kada se predlaže neki zakon, da to bude zakonski tekst čiji će rok upotrebe biti bar i onoliki koliki je rok ove vlade, a to je još dva-tri meseca.
Da li se još neko od podnosilaca amandmana prijavljuje za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege poslanici, u ime SPS - Slobodan Milošević, kolega Rade Bajić i ja podneli smo amandman na član 16. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Predložili smo ovim amandmanom da se član 16. Predloga zakona briše, a to je, u stvari, onaj član 135. osnovnog Zakona. Kada je usvajan osnovni Zakon, takođe smo predlagali da se član 135. ovog zakona briše i da je potpuno neprihvatljiv, jer predviđa da poreska policija može u pretkrivičnom postupku da postupa kao organ unutrašnjih poslova. Samo što u tom članu 135. nije dato pravo poreskom policajcu da može i da oduzme pasoš jednom poreskom obvezniku. Umesto da u izmenama i dopunama ovog zakona Vlada ublaži ovu nespojivost organa unutrašnjih poslova i poreske policije, Vlada, nasuprot tome, i dalje zaoštrava i još dublje i neprimerenije meša poslove MUP-a i poreske policije. Sada predlaže i pravo poreskoj policiji da prinudno privodi poreske obveznike. Mi iz Socijalističke partije Srbije mislimo da je davanjem ovakvih prava poreskoj policiji nelogična i neprihvatljiva stvar. U praksi će biti, rekao bih, potpuno nesprovodljivo i neizvodljivo ovo što se sada predlaže. Policija, da bi nekoga privela, mora da ima nalog za privođenje koji joj može dati, koliko je do sada poznato, nalog za privođenje poreskom obvezniku uzgradi skupštine opštine, gde je smešten poreski organ, recimo u Leskovcu. Zamislite nekoga iz poreske policije ko daje nalog da se neko sa lisicama na rukama ili, ne znam uz pratnju tri policajca uvodi u skupštinu opštine. Hoće li načelnik MUP-a u Leskovcu, bez obzira na dogovore ministra Đelića i Mihajlovića, postupiti prema ovom zakonu ili će se u pravila MUP-a morati da uvede nova odredba kojom i običan poreski policajac može da izda nalog za privođenje. Mislimo, mi iz Socijalističke partije Srbije, da je ova odredba potpuno nesprovodljiva, te da je treba brisati, jer zamislite vi kolege poslanici da je ministru Gaši Kneževiću pala na pamet ovakva ideja, pa da je u nedavno usvojenom Zakonu o obrazovanju i vaspitanju predložio sličnu odredbu, te da su prosvetniinspektori imali prava da roditelje koji ne pošalju dete u predškolsko obrazovanje, a koji će prema tom Gašinom zakonu trpeti zakonsku kaznu, budu policijski sprovedeni u odeljenje Ministarstva prosvete, kako bi to izgledalo i kako bi to vaspitno delovalo na omladinu. Uz molbu ministru da prihvati ovaj amandman, i vama kolege poslanici da u Danu za glasanje još jednom razmislite o prinudnom privođenju poreskih obveznika, sa lisicama na rukama ili bez njih, u zgrade skupština opština, moram da kažem još nešto. Uz veoma rigorozan i više puta menjan Krivični zakon, uz dvostruko veći broj policajaca u odnosu na vreme policijske države, kako ste nazivali prethodni režim, uz formiranje BIA-e, više specijalnih sudova i više specijalnih tužilaštava, vama treba izgleda još hiljade poreskih policajaca da bi ste uspostavili pravu evropsku demokratiju. Zar vam iz vremena vanrednog stanja nije dobra poruka, da kada su hapsili i MUP i BIA, i vojna bezbednost i vojna policija, i politički vrh zemlje, i u zatvorima se našlo 10.000 građana, da je oslobođeno njih devet desetina ili 9.000 i da ćete usvajanjem ove odredbe da i poreska policija može prinudno da privodi, napraviti veliku sramotu. Nećete li ovom odredbom baciti pod noge i dostojanstvo poreskog obveznika, koga će kao poslednjeg kriminalca neko sa lisicama na rukama sprovoditi. Zato vas molim glasajte protiv izmene člana 16. ovog zakona.
Za reč se javila narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, a zatim narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Poštovane kolege, amandmanom na član 16. kojim se traži brisanje ovog člana, interveniše se u članu 135. Zakona koji je veoma diskutabilan iz više razloga. Pre svega stavom 1. ovog člana predviđeno je da otkrivanjem poreskih krivičnih dela i njihovih izvršilaca obavlja poreska policija. To je do te mere nespretno napisano da možemo da zaključimo da redovni organi Ministarstva unutrašnjih poslova nemaju uopšte mogućnost da otkrivaju poreska krivična dela, odnosno krivična dela koja imaju obeležja nekog krivičnog dela predviđena Krivičnim zakonom ili čak i ovim zakonom. Bićemo u situaciji da MUP dođe do nekih podataka vezanih za ova krivična dela, i da će onda verovatno morati da dostavi svu dokumentaciju ili sva saznanja do kojih je došao u nekim istražnim radnjama, bez obzira u kom postupku, ovom finansijskom policajcu. Meni je sada nejasno da li je to takva situacija, da li MUP mora tako da postupi ili može bar paralelno da radi po Krivičnom zakonu i Zakonu o krivičnom postupku. Što se tiče stava 2. takođe veoma nesrećno ovde formulisan, poreska krivična dela su krivična dela uređena ovim zakonom. Šta sa onim krivičnim delima koja su uređena Krivičnim zakonom, a koja imaju u svom biću elemente krivičnog dela koje je i ovde propisano. Mi smo se, ako se sećate, u diskusiji Predlogu ovog zakona, kada smo ga prvi put donosili, osvrnuli na taj problem i tvrdili da nije dobro da posebnim zakonima utvrđujemo krivična dela, već da treba da intervenišemo ukoliko je to potrebno u Krivičnom zakonu Reublike Srbije. Moramo da idemo ka kodifikaciji, da bismo izbegli ovakve slučajeve kao što sada imamo, a odgovore nažalost nemamo od koga da dobijemo. Ministra nema ovde da nam odgovori, ukoliko i on sam zna šta u ovim slučajevima treba raditi. Bilo je predviđeno da radi otkrivanja poreskih krivičnih dela i njihovih izvršilaca poreska policija, u pretkrivičnom postupku, može da postupa kao organ unutrašnjih poslova. Imala je ovlašćenja da u skladu sa zakonom i u sradnji sa ovim organom, u saradnji sa MUP-om preduzima radnje izuzev ograničenja kretanja, kao i da pozove i sasluša osumnjičenog bez prava na njegovo prinudno dovođenje i sada se ovim izmenama traži da to bude sa pravom na njegovo prinudno dovođenje. Ovde se postavlja pitanje da li u saradnji sa MUP-om, odnosno da li MUP ostaje kao asistencija u radu finansijskog policajca ili finansijski policajac ima ta ovlašćenja da nekog prinudno privede i sasluša. Ako je to tako, nije dobro. Razumem da može da se traži asistencija policije. To rade sve inspekcijske službe i onda je to u okvirima nadležnosti Ministarstva unutrašnjih poslovai inspekcijske službe, onda ostaju u okvirima svojih nadležnosti koje su određene pojedinačnim zakonima. Bojim se da u ovoj državi više nećemo znati ko kakva ovlašćenja ima, ko koga može da privodi, hapsi i tome slično. Ja još jednom napominjem da je ova vlada i ova vlast koja je godinama u opoziciji delovala spočitavala nekoj prethodnoj vlasti, ne znam koliko desetina hiljada policajaca, pa se govorilo da je ovo policijska država i tome slično, a sada više ne znamo koliko službi imamo za koje možemo da kažemo da su policijske službe. Imamo MUP, BIA-u, žandarmeriju, službu za istraživanje ratnih zločina, za organizovani kriminal. To je do sada pet plus ova finansijska policija, koja takođe ima prava obeležja, atribute policajca. Ne ide to tako. Treba da se strogo vodi računa ko kakva ovlašćenja ima i ko je tu da da asistenciju ukoliko je potrebno da se neko privede ili da se liši slobode. Mi smo iz tog razloga dali amandman, jer smo na taj način diskutovali i kada smo govorili oovom zakonu prilikom njegovog donošenja, s tim što zaista nije moglo da nam padne na pamet da ćete biti spremni da samo posle godinu dana predložite da finansijski policajac ima pravo i da prinudno dovede lice za koje se smatra ili koje se sumnjiči da je izvršilo neko krivično delo, koje se smatra poreskim krivičnim delom po ovom zakonu. Još jednom, stotinu zakona imamo u kojima predviđamo krivična dela. Ne znam zašto će nam onda Krivični zakon, zašto tako multiplikujemo krivična dela i pravimo jednu zabunu, haos u našem pravnom sistemu, umesto da onako dobar Krivični zakon ... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) ... onako dobar Krivični zakon samo modifikujemo ili eventualno osavremenimo.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Mićić ja bih vas zamolio da nam stvarno date informaciju o tome gde se nalazi gospodin ministar Đelić. Da li on stoji iza ovih izmena? I juče je ceo dan, evo i danas do podne, bio odsutan, više se ne pojavljuje, a zaista bi bilo dobro da bude kad se radi o ovim stvarima, da se ne desi ista rasprava koja je bila i kada je usvajan ovaj zakon, čini mi se oko tada predloženog člana 175. kojim je bilo predloženo da finansijski policajci budu naoružani. Verovatno se sećate, a podsetiću one koji se ne sećaju, da smo tada nizom amandmana na taj član 175. brisali ovlašćenje finansijskim policajcima da imaju službeno oružje i naoružanje. Zbog toga ministar Đelić treba vrlo ozbiljno da shvati ova tri amandmana koja su podneta na član 16. izmena i dopuna Zakona o porezu i poreskoj administraciji. Nešto slično ovim članom seuvodi i u odnosu na ono što je bilo predviđeno i predlogom u decembru mesecu kada je usvajan taj zakon. Na ovaj član podneti su amandmani od strane tri poslaničke grupe što govori o tome da je ovo vrlo bitno i osetljivo pitanje. Ne bih čitao obrazloženja ali jedno od obrazloženja glasi i da ovaj član nije u skladu sa Zakonom. A, ovaj član predviđa "da radi otkrivanja poreskih krivičnih dela finansijska policija, odnosno poreska policija ima pravo da pozove i sasluša osumnjičenog, sa pravom na njegovo prinudno dovođenje". To znači da se ovim članom uvodi obaveza i ovlašćenje poreskoj policiji da može da privodi poreskog obveznika. Ovo je vrlo delikatno pitanje i sa te strane želeo bih da od gospodina ministra dobijem odgovor - na osnovu kog ovlašćenja iz člana ovog zakona on daje ovlašćenja finansijskoj, odnosno poreskoj policiji da može da postupa kao organ unutrašnjih poslova i da nekoga lišava slobode, iako mu je u istom članu 135. predviđeno da poreska policija u pretkrivičnom postupku može da postupa kao organ unutrašnjih poslova i ovlašćena je da u skladu sa zakonom i u saradnji sa ovim organom, preduzima potražne radnje izuzev ograničenja kretanja?! Da li je lišavanjei privođenje poreskog obveznika u Poresku upravu lišavanje slobode i sprečavanje njegovog kretanja. Nemojte dozvoliti da zbog ovog člana i ocene njegove ustavnosti, kao i člana 22. koji je Vlada prihvatila, sa retroaktivnim dejstvom, ovaj zakon i odredbe ovog zakona budu protivustavne. Zato vas pozivam da vrlo ozbiljno shvatite ove razloge, imajući u vidu ovo što sam istakao i odredbe stava 3. ovog člana verovatno i zbog toga što se ministar policije i ministar Đelić do sada nisu dogovorili oko postupanja i privođenja poreskih obveznika od strane policije, iako je to u stavu 3. propisana obaveza i jednog i drugog, da će oblik i način ostvarivanja saradnje iz stava 3. ovog člana sporazumnosvojim aktom bliže urediti ministar finansija i ekonomije i ministar unutrašnjih poslova. Šta ovoznači? Znači da brisanjem i uvođenjem ove odredbe o privođenju poreskih obveznika ne postoji više saradnja i obaveza saradnje između poreske policije tj. Ministarstva finansija i MUP-a.Nadam se da ovaj razlog treba prihvatiti. Nešto ste se umirili. Verovatno ste shvatili o čemu se radi. Treba dobro da razmislite i da ovaj amandman prihvatimo.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podnelinarodni poslanici Rajko Baralić i Ljubomir Mucić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, u ime narodnih poslanika biranih sa liste SPS - Slobodan Milošević kolega Ljubomir Mucić i ja smo podneli amandman na član 19. i to tako da se brišu stavovi 1. i 2. Smatramo da se poreska reforma i poreska disciplina ne mogu ostvariti samo izmenama i dopunama Zakona i izmenama izmena. Smatramo da je za tako nešto potrebna, pre svega, jasna vizija kako treba da izgleda poreski sistem i kako treba da izgleda zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, i šta je u tome interes građana i pravnih subjekata, i šta je onaj nivo obaveza i potreba koga država ne može da se odrekne a da pri tom usaglasi sva ova tri činioca na taj način da imamo efikasan poreski sistem, a da pri tom građani i pravni subjekti budu zadovoljni u meri u kojoj je to moguće. Produženje roka za još četiri meseca smatramo neopravdanim. Ako biste pogledali stenografkse beleške, kada jeusvajan ovaj zakon, kada smo o njemu razgovarali pre izvesnog vremena, videli biste da smo taksativno naveli da to nije moguće na taj način sprovesti, i da je, kao i kod nekih drugih rešenja, a videli smo juče i amandman gospodina Bojana Pajtića, podneo je amandman koji je identičan našem stavu od pre godinu dana, nije sramota priznati da je neko rđavo procenio da nije ugradio preticanje, da nije dobro sagledao suštinu, već bi bilo pošteno da se kaže da ponekad valja prihvatiti i amandmane koje predlažu ljudi koji su ovoj stvari prišli ozbiljno i koji su, na način koji je u interesu građana Srbije, predložili određena rešenja. Za raspravljanje u pojedinostima, ovih izmena i dopuna, kao isam Zakon, ovdenedostaju dva svedoka. Nedostaje ministar i nedostaje televizijska kamera. Oba svedoka su neophodna zato što nikakvu argumentaciju koju mi ovde nudimo ne može niko drugi da prihvati osim predstavnika Vlade, a građani Srbije nemaju priliku da čuju šta je izmenama i dopunama obuhvaćeno, i šta ljudi sa narodnim poverenjem i narodnim mandatom govore o tom zakonu ovde u ovoj Skupštini. Zato još jednom apelujem na to da se ovde vrati kamera a da ovaj amandman prihvatite, jer amandmanom poboljšavamo ono što je u samim izmenama i dopunama predloženo. Hvala lepo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Gospođo Mićić, sada ćemo da vidimo ko koči reforme. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je ovo poslednji amandman na ovaj zakon koji su podneli poslanici SPS-a želim da ponovim konstataciju da mi prihvatamo sve one odredbe zakona koje se odnose na založna prava i regulisanje pitanja koja su uvedena i utvrđena Zakonom o založnom pravu i sa te tačke nemamo nikakvih primedbi. Najveći deo primedbi poslaničke grupe SPS se odnosi na pooštravanje uslova po poreske obveznike, pa sve čak do ovog famoznog člana, ranije sam obrazlagao, znači, mogućnosti privođenja poreskih obveznika od strane poreske policije. Očekujem gospodina ministra Đelića da uđe, non-stop gledam na vrata, kako bih zaista shvatio ko u ovom trenutku koči reforme. Nekoliko puta sam mu istakao da rokovi koje on predlaže, kao ministar i Vlada ovde, su ili neozbiljni ili neodmereni rokovi za koja treba da se utvrđuju odgovarajuća prava i obaveze, a ovom prilikom, poreskih obveznika. Ovo je druga ili treća izmena poreskih zakona kojima se produžavaju rokovi i zaista ova izmena gde se reguliše famozni član 186. na koji smo ukazivali prilikom donošenja ovog zakona da je rok od šest meseci za prijavljivanje imovine, odnosno nepokretnosti preko vrednosti od 20 miliona dinara kratak i da ga treba dobro sagledati i utvrditi, a takođe i rok od strane Poreske uprave od tri meseca kada Poreska uprava treba da odgovori poreskom obvezniku. Ovom prilikom, ovim predloženim izmenama taj rok za prijavljivanje produžava se sa šest na deset mesecii nikako mi nije jasno, stalno se produžava za četiri ili pet meseci, nikako na neki rok koji je zaista polugodište ili kvartal ili za celu godinu. Imajte na umu sledeći zakon, Zakon o porezu na promet i tu se uvođenje fiskalnih kasa produžava za pet meseci. Nikako mi nije jasno zbog čega neki rokovi koji zaista, u svetu takođe važe i priznat je polugodišnji kvartal i godišnji, zašto se beži od tih rokova i njihovih uvođenja. Sa tog stanovišta, predlažem da se ovaj član briše, imajući u vidu da je poslanički klub i poslanici SPS-a su protiv brisanja umetničkih predmeta koji spadaju u imovinu koju poreski obveznik treba da prijavi. Da li to znači da neko ko ima umetničku zbirku vrednu 300, 400 ili 500.000, o gospodine, ministre, pa ja uporno ponavljam kao onaj na filmu - gde je moj moped, a gde je moj ministar, da mu nešto ovako predložim, ponoviću samo kratko. "Kočenje reformi je stalno produžavanje rokova u pogledu primene zakona koje vi predložite, a ova skupština izglasa". Drugo, mislim da je ovaj rok produžavanja od deset meseci da poreski obveznici podnesu prijavu, neodmereni neprimeren, imajući u vidu, ako je neko stekao vrednost imovine preko 350.000 evra, a za šest meseci taj nije uspeo da podnese poresku prijavu za vrednost imovine koju poseduje. Sledeća stvar, najolakšavajuća okolnosti u svemu tome su svi oni izveštaji o naplati poreza na ekstradohodak i ekstraprofit u kojima stoji vrednost imovine poreskih obveznika i iznos poreza koji treba da plati. Na kraju, predlažem da prihvatite ove amandmane, kao i prethodni amandman oko lišavanja slobode poreskih obveznika i da se pozabavite još jednom oko izmene člana 22. koji je neustavan i uvodi povratno dejstvo zbog vašeg kašnjenja u produžavanju roka o osnovu ovog zakona. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Pajtić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, pitam da li predstavnik predlagača želi dazavršnu reč o ovoj tački dnevnog reda? Na kraju ćete sve? Hvala. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA PROMET (pojedinosti) Primili ste predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: zajedno Golub Rajić i Rajko Baralić; zajedno Jovan Todorović i Ljubomir Mucić; Ljubomir Kragović, Vitomir Plužarević, Dragan Čolić, Dragan Ljubojević, Goran Cvetanović, Milorad Mirčić, Dragoljub Stamenković, Milovan Radovanović; zajedno Živanko Radovančev i Golub Rajić; i Bojan Pajtić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto smo obavili zajednički načelni pretres u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, Predlog izmena i dopuna Zakona o porezu na promet je jedan dokaz o radu Vlade Republike Srbije koja ovaj predlog dostavlja, evo po treći put Republičkom parlamentu. Ono što je najinteresantnije je upravo što se ovim zakonom udarno najavljuje kako će se ovim poreskim rešenjem poreza na promet za 20% osloboditi štampani mediji i izdavači, tako da će knjige, časopisi, dnevna i povremena štampa biti oslobođena i plaćanja poreza na promet. Problem je u tome što su upravo na ovaj član Zakona kada su se tada oporezovali štampani mediji i izdavači, ukazivalaposlanička grupa SRS, a naročito prof. dr Vojislav Šešelj kao nešto što je neprimereno demokratskim društvima i civilizovanom svetu. Najzad je ministar uvideo da je tu pogrešio, pa sada ukida. Druga mogućnost, odnosno drugi razlog za donošenje ovog zakona je zbog usvajanja Zakona o finansijskom lizingu gde se ovde ponovo navodi jedan razlog koji se po samoj proceduri nameće, tako da porez na promet proizvoda ne plaća kada davalac lizinga kupuje proizvode radi davanja lizinga, već onog momenta kada davalac lizinga daje proizvode što je normalno i što je suvišno ovim predlogom zakona. Inače, konkretno, poslanička grupa SRS na član 1. podnela je amandman koji treba da se menja i da glasi:"U zakonu o porezu na promet u članu 2. stav 2. u tački 6) tačka na kraju se zamenjuje zapetom i dodaju se reči iznad vrednosti utvrđene propisom koji donosi Vlada Republike Srbije; i dodaje se tačka 7) nabavka proizvoda od strane primaoca lizinga u poslu finansijskog lizinga". Gospodine ministre, ovo je jedna ideja SRS da se i Vlada odrekne jednog dela poreza radi veće kasnije dobiti, tako što, ako se proizvođač odriče svoje zarade na proizvode koje poklanja, a u cilju reklame i propagande, prezentacije i slično, radi povećanja prodaje, zašto se država ne bi odrekla jednog dela poreza radi povećanja prodaje istog proizvoda, a samim tim i povećanja prihoda od poreza na promet. Ideja je gospodine ministre, da se i Vlada odrekne jednog dela, da se tu iznese jedan iznos koji će lično Ministarstvo da utvrdi, da se oslobode poreza oni koji reklamiraju tu proizvodnju i koja ide u te reprezentativne ili propagandne i reklamne svrhe, tako da bi taj proizvod bio traženiji na tržištu, a samim tim kasnije bi se ostvarili veći prihodi i veći dodaci. Garantujem da su ovo dovoljni razlozi i da će ministar da prihvati ovaj amandman Srpske radikalne stranke. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Da.) Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Poštovane kolege, mi smo iskoristili mogućnost da intervenišemo u članu 2. Zakona o porezu na promet čije se izmene i dopune traže, i to ne u ovom delu u kome je Vlada učinila, naravno nemamo ništa protiv predložene dopune da se i nabavka proizvoda od strane primaoca lizinga u poslu finansijskog lizinga se smatra prodajom i prometom i samim tim da bude predmet poreza, ali smo smatrali da u tački 6. stav 2. ovog člana treba omogućiti proizvođačima da se oslobode jednog dela poreza za korišćenje svojih proizvoda u svrhu reprezentacije ili propagande. Koliko je danas marketing važan, koliko je propaganda bitna i koliki uticaj ima na ukupan obim prometa, samim tim i proizvodnje, valjda smo uspeli do sada da se uverimo i kroz reklame koje možemo da vidimo na bilbordima ili na sajtu ili televiziji. To je toliko već postalo agrsivno da utiče na obim proizvodnje, što je krajnji cilj proizvođača. Valjda bi trebalo da bude i cilj države, odnosno Vlade, jer to opet znači više para u državnom budžetu, pa ako je već proizvođač spreman da se jednog svog dela zarade odrekne tako što će svoje proizvode dati kao reprezentaciju i upotrebiti kao reprezentaciju ili za propagandu, onda bi trebalo i Vlada da se odluči, da se odrekne jednog dela dobiti i da oslobodi, da utvrdi neki limit dokle možete nešto da koristite kao reprezentaciju, a od kog nivoa treba da se i na to plati porez. Smatramo da ne treba to potpuno oporezovati, već samo delimično, a Vlada bi to mogla u nekom procentu da odredi za sve, od ne znam čega, ukupne proizvodnje ili opet plaćenog poreza na promet, za prošlu godinu ili kvartalno, i tome slično. Koliko je reklama bitna, valjda ste se svi uverili sa onom reklamom "kupuju se na trafici, a nisu novine", kolika je proizvodnja tih fast cigareta i ko ima najveću dobit od tih cigareta.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, podnosilac amandmana na član 2. Predloga zakona.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet član 2. briše se. Sve promene koje su ovim setom zakona predložene su gore od prethodnih promena na koje smo mi kao Srpska radikalna stranka ukazivali, a i sam ministar se dičio i sa puno optimizma sve te budžetske, odnosno poreske zakone predlagao kao da su oni najbolji na svetu. Ispostavilo se da ti zakoni nisu dobri i da oni imaju mnogo nedostataka, odnosno oni su konfuzni. Ni sam ministar ih ne razume. Ovim promenama i predlozima ovog seta poreskih zakona neće biti dobro građanima ni društvu. Veći je broj firmi koje se zatvaraju od firmi koje se otvaraju. Svi motivi su izgubljeni. Ustav na koji se vi pozivate toliko je za vas nebitan da to može da se poredi sa trenutnim prilikama i na Kosovu. Dajete i čudne izjave povodom svih ovih zakona o kojima danas razgovaramo. Što se tiče tih novih ulaganja i tog novog razmišljanja da će neko uložiti čak i putem, za nas u Srbiji, novog razmišljanja a to je lizing. To je danas nemoguće. Velika je nesigurnost svih tih koji treba da ulože u današnju Srbiju, a zna se to je zbog vas koji danas vladate a niste ni spremni da date kvalitetan odgovor na to pitanje. Hitan postupak donošenja ovog zakona je svima u sistemu poreske politike jasan, osim građanima kojima danas ništa nije jasno. Nije im jasno iz razloga pošto vi svakodnevno menjate set poreskih zakona, tako da ni vaši službenici u ministarstvima danas nisu svesni koji je zakon na snazi a koji je u proceduri. Efekti budžeta su svedeni na minimum, tako da optimizam za budžet više nema realnog komentara. Ostalo vam je daisprodajete još nešto malo živih srpskih glava i da na konto tih obaveza prema Haškom tribunalu dobijete određenu tranšu para. Mi srpski radikali smatramo da ovaj član 2. treba da se briše iz razloga pošto država ne može da ostane bez prihoda i ne može biti u nepovoljnijem položaju od davaoca lizinga. Davaoci lizinga imaju obavezu da na prostor Srbije unesu novi kapital koji ima i svoju vrednost i ta vrednost mora biti opravdano oporezovana. Lizing nije definisan na našem tržištu tako da komentar u ovom članu nije prihvatljiv. Oprema i sredstva za rad su stavljeni pod isti Predlog ovog zakona. Možda je trebalo u ovim izmenama i dopunama Zakona predložiti da se oslobode poreza dečja obuća, hrana i garderoba, knjige i sve što je vezano za mladu generaciju kojoj treba da stvorimo pravi ambijent kako bi ona zavolela svoju državu i u njoj ostala da bitiše i živi, a ne da nam se dešavaju suprotne stvari. Da mlada generacija jedva čeka da napusti našu domovinu. Ne smemo dozvoliti da nam se organizuju vašari droge i da iz toga izvlačimo pozitivne komentare, to je sramotno od bilo kog da je došlo. Srpska radikalna stranka je imala veliki broj amandmana i na osnovni tekst ovog zakona o porezu, tako da smo i tada ukazivali na mnogo toga kao i sada, i mi nećemo glasati za ovaj zakon. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo, Srpska radikalna stranka je tražila da se amandmanom briše ovaj član 2. kojim se izuzima od poreza nabavka, odnosno uvoz proizvoda radi davanja u finansijski lizing. Pomalo je ovo kontradiktorno sa članom 4. kojim se interveniše u članu 8. ali nadam se da ćemo dobiti adekvatno objašnjenje u toku rasprave. Ne vidimo zašto se ovde Vlada odriče poreza od usluge davanja u finansijski lizing. Kada smo govorili o Predlogu zakona o finansijskom lizingu, izražavali smo sumnju da će neki finansijski lobiji ovo iskoristiti za dalje bogaćenje, za dobro ulaganje slobodnog kapitala i angažovanje prljavih para i da će iz ovog posla izaći još bogatiji nego što su bili. Ja sam ubeđena da će tako i biti jer su čak i oslobođeni od poreza za uslugu finansijskog lizinga. Sav porez se preliva na kupca, odnosno onog u čiju korist je lizing urađen, a onaj koji samo posreduje između vlasnika kapitala, što je najčešće banka, kod nas je to, recimo, Delta banka: neki poslovi su sklopljeni po pitanju uvoza automobila, Mišković je kapital stvorio i dao. Određeni ljudibliski vlasti su dobili taj kapital, uvezli recimo "pežoa" u program augomobila, ili neki drugi, ne moram sada da govorim podatke koji su potpuno tačni, ali ovo je jedan primer koji ćete vrlo brzo i sami videti da i te kako egzistira na našem tržištu. Automobili se prodaju, čist kapital, čistu zaradu ima samo onaj koji se tu javlja kao posrednik između banke i poslednjeg kupca. (Milka Marinković, sa mesta: Tako je baba.) Ja bih zaista volela da sam već baba. Biću valjda za dve tri godine. Hvala Milka što si me upozorila. Jedva čekam. Ja se tome radujem i mislim da se svako normalan raduje da dočeka da bude baba. Dakle, hteli smo na ovaj način da upozorimo ministra da obrazloženje da treba da se oslobodimo dvojnog poreza možda u ovom slučaju ne stoji i da država ovde štiti masnu koku, da bi trebalo možda više da se pozabavi onima koji su krajnji kupci, a da podjednako optereti i onoga koji ima najveću korist od ovog posla finansijskog lizinga.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet. U svom amandmanu tražim, ali ne gajim iluziju da ćete prihvatiti, da se član 3. menja i nakon toga da glasi: "U članu 8. posle stav 4. dodaje se stav 5. koji glasi - obveznik poreza na promet proizvoda pri davanju proizvoda u finansijski lizing je davalac lizinga". Kao posledica DOS-manlijske vlasti pojavljuju se ljudi bliski režimu, ljudi koji imaju privilegovan status, koji imaju svoj lobi prilikom uvoza, a kasnije ostvaruju dobit na protivzakonit način. Ovaj amandman, koji nećete prihvatiti, sprečava mogućnost da obveznik poreza na prometpri davanju novih motornih vozila i plovnih objekata, koji podležu obavezi godišnje registracije, bude primalac lizinga sa pitanjem koji to uvozni lobi traži ovakvu odredbu u Zakonu. Da li će ova poreska rešenja omogućiti planirane efekte predloženih mera? U DOS-manlijskoj državi sve finansijske transakcije, svi trezori i sve kase, osim Jožefa Kase možda, su pod rukom najviših funkcionera Vlade Republike Srbije i njima bliskih srodnika i prijatelja. Tako će ovim zakonom, odnosno članom 3, kojim predviđate, biti privilegovan Stanko Subotić-Cane, Filip Cepter, Dragoljub Marković, Miodrag Kostić-Kole, sve kum do kuma i tako će ovaj kumovski lobi i zakon koji predlažete podsećati na vreme Al Kaponea i Don Vita Korleonea. Amandmanom se sprečava privilegija uvoza i protivpravna dobit, kao i onemogućavanje lobija na štetu građana Srbije. Gore navedeni lobisti će kad-tad sa svojim zaštitnicima odgovarati, pred sudom, naravno.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Svima nam je jasno da postoje neki lobiji koji se bave uvozom, a pogotovo uvozom automobila i da je bio pritisak na Vladu. Znamo da je bio, da se ovaj porez na promet plaća tako što će poslednji u lancu, odnosno kupac automobila na lizing platiti porez, pa je dodatno bio pritisak da to plaćanje poreza bude tek nakon što se lizing - naknada potpuno isplati, dakle nakon tri ili četiri godine i onda na vrednost automobila u tom momentu, kao polovnog automobila, to bi bila dodatna olakšica za samog kupca, odnosno građanina koji na ovaj način dođe do automobila. Ali Vlada nije mogla toliko dugo da čeka na poreze i nije podlegla do te mere pritiscima ovih lobija, nego samo delimično i mislim da je ovo u korist državne kase koja sada vapi za novcem i koja računa da će biti mnogo onih koji se interesuju za kupovinu automobila na ovaj način, jer znamo da je prosek automobila, koji se vozi u Srbiji, 10 i više godina. Ne znam tačno, valjda 12 godina, tako nešto sam skoro pročitala u novinama. Moram da vas podsetim ministre. Juče sam bila u Smederevskoj Palanci, avetinjskom gradu u Srbiji, koji je nekada bio i te kako živahan, u kome je "Goša"radila i nekoliko hiljada radnika radilo u toj "Goši". Ja sam se u pola jedanaest vraćala iz Smederevske Palanke i do Velike Plane kroz ceo grad, Plana i Smederevska Palanka, nijedan auto na ulici nisam videla da se kreće. Ja vam to najozbiljnije govorim. To je bilo stvarno strašno posle ove buke u Beogradu. Automobila ima naravno u sred dana koliko god hoćete i znamo da se u našim gradovima u unutrašnjosti tek uveče izlazi, da mladež sedi po kafićima, ali Smederevska Palanka i Velika Plana su mrtvi gradovi. Nema jednog jedinog automobila na ulici. Onda možete da zamislite kako narod živi. Ja sam to tako usput primetila. Kažem onima koji se bave uvozom automobila, a naravno ima onih koji će uvek moći da kupe i ima onih koji neće, nažalost, moći uskoro ni hleb da kupe, ali tako je kako je. Videćemo dokle će ova vaša poreska politika da dovede, a pošto vidimo kakav zakon o stečajnom postupku pripremate, ako ga pustite u proceduru iduće nedelje biće buke u štampi, u javnosti, jer to samo znači dodatna rasprodaja, potpuna rasprodaja svega što imamo, svih preduzeća, svih resursa, a naravno Vlada će da opere ruke i sve će biti u nadležnosti tih trgovinskih sudova. Pročitajte kolege taj zakon i verujem da ćete imati mnogo toga vizionarskog da vidite u njemu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Golub Rajić i Rajko Baralić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Golub Rajić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, koji je Vlada Republike Srbije predložila Narodnoj skupštini da donese po hitnom postupku, ispred poslaničke grupe SPS sa kolegom Baralićem na član 4. sam podneo amandman, gde smo predložili da se član 4. menja i da glasi: "U članu 9. stav 1. posle tačke 2. dodaje se nova tačka 3. koja glasi prodajna (fakturna), odnosno tržišna vrednost proizvoda koja je predmet finansijskog lizinga. Dosadašnje tačke 3. - 6. postaju tačke 4. - 7." U članu 4. ovog predloga zakona se predlaže da poresku osnovicu za obračun poreza na promet proizvoda u slučaju davanja proizvoda u finansijski lizing čini tržišna vrednost proizvoda, koji je predmet finansijskog lizinga, gde je predviđeno oslobađanje od plaćanja poreza na promet usluga na lizing naknadu. Kolega Baralić i ja amandmanom bliže i preglednije regulišemo pitanje osnovice poreza na promet proizvoda koji su predmet finansijskog lizinga. Ako su razlozi za donošenje ovog zakona sadržani u potrebi da se kroz paket mera, kojim se ostvaruju povoljniji uslovi za ulaganje u privredu, instrumenti poreske politike stave u funkciju njihove realizacije i ako su u Zakonu o finansijskom lizingu stvorene normativne pretpostavke za ulaganje u privredu Srbije putem nabavke opreme na osnovu finansijskog lizinga, u skladu sa modelima tržišne ekonomije, što iziskuje potrebu adekvatnog poreskog tretmana, opreme nabavljene na taj način, onda ovaj amandman treba prihvatiti. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, a Odbor za finansije ga nije prihvatio, dok mišljenja Vlade nema. Bez obzira, predlažem da u Danu za glasanje ovaj amandman prihvatite. Zahvaljuje.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik, poslanička grupa SPS.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mislim da ako postoji dobra volja, ovaj amandman može da se prihvati imajući u vidu da sa određene tačke ovaj amandman upotpunjuje ono što ovaj član reguliše. Mogu da kažem da je poslanička grupa SPS podnela tri amandmana na Predlog izmena i dopuna ovog zakona. Što se tiče političkih stavova naše poslaničke grupe, mogu da kažem da zaista podržavamo pojedine odredbe koje stimulišu oblast finansijskog lizinga u poreskoj politici, pa još to da regulišemo carinskim i ostalim pratećim propisima. Mislim da do kraja godine finansijski lizing treba da zaživi i da krenu privredne aktivnosti u ovoj zemlji. Sa tog stanovišta, predložili smo samo da se u ovom članu 4, ove tačke koje su ovde, znači, već predložene članom 9. a logično bi bilo da posle prodajne cene i vrednosti uvezenog proizvoda stoji i tržišna, odnosno prodajna, odnosno fakturna cena proizvoda koja je predmet finansijskog lizinga, imajući u vidu da posle toga nastupaju odredbe i tačke koje regulišu prodaju, zatim, vrednost iskazanog manjka i vrednost iskazanog viška i koje uopšte nisu vezane za nabavku osnovnih sredstava i za ono što je regulisano Zakonom o porezu na promet. Mislim da je logično, imajući u vidu da je u članu 7. predloženih izmena i dopuna ovog zakona, u stvarnom članu 18. ovog zakona, a član 18. reguliše obaveze obračunavanja poreza na promet, kada ona nastaje i u tom članu je predviđeno da poreska obaveza nastaje danom izdavanja fakture, odnosno računa o prodaji proizvoda ili izvršenja usluge, odnosno danom zaključenja ugovora o finansijskom lizingu. Ako smo već u ovom članu momenat nastajanja poreske obaveze regulisali datumom izdavanja, onda treba i visinu poreske obaveze da vežemo za iznos fakture za nabavljenu robu, odnosno za nabavljen proizvod. Sa te tačke gledišta, treba prihvatiti ovaj amandman, imajući u vidu da ne reguliše nikakve druge ni poreske obaveze, ni poreska oslobađanja, već samo sa ovog stanovišta reguliše ono na šta se utvrđuje poreska obaveza. Samo bih da prokomentarišem član 3. Mislim da zaista ne postoji nikakav zakonski osnov da primalac lizinga bude obveznik poreza na promet automobila. Primalac lizinga od davaoca finansijskog lizinga zahteva nabavku i vlasnik je sve dok ne izvrši otplatu, znači davalac lizinga. Kroz naknadu za finansijski lizing, može se regulisati i otplata glavnice, mogu se regulisati rate, ali porez na promet, u ovoj državi ne može da bude obveznik onaj ko nije vlasnik imovine na koju se plaća porez na promet. To se može regulisati posebnim ugovorom o finansijskom lizingu, znači, da plati primalac lizinga, ali obveznik uvek mora biti onaj ko je poreski obveznik, odnosno ko je vlasnik imovine na koju se plaća porez na promet. Zbog toga, mislim da je prihvatljiv amandman, jer je predloženo brisanje ovog člana, znači da poreski obveznik, obveznik poreza na promet proizvoda pri davanju novih motornih vozila bude primalac lizinga. Mislim da je prihvatljiv i ovaj amandman na član 4, gde se posebno uz tržišnu vrednost koja može biti predmet ugovora o finansijskom lizingu i prodajna, odnosno fakturna vrednost, treba da bude osnovica za utvrđivanje poreza na promet. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanikDragan Ljubojević. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanikDragan Ljubojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mitroviću, SRS je podnela amandman na član 4. ovog zakona i tu intervenišemo ne u delu u kome je intervenisala Vlada Republike Srbije, dodajući ovaj deo vezan za finansijski lizing, već u stavu 4. koji tretira, odnosno koji kaže da naknadno odobreni popusti u ceni proizvoda ne mogu se odbiti od poreske osnovice. Nama je sasvim jasno da je budžet Republike Srbije prazan. Nama je sasvim jasno da veliki finansijski ekspert, čovek koji je svoje reforme sprovodio u istočnoevropskim zemljama, čovek kome je ulazak u te zemlje gde je sprovodio reforme poreskog sistema zabranjen, zabrinut i nema načina i nema mogućnosti da napuni budžet Republike Srbije. Zato traži načine kako da "ošiša" poreske obveznike, kako što više da zahvati od ono malo privrede koja funkcioniše, od ono malo privrednih subjekata koji nešto rade danas u Srbiji. Međutim, ovaj i ovakav stav člana 9. Zakona, smatramo da je neodrživ i zato smo iskoristili priliku, jer je Vlada Republike Srbije nekim drugim članom intervenisala u ovom članu 9. Dakle, iskoristili smo priliku da pokušamo da još jednom ubedimo Vladu Republike Srbije u stav 4. unese jedan dodatak i da se mogu odobriti, odnosno da se može porez obračunati i na manju vrednost od one koja je naznačena prvobitno u fakturi, ako je taj rabat, odnosno ako je umanjenje, odnosno ako je popust naznačen u fakturi, jer se obično u otpremnici ne naznačava i to iz razloga što se dešava da neko drži određenu robu po ceni od 100 dinara i da na to plaća porez, i da mu ta roba dugo stoji na skladištu, u prodavnici i da mu je jeftinije i praktičnije i racionalnije da odobri popust i od 50%, kako bi došao do gotovog novca i kako bi plasirao tu robu, nego da mu ona i dalje stoji u skladištu. Ako uzmemo ovakav stav 4. člana 9. dolazimo u situaciju da će on, iako je na gubitku, iako će prodati robu možda i manje od proizvođačke cene, manje od nabavne cene, mora da plati onaj osnovni na prvobitni iznos poreza. Sigurno jeste da je u praksi bilo zloupotreba, da su pravljene fiktivne fakture da bi se na taj način zakinula država i da bi se na taj način umanjilo davanje državi. Ovde jeste problem u tome što ministar, odnosno što Vlada Republike Srbije razmišlja na onaj način na koji razmišljaju kriminalci. Kada hoće da prevare državu, ona razmišlja na taj način, jer hoće da prevari poreske obveznike, hoće da otme od poreskih obveznika. Umesto da razmišlja na način kako da omogući poreskim obveznicima, kako da omogući onima koji učestvuju u privrednim aktivnostima da mogu da zaposle još više kapaciteta, da mogu da ostvaruju veći promet i da samim tim što ostvaruju veći promet i veći porez plaćaju državi. Ovako, bojim se da ćemo doći u situaciju da ovakvom poreskom politikom gotovo sva privredna aktivnost u Srbiji zamre. Onda se postavlja pitanje od koga će Vlada Republike Srbije, odnosno od koga će ekspert Božidar Đelić u nekom narednom periodu naplaćivati poreze, kako će i sa čime puniti budžet Republike Srbije, jer iz godine u godinu donacije i krediti su sve manji i sigurno je da u nekom narednom periodu toga neće biti uopšte. Nažalost ni u Srbiji neće imati od koga da se naplati porez, pa samim tim ni da se napuni budžet.
Da li još neko želi reč od ovlašćenih učesnika? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Poštovane kolege ukoliko je i postojala potreba da ova odredba u stavu 4. člana 9. koji se menja amandmanom i samim Predlogom zakona o izmenama i dopunama ovog zakona o porezu na promet, i ukoliko je postojala potreba da to bude tako reuglisano onda kada je zakon donet, sada sigurno ne postoji, jer u međuvremenu smo uveli fiskalnu kasu. Ona, iz nje i na osnovu nje, jasno može da se utvrdi po kojoj ceni je roba prodata, ili će u najskorije vreme moći da bude utvrđeno, s obzirom na to da smo produžili rok za uvođenje fiskalnih kasa, ali smo u međuvremenu i omogućili i obavezali prodavce da izdaju račun, a obavezali kupca da račun iz radnje iznese i da podleže kontroli. Prema tome, ukoliko se smatralo da postoji mogućnost zloupotreba u iskazivanju prave cene po kojoj se neka roba prodaje kao osnovica za naplatu poreza, sada ima nekih drugih mehanizama ili će vrlo skoro postojati takvi mehanizmi, tu pre svega mislim na fiskalnu kasu, da se utvrdi po kojoj ceni je određena roba prodata. Ovako, ako ostane u stavu 4. da naknadno odobreni popusti u ceni proizvoda ne mogu da budu odbijeni od poreske osnovice, bojim se da to pre svega destimuliše uopšte prodavce da te popuste odobravaju ili proizvođače da te popuste odobravaju, a znamo da se porez prelama u ceni poslednjeg kupca tj. na nama koji čekamo te rasprodaje ili popuste, barem kod robe široke potrošnje da bismo nešto mogli da kupimo. Ako se daju, u svetu je to već odavno slučaj, a vidimo i kod nas to počinje da biva u vansezonskim prodajama, već su počele rasprodaje letnje garderobe, pa imate popust 50%. Ako je nešto koštalo 3.000 sada košta 1.500 dinara. To nije mali popust, ali akoon na tih 1.500 dinara, odnosno na 3.000 mora da plati porez od 20%, to je 600 dinara, znači od tih 1.500, 600 mu je porez, a on je praktično prodao robu verovatno ispod nabavne cene i onda nema interesa da takav popust daÄ. Mislim da to nije dobro, prvo zbog obrta, zbog stvaranja povoljnijih uslova za promet, a nije dobro ni za onog koji kupuje robu, odnosno zbog građana koji su poslednji kupci, a koji zbog teške ekonomske situacije čekaju da nešto kupe na popustu, a to bi trebalo da bude stimulativno na neki način i za onoga ko daje robu na prodaju i za onoga ko čeka da dođe u takvu situaciju da roba bude na popustu, pa da može sebi nešto da pribavi. Naravno, nas ministar uopšte ne sluša. Pojavljivanje ministra u Skupštini je interesantno samo za određene poslanike koji pokušavaju nešto da izdejstvuju kod njega za sebe ili nekog sebi bliskog, i ne znam zašto ovde sedi. Ni ovo nije čuo što sam mu rekla, a izaći će kada završimo raspravu u pojedinostima da nam se osvrne na našu raspravu, kojim povodom, to ćemo videti kada za to dođe vreme. Nažalost, nas zaista ovde niko ne sluša, a zbog takve situacije smo krivi samo mi i niko drugi.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Živanko Radovančev i Golub Rajić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Golub Rajić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre ispred poslaničke grupe SPS ja i kolega Živanko Radovančev i ja podneli smo amandman na član 5. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet. Predložili smo da se u članu 5. u stavu 1. posle tačke 8) dodaju nove tačke 8a) i 8b) koje glase - "8a) maslac i sirevi kravljeg, ovčijeg i kozijeg porekla; 8b) bebi oprema, dečija hrana, obuća i odeća do konfekcijskog broja 8". Ovaj član 5. Predloga zakona ili člana 11. osnovnog Zakona reguliše poreska oslobođenja i mi smatramo da treba da se uvedu i poreska oslobođenja za proizvode navedene u novim tačkama 8a) i 8b). Poreska oslobođenja za proizvode 8a) tražimo zbog činjenice da je neophodno obezbediti niže cene ovih prehrambenih proizvoda, čija potrošnja u ishrani stanovništva zauzima značajno mesto i troši veliki deo porodičnog budžeta. U Republici Srbiji godišnja potrošnja svih vrsta sireva je oko 90.000 tona. Od ukupne potrošnje sireva samo oko 8.000 tona se proizvede i proda u industrijskim mlekarama pod nadzorom veterinarske inspekcije. Ostala proizvodnja, znači 90%, se ostvaruje i realizuje na pijacama bez nadzora sturčnih ljudi i mimo kontrole i primena Zakona o porezu na promet. Ukoliko bi amandman bio prihvaćen izjednačili bi u ekonomskom smislu položaj proizvođača sireva koji svoje proizvode plasiraju kroz trgovinsku mrežu sa proizvođačima sireva iz domaće radinosti koji svoje proizvode plasiraju na pijaci i drugim mestima bez poreza na promet. Izjednačavanjem uslova prodaje i oporezivanja podstakli bi potrošnju sireva koja se ostvaruju u registrovanim i kontrolisanim objektima, i na taj način bi smanjili rizik mogućih problema u ishrani stanovništva zbog činjenice da je više od 90% sireva na pijacama mikrobiološki neispravno. Ukidanjem poreza na promet na sirevima i maslacu doprineli bi značajnijem smanjenju cena za nekih 25% i na taj način bi povećali potrošnju sireva i doprineli zdravijem načinu ishrane stanovništva. Poreska oslobađanja za bebi opremu, obuću i odeću do konfekcijskog broja 8 predlažu se u cilju rasterećenja porodičnog budžeta, ali i kao stimulativna mera za povećanje nataliteta u uslovima izuzetno suženih prava u oblasti društvene brige o deci. Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć, Odbor za finansije ga nije prihvatio, mišljenja Vlade nema, a verovatno bi bilo da, ukoliko se ovo prihvati, otvorilo bi pitanje poreskog oslobođenja za druge prehrambene proizvode, što ne mora da znači. Ministar nije ni slušao, izašao je, i bez obzira na sve ja predlažem da u Danu za glasanje prihvatite ovaj amandman, da izuzetno tešku ekonomsku i materijalnu situaciju stanovništva bar malo poboljšamo.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslanička grupa SPS.
Pa, nije baš da sam dosadan, ali kako kome, neko će i da shvati da nekada više puta ponovljena laž postane istina, a više puta ponovljena istina samo kod gospodina ministra neće da bude priznata, da su poslaničke grupe, pa i poslanička grupa SPS u decembru predlagala izmenu i oslobađanje od poreza na promet štampe i publikacija i tada je bilo dosta problema oko prihvatanja ili neprihvatanja, ali evo, posle šest meseci ministar posle sastanka sa predstavnicima štampe i izdavačima je predložio da se dnevna štampa, monografske i serijske publikacije oslobode od obaveze plaćanja poreza na promet. I, baš kad krene ova oblast oko oslobađanja po osnovu poreza na promet proizvoda i usluga ono što je najinteresantnije u svemu ovome ministar izađe napolje. Mislim da je ovo treći put predložen amandman od strane poslaničke grupe SPS-a za oslobađanje od plaćanja poreza na promet, bebi opreme, hrane za odojčad, obuće i odeće za najmlađe i nadam se da će, ako ne ovog puta, onda verovatno pri kraju godine, prilikom kreiranja poreske politike za narednu godinu ovo uroditi plodom. Objašnjenje da u ovom trenutku ne postoji jasna klasifikacija - šta se smatra pod brojevima dečje obuće i odeće je zaista neprihvatljivo, imajući u vidu da je to mnogo lakše definisati nego pojam publikacije, a mogu da vam kažem - evo, na pola strane, ova dva stava regulišu pitanje šta su monografske publikacije pa sve do serijskih publikacija, i na taj način ova delatnost i oblast izdavanja publikacija je regulisana kao i način ostvarivanja i oslobađanja po osnovu poreza na promet. Mislim da je u ovom trenutku dečja hrana zaista veliko opterećenje za porodične budžete i da bi na ovaj način, kroz oslobađanje od plaćanja poreza na promet zaista doprineli da u narednom periodu naše socijalno ugrožene porodice mogu pružiti zadovoljstvo najmlađima,svojim potomcima, u njihovoj ishrani. Iz tih razloga predlažem da ministar, a i vi poslanici da prihvatite ovaj amandman kako ne bismo opet u decembru pričali istu priču koliko puta smo predlagali oslobađanje od obaveze plaćanja poreza na promet bebi opreme, potreba za ishranom, naših najmlađih i sveostalo što smo predložili u našem amandmanu. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred sobom imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet i ne znam već koji je ovo deo, verovatno peti ili šesti deo koji ministar Đelić stavlja pred nas. Ako mi kao narodni poslanici imamo energije da po ko zna koji put imamo pred sobom isti predlog zakona sa nekim izmenama onda bi i gospodin ministar Đelić trebalo sa pažnjom da prati izlaganje narodnih poslanika. Pre svega, pohvalio bih ministra Đelića jer se u našem narodu kaže "Samo budala ne menja mišljenje". Očigledno je da je gospodin Đelić promenio stav, iako su predstavnici SRS više puta upozoravali na to da porez na promet, na štampu i neke druge artikle, u svakom slučaju nije poželjan i nije potreban. Razlozi za donošenjezakona pre svega se navode u smislu da bi se time ostvarili povoljniji usloviza ulaganjeu privredu, instrumenti poreske politike stavili u funkciju njihove realizacije, pa dobro, hajde, neka se veruje na reč, mada se iz ovoga ne vidi da je baš neko ulaganjeu privredi na kvalitetan način urađeno. U funkciji podsticanja oblasti izdavaštva predlaže se oslobađanje od plaćanja poreza na knjige i časopise, dnevnu štampu, s obzirom na to da je reč o delatnosti koja pored privrednog ima i izuzetan društveni značaj. Trebalo bida se poboljša i ekonomski položaj izdavača, čime bi se stvorile pretpostavke za bolju informisanost stanovništva i poveća tiraž. U svakom slučaju da je Vlada zainteresovana za bolju informisanost stanovništva, pre svega ove sednice bi bile transparentnije i javne a ne bi bile bez prenosa, tako da sigurno ovi razlozi koji su za donošenje ovih zakona navedeni ne stoje. Ono što je amandmanom SRS pokušano ovde da se uradi to su poreska oslobađanja za neke artikle i namirnice koje su zaista neophodne pre svega za mladu populaciju. U članu 5. treba da se doda novi stav koji glasi: "U članu 11. stav 1. posle tačke 3) dodaje se nova tačka 3a) koja glasi: Hrana za odojčad, pelene za bebe, sredstva za održavanje lične higijene beba i odojčadi, odevni predmeti za bebe i odojčad, igračke i oprema za decu do dve godine starosti". I sami vidite da u članu 11. gde stoje "poreska oslobađanja" imate 21 tačku i mi smo pokušali svojim amandmanom da i po značaju stavimo da to bude tačka 3a) znači, odmah posle mleka,hleba, jestivog ulja, od suncokreta, uljane repe, soje, masline i jestive masti, bilo životinjskog ili biljnog porekla, kao i šećera. Znači odmah posle tih artikala je zaista za populaciju u Srbiji najbitnijahrana za odojčad, pelene, sva sredstva za održavanje ličnehigijene bebai odojčadi, kao i odevni predmeti bebe. Više puta smo ovde govorili o natalitetu u Srbiji i više puta rekli koliko je zaista negativna stopa nataliteta u čitavoj Srbiji i kako je potrebno da ova vlada pokaže i volju i želju a, i praktično, da želi da poboljša uslove života mladih bračnih prova, tako da je ovde zaista idealna situacija da gospodin ministar Đelić prihvati ovaj amandman. Ovde je, u amandmanu SRS, definisano samo - sva oprema, sve igračke, sve što je za decu do dve godine starosti. Imam starijeg sina koji ima više od 10 godina ali i mlađeg od 2,5 godine, znači, upravo imam iskustva u vezi sa tim koliko je potrebno materijalnih sredstava da bi se neka bebica podigla od perioda odojčadi do toga da postane mali dečkić, i zaista sam siguran da je ministar Đelić i imao i takve probleme ili neke druge porodične probleme pa zna šta znači održavati porodicu, odnosno omogućiti najmlađim članovima porodice da imaju zdrav fizički i psihički život i uzgoj.(Ministar Đelić klima glavom u znak potvrde.) Zbog toga zaista u ime SRS apelujem da ministar još jednom razmisli o svemu ovome, jer sam siguran da će, ako danas ovo ne prihvati, posle par meseci, kada možda bude njegovo zadnje izlaganje u ovoj Narodnoj skupštini shvatiti da je trebalo mnogo ranije to da uradi. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Želela sam da vas podsetim da smo prilikom donošenja zakona 2001. godine u dva navrata i kada su bile izimene 2002. godine, takođe, tražili da u tački 8) člana 11. pored publikacija od posebnog interesa za nauku, umetnost, budu oslobođeni poreza na promet i udžbenici. Znamo koja je cena udžbenika, da je ta cena veoma visoka i ko ima dva ili tri đaka može da izračuna šta bi značilo oslobađanje poreza na promet udžbenika. Praktično bi za jedno dete roditelji imali besplatne knjige, ukoliko bi se država odrekla tog poreza na promet i to bi značilo mnogo za budžet naših građana koji je veoma tanak i koliko vidim, sve je više onih koji kupuju polovne udžbenike i koji na taj način svoju decu opremaju za polazak u škole. Platežna sposobnost je iz meseca u mesec sve manja i trebalo bi da Vlada pokaže malo više razumevanja i da pored ovih izmena u članu 8. gde je predvidela da samo monografske i serijske publikacije budu oslobođene poreza na promet, umesto ranije odredbe da to budu publikacije od posebnog interesa za nauku, umetnost i kulturu, to budu i udžbenici. Naravno, ova izmena koja se tiče dnevne i povremene štampe, znamo kako je do toga došlo, u onom trenutku kada su glavni i odgovorni urednici u Vladi Srbije vršili pritisak na Vladu da se okanu presije na novinare i novinske kuće i televizijske stanice, u smislu pritisaka da je sve pod cenzurom i da se oslobode tog pritiska, a navodno je to bio neki sindikalni protest pa se tražilo smanjenje i skidanje poreza na promet za štampu. U obrazloženju vidimo da je to iz razloga navodno, poboljšanja ekonomskog položaja izdavača čime bi se stvorile pretpostavke za bolju informisanost stanovništva i povećanje tiraža, pustite vi novine da pišu ono što misle, pa će one najbolje same urediti to na tržištu i po tržišnom principu se izboriti za što veći tiraž svojim kvalitetom, pa im neće biti veliki izdatak to da plate državi porez. Ukoliko je tačno ovo, a mislim da je greška, to što ste napisali da je oko 600.000 dinara, mislim da se radi o 600 miliona i to nije neka velika cifra kada se raspodeli na broj kuća koje se bave izdavaštvom ili emitovanjem televizijskog ili radio programa, ali smo naravno, tražili i principijelno ono što smo u tri navrata tražili, da se od poreza na promet oslobodi hrana za odojčad, pelene za bebe, sredstva za održavanje lične higijene beba i odojčadi i odevni predmeti za bebe i odojčad, igračke i oprema za decu do dve godine starosti. Kao što vidite, išli smo veoma nisko sa starosnom granicom da ne bi opstao onaj argument koji je ministar ranije iznosio da se dosta kalkulisalo sa tim, da se to zloupotrebljavalo kada je to bilo do 14 godina starosti pa su onda proizvođači odevnih predmeta umesto broja 38, 40, pisali 13, 14 i tome slično. Dakle, nema opasnosti za tako nešto. Naravno, nadali smo se da će Vlada sama shvatiti koja je situacija sa cenom električne energije i da će barem kod one naknade za remont elektroprivrednih postrojenja, a to dodatno opterećuje svakoga od nas, i to sa još 50 dinara po jednom brojilu. Do sada je ta naknada bila, čini mi se 78 dinara plus ovih 50 dinara, to je oko 140 dinara, a plaćamo porez na električnu energiju po svakom utrošenom kilovatu, a gde te pare idu, šta se remontuje kada moramo dodatno i po kom osnovu da platimo još i tu jednokratnu naknadu za održavanje elektroprivrednog sistema. Dakle, otimačina je stvarno dostigla takve razmere da više ne znamo kome šta zašto i koliko plaćamo, 20% na ionako visoku cenu električne energije plus ovo dodatno opterećenje, to je nešto što je nečuveno i ne verujem da postoji bilo gde u svetu, pogotovu u našem okruženju. Nismo u amandmanu predvideli oslobađanje od poreza na promet ove naknade, ali je barem to moglo da bude bez poreza na promet. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todoravić i Ljubomir Mucić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana, reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Gospođo Čomić, gospodine Đeliću, dame i gospodo narodni poslanici, iskreno, nisam ni očekivao da će predstavnik Vlade da prihvati amandman SPS-a kojim se predlaže oslobađanje poreza na promet usluga za isporučenu električnu energiju individualnim potrošačima preko distributivne mreže. Podnoseći ovaj amandman SPS je, pre svega, htela da ukaže na katastrofalno stanje u kojem će se naći građani Srbije nakon početka primene nove cene električne energije koja je, kao što je poznato uvećana za otprilike 15%. Sve vas kolege, a naročito gospodina ministra, zamolio bih da na trenutak obrate pažnju na jednu jako jednostavnu računicu, na temu isporučene električne energije. Ako je jedno domaćinstvo pre dve godine trošilo otprilike 1.000 dinara po osnovu utrošene električne energije, na taj iznos je trebalo platiti 20% poreza, odnosno 200 dinara, ukupna obaveza tog potrošača je bila 1.200 dinara. Dve godine posle, nakon višestrukog povećanja cene električne energije, molim vas, kolege, za istu utrošenu količinu kilovata, platićete 6.000 dinara po osnovu potrošnje i još 20% po osnovu poreza, dakle, još 1.200 dinara, što će reći ukupno 7.200 dinara. Samo za dve godine visina poreza koju građani plaćaju izjednačila se sa ukupnom potrošnjom plus porez od pre dve godine. Sada vas pitam, ko to realno od prosečnih domaćinstava i građana sa ovim primanjima u Srbiji može da izdrži i kakav je sada pristup Vlade prema tom pitanju? Drugo, gde u svetu ima da je električna energija kao usluga oporezovana sa 20%? Mi smo imali porez na isporučenu električnu energiju koji se kretao sedam, osam do 10% i tretirana je kao klasična usluga. Danas je to 20% i tvrdokorno se u Ministarstvu za finansije i u Vladi zanemaruje činjenica da je previsoka obaveza. Sasvim sam siguran da bi Vlada morala da počne da razmišlja na način, ako ne može da prihvati ovaj amandman odmah, onda mora da razmisli o tome da ona električna energija koja se isporučuje građanima u domaćinstvima bude ili oslobođena poreza na promet ili da se ta poreska stopa sa 20% smanji na 10%. To bi bio pošten pristup, sasvim je sigurno da mnogi neće moći ovo da plaćaju i kakva je korist od povećanja električne energije koju neko neće moći da plaća. Uveravam vas da tamo gde je elektrodistribucija, tamo gde isključuje potrošače zbog toga što ne mogu da izmire svoje mesečne obaveze, da se u 90% slučajeva dešava da se nikada više ti potrošači ne vrate u potrošnju električne energije, jer se i to plaća, a ne mogu to da podnesu i da plate. Treba li mi sada da pozivamo građane na građansku neposlušnost da ne plaćaju električnu energiju, i to ovako obračunatu. Vi znate da ste, mnogi od vas koji ste u okviru DOS-ovih stranaka upravo to radili, upravo ste to radili. Čemu zapravo sve to služi? Međunarodni monetarni fond nam diktira cenu električne energije, a ko to kaže da nije? Gospođa ministar Kori Udovički kaže da jeste. Šta je cilj, da se EPS rascepka po sistemu kako je urađeno u Bugarskoj i Rumuniji, da se na taj način privatizuje, da prema Zakonu o energetici koji ima mnogo novih stvari uvedemo čak i veletrgovca poput mnogih razvijenih zemalja, pa da nam veletrgovac prodaje električnu energiju, da osposobimo samo prenosni sistem, a proizvođača da ostavimo tamo gde jeste i da bi taj prenosni sistem mogao da prima električnu energiju koju ćemo dobijati iz Nemačke, iz Austrije, iz onih zemalja koje imaju realno višak električne energije. Pitam vas - može li porez samo za dve godine da bude 1.200 dinara kolika je bila i potrošnja i porez pre dve godine i ko to može da podnese sa primanjima od dve i po hiljade, 3.700, kao što je slučaj u Loznici, itd. Zašto Vlada sad nama baca prašinu u oči a nije spremna da napravi nijedan korak koji bi išao u korist građana, pa da se oslobodi deo poreza po cenu toga da neke budžetske stavke ne možemo da izfinansiramo. To je pristup stvarima i predlog SPS.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničkegrupe Socijalistička partija Srbije.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, došli smo do jednog vrlo ozbiljnog pitanja i sa stanovišta onog što ste vi predložili i sa stanovišta amandmana koji je predložila poslanička grupa SPS, i ovo je jedno od ozbiljnijih pitanja koje je na kraju i hteo bih da ovo što je kolega Todorović izneo ozbiljno shvatite. Ja mogu još podataka da iznosim ali ovom prilikom samo na jednu stvar ću se osvrnuti. Prvo, mislim da ozbiljno treba shvatiti fiksni deo koji svi potrošači plaćaju i na koji plaćaju porez, bez obzira na utrošenu električnu energiju, i na utrošenu električnu energiju od 5,00 dinara, odnosno 50,00 dinara i 50.000,00 dinara, svi potrošači plaćaju isti fiksni deo po osnovu tarifnog brojila. Da li treba na taj fiksni deo da plaćaju porez, imajući u vidu da oni nisu potrošili za taj deo električne energije. Drugo vrlo značajno pitanje za Republički budžet, gospodine Đeliću, da li ste pravili nekad informaciju koliko se iz Republičkog budžeta dotira EPS, koliko je to milijardi, ne mogu da se setim? (Božidar Đelić, s mesta: 700 miliona ove godine.) A koliko je prihod po osnovu poreza na promet od EPS-a? Ako EPS fakturiše mesečno na primer 10 milijardi dinara za utrošenu električnu energiju, od toga neka naplati 60%, i to teško u ovim uslovima, neka naplati pet milijardi, na koji iznos treba platiti porez na promet? Porez na promet mora platiti na fakturisani iznos od 10 milijardi. Sa tog stanovišta najoštećeniji u svemu ovome je EPS. Isto to, ja moram da kažem i jedan loš primer iz vremena dok su socijalisti bili na vlasti, od elektrodistribucije su morali da plate televiziji onaj famozni iznos za TV pretplatu bez obzira da li su oni naplatili ili ne. To je direktno uticalo na odlivanje sredstava iz EPS-a. Ovo je isti način da se uskraćuje EPS za deo sredstava za koji on nije naplatio potraživanje za utrošenu električnu energiju. Mislim da sa tog stanovišta, ovo bi bilo veliko olakšanje i za građane Srbije, za EPS, koji ne bi morao u roku od pet dana nakon fakturisanja, od 15. do 20. u mesecu, da plati porez na promet, bez obzira da li je naplatio ili nije naplatio račune za utrošenu električnu energiju. Iz tih razloga mislim, ako ne ovom prilikom ali sugerišem da ovom prilikom zaista ozbiljno prihvatite ovaj amandman i da sa tog stanovišta pomognemo i građanima Srbije i EPS-u, a takođe i budžetu Republike Srbije. Sve drugo su samo puke insinuacije i mi zaista moramo ući u jednu politiku čistih računa kod poreskih oslobađanja, kako vam se ne bi dešavale iste greške, da li je to 10.000 evra ili 10 miliona evra, kao kod publikacija i štampe. Na kraju, mi smo protiv toga da usluge finansijskog lizinga budu oslobođene poreza na promet usluga. Ne možemo favorizovati ako neko izvrši, odnosno primalac lizinga obezbedi nov automobil od 100.000 evra, da ni on ne plaća porez na promet, kao ni onaj kome je neko obezbedio strug ili neku mašinu za svoju proizvodnu delatnost. Mislim da moramo razdvojiti. Ako ste porez na promet novih automobila kod davaoca finansijskog lizinga prebacili na primaoca, mislim da i sa tog stanovišta na neke delatnosti pružanja finansijskog lizinga treba plaćati porez na usluge finansijskog lizinga. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na sledeći amandman koji je na član 6. podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Srpska radikalna stranka podnela je amandman na član 6. Predloga zakona u kome stoji da - usluge koje vrše tradicionalne crkve i verske zajednice i to: Srpska pravoslavna crkva, Islamska verska zajednica, Katolička crkva, Slovačka evangelička crkva a.v. Reformatska hrišćanska crkva, Jevrejska verska zajednica i Evangelička hrišćanska crkva, da se tekst odredbe u tački 4. člana 17. osnovnog teksta Zakona promeni tekstom koji sam sad pročitao u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Zbog čega je Srpska radikalna stranka podnela ovaj amandman? Imajući u vidu značaj i veliku ulogu tradicionalnih verskih zajednica i crkava na ovim prostorima i istorijski značaj koji su one ostavile za sobom, a svi pripadnici nabrojanih crkava znaju svaki koji pripada bilo kojoj od ovih verskih zajednica, koja je bila uloga svake od ovih koje stoje u tekstu amandmana. Da ne pominjem ulogu Srpske pravoslavne crkve, kao tvorca nacionalnog ujedinjenja, duhovne vodilje srpskog naroda, stvaranja svetosavske srpske države, srpske državnosti, diplomatije itd. i ove ostale verske zajednice imale su određeni značaj i ulogu za stvaranje određene kulture, određenih običaja i naravno, poseban značaj za pripadnike nacionalnih manjina. Sa druge strane imamo, pre desetak godina naročito je došlo do ekspanzije, poplavu i pojavu verskih sekti. One su svojim totalitarnim, destruktivnim delovanjem, pojavom Guru - pokreta, psihoorganizacija, komercijalnih kultova, psiholoških i neokorteksnih dejstava, uticale na stvaranje mentalnog, duhovnog i fizičkog zdravlja ljudi. Ove verske zajednice koje svrstavamo u verske sekte utiču na razaranje pojedinca i čoveka uopšte, kao i cele društvene zajednice i čitavih porodica. Njihova uloga nije se stvorila sama po sebi. Naravno da je bilo, u vremenu kada se Srpskoj pravoslavnoj crkvi, najviše, a i ostalim verskim zajednicama na prikriven način zabranjivao rad, da su ove verske sekte našle prazan duhovni prostor i jednostavno se uselile na naše tlo. Većina njih, iako su poreklom iz Indije, pseudohinduističkog i hinduističkog porekla, mada ima puno i pseudohrišćanskog porekla, nastale su i došle sa prostora Sjedinjenih Američkih Država. SAD, to najveće zlo današnjeg čovečanstva, na različite načine pokušavaju da unište sve ostale narode, a najviše pravoslavni svet. Naravno da je uticaj verskih sekti jedno od najznačajnijih sredstava, pored ostalih diplomatskih i političkih pretnji i upotreba sile, ovo je jedan od metoda i načina da razore određene države i određene narode. Naročitim zalaganjem poslaničke grupe SRS i prof. dr Vojislava Šešelja u vezi zastupljenosti nacionalnih manjina u duhovnom životu i po pitanju zakonskih odredbi, došlo je do izražaja prošle godine kada se usvajao Zakon o izmenama i dopunama Zakona o osnovnoj školi, kada je većina u ovoj Narodnoj skupštini prihvatila amandman SRS da se upravo taksativno nabroje tradicionalne verske zajednice u ovom zakonu, koje mogu da vrše versku nastavu. Takođe i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o srednjoj školi, isto amandmanom SRS Narodna skupština je prihvatila amandman iz ovih istih razloga, kako bi se sprečilo da određene verske sekte imaju uticaja na osnovnu i srednju školu. Ovo vam pominjem gospodine ministre s obzirom na to da ste predstavnik Predloga zakona, da imate u vidu kao jedan od argumenata da je upravo ovakav, sličan amandman, sa istom sadržinom, prihvaćen prošle godine od vaše DOS-ovske većine u Narodnoj skupštini i da je ovo amandman od izuzetne opravdanosti kako bismo na ovaj način sprečili delovanje destruktivnih asocijalnih verskih sekti. Samo da vam napomenem, nedavno i javnost je upoznata sa tim, sa delovanjem verske sekte koja je registrovana kao udruženje građana Srbije, verskog karaktera, gospođo predsednice, završavam, vidim da sam prekoračio vreme, ali samo par rečenica, bila je registrovana kao udruženje građana, ali je svojim delovanjem pokalaza da se ne radi o udruženju građana nego verskoj sekti sa elementima terorističkih aktivnosti. Tu je izuzetan doprinos dao jedan kapetan policije koji je zadužen za ovu oblast, izuzetnog kvaliteta po pitanju rešavanja svih ovih problema, koji je svojim predlogom zatražio da se ovoj verskoj sekti zabrani rad i što je urađeno, na svu sreću. Trebalo bi ostalim verskim sektama, koje su destruktivne, asocijalne, pre svega sektama koje imaju veze sa satanizmom, jer o njihovoj šteti i o štetnoj pojavi na našim prostorima je suvišno govoriti, ali se uvek treba podsećati koliko su one štetne, koliko su destruktivne, koliko razaraju duhovni, mentalni i fizički život svakog čoveka.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Poštovane kolege, bilo bi zaista dobro da nam ministar kaže da li je spreman da prihvati ovaj amandman, s obzirom na to da nemamo izvšetaj Vlade o amandmanima, jer mislimo da je veoma bitno, s obzirom na to da se iza nekih pseudoverskih organizacija krije ogroman finansijski kapital i verovatno Vlada želi da ih oslobodi poreza, ako već nema odlučnosti, nema odgovarajuće mere, a nema ni zakonsku regulativu da se suprotstavi verskim sektama koje su našle pogodno tlo na prostorima naše države. Verske organizacije kao definicije kod nas praktično nisu zakonski regulisane. Šta je verska organizacija trebalo bi regulisati posebnim zakonom. Evo na ovaj način kako smo to u više navrata kroz pojedinačne zakone uspeli da ugradimo ovde, zahvaljujući razumevanju predstavnika Vlade i poslaničke većine. Ovde takođe ne smemo da ostanemo gluvi na brojne verske sekte koje postoje. One faktički postoje, iako bi imalo i te kako razloga da mnoge od njih budu zabranjene. Ako treba da ih oslobodimo još od poreza na usluge samo im pomažemo da se dodatno finansijski jačaju. Mi takođe ministre znamo da i u Vladi ima "roterijanaca" koji su predvorje za "masoneriju". Znamo da ima ministara koji su u nekim sektama. To se priča po gradu i ne bihpoimence da govorim, ne moram na takav način, ali vi to vrlo dobro znate. Ako su ti lobiji u pitanju trbalo bi da se na nivou Vlade dogovrite hoćete li da podlegnete lobijimaili opštem interesu. Dakle, ovde nije u pitanju samo državni budžet, hoćete od toga imati neke koristi ili nećete, da li ćete ostati bez nekog prihoda ili nećete, već jedan principijelan stav po pitanju verskih sekti, a koje bi taj stav trebalo da dovede do jednog predloga zakona o verskim organizacijama. Mislim da je krajnje vreme da takav zakon uđe u proceduru u Narodnu skupštinu.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Realnost fiskalne politike najbolje se ogleda u sprovođenju zakona koji predlaže ova vlada. Očito da su ove iznuđene višestruke izmene i dopune zakona jedan od niza dokaza da je fiskalna politika, da ministre, dobro ste primetili, da ova vlada ne vodi baš realnu, da ne kažemo ispravnu, fiskalnu politiku. U čemu se ogleda ovo? U prostoj činjenici što planirani prihodi od poreza, koji bi trebalo da se sliju u budžet, očito su manji. Ovim zakonom je ministar praktično prikazao kako može rebalansom budžeta da se i ovako osiromašeni budžet oslobodi za 600 miliona dinara, a da se pri tome pretpostavlja da će iz drugih izvora biti nadoknađeno. Međutim, uvek se te pretpostavke isto ili slično završavaju. Završavaju se tako što se dodatno zavlači ruka u džepove naroda ili se poseže za već proverenim načinom, a to je uzimanje međunarodne pomoći, međunarodnih kredita. Ovde je Vlada u članu 7. nastupila sa jednom izmenom, a to je da se poreska obaveza nameće onog trenutka kada se potpisuje ugovor o finansijskom lizingu. Sada gledajte o čemu se radi. Imamo faktički članove Vlade koji nam predočavaju ili prezentuju dve različite koncepcije. Jedna koncepcija je, koju zastupa ministar Đelić, kao najodgovorniji ministar, koji vodi računa o finansijama, a ujedno i to uopšte nije nikakva tajna, to je čovek koji se eksponira kao zagovornik teorije G17plus. Sa druge strane imamo ministra Vlahovića, samo se vi smejte ministre, možda će to biti smešno posle izbora, a sada ostavite da mi poslanici malo protumačimo vaše političko delovanje. Sa druge strane imamo ministra Vlahovića koji bukvalno vapi, vrišti, govoreći da dodatna opterećenja, kakva je porez prilikom sklapanja ugovora, a za sklapanje finansijskog ugovora ili finansijskog lizinga ne možete gospodo, ni pravno, ni fizičko lice da to uradi sa nekim stranim poveriocem ako nema dodatnu garanciju domaće banke. A dodatna garancija košta, mesečna kamata od 6%, pa vi vidite koliko je opterećen taj početni kapital koji se zove finansijski lizing i koji bi pravno ili fizičko lice, kako to zagovara u svom reformskom kursu ova vlada, trebalo da uloži u razvoj male privrede, u razvoj proizvodnje. Sa takvim početnim opterećenjem niko nije višeu stanju i pod ovakvim uslovima, a pogotovo ovim izmenama i dopunama Zakona o porezu, nije niko više u mogućnosti da uzima i potpisuje ugovor o finansijskim lizinzima, a zašto će nam onda zakon ako nema takvih ugovora ili ako se oni zanemaruju u svom broju. Kao što je neutemeljen teorijski predlog amandmana SRS da poreska obaveza nastupa danom naplate, tako je ovo realno neutemeljena izmena i dopuna zakona. Kako će se izaći iz ove krize, najbolje je da jedna zdrava logika preovlada, a da se fiskalna politika prilagodi uslovima u kojima živimo, a ne ujednačenom poreskom stopom uz priču da je jednostavno i jednostavnije za poreske obveznike, a pri tome ne napominjući i ne naglašavajući da je osnova poreska kroz bruto prihode povećana i ne naglašavajući da uz ovaj porez o finansijskom lizingu ide još i kamata od komercijalnih banaka. Sa takvom politikom nećemo nigde dogurati, osim na vrata ili na šalter međunarodnih institucija, gde ćemo pokorno da molimo, a onda ćemo kao uslov, preduslov, da dobijemo nešto što se zove isporučivanje Srba, nešto što se zove davanje teritorija, nešto što se zove okupacija i protektorat koji je već na snazi u Srbiji. Nemojte misliti da je kriv narod i mi poslanici, kriva je Vlada koja sa ovakvim predlozima izlazi.
Da li se još neko javlja za reč?(Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, amandman SRS na član 8. odnosi se na član 25. osnovnog Zakona i mi smo ovim amandmanom pokušali da uvedemo partnerske odnose između poreskih obveznika i onih kojima se porez uplaćuje, između države i poreskih obveznika. Dakle, hteli smo da se dogovorimo na jedan mnogo lepši način nego što je to predložio predsednik Vlade, gospodin Zoran Živković, pa da se dogovore dede i unuci i da dede ne primaju penziju, kako bi unuci imali budućnost. Mi smo u nekim ranijim amandmanima predlagali da se višak uplaćenih sredstava po osnovu poreza na promet, koji se uplaćuje Poreskoj upravi, dakle, da država i Poreska uprava vraćaju poreskim obveznicima u roku od 10 dana. To tada nije bilo prihvaćeno. Međutim, sada imamo član zakona u kome se kaže da se prilikom kupovine, prodaje, uvoza, davanja u finansijski lizing ili davanja bez naknade motornih vozila i plovnih objekata koji podležu obavezi godišnje registracije, kao i u slučaju proizvoda, koje fizičko lice samo izradi, a koje podleže obavezi godišnje registracije, porez na promet proizvoda plaća u roku od deset dana. Dakle, kada država naplati više i kada dođe do greške, kada poreski obveznik uplati više, veći iznos sredstava, država to njemu vraća u roku od 30 dana, služeći se tim novcem bez ikakve kamate. Kada građanin, odnosno poreski obveznik treba da uplati tu obavezu, onda je taj rok od 10 dana. Ovo pokazuje, verovatno, kakvo je stanje u budžetu i da je potrebno iskoristiti sva sredstva i svaki mogući način kako bi se neophodna sredstva za funkcionisanje obezbedila. Građani nisu krivi zbog toga. Njima treba omogućiti ravnopravne uslove, znači ono što traži od njih država i da se država odnosi prema njima. Ne znam, ministre, uvek ste se zalagali, a slušam na TV, slušam u vašim javnim nastupima, za neke ravnopravne odnose, o tome da građanin i poreski obveznik moraju biti zadovoljni, mora da se proširi krug poreskih obveznika, ali da poreske obaveze budu manje, lakše, snošljivije. Ovde stavljate državu i poreskog obveznika u neravnopravan tretman. Građani očekuju od svoje države kojoj plaćaju porez da im poreska obaveza bude pre svega osećaj obaveze i zadovoljstva prilikom plaćanja, kao i da znaju da time namiruju i pune budžet, kako bi se to vratilo kroz neke usluge koje država njima daje, ali ne da budu diskriminisani i da od njih država traži više nego što država pruža njima.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Poslednji amandman je po sadržaju predlog da se posle člana 8. doda novi član 9. a predložio ga je narodni poslanik Bojan Pajtić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača, gospodin Božidar Đelić, ministar finansija, želi završnu reč? (Da.) Reč ima ministar, gospodin Božidar Đelić.
Gospođo potpredsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, želeo bih da iskoristim ovih nekoliko minuta i da pokušam da odgovorim na neka od pitanja koja su postavljena u ovoj diskusiji. Želim da se izvinim zbog toga što nisam bio u stanju da prisustvujem celoj raspravi. Verujte, nije bio to manjak želje, nego zbog ogromnog broja obaveza. Što se tiče ove dve tačke dnevnog reda, želeo bih da kažem da što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, jedan govornik je pričao o Al Kaponeu. Želim da kažem da ovo što imate u članu 16. je baš to. Bilo je i ima zemalja gde poreska uprava i poreska policija imaju pravo da nose oružje. Mi smo odlučili, vagajući argumente "za" i "protiv", da se monopol nad upotrebom vatrenog oružja ostavi samo i isključivo našem MUP-u. Strah nas je da u slučaju da počnemo sa poreskom policijom, dođe do nekih drugih službi. Moram da kažem da je, u stvari, praksa, ako uzmete carine, u mnogim zemljama carinici, ne svi, nego oni koji imaju posebna ovlašćenja, imaju pravo da nose oružje. Činilo nam se da momenat za to nije došao u Srbiju i treba da ostavimo taj monopol isključivo MUP-u i ovlašćenim licima u tom Ministarstvu. Zbog efikasnosti u sprovođenju prinudne naplate, pa i sprovođenju nekih pretkrivičnih postupaka, nužno je da omogućimo poreskoj policiji, i to je sledeći stav u istom članu zakona, uz saradnju sa MUP-om, može da dođe do privođenja. To dolazi iz iskustva, takva je zemlja i na taj način i ja očekujem da ćemo nekoliko naših Al Kaponea dovesti pred lice pravde i kroz porez. To je ceo smisao ove odredbe. Što se tiče same saradnje sa MUP-om, pripremili smo sve ono što je nužno kako bi MUP i Ministarstvo finansija potpisali taj sporazum koji je predviđen zakonom, ali smo čekali da vidimo da li će ovaj cenjeni dom izglasati ove promene, tako da taj sporazum u saradnji bude potpun i da pokrije ceo zakon. U slučaju da vi ove nedelje izglasate ove izmene i dopune, u tom slučaju, ukoliko još sledeće nedelje, ta dva ministarstva će izaći veoma jasno sa načinima na koji ćemo sarađivati oko ovih veoma ozbiljnih pitanja. Sila mora da postoji, ali ona mora da se primeni sa merom i uvek na određeni način, imajući u vidu, a naročito istoriju naše zemlje, mislimo da je ovaj način koji je predložen prava mera. Što se tiče drugih elemenata, primetićete da država kroz izmene i dopune nije samo pokušala da poveća svoju moć prema poreskim obveznicima, naravno prema onima koji krše zakon. Primetićete da veliki broj promena koje su predložene, koje su tehničke prirode, tu su da bi uskladile u potpunosti ovaj zakon, znači matični zakon poreskog postupka i tog procesnog zakona i organizacionog zakona, jer on pokriva i poresku administraciju, sa Zakonom koji je Narodna skupština izglasala pre neku nedelju, a to je Zakon o založnom pravu na pokretne stvari. Tu, ako dobro pogledamo, videćemo da država ima jedan prelazni period gde ima neke privilegije koje postoje u našoj zemlji već duže vreme prema drugim poveriocima. Međutim, posle tog prelaznog perioda, država se tim pitanjem stavlja u jednu ravnopravnu poziciju sa drugim poveriocima i na taj način, ta poslovna klima i način poslovanja omogućiće da se približimo nekim standardima, da ne kažem evropskim, nego onima koji su normalni, gde ljudi kada posluju i kada dobiju neku pokretnu stvar kao zalogu za dati posao, neće više biti posle tog prelaznog perioda u situaciji da, hteli ne hteli, njihovo pravo na bazi koga su oni ušli u dati posao sa datim pravnim licem bude "kršen" time što država u tom postupku ima mnogo veća prava od samih privrednih subjekata. I na taj način, mi spremamo jednu situaciju gde će država morati mnogo pedantnije da ulazi u isti proces kao druga pravna lica, da u tom registru veoma pedantno i uredno i na vreme, a ukoliko želi da polaže prava na neke pokretne stvari, ona to i upiše. Mislim da je to način na koji, rekao bih, država se svodi na svoju pravnu meru. Treća stvar, koju bih hteo da kažem, to je da podsetim oko člana 186, samo smisao ove odredbe. Ovo nije odredba da bi krenuo neki lov na veštice, ovo nije odredba da bi se na mala vrata krenulo na neka ispitivanja, poreklo imovine. Ukoliko ima apetita i želje za to, onda mislim da relevantne političke partije treba to da pokrenu. To nije ovo što je ovde predloženo. Veoma je važno za našu zemlju da razdvojimo dobro. Ono što je predmet krivičnog postupka, tamo gde je kršen zakon, gde je možda bilo nekih štetnih pojava. Imali smo u poreskom smislu mere koje same po sebi moraju da budu jednokratne. Mera koja se ovde predlaže je nešto što treba da se primeni u jednom normalnom postupku, koji će postojati u godinama koje dolaze, i znam da će uvek biti ljudi koji će reći da još nije vreme Srbiji da se uvede red, da još nije vreme jer nema dovoljno poverenja da ljudi... da još nije vreme jer postoji rizik da ceo kapital izađe, da se plasira na drugom mestu, a ne u našoj zemlji. Znam da ima argumenata za to, ali i zbog toga Poreska uprava, moje Ministarstvo i cela Vlada, i društvo, su na ispitu da sprovedu na valjan način jednu ovakvu odredbu da sa jedne strane omogućimo ogromnoj većini ljudi. Verujte broj kontakata pokazuje da je ogromna većina ljudi spremna da podvuče tu liniju, da počne da prikazuje svoju pravu ekonomsku snagu. Naročito, što je i te kako važno da za lokalne samouprave imamo realnu evidenciju nekretnina, jer taj prihod je u punom iznosu prihod lokalnih samouprava. I te kako imamo uporedno iskustvo, i ono što je nekada bilo u Srbiji, taj izvor prihoda će biti veoma važan izvor prihoda lokalne samouprave. Na taj način pojačaćemo budžete lokalne samouprave, a istovremeno približićemo se nečemu što nije predmet sporenja, a to je da porez treba da bude plaćen prema ekonomskoj snazi. Sve je posle pitanje stope progresivnosti koje treba da postoje u jednom društvu. Bilo je nekih promena u Zakonu o porezu na dohodak građana koji su izglasani u ovom domu u novembru prošle godine. Nije vreme za jednu veliku stopu progresivnosti, čini mi se u ovom društvu, ali jednostavno bi dovelo do sive zone, ali ona treba da postoji u smislu oporezivanja prema realnoj ekonomskoj snazi. To je ono što treba da obezbedi ovaj član 186. Isto tako, i tu bi se vratio na Al Kaponea, da se onda odvoji to žito veliko od malog kukolja koji će ostati, ljudi, fizičkih lica, koji neće hteti da država stane iza njih, koji će na način koji će biti svojestven ostati u sivoj zoni, jer jednostavno neće moći da demonstriraju ko je ta legalna aktivnost koja im omogućava da crpe date prihode, a samim tim i imovinu. Onda očekujemo da 2004. godine, sa mnogo manjim brojem ljudi, moram da kažem da u raznoraznim sredinama podosta je jasno i videćemo to 2004. godine. Onda, cela težina države i oštrica zakona, naročito ovog poreskog, sa svim onim podosta teškim kaznama da se okrene prema njima. To će biti pravda, nešto što će nas, siguran sam, približiti nekom idealu pravične Srbije gde svi treba da plate porez, umeren, ali da moraju da ga plaćaju i prema njihovoj snazi, a da oni koji izbegavaju i na taj način prebacuju na mnogo slabije ceo teret održavanja jedne države koja ima mnogo problema, prema njima država treba da se ophodi kao svuda u svetu, sa velikom oštrinom. Ovo je način na koji mi omogućavamo da se ta velika većina odvoji od te male manjine. To je smisao člana 186. Veoma je važno, i slažem se sa poslanikom koji je govorio o tome, Pal Šandor, da je veoma važno da se dokaže da oni koji poštuju zakon, ne samo da nisu više na meti od onih koji ga ne poštuju, nego da ih država i te kako poštuje, obezbeđuje njihovu privatnost, i zbog bezbedonosnih i drugih razloga. U svakom slučaju mogu da kažem da na unutrašnjem planu izuzetno jasno stavljam do znanja, ne samo onima koji su dobili, a nema ih mnogo, ovlašćenja da se bave na veoma centrlaizovan način prijavama evidentiranja ove imovine, da bilo kakvo kršenje te privatnosti će imati direktne i ozbiljne posledice po njih same. Ovo nije predmet za medije, nije predmet za recitiranje, ovo je predmet koji će ići samo u centrale do jednog malog broja ljudi i kroz bar-kodove i samo obrada tih podataka će biti podeljena, tako da jedan broj ljudi, ne želim da vam kažem koliko ih je, ali manje nego prsti na jednoj ruci, koji imaju i mogućnost da pristupe i da imaju objedinjenu sliku datog poreskog obveznika. Primetićete, još jedna stvar koja treba da pojača mogućnost te privatnosti, to je da smo izuzeli u ovom momentu i znam da može biti to predmet pitanja, te umetničke predmete da zbog njihove procene treba, ukoliko dođe do poreske provere, treba da se uđe u dom i na neki način na lokalu krši ta privatnost. Zbog toga mi predlažemo da ono što je prava stvar i pravi izvor u ovom momentu Srbije, a to je gotovina na računu, van računa, u kešu nekretnine i ono sve što fizička lica imaju u nekoj formi, uloga i neke opreme u njihovoj profesionalnoj aktivnosti, to treba da bude predmet ovog zakona, a ne da dođe do vulgarizacije, rekao bih celog ovog veoma ozbiljnog postupka. Najzad omogućavanja poreske provere fizičkih lica i u Srbiji, zbog toga što će neko pričati o babinom prstenu i o dukatu. To nije predmet, to nije pitanje. Pitanje je mnogo ozbiljnije. Pitanje je pravičnog oporezivanja velike većine po ekonomskoj snazi, i izolacija te male manjine koja ne želi red, koja želi da prebaci ceo teret države na druge, mnogo slabije od njih, a da za sebe crpi velike prihode time što bi izbegavali bilo kakvo oporezivanje. To je ceo smisao ovoga i zbog toga želimo da se to sprovede na jedan pravi profesionalni način i do kraja oktobra to će biti urađeno. Što se tiče poreza na promet, ako krenemo od lizinga, naravno da ovde niko ne želi da da privilegiju finansijskom lizingu. Naprotiv, ovo je samo način da se uspostavi jednakost između bavljenja tom aktivnošću i prodajom robe. Ukoliko Narodna skupština izglasa ove promene koje su sada sa nama zbog toga što je izglasan ovaj zakon o finansijskom lizingu, onda bi ta aktivnost bila dvostruko oporezovana. Zna se ko je poreski obveznik. To je primalac lizinga, i država je dovoljno obezbeđena da tu ne dođe do poreske utaje. Tako da ne bih se složio sa onima koji kažu da to dovodi do velikih privilegija za one koji idu preko finansijskog lizinga. Naprotiv, ovo je ono što treba da omogući fiskalnu neutralnost za jednu takvu aktivnost, i ne bih se ponovo osvrnuo jer neki govornici su o tome pričali, koje su to dobre strane finansijskog lizinga i zbog čega on ne samo preduzećima, nego i javnim preduzećima, javnim službama i državi može da omogući da na pametniji način, mnogo fleksibilniji način upravlja osnovnim sredstvima. To je nova opcija koja se otvara pred nama, i siguran sam da će omogućiti dodatne uštede. Što se tiče štampi i knjiga, tačno je da i u momentu kada je ovaj prvi talas poreske reforme predložen ovom domu, u aprilu 2001. godine, bilo je amandmana koji su predlagali da se jedan broj roba, usluga oslobode od poreza na promet. Neki poslanici su uistinu u to vreme predložili neke amandmane koji su predlagali ukidanje poreza na promet, na štampane medije. Međutim, postoji vreme za sve. U jednom momentu trebalo je razmotriti mogućnost da javne finansije stanu na noge. Da li su one veoma jake? Ne bih tako rekao, realnost da mi u jednoj zemlji, koja se tek oporavlja od velikog propadanja, oni su u mnogo boljem stanju, ali i dalje su krhke. Zato moramo veoma obazrivo baratati i sa svim onim što se tiče i prihodne i rshodne strane, ali vreme je i zbog toga što kroz veoma žestoku konkurenciju s jedne strane, a sa druge strane čini mi se velikog konsenzusa koji će se pokazati u glasanju oko ove mere, da možda nije momenat za samo surovu utakmicu između štampanih medija, da još neko vreme, sve dok se ne učvrsti demokratija, institucije na još valjaniji način. U našoj zemlji vredi imati kao društvo i svi građani jedan ustupak prema tim veoma specifičnim ljudima i toj aktivnosti štampanih medija, koji vrše jednu veoma važnu funkciju u jednoj demokratiji, a to je da nas na objektiavn način informišu. Zbog toga, primetićete, nema nikakvih odredbi, niti bilo kakve komisije, niti cenzora, koji bi rekli o ovome glasamo "da", a o ovome glasamo "ne". Naravno, pripremajući se za razgovor sa glavnim i odgovornim urednicima, koji su ovo pripremili, naročito premijer Živković koji je snažno podržao ovu meru, gledali smo na koji način možemo omogućiti da glasila koja šire rasnu ili drugu formu netrpeljivosti, religioznu npr, na koji način možemo da ih izbegnemo a da ne govorim o pornografiji. Međutim, uočeno je da tu postoje drugi zakoni. Imamo zakon koji ste ovde izglasali ranije i koji je omogućio da se to eliminiše, da ne bude ni moguće kao registrovanje, a drugo - ovo će pokriti samo one koji imaju valjanu registraciju, a to već samo po sebi eliminiše sve one koji krše mnoga od tih demokratskih načela o kojima sam govorio malopre. Samim tim, u stanju smo da oslobodimo to u načelu. Na minut ću se osvrnuti na pitanjekoje se stalno pokreće, na koje se stalno vraćamo, ako govorimo o poreskoj politici, ako ima i jedne teme koja je uvek prisutna, ne samo kod nas, nego svuda gde se uopšte priča oporezu, onda je to - da li nam je potrebna niža stopa za nešto, da li nešto treba osloboditi poreza. Argumenti koje smoponovo čuli jednostavno nisu podržani činjenicama. To je da oni koji misle da je poresko oslobađanje način na koji se može pomoći jedna socijalna grupa, i samo ona, da je na neki način poresko oslobađanje i način na koji se sprovodi socijalna politika, onda bih rekao da imamo to već u Srbiji i to ne samo u vreme prošlog režim nego bogami u poslednje dve godine, dosta dokaza da je poresko oslobađanje u stvari jedna regresivna mera, ili prevedeno na srpski - u stvari od poreskog oslobađanja najviše dobijaju oni koji su ekonomski snažniji. To može da izgleda kao paradoks, ali to je zbog toga što to poresko oslobađanje ide i daje se kao neka forma subvencije na isti način svima, znači i bogatima i siromašnima. Kada govorimo o pelenama i drugim stvarima za bebe, naravno da to izgleda logično, naravno da je demografija važna, da je bitan prirodan priraštaj, a veliki problem je u našoj zemlji, ali pitanje je da li je to najefikasniji način, jer se na taj način onda oslobađa teoretski tj. smanjuje teoretski cena ali se ona smanjuje za sve, i za one koji mogu da podnesu veću cenu kao iza one za koje je ona danas problem. Zbog toga ću navesti jedan primer koji pokazuje da veoma obazrivo treba baratiti sa tim poreskim oslobađanjima. Mi imamo mnogo efikasniji način da sprovedemo tu socijalnu politiku, na pravinačin, a to je na rashodnoj stranibudžeta, sa kriterijumima koje je moja koleginica Gordana Matković predložila ovom domu, i jedan broj zakona koji ste izglasali upravo to i nudi, tako da se bolje cilja pomoć onim porodicama, samo onim socijalnim grupama i samo onima kojima je ta pomoć potrebna. Tako, mnogo se više može pomoći u dinarima kada se bolje cilja nego jednom merom koje je poresko oslobađanje, koja na isti način tretira sve. Ali, onda ćete mi reći - pa, onda, gde je tu kontradikcija? Zar nisteu čistoj kontradikciji kada govorite o tome i danas predlažete oslobađanje od poreza na promet na štampu. Tu je problem u tome što je teško zamisliti, imajući u vidu prilike u društvu, na koji način bi se mogla sprovesti jedna politika na rashodnoj strani prema medijima. Možemo veoma lako videti da ako pokušamo da primenimo ovo o čemu sam malopre govorio i na medije onda se postavlja pitanje - ko odlučuje koliko dati kom glasilu, po kojim kriterijumima, i onda bi ceo efekat te mere bio izgubljen. Zbog toga za ovaj specifičan primer primereno je ići na ovu stopu "nula" i oslobađanje od poreza na promet. Međutim, uzmimo primer jestivog ulja. Ovaj dom je izglasao pre nekoliko meseci meru isključivanja poreza na promet na jestivo ulje. Naravno, ako pogledamo broj oslobađanja koji sada imamo u našem poreskom zakonodavstvu videćemo da imamo samo ono bez čega se ne može i bez čega bi ekonomisti rekli - ono što je neelastično, znači gde imate velika ili niska primanja, treba vam mleko, treba vam hleb, treba vam ulje, treba vam šećer, a isto tako za veoma široke slojeve našeg društva, pa i za one najsiromašnije, potrebno je to kao nužno i ta minimalna korpa danas je oslobođena od poreza na promet. Mi smo jedina zemlja u Evropi koja ima stopu "nula" na sve te bazične namirnice, da podsetim, sveže voće i povrće, i riba i meso, mnogo toga što je omogućilo koliko - toliko bolji život, i ako pogledate to iskustvo u globalu nije loše, ako pogledamo kakva je cena tih namirnica i koliko je kupovna moć za široke slojeve našeg društva pomognuta tim merama poreske politike, koje ste usvojili. Međutim, ni to nije neki automatizam i konstatujemo da danas, ako pogledamo pitanje jestivog ulja, kada jedna takva mera padne na neki sektor koji je u mnogo čemu kartelizovan, gde ima malo ponuđača, ili malo dalje u lancu trgovaca, onda konstatujemo da danas, prema kalkulacijama koje su izradile kolege iz Ministarstva trgovine, vidimo da ono što je bilo oslobađanje prošle godine i koje je omogućilo padanje cene jestivog ulja za nekih 10 do 15 dinara u svim prodavnicama, u nekoj meri i ne svuda imamo neke trgovce koji su u stanju da danas prodaju jestivo ulje za 58,5 dinara, dok drugi prodaju već za 10 dinara više. Zašto? Da li oni kupuju skuplje ulje od proizvođača?Ne. Da li ono što je bilo obrazloženje koje smo čuli ujavnoj debati pre dve-tri nedelje, kada se podigla cena jestivog ulja, da li i povećanje cene jestive ambalaže i sve drugo obrazlaže dovoljno ono što je bilo predloženo i sprovedeno kroz povećanu cenu jestivog ulja. Odgovorno tvrdim "ne"! Da, došlo je do datog pomeranja, ali ono se odnosi tek na jedan do dva dinara i ni u kom slučaju ne može da objasni onoliko povećanje koje smo videli. Najbolji dokaz za to je da neki veletrgovci, neki lanci, su u stanju da prodaju, i šta je razlka? Razlika je jednostavno -neki ubiru dva do pet odsto trgovačke marže, dok drugi uzimaju 15 do 20% trgovačke marže na jestivo ulje i pitam se da li je to jedna pametna politika na dugi rok. To je njihovo pitanje, ali na taj način želim da ilustrujem da nažalost u našoj zemlji, i naravno, više tamo gde ima više katalizacije u datim sektorima, jer je onda lakše to "pratiti", da ne kažem nešto oštrije, u smislu ustanovljenja cene za potrošače, nažalost u našoj zemlji vidimo da ukidanje od poreza na promet ne samo da na dugi rok nije sigurna mera smanjenje cene za potrošače, već da omogućava povećanje trogovačkih marži, a to naravno nije ideja. Kada na to dodate činjenicu da se ta mera primenjuje na isti način i na potrošače onda tek vidimo da su to neke mere koje su daleko od progresivnosti o kojima pričamo. I, moraćemo, a to je veoma važno pitanje koje je pokrenuo poslanik DSS-a, da pokrenemo pitanje na dodatu vrednost. Imaćemo u Narodnoj skupštini dosta brzo i debatu o tome ako dođemo do poreza na dodatu vrednost, koja su to oslobađanja, na koji način, koje su to stope, koje stope treba da imamo kada se uvede ta poslednja moderna fiskalna forma koju naša zemlja još nema i zista danas smo poslednji sa BiH u celoj Evropi bez te fiskalne forme. Na to želim da nadovežem i rok za uvođenje fiskalnih kasa. Ne bih o tome mnogo pričao danas jer jednostavno Vlada nije usvojila jednu takvu meru. Zbog kolegijalnosti prema Vladi, sve dok Vlada ne usvoji datu meru, čak o tome uopšte ne treba pričati, ali jasno je da se spremamo na uvođenje poreza na dodatu vrednost i dodatni razlog za nešto duži rok za uvođenje fiskalnih kasa je zbog toga što je potrebno uvesti ih jednom ali dobro, i onda dolazite na teren i kažete - kada se fiskalna kasa podesi, odgovarajuće stope na data dobra, onda je veoma važno da ceo taj proces ne bude ponavljan i proveravan od strane poreske administracije više puta. Zbog toga mora da postoji koincidencija i u datumima i u operativi u momentu kada se uvode kase, i da prevedem - veoma je važno da sve bude poznato i da sve bude stabilno u momentu kada se uvode fiskalne kase, što je naravno vezano sa uvođenjem poreza na dodatu vrednost, koji ja očekujem 1. januara 2004. godine.Biće dosta priče o tome nekom drugom prilikom. Evo, toliko sam hteo da kažem u vezi sa ova dva zakona, a takođe vam se i zahvaljujem na pažnji i naravno apelujem na vas ponovo da izglasate i podržite ove promene. Hvala puno.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Ljubomir Mucić, povreda Poslovnika.
Gospođo Čomić, morao sam da se vežem za reklamiranje povrede Poslovnika - član 137. i samo da kažem - rasprava u pojedinostima obavlja se po članovima na koje su podneti amandmani i o amandmanima kojima se predlaže unošenje novih odredaba i gde pravo da govore imaju svi izvestioci odbora, predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe i ovlašćeni predstavnik, tako da se ja javljam kao predstavnik poslaničke grupe. Ako mi dajete reč, a ako ne, jaću u ova tri minuta da kažem zašto sam se javio. Mislim da i kroz ovaj primer, a i primer amandmana....
Narodni poslaniče, morate da kažete kada je povređen član 137. i ko nije dobio reč, a po pravilu u raspravi u pojedinostima?
Nisam ja dobio kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe po osnovu člana 137!
Kada niste dobili reč?
Kada sam tražio, pre nego što je bilo o članu 9. Vi ste rekli da je član 9. prihvatila Vlada, ali o njemu se ne glasa, ali može da se vodi rasprava - i vodi se rasprava. Mislim, ali samo hoću da kažem....
Narodni poslaniče, molim vas da saslušate obrazloženje, s obzirom na to da insistirate da vodite raspravu o nečemu na šta nemate pravo ni po Poslovniku. Predstavnik Vlade i odbori su prihvatili amandman i taj amandman je postao sastavi deo Predloga zakona, kao takav ne podleže članu 137. Poslovnika.
Ne, o njemu se ne glasa. To je član 145. o njemu se ne glasa, ali ministar, po meni, rekao je, da uzmemo stenogram, on je rekao da će Vlada videti oko ovog roka za produžavanje roka za uvođenje fiskalnih kasa i taj član je problamatičan. Kao ovlašćeni predstavnik, hoću da kažem, vi uvodite jednu praksu da kroz sve izmene zakona kasnije ....
Narodni poslaniče, zahvaljujem vam rekli ste primedbu na kršenje Poslovnika i zahvaljujem vam.
... a vi uvodite praksu da sve izmene zakona kroz dopunu članova moći ćemo da menjamo ceo zakon, kao što je i kroz ovo ovde. Ovde se dodaje novi član kojim se menja postojeći član. Znači, kroz izmene o budžetu moći ćemo da menjamo, da vidimo da li će gospodin Pajtić prihvatiti, kao što je ovo predložio i prihvatio. Samo to je bitno.
Vaša primedba ne odnosi se na vođenje sednice. Narodni poslaniče, da li hoćete da saslušate objašnjenje? Dakle, vaša primedba odnosi se na činjenicu da je prihvaćen amandman koji je po sadržaju predlog da se posle člana 8. doda novi član 9. i molim vas da onda takvu primedbu izreknete, a ne da se pozivate na član 137. jer se radi o amandmanu koji je postao sastavni deo Predloga zakona i nemate pravo na reč. Imala bih pravo kao predsedavajući da ovo tumačim kao nepoštovanje predsedavajućeg i Narodne skupštine, ali ne sumnjajući u vaše dobre namere, naravno, neću to učiniti. Ovim smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, a Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DAVANjU KONTRAGARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE SRBIJI I CRNOJ GORI KAO GARANTU PREMA EVROPSKOJ BANCI ZA OBNOVU I RAZVOJ PO ZAJMU REPUBLIČKOJ DIREKCIJI ZA PUTEVE Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori kao garantu prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj po zajmu Republičkoj direkciji za puteve, otvaram pretres Predlog zakona u pojedinostima. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pre zaključivanja pretresa pitam da li predstavnik predlagača, gospodin Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije, želi završnu reč? (Da.) Reč ima ministar finansija i ekonomije, gospodin Božidar Đelić.
Hvala puno. Želeo bih samo da vam pokažem, da napomenem, pošto je bilo u diskusiji dosta pitanja oko juga Srbije šta je pokriveno ovim zajmom, koji su to prioriteti i hteo bih da vam pokažem jednu kartu. Ovaj zajam koji je na 15 godina sa četiri godine počeka, a kamata je fiksirana na euroibar plus 1%, to je negde 4% godišnje, zajmoprimac je Direkcija za puteve i danas govorimo o kontragaranciji budžeta Republike Srbije za ovaj zajam. Ovaj zajam od 76 miliona evra je tu da podrži snažno pet godina rehabilitacije naše putne mreže i to je sve ukupno 489,9 km i hteo bih da vam dam najvažnije deonice koje će ovim putem biti rehabilitovane: Na putu M-1, 149,8 km, to je Batočina-Doljevac; 92,5 km Pečenjevci - makedonska granica, to je ono što se tiče samog koridora 10 tzv. i to je ono što je narandžasto ovde naznačeno na ovoj karti. Isto tako, imamo ono što dolazi do koridora 10, to je najvažniji putni pravac u našoj zemlji, a to je ono što se tiče lotova 9 i 10, znači dužina od 117,4 km, Štavica - Nevade - Stepojevac - prednja Čitluk i prednja Čačak, to je ovaj deo. Isto tako, imamo 66,8 km Niška banja - Bugarska granica, znači, krak prema Sofiji, i najzad, 63,4 km Mataruška banja - Ribarci prema Raškoj. Znači, sve ukupno je skoro 500 km rehabilitacije. Ako pogledamo kartu Srbije, tu ćemo videti da sve što je ovde u boji i ovaj deo koji se tiče Novog Sada i Beograda, a ide direktno iz budžeta Republike Srbije, tj. dela, vidimo da tamo gde se godinama ništa nije ulagalo od januara 2001. godine pa do danas, nastaviće se, to je cela naša prioritetna putna mreža koja se rehabilituje. Lako je ući u samu demagogiju, reći - trebaju nam putevi svuda, realnost je da do dana današnjeg ima dosta pravaca, autoput nije nužan, imajući u vidu koliko je tu protoka, naravno, kada bi bilo autoputa, bilo bi više vozila, svi smo svesni toga, naročito oni koji su pozvaniji od mene da pričaju o tome, ali putevi, putna mreža i cela infrastruktura je ključni prioritet javnih finansija u smislu davanja iz budžeta i tu je mnogo više sredstava izdvojeno posle dve i po godine i dodatnih sredstava, dobijamo iz donacija i iz ovih veoma povoljnih kredita. Želim samo da napomenem da na zahtev, odnosno od Odbora za finansije Narodne skupštine Republike Srbije 21. jula sada za nedelju dana, za 10 dana, biće održana u 14,00 časova jedna prezentacija onoga što je bila javna potrošnja prošle godine i isto tako na šta se trošilo i šta je bio prioritet u prvih šest meseci ove godine i koji su planovi iz javne potrošnje za ostatak ove godine. Na taj način, nadam se da će biti dovoljno interesovanja, siguran sam da će vas Odbor sve pozvati, da vidimo transparentno na šta se troši i šta su prioriteti, ali putna mreža i ova kontragarancija će to snažno podržati i to je jedan od velikih prioriteta u godinama koje dolaze. Hvala puno.
Zaključujem pretres Predlog zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - IZBOR, PRESTANAK FUNKCIJE, ODNOSNO RAZREŠENjE NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA Za ovu tačku dnevnog reda primili ste sledeće predloge: 1) Predlog odluke o izmeni Odluke o broju sudija i sudija porotnika u sudovima, koji je podneo Visoki savet pravosuđa; 2) Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova od 26. maja 2003. godine, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu; 3) Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova od 2. jula 2003. godine, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu; 4) Predlog odluke o razrešenju sudijske dužnosti sudija sudova opšte nadležnosti, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu; 5) Predlog odluke o prestanku dužnosti okružnog javnog tužioca u Beogradu, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu; 6) Predlog odluke o prestanku dužnosti opštinskog javnog tužioca u Velikoj Plani, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu; 7) Predlog odluke o izboru sudija od 22. aprila 2003. godine, koji je podneo Visoki savet pravosuđa; 8) Predlog odluke o izboru sudija od 27. maja 2003. godine, koji je podneo Visoki savet pravosuđa; 9) Predlog odluke o izboru sudija od 1. jula 2003. godine sa dopunom Predloga odluke od 4. jula 2003. godine, koji je podneo Visoki savet pravosuđa, i 10) Predlog za izbor okružnog javnog tužioca u Prokuplju, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Pored toga, primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu o razmatranju predloga odluka koje je podneo Visoki savet pravosuđa i predloga koji je podnela Vlada Republike Srbije, kao i pismo predsedavajućeg Visokog saveta pravosuđa kojim predlaže da se predlozi odluka o izboru sudija od 22. aprila, 27. maja i 1. jula sa dopunom od 4. jula 2003. godine, objave u "Službenom glasniku Republike Srbije", kao jedan akt o izboru sudija. Uručen vam je Predlog Visokog saveta pravosuđa da odustaje od Predloga da se za sudiju Vrhovnog suda Srbije izabere Vladan Vukčević. Podsećam vas da prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč shodno Poslovniku sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o predlozima odluka. Ja bih stvarno zamolila narodne poslanike da imaju elementarno poverenje u predsedavajućeg da zna i da otvara tačku dnevnog reda i da gleda na sat i molila bih bez verbalnih komunikacija te vrste, sada i ubuduće. Dakle, nakon otvaranja jedinstvenog pretresa određujem pauzu do 15,00 časova kada ćemo nastaviti izlaganjem predstavnika predlagača, prof. dr Dragora Hibera, predsednika Odbora i Sonje Brkić, predsedavajućeg Visokog saveta za pravosuđe. Obaveštavam da je 54. sednica Odbora za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije zakazana za sredu 9. jul 2003. godine sa početkom u 14,00 časova u zgradi Narodne skupštine u sali predsedništva. Hvala vam.
Poštovani narodni poslanici molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite vaše identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti raspravu o 5. tački dnevnog reda - Izbor, prestanak funkcije, odnosno razrešenje nosilaca pravosudnih funkcija. Pitam da li žele da uzmu učešće u raspravi predstavnici predlagača, predsednik Odbora za pravousđe ili predsednica Vrhovnog suda Srbije? (Nisu prisutni). Da li se predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa prijavljuju za reč? (Ne.) Raspravu ćemo obaviti prema prijavama za reč narodnih poslanika u jedinstvenom pretresu, odlukama u oblasti pravosuđa. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović, prema članu 89. stav 3. Poslovnika. Dozvoljeno vreme je pet minuta za narodnog poslanika Velimira Simonovića. Sledeći prijavljeni za reč je Pal Šandor, poslanička grupa DOS.
Dame i gospodo, ja neću da govorim o imenima i ovim spiskovima. Želim samo da ukažem na jednu činjenicu koja me prilično iznenađuje. Naime, nije mi jasno kako se raspisuju konkursi za izbor sudija i kako može da konkuriše za sudiju Vrhovnog suda neko ko je stručni saradnik u sudu, neko ko je sudija za prekršaje, neko ko je direktor sektora u nekom "Ineks-u", neko ko je samo diplomirani pravnik itd, dakle, neko ko uopšte nije imamo nekakvu sudsku praksu. Neko bi mi sad rekao - pa oni nisu predloženi za izbor. To je tačno, ali kako su uopšte mogli da konkurišu, kako uopšte izgleda tekst konkursa, da može neki referent da se pojavi kao kandidat za sudiju Vrhovnog suda. Imam ovde i drugi spisak, to isto važi i za sudije okružnih sudova. Recimo, za okružni sud se javlja izvestan gospodin, operativni radnik MUP-a Srbije, ili recimo stručni saradnik negde, ili se pojavljuje pravni referent u nekom ministarstvu ili savetnik u nekom RGZ i sl. za katastarske nepokretnosti itd. Dakle, to su za mene iznenađenja i ja smatram da ti konkursi moraju da budu tako raspisani da se tačno zna sa kakvim se kvalifikacijama može pojaviti kandidat za sudiju okružnog suda, a pogotovo za sudiju Vrhovnog suda. Ovi konkursi očigledno nisu bili dobri čim se javljaju ljudi bez ikakvih kvalifikacija za najviša zvanja, kao što je sudija Vrhovnog suda. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Pal Šandor, poslanička grupa DOS - Reforma Srbije. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Petar Jojić, poslanička grupa Srpska radikalna stranka.
Poštovane kolege i poštovane koleginice, javio sam se zbog toga što imam nekoliko načelnih primedbi na ovo što je Visoki savet pravosuđa nama ovde uputio. Prvo da izrazim svoje nezadovoljstvo što gospođa Brkić nije našla za shodno, da kao predstavnik predlagača, u ovom slučaju Odbor nije predlagač, dođe na sednicu i brani ono što je Visoki savet pravosuđa predložio i eventualno da da neko objašnjenje. Ja bih vas pitao prvo - da li ste gospođu Brkić pozvali na sednicu, pretpostavljam da jeste?! (Predsednik: Jesmo.) Molim vas, ona nije bila ni na sednici Odbora, a odnos prema Odboru i prema samoj Skupštini je kao prema "pačjoj školi". Zaista je nedozvoljivo da ona ne dođe na sednicu a da ima neki broj predloga, a imao bih i ja štošta da je pitam, eventualno nešto da sugerišem. Prema tome, ako smo mi mislili da svojevremeno gospođa Brkić treba da vrši tu funkciju i da je biramo tamo gde jeste, elementarni red njenog odnosa prema ovoj skupštini je da dođe na sednicu kada treba da dođe i da odgovara na pitanja i da da neko objašnjenje. Javio sam se zbog toga što bih gospođu Brkić želeo da pitam, nisam u mogućnosti, pa da joj sugerišem da Visoki savet pravosuđa ne vodi dovoljno računa o zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u vršenju sudijske funkcije. Ja sam na Odboru čuo da ima sistematizovanih 2.500 i nešto sudijskih mesta u Srbiji, ako Mađari čine 2% stanovništva, onda je to otprilike, pod pretpostavkom da su naše prirodne sposobnosti jednake, barem 50 sudija iz redova mađarske nacionalne manjine. Toliko ih naravno zasigurno nema. Gospođa Brkić će se braniti time da se Mađari možda na konkurs ne javljaju, pa onda Visoki savet pravosuđa nije u prilici ni da ih bira. To naravno nije tačno, jer, primera radi, u Okružnom sudu u Zrenjaninu od 20 prijavljenih, četvoro su bili Mađari i nema nijednog Mađara u Okružnom sudu i nikoga nije ni našla za shodno da predloži, od ljudi gde ih ima. Druga stvar, zašto se Mađari ne javljaju. Mađari se ne javljaju zato što je mogućnost njihove društvene promocije, pa to znači da ih mi biramo na te sudijske funkcije, vrlo suženo, a rekao bih ponegde i onemogućeno! Ako pogledate koliko sudija ima u opštinama gde Mađari čine određeni broj stanovništva, relativnu ili apsolutnu većinu, taj broj je prirodan jer ima onoliko Mađara advokata koliko ima i Srba. Zašto se oni ne javljaju? Zato što, ponavljam još jednom, misle da i ovako i onako neće biti izabrani. Moram da kažem i ovo, da će biti potpuni apsurd da se sada, u ovoj situaciji kada mi mislimo da smo demokratičnije društvo od onoga koje je bilo pre dve-tri godine, da će biti manje pripadnika mađarske nacionalnosti na sudijskim funkcijama, nego što ih je bilo za vreme gospodina Miloševića. Zašto? Zato što je gospodin Milošević bio dovoljno lukav, pa je onda kazao svojim Mađarima iz SPS-a ili JUL-a da konkurišu i onda je taj broj barem približno bio zadovoljen, a nama će sada demokratija doneti to da nismo u dovojljnoj meri zastupljeni prema našim prirodnim sposobnostima, tamo gde treba da budemo zastupljeni. To je veliki propust i veliki promašaj. Drugo, ja mislim da bi u onom zakonu koji reguliše tu celu problematiku moralo da se kaže da u sredinama gde Mađari čine određeni procenat stanovništva, da će se određeni broj sudija birati prema znanju jezika lokalne sredine, što bi bilo prihvatljivo i bio signal pripadnicima manjine da konkurišu, da se prijavljuju sa nadom i sa mogućnošću da će biti izabrani. Ovako, kada mi pod firmom pravih sposobnosti uvek izaberemo one koji ne znaju jezik sredine, onda dobijamo jednu situaciju koja ne odgovara ni približno odnosu stanovništva, a to je da u Bečeju, ako ja dobro znam, od osam sudijskih mesta imate njih dvoje koji znaju mađarski, ili su Mađari, a šestoto su pripadnici koji ne mogu da sude na mađarskom. Pod pretpostavkomda se Srbi i Mađari jednako sude u opštinskom sudu, vidite da Mađari moraju tri puta više da rade, ukoliko se traži postupak na mađarskom. Generalno Visoki savet pravosuđa tu ne vrši dobro svoj zadatak i gospođa Brkić bi morala da da neka objašnjenja zašto je ovakav predlog, kakav jeste. Jedino je u Subotici prošao jedan predlog za sudiju koji je Mađar, i u Adi. Zašto u Adi? U Adi su se prijavila dva kandidata i prosto nije moglo da se izbegne to da ne bude Mađar, jer je jedan od njih dvojice morao da bude predložen. Prema tome, ja bih generalno, zbog problema koje sam izneo, a isti je slučaj recimo u Topoli ili vrlo sličan gde je neadekvatan broj sudija, ni približno srazmeran nacionalnom sastavu. Stoga bih osporio izbor sudija u Bačkoj Topoli i u Bečeju. U Bečeju je još apsurdnija situacija gde se predlaže neko ko je iz Novog Sada, a imati ljude koji su tu rođeni, koji su odrasli u tom sudu i napredovali, pa nisu predloženi iz te sredine. Ja naravno moram da se ogradim da je kandidat, koji je predložen, romske nacionalnosti, ali mislim da je za njega moglo da se nađe neko drugo bolje mesto, nego u Bečeju, gde Romi ne čine onaj procenat stanovištva koji je tu bitan. Možda je mogao da se nađe u okružnom sudu, redimo u Novom Sadu ili nekom drugom mestu. Shvatam da je to iz političkih razloga važno i stoga ne sporim imenovanje ovog kandidata u Bečeju zbog toga što imam nešto protiv njega lično, nego mislim da principijelno to ne može biti odgovarajući predlog. Isto tako mislim da u Novom Bečeju predlozi nisu adkevatni. Znači, oba kandidata i u Okružnom sudu u Zrenjaninu. Nadam se da će Visoki savet pravosuđa ubuduće, kada nam bude predložio liste kandidata za sudije, voditi računa o ovome što sam ja ovde danas rekao, kao o jednom od važnih kriterijuma, jer ne bi se smelo dogoditi da mi ulazeći u demokratiju potpuno izgubimo bilo kakve nacionalne kriterijume i da pripadnici manjina pod lažnom firmom procenjivanja pravih sposobnosti ispadnu na demokratski način manje zastupljeni nego u prethodnim sistemima.
Narodni poslanik Žarko Obradović, povreda Poslovnika.
Ja sam izašao u ime poslaničke grupe SPS povodom izlaganja kolege Pala Šandora. Naime, on je upotrebio jednu formulaciju - Mađari iz Socijalističke partije Srbije. Vidite, kako god se uradi ne valja, jer kada treba odstraniti jednu politiku ili jednu partiju onda se upotrebljavaju različiti, gotovo nemogući argumenti. Sada je Pal Šandor sam prizano da će se desiti da u ovom izboru sudija ima manje sudija pripadnika mađarske manjinske zajednice, nego što je to bilo u vreme kada su bili socijalisti i nemajući nijedan drugi racionalan odgovor za to rekao je - Mađari socijalisti. Znate gospodo i vi gospodine Pal Šandor, nema Mađara socijalista, ovakvih ili onakvih. Ima Mađara ljudi koji su građani ove Republike, koji imaju određena prava, koji imaju određene obaveze. Njihova stranačka pripadnost je njihova stvar, a vi stvarno pogledajte i nađite odgovor zašto ih je bilo ranije kada su socijalisti bili u mogućnosti da kreiraju i taj deo politike, zašto ih je bilo više nego sada. Dobićete odgovor na to pitanje. Trudili smo se sve vreme da je manjinska politika kao sastavni deo državne politike, da bude takva da svi budu ravnopravno zastupljeni i činili smo sve da to bude. Da li smo uspevali više ili manje, to je na vama, ali ovaj vaš argument ne stoji.
Pravo na repliku narodni poslanik Pal Šandor. Kako nema? Ovo je bila povreda Poslovnika. Nije dobio za pohvalu repliku. Narodni poslanik je pohvalio politiku Slobodana Miloševića i ovo nije bila replika.
Ja sam zaista pohvalio politiku Slobodana Miloševića, ali suština je u sledećem. Svi mi manje više koje su sudije i poimenično birane u opštinama gde su Mađari bili većinsko stanovništvo. Molim vas, gospodine Obradoviću, tamo neko ko je bio opoziciono nastrojen u odnosu na SPS prosto nije mogao da prođe, a da je bio pripadnik nacionalne manjine. Znači, nije mogao da prođe nijedan koji je eventualno bio neutralan ili eventualno koga nisu prisilili da se upiše u SPS ili JUL, ali je model bio sledeći: konkurs je otvoren, onda oni njemu kažu - učlani se u SPS ili JUL, konkuriši i mi ćemo te izabrati. Perfidnost politike je bila upravo u tome, a ja ne bih da govorim i ne mislim da to sada tako treba da radimo, nego moramo da radimo tako da su naše distribucije sposobnosti podjednake. Sada ću da vam kažem još jednu stvar koja je apsurdna. Po onome što se zovu društva u tranziciji, a mi smo društvo u tranziciji, pripadnici nacionalnih manjina procentualno gledano manje koriste svoja politička prava nego u društvima koja su im prethodila zato što je postojao tzv. ključ, pa je taj tzv. ključ vodio računa o nacionalnoj zastupljenosti pojedinih naroda, narodnosti i manjina u određenim organima. Zbog toga jedan deo vojvođanskih Mađara misli da je autonomija Vojvodine ona prava stvar za koju oni treba da se bore, jer znaju, a to je opet podvala cele priče, jer znaju kada su došli u Novi Sad na železničku stanicu ili na autobusku stanicu spiker na pet jezika govorio da autobus iz tog i tog mesta stiže na tu i tu autobusku stanicu, odnosno u toliko i toliko sati. I celom ovom tranzicionom vremenu, kada idemo prema nekim demokratskim procesima, a samo to područje je prilično trusno, reprezentacija manjina se ostvaruje na neki drugi način, a ne na ovaj način da neko iz jednog centra propiše koliko procenata pripadnika nacionalnih manjina treba da bude tamo. Problem je u tome što oni tada nisu u pravom smislu zastupali svoju nacionalnu manjinu, nego su kao pripadnici nacionalne manjine zastupali određenu politiku ili određene stranke. Mi smo konačno iza tog vremena i mislim da ta naša prirodna distribucija sposobnosti treba da se ostvari na nekim drugim osnovama, da bi bilo naravno prirodno da se na železničkoj stanici u Novom Sadu ili u nekom drugom mestu i sada na pet jezika kaže da je autobus ili voz stigao iz nekog pravca, ali mehanizam ostvarivanja tih naših prava mora da bude drugačiji, a ne da SPS kaže - moji članovi pripadnici Mađara moraju da budu zastupljeni na tim i tim listama, jer znamo da Mađari iz SPS-a ipak nisu na legitiman način zastupali ono što je bilo mađarska nacionalna manjina. Od prvih višestranačkih izbora naovamo znamo prosto statistički za koga su Mađari glasali, a to ipak nije bio Slobodan Milošević i SPS. Znači, ono što sam ja sada rekao i za šta se zalažem jeste da se to ostvarivanje prava nacionalnih manjina formuliše na jedan drugi način, a prirodno bi bilo i najbolje bi bilo da se kaže i za sve druge pripadnike nacionalnih manjina da im pripada onoliko mesta, bilo na sudijskim položajima ili direktora škola, koliko njih prosto ima procentualno u sastavu stanovništva. Mi smo sada mnogo ispod toga i ja sam to hteo gospođiBrkić da kažem, da vodi računa o tome. (Predsednik: Upozoram vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Ja nisam sporio da je Oskar Kovač dobar ekonomista i da je Mađar, ali Oskar Kovač u ovoj skupštini nije zastupao pripadnike mađarske nacionalne manjine.
Kao zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, za reč se prijavila narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane kolege, neko bi hteo, izgleda, nacionalne manjine u geto da stavi, pa da im odredi u koje političke partije treba da se učlanjuju ili želi da ih vrati u neko vreme "ključa", u neko Titovo vreme. Nadamo se da smo to vreme prevazišli i da smo društvo u kome svaki građanin, bez obzira na nacionalnu pripadnost, može da koristi svoja ustavna prava, odnosno da mu bude dostupno svako zanimanje, svako mesto, svaka škola, bez obzira na jezik kojim govori, veru ili nacionalnu pripadnost. Nije mi se dopala diskusija koja je pre mene vođena za ovom govornicom, jer takvo potenciranje nacionalnih manjina i pitanje nacionalnih manjina, naročito kada je pravosuđe u pitanju, je nešto što je neprihvatljivo sa stanovišta SRS, pre svega, naše mešanje u pravosudni sistem koji mora da bude potpuno odvojena grana, koliko je god to moguće. Sada smo maksimalno pokušali da je izdvojimo, sistemski, zakonski, od Parlamenta, od Vlade, a da li je to zaista tako u stvarnosti, mislim da svi vrlo dobro znate da nije, da je sada veći pritisak na pravosuđe nego ikada do sada i da je partijska pripadnost ili nepripadnost jedini razlog za sve ovo što danas imamo na dnevnom redu. Prema tome, nema u pravosuđu nikakvog "ključa", ako neko ima sposobnosti i ispunjava uslove javi se na konkurs i ima reference za određeni sud i da ponese neku pravosudnu funkciju. Mislim da niko u ovoj državi to ne bi postavljao kao pitanje, bar mi iz SRS tako gledamo na stvari i tako smo se uvek i ponašali. Vreme "ključa" daleko je iza nas. Htela sam da se osvrnem, pre svega, na ovaj dopis koji smo danas dobili na klupama od Visokog saveta pravosuđa, koji nas obaveštava da je na sednici održanoj 9. jula 2003. godine doneo odluku da odustane od Predloga odluke od 22. aprila 2003. godine, pa da se za sudiju Vrhovnog suda u Beogradu izabere Vladan Vukčević, advokat. Dobro je što su odustali od ovog, jer jedan advokat da ode direktno u Vrhovni sud, to je stvarno nonsens koji je za nas potpuno neprihvatljiv. Bilo bi dobro da nam je Visoki savet pravosuđa dao bar neko obrazloženje, zbog čega su odustali i šta se to u ova dva meseca desilo, pa ovaj predlog sada nije sa njihovog stanovišta korektan, odnosno zašto je on 22. aprila bio podoban, odnosno imao sve reference koje se inače zahtevaju za ovako visoku pravosudnu funkciju, a 9. jula je neku od tih referenci izgubio. To je samo dokaz kako se manipuliše ljudima koji preferiraju određene pravosudne funkcije. Ovo ide u prilog onome da neko vrši uticaj na pravosuđe, tako što na taj način vodi svoju kadrovsku i partijsku politiku. Takođe, imamo od Odbora za pravosuđe i upravu mišljenje, odnosno izveštaj da Odbor nije podržao predlog Visokog saveta pravosuđa za jedan broj funkcija u opštinskim i okružnim sudovima u Srbiji. Ne znamo kakva će biti sudbina ovog izveštaja i kako će se poslanička većina izjasniti o predlogu Viskokog saveta pravosuđa, a koji se odnosi na ove sudove. Nadam se da će imati u vidu mišljenje Odbora koje bi trebalo da se uvažava. Gospodin Hiber nije uvažio ovaj parlament da nešto o tome kaže. Evidentno je da imamo predlog Velikog personalnog veća za razrešenje dužnosti pojedinih sudija zbog nestručnog i nesavesnog poslovanja, poslovanja, potenciram, pa zbog toga nam utvrđuje predlog odluke o razrešenju tih sudija. Njih je ukupno 18. Obrazloženje je apsolutno ponižavajuće za Parlament, jer ni u jednoj jedinoj rečenici niti za jednog od ovih 18 sudija Veliko personalno veće Parlament ne obaveštava šta su oni to uradili, odnosno šta nisu uradili, pa je potrebno da dođe do razrešenja. Ovde je jasno da se radi o lustraciji, a ne poznajem zaista nijednog sudiju, uglavnom su svi iz unutrašnjosti. S obzirom na to da nema obrazloženja, imam pravo da sumnjam, poznajući suštinu dosovske vlasti i gospodina Batića, da se radi o lustraciji u pravosuđu. Pitam se, zašto ovde nema sudije Danka Lauševića, koga eto slučajno poznajemo, sudije Petog opštinskog suda, koji je zbog grubog kršenja materijalnog i procesnog prava i protiv koga je zbog toga podneta inicijativa za razrešenje Visokom savetu pravosuđa, pa i Vrhovnom sudu, Okružnom sudu i predsedniku Petog suda, gospodinu Baćoviću, koji je u međuvremenu postao i predsednik Okružnog suda, a koji je doneo presudu kojom je izrekao uslovnu kaznu dr Vojislavu Šešelju po tužbi Caneta Žapca, a koja je poništena od strane Okružnog suda. Takav Danko Laušević neće da se nađe na ovom spisku nepodobnih, u to sam ubeđena dok je ova Dosovska vlast. Takođe, imamo Predlog odluke da jedan veliki broj sudija na lični zahtev podnosi i traži da prestane funkcija. To postaje već simptomatično. Nije prvi put da nam se to dešava. Materijal je prilično obiman, a to sve liči na bekstvo iz pravosuđa sudija koji ne žele ili ne mogu da podlegnu uticajima i pritiscima vlasti, kako bi radili onako kako im savest ili pravosudna funkcija ne nalaže. O lošoj kadrovskoj politici u ovom predlogu, ako ste bolje pogledali i ako je iko pogledao od onih koji će glasati, verovatno, za ove predloge, videćete da se vodi potpuno nakaradna selekcija, da tako kažem, negativna selekcija u pravosuđu koja će nas skupo koštati, jer u konkurenciji ponekad i po desetak kandidata koji preferiraju određenu funkciju ovde, bira se ovde čovek koji nema dana radnog iskustva u pravosuđu. Recimo, posebno su ovde izgleda poželjni vlasti i Velikom personalnom veću advokati za koje ima mesta svuda, pa i u sudovima. Ranije je bilo obrnuto. Ljudi iz pravosuđa odlaze polako u advokate kada su pred penzijom, kada se zamore ili zbog malih plata. Sada jedan advokat odlazi u pravosuđe i zna se na kakvu platu i to je samo po sebi prilično simptomatično. Podvukla sam takve primere. Ima ih zaista mnogo. Ima i takvih koji su prosto zapanjujući. Recimo; Opštinski sud u Boljevcu, Opačić Miroslava, sekretar opštine, molim vas, SO Boljevac sada se bira za sudiju Opštinskog suda u Boljevcu. Mogu misliti koliko ima stručnih saradnika u samom sudu, a koji možda nikada neće zbog toga što nisu u nekoj političkoj partiji da dožive da budu izabrani za sudiju. Zato, evo, za sudiju Okružnog suda u Zrenjaninu se bira izvesna Mađarov Radoslava, a za koju slučajno znam da je Prijićeva rođaka, u konkurenciji mnogo starijih i iskusnijih sudija, pa sam tu mogla da vidim neku vezu koja ukazuje na postojanje i nepotizma u ovom sistemu.
Da li želite da koristite narednih deset minuta?
Pravo da vam kažem mogla bih da pričam tri sata o ovoj problematici, ali se nešto mislim i što da vam pričam. Eto vam tih deset minuta, što pre izglasajte. Ako što pre uradite to bolje po sve nas. Neka ide sve u propast, pa da idemo konačno na te izbore i da se narod ratosilja.
Znači, ne želite da koristite deset minuta. Odustali ste. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici ja se ne bih složio do kraja sa Gordanom Pop-Lazić, jer smatram da neke greške koje se u sistemu naprave, kao što je sud, mogu da ostave posledice koje ni izbori ne mogu da reše. Zato je važno ukazati na neke propuste ukoliko ih ima, već sada i pokušati da se jednostavno na taj način izbegnu moguće posledice. Moram da konstatujem, sa razočarenjem, da se radi na isti način kao i u vreme SPS-a. Da se sudije po partijskoj liniji stranaka iz DOS-a biraju za sudije i predlažu da budu sudije. To je nešto što nije dobro, bez obzira što smo mi izašli i prebacili predlagaču Vrhovni savet pravosuđa, ali zbog opet nekih promena kojih je tu bilo u sastavu Saveta, dolazimo u situaciju da tu budu predlagani i ljudi koji ne bi smeli tu da budu. Da ima preskakanja funkcija, nemaju staž, to je sve ono što ne doprinosi izgradnji jakih sudova kao institucija u Srbiji, imamo, i to se vidi, da se za sudije predlažu službenici Vlade koji su kandidati da budu sudije, što nije dobro. Ljudi koji nemaju radnog staža u sudstvu. Ja ću samo na jednom primeru Šapca pokazati kako dve stranke mogu da se dogovore. Bivši kadar JUL-a Pajtić Mirjana, sudija opštinskog suda u Vladimircima koja je prešla u DHSS,je sada kandidat da se bira za Okružni sud u Šapcu. Bila je kao kadar JUL-a, učestvovala je na njihovim promocijama, i kao takva izabrana u sud, a sada se kao kandidat DHSS-a bira u Okružnom sudu. Drugi primer je načelnik službe ili načelnik odeljenja za komunalne poslove u Šapcu, u Skupštini opštine Šabac, Diana Dragović, član Demokratske stranke, sada se bira za sudiju Opštinskog suda u Šapcu. To su dva primera na kojima se vidi da se nije daleko odmaklo od partijskog predlaganja članova stranaka u sudske organe. Mislim da to nije dobro i na taj način nećemo izgraditi pravosuđe, već ćemo se ponašati na način kako su se ponašali naši prethodnici. Vidimo šta su nam oni ostavili od pravosuđa. Vidimo šta smo mi nasledili od pravosuđa. Nasledili smo sudije koji su bili partijski podobni, a sposobne sudije su poblegle u advokate. Pobegle su izvan sudova. Ne samo zbog malih zarada, već zato što nije moglo da se sudi. Sada se na isti način dešava ovde kod nas. Ako smo razrešavali na vanrednoj sednici sudije koji su napunili dovoljno godina za penziju po radnom stažu 65 godina, zašto još uvek imamo sudije u Srbiji koji imaju preko 65 godina, a koje Visoki savet pravosuđa nije razrešio. O tome će govoriti više kolega Budišin, recimo u Nišu predsednik Okružnog suda ima preko 65 godina. Njega niko nije dirnuo da razreši. Zašto? Verovatno zato što je član neke stranke, i to se više ne postavlja kao pitanje, već kao pravilo. Razrešavali smo Leposavu Karamarković, Ivoševića i sve druge sudije, zato što su prešli tu granicu od 65 godina. To nas sve upućuje da i ove i sve druge promene u sudstvu nažalost su opterećene partijskom pripadnošću. Na ovaj način nismo daleko odmakli od onoga što smo imali i neće te sudije pomoći nikome da se održi na vlasti, niti šta drugo. Te sudije kao što su iz JUL-a prešle u DHSS, sutra će se brzo odreći DHSS-a i krenuti da rade nešto drugo kao iz drugih stranaka. Jednostavno to ne doprinosi izgradnji sudstva kao nezavisnog i slobodnog koje treba da služi po zakonu. Demokratska stranka Srbije svakako ne može da podrži ovakve izmene pravosuđa. Nama je žao jer ovde ima ljudi koji stvarno svojom stručnošću zavređuju da budu unapređeni i da budu izabrani ili u opštinske ili okružne sudove i koji stvarno zavređuju da rade taj posao, jer su prošli jednu školu i koji nisu članovi stranaka od onoga što mi znamo. Jednostavno ovi primeri bacaju ljagu na sve ostale i karakterišu naše sudstvo i dalje kao partijsko i zato poslanici Demokratske stranke Srbije ne mogu da podrže ovakvu promenu u pravosuđu, još plus što nema Sonje Brkić ili nekog drugog ko bi ispred Visokog saveta pravosuđa objasnio, izašao i dao nam pojedina obrazloženja na pitanja koja postavlja. Ako ne ovo, barem na Odboru. Ni na Odboru toga nije bilo i mislim da bi ovaj predlog možda trebalo odložiti dok ne dobijemo potrebno obrazloženje za neke kandidate za sudije.
Pravo na repliku narodni poslanik Žarko Obradović.
Ja moram reći kolegi Mihajlovu i kolegama iz DSS-a, koji ne mogu a da ne zakače SPS. To im nekako verovatno ostalo u krvi, ali moram reći da DSS ima jednu sistemsku grešku. Oni bi želeli da budu vlast, a ne mogu i neće sa izvornim DOS-om. Želeli bi da budu prava opozicija, a ne umeju da budu prava opozicija, jer ne smeju da budu zato i glasaju za predloge DOS-a. Ovaj način izbora sudija je napravljen prema Predlogu zakona koje je napravio DSS. Ako način izbora ne valja, zato DSS ima svoj deo krivice. Nemoj sada da liju krokodilske suze i da pominju SPS. Ako ne valja, odgovornost je onoga ko je predložio. Mi jesmo bili, ne morate me podržavati, reći ću ja to i bez toga. Prema tome, kolegama iz DSS-a, na vreme pazite šta radite i kako radite i zbog vašeg Poslovnika vidite u kakvu smo situaciju došli.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a zatim narodni poslanik Borivoje Katić, poslanička grupa DOS - Reforma Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se pitam da li ova skupština treba samo deklaratorno da proglašava odluke Visokog saveta ili da raspravlja i da Visoki savet polaže račune i daje valjana obrazlaženja koga predlaže za sudiju, a koga za tužioca. Ovo je nedopustivo da ovde danas nema predsednika Vrhovnog suda, da nema predsednika Visokog saveta i da nema onih koji iz Ministarstva treba da daju obrazloženje narodnim predstavnicima, narodnim poslanicima. Ova skupština ne može biti zatvorena i zapečaćena, a da oni rade šta hoće, a da ovde samo dižemo ruke ili da pritisnemo na taster. To je više nedopustivo. Šta znači ovaj predlog? Ovo znači jedno "ništa". Ovo je jedno "ništa" iz razloga što ovde nema valjanog obrazloženja. Nema obrazloženja za određene predloge, bilo za okružne ili za opštinske ili za trgovinske sudove ili Vrhovni sud. Dame i gospodo, pojedinačno, u odnosu na predlog koji smo dobili 30.6.2003. godine. U Viši trgovinski sud bira se šest sudija. Nemam ništa protiv, ali se pitam - otkud ta diskriminacija, da iz unutrašnjosti, da iz nijedne regije nema kandidata koji je konkurisao a da nije predložen za sudijuVrhovnog suda. Znači li to da beogradski lobi u pravosuđu ne dozvoljava da ljudi iz drugih regija, iz drugih opština, i drugih okruga ne mogu konkurisati i ne mogu biti sudije Vrhovnog suda? I, kada gledate ko je sve predložen u Viši trgovinski sud: Knežević Nataša, Marković Vera, Nešović Ljiljana, Pavlović Ivana, StamenkovićJasmina i samo je predložen od ove druge strane, mogu da kažem iz jačeg pola, Janković Dragoljub, dakle pet prema jedan (glasovi - diskriminacija). Dalje, Trgovinski sud u Beogradu bira se Bratić Lejla, Spahović Ivanka, Vuković Ivana i Ćalić Ljiljana. Dakle, tu imate u Beogradu pojavu - Viši trgovinski sud, koje Trgovinski u Beogradu, imate deset prema tri, to znači deset je gospođa a imamo samo tri sudije muškaraca. Nemam ništa protiv [[glasovi - diskriminacija, aplauz]] ali navešću za Trgovinski sud, dalje, u Zaječaru predložena je Videnović Slobodanka, u Trgovinskom sudu u Kruševcu Marić Danijela, u Nišu Stošić Zorica, dalje u Požarevcu Karaklajić Zvezdana, u Užicu Vukanović Jasminka. Možda je to predlagač tako i želeo ali mislim da se tu moralo voditi računa; sećam se 1999. godine u jednom opštinskom sudu je bilo 16 sudija od čega 13 su bile žene i istovremeno je njih devet bilo na porodiljskom bolovanju, pa su morali da dele poslove (glasovi - aaaaaaaaa) molim vas i vidite muška strana je preuzela uspešno posao, uspešno su zamenili svoje koleginice. Dame i gospodo narodni poslanici, predlozi za ove kandidate morali su da uslede sa potpunim dokazima o njihovoj stručnosti. Trebalo je ovde da se narodnim poslanicima predoči - ako neko dolazi za sudiju višeg ili okružnog suda, iza njega mora da stoji sve ono šta je i radio i kakvi su njegovi rezultati. Ako je bio sudija u nižem sudu to je moralo da stoji. Koliko mu je odluka u zadnje tri godine potvrđeno, koliko preinačeno a koliko ukinuto. E, to je dokaz o njegovoj stručnosti. Prema tome, ovde nije narodnim poslanicima udovoljeno da mogu da raspravljaju o kandidatima i da znaju ko dolazi u koji sud, a sud je najveća vlst u državi. Sud izriče 40 godina robije. Sud je ranije, u ovoj državi, izricao i smrtne presude, prema tome to je vlast. Kadaulaze ljudi u tu vlast, kada odlučuju o sudbini naroda i građana ove države moramo gospodo narodni poslanici, bez obzira da li smona vlasti ili u opoziciji, znati ko dolazi za sudiju u kom sudu. I, da li će taj udovoljiti po svim kriterijumimamerilima da bude sudija, da deli pravdu i da štiti Ustav, interese i zakon. Osvrnuo bih se na ovaj Opštinski sud u Šapcu. Molim vas, u Šapcu imate, opet, nažalost, ali i to je kažu pozitivno a ako je pozitivno to će praksa da pokaže, a to će se pokazati prema rezultatima, imate u Okružnom sudu da se predlažu Dražić Radenka, Lazić Biljana, Pajić Olivera, Pajtić Mirjana, a u Opštinski sud u Šapcu predlažu se pet gospođa za koje nemamo valjane dokaze šta stoji iza njihovog rada da su zaslužile tako visoko priznanje da budu sudije u Okružnom sudu. Ovo posebno kada je u pitanju Diana Dragović u Šapcu. Radi u Odeljenju za komunalne poslove. Šta to znači? Radi u Odeljenju za komunalne poslove i dajte joj najveću vlast u državi da deli pravdu i da izriče kazne od 40 godina. Pa gde to ima?! To može samo kod nas.! To nema nigde!! Kada je u pitanjurazrešenje sudija zbog nestručnosti izvolite dame i gospodo poslanici pročitajte šta je to što ovi ljudi, a njih je ovde 18, nisu dobro uradili u pravosuđu. Šta je to? Nema nijednog dokaza a nema ni obrazloženja, da se kaže - zbog toga što im odluke ukidaju viši sudovi, što građani trpe štetu, što donose nezaknite odluke, što krše Zakon osudijama i sudovima, prema tome, ovo ne može da prođe. Predstavnik predlagača je morao ovde da sedi i da narodnim poslanicima gospodo polaže račune. Oni su se osilili, osamostalili, oni Skupštinu samo gledaju da proglasi ove odluke i da ... (apluz; glasovi: bravo Pero, bravo).
Reč ima narodni poslanik Borivoje Katić, a posle njega narodni poslanik Rajko Baralić.
Zaista je gospodine Jojiću vatreno. Bilo me je strah da izađem za govornicu. Dame i gospodo, želim da iskažem svoje osporavanje vezano za ove kandidate okružnog suda u Šapcu, najviše ovog momenta iz principijelnih razloga, jer prošlog puta kada se raspravljalo o ovim predlozima bio je predlog da se ospore kandidati i tražilo se da se najpre izabere predsednik Okružnog suda u Šapcu i tek onda da se raspravlja o sudijama. To je bilo prihvaćeno. Ovaj dom je to prihvtio a sada se isti ljudi predlažu, pa iz istih razloga želim principijelno to da osporim pošto nije izabran predsednik Okružnog suda u Šapcu. Želim da osporim kandidate, tj. predlog sudija za Okružni sud u Šapcu, pošto je Odbor za pravosuđe to uradio vezano za tri imena koja ja neću ponavljati. Želim, znači, iz principijelnih razloga da se u paketuospore svi predlozi, pored onih osporavanja Odbora za pravosuđe želim da osporim i gospođu Dražić Radenku i Lazić - Ivanović Biljanu, tako da iz principijelnih razloga smatram da je preko potrebno, s obzirom na celu situaciju u Šapcu vezano za pravosuđe da se izabere predsednik Okružnog suda i da se onda raspravlja o kandidatima za sudije Okružnog suda. Što se tiče gospođe Pajtić Mirjane o kojoj je ovde bil reči, čak je i jedan od mojih prethodnika pomenuo da je bila član JUL-a, pa da je prešla u Demokratsku stranku, tačno je da je bila u JUL-u, ali očigledno je da je moj prethodnik malo pogrešio kod stranke kojoj ona sada pripada, jer je ona kao predlog došla na inicijativu demokrata u samom Odboru za pravosuđe i bila je osporena. Verujte da nije član Demokratske stranke i ja to ovde moram da kažem. Čiji je pripadnik zaista me ne interesuje i zaista želim da Skupština iz tih principijelnih razloga u Danu za glasanje prihvati ovaj moj predlog i da prvokada Okružni sud u Šapcu bude dobio predsednika onda da razgovaramo o predlozima za sudije Okružnog suda. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, posle njega narodni poslanik Dragiša Đoković.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, argumentacija koju je ponudila SPS kod izbora kod promene donošenja novih zakona iz oblasti pravosuđa danas bi sa manje ili više preciznosti mogla da odgovara ovome što su govorile kolege iz DOS-a danas kada su osporavale ovakav način konstituisanja Visokog saveta pravosuđa i ingerencije koje on ima u odnosu na Narodnu skupštinu, na narodne poslanike. Svaki put kada se neko uplaši legitimiteta narodnog poslanika, njegovog mandata ili legitimiteta parlamenta jedne države napravi kardinalnu grešku. Sada imamo realnu posledicu pređašnje zablude da je moguće da se izvan parlamenta na način koji je propisala Evropska Unija ili neko ko slovi da ima tu vrstu političkog i svakog drugog legitimiteta, dakle, ima obavezu da ispoštuje sve što se traži, a kada se dođe na sednicu Odbora za pravosuđe, trebalo je da taj odbor bude matični za ovu tačku dnevnog reda, onda od svih poslanika ravnomerno, bez obzira iz kojih stranaka dolaze, imamo osporavanje postupka, osporavanje kandidata, zamerki zašto predstavnik predlagača ne sedi danas u parlamentu, zašto nema javnosti u smislu da ne postoji TV prenos i mnogo toga. Ja sam prisustvovao na poslednjih pet sednica Odbora za pravosuđe, iako nisam član i Odbor je u četvrtom pokušaju obezbedio kvorum i razmatrao deo predloga koji je Visoki savet pravosuđa prosledio ovom parlamentu. Sada smo dobili izveštaj, između ostalog, Odbora - prilikom razmatranja Dopune predloga Odbor nije podržao da se, i onda da se ne izabare niko od ljudi koji su predloženi, ovde nešto nije u redu. Na jednoj strani imamo potrebu da se izabere veliki broj sudija na upražnjenim sudijskim mestima, ne govorim o onim sudijama koji su bezrazložno zbog političke pripadnosti razrešeni pre isteka mandata, a na drugoj strani odugovlačimo maksimalno sa izborom sudija i činimo da sud ne bude efikasan, da ne donosi presude u interesu države i građana Srbije. Neko ko je odgovoran mora da sedne i da dogovori šta mu valja činiti, jer ovde imamo zamešateljstvo iz koga je jako teško izaći. Ovde smo čuli dosta problematičnu argumentaciju da kada neko pripada jednom narodu ili jednoj manjini, ukoliko nije u određenoj političkoj stranci, onda on nije dovoljno dobar predstavnik naroda ili manjine. Ta teza nije samo pogrešna, ona je opasna. Treba voditi računa o tome. Što se tiče jednog časnog imena koje se ovde pominje, prof. Oskar Kovač, ne znam kako se izjašnjava, ali znam da ne smeta Mađarima da u Bečeju bude profesor na Univerzitetu. Takođe, želim da kažem da ne možemo kada nam šta odgovara da probamo da promovišemo i afirmišemo. Ako smo rekli da nije bio dobar nacionalni ključ, onda treba ponuditi za to valjanu argumentaciju. Ako danas kažemo da treba da budeprimenjen ključ, onda se zalažemo da se derogira osnovni princip u demokratiji - jedan čovek, jedan glas. Moramo da znamo šta hoćemo, da nam stavovi budu konzistentni i da znamo zašta se zalažemo. U Srbiji sa manje ili više, ja bih rekao, sporadičnih problema nije nikada bilo veće muke za pripadnike ovog ili onog naroda ovih ili onih nacionalnih manjina. Ja ne ocenjujem sadašnji trenutak, to će reći neko drugi. Ovde smo dobili jedan papir - Narodnoj skupštini Republike Srbije, Visoki savet pravosuđa na sednici 9. jula 2003. godine, da se za sudiju Vrhovnog suda u Beogradu izabere Vladan Vukčević, advokat, Advokatska komora Beograd, da odustane od predloga odluke. Postoji nekoliko problema u vezi sa ovim. Parlament bi morao to da čuje i trebalo bi da se neko o tome izjasni. Da li samo zbog toga što je neko pristao da kao advokat zastupa Jovicu Stanišića ne može da bude izabran na ovu visoku dužnost ili da li zbog toga što njegov otac po službenoj dužnosti, što je pristao da bude branilac Miljenka Hrkača, da li je to danas problem da ovaj čovek ne može da bude izabran? Da li se oglasila Advokatska komora sa tim u vezi, da li je moguće da se advokatu osporava pravo na klijenta, bez obzira kakav je on zijan napravio i kakva može biti zaprećena kazna po tom zijanu. O tome treba da se vodi računa, jer se ne ponašamo ravnopravno prema svim stvarima ovde, već kako nam kad odgovara. Na sednici Odbora za pravosuđe gotovo od svih kolega, osporavan je izbor velikog broja ljudi koji je ovde predložen. Ja želim sa tim u vezi da kažem sledeću stvar. Nije dobro da na sednici odbora neko izrekne da neko ne može biti biran zato što pripada određenoj političkoj stranci. On to može da misli, on svojim političkim delovanjem može da učini sve da do tog izbora ne dođe, kao što će učiniti, ali nije korektno i nema pravo, nema moralno pravo da kaže da neko samo zbog toga što pripada jednoj stranci ne može biti biran na mesto sudije ili na neko drugo mesto. Onda se čini greška i dolazi se u situaciju da se čini gore od onog vremena koje jeste predmet kritike. Što se tiče zastupljenosti predstavnika manjina u državnim organima i sudijama i tako dalje u sudovima, ta stvar mora negde da se sinhronizuje, za tu stvar odgovoran je onaj ko vrši vlast, viteškim sporazumom, fer-plej dogovorom, mora da se zna i treba da se zna, treba da postoji ravnomernost i treba da onaj ko ima odgovornost za vršenje vlasti u određenim sredinama bude konsultovan i bude presudnog uticaja na izbor, pošto mi ne mislimo da sudije padaju sa neba, već ih neko negde predlaže, daje saglasnost da budu birani i konačno ih bira. Ako smo elementarno pošteni to je tako i to može da se reši. Prema tome, kada to kritikujete, kritikujte vlast koju činite i kojoj pripadate. Imam jedno pitanje, ne osporavam izbor, da ne bude zbog zapisnika, u Užicu se bira čovek za koga se tvrdi da je završio fakultet 1975. godine, a da je rođen 1955. godine, to jeste moguće, ali malo je neobično. Neka se proveri, sve ostale stvari u biografiji su dobre. Radi se o Milović Manojlu, samostalni stručni saradnik u Trgovinskom sudu u Užicu, rođen 4. 11. 1955. godine, u Lunovom selu, pravni fakultet završio 1975. godine u Beogradu i onda sve dalje je u redu. Moguće je da je bio odličan student, ja ne kažem da nije nemoguće, ali neka se proveri. Ovde je više kolega reklo da ovde treba da prisustvuje gospođa Sonja Brkić, ja takođe mislim da je nemoguće da Skupština zaseda i da odlučuje, a da nema ovlašćenog predstavnika predlagača ili ovlašćenog predlagača, a nama se to dešava često, nema ministara. Evo danas nema gosođe Brkić. Usput da kažem za kolege koji nude argumentaciju da neko ne može biti biran na mesto sudije okružnog suda sa mesta pravnog referenta ili stručnog savetnika, ja se sa tim slažem ali, gospođa Brkić je imala izvesna preskakanja ovim hijerarhijskim stepenicama, više i brže nego što bi bilo normalno da se toleriše, pa bi bilo dobro da se o tome vodi računa. U ime SPS-a ja ovde zastupam Moravički okrug. Ovde se predlaže izbor 11 sudija, po pet u Čačku i Gornjem Milanovcu, jedan u Guči, želim da kažem da se radi o dobrim kandidtima. Takođe želim da kažem da je bilo još dobrih kandidata, da potiču iz dobrih porodica i da zaslužuju mesto sudije opštinskog suda. Naša praksa nikada nije da osporavamo izbor ljudi koji po našem mišljenju izbor zaslužuju. Naša praksa je da osporavamo izbor ljudi koji to ne zaslužuju, to smo učinili u slučaju okružnog tužioca. AÄ propo priče o manjinama želim da kažem da se na ovaj konkurs za sudiju Opštinskog suda u Čačku između ostalog javila Mitrović Tanja. Mitrović Tanja je Romkinja, potiče iz sjajne i poštene porodice. Sa svojom sestrom Sanjom završila je, jedna ekonomski, jedna pravni fakultet, prvi su intelektualci u maloj romskoj zajednici u Čačku i zavrđuje pažnju ovo što govorim, da se jednog dana neko seti i izabere za sudiju, jer po rezultatima u toku školovanja i onome što sada radi, ona to svakako zaslužuje. Na kraju o razrešenjima: Poenta je izbor zato što je nemoguće da jedan Okružni sud kakav je Čačak nema 11 popunjenih sudija Opštinskog suda.Lustracija u društvu, lustracija u pravosuđu je nešto sa čime se praktično zvecka, sa čim se preti. To nije dobro. Ja moram da kažem da dolazim iz sredine koja nikada nije imala nijednu vrstu manipulacije sa ljudima iz pravosuđa, nikada nijedan sudija sa područja Okružnog suda u Čačku nije odgovarao za prekrajanje izborne volje, nikada nijedan sudija iz ovih sudova, radi se o tri suda, nije imao neki drugi problem i danas kod izbora novih sudija vidi se da se to radi u jednoj atmosferi koja je potpunonormalna, da dolaze nove sudije na mesto onih koji odlaze u penziju i želim da kažem da je to, između ostalog, plod minulog rada, tamo je svako radio svoj posao, niko se nije mešao onom drugom u stvari za koje nije nadležan. Generalno, slušao sam danas na Odboru i ovde u Skupštini, nije dobro da jedan broj ljudi odlazi iz pravosuđa. Radi se o ljudima koji su proveli 20 i više godina, samo zbog toga što se ne uklapa u političku predstavu ili neku drugu, nekoga ko danas jeste u prilici da odlučuje. Ko god to radi loše radi. Zalažem se da ta stvar ide u sasvim drugom pravcu, da oni ljudi koji po rezultatima koje daju, po kriterijumima koji ovde postoje, postoji ocena efikasnosti, dostojnosti i druge, da ostanu na tom mestu dok taj posao mogu da obavljaju korektno. Nije dobro da nabrajate ko je bio u kojoj partiji, ko je u koju partiju prešao. Kada bismo o tome počeli da govorimo, onda bi u ovoj sali bilo stotinak poslanika koji bi mogli da se svrstaju u tu kategoriju. Neki su promenili po nekoliko partija, pa ništa ne smeta da danas budu u jednoj, drugoj, trećoj ili petoj. Ono što sebi ne uzimate kao problem nemojte drugima stavljati na teret kao krivicu. Hvala lepo.
Pravo na repliku narodni poslanik Pal Šandor, osnov za repliku komentar na izlaganje narodnog poslanika koji se tiče učešća nacionalnih manjina u pravosudnim funkcijama.
Ja sam mislio ako su naše prirodne sposobnosti jednake, onda krajnji rezultat, u situaciji demokratskih izbora, mora da bude takav da su manjine zastupljene približnom procentu u funkcijama, kao što je to u sastavu stanovništva. To nije slučaj. Ja sam hteo da skrenem pažnju da bi Visoki savet pravosuđa o tome morao voditi računa. Zbog toga sam rekao da se, recimo, pripadnicima manjina ono vreme "ključa" čini demokratskijim i to je ta zabluda, paradoks, kada su bili zastupljeni na određenim mestima gde bi i sada trebalo da budu zastupljeni, ali po sasvim drugim mehanizmima. Naravno mislim da, jedan birač jedan glas, da je to vrlo gruba demokratija i da u složenim društvima, kao Srbija, to ne može da prođe, jer će pripadnici nacionalnih manjina uvek biti u toj situaciji, marginalizovani u drugom položaju i mislim da neki od Mađara koji se nalaze u drugim strankama nisu bili legitimni predstavnici mađarskog naroda, pokazaće ovaj primer - gospodin Kertes je legitimno izabran u izbornoj jedinici Grocka, kao Mađar. On je bio legitimni predstavnik Srba, a nije bio legitimni predstavnik Mađara zato što u Grockoj Mađara nema, pa Mađari nisu mogli da glasaju. Na tim izborima su vrlo dobro znali koliki je procenat, pogledajte te statistike, glasao za jednu, za drugu ili treću stranku. Prosto, Mađari, to je bila karakteristika na prethodnim izborima za SPS koja je imala pripadnike mađarske narodnosti u svojim redovima, pa i među poslanicima, ili za SRS, nisu glasali ili to nije bilo presudno. U tom smislu oni nisu bili legitimni predstavnici nacionalne manjine, ali su bili pripadnici nacionalne manjine. To je vrlo bitno. Ja sam o tome govorio. Ako smo mi jednako sposobni ne bi smelo da nam se dogodi da u situaciji kada imamo demokratski proces izbora sudija dođemo u situaciju da Mađara ima manje nego što ih je bilo za vreme komunizma. Zašto? Zato što je onda ključ obezbeđivao određeni procentualni raspored, a sad smo toliko demokratični da Mađari automatski ispadaju nesposobni da budu sudije. Problem je u tome što nemaju dovoljne mogućnosti društvene promocije zato što im nije bilo omogućeno da se javljaju i da budu izabrani za te funkcije, a materijala ima, molim vas, kad pogledate među advokatima, u opštinama gde su Mađari u većini, taj odnos je srazmeran procentu stanovništva, što će reći da su oni obeshrabreni, da se za ta mesta ne javljaju. Ja sam mislio da Visoki savet pravosuđa o tome mora da vodi računa jer Srbija nema šanse da bude demokratska država ako ćemo izaći iz demokratskih procesa izbora sa manjim brojem pripadnika manjina na sudijskim funkcijama nego što je to bilo za vreme komunizma. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Kako će to objasniti bilo gde u inostranstvu? Ja sam rekao, drugi mehanizam, demokratski mehanizam ne može da kaže da manjine, u ovom slučaju Mađari, nisu sposobni da budu na adekvatan način zastupljeni. Ja sam o tome govorio. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragiša Đoković, posle njega narodni poslanik Dragan Pavlović.
Poštovani narodni poslanici, kada se o ovako ozbiljnoj temi razgovara, krajnje je neozbiljno da ne prisustvuje niko od ovlašćenih predstavnika, odnosno predlagača. Nemamo predsednika Vrhovnog suda, gospođu Sonju Brkić, nemamo čak ni ministra pravde koji se pre podne malo pojavio, turistički u prolazu, nemamo čak ni predsednika Odbora za pravosuđe i upravu, gospodina Hibera. Mislim još jednom da je to krajnje neozbiljno, ali kad nemamo ni TV prenosa, kad nemamo ni javnosti u radu, a imamo 166 narodnih poslanika, bar po karticama, onda je sve moguće. U ovim predlozima za imenovanje i razrešenje ima puno toga što nije dobro, tako da su oni trebali danasnarodnim poslanicima, ako ih uopšte uvažavaju, a trebalo bi da ih uvažavaju, da objasne i pojasne neke stvari. Tačno je da smo primetili da je kandidat u Užicu završio fakultet u 20. godini, ali je tačno da imate kandidate koji su završavali fakultet u 28, 30. i 31. godini. Ako sudija treba da bude neki reprezent, neka institucija, a mislim da bi trebalo, onda ćemo se svi složiti da neko ko pravni fakultet završi u 31. godini nije baš dobro rešenje, nije baš dobar predlog za kandidata za sudiju. Neću pominjati konkretna imena, jer bi to bio posao za organe koji nisu tu, znači za Ministarstvo pravde, za Vrhovni sud i Visoki savet pravosuđa i za Odbor za pravosuđe i upravu. Sa druge strane, obećali smo narodu, obećali smo biračima i građanima ove države da će doći do razrešenja svih sudija koji su nečasno radili, koji su učestvovali u prekrajanju izborne volje građana, u krađi glasova itd. Imamo jedan predlog gde ima 18 sudija bez obrazloženja, a neko pre mene je primetio da se predlaže razrešenje 18 ljudi, ali nema nikoga ko će nam obrazložiti pojedinačno zašto je ko razrešen, a zašto neko nije razrešen. Navešću vam jedan primer sa kojim sam upoznao Batića i gospodina Hibera, koji su rekli da sam u pravu i da će se to razrešiti. Recimo da ovde imam odluku gde se kaže - povodom predmeta za razrešenje sudije opštinskog suda u Kosovskoj Mitrovici, Blagoja Jakšića, gde se kaže, između ostalog, da je jedan od zahteva za razrešenje zato što je učestvovao u izbornim krađama. Međutim, sudija izvestilac, gospodin Bunjevački i predsednik veća, gospodin Cvijović, prihvataju izjavu Blagoja Jakšića koji kaže da je bio samo predsednik Opštinske izborne komisije Kosovske Mitrovice za sprovođenje izbora održanih 1996. godine. Ništa dalje, a ovo ovde što vidite to je rešenje Republičke izborne komisije iz 1997. godine, koje je potpisao Balša Govedarica, gde se Blagoje Jakšić imenuje, ni manje, ni više nego za predsednika Republičke izborne komisije Izborne jedinice 27. Gospoda iz Srpske radikalne stranke, nije tu moj kolega Ljubomir Kragović, vrlo dobro znaju i oni su mu tada podnosili krivične prijave zbog krađa, zloupotreba i ostalog. Tada je, ako se sećate, Milan Milutinović dobio više glasova od Šiptara na Kosovu nego Fatos Nano u Albaniji. Kada sam ovo dao gospodinu Hiberu on je rekao da je samo ovaj razlog, što je slagao Veliko personalno veće, dovoljan za razrešnje. Očekujem da će se ova greška ispraviti, da će se taj i takvi slični, a nije on jedini nažalost, ne samo na Kosovu i tu je bilo najviše izbornih krađa i zloupotreba, da će se razrešiti. Takođe i Batić zna taj slučaj. Frapiran je, ne može tako da se radi i pod hitno ćemo da ispravimo itd. Gospodi Bunjevačkom i Cvijoviću je trebalo dokaza za ovo. Oni ne znaju da postoji Republička izborna komisija u ovoj zgradi, da ona ima dokumentaciju i da ne mogu da potraže od Republičke izborne komisije, da vidimo ko je to tamo bio i ko je kako sprovodio izbore. Mislim da nije dobar dokaz, nije dobra priča za nas koji smo na jednoj listi 23. decembra dobili 176 mandata, ma gde ko sada bio, da nam ova priča nije dobra i nikome ne ide u prilog, jer takvi ljudi će se preorjentisati, kao što je bila priča za Šabac. Prelaze oni od jednih do drugih, trećih. Ne rade za stranku, rade za sebe, za svoj interes, za novac itd. Nikome ovo neće služiti na čast niti će nam ovakvi primeri podizati rejting. Očekujem šta će dalje uraditi ministr Batić i gospodin Hiber. Evo dokaza, evo svega, a da ne pominjem onih četiri, pet strana o ostalim zloupotrebama dotičnog gospodina, ali laž, kada čovek laže Vrhovni sudi i Vrhovni sud uvaži tu laž, napravi se da ga eto slagao, prevario, valjda je dovoljan razlog da se konačno prekine sa tom praksom i da se taj razreši.
Reč ima narodni poslanik Dragan Pavlović, posle njega narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvek se postavlja pitanje koji su kriterijumi za izbor sudija. Da li je to politička podobnost, okolnost i poslušnost ili su to rezultati rada, odnosno broj rešenih presuda, presuđenih presuda ili broj vraćenih presuda. Da li će izabrane sudije suditi po Ustavu i zakonu ili će presuđivati kao Slobodan Vučetić, predsednik Ustavnog suda Srbije, koji krši Ustav i zakone Srbije. Ne verujem da neko od ovih kandidata za sudije ne pripada jednoj od političkih stranaka koje su na vlasti u Srbiji ili je njima vrlo blizak. Zbog toga imamo velikih grešaka u predlogu, odnosno nemamo kvalitetan izbor sudija na ovoj listi koja je podneta nama. Za Opštinski sud u Zaječaru predložena je Selena Janković, sudski saradnik Opštinskog suda u Zaječaru, za koju kolege kažu da nije kvalitetan sudija, da ima tek dve-tri godine radnog staža u sudu i da kriterijum za njen predlog nisu rezultati rada, već privatna veza sa nekim iz suda. Imamo još jedan predlog što se tiče sudije Opštinskog suda u Pirotu. Radi se naime o gospodinu Dejanu Živkoviću, opštinskom pravobraniocu i predsedniku Opštinske izborne komisije. Ovo bi mu bio prvi posao u sudu, što u principu nije smetnja, ali pošto u obrazloženju Visokog saveta pravosuđa stoji da su za sve kandidate zatraženi podaci o stručnosti od organa i organizacija u kojima je kandidat radio u pravnoj struci, pitam se koje ocene stručnosti i dostojnosti gospodin Dejan Živković ima i da li mu je bivše opštinsko rukovodstvo, pošto su najveće priče o uvođenju privremene uprave u Pirotu, dalo te karakteristike ili će privremena uprava biti uvedena da bi se dobilo mišljenje da je ovaj gospodin dostojan, odnosno moralno-politički podoban za vršenje sudijske funkcije. Pošto je predstavnik Viskog saveta pravosuđa, gospođa Sonja Brkić, koja će ostati poznata po izjavi da se zakoni ne primenjuju retroaktivno, a da će ona kao predsednik Vrhovnog suda Srbije, kada to bude trebalo, naći načina za tu retroaktivnost, onda sam potpuno siguran da sam u pravu da gospodin Dejan Živković ne treba da bude izabran za sudiju Opštinskog suda u Pirotu. Najnoviju grešku koju je napravio pomenuti gospodin jesu izbori koji su pre 10 dana bili, jer se povukao. Ako se gospodin Dejan Živković povukao to je prava stvar.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, a posle njega narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo, na početku ovog mog kratkog i konciznog izlaganja moram da kažem da se nadam da će svi poslanici iz Pirotskog okruga imati svoj doprinos našem današnjem radu Republičkog parlamenta, s obzirom na to da najzad nakon tri godine danas imamo na dnevnom redu pokušaj popunjavanja upražnjenih mesta u mnogim sudovima, a između ostalog i u Okružnom i Opštinskom sudu u Pirotu. Međutim, pre nego što nastavim sa svojim izlaganjem moram da kažem da je nažalost praksa, koja je uvedena 2001. godine izglasavanjem seta pravosudnih zakona, koji su se odnosili na uspostavljanje jednog novog modela predlaganja i izbora nosilaca pravosudnih funkcija, prevashodno vezana za konstituisanje Visokog saveta pravosuđa kao jednog stručnog organa, koji će konceptualno zameniti ulogu koju je do tada imao Odbor za pravosuđe Republičkog parlamenta u koordinaciji sa Ministarstvom za pravosuđe, tačnije Ministarstvom pravde. Dakle, taj koncept koji je nastao usvajanjem tog seta pravosudnih zakona, a podsetiću vas oktobra ili novembra 2001. godine, značio je i nadali smo se da će biti pokušaj uspostavljanja korektnijeg načina za predlaganje nosilaca pravosudnih funkcija, kao i nosilaca upravnih funkcija u pravosuđu. Međutim, naknadnim korekcijama nakon osam meseci, koliko se sećam, 2002. godine u julu, pa nakon nekoliko meseci ponovo. Izvinjavam se što ometam neke koji odmaraju, ali da pokušamo da se skoncentrišemo na suštinu. Dakle, suština je u tome da taj koncept kojim smo pokušali da stvorimo ambijent korektnijeg izbora nosilaca pravosudnih funkcija u praksi jeste umnogome devalviran izmenama i dopunama seta zakona o pravosuđu, pa je bilo i reakcije Ustavnog suda, koji je na svu sreću reagovao adekvatno, možda malo sa zakašnjenjem, ali da ne bih previše širio priču, koncept predlaganja nosilaca pravosudnih funkcija od strane stručnog tela, a kakav je Visoki savet pravosuđa, nažalost ovakvom praksom nije se pokazao kao dobar. Zbog čega? Prevashodno zbog toga što u skladu sa načelom javnosti rada, a neki će reći transparentnosti, a ja bih bio više priklonjen srpskom izrazu ili izrazu iz srpskog jezika, a to je javnost. Morali smo na današnjoj sednici, kao predstavnici najvišeg zakonodavnog tela, a imamo ovde pred nama valjaniju argumentaciju nego što je prezentirana ovim aktom Visokog saveta pravosuđa, gde su samo pobrojani kandidati koji su se javili na oglas koji je objavljen u sredstvima javnog informisanja i koji su dostavili svoje biografije Visokom savetu pravosuđa. Međutim, nema podrobnijih podataka koji bi mogli nama, kao narodnim predstavnicima ili narodnim poslanicima, da posluže u smislu upoznavanja korektnijih i konkretnijih sa predloženim, tačnije prijavljenim kandidatima. Nema mogućnosti da se mi kao narodni poslanici podrobnije upoznamo sa podacima i sa onim što je najznačajnije za rad jednog pravnika i sudije i nosioca pravosudne funkcije, ako je bio do sada na tom poslu, pa sad treba da napreduje. Dakle, Visoki savet pravosuđa samo oglasi u "Službenom glasniku" i dnevnom listu "Politika" oglas za izbor sudija i za slobodna mesta u sudovima opšte nadležnosti na teritoriji Republike Srbije. Za sve prijavljene kandidate koji ispunjavaju zakonom propisane uslove itd, a prijavili su se kandidati, velika većina njih i to je dobro. Međutim, sada dolazimo u mogućnost, nas kao narodnih poslanika, jer na svu sreću još uvek se niste setili da izuzmete iz nadležnosti Narodne skupštine izbor nosilaca pravosudnih funkcija, ali ko zna, imate još malo vremena, kako vam se bliži kraj vlasti, možda dođete i na tu ideju, naravno vi iz DOS-a. Na svu sreću, ostalo je nama u nadležnosti da razmatramo predložene kandidate za nosioce pravosudnih funkcija. Kada se jedan narodni poslanik susretne sa ovakvom hrpom predloga, gde se, recimo, za Opštinski sud u Pirotu kaže, a slučajno sam otvorio prijavu, Lukić Branislav, sudija Opštinskog suda u Dimitrovgradu, rođen 1959. godine, završio pravni fakultet 1982, a pravosudni ispit položio 1991. godine. Bio je inspektor u RUJP Dimitrovgrad, pa sekretar Fonda društvenih delatnosti i opštinski javni pravobranilac, javni pravobranilac u Dimitrovgradu, sudija u Opštinskom sudu u Pirotu i ima 19 godina radnog staža. Da li iz ove biografije, ja koji možda čoveka znam iz viđenja, a možda nemam nikakve primedbe na njegov rad, ne mogu da zaključim da li je on u svojim radnim aktivnostima zadovoljavao odredbe iz sudskog poslovnika, da li je njegova ažurnost bila veća od 15%, da li je on kao sudija opštinskog suda pokazao dobre rezultate, koliko mu je presuda bilo vraćeno, koliko poništeno. Nema tih podataka. Ovo samo dokazuje da načelo javnosti u ovakvom postupku koji je sada na snazi, nije uznapredovalo nimalo. Naprotiv, možda je načelo javnosti unazađeno na ovakav način, jer mi, kao narodni poslanici, ni na koji način ne možemo da se podrobnije upoznamo sa onim što je najbitnije za jednog predloženog kandidata, a to je njegova stručnost. Dalje, ne mogu da se ne osvrnem na činjenicu da je danas u Srbiji više stotina sudija neraspoređeno i koliko sam mogao da pogledam nijedan od predloženih kandidata od strane Visokog saveta pravosuđa nije iz redova sudija koji su trenutno neraspoređeni, a koji su do pre nekoliko godina sudili u sudovima koji se nalaze na teritoriji AP Kosovo i Metohija, a koji su danas možda raspoređeni neki na ispomoć, po osnovu ugovora o radu rade u nekim od opštinskih sudova. Bilo je prijavljenih kandidata, a što se može videti iz liste prijavljenih kandidata. Dakle, možemo da konstatujemo da nijedan od tih sudija, neraspoređenih sudija koji su sudili u sudovima sa teritorije AP Kosovo i Metohija, a kako je počelo, može da bude i republika, kako ste počeli vi iz vlasti, s obzirom na to da prihvatate dijalog na ravnopravnim osnovama između Beograda i Kosova, ali nećemo skretati sa teme 3.000 dinara je 3.000 dinara. Dakle, nijedan od tih kandidata, a Piroćanac je Piroćanac, nijedan od tih sudija koji nisu raspoređeni nije obuhvaćen ovim predlogom. Moram da se vratim na to da je, recimo, u vreme naše vlasti, SPS, možda je napravljena greška što je oduzimana mogućnost izbeglicama ili raseljenim licima sa teritorija bivših republika SFRJ na državljanstvo. Tu grešku, a možda ste sada vi ispravili, ali pravite drugu grešku, a to je da sudije, mislite da ćete naterati sudije da se vrate na Kosovo i Metohiju, a da im za to ne stvorite uslove. Neće, a po svemu sudeći, te sudije će ostati neraspoređene, a ti ljudi koji imaju radno iskustvo i koji su i te kako potrebni ovom društvu, jer sudije ne rastu na drveću, mogle su da budu obuhvaćene ovim predlogom i da budu raspoređeni, makar oni koji su se javili na oglas Visokog saveta pravosuđa, na upražnjena mesta u opštinskim i okružnim sudovima. To je jedan problem! Drugi problem koga moramo da istaknemo u ime SPS, jeste taj da se nosioci pravosudnih funkcija danas, možda više nego ikad, ne možda nego sasvim sigurno, nalaze pod pritiskom da će se neko bogzna zbog kojih razloga, setiti da treba i oni da budu razrešeni. Možda će neko da im nađe nekakve loše reference. (Iz sale: Tema.) Tema je izbor sudija, a prijavljeni su kandidati koji su prijavljeni na konkurs, tačnije oglas Visokog saveta pravosuđa. Nosioci pravosudnih funkcija danas se nalaze u vrlo nezavidnoj situaciji, ne znaju sa koje strane može da duva vetar, plaše se da sude i to je uslov ovog trenda koji se javlja, a to je da mnoge sudije sa iskustvom od ko zna koliko godina, ljudi koji su od struke, ljudi koji su i te kako dobro radili svoj posao, na lični zahtev napuštaju pravosudne organe i prelaze u advokaturu. To je vrlo ozbiljan problem. To će dovesti do nekvalitetnije strukture pravosudnog kadra, do uvođenja nekvalitetnih ljudi u pravosuđe. Dovešće do situacije da će ovi ljudi ili ljudi koje ćete možda ubaciti u pravosuđe, morati da slušaju usled pritiska i možda će biti lustrirani usled pritiska i ko zna zbog čega, možda će neko njima naći zamerke u radu i da će na osnovu predloga Visokog saveta i Velikog personalnog veća ili predsednika opštinskog ili okružnog suda biti stavljeni na predlog za razrešenje sa sudijske funkcije, ukoliko ne budu servilni vlasti koja ih je izabrala na pravosudnu funkciju. U prilog tome moram da kažem da je SPS dobila akt kojim se sudija Opštinskog suda u Rumi, Vinčić Zoran obraća svim članovima Odbora za pravosuđe i upravu i svim grupama u Republičkom parlamentu, i skreće pažnju da je Vrhovni sud i Veliko personalno veće donelo odluku kojom se utvrđuje da postoje razlozi za razrešenje Zorana Vinčića, sudije Opštinskog suda u Rumi. Bez želje da na ovaj način ulazimo u meritung i da sa ovoga mesta raspravljamo o tome da li je gospodin sudija Opštinskog suda u Rumi, Vinčić Zoran, razrešen argumentovano ili ne, da li su za njegovo razrešenje postojali razlozi ili ne. Kada dođete u situaciju da se jedan sudija Opštinskog suda obraća poslanicima, poslaničkim klubovima, morate da se zapitate da li nešto nije u redu sa tim sistemom, da li nešto nije dobro u radu bilo Vrhovnog suda Srbije, bilo Velikog personalnog veća, a ako se malo vratimo unazad, setićemo se da je bivša predsednica Vrhovnog suda Srbije Leposava Karamarković podnela ostavku na mesto predsednika Vrhovnog suda, zbog toga što ne želi da bude više izložena pritiscima. Setićete se da je veliki broj nosioca pravosudnih funkcijau javnosti izlagao načine na koji se vrši pritisak na njih kao nosioce pravosudnih funkcija, i sve nam to daje za pravo da stavimo prst na čelo i da se zapitamo da li je i ovo još jedan od primera da vi ne želite da pravosuđe podignete na viši nivo nezavisnosti, da stepen stručnosti i nosioca pravosudnih funkcija bude taj koji će biti odlučujući, a ne partijska podobnost, a ne poslušnost ili servilnost prema parlamentarnoj većini. Da se sada malo vratimo na način kojim ste vršili pritiske na sudije. Dakle, u predlozima za izmenu seta pravosudnih zakona mislim da se radi o Zakonu o sudijama, bilo je pobrojano nekoliko načela na osnovu kojih će biti sprovođena lustracija u pravosuđu. Među tim načelima bilo je navedeno i načelo učestvovanja ili razlog učestvovanja u prekrajanju izborne volje građana. Da konkretizujemo priču, za područje Opštinskog suda u Pirotu: predložena su tri kandidata, prijavili su se njih 12; od tih 12 izabrano je troje. Među ta tri nalazi se, ne sporim sturčnost navedenog gospodina, ne znam kakva je situcija, govorim o predlogu Visokog saveta pravosuđa i o tome na koji način je vršen pritisak na ljude koji su radili u pravosuđu. Dakle, jedan od predloženih je i gospodin Živković Dejan, opštinski javni pravobranilac u Skupštini opštine Pirot. To ćete morati vi. Dakle, dame i gospodo šalu na stranu, ne zalazeći u to da li je gospodin Živković Dejan stručan ili ne, verujem da ima afinitete da bude dobar sudija. Moram da istaknem jednu činjenicu. Bivši predsednik Opštinskog suda u Pirotu, gospodin Batica Aleksić, podneo je ostavku i na mesto predsednika Opštinskog suda i na pravosudnu funckiju, zbog neviđenih pritisaka kojima je bio izložen od strane DOS-ovske vlasti nakon 5. oktobra. Dakle, najveća optužba koja se stavljala njemu na teret jeste da je bio predsednik Opštinske izborne komisije 1996. godine, koja je tada poništila izbore na nekoliko mesta zbog neregularnosti, i moram da kažem da to možda i ima utemeljenja. Normalno, to mora da donese odluku valjani organ, a ne ovaj parlament. Ukoliko je bilo takvih malverzacija, to mora da se legalizuje, tačnije da se ozvaniči na legalan način, a ne da se ide na sistem rekla-kazala, i možda bi bilo osnova da se ako je bilo izvrši njegovo razrešenje. Međutim, mnogi ne znaju, a gospodin Tomislav G. Panajotović sigurno dobro zna, jedan od članova te iste Opštinske izborne komisije bio je i gospodin Dejan Živković. Vi sada njega predlažete za sudiju opštinskog suda. Ne znamo da li ste vi informisani, ne znamo da li ste se, moraćete da se dogovorite sami sa sobom, mi razgovaramo samo o predlozima u zvaničnoj formi. Ono što imate u nezvaničnoj, možete da ozvaničite sa ove govornice, ali zvanično je samo ono što poslanici dobiju. Poslanici Narodne skupštine Republike Srbije nisu dobili nikakav akt. Ja čitam ono što sam dobio i držim se samo onoga što je zvanično stavljeno u proceduru. Dakle, ili je ovo posebno priznanje da nikakvih mahinacija ni malverzacija, niti prekrajanja izborne volje u radu Opštinske izborne komisije u Skupštini opštine Pirot nije bilo 1996. godine ili je ovo pokušaj da se na mesta nosilaca pravosudnih funkcija dovedu ljudi koji su eventualno vama poslušni, bez obzira na to što možda smatrate da su učestvovali u postupcima prekrajanja izborne volje. Ovo je samo jedan od primera koji pokazuje da nije dobro sprovedena akcija, da nije dobro sproveden zakon i načelo nezavisnog stručnog predlaganja, nosilaca pravosudnih funkcija, a podsetiću vas da je u prošlosti tu funkciju imao Odbor za pravosuđe u Republičkom parlamentu. Takođe, moram da kažem da su u ranijem periodu, kad je predlaganje, funkcija predlaganja nosioca pravosudnih funkcija bila u nadležnosti Odbora za pravosuđe, bilo tesne saradnje sa Ministarstvom za pravosuđe, ili Ministarstvom pravde, bila ustanovljena obaveza pribavljanja mišljenja kolegijuma i mišljenja predsednika sudova da se rasprava vodila i na odborima, a i te kako mnogo vodila i na samoj sednici Republičkog parlamenta. Sada smo uskraćeni za mogućnost da utvrdimo kriterijume po kojima je Visoki savet pravosuđa došao do ovih imena, na koji način su oni shvatili da ti ljudi treba da budu nosioci pravosudnih funkcija, a ne neki drugi i zbog toga mi nemamo valjane argumente. Pri samom kraju moram da istaknem da je zaista vrlo čudno delovao izveštaj koji smo dobili sa Odbora za pravosuđe i upravu, sa sednice od 2. jula 2003. godine, gde se kaže da je Odbor razmotrio Predlog odluke o izboru sudija za jedan broj sudija i da nije podržao predlog Visokog saveta pravosuđa, da se za neke sudije okružnog suda, Opštinskog suda u Negotinu, Boljevcu itd. ne podržavaju predlozi Visokog saveta pravosuđa. Dakle, podsetiću vas 2001. godine smo ovde u ovom parlamentu ustanovili nadležnost Visokog saveta pravosuđa, mi kao Republički parlament. Godine 2002. doneli ste Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije u kome se u članu 49. navode ingerencije Odbora za pravosuđe i upravu i kaže: "Odbor za pravosuđe i upravu razmatra predlog zakona, drugog propisa ili opšteg akta i druga pitanja iz oblasti", i molim vas da mi se citat ne uračunava u vreme. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Citiram u skladu sa odredbama Poslovnika. Citat se ne uračunava u vreme. (Predsednik: Samo kada se radi o povredi Poslovnika.) Član 49. u stavu 2. kaže da: "Odbor predlaže izbor sudija, republičkog javnog tužioca i drugih funkcionera", itd. Molim vas gospodine, ovo je pravna papazjanija koju ste uveli u pravosuđe i ne vodi ničemu i drago mi je da se slažete gospodine Pajtiću sa mojom konstatacijom i morate, ako sam izrekao neku lošu konstataciju da me demantujete, a ako sam zaslužio opomenu slobodno je izreknite, ali ne mogu dve različite odredbe i dva koncepta da budu zastupljeni, jedan u Zakonu o sudijama, o Visokom savetu pravosuđa a drugi u Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije. Zbog svega navedenog poslanička grupa SPS neće podržati ove predloge. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Petar Cvetaković, poslanička grupa DSS-a, zatim narodni poslanik Zlatan Jovanović, poslanička grupa SRS-a.
Dame i gospodo, danas raspravljamo razrešenja i imenovanja sudija opštinskih sudova, okružnih sudova, trgovinskih sudova i Vrhovnog suda, pri čemu na početku ove tačke dnevnog reda, odnosno na početku rasprave a ni tokom rasprave do ovog trenutka nismo videli, nitu su bilo koji trenutak prisustvovali kako predsednik Vrhovnog suda tako ni ministar pravde ili neko od predstavnika Vlade. Pored datih predloga za razrešenje, odnosno imenovanja koja su poimence i bez bitnih razloga koji opredeljuju da neko lice bude razrešeno ili izabrano za sudiju ne možemo meritorno tj. adekvatno proceniti kao poslanici, odnosno ovaj dom, da li treba da glasamo za neki predlog ili smo protiv takvog predloga, osim u slučajevima gde to poslanici koji lično znaju određenu situaciju prigovore. Stoga bih, bez obzira što nemam na to pravo po Poslovniku, zamolio gospođu Mićić da odredi pauzu i zamoli predsednika Vrhovnog suda i ministra pravde da nam bliže obrazlože predloge koji su došli u nekoliko dopisa, da bismo ipak mogli adekvatnije tj. stručnije da se izjasnimo o tim predlozima. U suprotnom, ostaje samo predlog bez bitnih razloga i odlučivanje može biti potpuno po nekoj inerciji. Da li me je čula gospođa Mićić?
Čula sam ali vi nemate na to pravo.
Ja sam zamolio.
Nemate pravo o ovoj tački dnevnog reda, a drugo ja verujem u poslanike da oni mogu dovoljno stručno da izlažu prema materijalu koji su već dobili, a treće, ministar pravde gospodin Batić bio je ovde u sali danas i imao je neke druge, nažalost, obaveze. Žao mi je što nisu tu. Gospođa Sonja Brkić je obaveštena, isto mi je žao što nije tu. Vi imate pravo da uečestvujete u diskusiji ili da se odreknete tog prava kao neki drugi poslanici.
Hvala, ja sam zamolio, a nikako se neću odreći ovog prava. Nastavljam sa diskusijom. Smatrao sam da se ipak krnji ugled, odnosno nema ništa od ugleda ovog parlamenta na ovakvo postupanje ljudi koji su dužni da poslanicimai Parlamentu daju obrazloženje predloga tj. onoga što je na dnevnom redu. Nastavićemo oko toga. Nažalost, ovde nema ni gospodina Obradovića, prevashodno bih želeo njemu da odgovorim - nije njegov veliki uspeh ako dobije aplauz i podršku ovde prisutnih poslanika Demokratske stranke, jer to nije nikakav uspeh, a njegovo predstavljanje je potpuno pogrešno. Poslanici Demokratske stranke su svesni da su već u blatu pa bi im bilo drago da tu povuku i DSS ali neće moći, odnosno konstatacija gospodina Obradovića da je DSS predlagač zakona tj. setazakona iz domena pravosuđa je tačna ali je zlonamerno predstavljena. Nezavisno sudstvo se ne može stvoriti samo donošenjem jednog ili više zakona. Za nezavisno sudstvo, molim vas upozorite gospodina, posle će moći da odgovori, evo prozvaću ga prezime je... svejedno znate na koga misllim, ima pravo na repliku odgovoriće mi. Nezavisno pravosuđe se stvara mnogo ozbiljnije i mnogo napornije od samog donošenja jednog ili višezakona. Taj posao nezavisnog pravosuđa je stvoren, odnosno stvoreni su preduslovi predlogom zakona koji je dala DSS. Svedoci smo da je nakon toga potrebno preduzeti niz radnji i stvoriti društvene uslove gde će sudstvo, odnosno pravosuđe, sudije i tužioci moći nezavisno da postupaju. Znači, to je onaj prvi preduslov i prvi korak koji je učinila DSS a nakon toga, po predlogu Vlade ili Ministarstva je došao, svedoci ste toga i na to ukazujem vrlo često, tj. došlo je do menjanja više puta tj. pojedinačnih menjanja ovih zakona iz domena pravosuđa, tako da su neka rešenja tražena kao nova, pa se onda to vraćalo na prethodna rešenja, tako da je u ovom trenutku potpuni haos sa tim izmenama i dopunama, da je bukvalno veoma teško se snaći šta je od toga važeće. Stoga je i došlo do ove situacije da sada razmatramo razrešenja ili imenovanja, odnosno postavljenja sudija a da nemamo osnovne elemente koji podržavaju taj predlog ili koji osporavaju taj predlog, osim kao što rekoh pojedinačnih osporavanja poslanika ili osporavanja Odbora za pravosuđe. Znači, u tome je gospodin Obradović zlonamerno predstavio upravo tu inicijativu i tu dobru volju Demokratske stranke Srbije, a još jedna konstatacija gospodina Mihajlova je u potpunosti tačna. Ponavljam - ova sadašnja vlast radi po istim principima kako je radila i prethodna vlast. Znači, osnovni cilj izvršne vlasti, odnosno aktuelne vlasti kao i ove prethodne je da sudstvo, pravosuđe, stavi pod svoju kontrolu, ne bih rekao grubo - pod svoju vlast, ali stavi pod svoju kontrolu i bukvalno da pravosuđe bude izvršni organ te politike, politike tog nosioca vlasti. To je tendencija koju jeutemeljila ona prethodna vlast od 1990. pa nadalje, ali je sve te tekovine i ova sadašnja vlast prihvatila oberučke usavršila do tog stadijuma, do te mere da je danas praktično nemoguće biti izabran za sudiju ukoliko nije pripadnik neke od stranaka ostatka DOS-a. To se može predstaviti na bilo koji način, može se predstavljati navodnom demokratijom, ali nije tako i svedoci smo toga da će maltene doći vreme, ako još malo potraje ova vlast, doći će vreme kada će bukvalno zahtevati potvrde od kandidata da nisu čak ni simpatizeri a ne daj bože članovi opozicionih stranaka, naročito DSS-a. Znači, kandidati uopšte ne mogu ući u razmatranje. Neće se ni razmatrati njihove molbe i prijaveukoliko nisu veoma bliski pojedincima ili političkim strankama koje su trenutno na vlasti. Stoga se nastavlja ta loša, ponavljam - ta loša praksa, koja umesto da vodi ka nezavisnom pravosuđu, vodi upravo ka podaničkom pravosuđu, slobodno to mogu reći, jer se traže ljudi koji su voljni da slušaju i presuđuju po nečijem tuđem diktatu. Stoga i dolazimo u takve situacije da dođe prigovor da je neko bio član JUL-a, pa je sada predlog DS-a ili neke druge stranke, ili DHSS, u redu, ispravili ste se, predlog za izbor za sudiju. Znači to je upravo ta tendencija koja nije pronalazak ove aktuelne vlasti ali je to ova aktuelna vlast do tančina i vrlo lepo autorizovala i to će biti ono osnovno što će označiti način i vid funkcionisanjaove sadašnje vlasti i resornih ministarstava. Znači, jedna vrlo demokratska, jedna namera koja je u potpunosti išla ka tome da imamo potpuno nezavisno sudstvo. Ta namera, ti zakoni iz domena pravosuđa su dovedeni u pitanje upravo ponašanjem na ovaj način, aktuelne vlasti, u stvari upravo su dovedeni do apsurda. Stoga su stvorili upravo kontrast i kontraefekat od onoga koji je zahtevan. Ne mogu reći da nijednog trenutka nismo imali, barem u proteklim decenijama loše sudije. Velika većina sudija u srpskom sudstvu je dobra, odnosno to su kvalitetni i dobri ljudi, pošteni i dobri stručnjaci. Ono što je bio problem u proteklim godinama, to je da su ti dobri koji hoće da rade po zakonu i savesti sklanjani u stranu. To se isto dešava i sada, pa se upravo oni koji su dobri i dalje sklanjaju, minimizira se njihovo učešće, sklanjaju u stranu, a oni koji žele da slušaju, koji su poslušni, oni dolaze na vrh piramide te sudske vlasti. To je izuzetak, nije pravilo u svim slučajevima i ja ne bih voleo da to generalizujem, pa da kažete da sam rekao da je svuda tako u sudstvu. Imamo vrlo dobre, kao što imamo ogromnu većinu dobrih sudija, tako ima i predsednika sudova koji su sa domena pravosuđa, odnosno sa tog stanovišta stručnosti i ponašanje i rada potpuno dobri, odnosno tako bih rekao, "okej". Ovakve sudije koji su dobri i koji se upravo zbog stalne težnje i aktuelne težnje izvršne vlasti da ih stavi pod svoju kontrolu, a svedoci smo da je to situacija sa ovim parlamentom, koji je bukvalno pod kontrolom izvršne vlasti. Znači, izvršna vlast je u stalnoj želji da sudije, odnosno da uposlenike u pravosuđu, ne samo sudije, stavi pod svoju ingerenciju, pod svoju kontrolu, pa su stoga i ovakvi izbori koji su bez adekvatne argumentacije, bilo, kažem "za" ili "protiv", koji bukvalno treba samo da zadovolje neku formu. Ništa suštinsko u ovom trenutku ne možemo odlučiti, tu je ogroman broj sudija, da bi zamešateljstvo bilo što veće, ogroman broj sudija po velikom broju dopisa, odnosno predloga i mi ćemo osim u onim slučajevima koji su osporeni jednim dizanjem ruku, odnosno jednim pritiskom tastera izvršiti izbor, odnosno razrešenje ovih sudija, a onim nosiocima vlasti koji žele da imaju potpunu kontrolu nad pravosuđem upravo omogućiti da to dalje i imaju. Tačna je konstatacija da će pri svakoj promeni vlasti one sudije koji su sada kandidati aktuelne vlasti preći u neku drugu stranku ili postati simpaziteri pobedničke stranke. To je loše, to je upravo loše, jedinstvenu priliku ostatak DOS-a, jedinstvenu priliku da krene sa stvaranjem nezavisnog sudstva je propustio. Jedinstvena je to bila prilika i ovo su godine, nećete zameriti, iskoristiću tuđu izreku, "ovo su godine koje su pojeli skakavci", barem u domenu stvaranja nezavisnog pravosuđa. Ne kažem to slučajno, do 2000. godine sam i ja bio u tom pravosuđu, doduše, kao advokat, međutim, od 2000. godine, od 2003.godine stanje u pravosuđu, moja ocena je da se nije bitno popravilo, osim što stičem utisak da sada sudije, odnosno radnici u pravosuđu imaju neki veći strah. Ne veći strah od sistema, nemojte pogrešno da shvatite, nego veći strah od toga šta će izvršna vlast reći, da li će oni sačuvati svoj položaj, da li će doći do razrešenja, iz kojih razloga i da li će moći da napreduju, a dokaz tome je i ova letimice, da pogledamo sadašnje predloge, tu imamo ljude koji su studirali desetak godina i više, ja sam video jedan primer od 17 godina, imamo ljude koji su rođeni četrdeset i neke, odnosno pre pedesete godine koji se sada biraju za sudije, a imamo ljude koji su sa radnim stažom od četiri godine, a biraju se za okružni sud. Uvek može postojati sumnja da li su ti stručni kriterijumi ono osnovno što je opredeljivalo predlaganje nekoga za izbor sudije ili politički kriterijumi kada uz predlog nemamo obrazloženje, odnosno bukvalno nemamo te date kriterijume i objašnjenje zašto je od određenih 10, 20, ili 30 kandidata izabran baš taj jedan ili dva za sudiju okružnog suda; zašto, kao što rekoše, sekretar neke opštine sada postaje sudija, a u sudovima imamo veliki broj stručnih saradnika, prvo pripravnika, pa zatim stručnih saradnika koji se spremaju za taj sudijski posao. Neću umanjiti značaj sudija kada kažem da je sudijski posao isto kao i posao advokata, prevashodno zanatski posao, da nije potrebna velika teorija za bavljenje tim poslom. Da je osnovno za dobrog sudiju, osnovno iskustvo u tom poslu kojim se bavi, normalno, iskustvo i nezavisnost od izvršne vlasti, od bilo kojih poluga vlasti. Normalno, onaj uslov neću pominjati da ne budem povezan sa protivpravnim radnjama, to je ono što se podrazumeva. Znači, kada imamo takve predloge i takve primere da se sa veoma malim radnim stažom neko bira za sudiju i da se bira neko za sudiju koje pred penzijom i ostavlja se za sudiju onaj ko ima više od zakonskog maksimuma penzijskog staža, kako možemo zaključiti da li tu ima dobre volje svih nadležnih koji su dali ovakve predloge, da li ima njihove dobre volje da jednog trenutka u tom procesu koji traje kažemo da definitivno imamo nezavisno pravosuđe. Ne, nije to njihova namera, a nije njihova namera i njihovo ponašanje, setite se od kraja prošle godine, pa vrhunac preko vanrednog stanja gde su svi politički zvaničnici, čak i sam ministar pravde koji bi po svom položaju morao i trebalo bi da štiti i da pomaže tim sudijama, tim radnicima u pravosuđu, da su orkestrirano dolazili napadi na pravosuđe i na sudije. Jedan primer su uzimali generalno, nalazili su jedan primer, pa su onda generalizovali da sudije ne valjaju, da celo pravosuđe ne valja, a pri tome, potpuno su protivpravno čitali na koji način su dolazili do izjava okrivljenih datih u istrazi, zatim licitirali tim izjavama i nekoga osuđivali i pre nego što je istraga završena. Još jedan, "gori" primer - Ministarstvo informisanja ili MUP, svedoci smo toga, bavili su se osuđivanjem pre hapšenja. Oni su pronalazili učinioca, čak i koristili termine o tome da je izvršilac, a dozvolićete, niko ne može biti učinilac dok se to ne, odnosno izvršilac dok se to ne utvrdi pravosnažnom presudom. Znači, oni su na konferencijama za štampu pronalizi u istoj toj konferenciji utvrdili krivicu i osuđivali. Nakon toga su od pravosudnih organa zahtevali da što pre, po mogućstvu u roku od nekoliko dana sve te netačnosti i insinuacije pokušaju da sklope u zakon, nađu materijalne činjenice i ove ljude osude, što je normalno, van pameti i što je nemoguće, osim za kratkoročnu namenu i osim za prikupljanje jeftinih i kratkonamenskih političkih poena. Sve je to opterećivalo, naročito ponašanje aktuelne vlasti i ministarstva: Ministarstvo informisanja koje je u vanrednim merama izricalo kazne i ministar informisanja, sve je to opterećivalo i dalje onemogućuje, barem naznaku, onemogućuje stvaranje nezavisnog sudstva koje mora biti cilj svih, jer nema pravne države, nema demokratije bez samostalnog i nezavisnog sudstva. I nezavisno sudstvo je uvek više potrebnije vlasti, nego opoziciji, time bih završio, gospodi koja mi dobacuje iz Demokratske stranke, nezavisno sudstvo je upravo potrebno zbog njih, jer oni će nakon sledećih izbora biti opozicija.Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Bojan Pajtić, pravo na repliku, da, uvreda Demokratske stranke, izvolite.
Evo, kolegi Cvetkoviću je dosta često Demokratska stranka bila u ustima i poslanički klub DOS-a, da se osvrnem na to blato, poštovani kolega, kada govorimo o tome, prvo moramo da vodimo računa na koji način razgovaramo o ljudima koji nisu prisutni. U ovom slučaju su to članovi Visokog saveta pravosuđa. Kad 0optužujemo te ljude, npr. gospođu Brkić i gospodina Ostojića, mislim da je neobično važno da se zna pravo na repliku, da se zna da su i gospođa Brkić, kao predlog za predsednika Okružog suda u Novom Sadu i gospodin Ostojić, kao predlog za načelnika Ministarstva unutrašnjih poslova u Novom Sadu, snažno podržani od Demokratske stranke Srbije. Dakle, pustite te priče, ni ribe ni devojke, pustite te priče - kratkog pamćenja i kratke pameti, to je već uvredljivo. To je nešto ... ko se rve u blatu i ko se nalazi u blatu je najmanje na vama da to procenjujete. Ono što vidimo pred sobom, kao predlog, jeste predlog koji sadrži dva dobra principijelna opredeljenja. Kod opredeljenja za predloge u okružnim sudovima vidimo da su 90% predloga zapravo ljudi koji su radili u sudovima, najčešće sudije opštinskih sudova i poneki advokat. To je pristup koji možemo da podržimo. Kod predloga za sudije opštinskih sudova takođe između 70% i 80%, koliko smo na brzinu izračunali, ljudi koji su predloženi jesu iz sudova ili su bili stručni saradnici ili su bili advokati ili su bili ljudi koji su na drugi način vezani za pravosuđe i to je takođe konstruktivan pristup i taj pristup možemo da pozdravimo. Saglasan sam da i kada govorimo o tome ko kom režimu pripada i da li se partijski kadruje ili ne, 90% i nešto preko 90% ljudi koji se predlažu ovde za sudije okružnih sudova ili sudije opštinskih sudova jesu bili ili sudije ili stručni saradnici pre 2000. godine, dakle, jesu ljudi koje je Skupština u prethodnom sazivu izabrala. Molim vas, molim i kolege iz SPS-a da to imaju u vidu, da kada govorimo o tim ljudima zaista vodimo računa da će to doći do njih, da ti ljudi imaju porodice, da ti ljudi imaju dostojanstvo i ne verujem da žele da ih dovedu u poziciju da ih danas neko sumnjiči za partijsku pripadnost, niti je to bitno, ko je kada predložen, u kom sazivu. Mislim da te vrste diskusija, da li se partijski kadruje ili ne, jesu demantovane upravo predlozima ljudi koji su bili u pravosuđu i mnogo pre 2000. godine. Ono na šta bih se osvrnuo, posebno kao predlozi jesu predlog za gospodina Kadriju Habilja, koji je predložen za sudiju Okružnog suda u Novom Sadu. Slažem se sa nekim od prethodnih govornika da je bilo potrebno u ovakvom materijalu da se naznači, posebno kod ljudi koji su bili u pravosuđu, koliki je bio stepen potvrđenih presuda, odnosno procenat potvrđenih presuda. Gospodin Kadrija, ili gospodin Habilj, ne znam koje je prezime, je prošle godine imao izuzetno veliki procenat potvrđenih presuda, ali pretprošle godine je to bilo oko 52-53% i to je nešto što ga ne kvalifikuje za napredak sa stepena sudije opštinskog suda, ili sudije okružnog suda, i molim da se Skupština posebno izjasni, zato izdavajam gospodina Kadriju Habilja.
Ja se izvinjavam, vi ćete verovatno da koristite kao predsednik poslaničke grupe?
Da nastavim, ali ću brzo završiti, neću vam oduzeti puno vremena. Gospodin Dejan Živković, koji je spominjan za ovom govornicom, jeste uputio ovoj skupštini 9.6.2003. godine skupštinskom Odboru za pravosuđe i upravu obaveštenje da je odustao od prijave za konkurs za izbor sudije Opštinskog suda u Pirotu zbog ličnih razloga, tako da molim da se Skupština i o ovome posebno izjasni i da uvažimo ovaj predlog kandidata, da ne bude izabran, a on se nalazi u predlogu Visokog saveta pravosuđa. Dobili smo i predlog da gospodin Slavko Trajković bude predložen za Trgovinski sud u Leskovcu. Tu takođe predlažem da se Skupština posebno izjasni, neka saznanja koja mi posedujemo ne govore u prilog tome da bi gospodin Trajković potpuno izvesno obavljao, na najkvalitetniji način ovu funkciju, ali ostavljamo vreme do Dana za glasanje narodnim poslanicima iz Leskovca da provere da li postoji ta vrsta pravne podobnosti, odnosno stručne podobnosti gospodina Trajkovića da obavlja taj posao. Tražim da se Skupština posebno izjasni i o jednom predlogu za razrešenje. Radi se o gospodinu Zoranu Vinčiću, sudiji Opštinskog suda u Rumi. Naime, one informacije koje smo dobili mi, a koje su dobili i svi poslanički klubovi, a i Odbor za pravosuđe, i još neke dodatne informacije govore u prilog tome da postoji osnovana sumnja da nisu svi formalni uslovi bili ispoštovani kod postupka za razrešenje gospodina Vinčića i tražim da se Skupština i o tom predlogu posebno izjasni. Hvala lepo.
Hvala. Ovim bismo završili današnji rad. Raspravu nastavljamo sutra. Ima još četiri prijavljena narodna poslanika za reč o ovoj tački dnevnog reda i određujem sutrašnji dan kao Dan za glasanje. Dakle, glasanju ćemo pristupiti po završenoj raspravi o ovoj tački dnevnog reda. Doviđenja hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 115 narodnih poslanika. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno daimamo kvorum. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Marko Jakšić, Stanko Kovačević, Aleksandra Joksimović, Petar Mišić, Gorica Mojović, Predrag Stojanović, Dragan Rafailović, Jon Čizmaš, Radoslav Veselinović i Miroslav Markićević. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - IZBOR, PRESTANK FUNKCIJE, ODNOSNO RAZREŠENjE NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA (nastavak) Prema prijavama za reč, reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, poslanička grupa SRS. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Lazar Marjanski.