Dame i gospodo narodni poslanici, konstituisanjem skupštinske većine, koju čini DOS u Narodnoj skupštini Republike Srbije, izgubili smo Vladu Republike Srbije. Upućujem pozdrave Vladi u izbeglištvu. Ni jednog predstavnika Vlade danas nema na sednici Narodne skupštine Republike Srbije. Rade. Šta ima važnije od sednice Narodne skupštine, drage moje dame i gospodo? Pišu zakone od četiri člana i amandmane na sva četiri člana. Predstavnik Vlade po ovom predlogu zakona je gospodin Vladan Batić. On je juče otpevao svoju pesmicu i otišao, ne sačekavši bar da čuje (stigla je Vlada) šta poslanici imaju da kažu u svoju odbranu. Razumem da je konstituisana skupštinska većina. Pobedili ste na izborima. Počnite da radite, a prestanite da slavite pobedu. Gospodin Batić nastupa za ovom govornicom kao poslanik opozicije koji još nije shvatio da je pobedio na izborima. Nije pobedio on, nego se našao u pobedničkom vozu koji su vukle neke druge lokomotive. On i dalje sa ove govornice ne menja terminologiju, ne menja nastup, ne ponaša se kao ministar, kao neko od koga narod očekuje taj toliko željeni preokret. Kako li će tek izgledati rasprava po preostale dve tačke dnevnog reda, odnosno, kako li će izgledati pravosuđe i sudstvo, kad gospodin Vladan Batić to bude preuzeo u svoje ruke? Možemo samo da nagađamo. Juče je ovde rekao da smo mi, koji smo predstavljali skupštinsku većinu u ranijem sazivu i koji smo doneli Zakon o javnom informisanju, ubili novinara Slavka Ćuruviju. Razumem da to pišu ove novine, da o tome govori televizija. Vi ste rekli da nema više pokretanja postupka po Zakonu o javnom informisanju, ali da to kaže ministar pravde i da ne pruži ni jedan dokaz za to i da ne upre prstom ni u koga od nas. Ja sam kao dete gledao na televiziji kad se Tito pojavi i kaže - u ovoj zemlji ima lopova, i svi se preseku. Dvadeset miliona građana Jugoslavije misli da je svako od njih pojedinačno pomalo taj lopov. Tako i gospodin Batić - ubili ste Slavka Ćuruviju. Ko ga je ubio? Oteli ste Ivana Stambolića. Ko ga je oteo? Kako možete tako da uputite, posejete po celom narodu, koji ne pripada vašoj političkoj opciji, posejete optužbu. Sad se svi osećamo krivim. Meni uopšte nije žao Slavka Ćuruvije, ali kad ga je pominjao, ja sam ćutao. Vama nije žao silovanih žena i ćerki, Srpkinja, a bukali ste kad se o tome govorilo. Ja to nosim u sebi. Taj čovek se tako ponašao da se neko verovatno rešio ili zbog kriminalnih afera ili zato što mu je čačkao gde mu nije mesto. Ali, evo ministra pravde, evo ministra policije. Utvrdite ko je kriv, pronađite krivce, izvedite ih pred sud. Nemojte više sve one koji nisu sa vama da optužujete da su ubili Slavka Ćuruviju. Ja se nadam da ćete otkriti, ali nemojte više da pretite. Nećete valjda vi, Zaharije, da otkrijete ko je ubio Slavka Ćuruviju? Pustite to da rade organi. Juče sam vas upozoravajuće podsetio na jedan članak u listu "Danas" i niko baš da reaguje. Ne poznajem tog gospodina Lukića, koji je sada načelnik resora javne bezbednosti. Ne znam da li je pukovnik, general. Pretpostavljam da je general. Nikada ga u životu nisam sreo. Ali, dnevne novine, nedeljnici, televizija i radio, govore o njemu, govoreći o Srbiji i o Srbima. Vi svi sad ćutite. Čovek koji je u vrhu policije optužen je u dnevnim novinama. Ako govorim o novinama, onda je tema javno informisanje, pa vas molim da izdržite dok ne siđem sa govornice. General Lukić optužen je da je učestvovao u masakrima u Drenici, Seniku i Pokleku.
Vreme.
Te masakre je neko morao da izvrši. Aludira se na MUP Srbije, aludira se na Vojsku Jugoslavije, aludira se na Srbiju kao državu. General Lukić se optužuje za masakr u selu Račak. Već sve strane države, njihove administracije govore da je to bila nameštaljka srpskom narodu i srpskoj vlasti, a srpska sredstva javnog informisanja govore o tome da su Srbi počinili masakr u selu Račak. Ovaj zakon, koji smo mi svojevremeno doneli, sada je kod vas na proveri. Vi ga ukidate, a ne donosite drugi. On bi trebalo i dalje da se primenjuje, ali mu je cilj bio da spreči ovo. Zakon koji ćete vi sada ukinuti sprečavao je ovakvo blaćenje Srbije i srpskog naroda i svakog pojedinca koji živi u Srbiji. Vi sada otvarate pandorinu kutiju. Obećali ste tzv. nezavisnim novinarima da će moći da se osvete svima koji su učestvovali u donošenju Zakona o javnom informisanju.
Gospodine Nikoliću, molim Vas da vodite računa o vremenu.
Sada ih puštate da otpočnu hajku. Ko zna šta će sve pisati o nama.
Za reč se javio gospodin Ivković, zatim, gospodin Čeda Jovanović.
Poštovani gospodine predsedniče, mislim da bi bilo dobro da se oko nekih stvari proceduralnih, na bazi Poslovnika, dogovorimo da bi efikasnije radili, a i da bi znali šta je red i kako je red, da ne bi došlo do jedne vrlo neprijatne reakcije koja je bila, slična. Ja sam inače video svojevremeno u Africi u Dodomi, to je glavni grad Tanzanije i tamo je običaj da se lupanjem o klupu aplaudira, ali stvarno je bilo neprijatno juče sve što smo doživeli. Po članu 90. stav 2. predstavnik Vlade Republike Srbije ima pravo tri puta da uzme reč, u prvom i u poslednjem svom obraćanju može čak tri puta duže da govori od nas poslanika, a ono srednje, drugo obraćanje da govori onoliko koliko mi govorimo. U članu 92. stav 5. se kaže da predstavnici poslaničkih grupa takođe imaju pravo tri puta da uzmu reč u dužini trajanja onoliko koliko imaju pravo i ostali poslanici. U članu 96. stoji, kada utvrdi da nema više prijavljenih za učešće u pretresu predsednik Narodne skupštine zaključuje pretres. O čemu se radi? Ja sam razumeo vas, predsedniče Skupštine, da je normalno i džentlmenski, fer je da predstavnik Vlade Republike Srbije, kada svi izlože ono što imaju da izlože, dobije reč. To je za očekivati i ja bih isto tako radio na vašem mestu. Za očekivati je ukoliko ministar u Vladi, ili potpredsednik Vlade ili predsednik Vlade u tom svom završnom obraćanju nakon izlaganja svih poslanika se drži zaista tačke dnevnog reda i odgovara na postavljena pitanja. Moram konstatovati da sinoć tako apsolutno nije bilo obraćanje ministra pravde u Vladi Republike Srbije. Sinoć je on ovde držao mitingaški govor u kojem je izvređao podosta ljudi u ovoj zemlji, a posebno jedan dobar deo ove sale. Prema tome, da ovde konstatujemo, završna reč ministra u Vladi Republike Srbije ne mora i ne može po Poslovniku da bude poslednje izlaganje pre zaključenja pretresa. Predsednik poslaničke grupe, ukoliko pre toga nije iskoristio svoje pravo da tri puta govori, ima pravo nakon izlaganja ministra u Vladi Republike Srbije ili predstavnika ovlašćenog u Vladi Republike Srbije, da se javi za reč i da prokomentariše. Verujte, sigurno to pravo neću ni ja, a pretpostavljam ni drugi koristiti ukoliko ministar u Vladi Republike Srbije zaista u svom završnom izlaganju odgovara na pitanja. Upravo zbog toga što ste taj običaj uveli, mi smo doživeli da i vi predsedniče, ali i mi ovde u Skupštini ostanemo upamćeni kao Skupština koja je na svom Trećem vanrednom zasedanju usvajala zakone koji su u totalnoj suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije, donosila odluke koje su totalno u suprotnosti sa zakonima nadležnim u tim oblastima. Da li da vas podsetim da smo ukidajući jednu trećinu zakona o svojinskoj transformaciji povredili, odnosno poništili članove Ustava Republike Srbije od 57. do 64. Na žalost, baš zato što su poslednji govorili ministri su se bavili politikom, mitingom, odgovarali opisnim stvarima, spominjali čoveka koga ja izuzetno poštujem, gospodina Ćuruviju, a sa njim sam inače bio i vrlo dobar drug, ali nisu odgovarali na pitanja da krše ustave, da krše zakonodavstvo. Naredna tačka na dnevnom redu je upravo kršenje procedure zakonodavne, konačno o tome ste čitali u novinama ovih dana. Oko zakona, koji shvatam da ćete vi usvojiti, samo da vam kažem sledeće. Sigurno je da se u svakoj zemlji treba boriti za slobodno i odgovorno novinarstvo. Borba za slobodno novinarstvo podrazumeva i borbu za odgovorno novinarstvo. Ovaj zakon o informisanju koji je bio na snazi imao je problematičnih tačaka i te tačke su od strane Ustavnog suda Jugoslavije i ukinute, ali je imao one članove koji su obavezivali novinare na moral, koji su obavezivali novinare da jako dobro paze kada bace ljagu na čoveka, kada stave naslov, stave sliku, a sutrašnji demant objave u ćošku kurzivom od 8 mikrona, da ne možete ni lupom da pročitate. Bojim se, i to hoću javno ovde da kažem, da je ovo sve u korelaciji i ovaj zakon koji ćete ukinuti i naredni zakon da idete ka partijskom razrešenju sudija i odlučivanju o formiranju partijskih sudija i sudova. Ja vam kažem, uvereni smo da je ovo početak linča. Linč je već počeo, ali je ovo uzlazna spirala. Konačno, kako radi pravosudni sistem Srbije, očekujem da će biti uhapšen savezni ministar policije, gospodin Zoran Živković, jer je kao gradonačelnik dopustio da radi pijaca u Nišu kada su NATO agresori rešili da bacaju kasetne bombe na njih. Očekujem da će biti uhapšen direktor srpskih železnica, jer je pustio da voz ide Grdeličkom klisurom kada su ljudi rešili da ubijaju ljude. Očekujem da će biti uhapšen direktor Direkcije za mostove, jer je pustio malu Sanju da ide na Varvarinski most. To vam je optužba protiv Ganeta Milanovića, draga gospodo.
Gospodine Ivkoviću, nisam imao nameru da govorim o toku jučerašnje sednice da niste ponovo, kao i brojni narodni poslanici na jučerašnjoj sednici, govorili o nečemu što nije tema dnevnog reda. Dakle, činjenica je da ste potrošili 2,5 minuta od predviđenih pet za raspravu o nečemu što nije predmet ove tačke dnevnog reda, a predmet ove tačke dnevnog reda je Predlog zakona u pojedinostima, jer smo Zakon o javnom informisanju u načelu prihvatili. Posvetili ste pažnju citiranju Poslovnika, koji sam, verujte mi, savladao za ovih nekoliko dana isto onoliko dobro koliko vi za nekoliko godina. I sporili ste se sa mnom oko nečega što uopšte nije sporno. Pojeli ste vreme Narodnoj skupštini, pokušali da uverite one koji gledaju televizijski prenos da ste u nečemu u pravu, a da ja u nečemu nisam u pravu, iako se u svemu slažemo po onome što ste rekli i šta u Poslovniku piše. Dakle, mi smo danas nastavili raspravu o Predlogu zakona u pojedinostima. Dve vrste problema smo imali na jučerašnjoj sednici i ja se nadam da će tih problema na današnjoj sednici biti manje. Osnovni problem jeste što, po mom uverenju, većina poslanika opozicionih stranaka, bez obzira na opravdanost njihovog osećaja male zastupljenosti u medijima, koje je po mom uverenju neopravdano i samo oslikava njihovo nerazumevanje sadašnje realne težine pozicije u političkom životu, ali dakle bez obzira na to osećanje uskraćenosti prava na iznošenje političkih stavova u medijima, nemaju pravo da na ovoj govornici to ispravljaju po sopstvenom nahođenju, kršeći Poslovnik i koristeći javljanje po nekim tačkama dnevnog reda za držanje političkih predavanja, koja nemaju nikakve veze sa onim o čemu se u ovoj skupštini raspravlja. Naravno da takav nekorektan nastup jednog velikog broja poslanika, uz čini mi se dovoljnu i možda preveliku toleranciju sa moje strane, dadopuštam iskakanje iz dnevnog reda i prekoračenja vremena, stvara drugu vrstu problema. Tema je vaše ponašanje, gospodo narodni poslanici, i moje vođenje sednice i dozvolite mi da za još nekoliko minuta pokušam da, uz vašu pažnju i toleranciju, ustanovim i neka dalja pravila ponašanja. Moj je cilj da pokušam da zajednički ustanovimo pravila ponašanja u ovoj skupštini. Samo da kažem da iste zamerke koje sam stavio sa jedne strane stavljam i reakcijama narodnih poslanika na drugoj strani, koji sa mnogo više strpljenja i tolerancije moraju, po mom uverenju, da saslušaju, bez obzira da li se slažu ili ne slažu sa izlaganjem narodnih poslanika opozicionih stranaka, da saslušaju šta imaju da kažu, a da meni prepuste da vodim sednicu i da opominjem narodne poslanike ukoliko krše Poslovnik i ukoliko ometaju rad sednice. Ukoliko se to ne bude dogodilo imaćemo tok sednice kakav je bio juče, a on je daleko od onoga kako bi valjalo da bude. Zbog toga molim i jedne i druge poslanike, i opozicionih stranaka i stranaka na vlasti, da mi pomognu da ova sednica protekne u dobrom redu i u skladu sa Poslovnikom. Ja imam još dovoljno možda političke nepromišljenosti, ali političke hrabrosti da iz svega ovoga što sam govorio izuzmem predstavnike Stranke srpskog jedinstva, koji u ovome nisu učestvovali. Za reč se javio narodni poslanik, gospodin Čeda Jovanović, a zatim narodni poslanik, gospodin Zaharije Trnavčević.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, postoje ljudi, događaji, čitave situacije koje ne zaslužuju komentar. Hteli to da priznamo ili ne, ova skupština je sama za sebe dovoljno rekla, i mi u njoj, i vi, gospodine Nikoliću, i ja sa vama. Ne možemo pronaći reči koje bi nas predstavile u drugačijem svetlu nego što su to učinili događaji čiji smo mi bili glavni akteri. Nije bilo potrebno da vi ovde za ovom govornicom nama kažete da vam nije žao Slavka Ćuruvije. Da li ste to svojim ponašanjem, kao potpredsednik Vlade, kao potpredsednik koalicione vlade sa SPS-om, usvajanjem Zakona o javnom informisanju sasvim sigurno pokazali pre dve godine, tri godine. Vi ste krivi za atmosferu u Srbiji, na takav način, da je ono što se desilo Slavku Ćuruviji bio logičan sled događaja koji ste mu prethodno iskreirali. Zabrana izlaženja nedeljnika "Evropljanin", brutalno kažnjavanje novinara i urednika "Dnevnog telegrafa", presuda koja je izrečena tri dana pre ubistva, u dnevnom listu na koji ste imali izrazitu moć uticaja. A, s obzirom da ste bili potpredsednik Vlade u ratnom stanju, obavezuje nas da ovde pred ovom skupštinom Slavka Ćuruviju posmatramo kao jedan tragičan simbol vremena koje je ostalo za nama. Vas ne optužujemo za smrt Slavka Ćuruvije. Ne znamo da li ste vi za to odgovorni. Znamo da ste odgovorni za kreiranje atmosfere u kojoj se to desilo. Policija će utvrditi ko je za to odgovoran, ali gospodine Nikoliću molimo Vas da iz pijeteta prema njemu, kao simbolu vremena koje je ostalo za nama, poštedite nas i javnost takve brutalnosti, kakvu ste iskazali za ovom govornicom. Vi možete sve reći i to će ostati bez našeg komentara. Komentar će dati sudovi, tužilaštva i policija, koja intenzivno sprovodi istragu. Gospodina Ćuruviju ništa ne može vratiti, kao što ništa ne može umanjiti uvredu koju ste nam naneli svojim nastupom. [[Aplauz.]]
Ne osećam ni trunku žalosti za Slavkom Ćuruvijom. To koliko je on bio čestit novinar, u meni se prelomilo onog dana kada je na naslovnoj stranici "Dnevnog telegrafa" objavljena fotografija jedne starice, koja je na Kalemegdanu verovatno šetala i imala potrebu za malom nuždom. Fotoreporter "Dnevnog telegrafa" je slikao tu staricu i objavio na naslovnoj stranici "Dnevnog telegrafa". To je bila novina koja je bila puna laži, novina koja je bila puna kleveta, uvreda, a ako je to simbol vas kao ljudi koji se bavite politikom, neka vam služi na čast. Dozvolite mi da sa ove govornice kažem da mi je nekada žao i da mi nekoga nije žao. Meni je žao svih onih Srba koji su izginuli od 1990. godine do danas, svi su bili napadnuti u svojim kućama i na svojim imanjima, a ne mogu da žalim ljude koji su podržavali one koji su na Srbe udarali, koji su Srbe napadali. Izvinite, molim vas, to ne čini mene lošijim čovekom od vas i vi imate ljude kojih vam uopšte nije žao. Svako bira svoje društvo, svako se u svom društvu nalazi, a vaše društvo bio je Slavko Ćuruvija, kao jedan model novinara, a meni to nije značilo ništa i ni na jednu dnevnu novinu nikada nije SRS imala uticaja, baš nikada. To je jedna velika laž. Ako ste mislili da novinarstvo u Srbiji, posle ove promene zakona, promenite tako da se pojave novinari tipa Slavka Ćuruvije na svakom ćošku, onda od ove države neće ostati ništa [[aplauz]]
Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević, a posle njega narodni poslanik Petar Jojić, uz još jednu molbu da se prisetite šta je tačka dnevnog reda.
Poštovani gospodine predsedniče, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, juče sam bio sprečen ranije prihvaćenom obavezom da budem ovde kada je bila normalna debata o ovoj tački dnevnog reda. Pošto vidim da nije završena, javio sam se, jer sam čekao ovaj trenutak da kažem nešto, baš povodom ovog zakona koji je u javnosti bio nazvan Šešeljev zakon. Kada neko nasledi kuću, useljava se u tu kuću i on ima, sa punim pravom, veliki posao da tu kuću pospremi, uredi drugačije, da se u njoj normalno i lepo živi, da iznese iz nje sve ono što je zaudaralo, smrdelo itd. I dnevni red ove skupštine, ovog vanrednog zasedanja je upravo takav, od svih prvih pet tačaka ukidanje i promene nekih zakona, pa i Zakona o informisanju. Moram da vas podsetim da taj zakon nije imao uopšte primera u srpskom zakonodavstvu, ni u srpskom žurnalizmu. Znate da je bio 1905. godine Zakon o štampi, i bio je samo jedan član, koji je kazao: "Štampa je slobodna".Ovoga puta imali smo za sobom, sada za neki minut biće izbrisan, zakon koji je uveo sistem prekih sudova. Za manje od 24 časa, po volji onih koji nisu dopuštali drugačije mišljenje i istinu koja je vređala ili ugrožavala poziciju crno-žute koalicije, izvođen je na preki sud i izricana je, molim Vas gospodine Nikoliću uzdržite se, izricana je drakonska kazna, sa željom da se novinari zaplaše, materijalno onesposobe i pogase. Molim vas, tonije donelo očekivani rezultat. Na jednoj konferenciji za štampu, predsednik srpskih radikala je rekao okupljenim novinarima, nemojte misliti da ćete preživeti našu eventualnu likvidaciju. Kada to kaže jedan potpredsednik Vlade, šta je ostalo za nekoga tamo uspaljenog radikala. Šta taj tek treba da kaže ikako da preti novinarima? Molim vas, nikada se više u istoriji Srbije, srpskog naroda i srpskog žurnalizma neće suditi, niti regulisati stvari u žurnalizmu onako kako je to bilo ovim zakonom.I zakon, i oni koji su ga doneli i oni koji su ga sprovodili odlaze u jednu istoriju, sa jednom sramnom oznakom. Moram da kažem da sam lično bio pogođen, jer je "Feman televizija" ugašena nakon 24 časa emitovanja. Kada sam poslao zahtev ministru informisanja gospodinu Aleksandru Vučiću, nikada na to pismo nije odgovorio, kao ni na nekoliko mojih predloga, da se objavi i prihvati ispravka na raznorazne lagarije i optužbe, koje su dovele do propasti ove zemlje. Nikada nije uzeto u obzir, a to piše u Zakonu. Zakon je koristio onome što ste vi gospodo podržavali, a to je, da se sačuva jedna idilična slika o tome da je u ovoj zemlji sve u redu, da su za našu nesreću krivi tamo neki drugi, a ne oni koji su 10 godina ovom zemljom upravljali. Hvala [[aplauz]]
Gospodin Tomislav Nikolić, replika.
Postoje dobronamerni saveti, kada ljudi zađu u određeno doba života, da prestanu da jedu meso, jer to utiče na njihov nervni sistem. Nisam očekivao od Vas, gospodine Trnavčeviću, da ovako "uspaljeno" govorite sa ove govornice. Ja bih rekao da je to reč koju ste Vi iskoristili, označavajući radikale i niste opomenuti od predsednika Narodne skupštine, za reč koju ste koristili. Ali, Vojislav Šešelj je na konferenciji za štampu, neposredno posle atentata na saveznog ministra odbrane Pavla Bulatovića, obratio se direktno novinarima koji su finansirani iz inostranstva. Od istih onih država, za koje mi sa pravom govorimo da su organizovale ubistvo ministra Pavla Bulatovića. Rekao im je, draga moja gospodo, bolje da to čujete od mene nego što ste možda nešto parcijalno pročitali u novinama, rekao im je, sve-jedno je da li bacate bombe na našu decu, da li puškama ubijate naše građane ili pišete po nalogu onih koji pucaju i ubijaju i stvarate atmosferu u zemlji, da ovde nastanu još veća ubistva, još više atentata; I vi ste ubice svog naroda, kao i oni što na nas šalju bombe, i nemojte da mislite ako vaši nalogodavci, vaši mentori, koji vas plaćaju, krenu redom da nas ubijaju, da ćete vi ostati živi. Iako zaista mislim i da ste vi bili tako ugroženi od najmoćnijih špijunskih organizacija na svetu, koje su vas sve finansirale ovde, izuzev gospodina kome sam rekao da mu se izvinim sa ove govornice jer ga ne smatram za izdajnika, da ste vi bili u takvoj poziciji i vi biste morali da se branite na svaki mogući način. Vi niste bili u toj situaciji, vi ste brojali koliko je zgrada srušeno, koliko je mostova porušeno, koliko je opao životni standard i kada će narod da reši, da zažmuri, da stisne nos i da glasa za DOS.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Stevan Gudurić.
Dame i gospodo, članom 1. predloženog zakona kaže se - prestaje da važi dosadašnji Zakon o javnom informisanju. Zakon o javnom informisanju prestao je da važi 5. oktobra 2000. godine, kada je DOS došao na vlast. Ovo vam je samo jedna deklaratorna, što bi se u pravnom rečniku reklo, odluka koja nema nikakve veze i predstavlja po mom ubeđenju jedno apsolutno ništa. Molim vas, to vam znači kao kada neko umre i momentom smrti ostavioca postaje naslednik, a sud samo deklaratorno donosi rešenje o nasleđivanju. Kada je reč o sredstvima javnog informisanja, gospodine predsedniče, ja sam iznenađen jučerašnjim saopštenjem, kako su nam sredstva informisanja u ovom trenutku orijentisana, kada je vama neko poturio jednu informaciju koja nije tačna i to saopštenje državnog organa, da nisu tačne tvrdnje koje je izneo narodni poslanik SRS Janjić. Žalosno je što Republička skupština ne raspravlja o stanju na jugu Srbije...
Gospodine Jojiću, ja vas zaista opominjem, nije sve to u kontekstu i opominjem vas da ću vam oduzeti reč, ukoliko nastavite da govorite van tačke dnevnog reda. Izvolite, nastavite, ali u vezi sa dnevnim redom.
Sinoć je Savet bezbednosti raspravljao o stanju na Kosovu i o stanju u južnoj srpskoj pokrajini i doneo odluku i osudio šiptarske teroriste. Juče smo imali situaciju da je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije pročitao jedno saopštenje koje apsolutno predstavlja jednu dezinformaciju. Juče je poginuo jedan Srbin, a teško su ranjena trojica. Prema tome, kada govorimo o Zakonu o javnom informisanju, evo samo da vas podsetim kako se izveštava iz sredstava javnog informisanja naša javnost: "Vojislav Koštunica kaže - sa teroristima nema razgovora..."
Gospodine Jojiću, vi ne znate šta govorite. Gospodine Jojiću, molim vas da me saslušate i poslednji vas put opominjem. Govorimo o Predlogu zakona o javnom informisanju. Da li vaše listanje novina ima veze sa tim? Ne raspravljamo, gospodine Jojiću, o uređivačkoj politici, a verujem da vi znate da čitate i verujem da čitate novine, ali molim vas poslednji put da govorite o onome što je na dnevnom redu, jer ću imati obavezu da vam oduzmem reč. Nema nikakvih pitanja, dovodite me u nepriliku.
Ja vas molim, gde su članovi Vlade u ovom uglednom parlamentu?
Hvala, oduzimam vam reč, gospodine Jojiću. Gospodine Jojiću, oduzeo sam vam reč.
Draga gospodo, samo jedna kratka rečenica, reći ću vam ja da vi imate Čanka u DOS-u, biće gori od JUL-a. Mene brine koga vi to imate u 18 partija?
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić, a posle njega narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nisam ja kriv što je vaš ministar mali pa ne možete ni jajetom da ga pogodite. Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju - posle ovih tri-četiri dana rada Skupštine mislim da će ova Srbija početi da smatra kako ništa lakše nije nego se baviti pravnim naukama. Zakon je brojao od 1 do 4 člana, uz tri do petnaest amandmana. To nije bog zna kako teško i bojim se da će taj fakultet izgubiti na težini. Mene uopšte ne čudi, gospodine predsedniče, što su samo u ovoj skupštini krivi narodni poslanici i što samo oni dobijaju po nosu i što se samo njima drže tirade, istina ne toliko od vas koliko od gospodina ministra i to uopšte nije čudno. U ovoj skupštini mi socijalisti smo opozicija, SRS je opozicija i SSJ su opozicija. Vi se zovete opozicija, 250 opozicionih poslanika i normalno je da nas Vlada šiba kako hoće. Vlada treba da se zove, sa jednim članom zakona, "despotska" Vlada, a ne može demokratska, jer je to nešto drugo. Ovde nama drže tirade o zaštiti lika i dela, a ja ću vam pročitati jednu stvar, jako je kratka, gde se kaže sledeće: "Naš je imperativ da štitimo ime dr Vladana Batića kao čoveka koji zaslužuje našu odanost, poverenje i da ga sledimo na putu kojim on štiti nas", 25. decembar 2000. godine, Opštinski odbor njegove stranke u Beočinu - Druže Tito mi ti se kunemo. Hvala vam.
Izvolite vi.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo, ovde se evidentno vrši povreda Poslovnika i to člana 137. koji kaže: "Ako je predlog zakona prihvaćen u načelu, Narodna skupština prelazi na pretres u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Rasprava u pojedinostima obavlja se po članovima čija se izmena predlaže i o amandmanima kojima se predlaže unošenje novih odredaba". To znači da smo mi završili raspravu u načelu i sve rasprave su ovde ponovo vraćene na rasprave u načelu. Znači, kada se govori u pojedinostima, govori se o amandmanima, svi amandmani su juče usvojeni i postali su sastavni deo zakona i ja vas molim, gospodine predsedniče, nemojte vraćati ponovo raspravu u načelu. I onda, kaže član 139. Poslovnika : "Kada se završi pretres predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, pristupa se glasanju o predlogu zakona u celini". Mi smo juče završili taj deo posla i ja vas molim predsedniče da poštujete Poslovnik.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedniče, želim da se držim striktno Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije i mislim da je u interesu svih poslanika, koji su ovde izabrani voljom naroda ispred svojih političkih partija, da koriste svoja skupštinska prava i da govore onako kako je propisao Poslovnik i na način koji precizira Poslovnik. Želim danas da govorim o Predlogu zakona u pojedinostima i to o članu 2. Zakona koji vi predlažete. U članu 2. Zakona, kojim se predlaže da prestane važeći Zakon o javnom informisanju, kaže se - do stupanja na snagu Zakona... Gospodine Batiću, ponašajte se primereno. Vi ste ministar u Vladi Republike Srbije. Niste poslanik. Niste bili tu kada Vam je gospodin Toma Nikolić govorivši o Vašim ranijim nastupima i rekao da se konačno stavite u ulogu ministra. Molim Vas, juče mi je to smetalo, a i danas mi smeta, da sve vreme dobacujete iz klupe. Koristim svoje ... [[komentar ministra Batića se ne čuje]] Do stupanja na snagu Zakona, kojim će se urediti način ostvarivanja slobode i prava u oblasti javnog informisanja, član 2, utvrđenih Ustavom Republike Srbije, primenjivaće se odredbe Zakona iz člana 1. ovog zakona kojima su ta pitanja uređena. Zapravo, a što juče nisam mogla da kažem, a sada govorim o Zakonu u pojedinostima jer juče nije bilo vremena, svega pet minuta, ovaj zakon zadržava samo one odredbe koje se odnose na upis i registraciju, prestanak javnih glasila kod za to nadležnog ministarstva. Zbog toga smatram da je ovaj zakon trebao da sadrži i odredbu, jer je ovo prelazni zakon, pošto očekujemo da novi donesete, kojim će da se sankcionišu svi oni koji su bili po prethodnom zakonu sankcionisani zbog toga što nisu poštovali nepovredivost ljudskog dostojanstva i pravo na privatni život čoveka. Da se ne mogu objavljivati članci, informacije ili podaci u kojima se vređa čast i ugled lica, ili iznose neistine o njegovom životu. Mi ćemo se opet, dame i gospodo poslanici, naći u situaciji dok taj fantomski novi zakon i ta oblast ne bude uređena da moramo i možemo samo da se pozivamo na Krivični zakon koji je, taj krivični postupak uopšte, pod patronatom Ministarstva pravde. Vidimo kakav nam je ministar, već sutra ćemo videti pod kakvim sudovima i kakvim predsednicima sudova ćemo mi moći da ostvarimo ta svoja prava. Da li je normalno da bilo koji narodni poslanik u ovoj skupštini ne može svoju čast i svoje dostojanstvo zakonom, kojim treba da se uredi ova oblast, da brani, kao što je to bio slučaj sa prethodnim zakonom, ako se objavljuju takve neistine i laži kojih je puna i današnja dnevna štampa, a tiče se toka jučerašnje sednice. Zakon je predviđao, što se briše članom 2. ovog sada zakona, opet govorim o pojedinostima, da taj neko ko objavi bilo kakvu informaciju mora u roku od 24 sata to da dokaže. Mene je zaista čudilo i onda, a čudi me i sada kako se neko usuđuje, mi koji smo poslanici ne možemo za govornicom da govorimo laži, da obmanjujemo javnost, ni sebe ovde, a u Zakonu je striktno stajalo da taj neko za 24 sata mora to da dokaže, a čudim se i tim novinarima i vama svima koji to podržavate, da neko može da objavi gnusne laži o tome da je dr Vojislav Šešelj rekao kako će Crnogorci da nose žute trake, kako je neko zaklao nečiju ženu ili takve gnusne laži, a da za to ne odgovara. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ste jučerašnjim glasanjem da se ovakav zakon ukine napravili veliku grešku, jer je on baš na najbolji način štitio prava, čast i dostojanstvo i nas svih prisutnih i svih građana Srbije. Hvala.
Imali smo primedbu na kršenje Poslovnika. U međuvremenu, konstatovao sam da je narodni poslanik potpuno u pravu. Po članu 137. dužan sam da ovu raspravu prekinem i da pristupimo zaključivanju. (Jedan poslanik se javlja za reč.) Da li je to to ili je nešto drugo? Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, hteo bih da vas podsetim na član 99. Poslovnika Skupštine, gde onog momenta kada poslanik upozori na povredu Poslovnika i ne dobije obrazloženje kojim je zadovoljan, predsednik Skupštine je dužan da stavi na glasanje da li je povređen Poslovnik ili nije. Pošto je u ovom slučaju povređen direktno Poslovnik, decidirano član 137. Poslovnika, bilo bi dobro da to stavimo na glasanje i da izglasamo i da rasprava o pojedinostima može da se vodi samo ukoliko postoje amandmani narodnih poslanika koji se javljaju za reč.
Mislim da nema potrebe da stavljam na glasanje, ako se slažete, nego da konstatujemo da je opravdan prigovor na kršenje Poslovnika. (Poslanici - i članovi i amandmani su u pitanju.) Ništa, onda ću ipak staviti na glasanje. Prihvatam vašu primedbu, ali ćemo na zahtev poslanika staviti na glasanje. Molim vas da utvrdimo prvo kvorum. Imamo kvorum. Molim vas da glasamo. Stavljam na glasanje vaš predlog da se obustavi rasprava, u vezi sa primenom člana 137, da li je Poslovnik povređen. Samo kažem šta je posledica tog glasanja, dakle o čemu glasamo, da bi se znalo ko je za, ko je protiv, ko je uzdržan. Dakle, stavljam predlog gospodina poslanika na glasanje da je prekršen Poslovnik. Konstatujem da je za glasalo 153, protiv 10, uzdržana su dva, nije glasalo 18, a ukupno je prisutno 183 poslanika. Na osnovu ove odluke konstatujem da je Narodna skupština utvrdila da je došlo do povrede Poslovnika i na osnovu te odluke zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma postave svoje kartice u poslaničke jedinice. Imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju u celini. Za 142, protiv 47, uzdržanih nema, nisu glasala tri, ukupno su prisutna 192 narodna poslanika. [[Aplauz.]] Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o javnom informisanju. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU FUNKCIJA I RAZREŠENjU NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA U okviru ove tačke dnevnog reda primili ste sledeće predloge odluka, koje je utvrdio i Narodnoj skupštini podneo Odbor za pravosuđe i uparvu. 1. Predlog odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije, 2. Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika Vrhovnog suda Srbije, 3. Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika sudova, 4. Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika Opštinskog suda u Kragujevcu, 5. Predlog odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama sudova opšte nadležnosti, privrednih sudova i sudiji porotniku Okružnog suda u Beogradu, sa izmenom i dopunom Predloga odluke, 6. Predlog odluke o razrešenju od sudijske dužnosti sudija Opštinskog suda u Nišu i Opštinskog suda u Preševu, 7. Predlog odluke o razrešenju od dužnosti Republičkog javnog tužioca, i 8. Predlog odluke o prestanku funkcije nosilaca javnotužilačke funkcije. Takođe ste primili i obaveštenje Ustavnog suda Srbije o postojanju razloga za prestanak funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije. Predlažem da se o svim predlozima odluka o prestanku funkcija i razrešenju nosilaca pravosudnih funkcija obavi jedinstveni pretres, a da se Narodna skupština o svakom predlogu odluke posebno izjasni. Ako nema drugih predloga, molim narodne poslanike da, radi utvrđivanja kvoruma, ubace svoje kartice u poslaničke jedinice.
Predlažem da se Skupština izjasni o trajanju diskusije, koje bi bilo ograničeno na pet minuta.
Do toga ćemo doći, u svakom slučaju, samo da odlučimo kako ćemo glasati. Dakle, molim vas da utvrdimo kvorum. (Konstatujem da imamo kvorum.) Stavljam na glasanje predlog i molim narodne poslanike da glasaju pritiskom na odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i konstatujem da su za glasala 142 narodna poslanika, protiv tri, uzdržana tri, nisu glasala 32, ukupno prisutno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Saglasno članu 156. Poslovnika, otvaram jedinstveni pretres o predlozima odluka o prestanku funkcija i razrešenju nosilaca pravosudnih funkcija. Saglasno članu 92. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predloženo je već da ograničimo vreme trajanja izlaganja na pet minuta. Da li ima drugih predloga?
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista nema smisla, ako sastavljamo dve tačke dnevnog reda, da ostaje pet minuta za dve tačke dnevnog reda. Prvo, nema smisla da za jednu tačku bude pet minuta, a sada još i dve, pa Vas molim, gospodine predsedniče, ako smo već objedinili raspravu, da to bude do deset minuta, zato što su nevezane potpuno dve tačke dnevnog reda i potpuno su drugačija obrazloženja, objašnjenja. Želimo da upozorimo na povredu zakona i Ustava, potpuno različito u ove dve tačke. Mislim da ćete morati mnogo da nas opominjete. Možda će doći i do konflikata između vas koji vodite sednicu, i imate obavezu da to traje pet minuta, i nas koji za pet minuta ne možemo sve ovo da kažemo, a kakva je to diskusija koju vi prekinete negde na pola? Predlažem deset minuta za objedinjenu raspravu.
Ovo je zapravo argumentacija protiv donošenja odluke o skraćenju, u odnosu na Poslovnikom utvrđenu. Nije novi predlog. Predloženo je skraćenje na pet minuta, Vi ste izneli argument protiv skraćenja.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je skupština Republike Srbije, ovo je časni dom, koji, ako se pojedinci i grupe budu i dalje ovako ponašali, sve više gubi smisao i gubi ugled koji treba da ima. Istina je, narod posmatra, narod rezonuje, narod ceni, narod presuđuje, i presudio je pojedincima, a i grupama, ali oni to nisu razumeli. Ova dva dana, koja smo proveli ovde, slušajući pojedince i grupe, i što smo svojevrsno doživeli, ukazuje upravo suprotno- da treba što manje da se čuju i da je to u njihovom interesu, a u interesu Srpske radikalne BAAS partije i SPS, Slobodan Milošević, bez JUL-a, i u interesu nas, koji imamo dobre namere u ovom časnom domu, predlažem da se diskusija skrati na tri minuta, s obzirom na flagrantne zloupotrebe koje su činili. Ne nameravamo to više da tolerišemo, jer oni i nemaju šta pametno da kažu, pa ponavljamo, u njihovom je interesu da se što manje čuju, a mi moramo čuvati ovu slabašnu opoziciju, jer preti realna opasnost da više niko za njih ne glasa, ako i dočekaju izbore, a preti realna opasnost da i oni koji su im slučajno ili greškom dali poverenje i izabrali ih za narodne poslanike, da im takvo poverenje uskrate, pa da uskoro ovde i nemamo opoziciju. Moraćemo je crtati, ja predlažem da je napravimo od krep papira. Hvala vam.
Za repliku se javio narodni poslanik Branislav Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, mislim da imate i formalnu i moralnu obavezu da narodnog poslanika koji iznosi ovako neprimerene diskvalifikacije, koji je orijentisan u totalno boljševičkom totalitarizmu, da ga naučite da u ovoj skupštini sedi 250 poslanika jednakih prava. Ako želite da izglasate da jedan sekund traje diskusija, jasno mi je, ništa ne valja ovo što sada treba da pričamo, totalno je van Zakona o sudstvu.
Imamo tri predloga, gospodo narodni poslanici. Stavljam prvo na glasanje predlog gospodina Jovanovića, a da bismo glasali, molim vas da utvrdimo kvorum. (Konstatujem da imamo kvorum.) Stavljam na glasanje predlog gospodina Čedomira Jovanovića. Za 135, protiv 11, uzdržanih 6, nije glasalo 26 narodnih poslanika. Konstatujem da smo utvrdili da će se u okviru ove tačke dnevnog reda rasprava odvijati u okviru 5 minuta. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Želi.) Ima reč gospodin Dragor Hiber.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo, Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije uputio je Narodnoj skupštini više predloga za razrešenje, odnosno, za prestanak funkcije sudije, javnog tužioca, zamenika javnog tužioca, kao i jedan broj predloga za prestanak funkcije u sudskoj upravi, prestanak funkcije predsednika suda. Broj je veliki, ali ne treba da zavara ili zbuni. Veliki broj predloga, koji su danas na dnevnom redu Skupštine, stigao je ovoj skupštini pre raspuštanja prethodnog saziva. Naime, uvidom u dokumentaciju stekli smo utisak da je značajan broj profesionalaca - sudija često podnosio zahtev za razrešenje. Ti zahtevi su usvajani, a na njihova mesta su birane nove sudije, po kriterijumima koji su dobro poznati. Predlozi, koje je Odbor za pravosuđe uputio Narodnoj skupštini, mogu se podeliti u tri grupe. Prvu čine predlozi za prestanak sudijske ili tužilačke funkcije zbog odlaska u penziju. Predlozi su prošli potrebnu proceduru pred Vrhovnim sudom Srbije, republičkim javnim tužiocem, odnosno, Ustavnim sudom Srbije. Na Narodnoj skupštini je samo da konstatuje da su ispunjeni uslovi, odnosno, da sudijska ili tužilačka funkcija prestaju. Među ovim predlozima nalazi se i predlog za prestanak funkcije sudija Ustavnog suda Srbije, gospođe Spasenije - Cane Babović i gospodina Tefika Lugićija. Kada odluka o njihovom odlasku u penziju, odnosno, razrešenju zbog odlaska u penziju, bude doneta i stupi na snagu, u Ustavnom sudu Srbije će umesto devet, ustavom predviđenih, ostati samo četiri sudije. Od toga jedan ekonomista, kao predsednik suda, i tri pravnika. Stanje Ustavnog suda je alarmantno. On više neće moći punovažno da odlučuje. Drugu grupu čine predlozi za razrešenje na sopstveni zahtev nosilaca pravosudnih funkcija. Kako je u svim ovim slučajevima prošlo više od dva zakonom predviđena meseca u kome nadležni organi, a na kraju Narodna skupština, treba da se izjasne o zahtevu za razrešenje, na Narodnoj skupštini je samo da konstatuje da je sudijska funkcija prestala i da utvrdi datum kada je istekao taj dvomesečni rok. U okviru ove grupe, predložene su i odluke po zahtevima za razrešenje dosadašnjeg predsednika Vrhovnog suda Srbije, mr Balše Govedarice, i dosadašnjeg Republičkog javnog tužioca Dragiše Krsmanovića. Nešto je od njihovih zahteva različit zahtev za razrešenje gospodina Nikole Popovića, predsednika Opštinskog suda u Kragujevcu, koji zahteva da bude razrešen sa sudsko - upravne funkcije predsednika, ali ne i sa funkcije sudije. U svim ovim slučajevima odluka Narodne skupštine je samo deklarativne prirode. Skupština konstatuje datum prestanka sudijske funkcije. Odbor je jednoglasno predložio da Skupština ovo učini. U toku jučerašnje sednice primili ste, međutim, i dopunu, odnosno ispravku Predloga koji spadaju u ovu grupu. Suština te ispravke je da se sa liste sudija, čije se razrešenje na sopstveni zahtev predlaže, izuzme sudija Prvog opštinskog suda u Beogradu, gospodin Nenad Matović. Predlog je prvobitno učinjen na osnovu dokumentacije kojom je Narodna skupština raspolagala i koja je izgledala potpuna. Pored zahteva gospodina Matovića, tu se nalazio i odgovarajući predlog Vrhovnog suda Srbije. U međuvremenu, sudija Matović se obratio ovom odboru sa tvrdnjom da je blagovremeno, dakle, pre isteka dvomesečnog zakonskog roka, svoj zahtev za razrešenje povukao. Iznosim ove činjenice, jer one pokazuju kako se radi u našem pravosuđu. Sudija Matović je predlog za razrešenje uputio preko Prvog opštinskog suda, Vrhovnom sudu Srbije i Narodnoj skupštini Srbije 18. jula 2000. godine, a predlog je povukao istim putem, pismenim, o čemu su nam predočeni odgovarajući dokazi, 29. avgusta 2000. godine. Uprkos blagovremenog povlačenja, predsednik Prvog opštinskog suda je razrešio sudiju Matovića, prekinuo radni odnos i zaključio mu radnu knjižicu. Sudija Matović je protiv ove odluke poveo postupak pred Drugim opštinskim sudom, ali postupak nije odmakao. Nakon što je Odbor za pravosuđe utvrdio ove činjenice, dobili smo dopis od Vrhovnog suda Srbije, koji se pridružuje predlogu da se uvaži povlačenje zahteva za razrešenje sudije Matovića, odnosno da on ne bude razrešen funkcije. Primer sudije Matovića pokazuje da ima problema u organizaciji rada sudova u Srbiji. Upravo na tome se zasniva treća grupa predloga koje je Odbor za pravosuđe i upravu uputio Narodnoj skupštini. Narodnoj skupštini se predlaže da sa dužnosti u sudskoj upravi, dužnosti predsednika suda, budu razrešeni: predsednik Okružnog suda u Beogradu, gospodin Bogoje Marjanović; predsednik Prvog opštinskog suda u Beogradu, gospodin Radomir Milikić; predsednik Drugog opštinskog suda u Beogradu, gospodin Stojan Nikić; predsednik Trećeg opštinskog suda u Beogradu, gospodin Tomislav Zeković i predsednik Četvrtog opštinskog suda u Beogradu, gospodin Vladimir Ilić. Hteo bih, dame i gospodo, posebno da naglasim da se ni u jednom od ovih slučajeva ne radi o predlogu za razrešenje sa sudijske funkcije. Ako ovaj predlog bude usvojen, gospoda ostaju sudije u sudovima u kojima su izabrani. Radi se samo o razrešenju sa upravno - sudske funkcije predsednika suda. Ovo je bilo neophodno naglasiti iz sledećeg razloga. Ustav i Zakon o sudovima predviđaju stalnost sudijske funkcije. Sudijska funkcija može prestati protiv volje sudije samo iz zakonom utvrđenih razloga i u zakonom predviđenom postupku. Nasuprot tome, funkcija sudijske uprave ne podleže stalnosti. Predsednici sudova se biraju na rok od četiri godine, dakle, sa ograničenim mandatom. Izborom na funkciju predsednika suda i prestankom mandata predsednika suda, uključujući i prestanak pre isteka mandata, ne utiču na sudijsku funkciju i ne vređaju njenu stalnost. Zbog toga je Zakonom o sudovima predviđeno da se na izbor i razrešenje predsednika sudova primenjuju pravila koja važe za izbor sudija, ali samo ako zakon ne propisuje nešto drugo. Zakon propisuje nešto drugo i zbog toga ne stoji zaključak da se postupak [[Poslanici iz klupe: Koji član Zakona?]] Izvinjavam se gospodine predsedniče, ako mogu da nastavim svoj ekspoze. Nisam došao da vodim dijalog. Svako govori onako kako ume. Nastaviću da govorim onako kako su mene učili i kako sam naučio. Naime, Zakon predviđa da se na prestanak funkcije predsednika suda primenjuju pravila o prestanku funkcije, izuzev ako je zakonom drugačije određeno. Već u narednom stavu, tog istog člana, predviđa se posebna mogućnost prestanka funkcije predsednika suda, bez prestanka funkcije sudije, iz razloga koji se tiču rđave organizacije suda. Zakon o sudovima, dakle, predviđa da predsednik suda može biti razrešen na predlog nadležnog skupštinskog tela, a to je Odbor za pravosuđe i upravu, ako postoji odgovornost predsednika za neizvršavanje poslova u sudu, dakle ako sudovi ne postižu zadovoljavajuće rezultate. To je upravo situacija koja je navela Odbor za pravosuđe da uputi predlog kakav je upućen, a bez postupka za razrešenje sa sudijske funkcije. Odbor je konstatovao da je rad sudova koji su u pitanju nezadovoljavajući, nedovoljno efikasan, da se ročišta odlažu i ne održavaju, da postupci traju predugo. Imao je u vidu i ove postupke o razrešenju, o kojima je bilo reči, imao je u vidu i stanje u knjižnom odeljenju Drugog opštinskog suda i knjiženja bez zakona, imao je u vidu i rad Trećeg suda u izvršenju krivičnih sankcija, odnosno rad Četvrtog suda u izvršnom postupku. Odbor je konstatovao da za nedovoljno dobru organizaciju postoji objektivna odgovornost predsednika sudova. Odbor pri tome naglašava da nije utvrđivao postojanje eventualnih zakonskih razloga za razrešenje sa sudijske funkcije. Nema razloga da se ovom prilikom razmatra da li postoji nestručan, nesavestan ili nezakonit rad sudija. Otuda predlog Odbora za razrešenje sa funkcije predsednika sudova ne dira u njihov profesionalni ili lični integritet. U pitanju je objektivna odgovornost za rđav rad, koji najbolje ilustruje primer sudije Matovića, o kome sam govorio. Podnoseći ove predloge Narodnoj skupštini, Odbor za pravosuđe je konstatovao da se našao u teškoj ulozi da predlaže, kao što mu to nalažu zakon, Ustav i Poslovnik, razrešenja sudija, mada se radi o radnom telu zakonodavnog organa Narodne skupštine, kao sistemu koji želi da bude sistem podele vlasti. Zbog toga je Odbor inicirao postupak za donošenje novog zakona o sudovima, po kome će ovakvi postupci biti povereni jednom nezavisnom, stručnom telu, nezavisnom i od zakonodavnih i od izvršnih organa. Hvala.
Reč ima narodni poslanik gospodin Ivković.
Dame i gospodo poslanici, ova tačka dnevnog reda, zajedno sa narednom tačkom dnevnog reda, je finale jedne orkestracije za montirane političke procese. Bilo mi je žao da gledam gospodina Hibera, uglednog profesora Pravnog fakulteta, na kojem i moje dete studira, kako se muči da ne kaže ono što ću ga direktno pitati. Profesore Hiber, pred svim poslanicima i pred javnošću vas pitam da li ovo što vi radite kao predsednik vašeg odbora radite po Zakonu o sudovima ili ne radite? Odgovorite pred svima ovde, da li je po Zakonu o sudovima ili ne? Tvrdim da nije. Vi kao pravosudni odbor imate pravo da pokrenete inicijativu, ali inicijativu ka Vrhovnom sudu Srbije i zna se procedura po Zakonu o sudovima kako se posao radi. Vi ste umesto inicijative prema Vrhovnom sudu Srbije pokrenuli predlog Skupštini da mimo Zakona o sudovima radi totalni politički marketing za dovođenje svojih partijskih sudova. Bilo mi je žao, profesore Hiber, da vas slušam kako sa izvesnim sudijom Matovićem pokušavate da navučete kopču sa nelegalnom zakonskom radnjom koju činite kao profesor Pravnog fakulteta, a bilo mi je žao i zbog toga što kao profesor Pravnog fakulteta, koji imate dužnost da štitite vaše studente i da štitite vaše kolege, ne osetiste potrebu da primetite u javnosti prisutnu pretnju svim vršiocima sudijske funkcije. Ja ću vam pročitati ostavku okružnog javnog tužioca u jednom pasusu, koji kaže - navedene izjave, a to znači izjave članova prelazne Vlade, članove DOS-ovske vlade, od strane lica od kojih javnost sa pravom očekuje da su date na osnovu proverenih činjenica, kolega Hiber, predstavlja objektivno neosnovano omalovažavanje rada jednog tako značajnog državnog pravosudnog organa, ljudi koji u njemu savesno i pod teškim uslovima, i za više nego skromnu platu, obavljaju teške i odgovorne poslove, a posebno javnog tužioca, odnosno direktno podriva poverenje građana u ovaj pravosudni organ. Tome sigurno doprinose i izjave u sredstvima javnog informisanja, kolega Hiber, kojima se i pre podnošenja bilo kakve prijave prejudiciraju pojedini krivični postupci, pa se čak i njihovo trajanje oročava, što je sigurno u protivurečnosti sa neophodnošću da pravosudni organi postupaju isključivo po Krivičnom zakonu i po Zakonu o krivičnom postupku. Od 5. oktobra smo svedoci strahovitih pritisaka na pravosudne organe, paušalnih ocena o tome da sudije ne valjaju, da tužioci ne valjaju, da istražni organi ne valjaju, da niko ne valja, ali će valjati oni novi koje će DOS-ovska vlast u liku novog ministra pravde dovesti da rade taj posao. Kolega Hiber, očekivao sam od vas da ćete za ovom govornicom ustati protiv paušalnih ocena o vašim bivšim studentima i vašim kolegama starijim ili vašoj generaciji, da ćete se založiti za zaista nezavisno sudstvo. Međutim, složićete se sa mnom, u situaciji kada ministri i potpredsednici prelazne vlade iz DOS-ovskih partija, kada čak i predsednik i članovi Vlade ove sadašnje izabrane, dopuštaju sebi da hapse preko novina ljude i da ukinu Zakon o javnom informisanju, a koji je obavezivao na moralnu i materijalnu odgovornost onih koji lažu, vama je sigurno jasno, kao i meni, da od nezavisnog sudstva nema ništa. Idemo u zavisno sudstvo, a sigurno je da idemo u zavisno sudstvo i vašom nezakonitom odlukom da smenjujete ljude, a da im ne pružite šansu što po zakonu imaju da izvestilac po tom pitanju ima pravo da razgovara sa predsednikom okružnog suda i predsednicima opštinskih sudova o tužbama koje se pod tim pokreću i koje su razlog za jednu takvu inicijativu.
Gospodin Hiber se javio. Samo da vas podsetim, za repliku ili imate pravo kao predstavnik predlagača da se još jednom javite u toku pretresa i na kraju, u vremenu trostruko dužem od vremena utvrđenog za narodne poslanike. Dakle, u toku pretresa imate još jednom pravo i na kraju, naravno. Za reč se javio gospodin Nikolić, pa zatim gospodin Čeda Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas bi bilo najčasnije da raspustimo Odbor za pravosuđe i upravu i izaberemo novi, koji će postupati u skladu sa Poslovnikom i zakonima i biti pravo pomoćno telo Narodne skupštine, ako ni zbog čega drugog ono zbog današnjeg dnevnog reda u kome je Odbor poslužio kao pokriće ministru pravde. Ne poznajem predsednike sudova koje predlažete za razrešenje. Nikada nisam imao i nemam nikakav sudski spor o kome bi oni mogli da odlučuju, bogu hvala nemaju ni članovi moje familije, porodice, komšije, prijatelji. Nisam vršio uticaj na bilo koga kako će da vrši svoj posao. Čuo sam samo ime Vladimira Ilića 1996. ili 1997. godine, kada je Srpska radikalna stranka podnela protiv njega krivičnu prijavu kao predsednika Izborne komisije. Protiv njega i tadašnjeg sekretara Opštine Zemun, koja je bila sekretar Izborne komisije. Radilo se o proneveri novca koji je pripao Izbornoj komisiji za sprovođenje izbora. A ime tužilaca Biljane Radovanović, Andrije Milutinovića i istražnog sudije Vojkana Simića u aferi sa Mercedes bencom AG - Štutgart i DD Beograd, u kojoj je država oštećena za nekoliko miliona maraka, o čemu sam podatke dobio kada i ministar Batić i ministar Mihajlović, znači neutralno razmišljam o svemu. Neutralno koliko jedan poslanik može da bude neutralan. Šta ne valja i šta je nezakonito u ovoj odluci ako je Narodna skupština danas donese? Da vas upoznam sa odredbama Zakona o sudovima koje se odnose na ovu tačku dnevnog reda. Zakon je ovde i možemo da ga damo na uvid poslanicima, koji su možda u zabludi da gospodin Hiber govori istinu i nije im dao dovoljno dokaza o tome da govori istinu. Član 17. tačka 2a. - Vrhovni sud utvrđuje postojanje razloga za prestanak sudijske funkcije i razrešenje sudija i o tome obaveštava Narodnu skupštinu. Član 27. - Opštu sednicu Vrhovnog suda sačinjavaju predsednik i sudije suda. Vrhovni sud u opštoj sednici, pod tačkom 2., utvrđuje postojanje razloga za prestanak sudijske funkcije i razrešenje sudija i o tome obaveštava Narodnu skupštinu. Član 29. stav 1. - Odredbe ovog zakona o sudijama odnose se i na predsednika suda, ukoliko zakonom nije drukčije određeno. Nema drugačijih odredaba u Zakonu o predsedniku suda, koje bi derogirale odredbe, pa bi recimo govorile da predsednika suda može da razreši Skupština, na predlog Odbora za pravosuđe i uprave Narodne skupštine. Član 36. - Vrhovni sud neposredno ili preko posrednika odgovarajućeg suda vrši nadzor u sudovima u odnosu na postupanje po predmetima u propisanim rokovima i postupanje po predstavkama i pritužbama, a ne Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine. Kada se u vršenju nadzora iz stava 1. ovog člana utvrdi postojanje činjenica i okolnosti, koji ukazuju na neblagovremeno i nesavesno postupanje sudija odgovarajućeg suda, predsednik Vrhovnog sudapokreće postupak za utvrđivanje odgovornosti sudija. Član 46. - Sudija i sudija porotnik razrešiće se od sudijske dužnosti protiv svoje volje, po tački 1., ako bude osuđen za krivično delo na bezuslovnu kaznu zatvora u trajanju od najmanje šest meseci ili ako bude osuđivan za krivično delo koje je nespojivo sa vršenjem sudijske funkcije, tačka 2., ako se na osnovu nalaza i mišljenja nadležne zdravstvene ustanove utvrdi da je zbog zdravstvenog stanja trajno izgubio radnu sposobnost za obavljanje sudijske funkcije, tačka 3., ako se utvrdi da nestručno i nesavesno obavlja sudijsku funkciju, tačka 4., ako se utvrdi da obavlja funkciju suprotno članu 5. ovog zakona. Član 47. glasi - Odluka o razrešenju dužnosti sudije zbog razloga iz člana 46. stav 3. može se doneti samo ako je prethodno sproveden postupak za utvrđivanje razloga za razrešavanje i ako je u tom postupku sudiji, odnosno sudiji porotniku omogućeno da se izjasni o tome predlogu. Član 48. glasi - Predsednik Vrhovnog suda pokreće postupak za razrešenje sudija. Nadležno telo Narodne skupštine pokreće postupak za razrešenje predsednika Vrhovnog suda. Ovo sam podvukao, gospodine Hiber, da čuju svi poslanici - inicijativu za pokretanje postupka za razrešenje sudije mogu dati predsednik suda, sednica svih sudija za sudije odnosno suda, ministar pravde i nadležno telo Narodne skupštine.
Vreme.
Znači, Vi ste nas ovde obmanuli. Odbor za pravosuđe i upravu mogao je samo da pokrene inicijativu za razrešenje sudije, da tu inicijativu dostavi Vrhovnom sudu Republike Srbije, da on u opštoj sednici zaseda, potvrdi da neko ne može da obavlja funkciju, odnosno funkciju predsednika dotičnog suda i da nas Vrhovni sud o tome obavesti, da Vrhovni sud obavesti Narodnu skupštinu da je doneo odluku, ali nikako bez prisustva sudija o kome se radi. To su načela koja sud primenjuje i kada vrši postupke sa građanima. Inicijativu za pokretanje postupka za razrešenje sudija porotnika može dati i predsednik suda itd. U inicijativi se navode razlozi za pokretanje postupka...
Gospodine Nikoliću, vreme, da li koristite Vaše pravo na vreme?
Inicijativa se, zajedno sa potrebnim podacima, dostavlja Vrhovnom sudu. Vrhovni sud sprovodi postupak, u kome se utvrđuje da li postoje razlozi za razrešenje i o tome obaveštava Narodnu skupštinu u roku od 60 dana od dana kada mu je dostavljena inicijativa za pokretanje postupka za razrešenje. Sada kada sve ovo znamo, pitam Odbor za pravosuđe, da li je dao inicijativu za pokretanje postupka za razrešenje predsednika određenih sudova u Beogradu, da li je tu inicijativu uputio Vrhovnom sudu Srbije, da li je Vrhovni sud Srbije sproveo postupak, utvrdio postojanje razloga za razrešenje predsednika sudova da li su predsednici sudova prisustvovali opštoj sednici Vrhovnog suda, na kojoj je to raspravljano i da li je o tome obaveštenje stiglo u Narodnu skupštinu, odnosno Odboru za pravosuđe i upravu? To je postupak po zakonu i mora da bude sproveden. Ima još nešto. Od svih članova Vlade, samo je ministar pravde imao permanentno posla sa sudovima. Ostali su se u sudovima pojavljivali sporadično, a neki beže od sudskog pozivara kao đavo od krsta. Dakle, ovo su odluke ministra pravde, koji se krije iza Odbora za pravosuđe i upravu. Ministar pravde zna bolje od nas koji postupak je trebalo sprovesti, ali na njemu ne insistira. Sada bi trebalo ljude da degradiramo, a nismo im pružili priliku da se izjasne. Tražite da sudimo, a da ne čujemo drugu stranu, da sudimo bez prava na odbranu. To je kao demokratski. Sada strepe sve sudije koje su sudile u predmetima, u kojima je nekog od stranaka zastupao ministar pravde, Vladan Batić. Posebno, ako je Vladan Batić izgubio parnicu, a kažu da je izgubio skoro sve. Svako od njih pojedinačno ima porodicu, decu, rodbinu, komšije, prijatelje, ugled u društvu. Hajde sada da bacimo svi po jedan kamen. Ali, prvo u usta, da ne izgovori nešto što narod ne sme da čuje. Čemu žurba, koja ne može da opravda kršenje zakona. Znam da se spremate da sudite, pričali ste o desetinama milijardi dolara opljačkanih od države, pričate o Ustavu koga ne moramo uvek da se držimo. Danas vidim da će biti primenjivani samo oni zakoni, koji su vama po volji. Trebaće vam sudije koje će izručivati u Hag. Treba konačno da otmete i "Galeniku" i "Zorka farmu" od građana Srbije, ali nemojte odmah na početku da silujete pravdu. Jadnica, još se nije oporavila od prethodnih vlastodržaca. Nije vam opravdanje krilatica - i oni su to radili. Ako sve bude kao kod njih, vratiće se i oni brzo na političku scenu, a narod je protiv njih, pa makar se zvalii DOS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić, ali prvi se za reč javio, izvinjavam se, pa reč ima kao predsednik poslaničke grupe Čedomir Jovanović, narodni poslanik.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ustavotvorna tradicija Srbije duga je gotovo 200 godina. Gotovo 200 godina u kontinuitetu ova država pokušava da definiše i zaštiti slobodu i prava građanina. Ustav, na koji se danas opozicija poziva u republičkom parlamentu, usvojen je 1990. godine. Opozicija. Citirali ste ovde brojne članove Ustava. Da li da vam verujemo ili ste samo greškom zaboravili da pročitate da sudovi štite slobodu i prava građana, zakonom utvrđena prava i interese pravnih subjekata i obezbeđuju ustavnost i zakonitost u zemlji. To je član 95. Taj član vi niste pročitali. Bavite se zamenom teza. Skupština postoji da bi donosila zakone, a između ostalog da bi vršila imenovanje sudija, a o nepoštovanju Ustava, što je moguće i od strane Skupštine, odlučuje Ustavni sud. Ukoliko opozicija sumnja u dobre namere Demokratske opozicije Srbije, predlagača, Vlade, Odbora za pravosuđe i upravu, imaće priliku da se o tome izjasni na kraju ove rasprave. Mi smo dužni da uvažimo interese građana, potrebe društva i ubrzamo proces definisanja pojedinačne, ne kolektivne odgovornosti, već pojedinačne odgovornosti svakoga ko je u okviru svojih nadležnosti doprineo stanju u kojem se naša zemlja nalazi. Ovde nije reč o razrešenju sudija, radi se u jednom nivou, o konstataciji i spremnosti Skupštine da uvaži zahteve sudija. Radi se o razrešenju sa sudske upravne funkcije predsednika sudova, na koje su se i oni danas koji kritikuju ovde žalili svojevremeno, a sada se žale i kritikuju DOS, i konačno, da potpuno govorimo otvorenim jezikom, radi se o nameri DOS-a da uvede red i zakon u ovo društvo. Mi smo sa tom namerom i izašli pred građane 23. decembra i dobili smo na osnovu izborne volje građana 176 mandata u ovoj skupštini i mi ne bežimo od odgovornosti da Srbiju definišemo i uredimo kroz zakon. Da bi uspeli u tome moramo učiniti ono što danas tražimo od parlamenta da ovde prihvati. Moramo razrešiti sudije koji su bili udarna pesnica vašeg režima u obesmišljavanju svakog pojma pravde i pravednosti. Građani ove zemlje nisu išli pred sudije očekujući da će sudije da ih zaštite, nisu odlazili pred sudove da bi tamo mogli da dobiju zaštitu od vašeg režima, već su išli po kazni. Koliko smo mi lično u tome učestvovali kao akteri, ovoga puta nije tema rasprave. Bitna je naša namera da, kao osobe koje imaju lično iskustvo u vašem pravosuđu, jednom zauvek tome stanu u kraj.
Pravo na repliku. Reč ima gospodin Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Jovanoviću, duboko verujem zbog građana Srbije da je jedno temeljno opredeljenje DOS-a da novim zakonodavnim rešenjima uredi tako živo i stvaranje u našoj Republici da građanima bude bolje. Ja to u interesu građana Srbije želim. Međutim, da bismo vam verovali, moramo prvo da prepoznamo vašu spremnost da poštujete zakon. Da bi verovali nekome ko želi i iskazuje nameru da radi nove zakone, verujući da će ti zakoni biti kako treba, da u njima neće biti diskriminacije, da u njima neće biti događaja iz Uba, Bele Palanke i ostalih mesta gde su radile motke i tojage da bi se uterala vlast na lokalnom nivou, onda moramo da prepoznamo vašu želju i nameru da postojeće zakonodavstvo poštujete. Otud je i problem, problem sa kojim se vi suočavate i koji će podosta građane Srbije naterati da razmišljaju o tome sa kim imaju posla. Neverovatna je vaša spremnost da u okviru postojećih zakona poništavate doneta rešenja koja vam se ne sviđaju, da u okviru postojećeg zakona ne primenjujete procedure. Ja imam pravo na tri minuta, prema tome, gospođo ili gospođice predsedavajuća, ja bih vas zamolio da posle informišete da imam pravo na tri minuta replike. Prema tome, mi smo ovde postavili samo jedno pitanje i pitali smo uglednog profesora Pravnog fakulteta, gospodina Hibera, a pitamo i ministra pravde, očekujemo odgovor - da li je predlog Odbora za pravosuđe po Zakonu o sudovima ili nije? Očekujemo zbog toga što ti predsednici sudova su profesionalci, ljudi koji su radili svoj posao, ljudi koji imaju svoje porodice, svoje prijatelje. Njihovom smenom, ovakvom, ja tvrdim nezakonitom smenom, vi uterujete strah u kosti svim ostalim tužiocima, sudijama, inkvizitorima koje sada ganjate jer vam je to jedina preokupacija i tvrdim da proizvodite totalno zavisno sudstvo.
Reč je zatražio gospodin Batić, niste bili spomenuti gospodine Nikoliću, nisam čula, nemate pravo na repliku. Pomenuta je poslanička grupa gospodina Ivkovića, a za vas nisam čula.
Kako je imao pravo gospodin Ivković? Kako to?
Vaša grupa se nije javila. (Iz sale se čuju dobacivanja: Nema pravo.)
Hoću samo da ukažem na dvoličnost koja se pojavljuje kod predlagača i kod onog ko obrazlaže ovaj predlog. A vi nas upozoravate u idućoj tački dnevnog reda, upozoravate nas, dame i gospodo, da su neke naše odluke iz 2000. godine i iz 1999. godine bile nezakonite i ticale su se razrešenja sudija. U obrazloženju kažete da tada kada smo razrešavali sudije nismo imali odluku opšte sednice Vrhovnog suda i da zbog toga poništavamo te odluke dve godine kasnije. Ja vas sada upozoravam da po ovoj tački dnevnog reda nemate odluku opšte sednice Vrhovnog suda. Govorim isto ono na šta vi nas upozoravate u sledećoj tački, samo ću vam ja kod sledeće tačke dokazati da smo imali sprovedenu proceduru, a vi sada ne možete da dokažete da ste sproveli proceduru. Kakvi ste to ljudi? Ako sudija ne može da bude razrešen bez opšte sednice Vrhovnog suda i ako vi na to ukazujete, kritikujući dosadašnju vlast, kako možete danas da razrešite sudije i predsednike sudova. (Vladan Batić, sa mesta: Šta ti to znači, šta to pričaš o pravu?) Ministre, kako vas nije sramota, bilo bi me sramota, jer vi ministre znate da se ni štrumpfovi ne plaše, a kamoli ja vas.
Reč ima ministar pravde, gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svuda u svetu su sudovi jedan od stubova pravne i demokratske države. Svuda u svetu, gde postoji sistem podele vlasti, sudovi su slobodni i nezavisni. Svuda u demokratskom svetu sudije imaju ogroman ugled i izuzetno visoko mesto u društvu. Takav status sudija i sudova omogućuje da se svuda u demokratskom svetu na optuženičkoj klupi nađu i nosioci najviših državnih funkcija. To su predsednici država, predsednici vlada i ne treba da nabrajamo primere takve prakse, jer su brojni i danas, od Klintona, Kola i svih redom. Dakle, nema privilegije ni za ljude koji su na čelu najvećih država na svetu, jer sudovi su slobodni i nezavisni i terazije pravde su ravne i jednake za sve. Samo je u Srbiji sa prethodnim režimom sudstvo i pravosudni sistem bio srozan ispod najelementarnijeg nivoa. Pojedini nosioci pravosudnih funkcija bili su, nažalost, produžena ruka vlasti i u pravosuđu je carovao princip famozne moralno - političke podobnosti: "kadija te tuži, kadija te sudi". Najbolji primer za to je tekst ostavke Okružnog javnog tužioca u Beogradu, original je malopre držao u ruci i pročitao šef poslaničkog kluba SPS. Kakve veze ima ostavka Okružnog javnog tužioca, koja je prosleđena vršiocu dužnosti Republičkog javnog tužioca, sa šefom poslaničkog kluba SPS-a? Naravno da ima. Dakle, u pravosuđu je do danas poštovano kao Jevanđelje ono poznato Brozovo geslo - zašto se sudije drže zakona kao pijan plota. E, pa mi gospodo želimo da se u ovoj novoj demokratskoj državi, u pravnoj državi Srbiji, sudije upravo drže zakona kao pijan plota. Kakav je odnos bio bivšeg režima prema sudovima i sudijama najbolje svedoči činjenica da su sudije okružnih sudova, koji su odlučivali o slobodi okrivljenih, o životu i smrti, izricali smrtne kazne, imali plate ispod 200 maraka. Kakav je odnos bivše vlasti bio prema sudovima najplastičnije govori činjenica da je Srbija verovatno jedina zemlja u svetu gde Vrhovni sud nije imao svoju zgradu. Može li iko da zamisli u modernom svetu da najviša sudska institucija u jednoj zemlji nema svoju zgradu, nego sudije Vrhovnog suda borave u zgradi u kojoj su sva ministarstva. Niko nema svoj zaseban kabinet. Po dvojica, trojica, četvorica sede u malim kancelarijama. Ako im nekodođe, ona trojica moraju da izađu da bi čovek mogao da obavi razgovor. Bio sam prisutan na mnogo sednica Vrhovnog suda, u drugom stepenu, po žalbi, i ničega nema nažalost. Uđete u jednu sobu, ne zna se gde sedi tužilac, ko je izvestilac, gde je sudsko veće. Katastrofa. Jer, tako je hteo minuli režim. To je bio odnos prema sudovima, prema pravosuđu i nosiocima pravosudnih funkcija. Pomenuto je da se neko ovde iza nečega skriva. Ne. Ne skrivam se ja iza bilo čega. Moja biografija je čista i časna. Zalažem se da se objave svi dosijei da vidimo ima li bilo čega nečasnog u biografijama ljudi koji sada vrše funkciju vlasti. Ja se za to zalažem. Pa neka se vidi, slobodno neka se sve objavi. Dakle, nije bilo nikakvog skrivanja, nego je želja da se odabir nosioca pravosudnih funkcija ne vrši od strane jednog jedinog čoveka, nego da to upravo čini jedan širi krug. Napravićemo mi jedan validan zakon o sudijama, potpuno drugačiji od dosadašnjeg, da se uključi što širi krug kompetentnih u izbor sudija, da ta selekcija bude takva da biramozaista najbolje. Da vrede samo dva kriterijuma: najviša stručnost i visoki moralni kredibilitet. Ja nisam, gospodine Nikoliću, izgubio skoro ni jednu parnicu, nisam mnogo postupaka ni imao, nisam se otimao i nisam bio neko ko je korumpirao sudije, tužioce, istražne sudije, veštake. Bio sam jedan od advokata koji je imao najveći broj uspešno rešenih sporova. To je javna tajna. Tako da sam nekih 17 godina proveo u pravosuđu. Doktor sam prava. I, eto, slučajno sam kompetentan da obavljam funkciju ministra pravde. Što se tiče predloga i konstatacije da je povređen Zakon o sudovima - nije tačno. Bio bi povređen da se predsednici sudova, koji treba da budu razrešeni, a koje je poimenično pomenuo gospodin Hiber, razrešavaju i sa sudijske funkcije. Član 29. Zakona o sudijama, stav 6., lepo kaže da će se isti postupak primeniti i za predsednike sudova kao i za razrešenje sudija, ako zakonom nije drugačije utvrđeno. Ali, stavom 7. istog tog člana je zakonom drugačije utvrđeno za predsednike sudova. Postoji, znate gospodine Nikoliću, to pravnici znaju, vi to ne možete znati, tumačenje pravne norme koje može biti semantičko, etimološko, gramatičko, logičko, dakle postoje razni načini tumačenja pravne norme i ovo je u sferi uređenja upravnih statusa u pravosuđu i zato je to tako moguće. Ne zato što nikada do sada u srpskoj praksi nije slučaj razrešenja predsednika sudova iznošen na sednicu Vrhovnog suda, na opštu sednicu Vrhovnog suda. Dajte mi jedan primer, dajte mi primer da je to učinjeno kada su razrešene sudije, koji su tema sledeće tačke dnevnog reda. Nisu. Dakle, nema povrede zakona o sudijama, a kada se već pominju predsednici tih sudova, jedan od njih je pre neki dan lično potpisao rešenje o ukidanju pritvora Miodragu Zečeviću, za koga saznajemo iz dnevne štampe da je pobegao u inostranstvo, da je viđen negde u Budimpešti kako u nekoj banci pokušava da podigne neke pare. Čije pare? Opljačkane pare građana ove zemlje. Dakle, .... [[žagor]] bio mu je određen pritvor, pa mu je lično predsednik suda potpisao rešenje o ukidanju pritvora, čije se razrešenje traži. Dakle, nadam se da je prošlo vreme kada su se pravdom i pravosuđem bavili laici, da je prošlo vreme kada su bivši grobari gradili pravnu državu. Zato što su je oni gradili, zato je i umrla pravna država u Srbiji. Dakle, moramo se izboriti da pravda zavlada na ovim prostorima. Moramo se izboriti da se ispoštuje ono geslo koje piše ispod Boginje Justicije, sa povezom na očima, sa mačem u jednoj ruci i terazijama u drugoj ruci, a ispod Justicije piše - neka bude pravde pa makar i svet propao.
Dame i gospodo narodni poslanici, prepoznao sam se i po imenu i po funkciji koju sam obavljao u životu.
Da li je to replika gospodine Nikoliću?
Nije gospodin Batić prvi koji me je na to upozoravao sa ove govornice? Ali me je podsetio, Batić, na nešto što sam davno pročitao. Već sam bio zaboravio, a sada mi se vraća u mozak. U antičkoj Grčkoj postojao je običaj bufonija. Hoće da zakolju vola, a da niko ne bude kriv za to. Na Zevsov oltar onda prospu hranu, puste vola, on priđe da jede, zaleti se neko od ..... iz gomile, mačem ga probode, baci mač i pobegne, pojure ga i tobož ne mogu da ga uhvate. Tada pred sud izvedu mač i vola. Volašto je uzimao hranu sa Zevsovog oltara, a mač što je ubio vola. Osude mač, bace ga izvan granica i završili su posao, a onaj koji posle jede vola nigde se nije pojavio. Gospodine Batiću, vi organizujete smenu predsednika sudova. Ja bih sa njom mogao da budem i saglasan. Izvedite je na zakonom predviđen način. Kao što sam glasao, o tome ćemo govoriti u poslednjoj tački dnevnog reda, 1999. i 2000. za razrešenje nekih sudija ali je bilo kompletno obrazloženje i pokazaću vam ta obrazloženja. I, u njima je pisalo da na osnovu dopisa Vrhovnog suda Srbije, Odbor za predstavke i žalbe predlaže Skupštini takvu i takvu odluku, tako bih i danas mogao da prihvatim. Molim vas, narodne poslanike neko može da slaže, ali mi čitamo ono što piše u materijalu. U materijalima koje ste vi danas dostavili ne piše da je Vrhovni sud o ovome rešavao. U materijalu koji su dostavljeni, mislim da je gospodin Nikolić bio predsednik Odbora za pravosuđe..... Ne vi ste Zakonodavnog..... (Glasovi - Leković.) Leković Nebojša, nemojte onda, ne, nije on bio, bili ste u svađi onda, on je predosetio ko će da pobedi. U materijalima piše da Odbor za pravosuđe i upravu predlaže Narodnoj skupštini na osnovu dopisa Vrhovnog suda Srbije. To je za mene bilo nešto o čemu poslanici mogu da odlučuju. Danas materijal nije pogodan da poslanici odlučuju. Možemo da vam verujemo ili da vam ne verujemo, ali ako se zakon odnosi na predsednike sudova i važi kao za sudije, morate da priznate, ako smo ovde postavili predsednike sudova, ako smo mi postavili predsednike sudova, da bismo ih razrešili, dozvolite nam da sprovedemo istu proceduru, kao i kada smo ih postavili. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo, kolege poslanici, reći ću nekoliko reči o ovoj temi u ime Poslaničkog kluba Stranke srpskog jedinstva, jer očigledno je da će ovo biti vrlo često na dnevnom redu ove skupštine, tako da mislim da, ukoliko budemo o svakom pojedinačnom predlogu toliko dugo raspravljali, ova skupština neće ni imati drugog posla. Što se tiče predloga koji se daju Skupštini, mislim da je sasvim opravdano da budu obrazloženi i da budu na zakonu zasnovani. SSJ ima stav koji je ovde potpuno jasan, a to je da je potrebna reforma pravosuđa i da je potrebna rekonstrukcija pravosuđa. Za jednu reformu pravosuđa potrebne su i ustavne promene, koje su izuzetno komplikovane i koje u ovom momentu sigurno nećemo moći da sprovedemo. Međutim, u postupku rekonstrukcije pravosuđa, treba voditi računa o poštovanju svih važećih pravnih normi u postupku razrešenja nosilaca funkcija. Znači, da ispoštujemo Ustav i član 46. i 47. Zakona o sudovima. Posebno treba imati u vidu nasleđe iz prošlosti, tu možemo takođe svi da se složimo bez obzira iz koje smo stranke, jer znamo kakvo je stanje u pravosuđu. Pre svega, iz ekonomskih razloga mnoge sudije su napustile ovu funkciju, mnoge su među advokatima. Mi znamo da u ovoj skupštini imamo veliki broj advokata i pitanje je da li bi se, i pod kojim uslovima, bilo ko od njih vratio na sudijsku funkciju. Znači, vratiti onu ekonomsku sigurnost i ugled sudijama. Da se vratimo u vreme kada smo se sudovima, odnosno sudijama obraćali sa - časni sude. Mislim da je to jedan proces koji je počeo, ali koji će sigurno dugo trajati. Pri tome treba posebno voditi računa o postupku imenovanja novih kadrova na funkcije. U ovom momentu to će biti rukovodeće funkcije u pravosuđu, znači, funkcije predsednika sudova i tužilaca. Imamo situaciju da već pri pomenu da su određene ličnosti kandidati, posebno u unutrašnjosti, a vi verovatno ovde u Beogradu znate situaciju, da se ti ljudi već ponašaju na neki način neprimereno, kao da su im ti sudovi dati u privatno vlasništvo. Već se preti ostalim kolegama itd. Mislim da, posebno u ovoj oblasti, toga ne bi trebalo da bude i da bi moralo da se radi po onim kriterijumima, koji štite pre svega dostojanstvo ove struke i ugled institucije. Da bi se to ostvarilo, SSJ ima jedan sasvim jasan predlog, da se svi oni koji su kandidati za ove funkcije o kojima je reč, funkcije predsednika sudova i tužilaca, biraju putem konkursa. Na tim konkursima prvo su i oni sami bili dužni da o sebi daju tačne podatke, jer za to postoji odgovornost, ukoliko ne daju tačne podatke iz svoje biografije, pa i one o političkom angažovanju i rukovodećim funkcijama u strankama, i sve ono ostalo koje važi kao kriterijum za izbore. Posebno, da bi se svi ti kriterijumi zadovoljili, potrebno je uzeti u obzir mišljenje kolektiva, jer ipak su to kolektivi koji okupljaju kolege, gde se tačno zna ko je koliko stručan i kvalitetan, pa bi to mišljenje bilo jedno od onih koje bi bilo presudno pri donošenju odluka o ovim funkcijama. Zatim, mišljenje Advokatske komore, koja takođe nije za potcenjivanje, koja ima sigurno svoje iskristalisane stavove o ovim kadrovima, zatim mišljenje Udruženja pravnika Srbije, Odbora za pravosuđe, i na kraju, mislim, kao najmanje važno, treba da se pojavi mišljenje političkih grupacija, koje se trenutno nalaze na vlasti, bilo na kom nivou, posebno ne na lokalnom nivou, jer tamo ima mnogo ličnog, tako da se ceo ovaj postupak dovodi u pitanje ukoliko se to ne uradi na ovaj način. Naša stranka smatra, takođe, da bi se na ovaj način oslobodili uticaja lokalnih i drugih moćnika, jer imamo već prilike da se ljudi koji sebe vide na takvim pozicijama, koji sebe smatraju moćnicima na republičkom, okružnom ili opštinskom nivou, već pokušavaju pozivima telefonom i na drugi način da utiču na rad sudova i sudija, a posebno da utiču na kadrovska rešenja koja slede. Ono pravosuđe o kome je govoreno pre mene, odnosno koje je koncepcijski Vlada želi da ova država podari....
Vreme, molim Vas.
Ja se, predsedniče, izvinjavam, pošto neće drugih diskutanata biti iz naše Poslaničke grupe. Znači, mi želimo da se konstituiše pravosuđe koje će nadživeti trenutne političke promene i trenutne političke procese, znači, koje će vratiti ugled i čast pre svega pravnoj struci. Zbog toga smatramo da još jednom treba ozbiljno preispitati ove predloge i ukoliko procedura nije ispoštovana, to stručno konstatovati, a da to ne bude predmet političkih diskusija, i ukoliko je struka povređena, odnosno procedura nije sprovedena kako treba, ne bi ništa smetalo da se to ispoštuje i da se uradi na ovaj način. SSJ nije imala svoje favorite ni među prethodnim rukovodećim ljudima u pravosuđu, niti želi da favorizuje nove pojedince. Naši favoriti su oni ljudi koji bi bili izabrani po ovoj proceduri o kojoj sam govorio, a to je da bude javni konkurs, da se prikupi mišljenje kolektiva i ostalih kompetentnih institucija. Na taj način bi se, pri funkcionisanju ove države, ostvarili oni ciljevi kao što je borba protiv kriminala, lična i imovinska sigurnost i vraćanje poverenja u pravosudne organe. Ja se zahvaljujem. (Poslanik iz sale: Nema kvoruma u sali.)
Utvrdićemo kvorum. Ja vas molim da utvrdimo kvorum. (Poslanik iz sale: Kako možete samo na dobacivanje poslanika da utvrđujete kvorum? Poslanik Vam dobaci i Vi utvrđujete kvorum.) Nemojte tako diskutovati, izvolite za govornicu. Dužan sam kad nema kvoruma da prekinem sednicu. Imamo primedbu da nema kvoruma. Ne mogu ja dovoditi u red narodne poslanike. Ipak, dužan sam da prekinem sednicu kad nema kvoruma, a dužnost je poslanika da sede u sali. (LEILA RUŽDIĆ-TRIFUNOVIĆ, sa mesta: - Za utvrđivanje odlučivanja je potreban kvorum.) To kad budemo napisali novi Poslovnik. U postojećem ne piše tako. Možemo ga mi tumačiti kako hoćemo. Molim da pozovete narodne poslanike da uđu u salu, da obezbedimo kvorum i da nastavimo sa radom. (Narodni poslanik se javlja za reč.) Da li se javljate povodom kršenja Poslovnika?
Radi se o kršenju Poslovnika. Članovi Srpske radikalne stranke sede ovde, a ne ubacuju kartice. Upravo oni postavljaju pitanje kvoruma.
Gospodine, ne dobacujte. Molim vas da pristupimo utvrđivanju kvoruma. Molim vas da ubacite vaše kartice. Molim poslanike Srpske radikalne stranke da ubace kartice, da ne bismo morali da idemo na ručno prebrojavanje. Konstatujem da možemo da nastavimo sa radom. (GORDANA POP - LAZIĆ sa mesta: Parlamentarna većina treba da čini kvorum.) Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, jednom za svagda da utvrdimo jedno pravilo ponašanja ovde, u skladu sa članom 117. Poslovnika, koji govori o tome kako poslanik mora da se identifikuje kad se nalazi u sali i na koji način se to radi. Pročitaću vam član 117. stav 1., da jednom razjasnimo da ako sedimo u sali, da li smo dužni da držimo identifikacione kartice u poslaničkim jedinicama ili nismo. Pročitaću član 117. stav 1, koji kaže: "Narodni poslanici dužni su da koriste isključivo svoje identifikacione kartice, kao i da se identifikuju pri ulasku u salu ubacivanjem kartice u svoju poslaničku jedinicu, odnosno da se odjave prilikom napuštanja sale." To znači, ako sedimo u sali, ako smo prisutni, dužni smo da ubacimo svoju karticu u identifikacionu jedinicu.
Vi ste potpuno u pravu. (Narodni poslanik Stevo Dragišić traži reč.) Gospodine poslaniče, ako ste tražili odgovor, ja Vas molim onda i da ga saslušate. Gospodine poslaniče, nisam Vam dao reč. Dozvolite da završimo prethodno. Vaše izlaganje je zapravo konstatacija. Niste prigovorili kršenju Poslovnika od strane onoga ko vodi sednicu, već upozorili na obaveze poslanika šta treba da čine. O tome smo već u više navrata govorili. Vi ste potpuno u pravu. Poslovnikom nemamo sankcionisano šta ukoliko to neki narodni poslanik ne učini. Zbog toga se i obraćam češće poslanicima SRS-a, da ubace identifikacione kartice kao i svi ostali kada su u sali, da ne bismo morali da idemo na prebrojavanje od strane službe. Izvolite.
Povreda Poslovnika se odnosi takođe na član 117. stav 2, koji glasi: "Za narodnog poslanika koji koristi identifikacionu karticu drugog narodnog poslanika, odnosno na drugi način zloupotrebljava elektronski sistem za glasanje, predsednik Narodne skupštine predlaže meru udaljenja sa sednice, a glasanje kojim je izvršena zloupotreba biće poništeno." Mi smo juče ustanovili, prilikom utvrđivanja kvoruma, nekoliko puta,da ste vi koristili kartice poslanika koji su odsutni, da biste obezbedili 126 poslanika u sali. Dakle, sad ja vama nešto da kažem, pošto od vas 176 ovde ima preko stotinu koji su prvi put ušli u Narodnu skupštinu. Vi ste vlast, a mi smo opozicija. Vaša je dužnost da obezbedite kvorum za normalno funkcionisanje Skupštine. Ako vi ne možete da obezbedite kvorum samostalno, opozicija može, iz razloga opstrukcije ili iz nekih drugih političkih razloga, da napusti sednicu, da vam obori kvorum i da ne prođu zakoni koje je predložila Vlada koju vi podržavate. Opozicija ima pravo da se služi svim sredstvima da dokaže nesposobnost vlasti. Mi upravo time što izvadimo kartice iz identifikacionih jedinica dokazujemo da ste nesposobni da održite disciplinu u vašoj poslaničkoj grupi. U jednom trenutku preko 100 vaših poslanika nije bilo prisutno u sali. Juče, da su poslanici SPS-a imali malo više pronicljivosti, da su napustili salu ili odbili da glasaju bilo kako, umesto što su glasali protiv, ne bi vam prošao jedan zakon. Ne bi prošao, jer niste imali 126 poslanika u sali. Ne biste imali kvorum za odlučivanje. To je njihova greška, kao opozicionih stranaka. Prema tome, ako hoćete da idemo i da teramo mak na konac, onda ćemo organizovati čuvare da gledamo koliko ima identifikacionih kartica koje su ostavili vaši poslanici kad su izašli iz sale i koje još uvek važe prilikom utvrđivanja kvoruma. Prema tome, nemojte nas optuživati za opstrukciju. Mi smo opozicija i mi imamo to pravo. Ali, vi ste vlast i ne smete da zloupotrebljavate Poslovnik, posebno zbog toga što je predviđena i sankcija.
Gospodine Dragišiću, zapravo niste imali primedbu na kršenje Poslovnika. Molim vas da se javite za reč ako imate šta da kažete, ako ne, da se ne javljate sa mesta. Kada uočite kršenje Poslovnika, vi naravno morate sačekati da vam dam reč i da raspravimo prethodno pitanje. Vi, gospodine Dragišiću, kao i svaki narodni poslanik kad uoči kršenje Poslovnika, dužni ste, ako želite, da na to skrenete pažnju. Ja ću po Poslovniku postupiti. Naravno da ne mogu postupiti po primedbi koja se odnosi na juče i pri tome nije identifikovan onaj koji je prekršio Poslovnik. Da raspravimo i sledeće pitanje. Dok su narodni poslanici prisutni u sali oni su obavezni, po Poslovniku, da se evidentiraju ubacivanjem svoje identifikacione kartice. Ukoliko, što je naravno pravo opozicionih poslanika, ne žele da čine kvorum mogu da izađu iz sale, da ponesu svoje kartice i da provere da li u sali ostaje dovoljno za odlučivanje ili ne, ali ne mogu sedeti u sali i ne ubaciti karticu. Nadam se da smo time ovo pitanje raspravili. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče, povređen je član 118. koji kaže: "Narodni poslanici su dužni da identifikacione kartice nose sa sobom pri izlasku iz sale Narodne skupštine", što ovde nije slučaj. "Ako narodni poslanik napusti salu Narodne skupštine i ostavi u poslaničkoj jedinici odnosno pored nje svoju identifikacionu karticu, Služba Narodne skupštine odmah će tu karticu dostaviti sekretaru Narodne skupštine. Kartica će biti vraćena narodnom poslaniku po ulasku u salu." Molim vas da se ne bavimo manipulacijama. Sve vreme sedim u sali od početka, kako juče tako i danas, poslanici Srpske radikalne stranke revnosno ubacuju svoje identifikacione kartice, a onda kada izlaze iz sale stavljaju je u džep, u tašnu, vraćaju se ponovo. Nema vam sekretara, nema Službe da prođe i vidi koliko DOS-ovih kartica se zloupotrebljava. Molim vas, stavite da je Poslovnik prekršen, a Službu uredite da radi svoj posao.
Naravno, sekretar sa svog mesta, a pogotovo kada nije na svom mestu drugim poslom, ne može da vidi, pa ako imate konkretan slučaj vi recite i biće postupljeno po Poslovniku. Nadam se da možemo da nastavimo sa radom. Sledeći prijavljeni govornik je narodni poslanik Petar Jojić, a posle njega narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Skupština Srbije nema tu nadležnost da može da stavi van snage ovakve odluke koje se predlažu, jer se radi o pojedinačnom pravnom aktu, a ne o opštem pravnom aktu. Po Ustavu Republike Srbije Skupština Srbije nema ta ovlašćenja, dakle, ne radi se o opštem aktu, nego se radi o pojedinačnom pravnom aktu. Ono što me posebno zabrinjava to je da predlagač nije naveo ustavni osnov. U svim tačkama jučerašnjeg dnevnog reda, kod predloga zakona i drugih akata, na njima stoji ustavni osnov, međutim, kada je u pitanju razrešenje sudija i tužilaca i ukidanje ovih odluka nema ni reči o ustavnom osnovu. Moram priznati, i nažalost da vam kažem, da se ovde ne poštuje ni Ustav, niti se poštuje Zakon o sudovima. Zakon o sudovima predviđa u kojim slučajevima i na koji način postoji postupak da bude razrešen sudija ili starešina pravosudnog organa. Nije mi jasno zašto nema dokaza o tome, da predlagač ponudi Skupštini i narodnim poslanicima dokaze o tome kako je utvrdio kakvo je stanje u opštinskom sudu Prvom, Drugom, Trećem i Četvrtom, a da Peti sud ne uključuje? Da li zbog toga što je gospodin Prelević poreklom iz tog suda? Ja imam pravo da sumnjam da je to jedini i odlučujući razlog. Tražim kao narodni poslanik da mi se pruže dokazi o tome u čemu se sastoji nemarnost, aljkavost, nezakonito ponašanje ili postupanje, rđavo, kako se u predlogu kaže, o delovanju i funkcionisanju Prvog opštinskog suda, na čijem čelu je gospodin Radomir Milikić. Nije mi jasno na osnovu čega ste utvrdili, gospodo iz Odbora za pravosuđe, kako ste došli do tog stanovišta i zaključka da je Stojan Nikić loše vodio Drugi opštinski sud. Nije mi jasno kako ste mogli da utvrdite i da izmislite običnu priču za Tomislava Zekovića, koji je prošle godine takoreći postavljen na dužnost predsednika Trećeg opštinskog suda. Kako možete da gledate narodu u oči, gospodo iz Odbora za pravosuđe, kako možete gledati sutra u oči pravnicima, profesorima prava, sudijama, nije mi jasno. Ako bi se pristupilo razrešenju određenog sudije ili predsednika suda moraju se Skupštini i narodnim poslanicima, kao legalnom i zakonitom organu, pružiti dokazi sledeći: Prvo, koliko taj sud ima sudija. Drugo, koji od sudija radi. Treće, koliko ima zavedenih predmeta krivičnih, parničnih i vanparničnih. Koliko ima rešenih predmeta krivičnih, parničnih i vanparničnih, a koliko ima nerešenih krivičnih, parničnih i vanparničnih, koliko nerešenih u žalbenom postupku pred drugostepenim sudom. Nemate ni jednu činjenicu, nemate dakle apsolutno gospodo iz Odbora za pravosuđe ni jedan dokaz. Ova odluka je za mene sramna. Na žalost, moram reći jer sam pravnik dugo godina, radio sam u republičkom ministarstvu i gospodin Batić priča priče, palikuća koji dođe da ispriča na onoj televiziji i nema televizije gde nećete videti Batića u poslednje vreme da preti sudijama i tužiocima da će sve da ih počisti. Da otvorite pivsku flašu videćete gospodina Batića kako na televiziji uveče preti sudijama kako će biti svi razrešeni. Neka se razreše oni koji nisu radili u skladu sa Ustavom i zakonom. Ja sam imao primedbe na rad pojedinih sudova, ali to mora da se utvrdi i da se kaže da taj i taj sudija ima loše rezultate rada, mnogo je predmeta koji se dugo vode, mnogo je nerešenih parnica, parnice traju deset, petnaest ili dvadeset godina. I zbog toga zaključio sam da se radi o razrešenju ove četvorice predsednika sudova iz političkih razloga, jer mi nije jasno kako to da Peti opštinski sud bolje radi nego ova tri. Ja sam zaključio, iz izlaganja prethodnika iz DOS-a, da je u pitanju obračun i, na kraju da kažem, zabrinjava me činjenica da vam 28 sudija, dame i gospodo narodni poslanici, beži iz suda iz straha, 10 javnih tužilaca. To se nije dosad dogodilo. Da sam bio u pravu, da je ovo hajka na naše sudstvo, govori i činjenica da je bivši razrešeni sudija Miroslav Todorović, baš iz DOS-a, pre neki dan dao izjavu za list "Javnost" i "Blic" i rekao sledeće: - "Opet prave spiskove podobnih i nepodobnih". Todorović ne krije da ni malo nije zadovoljan prvim potezima nove vlasti za koju je, kako kaže, mnogo učinio, nekoliko puta rizikovao je i svoj život. Okrenuo vam je leđa, jer je video da se radi naopako i gore nego što je bilo. Takvo vam je stanje u pravosuđu, dame i gospodo, da preti opasnost da će pravosuđe da padne. Pravna država je prva žrtva vaša i pravosuđe.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a posle nje narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Vlade u izbeglištvu, dozvolite da vam se obratim po ovoj tački dnevnog reda. Kao što ste primetili, ja bez vašeg programa ne izlazim za ovu govornicu. Samo hoću da dokažem da vi stalno lažete i da svoja obećanja ne izvršavate. U predizbornoj kampanji kažete - kandidati za sudije i predsednike sudova utvrđivaće visoki sudski savet, koji će 2/3 činiti sudije najvišeg suda i istaknuti profesori prava, a 1/3 predstavnici Skupštine. Bez saglasnosti visokog sudskog saveta ni jedan sudija neće moći da bude razrešen dužnosti. Zašto ne sačekaste da uradite to tako kako ste naumili? Zašto radite po istom starom principu koji vam ne odgovara. Ali, vezano za ovu tačku dnevnog reda, moram odmah da vam kažem da nemam ništa protiv smene bilo kog sudije, bilo kog predsednika suda, ako se dokaže da ima zakonskih razloga za to. Ali, Zakon o sudovima u članu 17. predviđa, da je Vrhovni sud nadležan da utvrđuje razloge za prestanak sudijske funkcije i razrešenje sudija i o tome obaveštava Narodnu skupštinu, i to odluku mora da donese na opštoj sednici. U obrazloženju ovog predloga stoji, da je Odbor za pravosuđe, čiji je predsednik prof. dr Dragor Hiber, ocenio da su za rđavo stanje u pravnom sistemu i pravosuđu objektivno odgovorni predsednici sudova, pa je u skladu sa svojom nadležnošću iz člana 40. Zakona o sudovima, pokrenuo inicijativu za njihovo razrešenje. Te inicijative je uputio na pogrešnu adresu, nama ovde u Skupštini, a ne Vrhovnom sudu. Gospodine Hiber, molim Vas, od Vas se očekuje da poznajete zakon, a što ga ne poznajete, ovaj konkretan zakon o sudovima, bar da se njime koristite. Predsednik Vrhovnog suda pokreće dalje posupak za razrešenje, a inicijativu za pokretanje postupka za razrešenje sudija mogu dati predsednik suda, neposredno višeg suda, ministar pravde i nadležno telo u Narodnoj skupštini, dakle Odbor za pravosuđe. To sve, da bi razjasnili kome ste trebali tu inicijativu da podnesete. Inicijativa se, između ostalog, dostavlja zajedno sa potrebnim podacima i dokazima Vrhovnom sudu, koji sprovodi postupak, u kome se utvrđuje da li postoje razlozi za razrešenje i o tome obaveštava Narodnu skupštinu u roku od 60 dana od dana kada mu je dostavljena inicijativa. Hoću da kažem da je ova skupština počela da radi po sistemu kriznih štabova ili u skladu sa onim starim, slažem se, evo odsutni ministar upravo ulazi, kadija te tuži, kadija ti sudi. Zalažete se verbalno, ali samo verbalno, za zakonitost, a radite sve na svoj način, koji naravno ne podrazumeva poštovanje zakona. Spominjete nam ovde v.d. predsednika Vrhovnog suda. Ko je taj čovek? Ko ga je imenovao? Vi ste, gospodine Batiću, za ovom govornicom to izgovorili, a Čeda ili Geda, evo reče ne zna ko je taj čovek. Tužioca, oprostite. Sudovi su nam neažurni. To je svim građanima jasno. Svi koji su imali bilo kakav postupak pred sudom ne mogu da se pohvale da su ga brzo završili. Neefikasni su i to građani znaju. Sudeći po vašem ponašanju, imaćemo i dalje, kao što smo imali, a to je nesumnjivo, sudije koje su nedostojne te funkcije. Jasno je da nam je potreban ovaj zakon o sudovima, koji će nam omogućiti da brzo i efikasno dođemo do željene pravde pred sudovima, ali prvo mi ovde u Skupštini moramo poštovati zakon i zakonsku proceduru. Mi poslanici Srpske radikalne stranke nismo protiv razrešenja ovih sudija, ali smo uvek za poštovanje zakona i nakon utvrđivanja pojedinačne odgovornosti, jer samo to vodi uspostavljanju pravne države. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a posle njega narodni poslanik Žarko Obradović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je Predlog odluke o stavljanju van snage odluka o razrešenjima sudija. Kao poslanik SRS-a, smatram da je tema veoma ozbiljna i ne treba biti veoma pametan da bi se zaključilo stanje u pravosuđu... (Predsednik: Gospodine poslaniče, promašili ste tačku dnevnog reda.) ... da bi se zaključilo da je stanje u pravosuđu katastrofalno i da su preko potrebne reforme pravosudnog sistema. Meni je veoma sporno jedno, a to je da ova Narodna skupština je već jednu odluku te vrste donela, a sada ova skupština u ovom sazivu želi da poništi ovu odluku, koja je ista institucija već ranije donela. Naravoučenije iz svega ovoga, eto posla za Ustavni sud.
Gospodine poslaniče, mi smo na šestoj tački, a ne na sedmoj.
Ja govorim o pravosuđu, pretpostavljam da se o tome radi.
O situaciji o pravosuđu? Ne, radi se o konkretnom aktu.
Budite malo strpljivi pa ćete da čujete. Poslanici DOS-a, isto kao i njihova politička opcija navikli su da zauzimaju sve na juriš, zadovoljeni svojim još sveže revolucionarnim zanosom. Mnogo me podsećaju na mlade Skojevce. Ja sam u prethodnom izlaganju sa ove govornice rekao da me ličnost Zorana Đinđića ne uverava da će Vlada, sa njim na čelu, biti uspešna. Naveo sam i razloge koji potkrepljuju moje mišljenje o njemu. Sada slično mislim o ministru pravde, gospodinu Vladanu Batiću, a nadam se da je to na dnevnom redu, samo malo strpljenja treba. Iz ovog predloga se krije njegov lik i delo. Pretpostavljam, kao narodni poslanik, imam pravo da sumnjam. Vladavina pravde, morala, časti i poštenja, trebalo bi da caruje po našim sudovima, a ličnost ministra pravde trebalo bi da oličava sve ove nabrojane osobine, a da u tome nema ničeg lošeg, jel, tako? Ako ministar pravde uleti u "Galeniku" sa oružanom bandom, sa dugim cevima, onda je moj zaključak takav da od reformi pravosuđa neće biti ništa, kao narodni poslanik imam pravo da sumnjam. Kao i po vašim elementarnim, demokratskim principima i normama. Sudstvo, po mišljenju i programu nas srpskih radikala, mora da bude depolitizovano, bez ikakvog upliva politike, bez emocija i da bude zasnovano na Ustavu i zakonima ove zemlje. Sada mi se čini da je u toku čistka po sudovima, a pretpostavljam predsedniče da je i to tema.
Ne bih baš rekao.
Kao što su komunisti radili nekada, ne može niko sudija biti ukoliko nije moralno podoban, pa ako je još uz to nesposoban i slepo poslušan, eto ideala. Niko te sudije, osim Vladana Batića, pretpostavljam, ne poznaje. Možemo kao narodni poslanici posumnjati, a na to imamo pravo, da tu ima ličnih interesa, sa namirivanjima zaostalih dugova u vidu izgubljenih sudskih procesa. Vi, gospodine ministre pravde, rekoste da imate visok procenat dobijenih parnica, a da ste veoma malo slučajeva na sudu imali, pa mali broj tih slučajeva umnogome povećava procenat, jer Vaš procenat, kako Vi kažete, je veliki. Ja nemam ništa protiv. Kvalitet jednog sudije je merljiv u kontekstu njegove uspešnosti u donošenju presuda, u broju poništenih presuda od viših sudova, a isto tako da nema nerešenih sporova, čak nekih i više od 18 godina. Ne bi trebalo da se politika uvlači u pravosudni sistem.
Vreme.
Bila su neka vremena kada smo se uverili da to nikako nije dobro i nije na korist. Kako koja politička opcija pobedi, postavlja svoje moralno podobne sudije na uštrb kvaliteta mnogih časnih i poštenih ljudi koji časno obavljaju svoju dužnost, a nisu članovi ni jedne političke stranke. Na kraju, želim da se obratim kolegi narodnom poslaniku iz DOS-a koji je, pre par govornika ovde, po svojim kriterijumima odlučivao ko je pametan a ko nije: "Lako je naučiti životinje, lako je naučiti prostake, ali je teško, izuzetno teško naučiti onoga ko je i sam nenaučen postao učitelj drugima".
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, a posle njega narodni poslanik Rodoljub Šabić.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege poslanici i članovi Vlade, mandatar srpske vlade je u svom ekspozeu pomenuo kako je jedan od ciljeva na kojima će Vlada raditi da se stvori nezavisno sudstvo. Doduše, on je to pomenuo u kontekstu sa nezavisnim medijima. Sudeći po načinu kakva je poslanička većina u Skupštini i Vlada je krenula u realizaciju ovog cilja pa mogu reći da se stvara politički kontrolisano pravosuđe zavisno od izvršne vlasti i njenih zahteva. To potvrđuje i način razrešavanja predsednika nekoliko sudova i naravno, ono što se moglo čuti, od strane i o odnosu predstavnika izvršne vlasti prema pravosuđu i prema pravosnažnim sudskim odlukama. Zašto ovo kažem? Na Odboru za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije predstavnici SPS-a su glasali protiv inicijative i odluke o razrešenju dužnosti predsednika sudova Okružnog, Prvog, Trećeg i Četvrtog i razlozi za takav naš stav sadržani su u obrazloženju odluke Odbora sa kojom se mi nismo složili. Naime, za razloge razrešenja predsednika sudova pozivam sa na Zakon o sudovima, čl. 29. st. 4., i njihovu odgovornost za ažuran, efikasan i pravi rad suda, gde je stanje u pravnom sistemu i pravosuđu Odbor ocenio rđavim, a predsednike sudova za takvo stanje objektivno odgovornim. Dakle, Skupštini je dat predlog za smenu ljudi na osnovu krajnje proizvoljne ocene o utvrđenom stanju u pravnom sistemu, u pravosuđu, oceni koja ničim nije dokumentovana. Skupštini i do danas nije dostavljen ni jedan dokaz, dokument ili saopšten podatak kojim bi se potkrepila ocena o rđavom stanju u pravnom sistemu pravosuđa. Naime, istim članom 29., u poslednjem stavu, utvrđeno je da se predsednik suda može razrešiti ako se utvrdi odgovornost predsednika za neizvršavanje poslova suda. Potrebno je da se utvrdi odgovornost predsednika suda, što je Odbor kroz ovu proizvoljnu ocenu, kao objektivne odgovornosti, i učinio. Odboru, a ni Skupštini nije dostavljen ni jedan kvalitativan niti kvantitativan podatak kojim bi se dokazala ili utvrdila odgovornost predsednika sudova. Nismo mogli čuti, na primer, koliko je u pomenutim sudovima prijavljenih i urađenih predmeta, niti smo mogli čuti koliko je ukinutih i preinačenih presuda od onih koje su upućene višem sudu. To bi bila mera za ocenu kvaliteta rada predsednika sudova i element za utvrđivanje njihove odgovornosti. Mi smo čuli od ministra Batića jednu ocenu, kada smo razgovarali o Predlogu zakona o amnestiji, da cilj Vlade i Ministarstva nije da se meša u rad pravosudnih organa. Pre nekoliko dana se u štampi mogla pročitati njegova izjava, gde kaže da mi, tj. DOS do sada nismo imali kontrolu nad pravosuđem i policijom. Mišljenja smo da ovakav način razrešenja predsednika sudova potvrđuje njegove reči. Njegove reči ili odnos prema pravosuđu i pravnom sistemu potvrđuje i ocena koju je gospodin Batić dao o jednoj pravosnažnoj odluci Okružnog suda u Beogradu i naime povodom odluke Okružnog suda u Beogradu, kojom je, kao što znate, da ne ponavljam, 14 vodećih ličnosti zapadnih zemalja osuđeno na 20 godina robije zbog zločina za vreme napada NATO-a, a ministar pravde je rekao i sada ću vam to citirati: "Predložićemo reviziju jedne sudske odluke, a konačna odluka zavisi samo od Vlade". Radilo se o jednoj sudskoj farsi sa kojom dalje ne možemo da idemo, ovim se ne samo nenadležni organ bavi ovom presudom, već se uvodi i novi sudski organ, očigledno najvažniji, misli se na Vladu Republike Srbije i daje se ocena o sudskoj presudi na koju ministar nije imao pravo. Kao ministar pravde, on ne može da komentariše sudske odluke, niti da išta kaže o sudskom predmetu. Samo javni tužilac, okrivljeni i branilac stranke u postupku mogu da govore o kompetentnoj sudskoj odluci. Dakle, samo viši sud i tom odboru može razmatrati, komentarisati sudski predmet i to u okviru žalbenih navoda. Ministar treba da ostane pri svom ranijem stavu. Sudska odluka se mora poštovati, ma kako se ona dopadala ili ne. Ova izjava ministra pravde o jednoj sudskoj odluci pokazuje šta ministar misli o pravosuđu, pa i ne čudi što se predsednici ovih nekoliko sudova smenjuju na nezakonit način i da se naravno ljudi hapse po konstrukciji koja je napravljena za hapšenje direktora Dragoljuba Milanovića, direktora RTS-a.
Reč ima narodni poslanik Rodoljub Šabić, a posle njega narodni poslanik Nebojša Leković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, evo već prilično dugo gospoda i dame iz SRS i SPS-a pokušavaju .... da ovo predstave kao usvajanje jedne nezakonite odluke. Naravno, to jeste njihovo pravo, ukoliko se koriste dokumentcijom koja nije prihvatljiva i argumentima, a to se sastoji u tome da se van konteksta citiraju i tumače pojedine odredbe zakona. Ne verujem da su uspeli da ubede ovde bilo koga, ne verujem da su uspeli da ubede javnost. Uspeli su da nas ubede u to da je reč o jednom prilično konfuznom tekstu... (Tomislav Nikolić, sa mesta: Šta je tema, radikali?) Ne, gospodine Nikoliću, govorim o temi, o čemu ste vi govorili? Uspeli ste da nas ubedite u to da je reč o jednom konfuznom tekstu, što naravno nije iznenađujuće... Mi hoćemo da vas uverimo da većina u ovoj skupštini neće to da radi. Prema tome, govorim o tome da ova odluka nije ni slučajno nezakonita. Gospodine Nikoliću, kada me već prozivate, problem je u tome što vi tvrdite da je razrešenje predsednika suda, da bi bilo zakonito, moguće jedino pod uslovom da se izjasni opšta sednica Vrhovnog suda. Sasvim je jasno i očigledno da to nije tačno. Razlozi za razrešenje sudija, naglašavam sudija, utvrđeni su u ovom zakonu u članu 46., tačkama od 1 do 4., a razlozi za razrešenje predsednika suda su utvrđeni u sasvim drugoj glavi, u sasvim drugom članu. I sada, naravno, pozivajući se na to da se odredbe ovog zakona koje se tiču sudija, tiču i predsednika, vi pokušavate da napravite konstrukciju, ali to nije tačno, jer se odnose onda kada se predsednik razrešava i sudijske funkcije. Ovde to nije slučaj, ovde se neće ponoviti priča da se nekome uzima hleb, kao što je učinjeno u skoroj istoriji, kada je grupa sudija razrešena iz razloga koji nemaju nikakve veze sa nestručnošću, ni kvalitetom rada itd., već je razrešena i ne samo to, nego lišena hleba, zato što je pripadala svom cefovskom udruženju. Zapravo, pravi razlog je bio to što su mislili svojom glavom. Ali, uveravam Vas gospodine Nikoliću i verujem da ste svi vi koji ste govorili iskreno mislili to što govorite, da ste se i u to vreme zalagali za stav Vrhovnog suda, da, da, komentarišem vašu argumentaciju. Međutim, u sasvim drugom poglavlju zakona i sasvim drugom članu predviđeni su razlozi za razrešenje predsednika. Sada je centralno pitanje, šta zapravo radi Vrhovni sud. Kao i svaki drugi državni organ, Vrhovni sud može da radi samo ono što je Ustavom, zakonom ili eventualno podzakonskim aktom stavljeno u njegovu nadležnost. Pročitajte odredbu zakona u kome se utvrđuje šta radi opšta sednica Vrhovnog sudai doći ćete do jasnog zaključka. Ona u stvari samo utvrđuje postojanje razloga za razrešenje sudijske funkcije sudije, odnosno sudija. A, ne i razloge za razrešenje od predsedničkih funkcija. Prema tome, mislim da je vreme da prestanemo sa sejanjem konfuzije i pokušajima predstavljanja da je reč o jednom nezakonitom predlogu pod znacima navoda. Dakle, ovaj predlog je sasvim u skladu sa zakonom i pri tome naglašavam - ni slučajno ne dovodi u pitanje sudijsku funkciju ljudi koji će biti razrešeni od svoje predsedničke funkcije. Što se tiče, da još i to usput odgovorim i da završim, opservacije moje koleginice Gordane Pop-Lazić o tome šta piše u programu DOS-a, nemojte, ni tu ... sasvim sigurno ćemo graditi jedan mehanizam izbora nosilaca pravosudnih funkcija koji će mnogo manje zavisiti od nosilaca izvršne i uopšte uzev političke vlasti, ali ćemo zato graditi ono što smo obećali. Naravno, kada za to dođe vreme. Zato nam treba zakon, a sada poštujemo onaj zakon koji ste vi doneli. [[Komentar iz sale se ne čuje.]] Evo, mogu da vam pročitam kolega. Ponovo čitam šta je nadležnost opšte sednice, pročitajte i vi.
Replika.
Evo, dame i gospodo narodni poslanici, da primenim jedno analogno tumačenje. Ako nas prethodnik ubeđuje da u Pravilniku o radu opšte sednice Vrhovnog suda ne postoji tačka - predlog za razrešenje predsednika sudova, ne postoji ni u Odboru za pravosuđe i upravu opis tog posla. Pročitajte to detaljno. Nigde ne piše da daje predlog za razrešenje predsednika sudova. Ako mu ne piše u opisu poslova, on time ne može da se bavi. Ako to ne može Vrhovni sud, onda to ne može ni Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije. U tome je stvar. Morate da stvar sagledavate potpuno jednako, bez obzira koje u pitanju. Da se složim sa vama da to nije posao Vrhovnog suda, složite se sa mnom da to nije posao Odbora za pravosuđe i upravu, a - ko će onda? A, gde će predsednik suda da se opravda? Gde će on da ima pravo da progovori reč u svoju odbranu, da odgovori na optužbe. Odbor za pravosuđe i upravu je izgovorio optužbe na račun predsednika nekih sudova. Kaže - aljkavi, neažurni, haos u sudovima i mi sada treba da verujemo na reč. Nema, koliko oni imaju parnica, koliko je mesečnih parnica zaostatak u tom sudu, jesu li međuljudski odnosi poremećeni i da li je došlo do kriminala, da li sudije primaju mito, da li sarađuju sa advokatima, tih dokaza u podnesku Odbora za pravosuđe i upravu nema. Samo kaže predsednik Odbora, da je stanje u četiri opštinska suda u zemlji loše i zbog toga moraju da se menjaju predsednici sudova. Znam, verovatno da imate podataka, ima ovde gospode advokata koji odlučuju o sudbini zemlje, verovatno da imate podataka da su predsednici tih sudova bili politički angažovani više nego što treba ili nisu politički angažovani onako kako vi mislite da treba, ali sve treba da ima neku svoju zakonsku formu. Predsednik suda u jednom gradu je jedan među trojicom ili četvoricom najviđenijih ljudi. Predsednik opštinskog suda u Beogradu je jedan među trojicom, četvoricom najviđenijih ljudi. Da biste ga diskriminisali, dezavuisali, da bi mu promenili status u sudu, dajte nam neki dokaz da on više ne zaslužuje da bude među prva četiri građanina. Ovako, sa ovako malo dokaza, zaista čovek ne može da se usudi da glasa, tim pre što ja nekoliko meseci pre izbora slušam upozorenja čelnika i ovih drugih opasnijih iz DOS-a koji su upozoravali sudije - nemojte više da sudite, nemojte da donosite presude. Kada dođemo na vlast odgovaraćete za presude koje donosite. Jesu li možda ovi predsednici sudova postupili mimo njihovog upozorenja, mimo upozorenja čelnika DOS-a?
Replika.
Dame i gospodo, mislim da sam bio jasan. Kategorički sam rekao - pitanje razrešenja od funkcije predsednika sudova jednostavno nije u nadležnosti opšte sednice Vrhovnog suda, jer je odredbama zakona kojima je uređena nadležnost te opšte sednice nešto drugačije napisano. Jeste razrešenje od sudijske funkcije, ali nije od predsedničke. Ponavljam, reč je o različitim razlozima i tu ne može biti spora. A, što se tiče pitanja koja otvara kolega Nikolić, dakle, šta može Odbor, rekao sam - nadležnost se utvrđuje zakonom. Kolega Nikoliću, Vi možda jeste u pravu kada govorite o Poslovniku, ali pogledajte član 40. Zakona o sudovima, pa ćete videti da Odbor jeste nadležan u ovim slučajevima. Molim Vas da pročitate. Hoćete li ja da pročitam? (Čita član.) (Glasovi - kome?) Skupštini. Onom ko postavlja, gospodo, nema kome drugom. Onom ko postavlja. Pošto nema nadležnog organa, onda onom ko postavlja.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Leković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, prvo moram da pročitam jednu stvar iz Poslovnika i kažem da gospodin Nikolić nije bio u pravu što se tiče nadležnosti Odbora za pravosuđe i upravu. Ovaj odbor je nadležan i za smenu i za predlaganje predsednika sudova, i ja ću tu odredbu pročitati (čita odredbu). Znači, Odbor za pravosuđe je apsolutno nadležan da obavlja i ovu funkciju. To je manje bitno, pošto je ovde sve sigurno urađeno po zakonu, ali postoji jedna stvar oko koje ćemo se svi sigurno složiti, da je stanje u srpskom pravosuđu katastrofalno i da mi pod hitno moramo zavesti red u pravosuđu, uz ove promene u Ministarstvu unutrašnjih poslova, jednostavno moramo sve ove ljude koji su ovu državu doveli na poslednje mesto u Evropi po svemu izvesti pred sud pravde. Ovo o čemu je gospodin Jojić govorio, da nema primedbi recimo na rad predsednika Prvog opštinskog suda, evo, gospodin Ničić, poslanik DOS-a, je kod Prvog suda 1995. godine, pre šest godina znači, pokrenuo parnicu za nadoknadu štete protiv države Srbije i evo šest godina do dana današnjeg to uopšte nije pokrenuto. (Glasovi - Da li ga zbog toga smenjujete.) Ne smenjujemo ga zbog toga, nego govorim o tome sa kakvim se problemima sudovi suočavaju i u kojim problemima se sudovi nalaze. Ali, ni to nije tema. Pošto su ovde svima puna usta nezavisnog pravosuđa, a pošto sam ja devet godina član Odbora za pravosuđe, čak sam jedno vreme imao i tu čast i odgovornu dužnost da budem i predsednik Odbora za pravosuđe, dok me normalno nisu smenili jer sam se protivio načinu izbora samo po stranačkom principu. Naime, od dolaska JUL-a u Vladu i posle još jednog koalicionog partnera, a ovom prilikom ga neću pominjati, počelo je čisto strančarenje u izboru nosilaca pravosudnih funkcija i javnotužilačkih funkcija. Maltene su bile određene kvote, pa kažu - SPS ima 30% sudija, JUL ima 40% sudija i ovi imaju 20% sudija. Svi dobro po Srbiji znamo po sudovima čiji je ko kadar i koga je ta stranka postavila na određena mesta.Upravo iz razloga da bi nemo sprovodili odluke koje se od njih traže. To smo najbolje mogli videti i onog momenta kad su ljudi konkurisali na određena mesta, pa se, recimo, pravnik u Lazarevcu javlja za sudiju krivičara, a imali smo, ruku na srce, i takvih slučajeva, pošto ljudi, članovi određenih partija koje sam pominjao, nisu baš najbolje shvatili šta znači stranačka kvota, pa smo imali priliku da su nam se i automehaničari javljali da budu sudije. Molim vas, dobijali smo takve predloge na Odboru. Ali dobro, svako tumači na svoj način pravo da bude sudija. Oko javno-tužilačke funkcije, ja sam se i te kako protivio nezakonitoj smeni Republičkog javnog tužioca, gospodina Petkovića, i dalje sam se protivio i zbog toga sam bio i smenjen, jer smo imali situaciju na savetovanju tužilaca na Tari da izađe jedan general policije i kritikuje državnog, odnosno Republičkog javnog tužioca - zašto neće neke ljude da hapsi, jer bi oni to želeli. Verovatno smo bili jedina zemlja na svetu gde je MUP određivao rad tužilaštva, a u svim normalnim i pravnim zemljama u svetu jasno je da tužilaštvo ocenjuje rad MUP-a. I mnogo takvih slučajeva ima. Na kraju, dobro znate i sami da su se parnice, odnosno krivična gonjenja na osnovu telefonskih poziva počela sprovoditi po Srbiji i da, jednostavno, ono što se dogodilo, moralo se dogoditi. Znam da ovde ima dosta pravnika koji žele da postanu stvarno veliki pravnici i da vole da budu pravnici, ali neke stvari zaista ne razumem. Nemojte sumnjati ni u Odbor za pravosuđe, jer tu stvarno sedi dosta eminentnih stručnjaka i pravnika, nemojte sumnjati ni u Vladu Republike Srbije, jer ona sigurno neće praviti greške koje je pravila prethodna vlast i sigurno neće praviti greške zbog kojih je narod, kao što je uradio i 24. septembra i 23. decembra, dvotrećinskom većinom dao poverenje Demokratskoj opoziciji Srbije. Upravo budite sigurni da ćemo i pravo i pravdu i te kako poštovati. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić (replika).
Dame i gospodo, osećam se prozvanim samo zbog mog imena koje je pomenuto, ali gospodine Lekoviću, o tom vremenu o kome pričate, vreme koje Vi pominjete, u kome ste bili predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, i u kome su stizale prijave automehaničara, je vreme u kome ste bili na vlasti sa JUL-om 1994, 1995, 1996. i 1997. godine. To je vreme kada je JUL ušao u Vladu Republike Srbije i zajedno sa Novom demokratijom i SPS-om vršio vlast. Kada optužujete ponašanje u to vreme, nemojte mene da prozivate, jer je to ponašanje doprinelo da ja budem u zatvoru, gospodine Lekoviću, jer je Žarko Jokanović bio predsednik Administrativnog odbora, koji je noću u dva sata rešavao o tome da ja u Gnjilanu ležim u zatvoru. Ne setiste se da te sudije za prekršaje pitate - ko je vama dao pravo da hapsite i da osuđujete, i da tu policiju pitate - ko je dao vama pravo da hapsite, a sudije - ko vam je dao pravo da osuđujete narodne poslanike? Što sada lamentirate nad vremenom u kome ste odlučivali o svemu u ovoj Srbiji? Pričate o kvotama za sudije, o kojima ste vi rešavali. To je bio SPS, JUL i Nova demokratija. Otkuda tu radikali? Vi nikada niste bili predsednik Odbora za pravosuđe i upravu kada su radikali bili u Vladi. Niste bili ni poslanik kad su radikali bili u Vladi. O čemu Vi pričate, gospodine Lekoviću? O saradnji sa JUL-om? Pa to je vaša saradnja sa JUL-om, na izboru sudija, postavljanju tužilaca i hapšenju telefonskim putem, i kako god hoćete.
Nebojša Leković, replika.
Odbor za administrativna pitanja, koji pominje gospodin Nikolić, je i onda radio sve po zakonu i najbolji dokaz je izlaganje mog prethodnika. Hoću da kažem da je taj automehaničar, koji se javio na konkurs za sudiju, bio član Srpske radikalne stranke. Ali, to nije važno. Još sam jednu stvar zaboravio reći - kako su se sudije postavljale. Zadnju reč je davala državna bezbednost. Sedeli su predstavnici ove tri partije, a kad usaglase spisak, onda zovu čoveka iz državne bezbednosti, koji dolazi i gleda - ko je patriota, a ko je izdajnik, i onda - ovaj može, onaj ne može, ovaj je šetao, ovaj ne može itd. I tako su se određivale sudije i tužioci u Srbiji. Ja sam upravo i smenjen sa ove odgovorne funkcije zato što sam se protivio tom načinu. Svima je jasno o čemu se radi.
Ima reč narodni poslanik Petar Jojić, ima pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, sve bih razumeo da nisam bio u prilici da neposredno saznam za saradnju gospodina Lekovića sa bivšim rukovodiocima iz pravosudnih organa i nekima iz Ministarstva pravde, u kojima je on bio vrlo dobro informisan. Bio je izbor sudija i javnih tužilaca 1998. godine, mislim da to gospodinu Lekoviću nije nepoznata stvar, i on je danas to potvrdio, ali znam da je njegov odnos bio veoma agilan u tome probiranju i selekciji. Moram reći da sam bio iznenađen kakvom to brzinom - sa Šuvakovićem i ostalima je bilo - ko će doći na listu za izbor sudija i tužilaca. Bio sam protivnik takvih spiskova u Ministarstvu, ali su me iz JUL-a, a nažalost i ovi ovde što sede, iz SPS-a, ignorisali, pa kažu - to je naša stvar. Međutim, ja bih se vratio na konstataciju gospodina Lekovića, koji kaže da je Odbor za pravosuđe utvrdio da postoje razlozi za razrešenje predsednika sudova. E, gospodine Lekoviću, dajte te dokaze, da Vam verujemo da niste izmislili i da nije laž. Molim Vas, Vi morate izaći za govornicu u ovoj skupštini i trebate narodnim poslanicima pružiti dokaze da je neka radna grupa, bilo Odbora za pravosuđe, bilo da je u pitanju neki drugi neformalni organ utvrdi, da kažete, molim Vas, za svakog pojedinačnog predsednika suda - zbog čega on treba da bude razrešen. A drugo, da vam kažem, - ovaj zakon se podjednako primenjuje. Gospodine ministre, obratite pažnju, a vama je to dobro poznato da veliku ulogu u izboru ima kolektiv i Ministarstvo pravde. Oni utvrđuju predloge, a odlučujuća uloga za izbor vršilaca pravosudnih funkcija pripada Parlamentu, ako se slažete. Drugo, kod razrešenja sudova, odnosno sudija, predsednika sudova i javnih tužilaca, tu Ministarstvo nema velike ingerencije. Te ingerencije pripadaju Vrhovnom sudu, i konačno, Parlamentu. Ovaj zakon se podjednako primenjuje i na predsednike sudova kad je u pitanju razrešenje. Znači, mora se pribaviti inicijativa i od Vrhovnog suda, a ne opšta sednica, kako vi zagovarate, jer vi mešate te dve stvari. U kojim slučajevima Vrhovni sud na opštoj sednici odlučuje - ako je zloupotreba u vršenju funkcije. Međutim, ne treba kad je u pitanju razrešenje zbog lošeg i rđavog stanja, za koje vi kažete da postoji, a ja vam to ne verujem, jer morate pružiti dokaze, bili ste dužni da poslanicima kažete - rešeno, nerešeno predmeta, rđavo stanje, parnice se vode 30 godina. Reći ću samo još jednu rečenicu. Kažite mi koliko ima parnica u Petom opštinskom sudu, koje se vode preko 10 godina, a koliko ima u Prvom, Trećem, Četvrtom i Drugom. Drugo, nije mi jasno da se razrešavaju samo četvorica predsednika opštinskih sudova. Šta ćemo sa ostalih 138? Ja zaključujem da njih ne dirate. Samo ste odabrali i odstrelili one koji su vam bili bliži i najviše smetali.
Ima reč gospodin Leković. Ako možemo da završimo ovo repliciranje.
Poštovana gospodo, ja još jednom govorim o dokazu. Dokaz je upravo živ, tu sedi narodni poslanik Boško Ničić. Znači, radi se direktno o njegovom slučaju. Možete sa njim porazgovarati, ako ne verujete. Ja vam dokaza više ne mogu govoriti, jer mi se čini da vi to ne razumete. Onda ćemo zakazati jedno savetovanje oko toga, pa ćemo to razjasniti. Ali, to nije važno. Znači, za svih ovih 9 godina, koliko sam ja član Odbora za pravosuđe, nikada nije održana opšta sednica Vrhovnog suda. To vam mogu potvrditi poslanici koji su bili članovi Odbora za pravosuđe, kad smo razrešavali ijednog ili birali predsednika suda. Znači, to je apsolutno tačno i apsolutno istina. Što se tiče ovih primedbi oko gospodina Jojića, mi svi dobro znamo da je gospodin Jojić ostavio veliki pečat dok je bio zamenik ministra za pravdu Republike Srbije. On je poznat po tome što je upadao u kancelarije kod sudija, prebirao im fioke i gledao šta rade, šta imaju po fiokama, da li kriju nešto, popisivao im brojeve automobila, gde se parkiraju. Druga stvar, svi dobro znate da je gospodin Jojić, pre ovoga što je postao pravnik, dugo godina radio u Policiji. Iz nekih čudnih razloga je odatle otpušten. Da ne govorim još mnogo toga što znam, ne bi bilo lepo. Ali, ako me prozovete, reći ću.
Replika, gospodin Ivković.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, zaista nisam želeo da se uključujem u diskusiju predstavnika dve partije koje su se sada smenjivale za govornicom. Ali, na kraju moram, ja mislim u interesu pre svega onoga što je na dnevnom redu. Prvo, želim da vam kažem da imam procenu da nas nema 126 u sali i da bi trebalo da proverimo kvorum. Što se tiče Vlade Republike Srbije, ako je iko nosio posao i radio iz sve snage u Vladi RS, to su bili socijalisti, u mnogim kritičnim resorima. Tačno je i to da je u Vladi RS bila Nova demokratija. Tačno je i to da smo radili sa SRS-om. Ono što smo činili, uvereni smo da smo radili kako treba. Prirodno je i normalno je da su stranke koje su ulazile u koaliciju sa SPS-om želele na sva mesta u svim upravnim odborima itd. da postave svoje ljude. Međutim, ja bih zamolio da se mi ostavimo tih minulih vremena, jer danas ovde imamo vrlo ozbiljnu stvar. Vrlo ozbiljnu stvar, koju, želim da podsetim, ovde nečijom voljom Odbor za pravosuđe, bez saglasnosti predsednika Vrhovnog suda, bez mnogih radnji koje Zakon o sudovima predviđa, predlaže razrešenje predsednika Okružnog suda i više predsednika opštinskih sudova. Naša procena je da je to još jedna demonstracija upravo onoga o čemu pokušavaju da, u istorijskom smislu, prilepe za SPS. Uveren sam duboko, svi izbori koji nadalje budu išli, ići će sigurno po volji DOS-ovskih partija. Sigurno će zbog hajke koja ide preko medija biti zavisni sudovi, biće montirani politički procesi, a o svedocima i lažnim dokazima da i ne govorim.
Replika, gospodin Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam očekivao da će gospodin Leković reći da sam se zalagao za ažurnost i za efikasnost rada sudova u Srbiji. Tačno je da sam ja odlazio u sudove i tražio da utvrdimo stanje, da sam izdao čak i nalog da se Ministarstvu pravde dostavi broj rešenih i nerešenih predmeta, jer je veliki broj građana bio nezadovoljan sa ažurnošću i neefikasnošću pravosuđa. Prema tome, bilo bi dobro danas da je Odbor za pravosuđe izašao pred Republičku skupštinu i rekao - imamo takvo stanje u sledećim sudovima, u svim sudovima jednu sliku i priliku, i onda izvršiti selekciju i kazati - zbog lošeg stanja, jer nije rešeno toliko predmeta, vode se parnice 10, 15, 20, a ministar Batić zna, čak i 30 godina se neke parnice vode. Zbog toga sam ja ulazio u sudove. Složićete se da je moje zalaganje bilo za to da podignemo efikasnost pravosuđa na viši nivo. Nemam ništa protiv da se razreše oni koji nisu efikasni, koji nisu stručni, koji nisu ažurni. Nemaju oni šta da traže, ni po kakvoj osnovi, u pravosuđu. Očekujem od novog ministra i Odbora za pravosuđe da se u tom pravcu pozabave da oni koji nisu zaslužili da budu u pravosuđu i da se bave pravosuđem da ne uđu u pravosuđe i da se ne desi da onaj ko je završio Pravni fakultet i položio stručni ispit odmah postane sudija koji izriče 15, 20 godina zatvora. U Engleskoj se sudija postaje u 50-oj godini, a apelacionog suda u 60-oj. Sve do tada taj sudija prolazi stepenicu po stepenicu, školuje se i usavršava. Prema tome, gospodine Lekoviću, nisam ulazio tamo zato što nisam imao drugog razloga, ničim se nisam rukovodio i nigde nisam želeo da intervenišem. U nekim stvarima znam da ste i vi bili protiv nekih stvari. Ali, sada se plašim nekih stvari, plašim se revanšizma. To je ono što može da zabrine. Nadam se da će ministar i novo rukovodstvo u Vrhovnom sudu posvetiti više pažnje da se smire tenzije, da ljudi ne moraju da razmišljaju danas i da budu zabrinuti za svoju egzistenciju. Oni koji su zaslužili, neka idu van suda, nek se bave nekim drugim sudom, a dajmo ovu većinu, a po mojoj oceni, većina ljudi u pravosuđu je čestita i poštena i ne treba o tome tako. Ja nisam zadovoljan, evo zbog čega. Nisam zadovoljan samo zbog toga što ste odstrelili četiri i izabrali četiri suda. Znam kakvo je stanje i u mnogim drugim sudovima. Prema tome, da ste sagledali celinu i sa celinom izašli ovde, ali i parcijalno bode oči, pa se sada može zaključiti - evo, ovo je učinjeno iz političkih razloga. A što sam napustio Policiju, to nema veze, ja sam otišao po svom zahtevu. Prema tome, ne morate vi da se bavite time, to nije vaše.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. (Narodni poslanik: povreda Poslovnika.)
Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije je prekršen u članu 84.
Gospodine Nikoliću, Jojiću, Lekoviću, ja vas molim da nastavite raspravu u bifeu, ako imate potrebe, a ovde da nas ostavite da radimo.
Prema evidenciji na monitoru, DOS-u nedostaje otprilike stotinak poslanika. Zato bih zamolio predsedavajućeg da utvrdi kvorum ili da napravimo pauzu dok se ne sakupe poslanici. Hvala.
Pauza je predviđena i tako. Uočili ste da nisam prozvao sledećeg govornika. Ako dozvolite da prozvanom narodnom poslaniku dopustimo da govori, da ne utvrđujemo sad kvorum, a pauza je predviđena posle njenog izlaganja. Nisam pozvao sledećeg. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da ću sa pozicije narodnog poslanika, izabranog sa liste DOS-a, braniti predlog koji je pred nama i ponoviti da postoji i ustavni osnov i zakonsko obrazloženje za predlog razrešenja sa funkcija predsednika sudova u sudskoj upravi. Ostali deo materijala ove tačke, koju imamo u jedinstvenom pretresu, su lični zahtevi za razrešenje sudijskih funkcija ili funkcija u sudskoj upravi, i razrešenje funkcija usled zakonskih uslova koji su se stekli za penzionisanje. Ono što je moja obaveza kao poslanika koji predstavlja skupštinsku većinu u ovom domu jeste da obrazložim motive zašto ovakva tačka dnevnog reda sada, zašto ovakav zakonski predlog pred vama sada i da dam komentar na osporavanja sadržaja predloga o razrešenju koji je pred vama. O motivima par rečenica, o lakoći upotrebe i zloupotrebe javnosti, institucija države. Kada sa lakoćom počnete u jednoj državi da upotrebljavate govor mržnje, kada sa lakoćom počnete da svakog ko različito misli maltretirate i osećate pri tome da imate duboko pravo da ga vređate, da ga nazivate različitim imenima i kada u to ime zloupotrebite institucije iste te države, onda imate jako veliki problem. Taj jako veliki problem je pred svima nama poslanicima zajedno u ovoj skupštini, pred svih nas 250. Imamo problem sa kulturom komunikacije, imamo problem sa pristojnom komunikacijom, imamo problem sa nedostatkom etike, morala, sa nedostatkom duha ovog naroda, koji jeste vedar i vitalan i voli da se smeje, ali zna meru. Onoliko je tema koliko je tema sve ostalo u ovoj skupštini, a tiče se ozbiljnih odluka koje ova politička grupa treba da donese. Mi smo političari i donosimo odluke koje proizvode posledice na živote drugih ljudi i u skladu sa tim, i odgovornošću koji taj ton odluke nosi sa sobom, treba i da se ponašamo. Kada jedanput legalizujete nešto što je nepristojnost, bahatost i neodgovornost u javnoj reči i javnom životu, onda ste načeli institucije društva, načeli ste sudove, načeli ste banke, načeli ste policiju, načeli ste vojsku, načeli ste sve ono u šta narod, organizovan u jednu državu, treba da veruje. Ne postoji način da bilo kojom nepristojnošću i agresivnošću poremetite ono što osećam i mislim i što imam nameru da kažem, zato što znam i duboko sam uverena da je svaka agresivnost izraz i jednog detinjeg straha i nesigurnosti ka nečemu što je istina, i uvek sam blagonaklona prema nečemu što je strah i nesigurnost. Dakle, tu je motiv za ono što treba da budu razrešenja, što treba da budu nova personalna rešenja, koja nisu danas na dnevnom redu, ali je red da narod koji nas gleda razabere u svom ovom galimatijasu doskočica, dosetki tvrdog srpskog duha i nečega što ipak podseća na politički govor mržnje, da narod razabere šta ovde u stvari radimo, da narod razabere da jedna grupa poslanika želi po svaku cenu da spreči da se dogodi novi duh u Srbiji i da se dogode promene u Srbiji. To je pravo te grupe poslanika, legalno pravo, zato što tu postoji politički interes, ali da mora isto tako druga grupa poslanika da pokaže pristojnu, jasnu i odrešitu konačnu rešenost da do promena u ovoj zemlji dođe. Da li će to početi sa obrazloženjem za razrešenje predsednika sudova i ostalih funkcija u sudijskoj upravi, na način kako je to uradio skupštinski Odbor za pravosuđe ili će na nekoj drugoj vanrednoj sednici biti druga tema, to je do nas da vam predložimo i da jasno to kažemo narodu, da odustati nećemo, da će reda biti i da će pristojne politike, odgovorne politike u ovoj zemlji biti. Hvala.
Dame i gospodo, imam pravo još jednom da se javim za reč, a vrlo kratko ću da govorim. Podstaknut sam ovom baladicom. Poslanička grupa Srpske radikalne stranke kao sebi za cilj postavlja da spreči gospođu Čomić, gospodina Čanka i ostale njihove istomišljenike da otcepe Vojvodinu od Srbije, a da bismo to uradili koristićemo svakakav rečnik i svakakve postupke.
Javljam se da utrošim još zajednička naša tri munata na repliku zbog toga što je ime pomenuto u cilju proizvodnje straha kod naroda u Srbiji, dakle da učestvujem u nečemu što se zove otcepljenje Vojvodine. Mojim imenom i prezimenom, onim što jesam, svojom porodicom koja živi u Vojvodini, svojim prekodrinskim poreklom, programom svoje stranke i jasnim pravilima koalicionog sporazuma unutar DOS-a tvrdim da nikada i ni u kom slučaju otcepljenja Vojvodine od nečega što je zajednička teritorija države Srbije neće biti, a neće biti ni proizvodnje straha po tom pitanju. Hvala.
Svojim imenom i strankom kojoj pripadam tvrdim da lažete, gospođo Čomić ...
Gospodine Nikoliću, pazite na rečnik.
Ja bih mogao da kažem da ne govorite istinu, ali u srpskom rečniku to su idiomi i zašto ja da biram reč koju ću da upotrebim kada je i ovo lepa srpska reč. Svi je znaju, svi je koriste, nikoga ne vređa, kao što bi vas uvredilo da kažem da ne govorite istinu. Ono što čini Skupština Vojvodine, kojom rukovode gospodin Čanak i gospođa Čomić, ubeđuje me da je gospođa Čomić izrekla za ovom govornicom laž. Vi aplaudirate, ali ovo što se radi u Vojvodini liči na početak koji je bio još u Sloveniji. Ovo što se čini u Vojvodini, ova skupština sutra na kojoj će prisustvovati još dva predsednika vlada, predsednik Vlade Srbije i predsednik Vlade Crne Gore, posete Hrvatskoj, izjave gospodina Čanka, od kojih se vi niste ograđivali gospođo Čomić, ubeđuju me da kuvate po Vojvodini i to je evidentno. Posmatrao sam jednu emisiju na JU INFO televiziji, u kojoj ste mi veoma uvijeno dali za pravo da danas izađem za govornicu i da ovo kažem. Ja sada mogu da glumim finog čoveka, da žmurim pred tom činjenicom, da se pravim da ništa ne vidim, da kažem - jeste, vi ste divni, vi ste majka četvoro dece, vi nikada nećete uticati na otcepljenje zato što ste prekodrinski Srbin, ali mene to više ni u šta ne može da ubedi. Ja imam i Srbe iz Šumadije koji ne valjaju, prekodrinske koji ne valjaju i Srbe iz Krajine koji ne valjaju, imam Hrvate u Srbiji koji valjaju, ja više ljude ne gledam prema poreklu, nego gledam jesu li dobri, kakve su im namere i kakvo im je vaspitanje.
Ako smo završili sa ovim krugom replika, predlažem da sa radom nastavimo za sat i po, znači u 15 časova i 10 minuta. Ne znam da li su predstavnicima poslaničkih grupa uručeni pozivi za jedan kraći sastanak. Ako nisu, molim da napravimo jedan kraći sastanak na prvom spratu, sada odmah. [[Posle pauze.]] Pre nego što počnemo sa radom, da bismo utvrdili kvorum molim vas da ubacite svoje kartice. Molim službu da pozove narodne poslanike da uđu u salu, ako ima neko van ove sale. Očigledno je da kvorum postoji, ali da poslanici nisu ubacili karatice, pa molim da to učinite. Konstatujem da imamo kvorum za rad i odlučivanje. Pre nego što nastavimo raspravu u okviru tačke dnevnog reda o kojoj raspravljamo, kao i u okviru jedinstvenog pretresa o predloženim odlukama o prestanku funkcija i razrešenju nosilaca pravosudnih funkcija, želim da vasobavestim da je u pauzi zasedanja održan sastanak predsednika i potpredsednika Narodne skupštine sa predsednicima poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a uz učešće i dela narodnih poslanika sa Kosova i Metohije. Sastanku nisu prisustvovali jedino predstavanici SRS-a. Usaglašeno je saopštenje, koje ću vam sada pročitati. Saopštenje Narodne skupštine Republike Srbije glasi: "Oružani napadi albanskih terorista na srpski živalj - starce, žene i decu u Štrpcu, u opštini Zubin Potok, selu Klokot u opštini Kosovska Vitina i selu Cernica u opštini Gnjilane - izvršeni juče, 13. februara, izazvali su ogorčenje narodnih poslanika Skupštine Republike Srbije. U ovim napadima, u samo jednom danu, jedan život je zauvek ugašen, a osmoro ljudi je ranjeno. Takvi napadi traju već dve godine i postoji opravdano strahovanje da će se nastaviti. Čvrsto opredeljeni za rešavanje problema mirnim putem i dijalogom, tražimo od mirovnih snaga Ujedinjenih nacija, KFOR-a i UNMIK-a, da ispunjavaju obaveze utvrđene Rezolucijom UN 1244 i Kumanovskim sporazumom, da sprovedu razoružanje, pronađu sve vinovnike zločina nad Srbima, zaštite ljudske živote i obezbede osnovne preduslove za normalizovanje prilika na Kosovu i Metohiji i jugu Srbije. Jednostrani sporazum o proširenju zone poverenja, potpisan između Albanaca i visokih predstavnika KFOR-a i UNMIK-a, je neprihvatljiv, jer ugrožava opstanak Srba u Kosovskoj Mitrovici i mogao bi dovesti do novog talasa nasilja i nemira. Prema iskustvu, zona poverenja postaje zona etničkog čišenja srpskog i nealbanskog stanovništva, koje se mora hitno zaustaviti. Predstavnici međunarodne zajednice su dužni da obezbede uslove za povratak na Kosovo i Metohiju svih koji su odatle prognani." Ovo je informativno, dakle ovo je saopštenje Narodne skupštine Republike Srbije i ovo je taj sporazum koji su usaglasili predstavnici poslaničkih grupa DOS-a, SPS-a i SSJ-a. Možemo nastaviti sa radom po tački dnevnog reda, kako smo i započeli. Prekinuli smo u momentu kada je bio na redu da reč dobije narodni poslanik Branko Pavlović, a posle njega narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo poslanici, ova rasprava se koncentrisala, kada pogledamo sadržinski prijave koje smo do sada čuli na predlog Odbora za pravosuđe i upravu u dve tačke. Jedna je da nije ispoštovana zakonska procedura, a druga je da postoji opasnost upliva u pravosuđe sa strane. Ja ću vam u svojoj diskusiji pokazati da su obe ove primedbe neosnovane. Što se tiče zakonske procedure, kada je reč o upravnim funkcijama u pravosuđu, a ne kada je reč o stalnosti sudijske funkcije, ne postoji nikakva nadležnost ni predsednika Vrhovnog suda Srbije, ni opšte sednice Vrhovnog suda Srbije. Ono sve što ste čuli danas ovde, pozivanje na mnogobrojne članove, to je razrada ustavnog načela ustavnosti sudijske funkcije. To je sve dalje konsekventno sprovedeno u zakonu, ali se ne odnosi na predsednike sudova. Da su predsednici sudova izvan ovakve regulative, najbolje se vidi po tome što je kod njih izbor ograničen. Postoji mogućnost reizbora, odnosno izbora nekog drugog. Potpuno je jasno, samo primerom vam to približavam, kada bi istekao mandat od četiri godine, nije potrebna nikakva sednica, opšta sednica Vrhovnog suda Srbije, da bi nekom bio produžen mandat na dalje četiri godine. Ne. Narodna skupština zna sama da na predlog ovog istog odbora donese odluku kakvu god želi. To je jedan od dodatnih razloga koji ukazuje na činjenicu da nema nadležnosti u Vrhovnom sudu Srbije u ovom slučaju. Drugo, kada pogledate Poslovnik o radu Vrhovnog suda Srbije, koji još detaljnije reguliše čitavu ovu proceduru, onda ćete u njemu videti da takođe nema ni jedne jedine odredbe koja bi se odnosila i regulisala ovu nadležnost kada su u pitanju predsednici sudova. Prema tome, tim sistemskim tumačenjem, jasno se vidi da u ovom slučaju nikakva zakonska procedura nije povređena. Dovedena je u pitanje, u okviru tih primedbi oko procedure, i nadležnost samog ovog odbora. Ekskluzivno je pravo ovog odbora i samo je on nadležan da predlaže ovakve predloge, kakve je i dao. Piše u Zakonu o sudovima, piše u članu 40, piše apsolutno. Prema tome, piše i u našem Poslovniku, a to je već sve rekao gospodin Šabić, taj deo je već razrađen. Ja sam hteo samo da vam približim oko reizbora i oko Poslovnika o radu Vrhovnog suda Srbije i da time to dopunim. Izrečena je sumnja da ovde Ministarstvo vrši upliv u rad Odbora za pravosuđe i upravu, čiji sam i ja član i kategorički tvrdim da to nije tačno. Ako se obraćate gospodinu Batiću, da on nešto kadrira, onda se obraćate na pogrešnu adresu, jer ovaj odbor za pravosuđe i upravu snosi svu odgovornost za predloge. Ako je nešto loše, ili ako je dobro, kritike i zasluge idu samo na naš račun. Ova dosovska većina ovde u Skupštini će uspostaviti pravi odnos između izvršne i zakonodavne vlasti upravo preko kontrole rada u skupštinskim odborima. Postavlja se pitanje o opasnosti uticanja sa strane na pravosuđe. Problem je u sledećem. Stanje u pravosuđu, onako kako smo ga mi zatekli, je takvo da se ne može regenerisati samo od sebe i da je to moguće onda bi to značilo da je taj državni sistem, u osnovi dobar, samo su mu potrebne neke male korekcije. Potpuno je stanje drugačije i građani su potpuno jasno prepoznali da mi u pravosuđu, kao ni u celom drugom društvu, temeljno nije u redu i da su potrebne bitne suštinske promene. Zato je glasano 24. septembra i 23. decembra tako kako je glasano ukupno i zbog toga je taj uticaj sa strane u ovom trenutku neophodan, jer se ne može pravosuđe samo od sebe izvući da postane funkcionalno, sposobno da zaista vodi dalje kadrovsku politiku. Dakle, naša ambicija je da i u ovom trenutku taj rez treba da ga osposobi da dalje radi autonomno i onako kako bi pravosuđe trebalo da radi.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, a zatim narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Batiću, nema ga, Vlado u egzilu, gospodine predsedavajući, molim vas bez psovki ili možda niste čuli. Postaje svima jasno zašto je ova tačka dnevnog reda odmah iza ukidanja Zakona o javnom informisanju. Naime, Zakonom o informisanju jedino su advokati, a gospodin Batić je bio advokat, u interesu svojih klijenata mogli nekažnjeno da lažu i obmanjuju u profesionalnom delu bavljenja advokaturom. Pošto vam se ukidanjem Zakona o informisanju ta privilegija ukida, mora se ukinuti zakon da bi zadržali tu privilegiju koja vam kao ministru pravde izgleda treba. Privilegija koju ste koristili. Da li je normalno da se iznošenje laži ne sankcioniše, pa makar bili i ministar pravde? Rekli ste, ovo se odnosi na gospodina Batića, daćemo mu stenogram, nema veze što nije tu, rekli ste da ste do sada sve sporove dobili, pa mi odgovorite šta ste dobili za peglanje papira u privatizaciji "Mačkatice"?
Gospodine Janjiću, ja vas molim da se koncentrišete i da se držite pitanja koje je na dnevnom redu.
Gospodine Lekoviću, da li smem njega, on je bio tu, vi ste u negativnom kontekstu spomenuli sve mehaničare, a kada vas mehaničar prišrafi pravno paragrafima, neće mnogo vredeti pa ćete mnogo da trokirate. Još jedno pitanje za ministra pravde, gospodina Batića, znamo kako se raspada...
Gospodine Janjiću, na dnevnom redu nisu poslanička pitanja, već rasprava o predloženom aktu. Ja vas molim, po drugi put vas opominjem da se držite teme dnevnog reda.
On treba da mi objasni nešto, a ja drugačije ne mogu. Dakle, znamo kako se raspada EPS-ov sistem, ali nam objasnite kako se raspao PTT sistem Surdulica u noći kada sam spomenuo "Mačkaticu" i spomenuo Vas?
Da li ste završili?
Ne, nisam, taman posla. Šta radi Vlada i ko može konkretno nešto da uradi u vezi saopštenja koje smo upravo čuli? Čekam da vas predsednik umiri. Gospodine predsedavajući, da li imate instrument da umirite poslanike?
Gospodine narodni poslaniče, ne znam na koje instrumente mislite.
Gospodine predsedavajući, čitajte današnju "Politiku" i uverićete se da sam juče sa ove govornice govorio istinu, a da nisu istinita vaša zvanična saopštenja koja ste vi čitali, jer ipak se neki novinar otme vašoj kontroli i iznese istinu. Hvala.
Ako je to bilo sve, hvala.
Gospodine predsedniče, povredili ste član 102. Poslovnika Narodne skupštine, u kome se između ostalog kaže: "Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava... (ovde dođite pa govorite, ti si mangup, izgleda) ... slobodu govora". Gospođa Čomić je malopre održala jedno veoma dirljivo i lepo predavanje o kulturi ponašanja u ovoj skupštini, a to ste mogli gospođo Čomić da držite na vašem poslaničkom klubu.
Da li ovo ima veze, hoćete da pročitate? U članu 102. u stavu 1. piše: "Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu". Od brojnih upozoravanja narodnog poslanika, gospodina Janjića, da počne da govori o tački koja je na dnevnom redu, nisam stigao da upozorim poslanike koji su zaista suprotno Poslovniku tražili to isto. Da li ste zadovoljni?
Nisam zadovoljan.
Izvolite.
Ni gospođa Čomić nije govorila o dnevnom redu, nego nam je držala moralno predavanje o opstrukciji, a zaboravila je kako smo nosili 70 kilograma njihovih amandmana u ovoj skupštini, a oni se pokupili pa otišli iz sale, a mi danima raspravljali o njihovim amandmanima. To nije bila opstrukcija. Ali, korišćenje skupštinske govornice da se kaže ono što se misli je opstrukcija. Zaista takvu definiciju još nikada nisam čuo.
Pošto niste zadovoljni mojim objašnjenjem staviću na glasanje, ali Vas molim da ubuduće ranije reagujete na kršenje Poslovnika. Ovo kršenje je bilo pre dva sata i nadam se ... gospođa Čomić je govorila pre otprilike dva sata ... [[komentari se ne čuju]] a zašto je onda pominjete? ("kao primer") Od pre dva sata? Hvala, nisam razumeo. Nisam znao da vam toliko treba da utvrdite kršenje Poslovnika, pa vas molim da ubuduće malo ubrzate. Stavljam na glasanje prigovor narodnog poslanika da je došlo do kršenja Poslovnika. Molim da utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma postave svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Molim narodne poslanike da izvrše glasanje pritiskom odgovarajućeg tastera o tome da li je prekršen Poslovnik. Za 24, protiv 116, uzdržao se jedan, nije glasalo 11, ukupno su prisutna 152 narodna poslanika. Konstatujem da nije došlo do kršenja Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi ćemo se složiti da je neophodno transformisati pravni sistem, principe striktne nezavisnosti sudova i formirati jedinstvene pravosudne institucije. Ono što je najbitnije u sudstvu je upravo nezavisno sudstvo. Složićemo se sigurno da sudstvo nije bilo nezavisno ni u prošlom vremenu. Dr Vojislav Šešelj je jednom prilikom rekao da sva voda Dunava i Save treba da prođe kroz sve sudove Srbije i teško da može da opere sve nepravde koje su bile po tim sudovima. To je jedna notorna činjenica, ali je i notorna činjenica da treba sudstvo da bude nezavisno, a pitanje je da li će biti u budućnosti. Ministar pravde Vladan Batić, kako sam mogao da čujem od mojih prethodnika, kažu da je većinu sudskih sporova na suđenjima izgubio. Da li to znači da treba da smeni sve sudije koji su učestvovali u tim procesima? Pretpostavljamo da ne. Citiraću samo saveznog poslanika, gospodina Ivana Novkovića iz Leskovca, koji je inače član Demokratske stranke i član Glavnog odbora Demokratske stranke: "Sastanci lokalnog DOS-a su vremenski dugi i neefikasni, postoji neobuzdana navala pojedinaca za sticanjem određenih ličnih koristi, kao što je politički aranžman gospodina Slobodana Mitrovića - Belog, čije je dosadašnje zalaganje nepovoljno uticalo na ugled i politički kurs DOS-a. I pored smene...", (glasovi - tema) i te kako ima veze sa temom. "I pored smene sa mesta šefa odborničke grupe DOS-a, forsira kandidata za načelnika SUP-a, politički posvećenog policajca Miodraga Jovića". Inače, Miodrag Jović je iz redova JUL-a. Njemu je lično pristupnicu potpisao predsednik Demokratske stranke, gospodin premijer Zoran Đinđić. Zbog toga nije čudo što u svakom slučaju JUL polako nestaje sa političke scene, jer predstavnici JUL-a polako prelaze u redove DOS-a. Gospodin Slobodan Mitrović - Beli odgovara da nije on Žika Žmigavac, da mu Novković gradi političku karijeru. Ako sam bio obmanut nekim činjenicama, onda sam bio...
Gospodine poslaniče, molim Vas da pređete na temu ove tačke dnevnog reda.
U svakom slučaju, gospodine predsedniče, i te kako ima veze ovo, jer prvo govorimo o sudstvu, a drugo, kao što znate, sudstvo, ministar sudstva i ministar unutrašnjih poslova i te kako su u sprezi. A napomenuću Vam i dokumentovaću činjenicu da gospodin Novković upravo forsira sudiju opštinskog suda, gospodina Zorana Stojanovića, a reč je o čoveku koji je spor između Žike Žmigavca i Novkovića presudio u Novkovićevu korist. Da su Novkovićeve optužbe nemoralne, licemerne, jer Novković iz ličnih interesa kandiduje sudiju Stojanovića. To kaže šef odborničke grupe DOS-a u Leskovcu. To nije naše mišljenje, mišljenje SRS, mada se mi ne razlikujemo u tom mišljenju i u tom pogledu, samo kažem šta vaši misle o vama. Da li u toj situaciji može biti nezavisno sudstvo i da li u takvim prilikama možemo da očekujemo da sledeći procesi i suđenja budu onakvi kakvi bi trebalo da budu.
Replika, Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, za ovom govornicom se uglavnom iznose neistine, laži, koje mnogo više govori o onima koji na takav način koriste ovo mesto, nego o onima na koje se navodno odnose. Ipak, pominjanje JUL-a u kontekstu Demokratske stranke je za nas mnogo više od lične uvrede i ja koristim ovu priliku da odlučno demantujem ... poslanika iz Srpske radikalne stranke i da ga podsetim da je, iako pod ostavkom, partijsko rukovodstvo njegove stranke više od dve godine bilo koalicioni partner Jugoslovenske levice.
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, da li je laž ili istina - to pre svega mogu da potvrde mladi poslanici DOS-a iz Leskovca, a vi to već sada možete da vidite koliko vredi vaša reč - revolucionari i reformisti, možete sami da vidite otvoreno pismo iz Jablaničkog okruga, od gospodina Ivana Novkovića, i ... Stepanovića. Samo sam citirao. A, evo šefu Poslaničke grupe DOS-a ove novine pa neka sam proveri (daje mu novine).
Izvolite, reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Nemojte tako, ovde nikada nije dosadno, gospodo poslanici. Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, pre nego što vrlo konkretno kažem nešto o temi, konstatujem da u sali Narodne skupštine uvek nedostaje stotinu poslanika DOS-a. To je važno. A, takođe želim da kažem da uglavnom, osim na konstitutivnoj sednici, u dvorani nikada nije više od 130 do 150 narodnih poslanika. A sada u vezi sa onim o čemu ovde govorimo.Narodnoj skupštini Republike Srbije gospodin Balša Govedarica, predsednik Vrhovnog suda, uputio je sledeće pismo: "Povodom zahteva SPO-a za ostavku predsednika Vrhovnog suda Srbije ističem da, po Ustavu i Zakonu o sudovima, političke stranke ne mogu biti nosioci inicijative za razrešenje predsednika suda, ni zahteva za njegovu ostavku, jer to pre svega pripada organima Narodne skupštine. Ovo je izraz ustavnog principa o samostalnosti i nezavisnosti sudske vlasti. I pored toga,izneto je upozorenje da će doći do napuštanja Vlade i onemogućavanja rada novoformiranih državnih organa, što predstavlja do sada nezabeležen vid pritiska na samostalnost i nezavisnost sudske vlasti. Iz tih razloga, a ne iz osećaja krivice i odgovornosti, podnosim Narodnoj skupštini zahtev za razrešenje od dužnosti predsednika Vrhovnog suda Srbije, uz prethodnu ocenu mog rada i ostvarivanja uloge sudske vlasti, u skladu sa Ustavom i Zakonom o sudovima. - 31. oktobar 2000. godine - Balša Govedarica". Dakle, poštovana gospodo, to je ta priča sa početka današnjeg zasedanja. Ovde se jasno govori o tome zbog čega i na osnovu kojih pritisaka predsednik Vrhovnog suda nudi ostavku. Gospodin Balša Govedarica potiče iz jedne od najčestitijih hercegovačkih porodica i u svom životu učinio je sve što je bilo neophodno da stekne ugled i taj ugled mu neće pokvariti niko od narodnih poslanika, ko danas meni ovde dobacuje. U vezi sa tvrdnjom gospodina ministra, zaista želim da se pridružim onim narodnim poslanicima koji s pravom mole da se u ministarskim klupama, dok traje zasedanje, nalazi makar jedan, sada nema ni jednog ministra u našoj sali. Dakle, na osnovu tvrdnje koju je jutros gospodin Batić ovde izrekao, da neće biti izbora sudija po partijskoj pripadnosti, obaveštavam vas, gospodo narodni poslanici, da je pre nekoliko dana predsedništvo DOS-a u Čačku dalo sledeće saopštenje - da će za predsednika Okružnog suda u Čačku biti predložen gospodin Srećko Mihajlović, advokat iz Čačka, tekući predsednik Opštinskog odbora Demokratske stranke Srbije. Dosadašnji predsednik Okružnog suda, gospodin Veroljub Raketić, valjda se samo zamerio time što je kao predsedavajući veća izrekao presude onima koje vi amnestirate - Klintonu, Vedrinu i ostalima. To je ta priča o nezavisnim sudovima i to je ta priča da neće biti izbora po partijskoj pripadnosti. Da se ne zavaravamo, svaka vlast u principu radi ono što misli da treba, samo nam nemojte onda ovde govoriti da to ne radi. To je očigledno. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović.
Poštovani predsedniče, poštovani narodni poslanici, danas donosimo odluku o razrešenju i smeni pet predsednika sudova. Donosimo odluku da ih smenimo, bez ikakvih dokaza. Nema dokaza.Studentima prava je jasno, ne treba biti veliki pravnik, da je flagrantno prekršen Zakon o sudovima, da je prekršen Ustav. Jer, ako nekog smenjujete pod teškom optužbom za nerad, nemar, javašluk u sudovima, onda pred Odborom za pravosuđe mora da se nađe hrpa dokaza, kako je to zakon predvideo, od sudija izvestilaca, do predsednika Vrhovnog suda. To je svima jasno. Jasno je i maloj deci. Jasno je zašto to rade drugi. Kod gospodina Batića meni je jasno, on je prekršio zakon hiljadu puta... (ne razumeju se reči) hapšenja i linč oko televizije i javnog informisanja. Nije mi jasno za gospodina Hibera, eminentnog pravnika, profesora, koji je svoju etiku, i pravničku i profesorsku, stavio u službu politike. Gospodine Hiber, obraćam se Vama, Vi ste potpisali izveštaj, potpisali ste predlog za smenu sudija, bez dokaza, kršeći zakon, a potpisali ste i sledeću tačku dnevnog reda, kojom tražite povratak sudija koje je ranija Skupština razrešila, zbog toga što nema procedure, odnosno nema mišljenja Vrhovnog suda. Prema tome, jasno je proceniti o čemu se radi. Mislim da se jeftino prodaje i etika i profesija, i pitaće vas studenti, pitaće vas kolege pravnici na savetovanjima - nemate nijedan dokaz za ono što piše u materijalu. Ja bih bio srećan da vidim, a nije bilo teško, gospodo, pribaviti dokaze. Vrlo je jednostavno. Stanje u sudovima je takvo da za svaki opštinski sud može da se napiše da ima 1.000 nerešenih predmeta, da ima stotine nerešenih parnica, i to je dovoljan razlog da se predsednik suda smeni. Gospodo, razlog je sasvim drugačiji, žrtvujete i profesora, žrtvujete i ove mlade kolege koji se upinju ovde, gledam ih kako crvene, pričaju o reizboru sudija, pričaju o nekim stvarima, pokušavaju da kažu nešto što se dokazati ne može. Razlog je samo jedan. Sve ste vi to mogli da pripremite, pa da ova tačka dnevnog reda traje pet minuta, sa svim podacima, da napišete mišljenje Vrhovnog suda, sudije izvestioca - u Prvom opštinskom sudu ima rešeno toliko i toliko predmeta, toliko i toliko parnica, traži se smena sudija ili predsednika suda. To bi bio posao vrlo lak i jednostavan i svi bismo mi za to glasali. Međutim, razlog je sledeći - gospodin Batić i neki uz njega hoće da pošalju jasnu i nedvosmislenu poruku oko glava ovih sudija, o starim predsednicima sudova i sudijama u Srbiji - gospodo, Batić može sve, gospodo, DOS može sve, pazite šta radite. Samo ovako nastavite. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde se današnja opozicija žalila na proceduru. Tako se jedan značajan član bivšeg režima i bivši član Vlade opštenarodne propasti pohvalio da je bio u Tanzaniji. Šteta što tamo nije i ostao. On se žali na proceduru, a neka kaže kakva je procedura prema opoziciji bila u prošlom sazivu.Mi iz Koalicije "Vojvodina" dobro znamo njihovu proceduru.Kad smo izlazili za govornicu, morali smo da preskačemo noge. Dalje, za predloge zakona koje smo podnosili, Poslovnik kaže da se oni moraju naći na dnevnom redu u roku od 60 dana, izuzetno, rokovi se mogu produžiti ne duže od 30 dana.Mi smo Predlog zakona o informisanju predložili pre dve godine. Do dana današnjeg nije bio na dnevnom redu. Da nije došla nova vlast, ne bi se ni našao na dnevnom redu. Toliko o proceduri. Pošto su na dnevnom redu sudije, sudovi, moram da kažem da mi iz Koalicije "Vojvodina" delimo blago razočarenje građana, ne zbog toga što se sudije menjaju. Mi smatramo, i građani smatraju, da se malo sudija menja. Treba da se promeni više. Mi smo bili svedoci kako su to oni radili. Ja nisam za to da mi to isto radimo njima. Ja sam da mi poštujemo njihova prava, ali i oni moraju da poštuju naša prava, jer mi smo pobedili na izborima. Oni su menjali sudije ovako - na Odboru za pravosuđe kažu, napišu - sudija iz opštinskog suda primećen je na mitingu Ujedinjene opozicije Srbije, i to mu se smatra članstvom u političkoj stranci, a to je nespojivo sa sudijskom funkcijom i zato taj sudija ne može da bude sudija. To je nespojivo sa sudijskom funkcijom, i zato taj sudija ne može da bude sudija. Jednog sudiju su isključili zato što je bio član Udruženja građana G17. To je nespojivo sa sudijskom funkcijom. Smatra se da je udruženje građana bilo politička stranka. Tako su to oni radili. Danas se oni žale na proceduru, danas se oni žale na sve. Pripadnik druge političke stranke iz Vlade opšte narodne propasti je najhrabriji čovek na svetu. Ne zato što se ničeg ne boji, već zato što se ničega ne stidi. On je rekao da mu nije žao zato što je neko pokojni. Naši sudovi nisu radili kako treba i zato sve sudije treba promeniti. Ovde, u ovoj skupštini, predsednik te stranke je rekao sledeće - mi nemamo vremena da istražujemo šta je bilo sa Ćuruvijom. Vlada koja nije povela istragu je odgovorna i kriva. Toj Vladi je mesto u zatvoru.
Molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Ja sam na dnevnom redu. Zbog toga treba promeniti sve sudije, jer vama nije mesto u parlamentu. Velikoj većini je mesto u zatvorima. Da je gospodin Batić ovde, ja bih mu predložio da mi uvedemo novu kaznenu meru, a to je društveno koristan rad, pa da ove bivše zatvorimo u rudnike, na peti nivo - društveno koristan rad, pa kad se sete cifre i šifre, neka jave da im otvorimo vrata.
Nije tačno da je bilo kada bilo ko od nas rekao da vlast nema vremena da se bavi istraživanjem bilo kog ubistva. To ne vezujte sada za ovo. Gospodine Rističeviću, jeste, moje noge ste preskakali i dok sam bio na vlasti, a preskakaćete i sada dok sam u opoziciji. Klupe su neudobne za visoke ljude i ja zato i sedim do prolaza da bi nekad odmorio noge. Ove pretnje koje ste izgovorili, govore više o vama nego o nama. Jer, vi ste bili u opoziciji, pa vam se ništa nije desilo. Sad ste se dočepali malo vlasti, pa ćete one koji su bili na vlasti kad se vama nije ništa desilo, da šaljete na peti ili četvrti horizont. Ima jedna latinska poslovica, za Vas veoma primenljiva - "miš i na brdo kad se popne, ostane mali".
Ja sam toliko fizički spreman, ne da preskočim Vašu nogu, već da preskočim Vas. U prošlom sazivu vas je bilo 86, ako se ne varam. Koliko vas je sada - 23. Sukob sa mnom se ne isplati za vašu stranku. Druga stvar, ja sam govorio o onome šta građani očekuju od DOS-a. Molim vas za red i tišinu. Nedisciplinovane poslanike treba izbaciti napolje. Ja sam vas pažljivo slušao. Nisam uzimao reč kad se govorilo o amnestiji. Amnestija je nužno zlo. Mi smo morali isprazniti zatvore da bi zatvorili prave kriminalce. Ali, ni ovoliki zatvori ne mogu primiti sve te kriminalce. Nama treba zatvor veličine Marakane. Zato sam predložio društveno koristan rad. To je na Zapadu normalna mera, sa dva programa: besplatna pomoć na njivi i besplatna pomoć u rudniku. Pa, birajte, hoćete li na njivu ili u rudnike. Da vidite šta je hleb sa 7 kora. To bi naš narod, naši građani, rudari, seljaci pozdravili. Što se tiče onoga da niko nije rekao ovde iz bivše Vlade, ja ću vam doneti stenogram, to je rekao potpredsednik za zarđale kašike, da nema vremena da istražuje ko je ubio Slavka Ćuruviju, jer ima preča posla. Ja ću vam doneti taj prepis stenograma, tek toliko da se uverite da mi nikada ne lažemo. Drugo, taj gospodin ovde nije sada, jer je odneo junačku sablju da preda Sadamu Huseinu. Sablja je junačko oružje, tu se slažemo. Na čega je on jurišao? On je trebao poneti zarđalu kašiku. On je jedino jurišao na burek i zarđale kazane.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da vi ne shvatate ozbiljno ove pretnje, ali bi trebalo da neko ozbiljan izađe ovde i da kaže da Srbija neće biti pretvorena u velike logore. Ja sam pozivam čestite sudije, mnogo ih je više u sudu od onih za koje bismo mogli da kažemo da ne zaslužuju to zvanje, da ne sude kad im budu naređivali ovakvi kao što je Marijan Rističević, i da dobro odmeravaju, oni to umeju, poznaju zakone bolje od svih nas koji ovde danas se trudimo da o njima odlučujemo. Da dobro razmisle i da sude isključivo po zakonu, da ne sude po političkoj volji i da ne prave od Srbije koncentracione logore. Toga u Srbiji odavno nije bilo, još od Nemaca. Gospodine Rističeviću, zaista ne znam ima li smisla sa Vama izlaziti na bilo kakvu repliku. Ja sam to izbegavao i dok ste bili u opoziciji, zato što nema ošta sablja da se krvavi. Mislim, ova naša govornička. Ja mislim da ovde ima boljih, vrednijih i autentičnijih predstavnika politike koju će da sprovodi DOS. Ako jedan predstavnik DOS-a izađe za govornicu i kaže da će DOSpraviti logore i da je Marakana mala za one koje ćete da pohapsite, a vi svi to oćutite, počinjem da razmišljam o tome da je to već dogovoreno na poslaničkoj grupi DOS-a, a da ste samo jednu budaletinu poslali da to kaže. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Stevo Dragišić, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo, pod ovom tačkom dnevnog reda ne može se sporiti suština onoga što se želi postići. To je razrešenje određenih nosilaca pravosudnih funkcija u našoj državi. Nova vlast želi da sprovede svoju zamisao koju je imala dok je bila opozicija, da razreši funkcija neke sudije, neke javne tužioce, da, kako oni kažu, zavedu red u pravosuđu. Međutim, kao i u nekim drugim oblastima koje smo razmatrali na ovoj sednici u poslednja tri dana i ovde se postavilo pitanje formalne prirode, da li se sve odluke donose po proceduri koja je propisana? Najveći problem je, u stvari, u odluci o razrešenju dužnosti predsednika nekih sudova u državi. U predlogu koji je Odbor za pravosuđe i upravu dostavio Skupštini, kaže se da se taj predlog dostavlja na osnovu člana 40. Zakona o sudovima. Član 40. kaže, to je član od jednog stava - "Predlog za izbor i predlog za razrešenje predsednika suda, sudija i sudija porotnika, podnosi nadležno telo Narodne skupštine". To je tačno. Međutim, ovo bi bilo tačno do kraja ako bi se samo na osnovu ovog člana tumačila nadležnost za sprovođenje ovog postupka. U ovoj proceduri ne sme se zaboravi ni član 29., koji u jednom od svojih stavova kaže - "Odredbe ovog zakona o sudijama, odnose se i na predsednika suda, ukoliko zakonom nije drukčije određeno". Ja sada samo postavljam pitanje da li postoji neki drugi zakon koji na drugačiji način propisuje postupak imenovanja i razrešenja predsednika suda nego što je to postupak za razrešenje sudije. Da li postoji? Znači, isti zakon i ja vam to čitam gospodine Batiću. Vi me niste slušali izgleda. Ovde se kaže - odredbe ovog zakona o sudijama odnose se i na predsednika suda. Ukoliko se odredi odgovornost predsednika suda za izvršenje poslova u sudu, predsednik će se razrešiti te dužnosti. Ko je utvrdio njihovu odgovornost? Odbor za pravosuđe? Na osnovu čega? Na osnovu kojih podataka? Koji je nadležan organ dostavio podatke republičkom parlamentu ... opšte poznate okolnosti? To je već nešto drugo. Taj odgovor sam očekivao. Ako su, opšte poznate okolnosti, onda dolazimo na jedno sasvim drugo polje, onda dolazimo na polje subjektivnog ocenjivanja. Ako "opšte poznate okolnosti" jesu razlog za razrešenje predsednika suda, a "opšte poznate okolnosti" su utvrđene na osnovu vašeg mišljenja, kao recimo advokata ili iz obavljanja neke vaše druge dužnosti, profesije, ili bilo koga, ne govorim samo o vama, možda nekog drugog ko je utvrđivao te "opšte poznate okolnosti", onda se ovde radi o čistom subjektivnom mišljenju. Ja bih razumeo da je recimo Vrhovni sud utvrdio, na osnovu podataka koji postoje u sudovima, da ti sudovi rade neažurno, da godinama i decenijama ne razrešavaju parnice, da se to neko loše stanje na neki objektivni način dokazalo. Ne kažem da vi možda niste u pravu. Jasno je svima nama da tu postoje manjkavosti u radu svih sudova u Srbiji, ne samo u četiri suda u Beogradu i na osnovu tih opšte poznatih okolnosti treba možda razrešiti sve predsednike sudova u Srbiji. Zašto samo da se kola slome na četiri predsednika suda? Zašto niste sačekali onda? Kada već radite nešto, uradite ga kako valja do kraja, pokrijte se makar nekim relevantnim mišljenjima, nekim objektivnim dokazima, da se ne dovodi u pitanje vaš subjektivni odnos prema ljudima i predsednicima suda. Ovako, stavljate nas u situaciju da sumnjamo da postoje neki lični razlozi za razrešenje baš tih ljudi o kojima je danas reč, jer ne postoje objektivni dokazi za vaše tvrdnje. Na kraju, pošto ovde očigledno postoji karika koja nedostaje u lancu odlučivanja o razrešenju sudija, može se reći da nova vlast ugrožava nezavisnost sudijske funkcije na najočigledniji način. Ovi razlozi koje ste vi navodili kao argument protiv razrešenja sudija, o kojima ćemo raspravljati u sledećoj tački dnevnog reda, sada se odnose upravo na ovu odluku koju vi pokušavate da donesete. Ono zbog čega ste kritikovali prethodnu vlast sada radite na identičan način.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a zatim narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Poštovano predsendištvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovde imamo predlog Odbora za pravosuđe i upravu o razrešenju pojedinih sudova i predsednika suda, ali ono što sam zapazio jeste da imamo po jednoj istoj stvari dva različita obrazloženja. U jednom obrazloženju stoji da je Vrhovni sud obavestio Narodnu skupštinu i da je na osnovu odluke ili obaveštenja Vrhovnog suda Odbor za pravosuđe pristupio i razrešio te sudije. U drugom obrazloženju stoji jedna sasvim paušalna ocena, Odbor je ocenio da su za rđavo stanje u pravnom sistemu i pravosuđu objektivno odgovorni predsednici sudova, pa u skladu sa svojom nadležnošću iz tog i tog zakona, da ih ja ne citiram, predlaže se razrešenje tih i tih predsednika sudova. Na osnovu kojih to podataka je Odbor doneo takvu ocenu? Koliko znam, ova skupština je formirana 22. januara, nema još ni mesec dana, Odbor je verovatno nešto kasnije formiran i kada je pre stigao da obiđe taj Prvi, Drugi, Treći, Četvrti sud, da se upozna sa radom tog suda ili ima neke doušnike, pa ti doušnici tajnim kanalima dostavljaju podatke o tome da li je taj sud ažuran ili nije, da li je aljkav itd. Mislim da je jedan od doušnika baš naš ministar pravde, ali je jako loš doušnik. On jedino poznaje te sudije o kojima se ovde radi i verovatno su tu i neki lični interesi da se baš te sudije razreše. Ja se slažem da je situacija u pravosuđu katastrofalna, ali ovo što se sada radi dovodi do toga da se ništa neće poboljšati u pravosuđu, da će to pravosuđe i dalje ostati zavisno od onoga koji je na vlasti, a vi ste se u svojoj predizbornoj kampanji zalagali za nezavisno pravosuđe. Isto bih hteo gospodinu potpisniku ovog predloga Dragoru Hiberu, pošto su oni takvi eksperti da mogu za jako kratko vreme da ocene rad četiri ili pet sudova, da predložim da izvrši rekonstrukciju Vlade i da te ljude, tu gospodu iz Odbora za pravosuđe predloži umesto ovih nesposobnih ministara, jer će oni, ako su mogli za ovo kratko vreme takve podatke da imaju, verovatno će moći još brže da urade konkretne zakonske predloge da imamo o čemu da raspravljamo, a ne da ovde ministri vrše opstrukciju ovog parlamenta tako što izlaze sa predlozima jednog zakona, sa jednim, dva, eventualno tri člana, pa na te članove još desetak amandmana, svojih normalno, da ponište te članove. Sve ovo ukazuje da se ne radi onako kako bi trebalo da se radi, da se poštuje zakon i Ustav, nego se radi po snazi autoriteta, po volji pojedinaca iz partija DOS-a. Kada je gospodin Đinđić ovde izlagao svoj ekspoze, ja sam stavio znak jednakosti, pitao sam se da li smem da stavim znak jednakosti između njega i Kušnera, pošto su programi slični, a izgleda da je i nalogodavac sličan. Sa ovim Predlogom zakona, ovih dva tri dana što radimo, apsolutno potvrđuje da sam bio u pravu. Zašto potvrđuje? Zato što i dole na Kosovu imamo te tzv. ekspertske sudije, sudije koje su hapsile nevine Srbe i drže ih i dan danas po zatvorima bez ikakve presude, a onda kada im presude dobiju presudu od 14, 15 i više godina. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, na neustavnost i nezakonitost Predloga zakona ukazivali su, pokušali da ukažu, prethodnici koji su učestvovali u raspravi pre mene. Ja bih pokušao da vam ukažem na način na koji donosite zakone i na koji pokušavate da donesete i ovaj zakon. Pre svega, prisutno je potpuno nepoštovanje članova Vlade prema narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini. Sem gospodina Batića koji je očigledno lično zainteresovan za ovaj zakon i nema više ni jednog člana Vlade u prvim redovima, a gospodin Batić pokušava da umesto razrešenih predsednika sudova dovede članove svoje stranke i da da ostalim sudovima jasan signal - učlanite se u moju stranku, nećete napolje i sada potvrđuje sa mesta da je to tačno ili što reče jedan poslanik iz redova DOS-a, član jedne političke partije, kaže - mnogi nam se nude, mi ih sada ne primamo, a oni idu kod Batića, pa nam se posle još javljaju kao delegacija da pregovaraju sa nama koji smo mnogo veće političke stranke. Sednice počinju sa velikim zakašnjenjem i to je još jedan vid kako vi poštujete Narodnu skupštinu. Nikada u sali nema dovoljno poslanika izredova DOS-a. Ovde sada, dok govorim, ima 123 narodna poslanika i radikali su ubacili svoje kartice. Vi kažete da radikali ne ubacuju kartice pa zato nemate kvoruma. Zar mislite da socijalisti ne ubacuju kartice? Pa ne bi nikada bilo više od 50 poslanika DOS-a. To je opstrukcija rada parlamenta. Ovo nije opstrukcija. Ovde poslanik treba da govori o zakonu, poslanik opozicije da na sve načine pokuša da spreči donošenje zakona za koji misli da je loš, vi tada taj predlog zakona branite i da se donose najbolji zakoni. Dalje, mislio sam da je ovo nova politička elita Srbije, a bar ste tako govorili u predizbornoj kampanji. Ovde vidimo čak i vremešne bakice, gospođice i gospođe, dobacuju, čuje se neko neartikulisano dobacivanje, lupanje o klupe. Pa, zar je to sva pamet koju je Srbija poslala u ovaj parlament? Zar ste zbog toga dobili glasove? Nema vas na sednicama....
Pređite na temu ove tačke, molim vas.
U okviru zakona je sve i u okviru vremena od pet minuta. Ja se plašim da ćete silom broja donositi zakone, a ne silom argumenata. Da ćete sve postići na mišiće. Kažete, mi smo većina, mi smo u pravu. Pa, i oni Jevreji koji su razapeli Hrista bili su u većini, ali nisu bili u pravu. Sve je u okviru teme, a ovo dokazujem da i vremešna gospoda sa sedim bradama dobacuju, a ovde se nikada nisu prijavili za govornicom. Evo, opet vremešne gospođice dobacuju sa strane. Na kraju, budite bar malo tolerantniji i pošteniji prema onima koji su sada u opoziciji, jer ste to tražili, da prošla vlast bude to prema vama. Budite i pošteni, mada i to nije važno, jer kako reče vrhovni vođa DOS-a Zoran Đinđić, kome je do poštenja neka ide u crkvu.
Nemamo više prijavljenih poslanika. Da li predstavnik predlagača želi reč? Da. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da odgovorim na neke primedbe, koje su izrečene povodom predloženih odluka. A to, pre svega imajući u vidu pravne argumente. Istina je da su te primedbe delom i očekivane, rasprava o postupku za razrešenje predsednika sudova vođena je i na samoj sednici Odbora. Argumenti su pažljivo saslušani i pažljivo odmereni. Zakon nije dovoljno eksplicitan da bi se golim čitanjem i jezičkim tumačenjem mogao izvesti jedan ili drugi stav. Zato je potrebno nešto više pravničke argumentacije, pravničkog znanja i pravničke korektnosti. Zakonski problem proizilazi iz odnosa između stava 6. i stava 7. člana 29. Zakona o sudovima. Dok stav 6. upućuje na primenu odredbi o sudijama na predsednike sudova, stav 7. predviđa poseban postupak za razrešenje predsednika sudova. Razmotrimo pravnički, a ovde su se svi pozivali na pravo, kao da su svi završili najviše pravne škole, pa kako tu stoje stvari. Stav 6. kaže da se neće primeniti ova njegova dikcija pravila o sudijama, ako je zakonom drugačije propisano. Zakon propisuje pravila o razrešenju sudija u jednoj posebnoj glavi, a van te glave ima posebno pravilo o razrešenju predsednika sudova.To je upravo taj izuzetak. To je upravo činjenica, da Zakon posebno uređuje razrešenje predsednika sudova od razrešenja sudija. U prilog ovom logičnom tumačenju je činjenica da ni u jednoj odredbi koja reguliše razrešenje sudija nema aluzija na razrešenje predsednika sudova. Razmotrimo stvar i malo dublje, širim tumačenjem. Posebna pravila postupka razrešenja sudija postoje, pre svega, da bi se zaštitila stalnost sudija. Za predsednike sudova ne važi princip stalnosti. Oni imaju ograničen mandat. Ali, ne samo to, moglo bi se nekim širim i daljim tumačenjem reći da poseban postupak treba da štiti nezavisnost sudija i sudova. Ako se pogleda nadležnost predsednika sudova je predviđena zakonom, a videće se da njihovo razrešenje ili postavljenje ne može i ne sme uticati na nezavisnost sudova. Predsednik suda koji bi se mešao na bilo koji način u predmete, uključujući i razvrstavanje predmeta po sudijama i većima, grubo bi prekršio zakon i bio bi nešto što ne sme da bude. Dakle, nema ni jednog ozbiljnog razloga da se na predsednike sudova primenjuje poseban postupak zakonom predviđen za razrešenje sudija. Ovo tumačenje je uostalom primenjivala ova skupština uvek do sada. Kada pledirate za drugo tumačenje, vi pledirate za promenu tumačenja. Ja sam za to da se promene vaša tumačenja u mnogim stvarima. U ovoj, za to nije bilo zakonskih argumenata. Druga primedba je, da li je i kako utvrđen razlog za razrešenje predsednika sudova. Ako je ono što sam do sada rekao tačno, onda je Odbor za pravosuđe i upravu taj koji je nadležan da taj razlog utvrđuje. Ceneći da nema razloga, niti inicijative za razrešenje predsednikasudova sa sudijskih funkcija, čuvajući njihov profesionalni dignitet, Odbor se zadovoljio ocenom o objektivnoj odgovornosti za rđavo stanje u našem pravosuđu, koje čini mi se niko nije porekao.Pojedini diskutanti, koji su bili na visokim funkcijama u pravosuđu, upravo su govorili o tome da postoje zagušenja u sudovima, da postoje problemi. Kada se Odbor opredelio za ovakav predlog, on je imao u vidu i ličnosti predsednika sudova i činjenicu da po samom predlogu oni treba da ostanu sudije. Da obavljaju dužnost koja je mnogo važnija, mnogo složenija od administrativne dužnosti predsednika sudova. Mi nismo dirali u njihovu profesionalnu čast, baš zbog toga i mislim da zbog toga ova skupština treba da pokloni ili ne pokloni glasanjem poverenje po proceni Odbora, koje je doneto ako se ne varam, sa 11 glasova za i dva protiv, da se može predložiti i razrešenje predsednika sudova, uz njihovo ostajanje na sudijskoj funkciji. Time se ne krši zakon, već naprotiv omogućuje njegovo bolje poštovanje.Najzad, ne mogu da u jednoj reči odgovorimna primedbe da sam pogazio svoj profesorski i profesionalni moral. Nisam. Niko nije na mene uticao. Neću se pozvati na olakšavajuće okolnosti, da pošto do skora, dve i po godine nisam bio profesor, jer mi je dat, bez ikakvog postupka, otkaz na Pravnom fakultetu, pa da sam možda zaboravio sva njegova pravila. Hvala [[aplauz]]
Zaključujem pretres i prelazimo na odlučivanje. Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije, podsećam vas, da prema članu 174. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština odlučuje o izboru, odnosno razrešenju ili prestanku funkcije svakog sudije Ustavnog suda pojedinačno tajnim glasanjem, ukoliko ne odluči da glasanje bude javno. Predlažem da Narodna skupština o prestanku sudijske funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije odlučuje javnim glasanjem - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Da li ima drugih predloga? Nema. Ukoliko nema, pre glasanja o Predlogu, molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog da Narodna skupština o prestanku sudijske funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije odlučuje javnim glasanjem - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Za 149, protiv dva, niko nije uzdržan, nije glasalo 10, a ukupno je prisutan 161 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova odlučila da o prestanku sudijske funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije odlučuje javnim glasanjem - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Pre nego što pređemo na glasanje, molim vas da donesemo odluku o radu na današnjoj sednici. Sada je 16,50 minuta, pa vam predlažem da se izjasnimo o nastavku rada do okončanja svih tačaka po ovom dnevnom redu, a preostala nam je još jedna tačka po okončanju. Da li ima drugih predloga? (Nema.) Ako nema, molim da utvrdimo kvorum. Molim vas da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Molim vas da glasate o produžetku rada do okončanja svih tačaka dnevnog reda. Za 123, protiv 24, niko nije uzdržan, nije glasalo 10, a ukupno je prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da smo doneli odluku da ćemo danas raditi do okončanja svih tačaka dnevnog reda. Prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije. Prvo, saglasno odredbi člana 174. stav 3. Poslovnika, glasaćemo pojedinačno za svakog usdiju Ustavnog suda za koga je predložen prestanak sudijske funkcije. Molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog da Spaseniji Babović, sudiji Ustavnog suda, prestane sudijska funkcija danom donošenja odluke, zbog ispunjenja uslova za ostvarivanja prava na starosnu penziju. Za 153, protiv niko, nije bilo uzdžanih, nije glasalo 5, a ukupno je prisutno 158 narodnih poslanika. Ne mogu da verujem, ovo je jednoglasno, pa konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila ovaj predlog. Na žalost, jako dobar Poslovnik koji i dalje koristimo nalaže nam da ponovo utvrdimo kvorum, i tako svaki put pre glasanja. Drugo, molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje predlog da Tefiku Lugićiju, sudiji Ustavnog suda, prestane sudijska funkcija, danom donošenja odluke, zbog ispunjenja uslova za ostvarivanje prava na starosnu penziju. Molim da glasate. Konstatujem da je za glasalo 153, protiv jedan, uzdržan jedan, nije glasao jedan, a ukupno je prisutno 156 narodnih poslanika. Konstatujem da je narodna skupština većinom glasova usvojila ovaj predlog. Usvajanjem oba predloga za prestanak sudijske funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije, Narodna skupština je donela odluku o prestanku sudijske funkcije sudijama Ustavnog suda Srbije. Treće, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke o razrešenju dužnosti predsednika Vrhovnog suda Srbije. Molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 151, protiv nije bilo, uzdržana su dva, nisu glasala četiri, a ukupno je prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke o razrešenju dužnosti predsednika sudova. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 119, protiv 21, uzdržanih 9, nisu glasala tri, a ukupno su prisutna 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Četvrto, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke o razrešenju dužnosti predsednika Opštinskog suda u Kragujevcu. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 118, protiv 24, uzdržanih devet, nije glasalo pet, ukupno je prisutno 156 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Peto, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama sudova opšte nadležnosti, privrednih sudova i sudiji porotniku Okružnog suda u Beogradu, sa izmenom i dopunom Predloga odluke. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 140, protiv nema, uzdržanih 12, nije glasalo pet, ukupno je prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke, sa izmenom i dopunom Predloga odluke. Šesto, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke o razrešenju od sudijske dužnosti sudija Opštinskog suda u Nišu i Opštinskog suda u Preševu. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 151, protiv nema, uzdržan jedan, nije glasalo pet, ukupno je prisutno 157 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Sedmo, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke o razrešenju od dužnosti republičkog javnog tužioca. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 155, protiv nema, uzdržanih nema, nije glasalo sedam, ukupno su prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Osmo, prelazimo na odlučivanje o Predlogu odluke o prestanku funkcije nosilaca javnotužilačke funkcije. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje Predlog odluke. Za 158, protiv nema, uzdržanih nema, nisu glasala četiri, ukupno su prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Time smo završili šestu tačku dnevnog reda. Pre nego što pređemo na sedmu tačku dnevnog reda želim da vas obavestim da sam primio zahtev grupe od 138 narodnih poslanika Poslaničke grupe DOS-a za što hitnije održavanje Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, sa dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Sazvao sam sednicu Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini za četvrtak, 15. februar, sa početkom u 10,00 časova. Saziv za Četvrto vanredno zasedanje, sa materijalima iz dnevnog reda sednice, uručen vam je u toku ove sednice, pa molim sve narodne poslanike da prisustvuju sednici Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. (Tomislav Nikolić, s mesta: - A da li može po Poslovniku?) Može, nije hitni postupak, jer nije zakon, nego akt. Hitni postupak ne.
Predlagač nije tražio hitni postupak, tamo je napisano da oni predlažu da se što hitnije zakaže sednica. Ali, Poslovnik traži da se traži hitni postupak. Što hitnije zakazivanje sednice i hitni postupak za donošenje akta, to nije isto. Ako nije zatražen hitni postupak, onda to dolazi pod odredbu Poslovnika, član 134., da to ne može da bude na dnevnom redu u roku kraćem od 15 dana i dužem od 60, izuzetno čak i od 90, ako vi to obrazložite. I, stoji u Poslovniku da se za donošenje ovakvih odluka, preporuka, deklaracija, rezolucija, primenjuje postupak predviđen za zakone. Postoje četiri odredbe o vanrednom zasedanju koje ovu materiju regulišu na isti način. Dakle, iz saziva, da li je to omaška onoga ko je predlagao ovu tačku dnevnog reda, jasno je da on nije tražio hitan postupak. Tražio je što hitnije sazivanje, a to je minimum 15 dana. Mogu da dozvolim da je bila i greška, ali ako hoćete da poštujete Poslovnik, sutra zasedanje ne može da se održi. A, ako ne poštujete Poslovnik, kao što ga niste poštovali ni današnjeg dana, onda može svašta. Moja dužnost je bila da vas upozorim. Možda će vam to pomoći kasnije da ovakve greške ne pravite.
Zamolio bih Vas, običaj je da kada se pozove na Poslovnik i citiraju, navedu članovi. Teško mi je da ovo izlistam. On nije moj, pa se ne navikavam.
Član 134. govori o rokovima za stavljanje predloga zakona, član 156. govori o postupku donošenja zakona koji se primenjuju na ovo, član 157. govori o hitnom postupku, članovi 162. do 165. govore o vanrednom zasedanju.
Odlično pet. Dakle, kada se govori o hitnom postupku prevashodno se govori o zakonu. Dakle, zakon se može izuzetno doneti i po hitnom postupku. Ovde nemamo na razmatranju hitan postupak, a u zahtevu piše da se traži hitno zasedanje. Prema tome, može se samo protumačiti eventualnom tehničkom greškom, mada mislim i da nije neophodno, s obzirom da se ne radi o predlogu zakona i s obzirom da se radi o donošenju rešenja o imenovanju i razrešenju nosilaca sudijskih funkcija. Ne tvrdim da sam u pravu. Mislim da tako stoji u Poslovniku. Samo da vidimo šta ste još prigovorili, to je što se tiče hitnog postupka, mislite da u zahtevu nije izričito navedeno. Mislite, nije u zahtevu izričito navedeno, ali nesumnjivo proističe ili čak bi bilo dobro da smo malo hitrije to uradili, da sumogle da budu sastavni deo i ove sednice, jer je to jedna zaokružena materija. Može se izvršiti ta tehnička ispravka, ona nije suštinska. Da li se slažete sa ovim? (Odobravanje.) Ovu smo situaciju raspravili. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O STAVLjANjU VAN SNAGE ODLUKA O RAZREŠENjIMA SUDIJA Primili ste Predlog odluke, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Otvaram jedinstveni pretres i predlažem, saglasno članu 92. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, da ograničimo vreme trajanja izlaganja, kao i u predhodnim tačkama, na pet minuta. Da li ima drugih predloga? (Nema.) Ako nema, molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i stavljam na glasanje predlog da se vreme izlaganja ograniči na pet minuta, u okviru ove tačke dnevnog reda. Molim narodne poslanike da glasaju. Za 128, protiv 26, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da smo doneli odluku o ograničavanju vremena izlaganja na pet minuta. Da li predstavnik predlagača želi reč? Ima reč gospodin Dragor Hiber.
Dame i gospodo, u prethodnom sazivu, ova Narodna skupština donela je više odluka, kojima je, protivno Ustavu i zakonu, razrešila jedan broj sudija Vrhovnog suda, okružnih i opštinskih sudova i privrednih sudova. Protivnost Ustavu i zakonu se očitava u razlozima koje su poslanici, jedan broj poslanika ove Narodne skupštine, izneli, kad je bilo reči o razrešenju predsednika sudova, a u ovim slučajevima je bilo reči o razrešenju sudija. Naime, nasuprot ustavnom načelu ustavnosti sudijske funkcije, sudije su razrešene bez da je utvrđen na Ustavu i zakonu zasnovan razlog za razrešenje. To i nije moglo biti učinjeno, jer takvog razloga i nije bilo. Nije sprovedena ni zakonom predviđena procedura o razlozima za razrešenje, nije se izjasnila opšta sednica Vrhovnog suda Srbije. Ove odluke su, već kad su donete, naišle na osudu stručne javnosti, a te osude i zahtevi da se odluke promene postoje i dan danas. Upravo je Odbor za pravosuđe Narodne skupštine Srbije danas dobio akt Udruženja pravnika Srbije, najšire pravničke organizacije Srbije, sa stavovima kojima se traži osuda i preispitivanje ovih odluka. Utvrdivši ili smatrajućida su odluke o razrešenju sudija, donete na sednicama Narodne skupštine decembra 1999. godine, odnosno jula 2000. godine, nezakonite, Odbor je odlučio da predloži Narodnoj skupštini da ove odluke stave van snage. Odbor smatra da svaki organ, ne samo da je ovlašćen, već je i dužan da stavi van snage sopstvene nezakonite odluke, pa je i Narodna skupština ovlašćena i dužna da postupi na ovaj način. Odbor je pravio analogije sa nekim Ustavom i zakonom predviđenim situacijama, npr. pravom i dužnošću Narodne skupštine da stavi van snage zakon koji je usvojila, a za koji jeUstavni sud ocenio da nije saglasan Ustavu. Predlagač je mišljenja da će se na ovaj način, ne samo ispraviti jedan broj nezakonitih odluka, već da je to korak ka vraćanju dostojanstva sudijskog zvanja. Ispravljajući situaciju nastalu nezakonitim odlukama, Narodna skupština će bar delom ispraviti nepravdu učinjenu nezakonito razrešenim sudijama. Da li će oni prihvatiti da se vrate svom poslu ili ne, drugo je pitanje. Mislim da posebna argumentacija za razloge nezakonitosti odluka posle diskusija po prethodnoj tački nije potrebna. Hvala.
Da li žele reč narodni poslanici koji su na sednicama Odbora izdvojili mišljenje? (Ne žele.) Onda pozivam predsednike poslaničkih grupa, ako žele reč, da se prijave. Ima reč gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred Narodnom skupštinom Republike Srbije nalazi se predlog jedne čudne odluke. Usudio bih se da kažem i nebulozne odluke, da Narodna skupština poništi četiri svoja akta, doneta 1999. i 2000. godine. Predlog je podneo Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije, pozivajući Narodnu skupštinu da odluku donese na osnovu jednog opšteg člana Poslovnika Narodne skupštine, 131. člana, kojim je propisano da Narodna skupština, pored ostalog, donosi odluke. Članom 53. Poslovnika Narodne skupštine, kojim su opisana prava i dužnosti Odbora za pravosuđe i upravu, nije predviđeno da taj odbor predlaže ovu odluku. Jedino što Odbor predlaže su izbor i razrešenja lica koja vrše sudske i javnotužilačke funkcije. Odluku je mogao da predloži bilo koji poslanik, mogla je Vlada, ali ne može Odbor za pravosuđe i upravu. Odbor za pravosuđe i upravu nije poslanicima, a to mu je bila obaveza, dostavio taj tekst Odluke o razrešenju sudija, čiji se poništaj traži, kako bi poslanici, ukoliko odluče da o ovome uopšte odlučuju, imali dovoljno podataka za odluku. Zato se u obrazloženju Predloga odluke, kao osnovni, pojavljuje netačni razlog za poništavanje odluka, tzv. nepostojanje odluke Vrhovnog suda o razlozima za razrešenje sudija. Ja sam glasao za donošenje odluke koju predlažete da Narodna skupština poništi. Uz svaku pojedinačnu odluku, Odbor za pravosuđe i upravu obavestio je poslanike da je postupio po zahtevu Vrhovnog suda Srbije. Pozivam predlagača da objasni - zašto je slagao poslanike tvrdnjom da nisu postojale odluke Vrhovnog suda i zašto nas dovodi u zabludu, u želji da glasamo po volji ministra pravde? Bilo je tada poslanika opozicije u ovoj skupštini, koji su sada poslanici vladajuće većine, i imaju taj skupštinski materijal, ja sam ga juče ponovo pogledao. Uz svaki zahtev za razrešenje sudija, Odbor za pravosuđe pisao je da postupa po zahtevu Vrhovnog suda Srbije. A, zašta sam ja to glasao 1999. i 2000. godine? Glasao sam za razrešenje sudije koji je za odluke suda u kome je sudio, Vrhovnog suda Srbije, javno govorio da su nezakonite, iako mora da zna, i zna verovatno, da se zakonitost sudskih odluka može ispitivati i ocenjivati isključivo u sudskom postupku. Glasao sam za razrešenje sudije koji je u Londonu izjavio da ga je sramota što je sudija u Srbiji. Glasao sam za razrešenje svih sudija koji su bili politički angažovani. Glasao sam za razrešenje svih sudija koji su se javno solidarisali sa sudijama koji su bili stranački funkcioneri ili funkcioneri neregistrovanih, ali javnih političkih organizacija. Glasao sam za razrešenje sudije koji je pravosnažnom presudom osuđen na bezuslovnu kaznu zatvora. Glasao sam za razrešenje sudije koji je u radno vreme napuštao posao i išao na skup jedne političke stranke. Glasao sam za razrešenje sudije koji je prihvatio da bude UNMIK-ov član opštinskog prelaznog saveta, zadužen za resor pravde i lokalne uprave. Glasao sam za razrešenje predsednika suda, u kome je broj nerešenih predmeta u istrazi i prvostepenom krivičnom i praničnom postupku veći od šesnaestomesečnog priliva predmeta. Glasao sam za razrešenje okružnog javnog tužioca, koji se bavio poslovima privatnog preduzetništva, kao i drugim privatnim poslovima kojima se stiče profit.
Izvinite, da li koristite vreme za izlaganje za još dva puta?
Koristim. Sve te odluke vi danas stavljate pod sumnju, sve te odluke vi želite da poništite i da sa retroaktivnim dejstvom dovedete do veoma apsurdne situacije, da ćemo ljude koji se od tada bave nekom drugom profesijom, vratiti u sud, isplatiti im lične dohotke, i ako su za sve to vreme radili neke druge poslove, ostvarivali neke druge prihode. Glasao sam i ne kajem se. Sve su odluke bile zakonite, a oni na koje su se odnosili, imali su pravo žalbe. Prošle su dve godine, a sva lica na koje odluke odnose, bave se uglavnom advokaturom i, koliko znam, nisu koristili pravna sredstva da bi dokazali nezakonitost odluke Narodne skupštine. Možda oni žele da se vrate u pravosuđe. Raspišite konkurs, nek se prijave, i većinom, koja neće mnogo razmišljati, izaberite ih. Biće sudije sve dok im se ne učini da steblizu poraza, a onda će početi da se ponašaju kao i prema socijalistima, koji su ih na te funkcije svojevremeno izabrali. Odluke koje donese Narodna skupština, možda nisu u skladu sa Ustavom i zakonima, ali o tome rešava Ustavni sud Republike Srbije, a ne Narodna skupština. Kada bi odluke preispitivao onaj ko ih donosi, to bi bilo po onoj narodnoj - "Kadija te tuži, kadija ti sudi". Narodna skupština mora da odbaci ovaj predlog, a predlagača da uputi na zakoniti postupak za izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Tako će ministar pravde posle toga odgovarati za ono što se dešava u pravosuđu. Nijedan razlog, osim želje da Narodna skupština radi po zakonu, ne motiviše me na ovu diskusiju. Pošto me predlagač nije ubedio da postoji zakonski osnov za ovu odluku, glasaću protiv.
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege i koleginice, uvaženi članovi Vlade, ako je tačna jučerašnja opaska jedne šarmante predstavnice vladajuće koalicije u ovom parlamentu, da ovaj naš parlament ima neke elemente pozorišta, usudio bih se da kažem da dnevni red ove sednice onda možda ima i neke elemente drame. Prva tačka nam je bila jedan akt milosti Zakona o amnestiji, pa onda jedan red zakona i odluka kojim se ukidaju, ograničavaju, poništavaju, stavljaju van snage određeni zakoni i određena prava, i na kraju, opet završavamo jednim aktom milosti nove vlasti. Aktom milosti, u formi odluke, kojom treba da se stavi van snage jedna skupštinska odluka iz prethodnog saziva. Mislim da je ova odluka koja je pred nama danas, po svojoj formi, neustavna i nezakonita, a po svojoj suštini i po pravnim dejstvima za budućnost, štetna i apsurdna. Pokušaću to da obrzložim. Neustavna, jer pokušava da tretira pojedinačne akte, jer izbor sudija jeste pojedinačan akt, kao opšti akt, i da retroaktivno poništava jedan takav akt. Protivzakonita zbog toga što se pokušava da proizvede pravno dejstvo koje je ravno dejstvu kada se poštuje postojeći Zakon o sudovima i proizvede posledica da se sudije, koje su razrešene aktom prošle Skupštine, sada proglase sudijama na nezakonit način. Pravna logika kojom je rukovođen predlagač ove odluke milsim da je jako štetna i apsurdna. Jer, mislim da nije dozvoljeno i da je jako opasno posezanje u prošlost, na ovakv način. Da ne kažem da je on presedan u dosadašnjem radu parlamenta. Kada bi se ovakvo retroaktivno posezanje i poništavanje odluka moglo prihvatiti kao princip, onda bismo zaista mogli da dođemo do veoma apsurdne situacije. Vama takođe može da se ne svidi, npr. izbor predsednika parlamenta, Dragana Tomića, na tu funkciju u prošlom sazivu, pa da sad svojim aktom poništite odluku o njegovom izboru. To će imati za posledicu da su i sva akta koja je on doneo poništena, a on je, između ostalog, doneo akt o raspisivanju ovih izbora na kojima ste vi pobedili i dobiliovaj broj mandata ovde. Dakle, ne želim da odvraćam pažnju od svega onoga što ova pravna logika, koju sada uvodite, može da dovede u daljem radu, ukoliko se ustroji kao pravilo. Ova odluka, ukoliko bude doneta, otvara mnoge pravne posledice. Da li su, nakon donošenja ove odluke, razrešene sudije postale sudije? Da li treba da polože zakletvu? Da li je potrebna i njihova saglasnost da bi na osnovu ovakve odluke ponovo postale sudije? Ovo ne pitam samo ja, ovo vas pitaju i neki od njih. Gospodin Miroslav Todorović, u svom intervju "Blicu" datom u zadnjoj nedelji, kaže da je napisao pismo i Vladi, i Skupštini i Odboru koji je predložio ovu odluku, kojom se zahvaljuje na časti i milosti, ali smatra da ga bolje ne branite na ovakav način, jer smatra ovaj način izbora nezakonitim. Ako on to smatra, zašto ne bismo i mi tako smatrali. Poznate su vam i izjave mnogih drugih eminentnih stručnjaka iz advokatske branše, gospodina Šoškića, koji takođe smatra da ovaj put koji ste odabrali nije legalan i nije dobar. Mislim da je vlast, koja istinski drži do legaliteta i legitimiteta, imala dve zakonske mogućnosti da ovaj posao uradi na korektan način, da ove sudije izabere po postojećem zakonu ili po nekom hitnom ili drugom postupku donese novi zakon o sudovima i po tom zakonu izabere te sudove, na nešto drugačiji način, sa skupštinskom većinom koju ovde imate. Nije izabran ni jedan ni drugi put. Izabran je treći put, koji je put pravnog nasilja. Mislim da se ništa u politici ne događa slučajno, tako da ni ovaj put nije odabran slučajno. Moguća su samo, po meni, dva razloga zašto je upravo ovakav put odabran. Prvi, da se upravo demonstrira jedna apsolutna moć izvršne vlasti nad svim ostalim vlastima i da se jasno stavi do znanja da DOSmože ne samo da menja sadašnjost i budućnost, nego da ima toliku moć da menja i prošlost. Drugi put i drugi razlog, što bi izbor legalnog puta za izbor ovih sudija doveo do rezultata koji ne zadovoljava možda neke, jer možda neki od ovih pojedinaca, koji su razrešeni aktima Skupštine prošle i pretprošle godine, sada po legalnom putu ne bi mogli da budu izabrani za sudije, ili su prestareli, za penziju, ili su bolesni ili možda neki od njih nisu među živima. Na kraju, Narodna skupština je svojim odlukama razrešila jedan veći broj nosilaca pravosudnih funkcija, od broja kojih vi ovim odlukom rehabilitujete. Jedan broj ljudi, iz istog razloga zbog kojeg su razrešeni i ovi nosioci pravosudnih funkcija, ostao je po strani. Nije obuhvaćen ovom odlukom. To su neke sudije iz Požarevca. Ne znam, zaista, da li je tu ruka boginje pravde nešto zadrhtala, pa su ove sudije, razrešene, zaobiđene ovim aktom milosti ili su neki drugi razlozi po sredi. Inspirisan izlaganjem gospodina Batića o prethodnoj tački dnevnog reda, kada je govorio o boginji pravde, isti taj narod koji je stvorio boginju pravde i utemeljio pravo i pravni sistem rekao je da je pravda bez moći nemoćna, a moć bez pravde tiranska.
Dame i gospodo, Republička skupština nije nadležna u konkretnom slučaju da poništava pojedinačne pravne akte. Predlagač je bio u obavezi da narodnim poslanicima prezentira ustavni osnov. Nema ga, izostavljen je. Bilo bi dobro da je taj ustavni osnov naveden. Ne znam iz kojih razloga nije. U ostalim aktima i zakonskim projektima koji su dostavljeni Skupštini bio je naveden ustavni osnov, a ovde je izostavljen. Iz kojih razloga, ne znam. Trebalo je i bilo je potrebno ne stvarati nedoumicu, ne dovoditi u zabludu, da se navede ustavni osnov. Opšte akte Skupština je nadležna da ukida, ali kao što se vidi nema pravnog osnova, izostao je, a trebalo ga je navesti. Pridružujem se prethodnicima koji su istakli činjenicu da je trebalo rešiti ovaj problem ukoliko je prema sudijama koji su razrešeni od strane Skupštine u prethodnom periodu učinjena neka nepravda, da je trebalo ovo razrešiti na taj način da se raspiše konkurs i da se kandidati jave i ukoliko ispunjavaju uslove da budu izabrani. Time bi se otklonile sve sumnje. Međutim, plašim se jedne stvari i raspoloženje u pravosuđu je takvo da će doći do revanšizma, da će doći do postavljanja ovih razrešenih nosilaca pravosudnih funkcija prethodne i pretprošle godine, da će biti postavljeni na dužnosti predsednika i rukovodilaca pravosudnih organa, što u svakom slučaju može imati štetne posledice. Plašim se da ne bude u pitanju revanšizam, jer su bili van pravosuđa posle ovih odluka i zbog toga smatram, kao pravnik, da je bilo nužno, ponavljam, pravni osnov navesti, otkloniti sve nejasnoće i nedoumice oko toga da li je ovo legalno ili nije. Aktuelna vlast se zaklinje i zaklinjala se u predizbornoj kampanji da će biti poštovanja Ustava i zakona i zbog toga ubuduće ovakvi predlozi akata ne bi trebalo da dolaze pred Skupštinu u kojima se ne bi naveo i ustavni osnov.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop - Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko je meni poznato još se nije desilo da jedna skupština ocenjuje zakonitost odluke iste te skupštine u nekom drugom sazivu. Skrećem pažnju na obrazloženje odluke Odbora za pravosuđe i upravu, koje je potpisao prof. dr Dragor Hiber i kome nedostaje naravno ustavni osnov za donošenje ove odluke. Gospodine Hiber, gde ste to u Ustavu Republike Srbije pročitali, gde piše da Skupština može da donese takvu odluku i gde to u Poslovniku Narodne skupštine u članu 53. stav 2., u kome se navode nadležnosti vašeg odbora, piše da taj odbor ima ta ovlašćenja? Ukoliko izađete za ovu govornicu i uverite me u to, ja pozivam ovaj parlament da donesemo odluku da se stavi van snage odluka ovog istog parlamenta u prethodnom sazivu o prihvatanju potpisivanja plana Ahtisari-Černomirdin, jer je to onda apsolutno moguće i u skladu sa Ustavom, a narod Srbije bi to i te kako pozdravio, a posledice bi bile sigurno pozitivne po državu. Pravo da vam kažem, očekujem da na jednoj od narednih sednica dobijemo od vas predlog bez pozivanja na bilo koji član zakona ili poslovnika za donošenje neke odluke koja će imati za predmet razmatranje - način oblačenja narodnih poslanika, što je naravno stvar bontona i dobrog vaspitanja. Šta vi hoćete da postignete ovim predlogom odluke? Hoćete da amnestirate ove sudije koje su se eksponirale kao funkcioneri pojedinih političkih partija, koji su obavljali određene političke funkcije u njima ili nekoj drugoj organizaciji, suprotno članu 5. Zakona o sudovima, koji to izričito zabranjuje. Sve ove sudije koje su tada razrešene dužnosti zbog izražavanja javne podrške sudiji Miroslavu Todoroviću, koji je takođe razrešen dužnosti, a koji je izjavio da je spreman na sve udare, ali se ne odriče svog pripadništva tzv. organizaciji OTPOR, koja je ilegalna organizacija i koja je koristila nezakonite metode ostvarivanja političkih ciljeva. Vi njih hoćete da rehabilitujete, jer su po vama moralno politički podobni i u znak zahvalnosti što su i nakon razrešenja mnogi od njih nastavili da za sitne devizne dnevnice putuju po Srbiji radi edukacije članova OTPOR-a. Lično neke od njih poznajem, slučajno sam Beograđanka, slučajno sam sa nekim išla u gimnaziju, studirala i tome slično. Da li smo iz vaših usta i usta vaših lidera u predizbornoj kampanji čuli da se vi zalažete za nezavisno sudstvo? Čini mi se da jesmo. Govorili ste sve ono što ste mislili da je po volji naroda, a onda ste osvojivši vlast od prvog dana počeli da kršite svoja obećanja. Pazite samo, narod nije kratke pameti i ne voli da bude prevaren. Šta je vas moglo da spreči da ponovo imenujete ove iste sudije za sudijske funkcije? Ništa. Imate apsolutnu većinu i mogli ste ponovo da ih predložite za sudije i oni bi bili izabrani bez ikakvih problema. Međutim, niste baš bili sigurni da bi ta procedura apsolutno i uspela, jer ako hoćemo da poštujemo zakon, prva instanca koja treba da predloži izbor sudija je kolegijum suda, a u tim sudovima u velikom broju sede časni ljudi koji ove svoje kolege ne bi predložili za te funkcije. Dakle, nećete ponavna imenovanja, već stavljanje van snage odluke o razrešenju, sa svim posledicama koje iz toga proističu, da im se nadoknadi zarada za ovaj period od razrešenja, da oni praktično nigde nisu ni bili razrešeni, da im se za ovaj period od razrešenja do danas otvori mogućnost da traže i sudskim putem nadoknadu zbog uvrede časti, ugleda, sve je po vama moguće. Vi hoćete da rehabilitujete Miroslava Todorovića, koji je povodom njegove političke delatnosti vezane za posetu Londonu dao izjavu da ga je tom prilikom bilo sramota da je sudija u Republici Srbiji, a za ukinute ili preinačene presude, u čijem je donošenju učestvovao od strane višeg suda, u javnosti iznosi tvrdnju da je to izraz revanšizma prema njemu. To, gospodo, ne može. Te iste sudije birala je neka skupština i oni moraju da rade u skladu sa Ustavom i zakonom. Ako to ne rade, onda moraju da budu razrešeni i da snose posledice svoje delatnosti. Ovi svi drugi, koji taj posao ne obavljaju profesionalno, a ako hoće da se bave politikom, neka zatraže razrešenje i mogu, što se nas tiče da postanu i ministri i da se kandiduju za funkciju predsednika države, mi protiv toga nemamo ništa. Ne mogu u isto vreme da budu i nosioci sudijskih funkcija. Zbog toga ćemo mi, naravno, glasati protiv predloga ovakve jedne odluke.
Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, meni je žao, drugi put danas moram da se javim po istoj tački Poslovnika, član 97., govori se o za vas veoma važnoj tački dnevnog reda. Sada je koleginica Gordana Pop-Lazić obrazložila da, suprotno Ustavu, pojedinačni akt stavljate danas van snage. Kako ćete to da izglasate? Sto poslanika je trenutno u sali. Ovo je najskandalozniji saziv skupštinske većine, koju čine poslanici DOS-a, a od kada je višestranačje u Srbiji. Četvrtu sednicu vanrednog zasedanja tražite za sutra, zaista je pitanje kako ćemo mi da radimo i kako ćete da obezbedite kvorum.
Nije bilo, naravno, kršenja Poslovnika, pretpostavljam da niste to ni prigovorili, nego da tražite da se utvrdi kvorum, jer se sednica može prekinuti, kada se utvrdi, a nismo utvrdili. Dakle, možemo da prekinemo kada utvrdimo. Razumem to kao predlog da utvrdimo kvorum. Sada ćemo to i da učinimo. Molim vas da svoje kartice ubacite. Konstatujem da nemamo kvorum. Dajem pauzu od deset minuta, da se obezbedi kvorum. [[Posle pauze.]] Molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice da bi videli da li imamo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo sa radom po 7. tački dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Ištvan Išpanovič.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovde sam čuo razne kvalifikacije o predloženoj odluci, pa je bio i predlog da neko govori ko je bio u starom sastavu Odbora za pravosuđe. Ja sam taj jedini poslanik koji je tada bio u opoziciji, a sada sam takođe član Odbora za pravosuđe. Pošto sam bio član toga odbora znam istorijat donošenja ove odluke. Ovde je rečeno, evo gospodin Toma Nikolić kaže da je on pregledao naknadno sve te spise o razrešenju sudija. Ja ne treba da gledam spise, ja sam učestvovao u radu i imam u torbi veliku hrpu dokumentacije o svemu tome. Niko ne želi ovde da govori o suštini. Radi se o sledećem. Stvarno je postojao predlog predsednika Vrhovnog suda da se sudije razreše. Bio je jedan mali problem, a taj mali problem je u članu 27. Zakona o sudovima. To je danas nekoliko puta citirano, a taj član 27. Zakona o sudovima kaže da u slučaju kada se razrešava sudija protiv svoje volje, tada treba i takav predlog izneti pred Opštu sednicu Vrhovnog suda i tamo doneti odluku. Taj propust je napravljen. Predsednik Vrhovnog suda je lepo napisao da on predlaže razrešenje, ali je zaboravio da pita Opštu sednicu Vrhovnog suda, da bi uopšte mogao da napiše bilo kakav predlog. Kada sam ja na Odboru za pravosuđe pitao gospodina predsednika Vrhovnog suda, da li je održana sednica, Opšta sednica Vrhovnog suda, tada je on rekao - sve je u skladu sa zakonom. Kada sam ga ja opet pitao, jer ja nisam pitao da li je u skladu sa zakonom, nego da li je održana sednica Vrhovnog suda, Opšta sednica, on je ćutao. Prema tome, ta odluka tada nije bila zakonita i u tome je osnovni problem. Nemojte sada vi pričati o tome da je ova odluka nezakonita, neustavna itd. Ta odluka nije bila zakonita i ne može da opstane. Zbog toga je nužno da ova skupština donese odluku o ukidanju te nezakonite odluke, ne bilo kakve odluke, već nezakonite odluke. Zato je naša obaveza da donesemo odluku jer je ta odluka bila protivna zakonu. To su znali, ne samo predsednik Vrhovnog suda, već i kolege, ima ih ovde nekoliko, koji su sedeli na Odboru za pravosuđe. Kada sam ja zbog toga pokrenuo inicijativu za razrešenje predsednika Vrhovnog suda, naime, on je predložio nezakonitu odluku, ja sam smatrao da on više ne može da bude predsednik Vrhovnog suda, kada sam inicirao tu odluku, ta odluka nikada nije dospela na sednicu Odbora za pravosuđe. Zašto? Zbog toga što je tadašnja većina, vladajuća većina, sprečila glasanjem da to uopšte dođe na dnevni red. Kada bi to došlo, u tom slučaju bismo razgovarali o toj nezakonitoj odluci. Prema tome, nije dilema u tome da li ovu odluku sada treba doneti ili ne, to je jednoznačno. Ta odluka je bila nezakonita i to je najmanje što mi treba da pružimo tim sudijama. Mislim na tu satisfakciju, da bi im omogućili, ukoliko žele da se ponovo vrate u pravosuđe. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković. Dobro, replika, narodni poslanik Toma Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro je što se javio kolega Išpanovič, međutim, on samo potvrđuje ono što sam ja već rekao, kada sam ja prvi put izlazio za ovu govornicu. Mi smo u tim odlukama iz 1999. godine i 2000. godine razrešili sudije koje po članu 5, stavu 2. više nisu mogli da obavljaju sudijsku funkciju. Taj stav je eksplicitan. Sudija ne može da obavlja svoju dužnost ako vrši drugu službu, posao ili dužnost koja bi mogla uticati na njegovu samostalnost, ako je narodni poslanik, odbornik, ako vrši političke, upravne funkcije i ako se bavi nečim što bi umanjivalo njegov ugled ili ugled suda. Postupak po članu 36. stav 2. za utvrđivanje odgovornosti sudije pokreće predsednik Vrhovnog suda. Tako je to i bilo u tim odlukama, gospodine Išpanoviču. Opšta sednica i pravo sudije da se izjasni o predlogu za razrešenje, odnosi se samo na član 46. stav 3, a to je ono što ste vi danas radili, ako se utvrdi da nestručno i nesavesno obavlja sudijsku funkciju. Znate, član 5. je tako jasan. Ako neko ima privatan biznis, ako se neko bavi političkom funkcijom, predsednik Vrhovnog suda obaveštava Odbor za pravosuđe i upravu da mu je zbog toga što treba primeniti član 5. potrebno da Skupština izglasa odluku da on više ne može da bude sudija. Tu nema nikakve dileme. Pobrojao sam vam razloge zbog kojih smo neke sudije razrešili. Svi ti razlozi su sadržani u članu 5. O njima nema rasprave i diskusije. On ne može da bude sudija. Gotovo je. Nema utvrđivanja. Skupština utvrđuje da li je on povredio član 5. (Glasovi - to su pojedinci.) Nisu to pojedinci. Skupština je arbitrirala. Takav je zakon. Promenite danas zakon, sutra birajte nove sudije. I samo još jednu stvar. Mi se više nećemo javljati. Mislim da je sada sve jasno. Od 1990. godine, od kako su raspisani prvi višestranački izbori, pa prvi saziv 1991. godine, nikada se nije desilo da ministri ne udostoje Narodnu skupštinu prisustvom na sednici Narodne skupštine. Evo, dan za danom zasedamo. Izuzev gospodina Batića, gospodina Vlahovića i onog što je pao avionom, gospodin Korać je danas prisustvovao, mi više nismo imali nijednog ministra na sednici Narodne skupštine. Mogu oni da ne poštuju vas, gospodo poslanici iz DOS-a, ako im to dozvolite, vi ste za njih glasali, ali oni moraju da poštuju Narodnu skupštinu. Od Narodne skupštine zavisi i to da li će oni obavljati svoje funkcije ili ne. Zato vi ovde nemate kvorum. To je još jedan razlog na koji želim da opomenem gospodina predsednika. Nemojte da opominjete radikale zašto nema kvoruma. Uvek kada vidimo da nema kvoruma mi ćemo svoje kartice izvaditi. Ako nemate 126 poslanika danas na sednici nemojte ni da držite sednicu. Jer, nema smisla da očekujete od opozicije da sačinjava kvorum na sednicama Narodne skupštine, pa onda da nas optužujete za opstrukciju zašto govorimo. Pa, onda, na početku dnevnog reda, iako znate da se niko od vaših neće javljati za reč, ograničite vreme za raspravu. Oni koji uopšte nisu zainteresovani odlučuju o tome koliko će vreme da koriste oni koji su zainteresovani za vreme. Vi onda utvrdite da je dovoljno pet minuta za raspravu, zato što vi nećete ni minut o tome da raspravljate. Mislim da je ovo naše završno, mi se više nećemo, u stvari neznam, nisam ni pitao poslanike, ako neko ima spremljenu diskusiju govoriće posle mene, ali ja u ime poslaničke grupe završavam. Današnja sednica, jučerašnja sednica, verovatno i sutrašnja, pokazuju odnos poslanika i ministara (glas - odnos snaga). Ne, odnos snaga je jasan. Vi imate većinu. Zašto. To su izbori pokazali. Mi smo priznali rezultate izbora, ali pokazuje odnos i poslanika i ministara prema ovoj narodnoj skupštini. Odnos je jako loš. A, moguće je da se mnogi i stide ovog dnevnog reda. Moguće je da vi glasate, podižete ruke, ali nije vam svejedno što vam neko ukazuje dan za danom da su odluke veoma sumnjive. Ima među vama ljudi koji su veoma stručni u ovom poslu. Kada tamo ispred sale nekome od njih kažem "pa kako ovo", on kaže "ma idemo dalje". Nema argumenata kojima ovo može da se brani. I, to ponašanje je meni veoma poznato iz nekih drugih vremena i to ponašanje se uvek osveti većini u Skupštini.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, ipak je red da vas nakon prethodne diskusije podsetim da ste vi upravo izglasali vašom većinom da je pet ljudi loše radilo posao. A, niste im obezbedili uopšte veće Vrhovnog suda, niste im obezbedili predlog predsednika Vrhovnog suda, niste im obezbedili izvestioca i niste im dali šansu da dokažu da li su radili dobro ili loše. To je vrlo važno pošto sada pokušavate u drugom pravcu da govorite. To je još jedan dokaz da Vlada Republike Srbije apsolutno nije pripremila ovu sednicu i dovela vas kao većinu, ćutljivu većinu, da glasate ono što je Vlada predložila, a i sami se verovatno presabirate šta je tu i koliko po Ustavu, nije po Ustavu, po zakonu ili nije po zakonu. Jednostavno, vi ste za pet ljudi koji su profesionalno radili svoj posao, koji imaju svoju karijeru za sobom rekli da su loši, osudili ste ih, a niste im dali da dokažu da li je to ili nije tako. Sada druga priča, sada se Vlada dovela u jednu tešku dilemu, normalno preko Odbora za pravosuđe i državnu upravu. Sada vam je rečeno, gospodo - hajde da poništimo retroaktivno stvari. Zna se da po Ustavu retroaktivno može da se poništi iz opšteg interesa. Opšti interes je po vama taj da je predsednik Vrhovnog suda, bez proširene sednice veća, uputio predlog za određene sudije da se razreše. Čuli ste gospodina Nikolića da postoji član 5. po kome to može da se uradi i bez veća, a postoji i član gde se radi sa većem kao što je bio slučaj za koji ste vi već presudili ljudima bez suđenja i bez uvida u celu priču. Znate li o čemu se radi? Ovo ima dve vrlo neprijate političke konotacije. Ovo je poruka svim sudijama, svim tužiocima, svim ljudima u pravosuđu, gospodo, DOS-u i Vladi se može da smeni ljude bez provere, može da vrati ljude i retroaktivno da poništi odluke. Ta poruka je strašna. Ta poruka direktno govori da od nezavisnog sudstva nema ništa. Namere toga zavisnog sudstva smo dobili od vodećih ljudi iz te oblasti, iz Vlade Republike Srbije koji presabiraju šta sve, ko, koliko, gde i šta treba da radi. Međutim, razmišljam dalje. A što niste poništili izbore tih sudija koji ne valjaju. Vi, ako nastavite ovako da radite, vi možete da poništite izbore svih sudija u Srbiji. A onda će pred vas doći pitanje - a šta je sa predmetima koje su te sudije presudile. Evo, priprema se nacrt zakona o univerzitetu. Poništavaju se izbori ljudi u zvanje. Mlad čovek je bio asistent, postao je docent, pitao je godinu ili dve, sada hoće da mu se poništi zvanje docenta. Šta je sa ispitima koje je on vodio? Predavanjima koja je držao? Diplomskim radovima koje je vodio? Ljudi, od pravne države nema ništa ovde. Nema apsolutno ništa. Znači, pod broj jedan, razumite i shvatite, ne počinje istorija Srbije sa dolaskom DOS-ovaca na vlast. Istorija Srbije krenula je davno, još od Nemanjića, od Cara Dušana i njegovog Zakonika, od Karađorđa i Miloša Obrenovića, od Pašića, koji je bio hrabar i koji je odbio član 4. ucene i ultimatume Austrougarske i rekao: "Ne dam da mi vršlja austrougarska policija i da ganja "Crnu ruku" po Srbiji". Isto kao što smo i mi radili, jer nismo dali NATO da gazi Srbiju. Draga moja gospodo, ne volite vi da čujete tuđe mišljenje i time svima dokazujete suštinu demokratske orijentacije kojom ste zadojeni. U suštini vi imate mnogo starije relikte u sebi vezane za boljševičku, čisto komunističku varijantu, koja ne priznaje apsolutno pravo drugome na mišljenje. Znači, mi ćemo glasati protiv ovog predloga, jer ovaj predlog je po želji DOS-ovske vlade i vas većine u parlamentu i čini u suštini presedan za koji procenjujemo da ćete raditi iz sednice u sednicu. Meni je žao svih nas, predsednika Skupštine, što ćemo ući u istoriju da smo donosili zakone od dva reda, kršeći Ustav, što smo donosili zakone retroaktivno, što jednostavno po svoj prilici vi imate nameru da sve što je bilo ranije, ma koliko dobro ili loše, poništite. Razumite i shvatite, u pravnoj državi postoji zakon dokle god se ne izmeni. Dok taj zakon postoji, po njemu se radi. Izvolite, imate većinu. Predložite zakone, izmenite ih i radite po njima ubuduće. Nemojte posezati za retroaktivnošću. I na kraju, neke od ovih ljudi, koje ovom nezakonitom, retroaktivnom odlukom vraćate, lično poznajem. Da li ste vi njih uopšte pitali - da li oni to prihvataju? Zašto jednoj uvaženoj dami treba da postane predsednik Vrhovnog suda Srbije, sa ovakvom odlukom koju vi budete večeras doneli? Pa mogli ste lepo, regularno da radite, za nedelju dana to da spremite i da tu ženu izglasamo.
Da iskoristim i ja kao predsednik pravo na repliku. Pomenut sam kao predsednik, biću vrlo kratak. Neću imati čega da se stidim, gospodine Ivkoviću, to zaista mislim. Neću imati čega da se stidim zbog toga što ću i sam insistirati da odluke, i ako nisu tehnički perfektne, budu zakonite i pravedne. Neću se imati čega stideti. Zaista ne mislim daistorija počinje od pobede Demokratske opozicije na izborima, ali sam uveren da istorija demokratske Srbije počinje od tih izbora. [[Aplauz.]] Ima reč gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, pred nama je mnogo više od izjašnjavanja o jednoj tački dnevnog reda. Baš kao što je pred nama završetak Trećeg vanrednog zasedanja Republičkog parlamenta, koje samo po sebi, uz sve ono što smo mi na njemu učinili, prevazilazi dimenzije običnog skupštinskog zasedanja. Naime, sledeći ideale koji su izgradili ovo društvo, ideale koji su i Demokratsku opoziciju doveli u priliku da danas vlada i menja zemlju u kojoj živimo, mi smo dužni da se zapitamo - kakva je bila Narodna skupština i koliko smo mi, kao većina u tom parlamentu, obraćam se poslanicima DOS-a, spremni da izmenimo, menjajući retroaktivno, kako to kaže gospodin Ivković, suštinski priznajući da je ova skupština deset godina bila samo instrument zloupotrebe u tiraniji jednog bračnog para i svih onih koji su na nju pristajali. Narodna skupština Republike Srbije neće poništiti onu svoju odluku iz 1999. godine, odnosno iz 2000. godine. Narodna skupština Republike Srbije će, okončanjem Treće vanredne sednice, priznati da je veliki greh počinjen primenom Zakona o javnom informisanju. Narodna skupština Republike Srbije će priznati da nijedan građanin ove države sam po sebi nije vredan, makar on bio bivši predsednik. Narodna skupština Republike Srbije će priznati da je došlo vreme kada ćemo stvoriti slogan - tačku na pljačku - mi kao nova vlast svojim primerom prikazati da će Srbija u budućnosti biti drugačija od ove Srbije sa kojom smo se rastali 5. oktobra. Narodna skupština Republike Srbije će konačno svojom sutrašnjom odlukom, sudijama koje imenuje, poručiti da se više ne trebaju bojati ni nje, ni bilo koje, već isključivo sebe i posledica pravde koja je spora, ali dostižna, posle godinu, dve, pet ili deset, dostižna na ovoj sednici. Gospodo narodni poslanici, pozivam vas da vi podržite politiku DOS-a, da glasate za predloge Vlade, da glasate za predloge koje je pred vas izneo skupštinski Odbor za pravosuđe i upravu, i na takav način svečano započnete jedan drugačiji rad u ovom parlamentu, koji će po svemu biti drugačiji od onoga što on treba da bude, a nažalost, nikada to nije bio. Hvala. (Narodni poslanik Stevo Dragišić traži reč.)
Više prijava nema, pitani ste, gospodo narodni poslanici, izvolite, uzmite reč.
Dame i gospodo, do sada u ovoj skupštini nikada nisam rekao za govornicom - nisam imao nameru da se javim, ali evo javio sam se, a to prvi put sada kažem - nisam zaista imao nameru da se javim, jer u okviru ove tačke dnevnog reda može da se raspravlja samo o tome da li su ispunjeni formalni uslovi za donošenje ovakve odluke ili ne. Međutim, ovo je već drugi ili treći put da sa ove govornice slušamo predizborne govore sa nekih mitinga, sa nekih javnih tribina, u kojima nam se poslanici vladajuće većine ovde obraćaju kao da smo mi njihovi simpatizeri. Tema jeste donošenje odluke o stavljanju van snage one odluke, ali vi niste tražili da se govori o temi dok je govorio Čedomir Jovanović, niste tražili da se govori o razrešenju sudija, kada je govorila gospođa Gordana Čomić, ne tražite da se govori o temi koja je na dnevnom redu, kada slušamo govore vaših poslanika i vaših predstavnika, a tražite da govorimo o temi kada vam se ne sviđa ono što slušate sa ove govornice. Prema tome, tema je ono o čemu vi govorite, pošto vi zakazujete ove sednice i određujete dnevni red, i nemate pojma o toku tog dnevnog reda, tema je sve ono o čemu vi govorite i podstaknete nas da izađemo za ovu govornicu, da vam odgovorimo. E, to je tema. Dakle, gospodin Jovanović je ovde govorio, iskreno da vam kažem, ne mogu da se setim čega sve, da su to bile prazne fraze, floskule, možda neki zapaljiv i dobar mitingaški govor, aligovor za Narodnu skupštinu nije. Ovde su se postavljala dva pitanja, na početku rasprave. Pre svega, da li je tačno da je Skupština Republike Srbije, u vreme kada je donosila ove napadnute odluke, te odluke donela bez mišljenja opšte sednice Vrhovnog suda, odnosno njihovog obrazloženja da su se ispunili razlozi za prestanak sudijske funkcije. To je, dakle, jedno pitanje. Tada je Odbor za pravosuđe i upravu obavestio Narodnu skupštinu, sve poslanike, da postoji takvo mišljenje, i drugo je pitanje - da li Skupština može sama da utvrđuje nezakonitost, odnosno protivustavnost odluke koju je donela, ukoliko to prethodno nije utvrdio Ustavni sud. Gospodin Hiber, kada je obrazlagao ovaj predlog, rekao je da je Odbor za prvosuđe i upravu svoju nadležnost da predloži ovo skupštini izvukao iz jedne odredbe Ustava (nažalost, nemam pred sobom Ustav da vam citiram, ali se sećam kako je to gospodin Hiber rekao), koja govori o nadležnosti Skupštine da ukine, odnosno stavi van snage svoju odluku, ili zakon, na osnovu odluke Ustavnog suda kojom se taj zakon proglašava neustavnim. Ako se izvlači analogija, onda analogija mora da bude dosledna, onda smo morali da imamo odluku Ustavnog suda, kojom se ove odluke proglašavaju neustavnim i protivzakonitim. Pa, na osnovu toga da Narodna skupština donese odluku o stavljanju van snage. Dakle, ovde fali jedna karika u lancu u primenjivanju analogije. Međutim, ovde je razlog sasvim drugačiji. Ovde se radi o motivima, koji su vas naterali da donesete ovu odluku pošto-poto, ne čekajući proceduru za ocenjivanje ustavnosti odluka koje ukidate, zbog toga što je razrešenje sudija, o kojima se radi ovde, kojima se sada ponovo vraća sudijski status, bila vaša glavna tema u vreme kada su se oni razrešavali. Sećam se sudije Vrhovnog suda Vučetića, čini mi se, oprostićete mi ako grešim, ili Ustavnog, svejedno, koji je bio gost nekih medija u vreme kada je donošena ta odluka, objašnjavao u čemu je nezakonitost i neustavnost tih odluka, a sećam se i bivšeg komuniste Prelevića, koji je takođe bio razrešen jednom od ovih odluka. To je, dakle, bila jedna ozbiljna tema vaše predizborne kampanje. Ako pogledamo dnevni red ove sednice i odluke koje je donela ova skupština, možemo da primetimo da je gotovo svaka tačka ovog dnevnog reda bila jedna od vaših tema u predizbornoj kampanji. Ovde se radi samo o produžetku predizborne kampanje, ali nažalost, na jedan trapav način, vrlo trapavo ste to izveli. Omogućili ste opozicionim strankama da sa valjanom argumentacijom kritikuju vaše odluke. Nije ovde sporno to što vi želite da uradite, ne to što ste uradili, nego način na koji to činite. Vi sada ostavljate mogućnost da neko pokrene pitanje ustavnosti ove odluke koju donosimo, pa da Skupština mora po treći put da rešava o istom pitanju. Nema odluke Ustavnog suda.
Pošto više nema prijavljenih govornika, reč ima predstavnik Vlade, ministar pravde, gospodin Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pomenuto je da su, svojevremeno, sudije razrešene odlukama koje danas treba da se stave van snage zbog toga što su povredile odredbe člana 5. Zakona o sudovima. Aludiralo se na neke njihove privatne poslovne aražmane, na njihovu političku, odnosno stranačku pripadnost. Nigde to nije pomenuto u tim odlukama. Nijedan od tih sudija nije bio član nijedne političke stranke, tako da su to samo paušalne konstatacije, da je to razlog. Svi ti ljudi su, manje više, bili članovi Društva sudija, jedne esnafske, jedne cefovske organizacije u osnivanju. Moram da vas podsetim da postoje međunarodne konvencije o zaštiti slobodnog i nezavisnog sudstva i da je Jugoslavija bila potpisnik jedne od takvih konvencija i da je tim konvencijama dozvoljeno udruživanje sudija, radi zaštite kodeska profesionalne etike, radi zaštite, jednostavno, zakonitosti i ustavnosti, koji su oni pozvani da štite. Sve je to ignorisano. Ignorisano je, jer nisu bili po volji tadašnje vlasti. Dakle, nije ispunjen ni jedan od uslova iz člana 5. Nije tačno, i neka neko pokaže, da je tom prilikom održana Opšta sednica Vrhovnog suda Srbije, koja je neophodna kada se radi o razrešenju sudija, a ne predsednika sudova. Mi danas nismo razrešili ni jednog sudiju, od ovih koji su pomenuti kao bivši predsednici sudova. Oni su samo pomereni sa mesta predsednika sudova na sudije. Tačno tako. Dalje, pomenute su konstatacije da Skupština ne može da stavi van snage odluku. Gospodo, Skupština je vlasna da to može da učini. Skupština je najviše predstavničko i zakonodavno telo. Skupština, svojom odlukom menja zakone, stavlja van snage zakone. Prema tome, apsurdno je tvrditi da može da stavi van snage zakon, a ne može da stavi odluku. Ko može više, može i manje. To je jedno od osnovni pravnih načela. Ali, tako je to kad se pravom bave svi, i oni koji su možda ponekad prošli pored Pravnog fakulteta. Dakle, uklonjeni su, i to oterani na ulicu, ostali bez posla i bez hleba, nekoliko najeminentnijih, najuglednijih sudija u Srbiji. Voljom vlasti pogaženi su i Ustav i zakon. Ovo što mi sada radimo, i na kraju ovog trećeg zasedanja, moram da kažem u ime Republičke vlade jednu rečenicu povodom svih ovih zakona koje smo predložili. Tačno je, i to su mnogi ljudi uočili, da je to stavljanje van snage. Jeste, gospodo, jer gasimo požare. Požare koje ste izazvali svudu i na svakom mestu. I Zakon o javnom informisanju je bio požar, nezabeležen u tom domenu u Evropi. Srbija je pretvorena u koncentracioni logor javne reči, u jedan medijski gulag. Zakon o radio televiziji, u delu u kojem je uvedena taksa na brojilo, takođe, nezabeleženo u praksi. Stepen privilegija i povlastica predsednika Republike, kao da je Egipatski faraon, kao da je Ramzes II. To je, takođe, nezabeleženo u praksi evropskih demokratskih zemalja. Odredbe Zakona o svojinskoj transformaciji, koje smo morali da izmenimo, jer je počela država da se prodaje kao Alajbegova slama, na doboš. Bivši nosioci vlasti, ujedno i predsednici upravnih odbora ili direktori velikih preduzeća, požurili su da privatizuju ta preduzeća. Dakle, gasimo požar, a kad ga saniramo stavljanjem van snage tih zakona, onda ćemo steći mogućnost da gradimo kuću, da donesemo nove, ozbiljne, validne zakone. Povodom ove tačke dnevnog reda, znate, postoji još iz Rimskog prava jedno pravo koje je starije od svih pozitivnih zakona, tzv. prirodno pravo. Kaže se: "Aeljum et bonum est ledž legum" - "Pravičnost i poštenje su najviši zakon". Moramo da ispravljamo istorijske nepravde koje je prethodna vlast učinila. Zato smo ovo predložili.
Nije zaključena rasprava. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovane kolege, gospodin Ivković sad ne može da dobije reč, jer je rasprava završena. Predsednik je dva puta čak konstatovao da nema više prijavljenih. Na osnovu člana 96. - "Kad utvrdi da nema više prijavljenih za učešće u pretresu, predsednik Narodne skupštine zaključuje pretres". Gospodin predsednik je utvrdio da nema više prijavljenih i čak dva puta zaključio pretres. Ostalo nam je jedino da glasamo.
Bez obzira, dragi moji narodni poslanici, dame i gospodo, za koga ja ovde navijam, kada se utvrdi da nema više prijavljenih za učešće u pretresu, predsednik Narodne skupštine zaključuje pretres. Konstatovao sam da nema više prijavljenih. Računao sam na jedan džentlmenski stav narodnih poslanika, da će prepustiti završnu reč predstavniku Vlade. To logika i džentlmenstvo nalažu. To ne piše u Poslovniku. Zbog toga sam konstatovao da nema više prijavljenih govornika. Ali, nisam zaključio pretres, jer u tom slučaju ni član Vlade ne bi mogao da govori. Staviću na glasanje ovo, ali sam dužan da vas obavestim da primedba ne stoji. Moram u ovoj prilici još nešto da kažem, da nešto što je nesumnjivo, nema preke potrebe da se menja glasanjem i mišljenjem većine, a da evidentno ta većina nije u pravu. Molim vas da vodite računa kada glasamo o ovom pitanju, da ne činimo iste greške koje su naši prethodnici činili, bez obzira ko će poslednji govoriti na ovoj sednici. Naravno, staviću na glasanje. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje predlog gospodina Šandora, koji zahteva donošenje odluke da je prekršen Poslovnik i da je zaključena rasprava. Konstatujem da je za glasalo 75, protiv 62, uzdržanih 32, nije glasalo 10. Ukupno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da nema povrede Poslovnika. Izvolite, Poslovnik.
Gospodine predsedniče, opet ćemo glasati o kršenju Poslovnika, ali ovo ide na Vaš račun. Vi ste prekršili Poslovnik, član 105., i pre glasanja o kršenju Poslovnika. Ja ću Vas podsetiti, gospodin Ivković nije tako više, niti uopšte više neprikosnovena vlast, da biste mu davali toliko pažnje i značaja, i da ovde kao paun dolazi za govornicu i staje, a da mu Vi ne izreknete opomenu. U članu 105. Poslovnika, koji ste i Vi dužni da poštujete, opomena se izriče narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine, a to već više puta čini gospodin Ivković kao šef Poslaničke grupe i moj izlazak je kraj mog strpljenjai gledanja kršenja Poslovnika. Gospodine predsedniče, Vi morate paziti svakog momenta na Poslovnik i održavanje reda sednice i ne može ni jedan poslanik prići govornici da stane, a da mu niste dali reč. Znači, zahtevam da se glasa o kršenju Poslovnika, ali ovog puta s Vaše strane.
Uveren sam, gospodine Markoviću, da sam isto onoliko žestok opozicionar do juče, a danas pripadnik stranke na vlasti, koliko i Vi. Verujte mi na reč tu se ne možemo čak ni takmičiti. Međutim, nisam ni toliko star da zaboravim šta sam učinio pre tri minuta, a to je da sam dao reč. Meni je žao što ja to moram da kažem, ali imam ovde i pomoćnike koji su mi to potvrdili. Mislim da nema razloga, pogotovo što ova sednica ne teče celim svojim tokom baš na najbolji način, dakle, da se i međusobno oko ovakvih stvari nadmećemo. Hoćete da stavim na glasanje? (Mihajlo Marković, s mesta: Niko nije čuo da ste dali reč.) Onda ćemo pogledati stenogram, ako se slažete. On stiže, 45 minuta ... Hvala lepo. Reč ima gospodin Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku današnjeg rada pred svima vama ovde u sali prisutnima pročitao sam član 92. stav 2. i stav 5. i član 96. Iz toga što sam pročitao jasno je proizašlo sledeće, da predstavnik Vlade Republike Srbije ima pravo tri puta da se obrati Skupštini, a takođe i predsednik poslaničke grupe i zaista je na pravi način i postupljeno kada nije zatvorena rasprava, nego kada je data reč. Želim da kažem sledeće, poslednji minuti rada Trećeg vanrednog zasedanja ove skupštine možda su onaj putokaz kojim ova skupština treba da ide i ja vam se zbog toga zahvaljujem.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako može gospodin Ivković tri puta, mogu i ja, to vam garantujem. Danas smo mi poslanici Srpske radikalne stranke oćutali jedno kršenje Poslovnika zato što biste ga pogrešno tumačili u medijima, koji su sada pod vašom kontrolom. Naime, vi ste danas usvojili jednu rezoluciju, ne znam kako se to nazvalo, čiji tekst nismo videli, pročitao ga je predsednik Skupštine.
Gospodine Nikoliću, nismo usvojili nikakvu rezoluciju. Zaključili smo da je to zajedničko saopštenje i o tome ne otvaramo diskusiju.
To nije bilo u dnevnom redu ovog vanrednog zasedanja. Glasano je o nečemu što nije bilo na dnevnom redu.
Nije glasano.
Kako ste usvojili?
Nismo ni usvajali.
Niste usvojili? Znači, nema nikakve izjave Skupštine povodom događanja na Kosovu i Metohiji. Samo da vas upozorim na nešto što u svojoj opijenosti brojem poslanika možda ne primećujete. Diktaturu nikada ne može da uoči onaj koji ima većinu. Diktaturu uvek uočava manjina, a ja vas blagonaklono upozoravam, kao pripadnik manjine u ovoj skupštini, za ova tri dana uočavam diktaturu, bezmalo ravnu onoj iz najcrnjeg perioda vladavine Socijalističke partije Srbije, JUL-a i Nove demokratije. Hvala. (Poslanici Srpske radikalne stranke napuštaju skupštinsku salu.)
Molim vas da završimo i ovaj preostali posao. Naravno, ovo je zaista veliko iznenađenje da Poslanička grupa Srpske radikalne stranke napusti sednicu, s obzirom da je glasala za većinu predloga koji su ovde bili izneti, na ovoj sednici, koliko me sećanje ne vara, mada su svi predlozi Vlade i sa njihove strane bili prihvaćeni. No, to je njihovo pravo, nama je preostalo da zaključimo jedinstveni pretres i da utvrdimo da li imamo kvorum za odlučivanje. Konstatujem da imamo kvorum za odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o stavljanju van snage odluka o razrešenjima sudija. Za 126, protiv 29, 11 uzdržanih, nisu glasala tri, ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o stavljanju van snage odluka o razrešenjima sudija. Podsećam vas da je sutra, sa početkom u 10,00 časova, zakazano Četvrto vanredno zasedanje. Zaključujem današnje Treće vanredno zasedanje.