Gospodine predsedavajući, moje pitanje će biti upućeno premijeru Srbije, gospodinu Ivici Dačiću, kao procenu Srpskog pokreta obnove – Demohrišćanske stranke Srbije, o nužnosti novog modela ekonomske politike i novog modela organizacija raznih državnih službi, koje svojim neefikasnim delovanjem utiču na produbljivanje krize ili na održavanje krize, a svi znamo da je ekonomsko stanje u državi jako loše i Srpski pokret obnove – Demohrišćanska stranka Srbije su u ovom mandatu Vlade najviše, upravo kritikovali neodgovornost u trošenju javnih sredstava, organizovani haos u javnim finansijama, punjenje subvencija privredi, koje su bile u potpunosti nikakve, maltene kontrole nije bilo, utroška tih subvencija. Smatrali smo da je bilo potrebno bolje kontrolisati sredstva iz Fonda za razvoj, recimo Fond za razvoj ima samo 60 zaposlenih, maltene nikakve kontrole ni prethodne, ni naknade nije bilo oko utroška ogromnih sredstava, i smatrali smo naravno, da je mnogo više subvencija bilo potrebno dati srpskoj poljoprivredi, koja je naša najveća izvozna privredna grana, ali i dalje u jako, jako teškom položaju i čini nam se sve teže. Privatizacija se u potpunosti pretvorila u svoju suprotnost, najveći deo firmi je ili zatvoren, ili u jako lošem stanju, a stopa nezaposlenosti se povećava. Međutim, ono što je po nama jedan od glavnih uzroka stvaranja i održavanja crnog tržišta, to je neefikasan i korumpiran rad carinskih službi. Visok stepen korupcije omogućava praktično onemogućava bilo kakvu kontrolu rada carinskih službi, jer one za sada imaju internu kontrolu koja je decenijama umrežena i uvezana sa carinicima i po našem stanovištu potrebna je eksterna i insajderska kontrola rada carinskih službi, jer mnogo je protoka robe preko carine, bez evidencije, ili sa umanjenjem carinskih stopa, što se direktno odražava na velike gubitke u budžetu, ali i na bezbednost zemlje. Po nama je carina ključna karika u legalizaciji protoka neevidentiranih roba, a cirkulacija robe na crnom tržištu se odvija kroz dva osnovna načina. Ili su robe ušle bez evidencije preko carine, ili su razdužene preko fantomskih firmi. Zbog toga treba kontrolisati i onemogućiti rad onih koji nelegalno snabdevaju tržište i zarađuju ogroman nezakonit novac. Inspekcijske službe treba da kontrolišu ne samo promet roba preko carine, već transport roba, da upoređuju dokumentaciju sa carine i dokumentaciju sa skladišta. Zbog toga je moje pitanje premijeru Ivici Dačiću. Šta će Vlada Republike Srbije preduzeti da se uspostavi insajderska i eksterna kontrola rada carinskih službi? Šta će Vlada preduzeti da se koordinira rad inspekcijskih službi, koje će kontrolisati robu i dokumentaciju sa carina sa transporta i sa skladišta i time izbeći velike gubitke u budžetu Republike Srbije, u vremenu kada ovo nije obična posleratna kriza, a ovo je najveća ekonomska kriza, sa kojom se mi suočavamo posle Drugog svetskog rata? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ranka Savić.
Hvala predsedavajući, koleginice i kolege, uputiću pitanje Vladi Republike Srbije, odnosno premijeru, ali i ministru privrede. Naime, u poslednje vreme mi smo svedoci da su u Srbiji organizovani mnogobrojni protesti, štrajkovi i blokade saobraćajnica. To rade radnici zaposleni u preduzećima u restrukturiranju. Mislim da je potpuno iluzorno govoriti o tome da li je njihovo nezadovoljstvo opravdano ili ne, ono je apsolutno opravdano, izuzetno male zarade, negde oko 25.000 dinara u proseku, te zarade kasne i po godinu dana, ovi radnici nemaju zdravstveno osiguranje, ali ono što je mnogo još i gore, to je potpuna besperspektivnost ovih ljudi. Kontaktirajući sa njima i obilazeći i proteste i štrajkove i blokade, ono što je i mene samu iznenadilo jeste činjenica da pored ovog socijalnog momenta svi ovi ljudi najviše se žale na to što nemaju nikakvu informaciju, šta će biti sa njihovim preduzećima, da li će opstati, i da li će na kraju biti ugašena i likvidirana. Ono što brine, jeste činjenica da Vlada Srbije nema nikakve analize stanja u ovim preduzećima, nema analize stanja tržišta, niti potrebe Srbije. Konačno, se treba ustanoviti koja od ovih preduzeća imaju proizvod namenjen tržištu, koja od ovih preduzeća mogu realno opstati? Dakle, to mora da uradi Vlada Republike Srbije i nadležno ministarstvo, a onda po utvrđenoj analizi i projekciji mogućnosti njihovog opstanka, jasno da izađe pred zaposle u ovom preduzeću, dakle, da napravi spiskove i kaže – ova preduzeća nemaju nikakvu perspektivu, ona idu u stečaj i likvidaciju. Ova preduzeća imaju proizvod, mogu da opstanu, država će u ta preduzeća da uloži, da pomogne njihovoj revitalizaciji. Mislim da je to ono što je najmanje što Vlada Republike Srbije duguje ovim ljudima, radnicima, zaposlenim u ovim preduzećima, koji nemaju apsolutno nikakvu krivicu što su dovedeni u stanje u kome se danas oni nalaze. Ovo je bitno i zbog planiranja života ovih ljudi, zbog njihove budućnosti, zbog pokušaja u krajnjoj liniji, da uzimanjem otpremnine pokrenu neke svoje male biznise, ili da pokušaju da nađu posao na nekom drugom mestu. Drugo pitanje upućujem premijeru, dakle Vladi Republike Srbije i ono se odnosi na izbor članova nadzornih odbora, predsednika nadzornih odbora, ali i predsednika skupština preduzeća, koja se nalaze u nadležnosti države. Dakle, oni koje imenuje Vlada Republike Srbije. Mene interesuje i moje pitanje se i odnosi na to – koji su kriterijumi za izbor članova nadzornih odbora ili predsednika nadzornih odbora, koji kriteriji rukovode Vladu da imenuje tog i tog, za člana nadzornog odbora? Iskreno se bojim da je jedini kriterijum politička pripadnost, da se tu uopšte ne vodi računa o tome da li neko ima stručno znanje, da li uopšte može da učestvuje u radu tog nadzornog odbora. Do mene je stiglo mnogo pritužbi upravo u ovom smislu, radnici su izuzetno nezadovoljni izborom članova nadzornog odbora, pa čak oni tvrda da mnogi od njih uopšte ne znaju ni šta je osnovna delatnost preduzeća u koje su došli, kao članovi nadzornog odbora. Poslednji primer je imenovanje bivšeg direktora … na mesto predsednika skupštine ovog preduzeća. Tu se radi o gospodinu Slobodanu Kopanji, čoveku koji je smenjen sa mesta direktora …, koji je uredno uzeo otpremninu koja nije bila ni malo mala, koji barem prema natpisima medija, protiv koga se vodi postupak. (Predsedavajući: Vreme.) Postavljam pitanje – koji su kriterijumi za izbor članova i predsednika nadzornih odbora, predsednika skupština preduzeća u nadležnosti Vlade Republike Srbije?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branislav Mitrović.
Zahvaljujem predsedavajući. U ime poslaničke grupe URS postavljam pitanje premijeru, ujedno i ministru za unutrašnje poslove, ministru privrede, ministru saobraćaja, kao i ministru za rad, zapošljavanje i socijalnu politiku. Moje pitanje jeste kratko, ali s obzirom na sve ono što se dešavalo prethodnih dana i prethodnih nedelja, nisam siguran da je odgovor jednostavan. Moje pitanje glasi, zašto ne rade auto škole u Srbiji i kada će auto škole početi sa radom? U prethodnom periodu smo svedoci da se u Srbiji dešavaju razni problemi koji se tiču naših škola i nažalost već smo naviknuti na takve probleme, bez razlike da li se oni tiču onih velikih škola, fakulteta sa kojih nam studenti šalju poruke da je krajnje vreme da se neko pozabavi činjenicom da ne postoji sklad između onoga što od njih zahteva Bolonja i od uslova koji se njima pružaju na fakultetima. Sa druge strane, sustigao nas je još jedan problem sa još jednom školom, doista nešto manjom, ali mnogo važnijom od mnogih škola u Srbiji, problem sa Petnicom. Taj problem smo na neki način veoma lako zaboravili i prenebegli sve posledice koje on može da ostavi iza sebe. Možda će neko reći u odnosu na ove velike probleme da problem sa auto školama i nije neki problem, ali činjenica da od 25. oktobra ove godine 900 auto škola, 900 privrednih subjekata u Srbiji je stavilo katanac na svoja vrata, da 4.000 ljudi koji rade u tih 900 auto škola u Srbiji ne privređuje i da 50.000 polaznika mladih ljudi je prekinulo svoju obuku i izgubilo mogućnost da polaže vozački ispit. Siguran sam da u ovom trenutku ni u ovoj sali, ni bilo gde u Srbiji niko nema ništa protiv toga da se poveća bezbednost u saobraćaju na našim drumovima. Šta više, svi smo za to da se ta bezbednost poveća, s obzirom na sve one nemile scene koje svakodnevno u crnim hronikama gledamo, gde živote gube veliki broj mladih ljudi i svi očekujemo i očekivali smo da reforma upravo u oblasti auto-obuke polaganja tih vozačkih ispita, donese određeni pomak. Međutim, sve ono što se dešavalo u proteklim danima, proteklim nedeljama jasno ukazuje da svi oni koji su bili odgovorni da se nisu najbolje snašli na ovom zadatku. Kao što sam rekao, deo auto škola ne radi u ovom trenutku, a trenutno je na sceni prepucavanje, jedan opšti medijski rat između MUP i predstavnika auto škola. Ministarstvo unutrašnjih poslova, tačnije njihovi predstavnici, zameraju auto školama na tome što period od maja prošle godine nisu iskoristili da bi se prilagodili, da bi uklonili sve one prepreke i uskladili svoj rad sa pravilnikom koji je ministarstvo tada donelo. Rekli su da su auto škole uglavnom svoj rad i svoju energiju bazirali na ostvarivanju što većeg profita i uključivanja što većeg broja ljudi u obuku po starom programu. S druge strane, ni auto škole im ne ostaju dužne, pa ih podsećaju da ni ministarstvo od donošenja Zakona o bezbednosti saobraćaja 2010. godine, nije poštovalo rokove i da je uglavnom po svakom zadatku kasnilo u poštovanju tih rokova. Auto škole takođe postavljaju pitanje zašto je datum prestanka važenja dozvola za rad određeno na isti datum kada ističe rok za predaju zahteva za produženje roka i time smo 25. oktobra došli u situaciju i stavljene su pred svršen čin 900 auto škola u Srbiji da zatvore svoja vrata. Auto škole takođe upozoravaju da je većina zahteva iz tog pravilnika prepisana iz nekih pravilnika drugih zemalja sa mnogo većim standardom, a da se veoma malo poštovala stručna, naučna praksa i da je većina tih zahteva, u našem slučaju, ne primenjiva. Takođe, auto škole ukazuju da neki od zahteva iz pravilnika ne zavise od samih auto škola, kao što je naprimer dobijanje lokacije za poligone koje zavise od lokalne administracije, a svi smo svesni koliko je spora lokalna administracija i koliku kočnicu predstavlja. S druge strane, MUP podseća da auto škole nisu dovoljno teoretski spremne i ne žele da se bave teorijom, što im naravno ovaj pravilnik zahteva. Auto škole uzvraćaju da ni državni organi nisu ispunili sve zahteve koje su i sami propisali u svom pravilniku, što je naravno MUP poslednjih dana i priznao. Takođe, auto škola podsećaju da taksa za obnavljanje dozvole od 80.000,00 dinara previsoka i dok traje rat između auto škola, 50.000 naših sugrađana u neizvesnosti čeka šta će biti. Četiri hiljade zaposlenih u auto školama čeka šta će biti sa njihovim radnim mestima. Moje je pitanje Vladi, ministrima, najpre ministru MUP, ali i ministru privrede koji je zadužen da se bori za svako radno mesto u ovoj zemlji u ovom trenutku, jeste kada će prestati ova agonija i kada će početi sa radom 900 auto škola u Srbiji? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Sanda Rašković Ivić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, svedoci smo da već mesecima u Vukovaru traju anti-srpske orgije koje su kulminirale u septembru razbijanjem tabli sa ćiriličnim natpisima. Protivnica ćirilice i razbijačima pridružili su se odnosno dali su im podršku, bezmalo, celokupno javno mnjenje Hrvatske, svi mediji, mnogi političari, kompletan katolički kler, međutim oni političari tipa premijera Hrvatske, koji baš nisu podržali ovo, molili su razbijače za malo velikodušnosti, kao da je stvar prava na upotrebu vlastitog pisma, ćiriličnog pisma, kod Srba u Hrvatskom, tačnije u Vukovaru, star nekog uzdarja, a ne stvar zakona, i to zakona EU i hrvatskih zakona. Međutim, to nisu svi oni koji stali na stranu razbijača. Na stranu razbijača, na neki način, stala je i EU koja preko svog potparola, gospodina Abota poručuje, EU se neće mešati u unutrašnje stvari Hrvatske oko dvojezičkih natpisa. Dakle, srpska manjina i njena prava u Hrvatskoj, koja je članica EU, nimalo ne interesuju Brisel. Da bi izbegli sprovođenje zakona, Vukovar je proglašen mestom posebnom pieteta, a tom pietetu izgleda jako smeta ćirilica, ćirilično pismo, a rekla bi da smetaju i Srbi. Znate, dame i gospodo, to obično počinje ovako. Prvo vam ubiju magarca, onda vam zapale kuću, onda kidišu na vaš život, pa ako imate sreće vi uspete da pobegnete. U Vukovaru je upravo ubijena ćirilica, a Srbima u Hrvatskoj i Vukovaru je poručeno – ako hoćete da preživite asimilirajte se, ili ako vam se ne sviđa asimilacija pokupite svoje prnje i odselite se. Šta radi država Srbija u međuvremenu dok traje ova agonija? Država Srbija dovodi Hrvatskog predsednika Josipovića u ovaj parlament tek da mu učini plezir kao da između Hrvatske i srpske države i naroda ne postoji niti jedno otvoreno pitanje. U Srbiji lokalni Hrvati koji recimo žive na severu Bačke, govore hrvatskim jezikom, pišu latinicom i to govore ovim novim hrvatskim jezikom kojim ja, kao Srpkinja u Hrvatskoj, pre jedno 40 godina nisam govorila, a to je ono tipa – u ozračju, tjekom svibnja, promidžba, oporba, itd. Ja lično nemam ništa protiv toga. Srbi u Hrvatskoj po jeziku ni malo ne razlikuju od Hrvata. Oni su prinuđeni da govore ovim novim govorom, ali sada su izgubili pravo i da pišu svojim pismom, a to je ćirilično pismo. Pitam zato visoke državne zvaničnike, pitam premijera, prvog potpredsednika Vlade i šefa države, šta će preduzeti da odbrani Srbe u Hrvatskoj, da Srbi u Hrvatskoj mogu da ostvaruju svoja, i hrvatskim i zakonima EU, zagarantovana prava? Rekla bih da je pravo i obaveza Srbije da neprekidno zahteva ispunjenje u punom kapacitetu statusa koji Srbima u Hrvatskoj zagarantovan. Saopštenjem je reagovala jedino Kancelarija za dijasporu. Gospođa Slavka Drašković je jedna valjana žena. Međutim, njena politička težina ne dobacuje do mesta gde treba rešavati ovaj problem, a to je Brisel. Zato pitam – kada će se naš vlastodržački trijumvirat Dačić-Vučić-Nikolić obratiti Briselu i zatražiti da zaštiti prava srpskog naroda u Hrvatskoj? Taj zagranični narod je u stvari samo ostatak jednog proteranog naroda, koji je proteran u najnovijoj istoriji. Proterano je pola miliona ljudi, a sada se osporavaju ne samo ćirilica, ne samo imovinska prava, ne samo ona prava koja su zagarantovana kao ljudska prava. Najnovije, osporava im se i pravo na prebivališta. Pošto naša država ne reaguje, onda su se pojavili jutros i grafiti i neki afiši u Zagrebu sa majmunima, sa šajkačom… (Predsedavajući: Vreme.) Završavam. Samo bih rekla – dokle god je srpskim vlastima prioritet EU, dotle Srbi u Hrvatskoj, izbeglice, a ni Srbi u Srbiji ne mogu da očekuju neki boljitak, jer EU nije partner, ona je tutor srpskoj političkoj eliti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, postaviću nekoliko pitanja Ministarstvu spoljnih poslova Srbije, a pre toga ću da izrazim svoje žaljenje da od 2001. godine, pa sve do 2012. godine nijedna vlast u Srbiji nije vodila politiku aktivne podrške i brige za Srbe u Hrvatskoj, ni za izbegle i proterane Srbe. Hrvatska je usvojila 2002. godine Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina, koji garantuje slobodnu upotrebu srpskog jezika i ćiriličnog pisma u svim onim opštinama gde je učešće Srba preko 33%. Nažalost, ni vlada gospodina Koštunice, ni vlada gospodina Cvetkovića nije u razgovorima sa Vladom Hrvatske pokretala to pitanje. Nažalost, ni vlada gospodina Koštunice, ni vlada gospodina Cvetkovića nije tražila stalni dijalog da se brojni problemi preko 300.000 proteranih Srba koji žive u Srbiji, veliki broj u Republici Srpskoj i veliki broj u trećim zemljama, da se ta pitanja stave na dnevni red i da budu tema dijaloga između zvaničnog Zagreba i Beograda. Nažalost, predsedniku Nikoliću i Vladi premijera Dačića ostalo je da počne rešavati taj problem nakon što je bio zamrznut 11 godina. Od 2001. godine vodila se politika lažnog pomirenja preko leđa Srba u Hrvatskoj, preko leđa izbeglih i prognanih Srba i naravno da nije moguće da nakon 11 godina ti problemi budu odmah rešeni. Mi smo snažno pozdravili dolazak hrvatskog predsednika Josipovića,razgovore sa predsednikom Nikolićem. Pozdravili smo obraćanje hrvatskog predsednika Josipovića našem parlamentu, jer smatramo da je to čin zrelosti i tolerancije srpske strane. Naravno da ćemo očekivati u narednom periodu i da se srpski predsednik Nikolić obrati u hrvatskom Saboru. Mislim da treba na taj način pristupati ovim stvarima. Reći ću konkretno nekoliko problema gde očekujem da naše Ministarstvo spoljnih poslova traži objašnjenje od hrvatskog Ministarstva spoljnih poslova. Prvo se tiče izbeglih i prognanih Srba koji primaju penzije iz Hrvatske. Hrvatska je odredila rok 31. oktobar do kada svi korisnici hrvatskih penzija moraju da dostave tzv. osobni identifikacioni broj ili OIB. Mi mislimo da je to bio kratak rok. Dobar deo naših penzionera nije uspeo da dostavi potrebna dokumenta, a to je popunjen zahtev i overena kopija lične karte ili pasoša. Mi smatramo da treba naše Ministarstvo spoljnih poslova da zatraži od hrvatske strane da se produži taj rok za dodeljivanje OIB, a da se u međuvremenu koristi tzv. potvrda o životu. Imamo čak i slučaj gospođe Danice Dimitrijević, koja je poslala zahtev za OIB 27. aprila ove godine iz pošte u Mirijevu. Tek su joj sredinom oktobra, pet i po meseci kasnije, odgovorili da je njen zahtev za OIB zaplenjen. Strahujemo da ima dosta zloupotreba, da Poreska uprava Hrvatske ne radi to onom dinamikom kako bi trebalo da radi. Zato molimo naše ministarstvo da traži u razgovorima sa Zagrebom da se taj rok za dodeljivanje OIB produži. Drugi problem jeste pitanje prebivališta naših ljudi u Hrvatskoj. Hrvatska je 29. decembra prošle godine usvojila Zakon o prebivalištu, gde je odredila da smo tri kategorije građana mogu da imaju hrvatsku ličnu kartu. To su oni koji su u postupku obnove, u postupku stambenog zbrinjavanja ili žive najmanje tri meseca na području Hrvatske. Mi tražio da naše Ministarstvo spoljnih poslova, u razgovorima sa Zagrebom, zatraži da se svi izbegli i prognani Srbi tretiraju hrvatskim programom povratka iz 1998. godine i da se pokaže sa hrvatske strane tolerancija u narednim godinama dok izbegli i prognani Srbi konačno ne reše svoja pitanja i ne odluče gde će da žive. Istovremeno, moram da kažem da imamo informacije i da znamo da značajan broj građana Srbije hrvatske nacionalnosti ima takođe dve lične karte – i srpsku i hrvatsku. Srbija tu ne pravi problem. Mi se slažemo s tim da Srbija ne treba da pravi problem, ali očekujemo reciprocitet, očekujemo takođe da to isto učini i hrvatska strana. Nedavno smo organizovali posebnu sednicu Odbora za dijasporu i Srbe u regionu vezano za položaj Srba u Federaciji BiH. Hoću da kažem da je položaj Srba u Federaciji BiH jako težak, da su Srbi u Federaciji BiH građani drugog reda. Posebno je teška situacija u srpskim opštinama u Zapadnoj Krajini, Glamoču, Grahovu, Bosanskom Petrovcu i Drvaru. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam. Jedan od zahteva učesnika te posebne sednice, načelnika tih opština, srpskih poslanika u Skupštini BiH i parlamentu Federacije BiH jeste da se otvori srpski konzulat u Drvaru. Ta mera bi značajno ohrabrila Srbe koji žive u tim krajevima. Apelujem na naše Ministarstvo spoljnih poslova da vidi mogućnost da se u razumnom vremenskom roku otvori konzulat Srbije u Drvaru i na taj način olakša položaj Srba u tom delu Federacije BiH. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kao poslanik iz Kraljeva želim da postavim pitanje u ime 1300 stanara naselja u Dositejevoj ulici u Kraljevu. To je radničko naselje koje su izgradili radnici Fabrike aviona Kraljevo i „Magnohroma“ i to naselje je pogođeno takođe zemljotresom koji se desio 3. novembra 2010. godine u Kraljevu. I pre tog zemljotresa u tim zgradama stanari, pre svega radnici navedenih preduzeća, su živeli u izuzetno teškim uslovima, nedostojnim savremenog čoveka. Gospodo narodni poslanici, drage kolege, dovoljno je reći da je u tim zgradama postojao i dan danas postoji jedan jedini toalet po spratu i da taj jedini toalet koristi više porodica. Vlada koju je predvodila DS je još krajem te 2010. godine, posle tog događaja, kada je postalo jasno da je nemoguće revitalizovati, odnosno rekonstruisati to naselje i te zgrade, donela odluku da se uđe u aranžman sa Centralnom bankom Saveta Evrope i Evropskom investicionom bankom i da se aranžmanom sa ove dve institucije iz sredstava koja su već bila namenjena, između ostalog, i za ove namene, obezbede sredstva za urbanu regeneraciju ovog naselja, čime bi se rešio problem još jednog dela iz Jug Bogdanove ulice, građana koji takođe žive u nedostojnim uslovima. Pokrenute su procedure aktivnosti da se prikupi zaista obimna dokumentacija. Vršeno je anketiranje građana, vršene su provere, imovinsko-pravni odnosi su rešavani i posle tog dugog postupka, prikupljena je značajna dokumentacija. Kada je donošen budžet za 2013. godinu, Vlada je pokušala da izbaci garanciju za izgradnju, odnosno regeneraciju ovog naselja i u budžet za 2013. godinu nije bilo predviđeno da se obezbede sredstva, odnosno garancija za urbanu regeneraciju. Nakon reakcije građana Kraljeva, javnosti, nas iz DS, tadašnji ministar finansija i Odbor za finansije su prihvatili amandman i taj aranžman je unet u budžet za 2013. godinu. Nastavljene su aktivnosti finalizacije ovog projekta. Prikupljena je sva potrebna dokumentacija. Bilo je tu dosta problema. Menjali su se zvaničnici i u CEB. Konačno, kada je završen sav taj obiman posao, delegacija CEB je boravila u Kraljevu, u gradskoj upravi i konstatovala da je prikupljeno sve što je potrebno da bi oni odobrili prenos sredstava. Dana, 1. novembra ove godine, dakle, pre neki dan, Velimir Ilić je prilikom posete Kraljevu rekao da on neće potpisati ovaj sporazum zato što, navodno, su stanari pohlepni i ne mogu da se dogovore oko toga ko želi da živi u prizemlju. To je bio jedan besmislen odgovor zašto nema potpisivanja ovog ugovora, kako nema projekta. Pri tome zna da je za projekat potrebno skoro milion evra da bi se on izradio, jer je u pitanju velika kvadratura i zaista je onda potpuno jasno da ne postoji politička volja da se ovaj problem reši. Imali smo ovakav problem i prošle godine. I tada je tadašnji ministar finansija pokazao razumevanje. Ta garancija je uvrštena u budžet. Dobili smo Predlog budžeta prekjuče. U njemu nema garancije 1.300 stanovnika naselja u Dositejevoj ulici. Zato ima novca za razne druge nepotrebne stvari i to je ono što mi iz DS tvrdimo mesecima, da se novac nepotrebno troši, da se pozajmljuje. Pozajmilo se preko pet milijardi do sada, a taj novac je otišao u neku besmislenu potrošnju, u neke megalomanske projekte koji nikada neće biti završeni. Podneo sam amandman na ovaj predlog budžeta za 2014. godinu i tražio da se ova garancija uvrsti u njega. Vladu Republike Srbije pitam ko je doneo odluku, odnosno ko je ovlastio Velimira Ilića da odbije potpisivanje ovog aranžmana i ko je oduzeo mogućnost građanima Dositejeve ulice da žive normalno? Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Jovana Mehandžić Đurđić, Gordana Čomić, Olgica Batić, Ivan Bauer i Neven Cvetićanin. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača Nikole Selakovića, ministra pravde i državne uprave, pozvao da sednici prisustvuje i mr Milisav Čogurić, pomoćnik ministra pravde i državne uprave. Nastavljamo rad po dnevnom redu i prelazimo na zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 5, 14, 15, 16, 17, 41. i 42. dnevnog reda. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama 5, 14, 15, 16, 17, 41. i 42, a pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, koji imate u prilogu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika; Predlogu zakona o izmeni Zakona o potvrđivanju Konvencije o dostavljanju u inostranstvu sudskih i vansudskih akata u građanskim i trgovačkim stvarima; Predlogu zakona o izmeni Zakona o potvrđivanju Konvencije o izvođenju dokaza u inostranstvu u građanskim i trgovačkim stvarima; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Belorusije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima i Predlogu zakona o potvrđivanju Četvrtog dodatnog protokola uz Evropsku konvenciju o ekstradiciji. Istovremeno vas podsećam da je Vlada, pisanim putem, povukla iz procedure Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima. Da li predlagač narodni poslanik Zoran Babić i predstavnik predlagača Nikola Selaković, ministar pravde i državne uprave, žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, SNS je u skupštinsku proceduru uputila Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika. Na ovaj način želimo da ukažemo na sve probleme i štetu koju izaziva krađa na elektroenergetskim, telekomunikacionim, vodovodnim sistemima, ali i sistemima javnog saobraćaja. Smatramo da Srbija kao društvo ne sme da okreće glavu na drugu stranu kada naiđemo na vodovodni ili kanalizacioni šaht sa kojeg je ukraden poklopac. Smatram da ne treba da ostanemo nemi ili da uputimo jednodnevnu osudu kada nestane spomenik mađarskim žrtvama u Subotici. Ne smemo da ostanemo nemi i bez odgovora da i jedan spomenik bude i završi isečen na nekom otpadu zbog sitne zarade onih koji nemaju svest o značaju i kulturnih dobara i dobara pod zaštitom, ali i o značaju imovine javnih preduzeća i šta ta imovina pravi i znači za građane Republike Srbije. Šteta koja se na taj način čini može biti direktna i ona je merljiva, a iznos sredstava, a u izveštaju četiri javna preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija, koje posedujem i koje sam doneo, ti iznosi su zaista poražavajući. Javno preduzeće „Elektromreže Srbije“ su za četiri godine imale direktnu štetu od 23.193.782 dinara samo u krađamo na trafo stanicama Javnog preduzeća „Elektromreže Srbije“. Taj trend krađa je iz godine u godinu sve veći i veći. Na ovaj način SNS želi da mobiliše naše društvo. Zbog toga smo došli u parlament sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika da bi promenili kaznenu politiku, da bi zatražili podršku svih političkih stranaka u ovom parlamentu, da bi zatražili podršku celog našeg društva, jer jedino na taj način, jedino mobilizacijom možemo ova sredstva zadržati u javnim preduzećima i zadržati kao imovinu države Srbije i svih njenih građana, ali i da ne budemo bruka da u jednoj zemlji spomenici završavaju na otpadima. Ovo nije jedini izveštaj. Javno preduzeće „Elektromreže Srbije“ su samo kroz krađe dijagonala, a to su čelični L profili imalo direktnu štetu od 91 milion dinara za period od 2008. i za prvih šest meseci 2013. godine. Krađa tih dijagonala, odnosno čeličnih L profila je dovela do pada dalekovodnih stubova koji se desio na dalekovodnom pravcu Šid – Martinovci i na dalekovodnom pravcu Sokobanja – Aleksinac, kada su pala četiri dalekovodna stuba. Zbog krađe nekoliko dijagonala, zbog zarade od nekoliko stotina ili nekoliko hiljada dinara, ako se zarada može zvati krađom ili krađa zaradom, nastao je pad dalekovodnih stubova. Na taj način hiljade i desetine hiljada građana Srbije su ostali bez struje, bolnice su ostale bez struje, ljudi koji su se lečili u tim bolnicama, životi su im bili izrizikovani. Da li odgovor našeg društva treba da bude muk ili promena Krivičnog zakonika? Na ovaj način mnogi koji su se takvih dela odnosno nedela latili su rizikovali svoje živote. Mnogi su, nažalost, i ostajali bez života u krađi bakarnih kablova u trafo-stanicama. Nisu rizikovali samo svoje živote, rizikovali su živote i onih koji su se u tom trenutku nalazili u okolini, a to su mogli biti obični ljudi, građani Srbije. Eksplozija i uništavanje jedne trafo-stanice od 440 kilovata, trafo postrojenja, šteta Elektroprivrede Srbije, a na taj način i cela privreda i cela država, ima gubitak od jednog miliona evra. Elektroprivreda Srbije, takođe u rastućem trendu, od 2008. godine i sva zavisna preduzeća, odnosno preduzeća čiji je osnivač Elektroprivreda Srbije, tu mislim na Elektrodistribuciju Beograd, Elektrosrbiju, Jugoistok i Centar, imali su direktnu štetu od krađa na postrojenjima u iznosu od 349.265.120 dinara. Jedan od najvećih gubitaša je javno preduzeće Železnica Srbije, ima najveće gubitke od krađa. Za proteklih šest godina u 10.296 identifikovanih i utvrđenih krađa, šteta koju su Železnice Srbije pretrpele su u iznosu od milijardu 553 miliona 622 hiljade dinara. Telekom takođe ima velikih problema sa krađama opreme. Ta krađa može biti krađa podzemnih instalacija, krađa nadzemnih instalacija i krađa na stanicama MTS-a. Hiljade građana Srbije je u 21. veku, zbog krađe nekoliko metara bakarnih žica, ostajalo danima bez internet konekcije. To je najbenignije. Šta ćemo sa važnim sistemima odbrane, policije, koji su na taj način ostajali bez pristupa informacionim sistemima? Sve ovo je samo zbog blage kaznene politike. Do sada su takvi slučajevi bili procesuirani po čl. 203. i 204. Krivičnog zakonika, odnosno kao krađa i teška krađa. Podnošene su krivične prijave i za krivično delo oštećenja ili uništenja javnih uređaja iz člana 279. Krivičnog zakonika, ali za ista nisu pokretani postupci iz razloga što nisu kumulativno ispunjeni uslovi koji čine biće ovog dela. Neretko se dešavalo, iako su te prijave najčešće podnošene protiv „nn“ počinioca, ali čak i onda kada su direktno bili zatečeni u vršenju ovog krivičnog dela, neretko se dešavalo da istog dana budu i pušteni na slobodu i da se istog dana vrate na isto mesto da završe onaj posao koji su nekoliko sati pre toga započeli. Srpska napredna stranka predlaže promene u čl. 204, 221, 279, 280. i člana 290. Krivičnog zakonika. Želimo da pošaljemo jasnu poruku svima koji se nalaze u tom lancu ishrane, od onih koji su direktni počinioci i direktni izvršioci, koji će tih nekoliko metara kabla ili taj poklopac, kanalizacioni ili vodovodni, ili taj spomenik, neće ga odneti kući, ne treba im, odneće ga na neki otpad i zbog nekoliko hiljada dinara, zbog neodgovornih lica koji rade na tim otpadima, koji su vlasnici tih otpada, mi imamo situaciju kao što je sada. Na ovaj način, predlažemo da se jasnom i ozbiljnom kaznenom politikom kazna za direktne izvršioce tih krivičnih dela poveća i da bude u intervalu od jedan do osam godina, a za one koji prikrivaju, koji otkupljuju, preprodaju i učestvuju u tom lancu ishrane, nazovi ishrane, da im bude predviđena zakonska kazna od šest meseci do pet godina. Srpska napredna stranka traži i očekuje podršku svih poslaničkih grupa u parlamentu Republike Srbije, ali tražimo podršku u našem društvu da za ovakva dela odnosno nedela ne okrećemo glavu od njih, nego da zajedničkim akcijama ovaj trend zaustavimo i u najvećoj mogućoj meri smanjimo. Ono što je za mene lično bilo poražavajuće kada sam čitao izveštaje ova četiri javna preduzeća, kada sam video da je taj nivo krađa u nekoliko proteklih godinai na ovaj način ne optužujem nikoga, ni one prethodne, ni ove sadašnje, ni one buduće, jer znam sigurno da su sve učinili da do toga ne dođe, ali je poražavajuće lično za mene bilo – da li smo morali da budemo neodgovorni, da li smo morali da zatvaramo oči pred nekoliko milijardi dinara koje su potrošene da bi se sanirale direktne štete od krađa na tim postrojenjima? Zar taj novac nije mogao da se upotrebi na bolji način? Zar tim novcem nisu mogle da se naprave škole, vrtići, otvore nova radna mesta, vodi bolja socijalna politika? Osim što smo vratili nazad te „el“ profile ili te poklopce, ali bez jasne zakonske poruke, bez jasne mobilizacije našeg društva, oni koji su jednom to uradili, radiće i u budućnosti. Ja vam se zahvaljujem i nadam se da ćete u Danu za glasanje podržati ovu inicijativu SNS koja je životna i u interesu svih građana Republike Srbije.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Reč ima narodni poslanik Balint Pastor. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, od 16, 17. veka se sve više misli, piše i govori o tome da je osnovna svrha postojanja države zaštita interesa građana. Zbog toga smatram da je izuzetno značajno što će se za nekoliko dana izmeniti Krivični zakonik. Želim da dam nedvosmislenu podršku Predlogu zakona koji je podnet od strane poslaničke grupe SNS. U kasnijem toku moje diskusije ću postaviti nekoliko pitanja i predsedniku poslaničke grupe SNS i uvaženom ministru - zašto se na dnevnom redu Narodne skupštine nalazi samo ovaj Predlog o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, a ne i predlozi izmena i dopuna Krivičnog zakonika podnetih od drugih opozicionih poslaničkih grupa? Želim da podsetim Narodnu skupštinu, doduše nisam ovih dana proveravao, ali po mom sećanju, u ovom trenutku u skupštinskoj proceduri postoji najmanje tri predloga o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, a sve te predloge su podneli poslanici koji pripadaju opozicionim poslaničkim grupama. Da se vratim na predmet ove današnje diskusije, a to je Predlog zakona podnet od strane poslaničke grupe SNS. Savez vojvođanskih Mađara, podržava proširivanje inkriminacije teške krađe iako je ukradena stvar javni uređaj za vodu, kanalizaciju, toplotu gasa, električnu ili drugu energiju ili uređaja sistema javnog saobraćaja i veza, bez obzira na vrednost ukradene stvari. Mislimo da u svim slučajevima kada su objekti krivičnog dela ovi navedeni predmeti, ove navedene stvari društvena opasnost tog krivičnog dela ne mogu da se dovedu u pitanje bez obzira na materijalnu vrednost ovih predmeta, odnosno ovih stvari. Zbog toga smatramo da ste vi u pravu gospodine Babiću kada kažete da treba poslati jasan signal potencijalnim učiniocima tih krivičnih dela, a i dosadašnjim učiniocima krivičnih dela, a pored toga i javnim tužiocima, odnosno sudijama koji donose presudu vezano za takva krivična dela. Naravno, moramo govoriti i o budućnosti, jer se krivični zakonik ne može i ne treba, ne sme se retroaktivno primenjivanu. Znači, u budućnosti će se na drugačiji način tretirati ova krivična dela ukoliko su predmeti razni infrastrukturalni objekti bez obzira na materijalnu vrednost ukradenih stvari, odnosno objekata. Isto tako, moram da kažem radi istine i preciznosti, da vam se iskreno zahvaljujem što ste spomenuli spomenik ukraden pre nešto više od dve nedelje u Subotici. To je spomenik podignut 1944. godine u Subotici u znak sećanja na nevine žrtve, civile, mađarske, srpske, hrvatske i jevrejske i nemačke pripadnosti koji su pogubljeni bez bilo kakve sudske presude 1944. i 1945. godine. To je ili to je bila „Ptica slomljenih krila“, to je ime, naziv spomenika. Radi istine moram da kažem da je i do sada važeći Krivični zakonik predviđao, odnosno predvideo krađu spomenika kao tešku krađu bez obzira na materijalnu vrednost spomenika, odnosno kulturnog dobra kako je to formulisano u Krivičnom zakoniku. Prvo sam pomislio da će se ovo rešenje uvesti ovim izmenama i dopunama zakona, ali to nije tako. Znači, do sada važeći i krivični zakoni koji danas važe predviđa da se učinilac krađa spomenika kazni zatvorom od jedne do osam godina, bez obzira na materijalnu, to podvlačim, bez obzira na materijalnosti vrednost spomenika. Bez obzira na to, ova rasprava je odlična šansa da se pošalje signal i potencijalnim učiniocima krivičnog dela teška krađa, kada je predmet, kada je objekt krađe spomenik. Nadam se da će svi shvatiti da će država odlučnije da se obračunava sa učiniocima tih krivičnih dela, a to se naravno odnosi i na krađu raznih infrastrukturalnih objekata, a oni su predmet izmena i dopuna Krivičnog zakonika. Apsolutno pozdravljamo i izmene u odnosu na krivično delo uništenje ili oštećenje javnih uređaja i na krivično delo ugrožavanja javnog saobraćaja opasnom radnjom i opasnim sredstvom, kao i na krivično delo prikrivanja. Znači, još jednom podvlačim, mi ćemo u danu za glasanje podržati ove izmene i dopune zakona, ali isto tako ostaju pitanja, a nadam se da ona neće biti tretirana kao retorička pitanja i da ćemo dobiti odgovor od gospodina ministra – zašto su ove izmene i dopune zakona podnete od strane jedne poslaničke grupe? Zašto kada su ovi problemi toliko veliki i duboki i kada su već prisutni dugi niz godina. Zašto Ministarstvo pravde nije reagovalo u prethodnom periodu. To pitanje nije postavljeno samo gospodinu Selakoviću, sadašnjem ministru u Vladi Republike Srbije nego i bivšim ministrima u prethodnim Vladama Republike Srbije. Mi mislimo da je trebalo mnogo ranije reagovati i izmeniti Krivični zakonik, jer mi smatramo da Krivični zakonik u jednoj državi treba da bude u skladu sa realnim potrebama, sa realnim životom. Nije normalno, stvarno nije normalno da se ugrožava bezbednost građana Srbije zbog krađa raznih šina, veza, šrafova itd. Malopre sam spomenuo da postoji prema mom znanju još najmanje tri predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika u skupštinskoj proceduri u Narodnoj skupštini. Nameće se pitanje šta će biti sudbina tih predloženih izmena i dopuna. Jedna poslanička grupa je predložila na primer da se na drugi način definiše krivično pravni institut nužna odbrana. To nije naša poslanička grupa, ali znam da postoji jedan takav predlog za izmene i dopune Krivičnog zakonika. Naša poslanička grupa je predložila izmenu i dopunu Krivičnog zakonika i dopunu Zakona o javnom redu i miru. Znam, gospodine Selakoviću, da taj zakon ne spada u vašu nadležnost nego u nadležnosti MUP, ali mislimo da treba izmeniti i Krivični zakonik i Zakon o javnom redu i miru u interesu toga da imovina svih građana Republike Srbije u potpunosti bude zaštićena. Mi predlažemo, poslanička grupa SVM predlaže da se i u Srbiji uvede tzv. na čelo nulte tolerancije za krađe. Mislimo da treba zaštititi u potpunosti imovinu građana Srbije, da je to glavna svrha postojanja svake države i da ne možemo ostajati nemi u situaciji kada našim sugrađanima svakog dana ulaze u dvorište, pogotovo, u staračka domaćinstva, kada se krade sve i svašta i to se događa iz dana u dan, ali se na to ne gleda kao na sticaji krivičnih dela. Zbog toga su naši sugrađani na teritoriji čitave Republike Srbije ogorčeni, plaše se, u strahu su i jednostavno država treba da pošalje jasan signal i treba da zaštiti imovinu tih građana Republike Srbije. Mislim, da je materija krivičnog zakonodavstva jedan živ organizam i da bi trebalo pokrenuti sveobuhvatnu reformu našeg krivičnog zakonodavstva, jer su određena rešenja u mnogome anahrona. Spomenuo sam i krivično pravno regulisanje instituta nužne odbrane. Spomenuo sam i sitne krađe. Imamo ogroman problem sa maloletničkom delikvencijom, to naravno nije predmet samo Krivičnog zakonika. Smatram da svi mi u državi treba da budemo svesni toga da je zaštita ljudskih prava, naravno, neprikosnoven cilj i da treba da bude jako važan cilj svima nama, ali ljudi od, recimo 13 godina, danas nisu na istom stupnju psihofizičkog razvoja na kojem su bili trinaestogodišnjaci pre 30 ili 40 godina i da su u današnje vreme učinioci određenih krivičnih dela, veoma teških krivičnih dela, a pre 30 ili 40 godina je iz raznih razloga bilo nezamislivo da ljudi od 12, 13 godina izvršavaju tako teška krivična dela. Država ostaje nema a građani jednostavno nisu zaštićeni. Mislim da je generalna prevencija jako bitna i da zbog toga podržavam sve one koji kažu da treba učiniocima i potencijalnim učiniocima poslati jasne signale. Da se vratim malo na ovaj naš predlog zakona podnet 8. marta tekuće godine. Mi predlažemo da se uvede nulta tolerancija za krađe. Znamo, zna i Vlada Republike Srbije odnosno predstavnici Vlade Republike Srbije odlično da su građani, bez obzira na nacionalnu pripadnost i bez obzira na kom području Republike Srbije žive, počeli sa samoorganizovanjem protiv učinilaca tih tzv. sitnih krađa. Mi mislimo da je to izuzetno opasno i to osuđujemo i uvek ističemo da smo mi apsolutno protiv samoorganizaovanja građana i uvođenja tzv. civilnih straža. Isto tako, ljudski ne treba se čuditi ako građani iz dana u dan osećaju na svojoj koži da država ne reaguje, onda traže neka druga rešenja. Ovim ni malo ne opravdavam samoorganizovanje i osnovanje civilnih straža. Ja ovom prilikom ponovo apelujem na građane da to ne čine i osuđujem sve one koje organizuju iz nekih dnevno-političkih potreba civilne straže ali molim gospodina ministra i Narodnu skupštinu da reagujemo na ove pojave i da učinimo nešto u interesu toga da imovina građana u potpunosti bude zaštićena. Znate odlično šta kažu građani. Veoma je pozitivno što je Vlada javno rekla da neće biti tolerancije za utaju poreza, neće biti tolerancije za kod korupcije, ali zašto onda država, odnosno predstavnici države gledaju skrštenih ruku što građanima ulaze u dvorište i što im ukradu svakog dana ili svakog drugog dana nešto u vrednosti od 3.000 ili 4.000 dinara. U ovom momentu u Srbiji živo oko pola miliona penzionera koji imaju primanja ispod 15.000 dinara. Moram da kažem, zarad istine i to da je veoma dobro što na inicijativu Saveza vojvođanskih Mađara, izmenjen, krajem prošle godine Krivični zakonik i da smo taj limit kod sitnih krađa smanjili na 15.000 na 5.000 dinara. Mislili smo da će to biti dovoljno, ali praksa pokazuje da to nije dovoljno. Zbog toga mi na to gledamo kao na međukorak i apelujemo na sve poslaničke grupe kao i na Vladu, prvenstveno da uvedemo tu nultu toleranciju za krađe. Ako je u Austriji taj limit ispod kojeg javni tužilac ne reaguje po službenoj dužnosti 100 evra, ako je u Estoniji 64 evra, ako je u Mađarskoj i u Litvaniji predviđeno rešenje koje mi predlažemo da do određenog limita učinilac goni po službenoj dužnosti za učinjen prekršaj a iznad tog limita za krivično delo, ako je u Norveškoj taj limit 275 evra, ako se u Rusiji goni po službenoj dužnosti svaka krađa bez obzira na vrednost, onda mislim da je nedopustivo da u Srbiji imovina građana ne bude u potpunosti zaštićena. Mi smo obavili razgovore sa svim poslaničkim grupama još u martu, niko nije rekao da je protiv ove inicijative, ovog predloga apsolutno nam nije bitno da li će Narodna skupština usvojiti ovu našu inicijativu ili će ovaj predlog podneti Vlada, o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika sa jedne strane i Zakona o javnom redu i miru sa druge strane, ali apelujemo još jednom, podvlačim na sve da se ovo rešenje dovede u sklad sa realnim životom i sa potrebama svih građana Republike Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, kao predlagač. Izvolite.
Zahvaljujem na pitanjima koja je gospodin Pastor pokrenuo. Slažem se i da ova inicijativa iPredlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika trebao da bude usvojen znatno ranije. Siguran sam da i u ovom trenutku, kada mi polemišemo o ovim promenama, da je neki infrastrukturni objekat u Srbiji na meti. Siguran sam i da do trenutka do kada ovaj zakon ne bude i usvojen da će i privreda i javna preduzeća na taj način, i svi građani Republike Srbije trpeti određenu štetu. U skupštinskoj proceduri je nekoliko inicijativa za promenu Krivičnog zakonika. Skupštinski kolegijum je zajednički uputio jedno pismo, dopis Ministarstvu pravde, gde Ministarstvo pravde obaveštavamo o tim inicijativama sa jednim jasnim pitanjem – da li ćemo svim tim izmenama i dopunama Krivičnog zakona govoriti parcijalno ili će one biti u sklopu jedne opšte promene KZ. Mislim da je ovaj drugi put mnogo lakši, mnogo bolji, nego što bi to bila parcijalna promena. Naravno da sada vaše pitanje može da bude, zašto niste čekali da i ovo bude u društvu svih tih promena, ali argument je bio u mojoj prvoj ili drugoj rečenici. Dok sada raspravljamo o ovome i dok te promene KZ ne budu došle na red, a verujem da će doći na red jako brzo, Republika Srbija će trpeti štetu. Verujem da će ove promene doživeti podršku u parlamentu Republike Srbije i verujem da ćemo takvom kaznenom politikom demotivisati sve one koji su se takvih stvari latili u Republici Srbiji, kao što sam siguran da, vi ako dobro znate, jer vaš parlamentarni rad je mnogo duži od mog, a to je da svaki narodni poslanik ili grupa narodnih poslanika mogu da podnesu inicijativu za usvajanje određenog zakona. Naravno, u svemu ovome ne bih umanjio ulogu javnih preduzeća koja imaju direktnu štetu od vršenja ovih krivičnih dela, da je najveći deo inicijative došao iz javnog preduzeća „Elektromreže“ Srbije, i iz javnog preduzeća „Elektroprivreda“ Srbije i iz „Telekoma“ Srbije, a siguran sam da ovakve izveštaje mogu da daju sva javna preduzeća, bilo da su osnivači republika, opština ili grad, bez obzira ko voljom građana vodio ta javna preduzeća ili te opštine.
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Ni u jednom trenutku, ja nisam doveo u pitanje zašto se ovaj vaš predlog nalazi na dnevnom redu. Ni u jednoj svojoj rečenici nisam doveo u sumnju da se radi o predlogu koji je izuzetno bitan za sve građane Republike Srbije, kao i za privredu i zbog toga ćemo mi u danu za glasanje podržati ove izmene i dopune KZ,koje je vaša poslanička grupa predložila. Samo sam istovremeno želeo da ukažem na problem koji postoji i očekujem i to ne tražim za uzvrat, ali očekujem da će i poslanička grupa SNS podržati našu inicijativu, odnosno predloge za izmene i dopune zakona, da bi imovina svih građana Republike Srbije bila zaštićena, a to očekujem i od drugih poslaničkih grupa. Ovo nije u interesu Mađarske zajednice, ovo nije u interesu građana koji žive na teritoriji AP Vojvodine, nego svih naših sugrađana. Zbog toga još jednom apelujem na sve poslaničke grupe, kao i na Vladu Republike Srbije da u najskorije vreme izmene i dopune zakona koje je poslanička grupa SVM predložila, nađu na dnevnom redu i budu usvojene, jer za nas, još jedanput podvlačim, je apsolutno prihvatljivo da to bude predlog Ministarstva pravde, odnosno Vlade. Apsolutno je prihvatljivo da to bude predlog članova ili Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo ili Odbora za pravosuđe i lokalnu samoupravu. Mi, jednostavno, samo želimo da imovina građana bude zaštićena. Mislim da ni ta dela protiv građana, protiv imovine građana nisu manje društvene opasnosti, nego ove o kojima ste vi razmišljali predlagajući ovaj predlog i zbog toga se nadam usvajanju i ovih drugih izmena. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine Pastor, ja vam se zahvaljujem na podršci i siguran sam u vašu dobru nameru prilikom predlaganja izmena i dopuna KZ. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Molim vas, samo se prijavite. Molim ostale narodne poslanike koji su se prijavili, ja sam napravio redosled, Srđan Spasojević, Vladimir Marinković, Slobodan Veličković, Bojan Đurić, Marko Mitrović. Redosled je taj, pa nema potrebe da se prijavljujete ovde zbog toga što možda neko želi da reklamira Poslovnik, a onda mi je popunjena ova ovde lista. Ja vas molim, da bi vam uštedeo vreme, isključite se pa se ponovo prijavite. Izvolite gospodine Čikiriz.
Hvala. Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, odnos građana prema javnim dobrima, odsustvo svesti o tome da krađom kojom se može zaraditi nekoliko hiljada dinara dovode u opasnost živote ljudi, bezbednost države, bezbednost imovine, pokazuje jednu duboku krizu u kojoj se nalazi naše društvo, moralnu krizu, materijalnu krizu, ali i krizu države. Da bi se sve to ispravilo, pre svega odgovornost je na dobroj organizaciji države. Svaki stranac koji je 90-ih godina, a i danas imamo dosta primera, prolazio našim autoputevima, verujte mi u najvećem delu slučajeva nije mogao da se isključi sa autoputa ako nije imao navigaciju, jer je većina putokaza tada bila sklonjena sa autoputa, da ne pričam o zaštitnoj ogradi, signalizaciji. Gospodin Babić, kao predlagač, je pričao o materijalnoj šteti isključivo, ali budući da sam 10 godina rukovodio jednom službom u osiguranju, znam koliko je života izgubljeno zbog krađe, recimo, saobraćajnog znaka „stop“, ili zbog krađe poklopca nekog šahta. Srpski pokret obnove i DHSS, kao desničarske stranke, uvek su se zalagale za jaku državu, za ozbiljnu državu, za odgovornu državu, za efikasnu državu i njihove službe, ali i za oštru kaznenu politiku. Mi smo država koja često glumi humanost tamo gde humanosti nema uopšte mesta, kao, recimo, sa blagom kaznenom politikom, a tamo gde treba da budemo humani, mi često to nismo. Mi smo do sada podržavali sve reforme pravosuđa i to sam rekao, gospodine ministre, pre neki dan, upravo zbog toga što smo vrlo hladne glave analizirali stanje u našem pravosuđu. Recimo, pre započetih reformi 2008, 2009. godine, mi smo imali kaznenu politiku u kojoj je preko 90% trgovaca narkoticima dobilo kazne ispod zakonskog minimuma, preko 85% silovatelja ispod zakonskog minimuma, itd, što je pokazivalo ne samo korumpiranost na relaciji sud – advokat, a često i sudski veštak. Ja sam, verujem da se mnoge kolege sećaju, i u prošlom sazivu ukazivao na delovanje mnogih organizovanih kriminalnih grupa koje se bave ovim i sličnim poslovima. Ako odete u neko mesto, posle pet minuta običan građanin može saznati ko se bavi kriminalom, kako možete da uđete sa njima u kontakt, kako možete da zaradite novac, a eto, država i dalje ne reaguje. Evo, pre neki dan je uhapšena jedna kriminalna grupa u Novom Sadu koja se bavila organizacijom, navodno, povređivanja u javnom saobraćaju, pa su mnogi građani imali, navodno, povrede u javnom saobraćaju i odštetni zahtevi su bili veliki. Gospodin Vučević, vaš partijski kolega, gradonačelnik Novog Sada, je medijima izjavio da, po analizama koje ima gradska uprava u Novom Sadu, svaki treći Novosađanin je doživeo ujed pasa lutalica. Novi Sad je, čini mi se, dobro organizovan grad i ono što se može videti golim okom, čini vam se da u Novom Sadu baš ima manje pasa lutalica u odnosu na ostala mesta, ali to pokazuje delovanje organizovanih kriminalnih grupa koje država još uvek nije takla. Ja sam u prošlom sazivu najmanje pet puta pričao o saobraćajnoj mafiji, o distorzijama vratnog dela kičme, za nekoliko hiljada predmeta u mojoj i osiguravajućoj kompaniji, imali smo možda 10-15 distorzija vratnog dela kičme, a onda negde 2005. godine kada se organizovala prva kriminalna grupa 180, sledeće godine već 250 predmeta, pa puta dvadeset i nešto osiguravajućih organizacija, gruba procena je pokazala da su oni uzeli za nekoliko godina 1,5-2% ukupne novčane mase koja je u opticaju u Republici Srbiji. Uhapšeno je nekoliko tih grupa, ali glavne i dalje ne i glavni bos i dalje radi iste poslove. Šta to dokazuje? Dokazuje da država spava. Mi smo podržali i izmene Krivičnog zakonodavstva u smislu smanjenja novčane kazne za razbojništvo i evo i dalje u kontaktu s pripadnicima MUP koji se bave na progonom razbojnika, i dalje to smanjenje ima svojih efekata, ali i dalje se pokazuje da se kriminalci hvale policajcima i kažu – skinuo sam u zadnjih tri meseca 10 krivičnih dela. E sada, da li ćemo mi podržati ove izmene? Podržaćemo sa obe ruke, ali šta nam je još potrebno? Pored kodifikacije krivičnog zakonodavstva, ja sam vamo to pre neki dan kada smo pričali o mreži sudova i ostalim zakonima, rekao da se mi zalažemo godinama jer je, mislim, u Krivičnom zakoniku više od pola članova izmenjeno i on zahteva da se prilagodi svom vremenu, neophodna je i reforma MUP. Naši građani koji borave u inostranstvu, primera radi u Nemačkoj, videće da je efikasniji rad njihove policije u slučaju kada nekom građaninu na trotoaru se uvodi ulje, nego kod nas u slučaju kada neko uništava, oštećuje ili krade javne uređaje i sve ovo na šta su morale da reaguju i EPS, „Elektromreže“, „Železnice“, „Telekom“, „Putevi Srbije“ i sva ostala javna preduzeća koja upravljaju tim dobrima, postavljaju ta dobra od javnog značajai bave se njihovim održavanjem. Pored te surove, velike materijalne štete, ja bih ukazao na ogromnu nematerijalnu štetu, na to da su takve krađe često proizvodile gubitak ljudskih života, invalidnost ljudi, a dešavalo se često da i sami kradljivci nastradaju prilikom krađa jer se penju na velike visine, dolaze u kontakt i sa strujom i sa gasom u želji da što pre završe svoj protivzakonit posao i sami nastradaju. Mi smo sa danom formiranja ove vlade izneli jedan jasan politički stav da sve ono što je dobro, bez obzira sa koje strane dolazi, mi ćemo to podržati. Čini mi se da kako vreme prolazi na to stanovište dolaze sve više i ostale opozicione stranke, a ono što je dobro, to je da je i ova vlada, kako vreme prolazi, sve više shvatila da vreme i istorija ne počinju danom formiranja ove vlade i čini mi se da oni oštri tonovi da sve što je bilo do 2012. godine ništa nije valjalo,a sve što je počelo sa danom formiranja ove vlade, sve je Bogom dano. Čini mi se, i to se primećuje gospodine ministre i u vašem radu, da Vlada, u onim momentima i resorni ministri, kada se upoznaju sa realnim problemima koji su jako složeni i u delokrugu vašeg rada, onda je percepcija onoga što su radile prethodne vlade malo drugačija, a ono što ću ja reći, što smo mi govorili u svim prethodnim vladama, mi vladama od 2000. godine nismo zadovoljni jer nisu odgovorile na osnovne, na ključne zadatke, izuzev poboljšanja međunarodnog pravnog položaja naše zemlje, smirivanja strasti u regionu, uspostavljanja makro-ekonomske sigurnosti, na svim drugim ključnim poljima sve vlade su zakazale. Šta to znači ako pričamo o krađama javnih uređaja, sredstava, o uništenju objekata itd, šta to znači u praktičnom životu? To u praktičnom životu znači da mi imamo i porast, čini nam se, maloletničke delikvencije. Devedesetih deca uopšte nisu želela u svojim igrama da glume policajce, svi su želeli da budu kriminalci. Kriminalci su tada bili paradržava. Oni su bili glavni i u gradu, često i u državi u manjim mestima, deci su služili kao uzor. Relikte toga zbog jedne užasne antimoralne medijske kampanje sa emisijama koje sam često pominjao „Luda kuća“, „Farma“, „Trenutak istine“, „Veliki brat“ itd, imaju uticaj na vaspitavanje mlađih generacija. Zbog toga, samo preventivnim pooštravanjem kaznene politike, represivnim delovanjem MUP, organa gonjenja, tužilaštva, suda, neće se postići pun efekat. Ovo je zadatak koji traži ozbiljnu mobilizaciju celog društva, a mi tu mobilizaciju imamo u naznakama i čini nam se ne do kraja. Ko su najomiljeniji stanovnici kvarta i naselja u Engleskoj? Bobiji, njihovi policajci. Šta imaju od opreme? Notes, zviždaljku i olovku. Kakvo je njihovo delovanje? Ni po babu, ni po stričevima, kako bi rekla zakletva Majke Jevrosime. Imamo slučaj jednog našeg poznatog fudbalera, koji je dao odlučujući gol i prvi put je u Švajcarskoj taj fudbalski klub postao pobednik KUP-a i kada je uveče došao da pozove prijatelje, zviznuo ispod prozora da idu da slave, prišao je policajac, čestitao mu zbog toga što je heroj grada i odmah mu napisao kaznu za remećenje javnog reda i mira i upozorio ga da se nalazi u ozbiljnoj državi. I sam nekoliko puta, recimo kada sam bio na fudbalskim utakmicama u Nemačkoj, video ozbiljno ponašanje i policije i policajki na granicama u vreme kada je naše granice čuvala vojska. Jasno su vam stavili do znanja da dolazite u ozbiljnu državu, dali vam plan kretanja i ulicu i kako da dođete do stadiona i upozorili vas na eventualne sankcije. Naravno, bilo je i onih koji nisu poštovali zakone te države, policija je intervenisala posle pet sekundi. Kod nas se dešava da se kradu uređaji, sredstva, znaci, uništavaju objekti od velikog značaja, najčešće, kako je gospodin Babić rekao, prijava protiv NN lica. Efikasan rad policije izostaje, predmeti često zastarevaju ili se odbacuju prijave zbog male vrednosti ukradenih dobara. Ko trpi? Trpe svi. Građani kažu da nemaju poverenja u državu, da država ne deluje efikasno i onda, kako je gospodin Balint Pastor rekao, često se samoorganizuju. Još ću nešto reći, gospodine ministre. Mi smo podržali i predlog, čini mi se da je Demokratska stranka podnela, izmene Zakona o oružju i municiji. Krivično zakonodavstvo i uopšte zakonodavna materija zahteva da se bude stalno, ona je živa, promenljiva i da prati ono što se dešava u određenom društvu. Mi smo svedoci da je zaista potrebno izmeniti taj zakon, da je potrebno ozbiljnije psihološko testiranje kod onih koji nose oružje, posebno kod onih koji nose oružje po službenoj dužnosti, čija pravila službe to zahtevaju, jer eto vidite, i one površne analize ukazuju da su često izvršioci tih najtežih krivičnih dela, ubistva ili višestrukih ubistava, oni koji nose oružje, koji treba da nošenjem oružja štite bezbednost i živote drugih, a oni ih eto ugrožavaju, što znači da je i tu sistem zakazao i da nije pravljeno ozbiljno snimanje psihološkog profila ličnosti kojem sme da se dodeli oružje i da se poveri obavljanje takvih poslova. Zbog toga ćemo podržati ove zakone, a podržaćemo i konvencije o međunarodnoj pravnoj pomoći, sve konvencije i o krivičnim i o građansko-pravnim stvarima. Mi smo svedoci da je Srbija devedesetih bila izolovano ostrvo. Mi nismo bili ni članica Interpola, ni UN. Prekinuli smo bukvalno međunarodnu pravnu pomoć misleći da smo najbolji na svetu, a u stvari smo bili među najgorima na svetu, još su ovde delovanje i glavnu reč vodile organizovane kriminalne grupe. Pored toga što to ima veliki značaj za učinioce krivičnih dela koji su krivična dela učinili na prostoru Republike Srbije i na prostoru neke druge države, to ima veliki značaj i za gonjenje organizovanih međunarodnih kriminalnih bandi, jer danas u mnogim aspektima od vojne bezbednosti, državne bezbednosti i bezbednosti građana imovine potrebna je saradnja svih država. Zbog toga smo mi uvek glasali za ovu vrstu sporazuma, a da ne pričam o onim jako bitnim životnim stvarima u građansko-pravnim materijama, kada bukvalno građani ne mogu niti svoj jako bitan građansko-pravni zahtev ostvariti i rešiti životni problem bez dobre saradnje i dobre međunarodne pravne pomoći. Zbog toga, gospodine ministre, meni je drago da je i Ministarstvo pravde, čini mi se, na pravi način lociralo neke od zaista aktuelnih problema u našem društvu, da adekvatno reaguje. Voleo bih da se taj trend nastavi. Što se tiče naše poslaničke grupe, kao i do sada, uvek ćemo u tom delu biti konstruktivni i korektni, bez obzira što smo opoziciona politička stranka. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, gospodine Babiću, poštovani građani Srbije, pred nama je jedan Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, koji se odnosi na nešto zaista životno, sa čime se svakog dana u svakom gradu susrećemo, sa određenim problemima. Naravno, želim ispred poslaničke grupe Nova Srbija da podržim ovaj predlog zakona koji je poslanička grupa SNS podnela u zvaničnu proceduru u Skupštini Srbije. Smatram da je ovo jedan od predloga zakona o izmenama koji predstavljaju generalnu prevenciju za sve ono što se dešava. Vrlo često smo imali priliku da gledamo u određenim prilozima emisija ili na vestima ili kada se neka kriminalna grupa uhvati i svi mi i oni koji se bavimo pravom ili nekim drugim poslovima u Srbiji, kažemo – da li je moguće da se ovako nešto dešava? Ali, to je nekako uvek proteklo kao nešto što je pomalo smešno. Postojala je uvek neverica da neko s takvim nečim može da se bavi. Iz onoga što je predstavnik poslaničke grupe SNS izneo, videli smo da su mnogi problemi, ne samo u javnim preduzećima, velikim sistemima kao što su „Železnice Srbije“, „Elektromreža Srbije“, telekomunikacije, već i mnogi problemi u lokalnim samoupravama, koji su zbog ovakvih krivičnih dela koje su određeni počinioci vršili nanosili veliku štetu kako tim javnim preduzećima, tako i lokalnim samoupravama. Ovo je jedan dobar primer, odnosno ovakav predlog, da se počiniocima takvih krivičnih dela stane na put, ali smatram da će i bez obzira na sve što se čini da se pooštri kaznena politika, bili bi presrećni da se iskoreni ovakav način krivičnih dela, ali kao i kod nekih drugih krivičnih dela i pooštravanjem sankcija koje su bile npr. kod prometa i stavljanja u upotrebu i trgovine narkoticima itd, godinama su vršena pooštravanja, ali se uvek ta dela čine. Smatram da će ovo sigurno, s obzirom na iznose koji počinioci krivičnih dela za određene predmete koje su krali nisu toliko impozantni u odnosu na ono koje su štete pravljene tim javnim preduzećima, ali bez obzira na sve, kada neko godinama čini neka krivična dela, to će sigurno tim ljudima koji su na taj način dolazili do određenih sredstava predstavljati neki izvor prihoda. Smatram da će takvih krivičnih dela, bez obzira na sve, i dalje biti. Stoga apelujem na određene organe, pre svega na MUP, zatim na komunalnu policiju, zatim i same predstavnike određenih javnih preduzeća, kao što je na primer vodovod, čistoća, PTT itd, koji gazduju određenim održavanjem šahti i ostalim stvarima, da na ovakvu pojavu brzo reaguju, jer, na kraju krajeva, država ima velike imovinske štete, ali građanima Srbije, odnosno ljudima kojima se dešavalo da se izuzetno povrede u situacijama kod otvorenih šahti gde su nestali poklopci itd, čak su na nekim mestima i takve povrede koje su dovele do velikih invaliditeta i slično, to je jedna najopasnija stvar. Gospodine ministre, reći ću vam da trenutno u svoj advokatskoj kancelariji imam jedan slučaj iz jednog grada, neću da kažem gde, gde je određena osoba, konkretno profesor pored škole, upala u jednu šahtu, gde se povredila i želim da dam primer za sve one ljudi koji su imali takvu situaciju, da je ipak put do pravde solidno dug. Naime, u takvim situacijama od podnošenja tužbe do presude, nećete verovati, ali najčešće su te šahte, odnosno ti otvori gde se nalaze sistema u veoma lošem stanju, tako da ne može jasno da se utvrdi ko gazduje tim šahtama pa onda može, s obzirom na vreme i na poklopac, da se ne vidi više da li je to vodovod ili čistoća ili je to PTT. Kod PTT imamo onaj kockasti oblik, pa može da se utvrdi da li je elektro-mreža. Onda je potrebno do izveštačiti, pa onda treba neuropsihijatar da se izveštači, pa onda se konkretno u ovom primeru desilo da se ne zna baš ko gazduje s tim šahtama, odnosno osnivač je opština i javno preduzeće, pa ako solidarno utužite i jedne i druge, kao što je to slučaj, onda se desi da je pre 20 godina preneto ovlašćenje na neku firmu koja je to održavala, pa je onda postupak i vraćen zbog svega toga, pa onda ponovni postupak itd. Dakle, em što napravite tešku povredu, em što morate da utužite… Najčešće javna preduzeća ne žele da se u tim situacijama ravnaju i ja ih razumem. Znate, nije neko kriv kada se desi da neko preko noći otme poklopac, ode i proda i sutradan se desi neki kritični događaj, odnosno neka nesreća, ali sigurno da postoje određeni propusti kada je to više od 20 dana. Reći ću vam da je u ovoj konkretnoj situaciji šahta bila otvorena i kod povrede, i posle podizanja tužbe i čak kada je veštak došao, a tu je prošlo nekih dva meseca. Eto, dao sam jedan životni primer. Svim onim građanima Srbije kojima se desila ovakva nezgoda sigurno da oni u ovoj situaciji gde mi raspravljamo o jednoj izmeni predloga zakona, koji za mnoge ne predstavlja možda neko čudo, ali za oni ljudi koji su se susreli sa problemom, sigurno su zainteresovani i sigurno da žele da čuju šta će se u ovoj situaciji dogoditi. Sigurno da je predlog posleničke grupe SNS jako dobar. Sigurno da će se postići generalna prevencija. Siguran sam da će kroz ovaj način, pre svega i oni počinioci krivičnih dela i oni drugi, koji u lancu žele da preprodaju nešto što nije sigurno u domenu normalnog poslovanja, pre svega mislim na one koji gazduju ovim otpadima, kako ih zovemo, sigurno da će se uzeti u pamet i da u nekoj sledećoj fazi neće želeti da se ovakav način trguje, odnosno da se na teret države dolazi do neke protiv pravne imovinske dobiti. Meni je uvek bilo neverovatno kada sam o ovome razmišljao ili kada sam se u praksi sretao sa tim, kako je moguće na tim otpadima kada prodate gvozdenu ogradu ili kada prodate neki poklopac, ili neku haubu ili nešto, to može da bude uobičajena stvar, pa čak i ako neko počini krivično delo ili akumulator, pa ukrade, uvek onaj tamo može da smatra da je to nečija polovna stvar, ali ako neko donese poklopac od šahte kod nekoga ko sa tim trguje, onda je to nešto što nije u redu i smatram da je tu bilo dosta propusta. Znate, i kod inspekcijskih organa koji bi bilo kakvim upadom, odnosno regulatornom kontrolom mogli da postave jedno uobičajeno pitanje – a kako je moguće da se na ovaj način sa tim trguje, osim ako nije došlo do zamene tih stvari u odnosu od javnih preduzeća, pa je javno preduzeće to ponudilo takvim ljudima koji gazduju tim objektima. Smatram da će se ovakvom prevencijom pre svega uzeti u pamet oni koji primaju polovne stvari na otpadima, ali siguran sam da će se dozvati pameti i onaj koji, kao što je gospodin Babić rekao, za tri, četiri hiljade dinara kod ovih javnih preduzeća, odnosno kod tih šahti koje se dešavaju itd, neće činiti i rizikovati ovakve stvari, ali, kao što sam rekao, sigurno je da će pojedinačnih slučajeva i dalje biti u praksi. Zato apelujemna sve one koji mogu, čak i na građane koji primete tako nešto, da u cilju bezbednosti građana ovakve stvari prijave. Naravno, pre svega apelujem i na komunalnu inspekciju i na zaposlene koji vode računa o takvim stvarima, da dnevnim kontrolama itd, obrate posebnu pažnju da li nešto u ovakvim sistemima hvali što može da ugrozi i javna preduzeća i, naravno, građane Srbije. Na ovaj način sam želeo da sve ovo što je gospodin Babić rekao podržim. Nisam želeo da se ponavljam, nego sam praktično hteo kroz životne situacije da objasnim u čemu je u stvari ovde problem, mada je veoma jasno šta naš predlog predstavlja, koji je u skupštinskoj proceduri. Kao što sam rekao, naizgled deluje da je to jedna beningna stvar, ali je ona veoma krucijalna i izuzetno bitna za građane Srbije. Drago mi je da sve poslaničke grupe, koliko sam do sada čuo, koje su izlagale pre mene, žele da podrže jedan ovakav predlog izmena Krivičnog zakonika. Želim da se zahvalim SNS koja je ovakav predlog uputila u skupštinsku proceduru. Poslanička grupa NS će u Danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao i poslaničkoj grupi SDPS, kojoj pripadam i u čije ime govorim, što su povučeni zakoni o izmeni i dopuni Zakona o državnim službenicima i o državnoj upravi. Smatram da će u tom setu zakona koji će, nadam se, doći ponovo u proceduru u naš parlament u vrlo skorije vreme, trebati da se nađu i izmene i dopune Zakona o javnim preduzećima. Zašto? Smatram da u ovim izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, koje je predložila poslanička grupa SNS, nema ničega spornog, da kada je u pitanje kažnjavanje ovakvih krivičnih dela teških krađa, da tu država treba da zavede red, da zavede disciplinu i da sankcije maksimalno dovedu do toga da taj rezultat bude u interesu i u korist same države, naravno, prvenstveno javnog sektora i javnih preduzeća, a samim tim i onih čemu one služe i zbog kojih rade i funkcionišu, a to su građani Srbije, a i sama naša zemlja. Osvrnuo bih se i na neke druge suštinske probleme koje je potrebno rešavati paralelno u domenu izmena i dopuna Krivičnog zakonika i na situaciju koju trenutno i u proteklih nekoliko decenija imamo kada je u pitanju ova problematika. Moramo se zapitati zašto se ovako teške krađe, ovakvo narušavanje imovine i integriteta javnih preduzeća koja su pomenuta, a to su „Elektromreže“, „Elektrodistribucija“, „Elektroprivreda“, „Železnice Srbije“, zašto se tako nešto ne događa privatnom sektoru? Zašto se to ne događa velikim multinacionalnim kompanijama? Zalagaćemo se u narednom periodu i smatramo da je jedan veoma veliki deo odgovornosti u profesionalizaciji menadžmenta i u usaglašavanju sa novim uslovima savremenog poslovanja, a svi u ovoj sali dobro znamo da je menadžment bezbednosti, upravljanje rizicima jedan od glavnih aspekata upravljanja imovinom i resursima svakog preduzeća i svake organizacije. Napomenuću kao primer da preduzeće „Železnice Srbije“ ima oko 2000 zaposlenih u sektoru bezbednosti. Isto to ima i „Elektroprivreda“ i „Elektrodistribucija“. Moram da naglasim da u „Elektrodistribuciji“ i „Elektroprivredi“ čak imaju i visoke zarade, doduše u „Železnicama Srbije“ te zarade su veoma niske i da i tu treba da tražimo jedan od izvora problema, kada je u pitanju narušavanje i kada je u pitanju materijalna šteta koja se svakodnevno, već decenijama događa u takvim preduzećima. Možda je izvor svega toga u tome kada je u pitanju sam upravljački proces u tim preduzećima, on je usaglašen sa svetskim standardima i standardima razvijenih kompanija u javnom sektoru, u razvijenim zemljama koje funkcionišu u okviru tržišnih privreda. Možda je uzrok tome što još uvek javna preduzeća imaju te čitave sektore tzv. opštih poslova koji predstavljaju relikt starih vremena, a ne sektore razvoja i upravljanja ljudskim resursima u skladu sa savremenim modelom regrutovanja i selekcije najkvalitetnijih i najboljih kadrova. Danas gotovo svaka kompanija ima sektor, ima službu, ima direkciju koja se bavi obezbeđenjem, vođenjem računa o bezbednosti kompanije i njene imovine, kako materijalne, tako finansijske, ali i obezbeđenjem i ljudskih resursa koje svaka kompanija ili organizacija ima. Možda treba da tražimo rešenje u tome da iz raznih agencija, fondova, komisija da izvršimo tu određenu redistribuciju u budžetu kako bismo mogli da pojačamo kapacitet sektora bezbednosti i upravljanja rizicima u javnim preduzećima ili da se odlučimo u skladu sa potrebama i u skladu sa mogućnostima da se takve usluge, kako bi se sada moderno reklo „aut sorsuju“ ili se angažuju neke druge kompanije koje su profesionalizovane i koje su stručne da obavljaju taj posao. Mi smo od uvaženog kolege Babića čuli da je materijalna šteta ogromna, enormna i smatramo da će izmene i dopune Krivičnog zakonika i te kako pomoći da se materijalna šteta koja direktno ugrožava i naš budžet i funkcionisanje javnog sektora, javnih preduzeća, dakle, u vlasništvu ili u većinskom vlasništvu Republike Srbije, da će to doprineti da se to više ne događa u tom obimu. Ali, moramo razmišljati u tom pravcu da i kroz ljude i upravljački proces uradimo sve što je moguće i upregnemo pun kapacitet kako bismo se zaštitili i kako bismo planirali, kako je neko malo pre od kolega rekao – kako bismo preventivno delovali i kako bismo sveli taj nivo štete na najmanji mogući procenat i najmanji mogući nivo. To se zove strateško planiranje. Ne možemo iz godine u godinu, iz petogodišnjeg perioda u petogodišnji period govoriti o tim posledicama. Imali smo štetu toliku i toliku, moramo da vidimo koji je uzrok, isplanirati, jasno definisati šta nam je potrebno, koji su nam resursi potrebni, šta je potrebno da implementiramo kako se to više ne bi dešavalo. To je osnovna razlika između privatnog i javnog sektora. U privatnom sektoru je titular jasno određen ka tome da maksimalno čuva svoju imovinu. Mi treba kao sve poslaničke grupe i kao Vlada Republike Srbije, koja nas predstavlja, da uradimo sve na tome da na tim pozicijama i na pozicijama koje su odgovorne u sektorima za bezbednost imamo najkvalitetnije i najsposobnije ljude koji će na jedan društven i odgovoran način štititi državnu imovinu. Isto tako, želim da upoznam moje uvažene kolege sa tim da razvijene zemlje, ne samo da investiraju, ne samo da ulažu, nego razvijaju sopstvene softvere, dakle, informacione tehnologije kojima je moguće pratiti sve promene i preventivno delovati na mogućnost bilo kakve zloupotrebe i oštećivanje materijalne imovine. To se događa i u sektoru energetike, u sektoru elektro-privrede i kada su „Železnice“ u pitanju. Dakle, bukvalno sa jednim kvalitetnim informacionim sistemom i softverom, ljudima koji to nadgledaju, vrše monitoring, možete da pratite bukvalno svaki pedalj, svaki santimetar nekog gasovoda, železničke pruge, širokopojasne mreže kablova, bilo čega što postoji kao materijalni resurs. Opet je tu na potezu Vlada Republike Srbije u tom smislu da pokuša. To su dobri primeri kompanija iz Singapura, Južne Koreje, iz drugih razvijenih zemalja koje su veoma zainteresovane da prave zajedničke aranžmane sa domaćim kompanijama, sa univerzitetima, sa fakultetima, da idemo u korak i da svoje poslovanje, upravljački proces, upravljanje imovinom, upravljanje finansijama konačno uskladimo sa nekim svetskim standardima i da pratimo te trendove koji se u modernom i razvijenom svetu događaju. Zar neko misli da možemo ručno, ili na neki manuelni, pešački način da kontrolišemo nekoliko stotina kilometara gasovoda ili železničkih pruga u 21. veku?Nemoguće je. Zato je vrlo važno što Vlada Republike Srbije radi na projektima razvoja IT industrije, ulaganja kako u ljudske resurse, tako i u privlačenje investicija koje će pomoći da pomognemo te kapacitete, da kako javnu, državnu upravu, tako i imovinu koju država ima što bolje i što kvalitetnije kontrolišemo i na što bolji i kvalitetniji način iskoristimo. Smatram da su kolege potpuno u pravu da je nedopustivo da se isto tako u 21. veku skrnave spomenici, kolike god da su vrednosti. Država je za to najviše odgovorna. Međutim, i tu moramo voditi računa o sistemu bezbednosti u našoj zemlji, o položaju 46000 policajaca koji rade u MUP-u i koji su zaduženi za bezbednost, kako materijalnu tako i za bezbednost ljudi i građana Republike Srbije. Poslednjih dana čujemo određene primedbe i sugestije kako policija ne sa pravom dobija onih čuvenih 10.000 dinara socijalne pomoći. Podsetiću vas samo da policija dobija 10.000 dinara socijalne pomoći upravo zato što je napravila ustupak našoj državi zbog ekonomske krize i recesije u kojoj se država nalazi i ne ostvaruje pravo iz Posebnog kolektivnog ugovora koji je potpisan 2011. godine, koji da se poštuje u punom kapacitetu bi za policiju i za policajce pojedinačno značio mnogo, mnogo više novca u sumi nego što je to 10.000 dinara po svakom zaposlenom u MUP. Tako da ako želimo i tu vrstu bezbednosti, a svi se slažemo i tu nesporno imamo konsenzus, moramo da vodimo računa o opremi naših policajaca, o njihovom statusu, o njihovom standardu, o sredstvima koje oni koriste za svoj rad i za ono za šta su oni plaćeni, za šta postoje, a to je da obezbede život, bezbednost i slobodu građanima i da zaštite materijalne vrednosti naše zemlje. Još malo ću govoriti, podržaću u ime poslaničke grupe SDPS, o Sporazumu sa Belorusijom. Trgovinska razmena, ono što je najinteresantnije našoj poslaničkoj grupi je da iz godine u godinu beleži rast od nekih 30 miliona dolara 2010. godine došli smo do 150 miliona u 2012. godini. Naša je želja da se trgovinska razmena poveća u naredne dve, tri godine za oko pola milijarde dolara. Smatramo da imamo velike mogućnosti za to, ogroman potencijal. Imamo potpisane ugovore o slobodnoj trgovini, o izvozu i uvozu robe određenih bez carine. U prethodnih nekoliko meseci gospodin Ljajić, inače ministar trgovine i telekomunikacija u Vladi Republike Srbije, je pregovarao i razgovarao da se u tu listu proizvoda i roba koje mogu da se izvoze iz Srbije bez carine uvrste i automobili i sir i neki drugi prehrambeni proizvodi. Nadamo se da će to uroditi plodom, da će rezultat biti povećanje trgovinske razmene, ali i smanjenje deficita koji Srbija ima u toj trgovinskoj razmeni sa Belorusijom, koji iznosi faktički negde oko 50 miliona dolara. Moramo da radimo na tome. Ono što predstavlja pravu priliku kada je u pitanju sporazum sa Belorusijom i ono što je drugi korak u odnosu na ovaj sporazum, koji ćemo nadam se izglasati u ovom cenjenom i visokom domu, je Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Republike Belorusije o pravnoj pomoći o građanskim i krivičnim stvarima. To nam daje prostor i mogućnost da kao država, da kao Vlada izvršimo inicijativu i apel i formiramo jednu kancelariju za saradnju sa Rusijom, Belorusijom i Kazahstanom, sa državama sa kojima imamo potpisane ugovore o slobodnoj trgovini i da na taj način maksimalno iskoristimo potencijale koje imamo u toj trgovinskoj razmeni, ali i u zajedničkom procesu istraživanja tržišta, formiranja zajedničkih preduzeća. Samo ću vas podsetiti kada je ekonomska oblast u pitanju da Belorusija ima za razliku od Srbije jako razvijen mašinski i metalski sektor, da su preduzeća i velike kompanije iz Belorusije veoma raspoložene i zainteresovane za kupovinu ili strateška partnerstva za određena preduzeća koja se nalaze u procesu restrukturiranja, a svi znamo da njihovu sudbinu moramo da rešimo do juna 2014. godine. Konkretno, radi se o „14. oktobru“, o Fabrici vagona iz Kraljeva. Čak je i iskazano određeno interesovanje za Železaru iz Smedereva za koju svi znamo u kakvoj se situaciji nalazi i prosto smatramo da je pod hitno potreban strateški partner. Isto tako tu saradnju je moguće proširiti u domenu poljoprivrede, ali veoma važan aspekt saradnje treba da bude visoko obrazovanje i nauka i model koji se primenjuje u domenu smanjenja nezaposlenosti, jer ću vas podsetiti da je nezaposlenost u Belorusiji na nivou od 1,6%. Veoma važan aspekt u okviru te saradnje i ono što po našem mišljenju SDPS će predstavljati jedan dodatni impuls je saradnja ne samo sa Belorusijom nego i Ruskom Federacijom i Kazahstanom, prisustvo „Zber banke“ u Srbiji, banke koja predstavlja u prošloj godini drugi bankarski brend u Evropi, koja je imala rast od preko 14 milijardi dolara u prethodnoj godini, koja može da bude da podstakne kako izvoz domaćih preduzeća tako i prisustvo preduzeća iz Belorusije koja su zainteresovana za „Džoint fenčer aranžmane“, za strateška partnerstva, ali i za realizovanje grinfild, braunfild i drugih investicija. Poslanički klub SDPS će u danu za glasanje podržati ovaj sporazum, podržaće konvencije i podržaće izmene i dopune Krivičnog zakonika, sa zadrškom da pored toga što ćemo promeniti zakon, što ćemo pooštriti kazne moramo da radimo na reformi javnog sektora, na profesionalizaciji javnih preduzeća, jer mi kao poslanička grupa smatramo da je to osnovni i glavni uzrok generisanja nelikvidnosti, neefikasnosti, neproduktivnosti, a samim tim generisanja onoga što se događa i u tom sektoru koji je zadužen za bezbednost i upravljanje rizika i zalagaćemo se u narednom periodu i za izmene Zakona o javnim preduzećima i za što dinamičnije promene kada je u pitanju profesionalizacija javnog sektora. Zahvaljujem se.
Predstavnik predlagača Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodinu Marinkoviću i poslaničkoj grupi SDPS na podršci. Slažem se da menadžment javnih preduzeća je izabran po Zakonu o javnim preduzećima i treba prema imovini javnih preduzeća da se ophodi odnosom dobrog domaćina. Bila je jedna zanimljiva inicijativa o kojoj treba razmišljati i razgovarati i treba doneti odgovarajuće odluke, da čak i taj menadžment za zakonitost u poslovanju, za smanjenje gubitaka ili povećanje dobiti garantuje svojom imovinom. Ono u čemu ne mogu da se složim je da nivo krađa koje su targetirane ovim izmenama i dopunama Krivičnog zakonika će biti manje i zavisiće od vlasničke strukture u tim preduzećima. Ne mogu da prihvatim da zavise ni od agilnosti menadžmenta. Siguran sam da su sva javna preduzeća preduzela sve mere u smislu fizičko-tehničkog obezbeđenja, ali bi bilo krajnje neozbiljno i neodrživo da očekujemo od tih javnih preduzeća da pored svakog stuba dalekovoda ili svakog šahta „Telekoma“ stoji po jedan čovek koji će to čuvati 24 sata. Neodrživo je finansijski i bilokako drugo. Ili će se povećati broj zaposlenih, što je neodrživo jer i ovako je javni sektor prenapregnut, ili će se velika sredstva odlivati putem privatnih kompanija koje će takve stvari raditi. Smatram da je jedina prevencija i jedina mogućnost da se smanji nivo oštećenja javnog sektora jasna kaznena politika koja će biti na snazi usvajanjem ovakvog Zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika i koja će svakoga targetirati u tom lancu krađa, od onog direktnog izvršioca koji neretko rizikuje i svoj život da bi došao do neke sitne zarade, i ne smatram da je ikakvo opravdanje za takve stvari ni povećano siromaštvo ni ogroman broj nezaposlenih u Srbiji, jer ako neko zbog hiljadu ili dve hiljade dinara koje će na taj način dobiti rizikuje i svoj život, ali i živote desetina hiljada ljudi u Srbiji ne treba da ima opravdanje. Jedino jasna kaznena politika je prevencija, ali i kaznena politika prema direktnim izvršiocima i prema onima koji su tržište za direktne izvršioce i to nema veze sa vlasničkom strukturom u tom sektoru, jer verujem, nemam podatke, da štetu trpi i „Telekom“ ali i „Telenor“ i da su meta za iste te ljude. Taj neko ko želi da ukrade metar, dva ili 10 bakarnog kabla, neće kucati na vrata samo javnog sektora, a da ne kuca na vrata i privatnog sektora. Na toj bakarnoj žici ne piše – vlasnik. Zbog svega toga, samo i isključivo, sve je stvar samo jasne kaznene politike, ali i mobilnosti našeg društva ka tom problemu. Zahvaljujem se još jednom na podršci.
Hvala. Reč ima Vladimir Marinković, replika.
Mogu da konstatujem da se mi sa gospodinom Babićem u većini stvari i u velikom procentu slažemo. Ali, za rešenje ovakvog problema – upravo ste vi govorili o tome, Železnice Srbije imaju 2.000 zaposlenih koji rade na problemima bezbednosti. Znači, faktički, svaki metar, sada malo parafraziram, pruge može fizički da bude pokriven u ovim okolnostima i u ovim uslovima u kojima danas funkcioniše železnica. Ali, ja sam upravo govorio o tome da povećanjem efikasnosti i primenom novih tehnologija, povećavamo efikasnost, bezbednost i kontrolu nad imovinom koju ista ta javna preduzeća imaju. Znači, naš predlog je bio samo proaktivan i u skladu sa vremenom u kojem živimo. Živimo u 21. veku, veku novih tehnologija i slažem se, kao i poslanička grupa kojoj pripadam, da nam u ovom trenutku ne treba toliki broj radnika, a samim tim u tom domenu nemamo efikasnost. Da imamo punu efikasnost da zaštitimo imovinu, da sačuvamo resurse i finansijska sredstva, to bi bilo sasvim u redu. Ali, pošto to nismo u stanju, naši predlozi su upravo usmereni ka tome da kroz primenu novih softvera, novih tehnologija, radimo na tome. Naravno, to će kreirati nova radna mesta u istim tim železnicama, u istoj toj elektroprivredi, elektrodistribuciji, ali nova radna mesta koja podrazumevaju visoko obrazovanje, IT inženjere, administratore, ljude koji će da prave softver. To će podstaći i kreativne tehnologije, inovacije itd. Mi smo na taj način mislili da povećamo tu efikasnost i smanjimo problem bezbednosti. Hvala vam.
Sledeći prijavljeni je narodni poslanik Slobodan Veličković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika interveniše se u domenu pojedinih odredaba Krivičnog zakonika koje regulišu krivična dela teške krađe, uništenje ili oštećenje javnih uređaja i ugrožavanje javnog saobraćaja opasnom radnjom ili opasnim sredstvom, a i dopunjuje se krivično delo prikrivanja. Razlog za intervenciju leži u činjenici da je poslednjih godina povećan broj krivičnih dela javnih uređaja, oštećenja ili uništenja prenosnih i distributivnih sistema i da se to vrši u vidu organizovane delatnosti, što uključuje i mrežu pomagača, radi prikrivanja i dalje prodaje. Javna preduzeća i privredna društva koja vrše elektrodistributivnu i telekomunikacionu delatnost, delatnost javnog prevoza u železničkom saobraćaju, delatnost vodosnabdevanja i odvođenja otpadnih voda i slične delatnosti od opšteg interesa, na taj način trpe višemilionsku štetu. Međutim, postojeće odredbe Krivičnog zakonika koje uređuju krivična dela protiv imovine i protiv bezbednosti javnog saobraćaja, ovakva dela koja očigledno sadrže visok stepen društvene opasnosti, nisu tretirala na adekvatan način, te samim tim ni državni organi koji gone učinioce takvih krivičnih dela nisu mogli adekvatno reagovati. Izmenama citiranih odredaba Krivičnog zakonika proširuje se zaštitni objekt kod krivičnog dela teške krađe, te se ovim delom za koje je inače zaprećena kazna zatvora od jedne do osam godina, obuhvataju i javni uređaji, što do sada nije bio slučaj, već je krađa ovih uređaja kvalifikovana kao obična krađa za koju je zaprećena kazna zatvora do tri godine. Interveniše se i u pogledu krivičnog dela – uništenje i oštećenje javnih uređaja, u tom smeru što je postojeći član izmenjen tako da je za svako uništenje ili oštećenje javnih uređaja za vodu, toplotu, gas, električnu energiju ili drugi uređaj, odnosno sistem veza, propisana kazna zatvora od tri meseca do pet godina, te da će se, ukoliko se takvim uništenjem ili oštećenjem izazove poremećaj u životu građana ili funkcionisanju privrede, odnosno javnog saobraćaja, učinilac kazniti zatvorom od tri meseca do pet godina, uz brisanje postojeće odredbe po kojoj je za izricanje dela iz nehata propisano blaže kažnjavanje i to novčanom kaznom ili zatvorom do jedne godine. Menja se postojeća inkriminacija krivičnog dela prikrivanja u delu koji se odnosi na zaštitni objekat, tako što se postojećim posebnom zaštićenim objektima dodaju i javni uređaji za vodu, toplotu, gas, električnu energiju i sl, ili dovode tih uređaja, pa se na taj način inkriminiše i organizovana delatnost prikrivanja i dalje prodaje ovih uređaja pribavljenih krivičnim delom. Na kraju, proširuje se radnja izvršenja krivičnog dela ugrožavanja saobraćaja opasnom radnjom i opasnim sredstvom na taj način što se postojeća, koja se odnosila samo na uništenje ili oštećenje saobraćajnih uređaja, sistema i znakova u saobraćaju na putevima, proširuje i na železnički saobraćaj. Uzevši u obzir činjenicu da se ovim zakonom nastoji preventivno delovati na sprečavanje sve većeg broja krivičnih dela u pogledu javnih uređaja, koja se vrše u vidu organizovane delatnosti radi sticanja dobiti i zbog kojih javna preduzeća trpe ogromnu štetu, te da je radi efikasnijeg represivnog delovanja nužno izvršiti intervenciju u smislu promene zakonskih odredbi, smatramo da ovaj zakon treba podržati i poslanička grupa PUPS će u Danu za glasanje podržati ove izmene i dopune Krivičnog zakona jer je ovo neophodno kako bi se efikasnije zaštitila imovina od opšteg interesa. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Bojan Đurić ima reč. Izvolite.
Uvažena potpredsednice, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, nema ničeg prirodnijeg za LDP da se snažno zalaže za svaki oblik zaštite svojine, bez obzira koji je to njen oblik. Ja takođe mislim kao i vi, gospodine Babiću. Čini mi se da se oni koji kradu ne zaustavljaju na javnoj svojini nego da se bave i privatnom svojinom. Ali, isto tako, nisam siguran da je to ključni generator ozbiljnih problema, dugova i neefikasnog upravljanja javnim preduzećima. Ali, o tome ćemo malo kasnije. Razumem da imamo ozbiljne ekonomske veze sa Belorusijom, međutim, na dnevnom redu nije to, na dnevnom redu je jedna konvencija, međunarodni ugovor o pomoći u građanskim i krivičnim stvarima. Ako o tome govorimo, onda možda treba govoriti o onim drugim aspektima života u Belorusiji. U poslaničkoj grupi LDP sedi poslanik Miljenko Dereta kome je zabranjen ili mu je bio zabranjen ulaz u tu zemlju zbog toga što je tamo pokušavao da se bori za neke demokratske vrednosti. Ako govorimo o ekonomskom delu, kad kažete da je 1,5% stopa nezaposlenosti u Rusiji, znate šta, gospodine Marinkoviću, znam i ja mnoge druge zemlje u kojima je stopa nezaposlenosti bila nula ili gotovo nula, pa to ništa nije govorilo o ekonomskoj snazi te zemlje. Kakva je ekonomska snaga Belorusije i ekonomska situacija u Belorusiji, mogli bismo da zaključimo tek u onom trenutku kada se ta zemlja otvori, kada izađe na neko normalno tržište, kada nema fiktivnu, punu zaposlenost i kada malo smanji tu svoju inflaciju koja je, uz našu inflaciju, u proteklim godinama bila najveća u Evropi. Razumem ja da se zaključuju ovakve stvari, pogotovo u krivičnim stvarima, pogotovo u odnosu na zemlje koja ima ozbiljne probleme sa funkcionisanjem pravnog poretka pravne države, vladavine prava, vladavine ljudskih prava, ali nemojmo samo da pravimo heroje ili herojsku zemlju, primer demokratije od Belorusije. Neka slična zaboravljanja onoga što je suština života nas je u prošlosti odvela u vrlo problematične i političke projekte. Sećam se vremena i pravljenja zajedničke države, pokušaja pravljenje zajedničke države sa Rusijom i Belorusijom, pa nisam siguran da je to bio najpametniji istorijski ili politički projekat. Ali, da se vratimo, ono što je suština ovog predloga, to su izmene krivičnog, delimične izmene Krivičnog zakonika. Rekao sam na samom početku LDP ima razumevanja i naravno, od nas nikada ni u prošlosti ni u ovom trenutku nećete čuti nešto što bi bio demagoški ili populistički stav, nešto što su radile opozicione partije u ne tako davnoj prošlosti, da se mora biti protiv svega ili da se mora podržavati bilo kakav oblik anti-društvenog ili antidržavnog ponašanja ako se nekome učini da se od toga može napraviti politička korist. Nadam se gospodine Babiću, da su sada svi izvukli te posledice, da činjenica, da ovim izmenama krivičnog zakonodavstva na neki način kako sami kažete pokušavate da pošaljete jasnu poruku da nisu dozvoljene recimo, blokade železničkih pruga, blokada saobraćaja da je to jedan načelan opšti stav, da to će podjednako važiti za radnike FAP-a iz Priboja, da podjednako važi za ono što se dešavalo ili se dešava u Kragujevcu u nekim drugim delovima. Lično i LDP, mi mislimo, naravno, da se ostvarivanje jednog prava ne može ostvarivati tako što se krše prava drugih tako što se uništava imovina bez obzira da li je ona javna ili privatna tako što se ometa život drugih građana i u tom smislu je naša pozicija sasvim jasna. Međutim, kao pravnik i kao političar moram da vam ukažem na još jednu stvar, niko nikada nije rešio društveni problem čiji je uzrok ekonomski ili socijalni, ograničavanjem na izmene krivičnog zakonodavstva. Kada je nešto masovna pojava, kada to proističe iz užasne ekonomske i socijalne situacije onda vam ovakva intervencija neće biti dovoljna. Vi ste u svom izlaganju pre svega govorili o pojedinačnim slučajevima i onim situacijama kada postoji neka vrsta organizovane kriminalne grupe koja se bavi krađama, koja se dalje bavi preprodajom toga itd, itd. I nije sporno da to treba sankcionisati, nije sporno da to treba strožije sankcionisati. Samo mislim da preterujete kada govorite o kaznenoj politici kao sredstvu generalne prevencije. Svako ko se bavi kriminalnom politikom on će vam reći da su ti dometi vrlo, vrlo ograničeni. Oni su nešto veći kada se radi o incidentnim situacijama, kada se neko praktično kao zanimanjem bavi nekim krivičnim delima. Ako imate mnogo veći problem koji kod nas postoji, a krađa javnih instalacija onoga što služi javnim preduzećima ili generalno životu u zemlji, nije gospodine Babiću, samo posledica takvog organizovanog kriminalnog ponašanja. Ono je pre svega posledica doživljaja javnih preduzeća i javnog sektora kao ale i begove slame. I to svi znamo. Kada gospodin Marinković govori o 2.000 zaposlenih u železnicama čiji je zadatak da se brinu o bezbednosti. Vi i ja znamo da je značajan deo tih krađa ne dolazi van tih preduzeća i van tih sistema nego iz samih sistema i iz samih preduzeća. Ovde decenijama generisana klima da u javnom sektoru svako krade ono što može da ukrade na svom nivou. Sa belim okovratnicima velikim poslovima oni koji su pri vrhu tog sistema, a oni koji su niže ono što svakog dana može sa tog posla da odnesu. To je klima koja je generisana. Za mene nema ozbiljne razlike između činjenica da neko ukrade deo ne znam deo železničkog ili nekog drugog voda i odnese i činjenica da neko ne uplaćuje doprinose ili poreze i doprinose radnicima koji tu rade. Mi smo 20 i nešto godina na granici toga da napustimo robnu novčanu privredu i da se gotovo vratimo u vreme trampe gde svako uzima ono što može i onda pokušava da to utopi na nekom drugom mestu za neko drugo dobro koja mu je potrebna. U taj užas je ova zemlja skliznula pre dvadeset i nekoliko godina i ne može još uvek da se oporavi i da izađe iz tog užasa. Naravno da mislim da je uvek bolje da izmene krivičnog zakonodavstva predlaže ministarstvo, odnosno Vlada. To su ozbiljne izmene, one se tiču celog sistema i to je uvek bolje. Ne zameram što je to učinjeno sada na ovaj način. Vi ste sami rekli da deo tih primedbi dolazi iz javnih preduzeća ili iz nekih javnih preduzeća. Mislim da bi možda na širi način te primedbe ili zahtevi bili obrađeni da je ministarstvo to radilo, da je Vlada to radila, pa da onda budu i ona preduzeća u kojima to nije. Sada to zaista ne govorim kao neku vrstu političke zamerke, nego to nisu samo direktori koji na neki način dolaze iz redova sadašnje vladajuće koalicije ili vaše partije. Zbog toga je ovog puta ušao problem železnice ili železničkog saobraćaja, nije ušlo nešto drugo što je takođe verovatno problem. To je dakle jedna vrsta zamerki. Nisam takođe siguran da to uvek lepo zvuči kada neko kaže da moramo stvari da modernizujemo. Ne znam kako bi se te krađe koje postoje, recimo, na železnici smanjile, uvođenjem novih tehnologija. Kažem još jednom, to je uvek tako lepo reći i lepo zvuči, pa još tome dodati kako to otvara nove tehnologije, otvaraju nova radan mesta. Nisam siguran da je tako. Mislim da je uvođenje novih tehnologija, pa i u tome delu železnica, smanjilo broj radnih mesta. Ne mislim da je to nužno loše, samo dajte da budemo malo odgovorni kada vodimo politiku i da ne obmanjujemo ljude. Ne bavi se tih dve hiljade ljudi na železnici zaista obezbeđenjem nego su oni godinama, decenijama ubacivani u taj sistem, pa je u jednom trenutku bilo najlakše voditi i u sistemu obezbeđenja. Ko zna koliko u drugim sektorima tog preduzeća ili nekih drugih preduzeća ima sličnih slučajeva. Zašto vam ovoliko govorim o potrebi šire akcije, Liberalno demokratska partija o tome neprestano govori. Vi i ovimkažete da je ključni problem koji otežava život građana i funkcionisanje ovih preduzeća ta direktna fizička krađa. Mi vam kažemo da to nije ključni problem. Ključni problem na višim nivoima upravljanja tih preduzeća. Zbog toga će, pretpostavljam, deo javnosti, pogotovo u ovom delu kada se govori o kažnjavanju za praktično sprečavanja železničkog saobraćaja, verujem, negativno reagovati. Zbog toga što onda ljudi imaju osećaj neke vrste nepravde, da se jedan kriterijum primenjuje za njih, a da tog kriterijuma nema kada govorimo recimo o izboru direktora javnih preduzeća ili kvalifikacijama onih koja ta javna preduzeća vode. To sam ovde rekao pre 10-ak dana u jednoj drugoj raspravi. Znate, koliko bi jači argument bio prema tim nesrećnim radnicima iz Priboja, radnicima FAP-a, kada je prema njima upućen apel da se povuku. Koliko bi to sa više autoriteta bilo da podatke o tome kolike štete navodno ili stvarno trpe železnice iznosi neko drugi, neko kredibilniji, a ne onaj koji je danas direktor tih železnica. Meni je na poslaničko pitanje taj čovek odgovorio, čak nije ni potpisao akt. Svaka druga rečenica ima uzvičnike. Nemoguće je shvatiti šta tu uopšte piše. Zbog toga je ljudima teško da shvate kako se odjednom uvodi pravilo, kako se odjednom uvodi red. Još jednom vam kažem, podržavamo uvođenje reda, ali onda to mora da bude sveobuhvatno, na svim nivoima, u svakom segmentu. Kako ćete reći – od sutra ne može da se zaustavi saobraćaj, a oni vam kažu prošao je 30. jun pre pet meseci, nema javnog konkursa za izbor direktora. Pa, i to je neko kršenje zakona, zar ne? Na njega niko ne reaguje krivičnim zakonodavstvom. Kakva je tu onda prevencija? Sećam se prošlog saziva parlamenta, profesor Mićunović, mnogi su ovde i u tadašnjoj opoziciji neozbiljno shvatili, nekoliko puta govorio o tome kakve su štete, kakve su povrede ljudi, koliko sistem ne može da radi zbog tih krađa koje se stalno dešavaju. Samo vam kažem, hajde da probamo da smislim sistem koji će onemogućiti da se takve vrste zloupotreba, takve vrste krađa, takve vrste ugrožavanja javne svojine, a onda i privatne svojine dešavaju sistemski, da one potiču iz na neki način organizacije vlasti, upravljanja tim sektorima. Jer, ako to ne uradimo, stalno imam utisak da mi funkcionišemo na tom binarnom, jedan nula sistemu. Daj ličnu kartu preduzeća, nisi podneo ličnu kartu preduzeća. Nikad se na bavimo suštinom, a šta je u tim ličnim kartama. Sme da se blokira pruga, ne sme da se blokira pruga. Nikada suštinom Još jednom vam ponavljam gospodine Babiću – kradu u tim sistemima svako na svom nivou i svako ono što može. To nije incidentna pojava. To je sistemska pojava. Zbog toga što ljudi nemaju utisak da će se nešto veliko u tom odnosu promeniti. Stalno imaju utisak da se najavljuje neka promena, a onda im neko na tom njihovom lokalnom nivou, to su uvek lokalni nivoi, onako malo namiguje, malo kaže – nema to veze. To je samo da ovo prođe i zbog toga imamo neprestano te probleme. Dakle, za ove kriminalce koji se organizovano bave time, apsolutno se slažem, što veća kazna, ali u kaznenoj politici nije vam uvek problem raspon krivičnih sankcija. Problem je kako funkcioniše sistem, kako se presuđuje. Možda bi trebalo ovo da bude praćeno, ja bih ove zakone predlagao paralelno sa zakonom, sa jednom dobrom izmenom Zakona o radu. Mi tu izmenu još uvek nemamo na vidiku. I danas vam kažem nećemo ni na toj temi biti demagozi i populisti. Ali bi vam taj zakon pomogao da se na normalan i ozbiljan način razdvoji rad od nerada i onih koji svoja mesta u tom javnom sektoru, javnim preduzećima, koriste da bi vršili ova krivična dela na koja vi ovde ukazujete svakodnevno na različitim nivoima. ovako je ova promena segment, nedovoljna, sa dobrom namerom. Još jednom ponavljamo nećemo ni sada reći – izađite svi na ulice, izađite svi na pruge, blokirajte zemlju. To nikada nismo radili i nikada nećemo uraditi. Ali, molim vas, potrudite se da, makar ljudima izgleda uverljiva namera države, da jednom zavede red, da jednom svojima bude sveta. Teško ćete objasniti ljudima koji uzimaju, kradu na tom nižem nivou da to ne rade, kada ta preduzeća naprave stotine miliona gubitaka godišnje, kada nikog nije briga gde ide naša nafta i gas. To mnogo ozbiljnije ugrožava živote i kvalitet života naših građana. Koliki su rasturi, koliki su gubici u tim sistemima, ne zbog poklopaca iz šahtova. Ne možemo da onda dođemo i rešenje je, to sam danas video, svako ko ima neka potraživanja, onda će biti konvertovano u kapital, tako ćete imati nove blokade pruge i nove blokade puteva, jer će neko u tome videti neku svoju vrstu političkog interesa, pa u zavisnosti od toga kakva je lokalna sredina u tom gradu ili opštini podržavaće se, tolerisaće se ili će se zabranjivati štrajk. Kada vam „Srbijagas“ za šest meseci bude vlasnik u 500 preduzeća u restrukturiranju, šta ćemo onda da radimo? Predlažem vam pošteniji pristup, s nama nikada nemate takav problem. Ako će ostati nekoliko desetina hiljada ljudi bez posla u tim preduzećima u restrukturiranju, hajde da to otvoreno kažemo ljudima. Nemojte da im do poslednjeg trenutka pričamo – neće, neće, neće ostati, povezaće se, povezaće se, povezaće se staža, pa kada se to ne bude desilo, da onda imamo neke od ovih problema. Monopol fizičke prinude države, a to je krivično zakonodavstvo ima smisla onda dok možete da ga sprovodite u faktički realnom životu. Kad prvi put niste u situaciji, potvrdiće to gospodin Selaković, kada prvi put niste u situaciji da to sprovedete izgubila je država i autoritet i kredibilitet i više od tog krivičnog zakonodavstva nema ništa. Imate poslednjih nedelja situaciji u Srbiji gde policija stupa u neke štrajkove, blokade, štrajkove glađu, ne znam šta se sve dešava, jer se svakome u ovoj učinilo da je to moguće, da je to legitimno, da nema nikakve odgovornosti, da ako napraviš dovoljno jak pritisak da će neko politički popustiti i dati neku vrstu uglavnom palijativnog rešenja koje ne može da traje, koje uopšte ne može da se održi u životu. Svaki put kada bez realnih para povežete staž ljudima, učinili ste im medveđu uslugu, kad tad će završiti na nekoj pruzi ili na nekom putu. To je pristup Liberalno demokratske partije. Još jednom kažem, imam razumevanja za nameru i za neka rešenja, Liberalno demokratska partija nikada neće biti protiv uvođenja reda, u tom smislu ovo razumemo i podržavamo, ali mislimo da je mnogo bolje bilo ponuditi celovit sistem rešenja, koji bi onda zaista funkcionisao u praksi. Prolazili smo mi u prošlim mandatima kroz slične stvari, Liberalno demokratska partija je u prošlom sazivu ovog parlamenta uradila amandman, nismo uneli u krivično delo ovo izazivanje nereda i nasilja na sportskom događaju, uneli smo ovaj deo na javnom skupu i to nikada nije primenjeno. Ta norma je mrtva. Niko u nju ne veruje i onda nema prevencije, onda svako radi ono što hoće. Pravi nasilje i pravi nered. Kad vam toliko odstupi taj najoštriji mač, ako hoćete države, krivično zakonodavstvo od realnog života i realnih mogućnosti, onda se sistem raspada, a ne moram valjda nikog u ovoj zemlji da ubeđujem da je u tom smislu, opet ne kažem kao političko, nego kao generalnu opasku da se u tom smislu društvo ovde raspada. Ko ne razume da je osnov nasilja u svim drugim segmentima društva ono što se ovih dana dešava u Zemun polju, što klizi prema rasizmu, on ne shvata ni kako se može rešiti problem u celoj zemlji. Na kraju se suoči sa nasiljem na stadionu na severu Kosova ili u bilo kom drugom segmentu života, a to nikada nisu sitni kradljivci šahtova. Oni koji to generišu i snage koje to generišu su mnogo gore i opasnije po društvo, gospodine Babiću ili gospodine Selakoviću, kako god hoćete. Hvala vam.
Gospodine Babiću, izvolite.
Gospodine Đuriću, mislim da ste pokrenuli mnogo pitanja u ovih 20 minuta. Ne kažem da ta pitanja nisu bitna, ali jednostavno nisu tema ovog predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika. Spreman sam da i o tome debatujemo, istina kada neke stvari i neki zakoni dođu na red. Sada raspravljamo o Krivičnom zakoniku i slažem se da sprečavanje tih krađa neće doprineti velikom smanjenju dugova, koji ima javni sektor u Republici Srbiji. Ono u čemu se verovatno vi i ja ne slažemo, a to je da do jednog cilja može da se dođe koracima od sedam milja, a ja mislim da niko nema cipele od sedam milja u Srbiji i da ne može da napravi takav i toliko grandiozan iskorak, iako bih ja lično voleo da smo mi kao društvo spremni na tako nešto, ali sam više za manje korake koji će biti stabilniji, održiviji i baš ova izmena zakona o Krivičnom zakoniku je taj jedan mali korak. Siguran sam da ćemo se složiti u tome da milijardu ipo, koliku je imala štetu „Železnica“ plus 400 miliona EPS, plus, plus, plus sva ta javna preduzeća u Republici Srbiji, da je taj novac mogao i trebao da bude iskorišćen na neke druge mnogo pametnije i mnogo potrebnije stvari u našem društvu. Slažem se , a to nas je i prošlost naučila, da beli okovratnici prave mnogo veću štetu. Srećan sam što danas i vi i ja imamo plave okovratnike, što nas, naravno, ne odstranjuje od toga da mogu i plavi okovratnici da naprave grešku. Siguran sam da će tim greškama i iz prošlosti, ali možda i ako sada tako nešto radi, da se bavi tužilaštvo za organizovani kriminal, ali samo ne vidim, a vi ste pravnik, a ja sam inženjer, u kom zakonu bi trebalo da se stavi odredba ili član u kojem će pisati – direktor ne sme da namešta tendere, direktor mora da poštuje zakon. Valjda se to podrazumeva, a u slučaju da to ne radi, da ne poštuje zakon, da namešta tendere, naravno da treba da odgovara. Hajde da pravimo više malih koraka, ali permanentno, stalno, svakog meseca, svakog dana da bude neka ovakva izmena zakona. Milion po milion. Da sprečavamo te krađe. Ono što zaista se ne vidi u ovom zakonu, a to je da mi na taj način želimo da sprečimo neke štrajkove, neke blokade pruga. Odlazeći kući, u Vrnjačku Banju, nailazio sam na blokade u Kragujevcu. Nije lako ti ljudima, nije lako ni građanima Kragujevca, nije lako ni radnicima „Auto-saobraćajnog preduzeća“. Znam da se te blokade lakše i češće mimoilaze nekim drugim putevima, da je železničku blokadu teže odblokirati ili zaobići, ali mi smo u prošlosti i mali i blokade plovnih koridora. Blokirane su reke. Toga nema u ovom zakonu. Da li u ovom zakonu piše da ne sme da se napravi blokada železničkog saobraćaja? Ne piše, ali i ono što piše da je zaustavljanje prevoznog sredstva u železničkom saobraćaju protivno propisima itd, itd. Ja bih voleo da ste pogledali i Zakon o štrajku, pa u tom članu 4. Zakona o štrajku se kaže šta definiše štrajk, šta definiše štrajkački odbor, mesto štrajka. Ako je to mesto štrajka u Priboju, na pruzi, tu je. To ovaj zakon o izmenama KZ ne targetira. Želja predlagača, SNS, je da probamo da reformišemo naše društvo malim koracima ali permanentnim, stalnim malim koracima, da sačuvamo imovinu svih građana Republike Srbije i u tome smo se složili. Mislim da ta imovina, da ta sredstva koja su u prošlosti i u sadašnjosti i danas se daju za neke druge stvari, možemo da potrošimo za škole, za vrtiće, za mnogo potrebnija mesta, ili, na kraju krajeva, da ostanu u tim javnim preduzećima.
Hvala. Gospodine Marinkoviću, pretpostavljam da smatrate da je gospodin Đurić pogrešno protumačio vaše izlaganje. Da li je tako? (Vladimir Marinković, s mesta: Replika.) Izvolite.
Ja ću se uvaženom kolegi Đuriću obratiti, naravno, kako i procedura nalaže, preko vas. Ja nisam primetio da Vlada Republike Srbije ima bilo kakvu intenciju i nameru da pravi bilo kakve političke saveze sa bilo kojom drugom zemljom, pa bila to Belorusija, Ruska Federacija, Kazahstan ili bilo koja druga zemlja. Ali, i te kako i snažno podržavamo ekonomske integracije i ono što Vlada Republike Srbije radi u tom domenu da diversifikuje saradnju, da je proširi i da bude dobrodošao ko god je sposoban, ko god želi da sarađuje na ekonomskom planu, ko god želi da investira u našuzemlju i ko je spreman da kupuje robe, usluge, proizvode iz naše zemlje. Prema tome, podržavamo saradnju i sa Belorusijom, podržavamo potencijal koji može sa 40 miliona dolara iz 2010. godine da se realno pospeši i podigne na 500 miliona dolara, podržavamo saradnju sa UAR, sa Južnom Korejom, sa svakom zemljom sa kojom možemo da uspostavimo i bolju ekonomsku saradnju iz koje mogu da dođu investicije. Svi su dobrodošli. Što se tiče procenta nezaposlenosti od 1,6%, mi možemo da otvorimo sada jednu stručnu raspravu i naravno, vi ste u pravu. Slažem se. Oni su primenili jedan model da je inflacija povećana, samim tim, kako vi to dobro znate, smanjen je nivo nezaposlenosti, ali ja bih voleo da se naš nivo nezaposlenosti na taj način smanji.
Vreme.
Da li imam još 15 sekundi, izvinjavam se?
Samo požurite, pošto je dva minuta.
Što se tiče novih tehnologija, to sam dužan da kažem i da odgovorim kao neko ko je dužan i ko mora da obezbedi 30 plata svakog meseca, neko ko dolazi iz prakse. Ja sam primenom novih tehnologija u Južnoj Koreji, kada je upitanju upravo kontrola nad gasovodima, upravo imovinom javnih preduzeća, video i uverio se kako to funkcioniše. Dakle, nisam to pročitao ni u jednoj knjizi, nego sam to lično video, a naravno možemo da otvorimo diskusiju po tom pitanju.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Prilično me zbunio gospodin Marinković. Ako je stvarno intencija vladajuće koalicije, ili dela vladajuće koalicije da se i u Srbiji smanjuje nezaposlenost kroz povećanu inflaciju, meni deluje da je to suprotno ovom predlogu Zakona o budžetu koji je u dnevnom redu i strategiji za narednih nekoliko godina. Nadam se da ćemo to nekako razjasniti. Ja se nadam da nije. Mislim da to nije dobro, ali da ne otvaramo dalje tu diskusiju. Gospodine Babiću, možda je to zato što ste vi inženjer a ja pravnik, pa vi imate mnogo više poverenja u snagu KZ, nego što to imam ja. Vi verujete da se mnogo više može rešiti KZ, nego što ja to mislim. Možda ja precenjujem značaj onoga što stoji iza prava u odnosu na vas, ali ne ulazimo dalje u tu diskusiju. Legitimna su oba mišljenja. Vidite koliko je ovo čudna situacija. Vi ste predstavnik vladajuće koalicije, vi osećate potrebu da sada meni objašnjavate kako niste protiv blokade pruga ukoliko je to u nekoj situaciji u skladu sa zakonom. Ja vam kažem, ja sam uvek protiv blokade pruga i zašto to ne kažemo ljudima? Pomoglo bi ako to kažete ljudima i vi koji ste vlast. Uvek je zabranjena blokada pruga. Uvek je veće ono dobro koje se time ugrožava, to je mogućnost, pravo ljudi da putuju, da saobraćaj funkcioniše, da javni sistem funkcioniše, zašto to ne kažete? Znate li koliko bi to bilo zdravo za ovu zemlju? Onda se više politički ne bi smo takmičili na tom nivou ko podilazi, podržava ovu vrstu protesta, nego bi smo mogli da razgovaramo na racionalnim, političkim i ekonomskim osnovama, o tome vam sve vreme govorim.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Milutinović. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pre nego što uđemo u samu suštinu stvari ovog predloga izmena i dopuna Krivičnog zakonika koji je podnela poslanička grupa SNS, milim da treba ipak da kažemo, a što su moje cenjene kolege rekle, par činjenica. Dakle, na početku treba podvući da raduje da u Skupštini Srbije osim toga što je ona uvek taj protočni bojler i neki filter onoga što predlaže Vlada Srbije, koja je u najčešćem broju slučajeva predlagač kako celovitih zakona, tako i izmena i dopuna zakona, da u ovom slučaju narodni poslanici su inicijatori donošenja izmena i dopuna određenog teksta zakona i to je ono što je pohvalno, to je ono što treba da nas u narednom period, po mom dubokom uverenju i mišljenju, prati. S tim u vezi, mislim da i predsedavajući, predsednik Narodne skupštine treba da ima mnogo više sluha za određene predloge, zakonske predloge koje su podnele i druge poslaničke grupe. Već je ovde pomenuto, postoji više predloga, izmena i intervencija unutar krivičnog zakonodavstva koje su druge poslaničke grupe u prethodnom periodu podnosile. Danas imamo mogućnost da raspravljamo samo o jednom, ali duboko verujem i želim da verujem da je ovo samo početak tog boljeg rada parlamenta u smislu pretresanja zakonskih predloga koji su potekli od strane narodnih poslanika. U značenju toga, pozdravljam ovu inicijativu SNS. Međutim, takođe je činjenica da smo mi intervencije u krivičnom zakonodavstvu, kako materijalnom tako i procesnom, od 2009. godine, zaista imali nebrojeno dosta, mogu tako reći, za tako kratak vremenski period, a moramo uzeti u obzir činjenicu da je krivično, kako materijalno, tako i procesno zakonodavstvo ipak na neki način sistemsko zakonodavstvo ne samo od države nego i društva. Dakle, određena pravila ponašanja koja treba da budu univerzalna i po kojima će se građani u Srbiji ponašati. To naravno ne znači da to zakonodavstvo ne treba da prati trend onoga što se u jednom momentu u državi dešava. S tim u vezi, ja ne mogu da kažem i ne može niko da kaže da ovo što ste vi identifikovali kao problem nije zaista realnost i nije nešto što zaista predstavlja određeni problem zbog kojeg trpe ne samo država, ne samo javna preduzeća, nego što se direktno odražava i na građane Srbije, jer kad neko podigne šaht, neko će verovatno tu nastradati, povrediti se, oštetiti svoje vozilo ili na bilo koji drugi način imati problem sa tim. Naravno, postavlja se isto logičko pitanje zašto, a već je postavljeno ovde, Ministarstvo pravde i državne uprave nije iniciralo promene Krivičnog zakonika na ovaj način? Ovo ne govorim u nameri da omalovažavam predstavnika predlagača, niti sam predlog, već zato što Ministarstvo pravde i državne uprave najviše poseduje određene podatke o potrebama za novim inkriminacijama, za uvođenje novih kvalifikatornih oblika određenih krivičnih dela. Mislim da je po prirodi stvari možda i najpozvanije, jer ima najveće mogućnosti da takve neke stvari predlaže. Zašto sveobuhvatno treba pristupiti izmenama u krivičnom zakonodavstvu? Problem jeste, iako to nije stav Ministarstva i resornog ministra, da se u izmene ide parcijalno. Mislim da kada se steknu određeni uslovi, a mislim da su se u Srbiji stekli iz više razloga, o tome ćemo konkretno pričati, moglo bi da se sveobuhvatnije priđe izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, konkretno i ovih krivičnih dela. Imali smo u prethodnoj raspravi priliku da diskutujemo o izmenama i dopunama seta zakona o pravosuđu. Na primer, tada nije ovde stigao predlog izmena i dopuna aktuelnih zakona, na primer o sudijama, a vezano je za jednu, po mom ličnom ubeđenju, diskriminatorsku odredbu, a vezano je za odlazak sudije u penziju, gde se drugačije postavlja stvar u odnosu na druge građane i sasvim sigurno da sudije nemaju pravo koje imaju drugi građani zaposleni u drugim sektorima za odlazak u penziju. To je vezano za one godine staža, ministar me razume, i 65 godina starosti, tako da na taj način sudije nemaju istu mogućnost odlaska u penziju. Zato je potrebno celokupno sagledati manjkavosti našeg krivičnog zakonodavstva, kako materijalnog, tako i procesnog i pristupiti možda šire ovim celim izmenama. S tim u vezi, raduje me inicijativa Kolegijuma Narodne skupštine, gde su se, pretpostavljam, svi složili oko toga, u narednom periodu poslat je i dopis, koliko čujem, Ministarstvu pravde, da se interveniše, kako u Krivični zakonik, tako i Zakon o krivičnom postupku. Nas su u prošlom periodu, ovu skupštinu, dakle Narodnu skupštinu, bez obzira u kom sazivu, uglavnom vodili trenuci i javnost u izmene krivičnog zakonodavstva. Ako se sećate, u onom momentu kada je bilo pojačanog nasilja na sportskim manifestacijama, došlo je do određenih izmena krivičnog zakonodavstva. Sada je i ovo nešto što nas inicira i vodi ka tim nekim izmenama. Opet te izmene, ako uzmemo u obzir da je prošao određeni vremenski period, možemo konstatovati da nisu dale baš najbolje efekte, pogotovo u smislu generalne prevencije, ali, da pređemo konkretno o predlogu. Predstavnik predlagača je po meni dobro obrazložio razloge zašto postoji društvena opasnost za inkriminisanje ovih stvari, zašto postoji društvena neprihvatljivost ponašanja potencijalnih, moramo tako reći, učinioca ovih krivičnih dela, ukoliko ovaj predlog bude usvojen, i to je zaista nesporno. Ono što vidim lično kao problem i moja poslanička grupa, što zaista nije ni zlonamerno, niti kritički, ali nas uvek iniciraju neke stvari van ovog parlamenta da predlažemo neke izmene i dopune zakona. Na primer, ova problematika u energetici je aktuelna u poslednjih nekoliko nedelja. Neću da kažem da ste vi podneli predlog ovih izmena i dopuna zbog toga, ali to je jednostavno jedna činjenica i nastupi ministarke energetike i nastupi direktora javnih preduzeća i „Železnica Srbije“ su dokaz za to. Mislim da će način na koji ste pokušali da promenite odredbu člana 204, kojim je regulisana teška krađa, nažalost ugroziti pravu jednakost, s obzirom na ove nove kvalifikatorne okolnosti, a u kontekstu onoga što sam rekao u uvodnom izlaganju. Pod istim tim osnovom i pod istim razlozima, mi možemo da nabrojimo mnogo drugih razloga zbog kojih bih mogli da opišemo te kvalifikatorne okolnosti. Na primer, evo neko je pomenuo zašto se ne uplaćuju doprinosi ili socijalno osiguranje. To je isto, po meni, podjednako društveno neprihvatljivo, kao ono što je tema i predmet ovih izmena i dopuna. Takođe, mi ćemo ovde imati Zakon o robnim rezervama, o kojem ćemo diskutovati. Postavlja se pitanje - koliko su društveno prihvatljive i određene krađe, koje se u robnim rezervama sprovode? Znate, sve su to životne situacije. To ne znači da vi niste u pravu kada ste ovo predložili. Ali, jednostavno dug je spisak stvari koje je potrebno, tih kvalifikatornih oblika, kako mi to u pravu zovemo, propisati da bi se uspostavio neki balans unutar društva. Postavlja se pitanje, pošto kao kvalifikatorna okolnost, kao kvalifikovani oblik krivičnog dela ostaje taj imovinski cenzus od 450.000 dinara. Znate, nekada nekome podjednako vredi zlato koje je uzeto, a ne prelazi iznos od 450.000 dinara. Sada je to sve stvar i subjektivnog doživljaja, vrlo često i objektivnog. Zatim, vaša intervencija u članu 290, to je krivično delo ugrožavanja javnog saobraćaja opasnom radnjom i opasnim sredstvom. Naravno, postavljamo pitanje – zašto se i druge vrste saobraćajnica, osim železničkog, na neki način nisu pojavile u ovom zakonu? Vi kažete, vašom intervencijom, zaustavljanjem prevoznog sredstva u železničkom saobraćaju protivno je propisima. Prethodnici su rekli, izneću vam svoj direktan stav, po meni, ne bi nikad smelo da dođe do prekida železničkog saobraćaja, koji je izuzetno bitan, što zbog transporta ljudi, ali i zbog transporta roba, ali takođe ne bi smelo da se isto dešava ni u drugim vrstama saobraćaja. Naravno, kada obrazlažemo i diskutujemo o tome da li je neophodne ove izmene usvojiti, a koje sasvim sigurno jesu neka potreba ovog društva, zanima nas da li postoji statistika koliko je identifikovano do sada učinioca ovih ili sličnih dela, bilo da se njihove radnje mogu podvesti pod neko krivično delo, ili pod neki prekršaj? Ovo vam kažem iz prostog razloga što je to jako bitno da bi se opravdala inkriminacija svega ovoga i onda tu dolazimo na polje generalne prevencije. Dakle, da li ćemo mi, a to je sigurno intencija vas kao predlagača, koliko sam ja shvatio, kroz generalnu prevenciju da pokušamo da učinimo da se učinioci ovih dela, nazvali ih krivičnim sada, ili nazvali iz prekršajnim, udalje od postupanja u tim istim stvarima. Dakle, da ne čine isto, jer krivične sankcije, kao što znate, mogu biti preventivne, ili mogu biti represivne. Dakle, tu se postavlja i pitanje kapaciteta države, da li ona ima sve neophodne kapacitete da dođe do tih učinioca koji će ovim svojim radnjama sada činiti krivično delo i kvalifikovane oblike određenih krivičnih dela. Vidite, to su već stvari koje su mnogo šire od ove teme o kojoj mi raspravljamo, drago mi je što je tu prisutan ministar pravde. I kriminalistika, kao nauka, i penologija moraju da daju danas odgovore na mnoga pitanja, s obzirom na stvari koje se menjaju u društvu. Imali primer amnestije. Ova narodna skupština je donela Zakon o amnetstiji, sudovi su postupili po njemu, veliki broj ljudi je pre vremena izašao sa izdržavanja svoje, odnosno skraćeno je vreme izdržavanja krivične sankcije. U praksi, mi koji radimo u pravosuđu znamo koliki je povrat, nažalost, tih ljudi koji su iz zatvora izašli. Dakle, na njih više ni represija, ni ta neka generalna prevencija ne deluje, kao što je nekada delovala na učinioce krivičnih dela. To je zaista mnogo šira tematika kojom treba da se bavimo. Ne kažem da danas mogu da vam ponudim rešenje, ali mislim da bi u narednom periodu trebali da vidimo koji su to alternativni vidovi kako da postignemo isti zajednički cilj. Naravno, kolega Babić je pomenuo spomenike kao zaštitne objekte ovih izmena i dopuna. Oni su i po sada važećem zakonu isto bili na podjednak način zaštićeni. Naravno da treba osuditi svako nasilje prema bilo kom spomeniku, kao i onom spomeniku na severu AP Vojvodine, kojim su oskrnavljeni spomenici u znak sećanja na žrtve mađarske nacionalnosti. Javnost zna, građani znaju ko su u najvećem broju slučajeva učinioci onih krivičnih dela o kojima danas pričamo. S tim u vezi je izuzetno bitno da država mnogo više reaguje pre svega u sprečavanju onoga što je danas trend u Srbiji – narastanje broja nehigijenskih naselja i onoga svega što se dešava u tim naseljima, a ponekad reći da se tu vrši samo kriminal je možda i jako slaba reč. Evo, mogu da vam dam primere, npr. samo u Beogradu u naselju Čukarička Padina od ljudi koji žive u tim nehigijenskim naseljima. To je problem koji je mnogo širi od onoga o čemu danas diskutujemo, a što je problem ovog društva, ove države i tek će sve više i više biti problem ukoliko država svim svojim kapacitetima, počevši od lokalnih samouprava, ali nisu dovoljne samo lokalne samouprave, već i državna intervencija sa najvišeg mogućeg nivoa, dati određene rezultate. Vi na ovaj način u odredbi 290, zaista verujem da niste imali nikakvu nameru, niti mislite da će doći do povrede Ustavom i zakonom garantovanog prava na štrajk od strane radnika, ali je vrlo moguće da će do njega zaista doći, iako znam i verujem, pričali smo i pre ove rasprave da vaša namera nije da se ljudima onemogući pravo na štrajk, ali ukoliko ovo bude usvojeno, do toga realno zaista može i doći. Šta je činjenica? Radnici u Priboju su blokirali železničku prugu. Njima su juče ili prekjuče uplaćeni doprinosi i socijalno osiguranje, zdravstveno osiguranje. Dakle, vid pritiska je uspeo. Opet ponavljam, smatram da nikada ne treba blokirati železnicu i bilo koju drugu javnu saobraćajnicu da bi se postigao taj cilj, ali taj cilj je postignut. Oni, bez obzira da li su najavili štrajk ili ne, ukoliko ovo sledeći put urade, učiniće krivično delo. To ne može da derogira odredba Zakona o štrajku. Proverio sam, analizirao sam. Nažalost, izvršiće određene radnje koje ulaze u biće ovog krivičnog dela. Znam da to nije bila vaša namera. Znam da se možda u praksi neće posezati za tim da oni budu i označeni kao učinioci krivičnog dela, ali za to postoji realna opasnost. Da zaključim, shvatite da mi suštinski nemamo ništa protiv ovih izmena. U skladu sa tim jeste moja diskusija. One zaista jesu nešto što je problem u našem društvu i što je pokušaj ove Narodne skupštine, a i vas kao predlagača da te stvari pokušamo da otklonimo, da se manje dešavaju u našem društvu i sistemu. Mislim da treba, i dobro je što je ministar tu, da sveobuhvatnije pristupimo izmenama i dopunama krivičnog zakonodavstva, da na jedan apstraktniji način podvedemo sva ova devijantna ponašanja koja se u našem društvu dešavaju, kao što sam vam nabrojao, u mnogo sektora su stvari iste, a isto su od velikog društvenog značaja i remete red u ovoj zemlji. To je moja najdobronamernija molba i vama kao ministru, ministarstvu, a nadam se da gospodin Babić nije ovo shvatio na bilo koji drugi način. Ovo je zaista u dobroj veri i u konstruktivnoj raspravi sve izrečeno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Poštovani kolega, nadam se o FAP i o Priboju, a FAP predstavlja žilu kucavicu ne samo Priboja, već i celog tog kraja, možemo da govorimo u nekom drugom svetlu, da parlament treba da bude mesto gde ćemo promovisati vrednosti, gde ćemo, kao što je ova Vlada Republike Srbije rešila jedan veliki izazov koji je bio u okviru JAT, a sada Er Srbije, da ćemo govoriti o JAT u afirmativnom smislu, u smislu dobijanja strateškog partnera. Neki koraci vrlo bitni se u tom pravcu i prave. Ne bih voleo da ova rasprava i parlament služi kako ćemo uniformisati štrajkače, gde ćemo ih uputiti da svoja prava iskazuju. U nekoj ružnoj prošlosti Srbije smo nalazili razumevanje kada su i uniformisana lica izlazila i blokirala i autoput. Zaista ne bih voleo da se vraćamo na to vreme i to razumevanje, ali o FAP i o drugim segmentima naše privrede siguran sam da ćemo u bliskoj budućnosti govoriti u afirmativnom smislu, govoriti o strateškim partnerima koji će doći i pokrenuti proizvodnju, ali i ceo taj kraj. Što se tiče boljeg definisanja člana 204. Krivičnog zakonika, vi ste imali pravo da podnesete određene amandmane da bolje ustrojite celu tu oblast i ove ideje koje ste imali, ali moje je pitanje i vama i svima ostalima, dok se mi ne dogovorimo za koja krivična dela ćemo menjati Krivični zakonik, ko će biti odgovoran za štetu koju trpe i građani i privreda i javna preduzeća i mi kao društvo? Ko će platiti ceh za inertnost? Ko će platiti ceh da kažemo – e, ko je predlagač svega ovoga, ko će odneti neki politički poen? Srpska napredna stranka nije podnela ovaj zakon o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika zbog političkih poena. Podneli smo ga zbog života. Podneli smo ga zbog ušteda. Podneli smo ga da se taj novac troši sutra za decu, a ne za dijagonale dalekovoda, da ne gledamo oko sebe, a bilo je situacija kada je bila na granici ekološkog akcidenta koji ne bi mogli da povratimo ni u narednim desetinama i stotinama godina, dok se mi koji se bavimo politikom ne dogovorimo ko će biti pametniji i ko će bolje definisati neki član ili da li smo trebali ceo Krivični zakonik da menjamo ili treba da ga menjamo po segmentima. Broj procesuiranih ne treba da zna niko ko se bavi politikom, ne treba da znaju ni javna preduzeća. To je stvar MUP, to je stvar pravosuđa. Jedino što mogu da vam kažem, a da je egzaktno i tačno, je da je u periodu od 1. januara 2007. godine do 25. decembra 2013. godine bilo ukupno 10.296 takvih vrsta krađa u okviru „Železnica Srbije“. Koliko je podneto prijava NN lica, a koliko je ljudi uhvaćeno i procesuirano, to ne znam i ne treba da znam. Još jednu stvar za kraj. Vi ste od skoro kolega narodni poslanik. Poštujem i podržavam vašu agilnost, ali u jednoj stvari sam siguran da ćemo se složiti. To je ono što je bolno za Narodnu skupštinu, ma ko bio na vlasti, a siguran sam da će u budućnosti u ovom parlamentu sedeti neki mlađi, bolji ljudi. Percepcija kod građana Srbije narodnih poslanika je da u parlamentu Republike Srbije sedi 250 ljudi koji znaju da razlikuju crveno od zelenog dugmeta, koji znaju da razlikuju da li će za neki zakon glasati „za“ ili „protiv“. Nažalost, to je tako i tako misle i o vama i o meni. To je žalosno. Mi svi moramo da radimo na poboljšanju ugleda Narodne skupštine. Moramo da radimo ne u ovakvo polupraznim klupama. Moramo da gradimo kvalitetnu debatu međusobnim poštovanjem, ukrštanjem razmišljanja i ideja, a ne uvreda. Nemojte misliti da sam ja i u jednoj vašoj reči, rečenici, ali i ostalih kolega koji su govorili, video bilo kakvu ulogu, već je samo stvar kako možemo neke stvari pokrenuti u Srbiji i učiniti ih mnogo boljim. Mislim da parlament Republike Srbije ne treba da bude protočni bojler za predloge Vlade Srbije. Mislim da u parlamentu sedi 250 narodnih poslanika, vrlo pametnih razumnih ljudi, koji mogu da pokrenu neke stvari, a pokretač promena u svakom društvu je parlament. Zašto da to ne bude i u Srbiji? Zašto da je vrednost ovog zakona manja ako je pokrenut samo od poslaničke grupe ili od jednog narodnog poslanika, a ako bi bila pokrenuta u Vladi Republike Srbije, onda bi imala veću vrednost? Mi smo svi deo jednog sistema i ovo treba da bude pravilo, a ne izuzetak. Srpska napredna stranka je zajedno sa partnerima iz vlasti pokrenula i predložila Zakon o javnim nabavkama, koji je usvojen u našem parlamentu. Usvojeni su neki zakonski predlozi koje je predložio i gospodin Miković. Mislim da to treba da bude pravilo, a ne da kažemo – ovaj zakon neće da bude poštovan zato što ga je pokrenuo parlament, a bio bi poštovan ako ga je pokrenula Vlada. Mislim da je to pogrešno. Mislim da je zakon jednak i da mi svi zajedno, jer se slažemo o vrednostima ovog zakona, treba sutra samo da kažemo – a koliko će se sprečiti takvih krađa u budućnosti da nam daju izveštaje javna preduzeća. Koliko smo uštedeli ovakvim zakonskim predlogom? I to je deo kontrolne funkcije koju ima svaki parlament, pa i Narodna skupština Republike Srbije.
Hvala. Narodni poslanik Marko Milutinović, pravo na repliku. Izvolite.
Razumem mog uvaženog kolegu narodnog poslanika da je nemoguće tokom celog dana imati istu pažnju kada vršimo diskusiju, ali da je sada neko upalio televizor i slušao ovu polemiku koju mi vodimo, mislio bi da ja imam ne znam kakva bitna neslaganja sa onim što ste vi rekli, a vi da ste možda malo više slušali šta sam ja pričao, ne biste imali ni potrebe za pola stvari koje ste rekli, ali dobro. Nijednog trenutka nisam rekao da vi ovde na bilo koji način prikupljate političke poene.To je jedna neistina. Sve vreme sam pričao kako razumem potrebu za ovim. Što se tiče amandmana na član 204, pa ne znam koliki bi bio taj amandman kada bismo sada krenuli da nabrajamo sve i svašta. Ja vam o tome pričam. Pohvalio sam zakonodavnu inicijativu koja je došla unutar Narodne skupštine. Pozvao sam da je bude što više, a ne da neki budu privilegovani, da nekom dođe na dnevni red predlog njegovog zakona o izmenama i dopunama zakona ili novog zakona, a nekom ne. To niste vi uveli. To je ovde uvedeno mnogo ranije. To se slažem. Svi treba da imamo podjednaki pristup zakonodavnoj inicijativi. I mi smo kao poslanička grupa predložili i zakon o GMO i mnoge druge zakone. U svakom slučaju, više zakonskih predloga smo u poslednje vreme predložili. Što se tiče FAP, ja sam na FAP ukazao ne da bi na bilo koji način vas kao političku opciju prizvao, najblaže rečeno, na repliku. On je najnoviji primer pojava u našem društvu. Dakle, nebitno, možemo da nabrojimo bilo koju drugu, on je najaktuelniji. Zato pričam, da bi građani razumeli o čemu govorim. Jednostavno, činjenica je da su ti ljudi izašli i blokirali prugu, da je to izazvalo pritisak na organe rukovođenja preduzeća i na državu i da su njima isplaćeni određeni doprinosi. Opet vam kažem, ni na jedan način se ne može opravdati blokada nijedne jedine saobraćajnice. To je moj lični stav i to je stav moje poslaničke grupe, a vidim da je i većine narodnih poslanika. Zato nema potrebe da diskutujemo o stvarima oko kojih se svi slažemo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, koleginice i kolege poslanici, počeću od Predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, o kojem danas raspravljamo i kojem poslanička grupa SPS daje punu podršku. Predlog izmena i dopuna Krivičnog zakonika ima dvostruki značaj ili, bolje rečeno, ovim izmenama i dopunama se istovremeno postiže prevencija u izvršenju krivičnih dela, ali se takođe predviđa daleko veći stepen represije za učinioce krivičnih dela, koji su do sada bila van domašaja pravde i zakona. Naime, predloženim izmenama i dopunama obuhvaćena su krivična dela gde se kao predmet pojavljuju kulturna i prirodna dobra, javni uređaji za vodu, kanalizaciju, toplotu, gas i električnu energiju, sistemi i delovi sistema javnog saobraćaja. Ovi predmeti nisu bili obuhvaćeni krivično-pravnom zaštitom na potpun i adekvatan način, što je nesumnjivo doprinelo da se učinioci krivičnih dela sve češće usmere na protivpravno oduzimanje upravo ovih dobara. Na taj način se pričinjavala ogromna šteta, ponekad i sa nesagledivim posledicama za preduzeća i ustanove koje upravljaju ovim dobrima. Izvršenjem krivičnih dela u kojima se kao predmet izvršenja pojavljuju napred navedena dobra, najveću štetu su trpeli građani koji su se neretko pojavljivali kao taoci ugroženih javnih sistema, bez vode, struje i slično, jer su učinioci krivičnih dela krađe i drugih krivičnih dela oduzimanjem javnih dobara, sistema i delova sistema doprinosili pojavi haosa u smislu nefunkcionisanja ili poremećaja u funkcionisanju pojedinih od napred navedenih sistema. Pre samo par dana u selu Apičići ukradeno je jezgro iz trafostanice. Krađa je izvršena zbog preprodaje bakra iz transformatora, a šteta koja je nastala, pre svega što meštani sela nisu imali struju, a zatim što je moralo da se hitno ugradi novi transformator, je mnogo puta veća od dobiti koju lopovi mogu da ostvare preprodajom tog bakra. Skoro svakodnevno smo suočeni sa problemima koji nastaju krađom javnih uređaja i dobara. Javno preduzeće „Putevi Srbije“ suočava se sa neprestanim krađama saobraćajne signalizacije i opreme koja u većem ili manjem obimu traju već duže vreme. Kako ugrožava saobraćaj, tako ugrožava i živote građana. Kradljivci slivničkih rešetaka i poklopaca šahtova samo u prvih mesec dana ove godine ukrali su 123 slivničke rešetke i 51 kanalizacioni poklopac za beogradskih ulica, čime su doveli u opasnost sve učesnike u saobraćaju, ali i naneli veliku materijalnu štetu. U protekloj 2012. godini ukradeno je skoro 1300 slivničkih rešetaka i nešto manje od 50 kanalizacionih poklopaca. Pričinjena šteta meri se desetinama miliona dinara. Beogradski vodovod svakodnevno ima obaveze i troškove zbog učestalih aktivnosti lica koja su od krađe napravili unosan posao i zbog zarade ugrožavaju živote i imovinu građana. Možda je kradljivac poklopaca, kako je to neko rekao danas, sitan kradljivac, ali šteta koja može da nastane za građane, pešake, ne daj Bože za decu koja upadnu u šahtu je neprocenljiva. Zbog toga kazne i za ove tzv. sitne kradljivce moraju da budu mnogo veće i strožije. U poslednjih nekoliko godina „Železnice Srbije“ meta su lopova koji kradu delove vagona, pruge i signalizacije. Time ne samo da nanose veliku materijalnu štetu, već i ugrožavaju bezbednost i redovnost železničkog saobraćaja. Meta lopova su svakodnevno i delovi vagona i lokomotiva, bakarne žice i užad, motori, agregati, gorivo, ulja. Od početka ove godine do polovine avgusta bilo je oko 1160 incidenata u kojima je bila oštećena i oprema. Od toga je 901 krađa zbog koje su „Železnice Srbije“ pretrpele štetu od oko 177 miliona dinara. Lopovi sa stanice odnose svešto se može prodati na otpadima sekundarnih sirovina, uključujući i šine i kablove i sigurnosne uređaje. Samo da se prisetimo krađe u borskom rudniku. Pošto su lopovi presekli kabl, rudari su ostali neko vreme zaglavljeni u izlaznoj mašini, a krađom kablova direktno su bile ugrožene i pumpe za odvodnjavanje rudnika, pa je najgori scenario, a to je potapanje jame, izbegnut pukom slučajnošću. Ovo se više ne može ni smatrati samo klasičnom krađom. Nije u pitanju samo ekonomska šteta. Direktno su bili ugroženi životi i dece koja su tog dana bila na praksi u borskom rudniku, ali i životi rudara. U svim ovim krađama učestvuje dobro organizovana ekipa lopova, ako tako mogu da kažem, koja se toliko osmelila da krade u neposrednoj blizini kuća u kojima meštani žive, bez ikakvog straha i za sopstveni život. Reč je o dobro organizovanim bandama, ljudima koji su spremni na sve i svašta. Iz tih razloga su javna preduzeća i pokrenula inicijativu za preciziranje i pooštravanje Krivičnog zakona, koja se odnosi na pooštravanje kazne za krivično delo teške krađe, uništavanje i oštećenje javnih uređaja i ugrožavanje saobraćaja opasnom radnjom i opasnim sredstvom, kao i dopuna krivičnog dela prikrivanja, kojom se predviđa veća kazna za prikrivanje stvari koje predstavljaju javni uređaji. Slažem se sa kolegom Pastorom da je krajnje vreme da se u Srbiji uvede princip ili načelo nulte tolerancije za krađu, bez obzira da li se radi o 10 metara kabla ili o poklopcu sa šahte, ili se radi o višemilionskoj krađi, bilo da je materijalno ili u novcu izražena. Jednostavno krađa kao opšte prisutno zlo u svim oblastima i delatnostima mora da bude zaustavljena, pre svega preventivno, a zatim rigorozno sankcionisana. Sledeći u nizu su predlozi zakona o izmenama Zakona o potvrđivanju Konvencije o dostavljanju u inostranstvo sudskih i vansudskih akata u građanskim i trgovačkim stvarima i Predlog zakona o izmeni Zakona o potvrđivanju Konvencije o izvođenju dokaza u inostranstvu građanskim i trgovačkim stvarima. Svrha tzv. haške konvencije je obezbeđenje da sudska i vansudska akta, koja treba uručiti u inostranstvu, budu dostupna primaocu blagovremeno i da se poboljša kvalitet i organizacija uzajamne sudske pomoći, jednostavnijim i ubrzanijim postupkom. Određivanjem Ministarstva pravde i državne uprave za centralni izvršni organ, preko kog se odvija pravna pomoć po osnovu Konvencije o izvođenju dokaza u inostranstvu u građanskim i trgovačkim stvarima, doprineće većoj efikasnosti u pružanju međunarodne pomoći, jer će se na taj način celokupna međunarodna-pravna pomoć, kako po osnovu bilateralnih tako i multilateralnih ugovora odvijati preko jednog organa. To omogućava u značajno meri jednostavniju proceduru i za domaće i za strane organe. U svojoj diskusiji osvrnuću se i na Predlog zakona o potvrđivanju četvrtog dodatnog protokola uz Evropsku konvenciju o ekstradiciji kojom se obezbeđuje osnova za jednostavnije procedure ekstradicije, a samo pristupanje protokolu čini još jedan korak bliže za Srbiju ka EU i evropskim vrednostima. Pitanje izručenja je uređeno brojnim međunarodnim sporazumima. Najznačajnija je Evropska konvencija o ekstradiciji sa pratećim protokolima. Evropska konvencija o ekstradiciji do danas je dopunjena sa tri dodatna protokola. Potpisivanje četvrtog dodatnog protokola uz Evropsku konvenciju o ekstradiciji je bitno, ne samo što će pojednostaviti proceduru, već je to jedna izuzetno bitna konvencija koja ovim protokolom omogućuje i srpskoj pravdi da za nju ne postoje nedohvatljivi kriminalci. Potpisivanje četvrtog protokola o ekstradiciji podići će saradnju Srbije sa ostalim zemljama EU na jedan viši nivo. Ugovor između Republike Srbije i Republike Belorusije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima bitno će doprineti da se saradnja između naše zemlje i Belorusije podigne na još viši nivo. Podsećam da su bilateralni odnosi između naše dve države uspostavljeni mnogo ranije, tačnije 1996. godine, kada je potpisan Sporazum o prijateljstvu i saradnji, kojim su naši odnosi dobili i na obimu i na značaju. Takođe potpisani su i sporazumi u oblasti obrazovanja, kulture i sporta. Sporazum Savezne Vlade Savezne Republike Jugoslavije i Vlade Republike Belorusije o uzajamnom podsticanju i zaštiti ulaganja, Sporazum o saradnji između Ministarstva pravde Republike Srbije i Ministarstva pravde Republike Belorusije. Brojni su sporazumi u oblasti trgovine, turizma, privrede i saobraćaja. Republika Srbija i Republika Belorusija nemaju zaključen ugovor o pravnoj pomoći, odnosno ugovor kojim bi se regulisalo pitanje pravne saradnje između naše dve države u građanskim i krivičnim stvarima. Između Republike Srbije i Republike Belorusije do sada pravna pomoć nije bila regulisana ugovorom i odvijala se po opštim pravilima iz Zakona o međunarodnoj pravnoj pomoći u krivičnim stvarima i Ugovora o pravnoj pomoći u građanskim, porodičnim i krivičnim stvarima iz februara 1962. godine, što je dovodilo do određenih poteškoća u pravnoj saradnji između naše dve države. Saradnja Srbije i Belorusije je u svim oblastima sve više izražena i sve češća, kao i pravni kontakti koje naši građani ostvaruju. Pored toga kriminal kao društvena pojava prisutan je i u Srbiji i u Belorusiji. Zaključivanje, ovog ugovora, o kojem danas diskutujemo, nastavak je dobrih i prijateljskih odnosa naše dve zemlje i predstavlja obostrani interese da se unapredi saradnja u oblasti pružanja pravne pomoći, ali i u drugim oblastima čime će se olakšati i ubrzati pravni saobraćaj između dve države i garantovati pravna sigurnost fizičkim i pravnim licima i jedne i druge države. Opšte odredbe Ugovora odnose se na obavezu ukazivanja pravne pomoći, pravni zaštitu i slobodan pristup sudovima i drugim organima, obim pravne pomoći, organe komuniciranja, uputstvo za sačinjavanje zamolnica itd. Potvrđivanjem ugovora između Republike Srbije i Republike Belorusije o pravnoj pomoći u građanskim i krivičnim stvarima doprineće stvaranju još efikasnije, povoljnije i konkretnije saradnje između Srbije i Belorusije. Poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržaće set predloženih zakona. Hvala.
Narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, danas raspravljamo o više zakona, međutim, najviše ću se zadržati kod Predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika. S jedne strane, kada sam video poslaničku inicijativu, bio sam srećan i zadovoljan pošto se pokazuje inicijativa narodnih poslanika i to je dobro. To je čak odlično. Međutim, s druge strane, tužan sam što narodni poslanici dobijaju dokumente od glavnog predlagača zakona, a to je Vlada Republike Srbije. Jedan takav dokument je stigao krajem prošle kalendarske godine, 28. decembra u Narodnu skupštinu. Tu je jasno rečeno da će biti tokom 2013. godine od strane Vlade predložen zakon o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika. Rok za to je bio mart 2013. godine. To možete da vidite iz svojih papira na 249 strani plana rada Vlade za 2013. godinu. Pošto je to bio kraj marta, ovo mogu da shvatim jedinu kao neuspelu prvoaprilsku šalu, jer od marta koliko je meseci prošlo. Debelo smo zašli u novembar i takav predlog od Vlade nije došao. U tom smislu mogu da razumem napor jednog broja narodnih poslanika da krenu u nešto što je pitanje da li znaju dobro, jer normalno je za očekivati da u jednoj sređenoj zemlji Vlada ipak ima određene resurse da i takav predlog zakona učini nešto boljim i sveobuhvatnijim Do toga nažalost nije došlo. Dođemo u situaciju da 23. oktobra stigne Predlog zakona koji brže bolje stigne u skupštinsku proceduru po hitnom postupku, apsolutno protivno članu 154. Poslovnika, da treba 15 dana da bude u skupštinskoj proceduri. Slažem se, usvojen je zahtev za hitni postupak, ali vidite, od 23. oktobra, do danas 7. novembra nismo dobili izveštaj Vlade o samom Predlogu zakona. U normalnim situacijama po članu 155. Poslovnika Narodnoj skupštini nadležni odbor i Vlada dostavljaju izveštaj odnosno mišljenje, po pravilu u roku ne kraćem od pet dana pre dana početka sednice Narodne skupštine. Setimo se kada smo započeli ovu sednicu. Mi do današnjeg dana nemamo mišljenje Vlade, da nam kaže valja li ovo ili ne valja. Smatram da Vlada sa svim resursima, u okviru kojih je i Ministarstvo pravde i državne uprave, verovatno možeda se izjasni i da kaže – valja ili ne valja. Ja sam očekivao da i Vlada učini takav napor kao što smo učinili mi, narodni poslanici, da da određeni predlog za popravljanje ovog predloga zakona. Sigurno je da Vlada ima veliki broj pravnika na raspolaganju koji mogu da sagledaju sve moguće posledice i sve mogućnosti za primenu i sadašnjeg Krivičnog zakonika. Naime, sve ovo što je predloženo u sadašnjem Predlogu, u smislu mogućnosti procesuiranja, i dan-danas postoje mogućnosti procesuiranja svih onih koji izazovu opštu opasnost, svih onih koji izvrše krivično delo krađe, svih onih koji unište i oštete javne uređaje, svih onih koji ugroze javni saobraćaj. Istina, Predlogom zakona se predviđa određeno pooštravanje, ali, treba da se pitamo da li je u dosadašnjem periodu došlo do primene zakona koji trenutno važi? Jer, ukoliko neko ošteti dalekovod, a istovremeno ukrade kabl, da li se tu onda radi i o sticaju dva krivična dela i znatno oštrijem kažnjavanju? Pričam ovde kao pravnik, ne kao inženjer, nego kao pravnik koji se dobrim delom svog profesionalnog angažmana bavio upravo krivičnim pravom. U samom tekstu Predloga zakona ima dosta nedoslednosti. Samo ću se osvrnuti na krivična dela protiv opšte sigurnosti ljudi i imovine: u članu 278. sadašnjeg KZ predviđen je poseban vid kažnjavanja ukoliko je delo učinjeno iz nehata; u članu 279, uništenje i oštećenje javnih uređaja, takođe; u pogledu izazivanja opasnosti, neobezbeđenje mera zaštite na radu, takođe; u pogledu nepropisnog i nepravilnog izvođenja građevinskih radova, takođe; oštećenje brana, nasipa, vodoprivrednih objekata, takođe. Imamo situaciju da u Predlogu zakona jedan institut, znači - mogućnosti blažeg kažnjavanja za krivično delo učinjeno iz nehata, se praktično briše. Nemamo izjašnjenje Vlade da li to treba ili ne treba. U tom smislu, pozivam vas da kada predlažemo zakone, da dobro izvršimo analizu da li je u svakoj situaciji potrebno i moguće nešto regulisati i bez donošenja zakona? Jer, to nam je obaveza, i iz Rezolucije o zakonodavnoj politici, koju je usvojila Narodna skupština. Zatim, da vidimo kakva je analiza efekata propisa, odnosno da li se sadašnji zakon primenjuje i iz kojih se razloga eventualno ne primenjuje i da li je potrebno nešto menjati? Da smo sve to uradili i da smo ceo taj red poteza izvukli, moguće je da bi došli do drugačijeg zaključka. Ne sporim ja pravo narodnih poslanika da daju predlog, ne sporim pravo da traže pooštravanje mogućnosti kažnjavanja, ali tražim da i svi drugi učesnici u zakonodavnom procesu budu bar toliko ozbiljni. Ja ovde direktno prozivam Vladu Republike Srbije koja nije učinila ni taj napor da nam se do današnje sednice pismeno izjasni u pogledu Predloga zakona koji ima nekoliko članova. Smatram da to nije bio ogroman napor za Vladu, naročito imajući u vidu da je grupa poslanika ponela teret predlaganja Krivičnog zakona jer Vlada to nije učinila čitavih sedam meseci. Shvatam ja potrebu poslanika da zabašure nešto što Vlada nije uradila, ali dajte onda da Vlada uradi taj napor i da nam se izjasni, upravo zato da bi nama poslanicima bilo lakše. Više ljudi više vidi. Mi smo se potrudili kao poslanička grupa DS da damo veliki broj amandmana na ovaj mali broj članova, upravo pokušavajući da se definiše i ono što nije bilo možda na adekvatan način definisano, a to je pitanje eventualnog poremećaja u životu ljudi da se to označi kao značajan poremećaj u životu građana, isto kao što smo tražili vraćanje institutaposebno propisivanja za nehatno izvršenje krivičnih dela. Ukoliko je Predlog zakona, a ne bih hteo to da verujem, samo pretnja onima koji bi da štrajkuju na železnici, smatram da i dosadašnja zakonska rešenja, naročito u smislu onoga što sada važi u pogledu krivičnih dela protiv bezbednosti javnog saobraćaja, to i dalje stoji. I dalje postoji formulacija: „i drugi sličan način ugrozi javni saobraćaj“. Moglo je da se navede – železnički saobraćaj, kanalski saobraćaj, kanalom Morava-Solun, danas-sutra, jer, ako pravimo zakon, pravimo ga za 10-15 godina. U svakom slučaju, smatram da kada predlažemo zakone, ne smemo da to radimo neozbiljno. Ja očekujem da ako budete određivali pauzu do nastavka dalje današnje sednice, da učinimo napor, da zamolimo one koji sede u Nemanjinoj, da nam se izjasne u pogledu samog Predloga zakona, da bismo imali izričit stav Vlade u pogledu samog predloga zakona, u pogledu konvencija i drugih predloga koji se raspravljaju u okviru zajedničkog načelnog pretresa. Poslanička grupa DS podržava ove predloge zakona. Hvala.
Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine Mikoviću, cenim vaše pravničko i advokatsko znanje, poštujem, ali sam se trudio ovih 10-15 minuta, verujte, s pažnjom sam vas pratio, video sam samo formu, formu i formu. Suštine nije bilo. Da li je mišljenje ili ovaj predlog zakona ušao u Narodnu skupštinu Republike Srbije elektronski ili na ulaz iz Kosovske ulice ili na Glavni ulaz, da li ga je pogledala pravnica iz Vlade na drugom spratu? Ne vidim šta je to suštinski i krucijalno bitno ako se kaže da nije obavezno mišljenje Vlade već odbora, što je urađeno. Bili ste na tom odboru. Meni su do ovog trenutka došla dva amandmana poslaničke grupe DS. Ne vidim da je to taj veliki broj amandmana. Obaveštavam vas ako ne znate da su to dva amandmana. Poštujem različito mišljenje i verujem da će se odbor, ali i poslanička grupa SNS kao predlagač, izjasniti o tim amandmanima. Unapred ne mogu da kažem ni da ćemo ih odbiti, ni da ćemo ih prihvatiti. Zaista ćemo razgovarati u narednim danima o njima. Ali, taj veliki broj amandmana su dva amandmana. Sve što ste rekli je forma. Verujem da i forma treba da se ispoštuje, ali bih više voleo da vi i ja polemišemo sada o vrednosti koju će ovaj predlog zakona doneti, o tome kako ćemo možda sutra zajedno da tražimo izveštaje od Vlade i javnih preduzeća kolike su to uštede napravljene u tim javnim preduzećima, a ne da li je ovaj zakon ili su amandmani voženi „Jugom“ ili kombijem ili kod koga su završili. To je čista forma, koja, verujem, ne zanima ni građane Srbije, a ne treba da zanima ni parlament.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Upravo uz pokušaj da se ni na koji način pežorativno ne odredim prema predlagačima ili o samom predlogu, da se ni na koji način ne odredim jače u odnosu na činjenicu da na sam Odbor za pravosuđe, kao matični odbor, i Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, a na obe sednice sam bio, nije došao predlagač zakona, da bi ga pitao i da bi sve ovo što sam u plenarnom zasedanju pomenuo raspravili. Niti je došao predlagač, niti je došao prvi potpis. Bilo je pokušaja da neki drugi poslanici preuzmu ulogu koju ne mogu da preuzmu i da brane predlog zakona, ali očigledno to dovoljno pokazuje odnos predlagača prema institucijama Narodne skupštine. U svakom slučaju, pokušavam kao pravnik da ocenim i tu situaciju da, ukoliko neki inženjer predlaže zakon, ne može apsolutno sve da zna. Ali, upravo zato sam hteo da ukrstimo poglede već na odboru. To je bilo nemoguće, zato što niste došli. Ima ljudi koji su prisutni u sali, koji su bili na tom odboru, a vi niste došli, niti je rekao neko - hajde da pomerimo, pa da to sve raspravimo na odboru. Upravo zbog toga smo u situaciji da danas pokušavamo da govorimo o tim stvarima. Elementarna stvar da bi se nešto raspravilo u Skupštini je procedura. Ukoliko se čak ni to ne ispoštuje, kako očekujete da diskutujemo o tome u samoj primeni Krivičnog zakona sa vama ovde, a da pre toga ne raspravljamo o tome na odboru? Mislim da je to iluzorno.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Pošto se bavimo formom, evo, ja ću preći na to polje. Predlagač ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika nije Zoran Babić, predlagač je poslanička grupa SNS, 65 kolega narodnih poslanika. Ja sam ovlašćen, da, ali nisam jedini predlagač. Imam poverenja, gospodine Mikoviću, u moje kolege koji su članovi moje poslaničke grupe, koji dolaze na sve odbore. Imam poverenje u njihovo mišljenje i da će, kao što su stavili potpis ispod tog predloga zakona, ništa bolje ili gore od mene braniti stavove tog zakona. Da li su to neke vrednosti koje vi prepoznajete ili ne prepoznajete, ne znam i ne ulazim u to. Ali, 65 potpisnika kao predlagača ovog zakona… Voleo bih da koleginicu iz vaše poslaničke grupe, ukoliko joj je potrebna medicinska pomoć, zato što čujem jaukanje, da se tako nešto i uradi. (Predsedavajuća: Molim vas, gospodine Babiću.) Pa treba pomoći ljudima koji jauču. Ono što će svako od kolega iz poslaničke grupe SNS uraditi, to je da će braniti predlog zakona ispod kojeg je stavio potpis.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković, replika. Izvolite.
Očekivao sam da bar onaj ko je na čelu Administrativnog odbora, ko je na čelu najveće poslaničke grupe ovde u Narodnoj skupštini, bar elementarno poznaje Poslovnik Narodne skupštine. Ne postoji mogućnost da, ukoliko je neko drugi označen kao ovlašćen predstavnik predlagača, ili ukoliko nije prvi potpisnik na listi potpisanih narodnih poslanika, bude ovlašćeni predstavnik. Onog trenutka kada budete promenili ono što piše u Poslovniku Narodne skupštine, tada ćete biti u pravu, ali do tada niste u pravu. Verujte mi, ne želim da idem na vas, čak sam rekao svojim kolegama da upravo zato što dolazite iz vaterpola imam poseban odnos prema vama, imajući u vidu da sam se, ali ja sam se stvarno bavio vaterpolom. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ne moram da dokazujem svoje bavljenje vaterpolom, to moja konstitucija pokazuje. Spreman sam uvek na trku, gospodine Mikoviću, i na tu vrstu dokaza. Na bilo kojem terenu spreman sam da prihvatim trku sa vama. Spreman sam i da prihvatim rizik, a to ste upravo rekli - ovaj predlog zakona je dobar, ovaj predlog zakona će učiniti boljitak u našem društvu, ali nećemo glasati za njega zato što ovlašćeni predlagač nije došao na odbor. U redu, ako je to jedini razlog, spreman sam da prihvatim vašu argumentaciju zbog koje nećete glasati za ovaj zakon.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Ako je ovo poslednja stvar koja će zadati odlučujući udarac u borbi protiv kriminala, ja sam srećan. Samo nemojte da se desi da posle toga ne bude tako. Hvala.
Hvala. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Draga Nikolić. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, poslanička grupa SNS je 23. oktobra 2013. godine, sa potpisima 65 poslanika, među kojima sam i ja, dala ovom visokom domu Predlog za izmenu i dopunu Krivičnog zakonika. Nakon toga je krenula procedura koja je uobičajena za Skupštinu Republike Srbije, a to je da se u matičnom odboru, a to je Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, raspravlja o predlogu ovoga i svih drugih zakona koji su iz oblasti pravosuđa. Naravno da smo tamo ogromnom većinom glasova usvojili i prihvatili ovaj zakonski predlog. Potom je ovaj zakonski predlog otišao ka Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo, gde je takođe ogromnim brojem glasova prihvaćeno, odobreno da se radi o zakonskom predlogu koji je saglasan sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Motiv zašto smo predložili ovaj zakonski tekst jeste inicijativa više javnih preduzeća, kao što su: EPS, Elektromreža Srbije, Železnice Srbije, imajući u vidu da su dugi niz godina ili analizom zadnjih pet godina utvrdili rastući trend krađa, uništavanja određenih uređaja, da je to napravilo ogromnu materijalnu štetu, a još veću nematerijalnu štetu ili štetu koja je projektovana mogućnostima da se iz svega toga izrodi još veće zlo. Oni su konstatovali da je ogroman broj krivičnih dela urađen na njihovu štetu i da u tom pogledu, naravno, treba da se reaguje. To može da uradi samo visoki dom tako što će promeniti tekst zakona, u ovom slučaju Krivičnog zakonika. Ti motivi koje su dala ova javna preduzeća su poznati i svim građanima Srbije i znam da svi ovi ljudi koji danas sede pored malih ekrana i slušaju ovu raspravu dele mišljenje i inicijativu SNS za donošenje ovih izmena Krivičnog zakonika. Ono što smo danas čuli od svih ovlašćenih predstavnika svih poslaničkih grupa apsolutno jasno navodi da je sve to prihvatljivo i za njih, uz eventualno neke nijanse, eventualno kroz amandmane, a o tome ćemo, naravno, raspravljati u danu kada se raspravlja o amandmanima. Mi nismo isključivi, nikada nismo ni bili, niti ćemo biti. Sve ono što je suvislo, sve ono što će doprineti boljem kvalitetu ovog zakonskog predloga prihvatićemo i naravno da ćemo mi kao narodni poslanici ispred SNS, a nadam se i svih ostalih 250, dati glas, jer ove izmene nisu samo kozmetičke, ove izmene su duboko suštinske. Imamo nešto što nije uživalo krivično-pravnu zaštitu. Objekat zaštite sa ovim Predlogom krivičnog zakonika, a tiče se članova 204. teška krađa, 221. i 227. jesu javni uređaji za vodu, kanalizaciju, toplotu, gas, električnu i drugu energiju i uređaje sistema javnog saobraćaja i veza, odnosno delovi tih uređaja. Oni ljudi koji se drznu da ukradu, uzmu i unište neki deo ovih uređaja, nisu do sada odgovarali zato što je vrednost tih delova bila veoma mala i oni su eventualno odgovarali za krivično delo krađe, dekriminalizacijom se više puta dešavalo da to preraste u sitno delo krađe i na kraju niko nije odgovarao krivično. Ovog puta je motiv da se ovo delo, bez obzira na vrednost ukradene stvari, tretira kao teška krađa i da se za to krivično delo odgovara kao i za sva ostala krivična dela, odnosno onih obeležja koje ima krivično delo teške krađe. Znači, bez obzira na vrednost ukradene stvari, ukradena stvar predstavlja kulturno dobro, ono što je danas više puta rečeno, a tiče se spomenika, tiče se onoga što je sa nekim pijetetom građeno i pravljeno i postavljano na određena mesta. Situacija u Srbiji jeste takva, da jedna ekonomija koja je bila u potpunoj propasti i iznedrila veliki broj ljudi koji su trčeći trbuhom za kruhom dolazili u situaciju da kradu kablove, da kradu šahte, vodovodne mreže, da kradu trivijalne stvari koje nemaju skoro nikakvu vrednost ali predstavljaju ogromnu opasnost. Da je taj lanac zaokružen u tom smislu predlagač zakona je to prepoznao. Oni koji kupuju od njih ili uzimaju u promet ukradene stvari su takođe, ovim zakonom sankcionisani i krivično delo prikrivanja je navedeno. Sada je predviđena i zatvorska kazna od šest meseci do pet godina za počinioce i one koji su prikrili stvar koji predstavlja javni uređaj za vodu, kanalizaciju, toplotu, gas, električnu ili drugu energiju i uređaje sistema javnog saobraćaja i veza, odnosno delove tih uređaja. Sve ovo je veoma bitno reći da bi građani Srbije apsolutno shvatili da imamo sluha, da sve ono što prepoznamo i što vidimo da se događa, a život čini da se puno toga menja u roku od nedelju dana pošto veoma dinamično živimo, a kamoli u više meseci ili više godina, da ova pojava mora jednoga dana da bude sprečena. Donošenjem ovog zakona u danu za glasanje naravno, nadam se da ćemo svi glasati i usvojiti ovaj zakon, da ćemo na taj način uputiti javnosti i građanima Srbije da ovakvo ponašanje, ovakvo delovanje nije dozvoljeno, da je ovakvo delovanja zabranjeno, da ovakvo delovanje je sankcionisano. Zato su za određena dela i povećane predviđene zatvorske kazne da bi se preventivno delovalo na čitavu javnost, a da bi se individualno delovalo na one počinioce koji i pored svega, i ovih upozorenja i toga što će zakonom biti propisano, učine da se tako nešto desi i da oni potpuno svesno, namerno uništavaju određene uređaje, da li se tu radi o saobraćajnim uređajima, da li se radi o elektro mreži, da li se radio o vodovodnoj mreži, apsolutno to može doneti veliku štetu svim javnim preduzećima kako republičkog nivoa tako i lokalnog, mislim da opštine i gradove. Sve to se plaća iz budžetskih sredstava, a budžet punimo svi mi. Na ovaj način želimo da uštedimo to plaćanje iz budžeta, da sprečimo sve moguće krađe i sva moguća uništavanja svih ovih uređnjaja. Takođe, rečeno je da ćemo promeniti član 290. a odnosi se na ugrožavanje saobraćaja opasnom radnjom, opasnim sredstvom. Tu smo posebno apostrofirali zaustavljanje prevoznog sredstva u železničkom saobraćaju protivno propisima. Znači, ponavljam, zaustavljanje prevoznog sredstva u železničkom saobraćaju protivno propisima. Ne možete zato što imate pravo, a naravno da ga imate kad štrajkujete i kad se borite za nešto što vam pripada da ugrožavate sistem saobraćaja, da ugrožavate sve ostale ljude jer su i oni željni ili nekog putovanja, ili nužda tera da negde odu. Ne možete na taj način da sprečite da privreda funkcioniše. Sve su to motivi i razlozi zbog koji smo mi predložili ove izmene i dopune Krivičnog zakonika. Ono što će u danu za glasanje, naravno, pozivajući sve ostale poslanike da glasaju za ovaj zakon, učiniti SNS, to je da ćemo dati svoj glas i usvojiti ovaj zakonski predlog. Hvala lepo.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu. Nastavljamo sa radom u 16,00 časova.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Željko Sušec. Izvolite. Prijavite se samo.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici. Potrebe za donošenje zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika proizilaze iz višemilionskih gubitaka EPS, „Elektromreža Srbije“ i „Železnica Srbije“, zbog krivičnih dela krađe javnih uređaja, oštećenja i uništavanja objekata, distributivih sistema električne energije, odnosno uređaja, infrastrukture i prevoznih sredstava „Železnica Srbije“. Ovim krivičnim delima krađe ne nanosi se samo šteta u radu ovih preduzeća, nego sa ona odnosi i na ugrožavanje života i bezbednosti građana Srbije. Ono što zaista mogu slobodno da kažem da je žalosno, jeste da su do sada otkrivena 52 načina na koja se može obmanuti EPS. Na internetu postoji čak i ponuda i prodaja uređaja za krađu struje. Smatram da se ovakva protivzakonita trgovina, kojom se javno iznosi kako se i na koje načine može obmanuti EPS kao i druga preduzeća, mora najoštrije sankcionisati zakonom. U gradu Pančevu, u kojem živim, na meti lopova, učestalo se nalaze „Železnice Srbije“, „Elektrovojvodina“, JP „Vodovod i kanalizacija“. Navešću samo neke primere koji pokazuju bahatost lica koja izvršavaju krivična dela krađa i koja pri tom ni jednog sekunda ne vode računa da se tim postupcima može nekom ugroziti život, bezbednost i egzistencija jedne zajednice. U noći između 3. i 4. jula ove godine srušio se dalekovod nedaleko od naseljenog mesta Starčevo, u delu južne industrijske zone, „Petrohemije“ i Rafinerije nafte Pančevo. Metalne držače demontirali su i odneli kradljivci, zbog čega je došlo do urušavanja dalekovoda i kidanja visokonaponskih žica, gde se na svu sreću niko nije povredio ili nastradao. Avgusta meseca ove godine ceo grad Pančevo je ostao bez vode, jer su kradljivci pokušali da iseku i ukradu snop kablova od 10.000 volti, koji se nalazi ispod Tamiškog mosta i čija je svrha snabdevanje strujom postrojenja za preradu pijaće vode. Krađa šahtova i kišnih rešetki je redovan problem koji je grad Pančevo i građane koštao prošle godine dva miliona dinara. O narušenoj bezbednosti građana ne smemo ni da pomislimo. Sve ovo govori o bahatosti lica koja izvršavaju krivična dela krađe, kao i neodgovornost pojedinih vlasnika nelegalnih otpada koji se bave otkupom sekundarnih sirovina i koji svesno krše zakon. Ovakvih primera, nažalost, ima i u drugim gradovima Srbije. Predloženim izmenama i dopunama KZ preciziraju se, odnosno pooštravaju kazne za krivična dela krađe javnih uređaja, oštećenja ili uništenja objekata i uređaja prenosnog ili distributivnog sistema električne energije, kao i infrastrukture i prevoznih sredstava u železničkom saobraćaju. Ovim predloženim izmenama i dopunama KZ omogućava se bolja zaštita imovine javnih preduzeća, jer je to od velike važnosti za funkcionisanje privrede, kao i zaštita života i bezbednosti građana Republike Srbije. Na kraju, ne mogu a da ne spomenem kakvom se sve svakodnevnom riziku izlažu monteri privrednih društava za distribuciju u okviru EPS. Napadi i od strane bahatih nasilnika na montere EPS su česta pojava. Kradljivci struje često na njih puštaju pse, potežu oružje i fizički ih napadaju i vređaju. Iz navedenih bezbednosnih razloga, smatram da bi u narednom periodu trebalo ozbiljnije da pristupimo rešavanju ovakvih ozbiljnih problema sa kojima se zaposleni u EPS susreću svakodnevno. Na osnovu svega navedenog i onoga što je u interesu zaštite građana i privrede Republike Srbije, u danu za glasanje, poslanička grupa SNS će podržati Predlog o izmenama i dopunama KZ.
Reč ima narodni poslanik Ljuban Panić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, kao narodni poslanik prvo moram da izrazim čuđenje činjenicom da je uz ovaj KZ koji podnosi jedna poslanička grupa u našoj Narodnoj skupštini, bilo predviđeno da se odvija i objedinjena rasprava o zakonima o državnoj upravi i državnim službenicima. Zašto i koji je razlog da ti zakoni u noć prekjuče budu sklonjeni sa dnevnog reda, ne znamo, i nismo kao narodni poslanici dobili odgovor na to pitanje, kao i šta će se u tim zakonima menjati, odnosno šta je u njima bio problem, s obzirom da se njima u duhu departizacije javnih konkursa ukida objavljivanje konkursa u dnevnim listovima i bilo je predviđeno da se uvede vd status za državnog službenika sa mogućnošću da on traje devet meseci, što je, složićete se, atipično, a načelnici okruga postaju politički funkcioneri. Trebalo je da to bude nastavak priče o profesionalizaciji državne uprave i nepartijskoj državi. Danas imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama KZ, koji po rečima ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe koja je ovaj zakon predložila, a radi se o poslaničkoj grupi SNS, kako kaže u svom izlaganju, SNS želi ovim zakonom da mobiliše društvo protiv nasilja. U ovom slučaju, nasilja nad instalacijama, javnoj svojini itd, ništa sporno, ništa što niko ne bi podržao, jer problem je samo što postoji senka sumnje kada pogledate na zvanične podatke o porastu opšte stope kriminaliteta, a to je izazvano povratnicima u izvršavanju krivičnih dela, koji su pušteni amnestijom ili kada danas premijer sa pravom i potpuno se tu slažem sa njegovom izjavom kada kaže da se sa navijačima koketira, da skandiranje tih navijača ne bi bilo protiv određenih političara, samo jednog političara, aktuelne, bivše, koje god hoćete vlasti. Znam da su skandiranja posle njegovog sastanka sa njima prestala. Naime, kada se sa koloritnim likovima sa južne tribine, gospodin Aleksandar Vučić sastao i popio kafu, o čemu smo bili obavešteni u sedam sati uveče jednog dana, zaista su prestala skandiranja, koja su zaista nenormalna od ljudi, čija takođe normalnost može biti dovedena u pitanje, bilo da je skandiranje gospodinu Jočiću nakon teške nesreće, gospodinu Dačiću kao premijeru, nekoj političkoj stranci, bivšem, sadašnjem predsedniku Republike, kako god hoćete. Mislim da je to veći problem od ovoga što ste danas predložili. Takođe, rekli ste da od svih poslaničkih grupa očekujete da ne okreću glavu, čitam beleške, da ne okreću glavu od ovakvih pojava i da se sa ovakvim pojavama, odnosno materijalnom štetom koja je za građane koji pune budžet Republike Srbije, od kojih javna preduzeća održavaju određene instalacije, odnosno da ne okrećemo glavu od nasilja. To bi imalo svoju logiku da je neko ko je identifikovan kažnjen za kidnapovanja i prebijanja u Vrbasu ili da se reaguje na izjave pojedinih narodnih poslanika oko toga ko je na koji način i zašto sprovodio nasilje prilikom izbora na Kosovu i Metohiji. Ništa nije sprečavalo tužioca da po postojećem Krivičnom zakoniku reaguje na pojave koje vi želite da sprečite. Rekli ste da ima svega dva amandmana, pretpostavljam da ste napravili lapsus. Samo ja sam na Krivični zakonik podneo dva, mislim da su moje kolege podneli ukupno sedam amandmana na vaš Predlog krivičnog zakonika i ja izražavam sumnju, s obzirom da Predlog ovog krivičnog zakonika i to da mi možemo u izmeni člana 290. da vidimo nameru da se nakon štrajka radnika FAP iz Priboja, jednim predlogom koji je nedovoljno jasan, možda utiče na ono što sledi Srbiji od proleća. Budžetom koji je došao u Skupštinu, predviđena je otpremnina za 54.000 radnika koji će ostati bez posla sledeće godine. Na prvi protest, na prvu ozbiljnu blokadu pruga, odnosno saobraćajnica kod Priboja, radnika koji to rade zato što žele da se čuje njihov problem, najveća stranka vladajuće koalicije reaguje ovim zakonom. S obzirom da je postojalo rešenje u Krivičnom zakoniku koje želite da promenite u članu 290, gde se kaže da se kažnjava svako ko ugrozi javni saobraćaj i time dovede u opasnost život ili telo ljudi ili imovinu većeg obima. Ne vidim, odnosno izražavam sumnju da li predložene izmene idu u pravcu da se sa ovakvom zaštitom građana i njihovih prava nastavi ili se na mala vrata uvodi zabrana ljudima da protestuju za svoja prava. Ako neko protestuje i prijavi skup na Trgu Republike i taj skup bude malo veći od očekivanog, možda zauzme i raskrsnicu kod Narodnog pozorišta. U ovom slučaju, policija može da piše prekršajnu prijavu jer se skup ne odvija tamo gde je skup prijavljen. Ako je neko prijavio šetnju, pa ide i prošeta tim i tim ulicama, ako ta šetnja se odvija iz nekog razloga, ljudi žele da ukažu na neki problem i ta šetnja ima smisla. Potpuno je besmisleno da se utiče na slobodu okupljanja. U najgorem slučaju, prekršaj je ako se takve stvari rade. Ja sam vam predložio amandman, vi ste to verovatno pogledali i dodao sam da se i u železničkom saobraćaju postojeći član Krivičnog zakona odnosi na postavljanje prepreka na saobraćajnice, čime se ugrožava život ljudi, daniko ne može da blokira vozilo hitne pomoći i ljude koji trebaju da reše svoju stvar neodložno i hitno, ali da se zadržava pravo ljudi da protestuju. Vi ste kao predlagača u jednom od svojih obraćanja rekli da se ovaj zakon donosi zbog dece i ulaganja u decu, da će se njime sprečiti ponavljanje određenih krivičnih dela i nasrtaja na javne instalacije, time će javna preduzeća i država Srbija uštedeti određeni novac i da ćemo taj novac da uložimo u našu decu, to je nešto što bi svako potpisao, samo što je predugo vremena prošlo da bi se sve svaljivalo na neke bivše vlasti. Dovoljno je godinu i po dana da se vidi da od ulaganja u našu decu, većeg ulaganja u našu decu kada je u pitanju postojeća vladajuća većina i Vlada Republike Srbije, nema ništa. To je floskula koju smo čuli nekoliko puta, najvažnija je bila prilikom donošenja Zakona o javnim nabavkama, prilikom departizacije javnih preduzeća, prilikom donošenja nekoliko budžeta, rebalansa, itd. Ništa od toga nije tačno. Plašim se, s obzirom na nervoznu reakciju države kada su radnici prvi put ozbiljno za vreme mandata ove vladajuće koalicije uspeli da protestuju za svoja prava, vlast na to reaguje tako što u budžetu već predviđa otpremnine za 54.000 ljudi koji će ostati bez posla i donosi izmene Krivičnog zakonika koji je vrlo nejasan kada je u pitanju pravo ljudi da protestuje za svoja prava. Suspendovati pravo ljudima da protestuju i time ukažu na svoj problem, kao što smo imali prilike da vidimo da tog protesta nije bilo, ne bi se neko iz Vlade pojavio tamo i ljudima predložio neko rešenje za koje se ja nadam da će se realizovati od 1. marta kako je naznačeno. Dolazimo u situaciju da jedna teška ekonomska situacija koju vi niste dovoljno sposobni da popravite i koju pokušavate da maskirate time što jedan polovni avion 25 puta je bio predstavljen kao nešto novo, nešto sjajno, nešto bajno u Srbiji. Pozivam vas da prihvatite amandmane koje smo predložili kao poslanička grupa Demokratske stranke. Nemamo ništa protiv da se zaštite javne instalacije. Ne govorim o tome da su iz vaših redova kada ste bili opoziciona partija dolazili glasovi tipa ko sme da kažnjava nenaoružan narod kada protestuje ko je taj koji sme da se usudi da ne razume gnev ljudi kada su u teškoj situaciji itd. Ovim amandmanima želimo da sprečimo ono za šta postoji opasnost da će se dogoditi, pa to je zloupotreba zakona da se zabrani sloboda okupljanja onima kojima ste obećali deset milijardi evra investicija, radna mesta, rešavanje ekonomskih problema, povećanje plata, penzija, svega onoga što se nije desilo. Logična pretpostavka je da birač koji je glasao za neku političku stranku, zbog ovih obećanja, kada od tih obećanja vrlo očigledno nema ništa, izađe i protestuje za njih. Nadam se da predložene izmene Krivičnog zakonika ne idu u tom pravcu. Hvala.
Gospodine Paniću, molim vas. Reč ima Zoran Babić.
Žao mi je, poštovani kolega, što ste prešli tu granicu koju danas u raspravi nije prešao niko. Ni jednom jedinom rečju niko danas, a ponajmanje ljudi i narodni poslanici SNS nisu optužili bilo koga. Da li čujete nešto drugo ili ne, ne znam, ali niti sam u jednoj jedinoj rečenici rekao da bilo koji direktor ni sada ni prošle ni pretprošle godine je trebao da stoji pored stuba dalekovoda i da čuva taj stub, jer ne bi bilo dovoljno direktora koliko ima stubova, mislim da ovaj problem i ovaj izazov našeg društva možemo da rešimo sistemski, a jedini način je dobar zakon sa restriktivnim merama i da podignemo i mobilišemo celokupno naše društvo. Možda mi nismo sposobni da popravimo, ako ćemo se već kretati u tom vokabularu, ali ste gospodine Paniću, ne mislim vi lično, nego samo vođenje zemlje u proteklih osam godina pokazalo da ste sposobni da pokvarite, a to je mnogo veća šteta od one štete koju može da pokaže neko ko ne ume da popravi, ko je pokvario. Kako se SNS ophodila prema okupljanjima i onda kada smo bili opozicioni, opoziciona poslanička grupa i opoziciona stranka, pokazali smo na našim skupovima 5. februara i 16. aprila. Nijedna polomljena flaša, čaša, svaki izlog, sva imovina grada Beograda je ostala sačuvana, a podmladak SNS je vrlo odgovorno na oba ta okupljanja posle toga počistio svu onu plastiku i ono što bi naružilo naš grad, zato što se odgovorno ophodimo prema imovini koja je u vlasništvu svih građana Republike Srbije. Nećete u našoj ruci videti kamen, nećete u našoj ruci videti bilo šta loše. Suočićemo argumente, mišljenja, različiti smo i to je normalno. Prihvatićemo sugestije, ali nećemo ni dozvoliti da neko na nas vitla kamenicom, naročito što je ono neispravna i neiskrena. To što je prvi potpredsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić razgovarao sa vođama navijača pokazuje njegov odnos prema državi, pokazuje njegov odnos ka izazovima našeg društva, jer sve one grupe i svi oni delovi našeg društva koji se nalaze izvan sistema, sa kojima niko ne razgovara, sa kojima niko i ne pokušava da ih uvede u neke normalne i regularne tokove, praviće probleme. Zar ste očekivali da ćemo praviti rovove između nas? Ne, nećemo to raditi. Za svakog pojedinca, svakog građanina Republike Srbije želimo da bude u okviru sistema, u okviru legalnih i regularnih tokova, ma koliko nas to koštalo i vremena i živaca i posla i svega. To je odnos odgovornog čoveka kao što je to gospodin Aleksandar Vučić.
Gospodine Paniću, tolerisao sam vaše izlaganje koje je izlazilo iz konteksta dnevnog reda. Vašim izlaganjem ste izazvali da je predlagač zakona morao da odreaguje. U njegovom odgovoru ništa uvredljivo prema vama nije rekao. Dobro sam pratio. Samo je komentarisao to što ste vi govorili. Smatram da nemate pravo na repliku. Ako ćete da koristite instituciju povrede Poslovnika, nemojte da zloupotrebljavate. Ja sam dužan da vodim računa da se tok sednice odvija prema dnevnom redu. Izvolite.
Član 104. pogrešno je protumačeno moje izlaganje. Zaista nisam imao zlu nameru koju ste pomislili da sam imao kada ste rekli da sam prešao granicu koju nije prešao niko danas u raspravi. Drago mi je da smo došli na taj nivo političke kulture da kada se održavaju masovni skupovi, masovni protesti…
Molim vas, ja sam vas upozorio. Dao sam vam reč po povredi Poslovnika. Govorite o povredi Poslovnika u onoj meri u kojoj sam ja povredio Poslovnik kao predsedavajući.
Pogrešno sam protumačen. Mislio sam da ste mi dali pravo na repliku.
Rekao sam vam da nemate pravo na repliku, ali sam vam dao reč po povredi Poslovnika.
Član 104. stav 1. pogrešno protumačeno moje izlaganje u onom delu u kojem je kolega mislio da sam ja, kako on kaže, prešavši granicu, želeo nekoga ovde da uvredim. Samo sam želeo to da pojasnim. Ništa drugo, samo replika na tu činjenicu.
Stvarno sam bio korektan i pratio sam i vas, jer ste vi izašli iz konteksta. Spominjali ste štrajkove, spominjali ste mnogo pitanja. Onog momenta kada sam hteo da vas opomenem, bili ste korektni i završili ste svoju diskusiju. U tom smislu vam zahvaljujem. Ali, molim vas da imamo razumevanja. Činjenica je da ste malo izleteli, ali nemojte sada da razvijamo teoriju oko toga i da ovde vodimo bespotrebnu raspravu mimo dnevnog reda. Reč želi narodni poslanik Srđan Miković, po kom osnovu?
Ja sam ovlašćeni predstavnik.
Šta želite?
Po članu 104, pošto sam ovlašćeni predstavnik DS, a rečeno je – sposobni ste da pokvarite, sve što ste uradili, bili ste sposobni da pokvarite. To je rečeno u diskusiji. Pitam da li mogu da odgovorim na to? (Predsedavajući: Ne.) Dobro, onda se pozivam na član 27. Poslovnika u vezi vođenja same sednice Skupštine, jer imate različit tretman. Ukoliko se direktno prozove poslanička grupa i na taj način, a niste reagovali kada su drugi učesnici u raspravi pominjali da li se zakon dostavlja u Kosovsku mejlom, poštom, ovako, onako, kad se išlo van teme i tu ni na koji način niste reagovali. Mislim da nemate isti tretman. To je ono što ja shvatam.
Moram da priznam, ili sam gluv ili stvarno ne znam više. Ja to nisam čuo. Stvarno hoću da budem konkretan prema svima. Smatram da nije došlo do povrede Poslovnika. Priznajem da te stvari nisam čuo. Da li želite da se u danu za glasanje izjasnimo po ovome? (Srđan Miković, s mesta: Ne.) Hvala. Još jednom da kažem, nemam nikakvih posebnih zlih namera, verujte mi, ni prema kome. Nemam razloga da se ljutim ni na vas. Naprotiv, smatram da vi imate veća prava kritike i sve što bude upućeno ka kritici, ja vas neću opominjati, ali kad je u skladu sa dnevnim redom. To je neko moje viđenje. Stvarno nemam nikakvih zlih namera ni prema kome ovde. Svi ste mi kao ljudi dragi. Reč ima narodni poslanik Biljana Ilić Stošić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, uvaženi gospodine Babiću, Predlog izmena i dopuna Krivičnog zakonika koji danas razmatramo proistekao je iz sasvim očigledne činjenice da zakon mora da oponaša život, u stvari da život ne sme predugo da čeka. Vesti iz svakodnevnog života, nažalost, najjači su argument u prilog neophodnosti ovakvih zakonskih rešenja. Ono što mene kao građanku ovde najviše zanima jeste pitanje – kako smo uopšte stigli do ovde? Kako je moguće da u jednoj staroj evropskoj civilizaciji bude poremećen osećaj za odgovornost, za društveno dobro, solidarnost da ne pominjemo, može li materijalna beda da bude opravdanje za duhovnu bedu velikog dela društva? Kako objasniti toliti stepen, rekla bih, socijalno sasvim autističkog ponašanja zabrinjavajućeg velikog broja pojedinaca koji mirne duše posegnu npr. za poklopcem od šahte, ne razmišljajući o mogućim posledicama? Da ne govorim o društvancima koji seku bakarne žice, skidaju železničke šine da bi ih preprodali. Kako uopšte funkcioniše trgovina tim materijalima, odnosno kako je moguće da se ne može stati u kraj toj vrsti tržišta crnog da crnje ne može biti? Uporedo sa ovakvim zakonskim rešenjima neophodno je pojačati nadzor nad prometom sekundarnih sirovina, jer je to najlogičniji red poteza. Krađa javnih dobara, o kojima ovde govorimo, tada će biti incident, pojedinačni incident, a ne društvena pojava. Ovde su zatajile mnoge druge institucije, npr. komunalna policija, koja i te kako košta poreske obveznike. Dešava se da čovek pravi kolica za prevoz ogreva, pa nabavi točkiće sa kontejnera, onih istih u koje neretko ubacuje neugašen pepeo jer vodu plaća lično, a kontejnere plaća neko drugi, državno, društveno, ničije, svačije, javna svojina kao ortačka kobila, mada po kuloarima nekih lokalnih samouprava čak i kruže nekakve informacije da ne haju mnogo za takve štete. Nabaviće oni nove kontejnere, eto prilike za ono što se zove 10%, pa ako je tako, neka gore. Mnogi su skloni da krivicu za ovakve oblike društvene bahatosti pripišu roditeljima, porodici, odsustvu domaćeg vaspitanja, školi koja zanemaruje svoju vaspitnu ulogu. Verovatno da u svakom od tih segmenata leži deo objašnjenja ovih problema, jer sasvim je tačno da se ne može društvo uređivati visokim stepenom represivnih mera, bar ne isključivo rigoroznim kaznama. Suvišno je i podsećati da je u predvorju svakog zakona moralna norma čija je sankcija griža savesti na ličnom planu, a osuda sredine na grupnom planu, ali klinci danas sve češće misle da nije ni nemoralno krasti, ni kažnjivo krasti, osim ako nisi glup da te uhvate ili ako nemaš neku zaštitu, ili ako nemaš para za skupe advokate. Uostalom, sve ono što nam se desilo u bliskoj prošlosti, od otimačine ondašnje društvene svojine do divljačke i, malo je reći, nepravedne privatizacije, i na ovaj način nam danas stiže na naplatu, jer se godinama iz političkih i privrednih elita slala nemušta, ali sasvim jasna poruka da je prihvatljivo sve što je korisno i da moral ne stanuje ovde i da se društveni ugled može kupiti novcem ili svakojakim oblicima moći. Sada je u toku veliko spremanje u kojem država šalje jasnu poruku da se krasti niti sme, niti se isplati bilo da su politički istomišljenici ili neistomišljenici, kao i da će počinioci biti kažnjeni, a nelegalno prisvojena imovina oduzeta i vraćena onima od kojih je oteta i da će najviše usta nahraniti narodna kuhinja koja se zove pravda čije porcije moraju biti jednake za sve. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika koji je podnela poslanička grupa Srpska napredna stranka, odnosno poslanici Srpske napredne stranke i to možda ne bi bilo ništa neuobičajeno za skupštinsku raspravu, to jeste ovlašćeni predlagač, da na ovaj zakon već nije bilo nekoliko predloga za izmene i dopune zakona. Demokratska stranka je podnela u prethodnom periodu tri predloga za izmene i dopune Krivičnog zakonika. SVM, kako je gospodin Pastor danas rekao, je podnela svoj predlog izmene i dopune Krivičnog zakonika i nijedan od tih predloga nije ušao u skupštinsku proceduru, već je ušao predlog Srpske napredne stranke, odnosno poslanika Srpske napredne stranke, ne, kako je kolega Srđan Miković govorio, uobičajeno za ovu oblast da to bude predlog Vlade, predlog koji bi na neki način sagledao trenutno primenu Krivičnog zakonika i u svim onim oblastima za koje je potrebno izvršiti promene na bazi analize primene, dati adekvatne predloge za promenu pojedinih članova. Ne, mi sada idemo sa jednim zakonom koji ima neke odredbe, sa kojima se mi možemo složiti, međutim moramo se ozbiljno pozabaviti i izdiskutovati samu sadržinu pojedinih članova i naročito poslednji član predloga ovog zakona - član 5, a ovaj predlog zakona ima ukupno šest članova. Svakako građanima nećemo reći ništa novo ako kažemo da je porast kriminaliteta u društvu evidentan, da na ulicama sve više nasilja ikako je neko juče rekao, da roditelji vode brigu o tome da im deca dođu živa, zdrava i nepovređena kući, a ne kakvu će ocenu iz škole doneti, da imamo gotovo svaki dan ubistvo u Novom Sadu, Beogradu, obračun kriminalnih grupa, da imamo amnestiju za ozbiljan broj kriminalaca sa kojima je ova vlada na neki način ušla u mandata i da nemamo adekvatan odgovor da to zaustavimo. Nije uopšte sporno za DS, mi smo to čak u diskusijama spominjali, da su i krivična dela koja idu ka uništavanju infrastrukture prisutna, da svakodnevno sa naših ulica nestaju poklopci za vodovod, kanalizaciju, toplovod, da nestaju cevi, da nestaju čak stubovi dalekovoda, da nestaju trafostanice. Vi ste to, gospodo, danas vrlo detaljno naveli, sublimirali i mene zapanjili svim tim podacima. Čak kao neko ko se time bavio, i zaista sam ukazivao na te činjenice, ja sam zapanjen dokle je taj kriminal došao, da smo mi bukvalno u fazi demontaže države u smislu njene infrastrukture. Verovali ili ne, to je podatak od prekjuče, od Novog Sada do Beograda ima 100 kilometara autoputem, ukradeno je tokom ove godine 20 kilometara čelične ograde. Zamislite šta radi direktor preduzeća „Putevi Srbije“, šta rade njegovi radnici, šta radi policija, šta radi tužilaštvo, šta rade sudovi kada je sa autoputa, na koji ne bi mogla ni ptica da uđe, odnešeno 20 kilometara ograde? Pre sedam, osam dana, kada sam se vraćao za Novi Sad, pitao sam se zbog čega nema svetla na ulazu, odnosno na izlazu za Novi Sad. Sutradan čitam novine i piše: ukraden je transformator. Pre toga su neki ljudi poginuli, neki povređeni zbog činjenice da nije radilo osvetljenje na toj deonici, što je bilo saopštenje iz „Puteva Srbije“. Gospodo, vi ste godinu i po dana na vlasti. Gospodo, šta radite vi? Šta rade svi ovi nadležni organi? Šta rade „Putevi Srbije“? Šta rade svi ovi organi? Ministra sada nema ovde. Da li bi na ovo ostao mrtav hladan? Demolira se država u ovom segmentu. Vi je demolirate i u drugim segmentima, ali i u ovom segmentu infrastrukture se demolira. Vi na to stavljate pred nas Predlog zakona o izmeni i dopuni Krivičnog zakonika koji pooštrava kazne, koji uvodi neka nova krivična dela.Kako ćemo primeniti novi Zakon o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika kada niste uspeli primeniti ni dosadašnje odredbe postojećeg Krivičnog zakonika? Da li je bilo dozvoljeno seći ogradu na autoputu, odnositi je i prodavati je u sekundarne sirovine? Pa, ko drži taj otpad? Ko drži sabirne centre gde se prikupljaju sirovine i odlaze u topionicu? Pa, ko normalan u ovoj zemlji može da dopusti da se biste narodnih heroja, pisaca, književnika, cele biste su nestajale, odnose u topionicu i tope spomenici žrtvama različitih terora, fašizma? Ko normalan to može da dozvoli? Sve se to dešava u ovoj državi i vi nam dajete na to predlog sa šest članova i mislite da ćete to tako rešiti? Pa, svako od nas diže obe ruke ako mislite da ćete na taj način to rešiti, ali nećete. Vi niste primenili ni odredbe postojećeg zakona. Vi ste ovde podneli Predlog izmena i dopuna Zakonika s kojim ste danas predstavili da želite da zaštitite državu od kriminalaca. Da li državu štitite od kriminalaca i članom 5. u kome se kaže u članu 290. stav 1. posle reči: „saobraćajnicama“ dodaje se zapeta i reči: „zaustavljanjem prevoznog sredstva u železničkom saobraćaju protivno propisima“? Ne mogu da se ne zapitam kako je moguće i da li je to zaista koincidencija da je ovaj član u ovom Predlogu izmena i dopuna došao baš kada je u Priboju održavan protest radnika koji mesecima ne primaju platu, i kojima gospodin Radulović želi srećnu Novu godinu uz prazne koverte, i stotinama hiljada radnika želi takav Božić i Novu Godinu? Gospodin Vučić im kaže da se sklone sa pruge jer neće sa njima razgovarati, dok se ne sklone sa pruge. Vi darujete izmene i dopune Krivičnog zakonika i praktično im kažete ne, ne, nećete protestovati na pruzi. Nismo ni mi da se protestuje na pruzi. Dakle, nismo za to da se protestuje na pruzi, da se zaustavlja saobraćaj, da građani ne mogu da putuju, da roba ne može da putuje, da se pravi šteta fabrikama za koje smo nekako doveli strane investitore u zemlju, za razliku od vas koji niste doveli ni jednog investitora. Neko govori jesu dva. Ja zaista ne znam za njih. Možda su potpisali predugovore, od kojih ugovora nećemo videti. Dakle, ova izmena Krivičnog zakonika će rešiti problem socijalnog raslojavanja u Srbiji i činjenicu da građani odlazeći u radnju, razmišljaju da li će danas, sutra ili prekosutra stupiti na snagu Krstićev zakon gde će PDV sa 8% podići na 10% ili čak 20% za neke proizvode, činjenicu da će mnogi ostati bez posla, činjenicu da će im biti smanjena primanja, merama gospodina Krstića. Da li će ova izmena i dopuna zakonika, gospodine Babiću, obraćam vam se kao ovlašćenom predstavniku, rešiti taj problem? Ako hoće, opet dižemo obe ruke da glasamo za ova zakon. Ali, ne rešava se problem sve teže socijalno-ekonomske situacije i položaja građana u Srbiji time što će se zabraniti štrajk na pruzi, i zaustavljanje voza, kao poslednje mere kojima su pribegli ti ljudi u očajanju bez ikakve nade da će im neko pomoći, zato što je rekao gospodin Radulović jasno – nema više para za firme u transformaciji, a ne znamo kako ćemo tu transformaciju sprovesti. Uglavnom će ostati bez posla stotinak hiljada ljudi ili nekad kaže 50.000, zavisno od toga verovatno kako je ujutru pravio računicu. Gospodo, u ruci držim dokument Vlade Srbije zbog koga bi svaka Vlada na svetu pala, zbog koga bi svaki predsednik Vlade podneo odmah ostavku. Ovaj dokument je danas izašao iz Vlade. O ovom dokumentu ćete morati i vi gospodo poslanici da kažete svoju reč. Moraćete da nam objasnite sve što piše u ovom dokumentu. On je javan. Baš piše ovo o čemu vam pričam, da dok vi zabranjujete blokiranje pruga, trošite nemilice novac građana Srbije. Na šta? Na vaše promocije, izborne kampanje. Čime? Novcem građana Srbije namenjenim sasvim za druge svrhe. Dakle gospodo narodni poslanici, predlagači ovih izmena i dopuna zakona, DS ima volju da podrži neke od ovih odredaba koje sankcionišu krivična dela i nova krivična dela kojima se oštećuje i uništava infrastruktura i dobra koja su prethodno zaštićena. Tu nema nikakvog spora. Međutim, opet imamo kukavičije jaje, kao kod Zakona o visokom obrazovanju, zbog kojih smo u velikoj dilemi kako da podržimo prethodne članove. S druge strane smatramo da ovo neće rešiti pitanje kriminala u Srbiji. Smatramo da neće rešiti. Niste nas ubedili. Vi ste govorili o broju slučajeva. Niste govorili koliko je podneto prekršajnih prijava, koliko je podneto krivičnih prijava, u kojoj su fazi, da li je neki postupak zastareo, da li je neko od povratnika koji su amnestirani učinio to krivično delo, itd, itd. Da smo tu analizu čuli, čak i nasuprot ovome što sam rekao mogli da glasamo za to, međutim nemamo nikakvu garanciju da će ove izmene i dopune Krivičnog zakonika popraviti situaciju u ovoj oblasti konkretno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Srpsku naprednu stranku od našeg osnivanja još pre pet godina su optuživali za sve i svašta. Ali, ovo je prvi put da nas optuže za vidovnjaštvo. Samo mi nije jasno, kako je moguće, a ako gledate datume, vidite da tu logike nema, da u skupštinsku proceduru poslanička grupa SNS upućuje Predlog zakona o promeni Krivičnog zakonika 23. oktobra 2013. godine, znajući unapred da će 31. oktobra da se desi blokada pruge u Priboju. Znači mi smo sedam dana ispred vremena, mi znamo kada će biti koji štrajk. Mi znamo kada koji zakon, sve unapred moramo da radimo. To je neozbiljno gospodo. Da to bude argument za zakon koji je napisan pre 23. oktobra, koji je pušten u proceduru 23. oktobra, da se sprečava nešto što se dešavalo tek desetak dana posle toga. Molim vas, jel treba o tome da raspravljamo? To su osnovne stvari koje pišu na svakom predlogu zakona. Pre nego što zavitlate kamenicu, vidite na šta je vitlate. Vidite kakav će talas da napravi i vidite da li će taj talas vas da poklopi. Rekli ste – šta rade ti direktori, šta radi ta neodgovorna Vlada? Zašto to radite? Zašto pravite talase? Pogledajte dragi gospodine Veselinoviću, ko je bio odgovoran za poslovanje 2008. godine u EMS-u? Osam miliona 629 miliona dinara štete, 2010. godine 10 miliona 232. Srpska napredna stranka verovatno. Ova Vlada je odgovorna za ono što je radila prethodna. Da li sam to jednom rekao u današnjoj raspravi? Da li sam uperio prst u nekoga bivšeg ili sledećeg, ili ne znam koga? Nisam. Nisam, zato što je ovo problem našeg društva. Rekli ste za „Železnicu“, hajde malo da pogledamo i te podatke. Neće vam se svideti. Ko je vodio „Železnicu“ 2011. godine? Šteta na „Železnici“ je 330 miliona dinara. Sada bih koristeći vaš vokabular, vaše političko obraćanje trebao da kažem – pa šta je radio taj direktor, to su sve ovakvi, to su sve onakvi. Neće biti dovoljno direktora da čuva svaki vagon, svaku prugu, svaku rampu, svaki dalekovod, ako nemamo zakone, ako ne podignemo društvo, ako ne podignemo svest našeg društva da je to problem, ako postoje ljudi koji opravdavaju tako nešto. Ko nas je doveo u ovo siromaštvo? Ko nas je doveo do ovakve stope nezaposlenosti? Šta trebamo sada da radimo? Velika je stopa nezaposlenosti, veliko je siromaštvo, kradite ljudi. Ne možemo to da radimo. Ali, dok god ti ljudi imaju opravdanje kod nekoga zbog sitnih političkih poena, ne vodeći računa čak ni o datumima, imaćemo problem. Plašim se da ćemo trčati na onoj pokretnoj traci želeći da naše društvo povedemo unapred, ali će neko stalno vraćati tu traku unazad, veseleći se zašto ne idemo unapred. Zato što misli da može brže da trči na toj pokretnoj traci. Ne možete, gospodo. Pokazali ste da ne možete. Zašto ovo niste uradili 2010. godine? Samo u 2013. godini je bila krađa na auto-putu, 2011. godine nije bila. U tunelu, obilaznici Beograda, sam zamalo napravio saobraćajni udes. Nema osvetljenja. Ukrali agregat. Šta zna dete šta je trista kilograma? Da li sam rekao – kriv je gradonačelnik Beograda? Nisam. Kriv je zakon koji nije imao dovoljno snažne mere, koji nije targetirao sve u lancu krađa te imovine i to je ono što želimo. To je ono sa čime smo došli pred ovaj parlament, tražeći podršku. Nijednom nismo danas rekli, niti ćemo ikada to reći, da je kriv neki bivši direktor. Od mene ste očekivali koliko je sprovedeno postupaka. Gospodine, kolega Veselinoviću, da li ja ili vi kao narodni poslanik, kao ljudi koji se bavimo politikom, treba da znamo podatke iz pravosuđa? Da li treba da utičemo na pravosuđe? Ne. Izvinite, molim vas, ja to ne želim, zato što Ustav kaže drugačije. Ja ne želim, kao što se bivši predsednik države Boris Tadić, a ja sam gledao tu emisiju na televiziji sa nacionalnom frekvencijom, kada je rekao – pa, znate, ja sam ponudio gospodinu Nikoliću da on postavi neke sudije a on nije hteo. Naravno da neće hteti, naravno da neće izlaziti iz okvira Ustava. Ko sam ja da postavljam sudije? Vi? Da utičemo na pravosuđe? Ono je nezavisna grana vlasti. Time se pokazuje ozbiljnost jedne zemlje. Ja mogu da kažem koliko je grešaka napravljeno, koliko je udara na javna preduzeća napravljeno i kolika je šteta napravljena. Procesuiranje i sve ostalo radi nezavisna grana vlasti koja nema veze sa parlamentom, narodnim poslanicima i sa Narodnom skupštinom Republike Srbije. Čitajte Ustav, molim vas.
Narodni poslanik Janko Veselinović, replika.
Kolega Babiću, uopšte nema razloga da vičete. Ja sam bio vrlo smiren i nisam vam dao povoda za takvu galamu. Govorio sam o izmenama i dopunama Krivičnog zakonika, za koje sam smatrao da nisu adekvatan odgovor na stanje u ovoj oblasti. Radi istine, gospodine Babiću, radnici FAP-a u Priboju su 23 dana pre blokade saobraćajnica, pruge, najavili radikalizaciju štrajka blokadom pruge. Dakle, to je bilo znatno pre nego što ste vi napisali ovaj član koji i dete koje zna da čita vidi da mu nije mesto ovde. Govori se o krađi infrastrukture, govori se o uništavanju kulturnih dobara i odjednom se pojavljuje – zaustavljanje saobraćaja na prugama. Kakve to veze ima sa uništavanjem infrastrukture i krađom šahtova na ulicama? S druge strane, gospodine Babiću, nije baš tako da mi ne treba da pratimo šta se radi i dešava u pravosuđu. Kod nas postoji jasna podela na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Zakonodavna vlast donosi zakone i predlaže zakone. Danas ovo što ste učinili vas demantuje. Samo što ste vi učinili to na jedan loš način, na nedovoljan, neadekvatan način. Vi ste morali imati analizu koja je trebala da stoji u ovom obrazloženju. Trebali ste da kažete da je pravosuđe, postupajući po toliko i toliko predmeta, izreklo toliko i toliko kazni koje su bile neadekvatne da bi bile prevencija novih krivičnih dela ili prekršaja… (Predsedavajući: Vreme, gospodine Veselinoviću.) To je naš zadatak, gospodine Babiću, a ne da dižete ton kada se ukaže na činjenicu da ste to mogli učiniti na drugi način.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ovde postoji već jedna zakonomernost kada je reč o zakonima koje predlaže ova vlast, otuđena i od naroda i od realnosti. Postoje neka pravila kada SNS ili Vlada Republike Srbije predlažu zakon i ta su pravila sada već jasno uočljiva i jasno definisana. Prvo pravilo je da svaku priliku kada donosite zakon koristite da jačate diktaturu u ovoj zemlji. Drugo pravilo je da se uz svaki zakon koji donosite trudite da umetnete i kukavičije jaje iz koga će se iznedriti vrlo brzo neko novo zlo. Treće pravilo je da zakone donosite od slučaja do slučaja, na brzinu, bez neke stručne analize, bez sagledavanja kakve će posledice proizvesti na društvo taj zakon koji donosite. Četvrto pravilo je da smo ovde već svedoci one uobičajene parlamentarne prakse – opstrukcije parlamentarnog rada od strane parlamentarne većine. Ova tačka dnevnog reda o kojoj danas raspravljamo i ovaj zakonski predlog najbolja su paradigma i ogledalo onoga o čemu govorim. Navrat-nanos ste predložili dnevni red, gde ste uz tačku izmena i dopuna Krivičnog zakona stavili nešto što nema nikakve veze sa Krivičnim zakonom, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, pa ste tu uvrstili Predlog zakona o državnim službenicima. Onda ste shvatili da ste napisali loš zakon, pa ste njega povukli, a onda tu gurnuli tri-četiri ratifikacije, da uzgred i o njima raspravljamo, kada raspravljamo o Krivičnom zakonu. Moram nekoliko stvari da vas pitam, kada je reč o ovom predlogu izmena Krivičnog zakona.Prvo, moram da vas pitam zašto je Republici Srbiji, zašto je građanima Republike Srbije, potrebno da se na dnevni red stave izmene koje predlaže SNS, a nisu dobre izmene koje predlaže DS? Objasnite mi šta fali izmenama Krivičnog zakona koji sam ja predao 12. decembra, kada sam postao narodni poslanik? Kazaću šta sam predao pošto niste pročitali. Zahtevao sam 12. decembra 2012. godine da se u Krivični zakon uvrste dva nova krivična dela. Prvo je kupovina akademskog zvanja radi podizanja ugledakandidata u izbornom procesu sa merom nezastarevanja tog krivičnog dela. Drugo krivično delo koje sam predložio je iznošenje lažnih rezultata izbora i uznemiravanje javnosti informacija o navodnoj izbornoj krađi. To nikada niste hteli da stavite na dnevni red. Ovo ste stavili. Zašto ste ovo stavili na dnevni red, a ove zakone koje predlaže DS niste? Zato što ste providni. Sve što radite toliko je providno kao da ste od stakla pravljeni. Noge su vam sigurno staklene i zato tako i klecate. Zašto tako dobro vidimo kroz vas? Malopre vas je kolega Janko Veselinović uhvatio da ne da ste vidovnjaci nego vam se javljalo 23 dana pre nego što ste ovaj zakon napisali da će radnici u Priboju da blokiraju i prugu i putne pravce i onda brže bolje udri po radnicima. Zašto ove zakone koji već postoje ne primenjujete? Šta je bilo sa onim zakonom, tzv. Marijinim zakonom? Pročitajte mi imena i prezimena ljudi koji su upisani u Registar silovatelja za ovo vreme za koje se zakon primenjuje. Valjda je jedan upisan. Daćete mi prazan papir ako vam dam da mi napišete jedno ime. Hajde sad da se vratim na Krivični zakon i njegove izmene. Prvo, ovo što se tiče sitnih krađa, apsolutno podržavam da se svaka krađa komunalnog inventara koja preti po bezbednost građana i normalno funkcionisanje građana sankcioniše, da se sankcioniše i onaj ko to kupi. Nema veze što ste toliko upropastili Srbiju da ljudi kradu da bi se prehranili. To je krivično delo. Svako mora da radi i ne sme da se pospešuje kriminal ni u kom obliku. Sada malo neku o nekim odredbama ovog zakona. Što ovde niste uvrstili i krađe na grobljima? Ne kaže se baš precizno da su to takođe krađe. Prepravljali su ovi sakupljači sekundarnih sirovina sva moguća elementa sa nadgrobnih spomenika. Sve živo se krade. Pogledajte na šta liče groblja. Nedavno su bile zadušnice, razvaljene bakarne vaze, krstovi, oni ukrasi, čak se i ona slova kradu. To treba sankcionisati. To je varvarstvo. Kada se mi tako ophodimo prema našim grobljima, ne treba onda da se pitamo šta je sa grobljima koja više nisu tu pod našom ingerencijom. Da se vratimo na ovo što se tiče blokade pruge. Tu predviđate kaznu zatvora od tri godine. To vam je, naravno, palo na pamet posle štrajka radnika „FAP“ u Priboju. To se pre toga niste setili. Kad ste čuli da će radnici blokirati prugu, brže bolje udri po radnicima. Sada radnici „FAP“, a i vi moji Kruševljani „14 Oktobra“, koji ovog trenutka štrajkujete u gradu koji se tako uzimao za primer. U gradu Kruševcu otkucava, da znate, socijalna tempirana bomba. Danas je nekoliko stotina Kruševljana ostalo bez posla, „ŠIK-a“, „Crvene zvezde“ i Fabrike ulja. Danas im je rečeno da za njih spasa nema. Sada moram da vas pitam, hajde ovako da razmišljamo – šta ćete uraditi ako pred drugi krug lokalnih izbora na severu Kosova i Metohije tamošnje stanovništvo blokira prugu Kraljevo-Zvečan? Šta ćete uraditi ako tamo u Leposaviću na nadvožnjaku izađu građani i blokiraju prugu? Hoćete im kazati – sada ćemo na vas da primenimo zakon Republike Srbije, a izlazite na izbore po zakonima Kosova, pa ćemo da vas pohapsimo i tri godine zatvora? Pa, to je blokada pruge. Nije valjda da ste se odrekli Kosova i Metohije? Ili, kada se tamo blokira pruga, da li će ministar pravde Selaković da izađe pred „Dveri“ i „Obraz“? On je kazao da će uvek izaći kada ga oni pozovu, da prošeta sa njima, da se malo ispriča. Znate, građani Srbije, na diktaturu uvek treba odgovarati ismevanjem diktatora. Sada vas pitam nekoliko stvari. Zašto ovaj zakon nije celovit? Što samo blokiranje pruge, što nije i blokiranje pomorskih puteva? Evo, ja već vidim kako izgleda blokada kanala Beograd-Stalać-Grdelica-Dragobužde, i to u Stalaću. Izgubi SNS izbore, predsednik vaterpolo saveza uđe u kanal, uhvati se za ruke, pored njega stane predsednik plivačkog saveza i predsednik saveza za umetničko plivanje, okolo na obalu posedaju oni simpatizeri, članovi koji ne znaju da plivaju na stiroporu i onda policija mora da šalje ljude žabe, ronioce, žandarmeriju, kranove, a ja pođem trajektom na sednicu Skupštine, kasnim i gledam intervenciju policije jer je blokiran pomorski put. Naravno, kad se bude trajekt porinuo u vodu, ja sigurno vidim neki egzotičan naziv. Zamislite blokadu avionskog saobraćaja. Recimo, sledeći avion se nazove „Laza Lazarević“. Svi ministri uđu u avion, sednu, krenu da igraju šah, to je dobro, relaksira mozak, avion poleti u pratnji ratnih aviona i neko blokira vazdušni saobraćaj. Što to niste predvideli odredbama ovog zakona? Zašto mašta tu ne radi? (Predsedavajući: Gospodine Milivojeviću, moram priznati, i mene ste zasmejali.) Izvinjavam se, završavam. (Predsedavajući: Molim vas, ipak ste otišli predaleko.) Zahvaljujem. Završavam. Dakle, mislim da zakonodavac nije predvideo sve mogućnosti. Ili ne veruje u projekat plovnog puta Beograd-Stalać-Grdelica-Dragobužde-Solun, ili misli da se ovde zakoni donose samo da bi se udaralo po radnicima. U Ćićevcu nema nijedne fabrike, oni neće da blokiraju pomorske puteve. U Priboju i Kruševcu ima, tamo postoji pruga, tamo udri po radnicima. Na kraju, moram da vam kažem, neophodno je, kad slušamo ovakve zakone, pre svega doneti zakon o zaštiti građana od ove Vlade. Hvala.
Sledeći govornik je Marijan Rističević. Marijane, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ja sam ovim dirljivim govorima toliko dirnut i ganut, da ne znam odakle da počnem. Mnogo sam pogođen, naravno, iz prostog razloga što je ovo o blokadama važnih saobraćajnica trebalo znati onog trenutka kada su na divljački način rasterani zemljoradnici u Šapcu na mostu. Da ne govorim ko je tada držao vlast, da ne govorim koliko seljaka je dobilo krivične prijave zato što su se usudili pobuniti da cena svinja nadražava paritete u poljoprivrednoj proizvodnji. Jedan stočar bi svakako to mogao znati. Međutim, računa da naš narod ima kratko pamćenje, pa nije želeo da o tome govori. Što se situacije u Lazi Lazarević tiče, verujem da je on dobar poznavalac tog stanja tamo. Ali, takođe verujem da on nije lekar. Što se tiče blokade na pomorskoj saobraćajnici Beograd-Stalać, polako, tek se temelj gradi, tek se radi projekat, ali pretpostavljam da će on biti prvi demonstrant kad se to izgradi, da će preprečiti gondolu sve dok ne proda sve svoje pljeskavice i ćevape. Dakle, hoću da verujem da će taj zakon koji mi sada donosimo doneti neku dobit i njemu. No, da se vratim temi dnevnog reda. Ja sam ovo potpisao malopre, 23. oktobra se nismo baš skupili svi, nas 65 se nije skupilo istog dana, ali taj datum nije toliko bitan. Mi smo tada imali u vidu sledeće činjenice. Prikupio sam nešto što je bilo 2013. godine, a većina ovih krađa koje su se desile u velikim komunalnim sistemima, posebno u EPS, desile su se 2007. do 2011. godine. Recimo, navešću 05.01.2012. godine – kilometri pruge pokradeni. Onda, u toku 2013. godine stub dalekovoda ukraden. Dana 22.10.2011. odšrafili tri kilometra pruge, a 08.12. lopov zaradio pet miliona jer je uhvaćen prilikom preprodaje sekundarnih sirovina. Onda idemo – na meti bakarne mafije, april 2012. godine, telefoni BIA. Dakle, između ostalog, uspeli su i da pokradu bakar i odatle, nevezano ko je tada držao vlast. Dalje, prerada sekundarnih sirovina u Pazovi. Velika količina koja je nestala u Sremu je u toku 2012. godine prerađena u Staroj Pazovi, gde su se otkupljivale sekundarne sirovine. Onda, bakar sa Crkve u aprilu 2011. godine i šahte u Subotici za vreme nove Vlade. Dakle, nestalo je 350 šahti u toku 2012. godine, dok je republičku vlast držala i DS i posle toga gde je nosač vlasti SNS. Takođe, imamo tekstove u vremenu od 26. aprila 2007. godine, 30. jula itd. Onda, imamo 30. jul 2012. godine, Bela Palanka – poginuo prilikom pokušaja da ukrade bakar u trafostanici itd, itd. Hoću da kažem da su to bili motivi zbog kojih smo doneli ovaj Predlog izmene i dopune Krivičnog zakonika, s obzirom da treba uraditi dve stvari. Jedna stvar je zaštiti živote samih kradljivaca. Nekoliko njih je već poginulo. Jedan je poginuo u Somboru dok je Elektrodistribucija pokušala da uspostavi sistem napajanja. S obzirom da je on prekidao to, došlo je do pogibije samog lopova. Takođe, u Beloj Palanci i u još nekoliko mesta se desilo da sami lopovi stradaju prilikom krađe. To je jedan od motiva. Drugi od motiva je bezbednost samih građana. U samom Beogradu je mnogo toga nestalo od saobraćajne signalizacije, iako Beograd ima 335 komunalnih policajaca, dok druge sredine te komunalne policajce nemaju.Kada u Beogradu nisu uspeli da sačuvaju bronzu sa fontana, neka kulturna blaga itd, kada u Beogradu nisu uspeli da sačuvaju, a imaju 335 komunalnih policajaca, kako to uopšte učiniti na teritoriji cele Srbije? Prvo što treba uraditi, to je biti restriktivniji u prevenciji, odnosno zapretiti nekim većim kaznama, što smo mi pokušali da učinimo, misleći da će doći do opšteg odobravanja da se zbog zaštite života i zdravlja i počinioca i građana nedvosmisleno pruži podrška ovakvom jednom zakonskom projektu. To nas je navelo da napišemo ovaj predlog zakona, želeći da zasluge iz tog zakona za bezbednost građana i samih lopova podelimo zajedno sa drugima. Nije nam palo na pamet da ćemo nekim štrajkom koji se desio u Priboju, koji je svakako bio opravdana i koji je na kraju rešavala sama vlast i potpredsednik Vlade, sprečiti nekoga da izađe na prugu sindikalnih zahteva. Takođe, želim da kažem, da sam još bio i rigidniji, pa sam tražio da se ovo oko saobraćajne signalizacije uvrste u ovaj pravi stav, da kazna umesto tri godine bude osam godina zatvora za krađu saobraćajne signalizacije u koji ne spadaju saobraćajni uređaji, dakle, želeo sam da i oni kradljivci aluminijuma ali se mislilo da bi tu pre svega, zato što je većina tih počinilaca iz jedne manjinske grupe, da bi se time njima nanela odgovarajuća nepravda. Dakle, radi se o saobraćaju signalizaciji koja često nestaje zbog krađa aluminijuma. U svojoj ovoj dokumentaciji koja datira i od vladavine bivšeg režima, postoje dokazi da su se te krađe dešavale i pre 2007. godine. Dakle i 2007. godine na ovamo i dešavaju se sada. Preventivno treba delovati da se ove krađe spreče, rekao sam iz razloga povećanja bezbednosti svih građana, pa i samih počinioca. Ono što treba reći dalje, da sam pokušao prilikom predlaganja ovog zakona, da vidim šta se iskustva iz drugih država. Mislim da su Nemci otišli najdalje u tome i da nešto treba primeniti u drugim zakonima. Pre svega, treba menjati i carinski zakon da se prilikom izvoza sirovina kontroliše poreklo, da se bez kontrole porekla ne može ta sirovina izvesti. Paralelno sa time moraju da se usklade i neki interni i drugi propisi da se u komunalnim firmama, pre svega na železnici pokuša označavanjem vidljivim i nevidljivim, dati do znanja čija je moguća ukradena sirovina. Dakle, da se kontrolom kod otkupljivača sekundarnih sirovina može utvrditi da li to potiče od javnih komunalnih sistema ili je to regularno otkupljeno gvožđe, bakar, olovo, aluminijum itd. To su iskustva iz tih država. Nemci primenjuju određenu vrstu premaza kojih se počinioci krađe ne mogu rešiti, koje se vide, lako se utvrde, ultravioletnom lampom, ali se počinilac nikako ne može odreći tih tragova. Dakle, ne može ih ničim skinuti. Na takav način se može ustanoviti da li je učestvovao u krađi u tim vitalnim, posebno železničkim prugama i saobraćajnicama, da li je prilikom svojih aktivnosti on bio počinilac ili nije. To su iskustva i zato sem ovog zakona verujem da treba menjati i usklađivati druge propise, a da je ovo početak. Mislim da ćemo imati nepodeljenu podršku.Za početak je ovo iz bezbednosnih razloga bilo veoma dobro i prihvatljivo za sve poslaničke grupe i poslanike. Verujem da bez obzira na ove varnice koje su bile sa obe strane, ipak verujem da će ovaj zakon biti usvojen gotovo jednoglasno. Zahvaljujem.
Gospodine Milivojeviću, daću vam reč, uz jednu napomenu, da budemo ipak dostojanstveni. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući, pa samo istine radi. Demokratska stranka je već organizovala proteste protiv ove vlasti i ti protesti su bili vrlo mirni i nenasilni. Niko nije sedo na stiroporu. Sedenje na stiroporu, proizvodi amneziju po najnovijim istraživanjima zaborave ljudi šta su radili 10 godina čim sednu na stiropor. Mi smo u Novom Sadu protestovali zbog porasta nasilja i kriminala iako smo prilikom tog protesta u Novom Sadu bili izloženi provokacijama od strane onih koji su i dobili direktivu, da izađu i vređaju ljude iz DS. Mi na te provokacije nismo reagovali. Demonstrirali smo i protestvovali dostojanstveno ukazujući na nepravilnosti koji se čine u našem društvu. Sa druge strane, ako već hoćete da govorite o ovom zakonu, pa evo samo jedan primer iz života o blokadi saobraćaja. Zamislite, moj kolega pođe iz Vrnjačke Banje iz Novog Sela, ja pođem iz Ugljareva sudarimo se na pružnom prelazu. Ako neko vozi od nas drva, padnu drva na prugu. Da li je to nehat ili je to blokada saobraćaja? Da li treba da idemo u zatvor po tri godine zbog toga što smo se sudili na pružnom prelazu. Niste to predvideli u ovom zakonu da može nekom nešto da padne na kružni prelaz, pa da on po tom osnovu blokira pružni prelaz? Nemojte mu pokazati, da mu suflirate, ne piše, mi smo to amandmanom predvideli, napisali. Hvala.
Hvala. Reč ima Zoran Babić. Izvolite.
Jedna rečenica. Verujem da kolega Milivojević i ja možemo da napravimo, živi smo ljudi, da možemo da napraviti saobraćajni prekršaj. Vozim auto 20-ak i nešto godina, do sada nisam imao takva iskustva i ne verujem i ne bih voleo da takva iskustva me vezuju za gospodina Milivojevića. Ali, ono što sigurno da nas dvojica ne možemo da uradimo, jeste da se sudarimo na pružnom prelazu. Ta pruga je nekada bila živa, a sada deca koja imaju sedam, deset godina, koja su po godinama kao i moja mlađa ćerka, ne znaju kako izgleda voz. Ne prolazi voz. Zatvorili ste to. Nema tih pruga. Nema onih vozova, gospodine Milivojeviću, koji smo koristili verujem i vi i ja 90-ih godina, vozeći se iz našeg kraja ka Beogradu gde smo studirali. Nema ih, nema saobraćaja. To se nije napravilo i nije se desilo u zadnjih godinu i po dana, desilo se zadnjih deset godina. Ali, nemojte da tada i zaboravljate, nemojte, vidi se da ste sedeli i onda i vi na tom stiroporu jer vam je amnezija za sve što je bilo do 2012. godine. Sećate se samo ovoga što je zadnjih godinu, godinu i po dana. Selektivno je to. Građani će najbolje da prosude. Na izborima svako će doneti tada sud o onome šta radimo i kako radimo. Po poverenju koje imamo i u Vrbasu, i Zemunu, i Kovinu, i svuda gde su bili izbori, a pokazaćemo i u Beogradu, pa videćemo ko će i kakvo će poverenje imati kod građana Srbije.
Reč ima Borislav Stefanović. Izvolite.
Mislim da je uvaženi kolega Babić rekao suštinu samo što ona ima logičku grešku. Dakle, ako nema vozova, citiram – nema pruge, deca se ne sećaju, ne postoje pružni prelazi, što donosite izmenu zakona? Vrlo jednostavno pitanja. Znamo i vi i ja da ima i vozova i pruge, ne u obimu kojem je potrebno i ne u obimu kojem je bilo. Što nije poboljšan železnički saobraćaj, što je spor, što je neefikasan, što se nesreće i dalje jako često dešavaju, ljudi ginu, gospodine Babiću na tim prelazima, odgovoran je izvesni Sima iz Grocke koji jede tartufe i koji smanjuje troškove na jednoj strani, a povećava na drugoj strani. Istine radi, dakle, on jeste smanjio neke troškove ali je enormno povećao druge. Idite u Grocku, idite u njegov kraj i pitajte danas ljude koji su naprednjaci šta misle o tome koga je i kako zaposlio u JP „Železnice Srbije“. To nije korektno. Inače, mislim da ako pričamo o podršci, tu smo se davno složili i vi i ja i naše stranke da te stvari se najbolje vide na izborima. Da bi se zaista videle na izborima oni zaista moraju biti u fer atmosferi, bez nasilja, bez batinaša, otimanja aktivista drugih stranaka. To do sada taj, kako da kažem, condition sine qya non, niste ispunili da bismo imali demokratsku državu u punom smislu. Nažalost, niste ga ispunili. Dokle god se dešavaju onakve stvari koje su se desile i u Vrbasu, i Zemunu, i u Zaječaru, i u Mitrovici, mi nećemo imati normalan politički sistem. To je ono što je najtužnije u celoj ovoj priči što vi to nikako da vidite, a imate najveću odgovornost.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Bio sam vrlo precizan. Pitanje je bilo – da li možemo nas dvojica da se sudarimo na pružnom prelazu u Ugljarevu. Ne možemo. U Ugljarevu, nema vozova. U Kruševcu nema vozova. Nema vozova, zaraslo u korov. Po šinama se šetaju ljudi, nemisleći da li će, ne daj bože doživeti nesreću. Da li ima nesreće na pružnim prelazima u Srbiji? Da, ima, naravno. Za vašu informaciju gospodine Stefanoviću, za završetak železničkog dela Koridora 10 nama kao državi, ne partiji, ne stranci, nama kao državi, treba 4,7 milijardi evra. Kilometara 767 pruge dela, železničkog dela Koridora 10 prolazi teritorijom Srbije. Devedeset i dva posto teretnog saobraćaja iz Evrope ide Koridorom 11 preko Mađarske i Rumunije, zato što je prosečna brzina na našim prugama 30, 40 kilometara, ni brzinu, ni bezbednost nemamo. Zbog čega? Zbog SNS možda? Ili zbog ugovora koje smo ratifikovali ovde u ovom parlamentu gospodine Stefanoviću, niste bili poslanik, bavili ste se nekim drugim stvarima u tom trenutku. Sto miliona evra za završetak železničkog dela Koridora 10. Vlada u tom trenutku nije imala odgovor na kojem delu će se završiti, biti dvokolosečna elektrificirana pruga. Za 100.000.000 evra koje u tom trenutku Vlada Srbije se zadužila kupili smo lokomotive. Nema pruga, nema tereta, nema saobraćaja, ima dugova, ima lokomotiva gde se politika posvađala posle da li da budu locirani u depou u Novom Sadu ili u Nišu. Zbog čega se Zakon o železnici tada nije ni doneo u Narodnoj skupštini Republike Srbije? Zbog posvađane politike. Nemojte za sve okrivljavati SNS. I da smo Hudini ne bi mogli za godinu dana da završimo sve ovoj zemlji devastirano i uništavano godinama, da smo mađioničari. Ali, izgleda da stiropor i ta amnezija dobro koristi, bar u ovom delu oko Rasine.
Gospodine Stefanoviću, ja mislim da završimo. Molim vas, replika je sada prevazišla dnevni red i ja ne želim sada da se replika sprovodi o stiroporima, o železnicama, o putevima koji nisu izgrađeni, koji nemaju nikakve veze sa zakonom. Vi ste otvorili. Vi ste spomenuli stiropor. Daću vam, ali da znate da više neću dati. Izvolite.
Hvala. Istine radi, mi jesmo imali polemiku, čuli ste, oko pruga, čija blokada jeste sastavni deo izmena Krivičnog zakonika. Dakle, stiropor jeste spominjan sa obe strane. Naravno, stiropor je materijal koji ima, kao što znate, određene psihopolitičke moći i u tom smislu smo ga objašnjavali. Ja to tako tumačim. Inače, samo ću jednu stvar reći. Kada spominjete Vladu vezano za železnicu i ranije sam vas molio, molim vas i sada, pričajte sa gospodinom Mrkonjićem i gospodinom Veljom Ilićem, nemojte sa nama o tome da pričate, o primeni kredita i o tome da li se nešto uradilo. Vladu su vodili ljudi koji sada sa vama sede i koji doduše ne vode sisteme direktno, nego ih vodite vi i to već skoro pola mandata, što vas onemogućava da nalazite opravdanje u prošlosti, po meni. Možda nisam u pravu, ali jeste ona narodna koja demantuje ovo što ste rekli – „ide Mile Lajkovačkom prugom pa razmišlja o Krivičnom zakoniku sa još jednim drugom“ i to je ono što vi danas radite u Srbiji, gospodine Babiću. Vama je ta pruga cela Srbija nažalost danas. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvinjavam se gospodine Babiću. Babić je ovde ovlašćeni predstavnik kao predlagač zakona.
Ni sebe ni građane Republike Srbije, ni nas ponajmanje niste ubedili u vezu dokumenta koji je upućen u skupštinsku proceduru 23. oktobra, napisan znatno ranije, sa štrajkom koji se desio 31. oktobra. Dakle, sedam dana posle toga. Ni sebe ne možete da ubedite u to. Kada smo već kod narodnih umotvorina, ja ću jednu vrlo jednostavnu, nije pevljiva, a kažu u srpskom narodu „pametniji popušta“.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Srđan Miković, imate devet minuta.
Molim vas samo da umirite moje kolege narodne poslanike i da mi to vreme ne računate. Trudio sam se tokom prvog dela moje diskusije da budem nežan, naročito prema mom prijatelju iz vaterpola, mislim da mi je to obaveza kao prijatelja. Istina, dužnost mi je da kao narodni poslanik jasno ukažem na sve ono što je bitno za rad Skupštine. Pokušao sam onako kako nas Banaćane uče, da vrlo pitomo i fino ukažem na određene značajne bahatosti u proceduri koje su se pojavile. Vidim da sam za to napadnut, ne može biti strašnije. Činjenica je da smo sada dobili informaciju da je ovaj predlog zakona napisan znatno ranije od 23. oktobra. Ako je znatno ranije, što se onda tražila hitna procedura, što se nije ostavilo 15 dana da budemo u prilici svi mi da vidimo, da konsultujemo i Vladu i sve one koji mogu da doprinesu da bude bolji tekst. Negde tu nije istina ili da li je zakon bio napisan ranije ili da li je potrebna hitna procedura. Hajde, dogovorite se. E sada, mi smo pokušali da razmotrimo ovaj zakon i imali nekoliko komada, nekoliko puta smo se sastajali, između ostalog 31. oktobra je bila prva sednica Odbora za pravosuđe, gde sam se nadao da ćemo stići do te tačke dnevnog reda, nismo stigli, ali nije bilo predstavnika predlagača. Dalje, 4. novembra bila je ponovo sednica Odbora za pravosuđe, a kasnije Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i nije bilo predstavnika predlagača. Vidite, taj koji je pisao ovaj materijal je napisao – saglasno članu 151. stav 5. Poslovnika, za predstavnika predlagača određen je narodni poslanik Zoran Babić. Pretpostavljam da taj koji je određen, pretpostavio sam do danas, da taj zna šta piše u članu 151. stav 5. a to je – ako je predlagač zakona grupa narodnih poslanika, uz predlog mora biti nadležan predstavnik predlagača, a ako to nije učinjeno, smatra se da je predstavnik predlagača prvi potpisani narodni poslanik. Na sednicama odbora, niti je bilo prvog potpisanog, niti je bilo predstavnika, a predstavnik je trebao da dođe, ne prvo potpisani, nego predstavnik, ok i to nije urađeno. Da smo bili u prilici tada da razgovaramo, tada bi mogli da tamo razjasnimo da ni u samom zakonu ništa novo, kako se kaže, nije targetirano. To sve postoji, samo što su sada u članu 279. uvedena dva oblika krivična dela. Jedan oblik koji se nikada neće desiti i drugi oblik koji će se desiti. Pozivam sve vas da ispratimo ovo i da vidimo svu stručnost ili nestručnost u pogledu ovoga. Verujte mi, u prvom delu diskusije nisam hteo da ulazim u taj deo, ali ja sada moram da govorim i o meritumu i da pokažem praktično suštinu. Kaže – ko uništi, ošteti, izmeni, učini neupotrebljivim ili ukloni javni uređaj za vodu, kanalizaciju, toplotu, gas, električnu energiju ili uređaj sistema javnog saobraćaja i veza, odnosno delova tih uređaja, kazniće se zatvorom. Onda se kaže – ako je delom iz stava 1. ovog člana prouzrokovan poremećaj građana i funkcionisanja privrede, odnosno javnog saobraćaja, kazniće se strožije. Sada mi objasnite da li igde postoji da se uništi sistem ili deo tako važnog sistema, a da ne prouzrokuje poremećaj u životu građana i funkcionisanja privrede. Mi smo do sada to imali kao jedan stav. Sada su razdvojeni u dva stava gde se praktično krivično delo iz prvog stava nikada neće desiti, jer ako nema poremećaj kakvo je to krivično delo u pogledu ovoga, da li postoji krađa u toj drugoj, par rukavica, a to je regulisano drugim krivičnim delom? Briše se ukoliko je delo učinjeno delo iz nehata, mogućnost blažeg kažnjavanja. O tome sam ja hteo da razgovaram na odboru, da ukažem da popravimo, da bez obzira da li postoji stručnost ili ne postoji stručnost i kolika je stručnost, da više ljudi više vidi. Ja bih vrlo rado na sledećem Odboru za pravosuđe, ukoliko je moguće, popravio i sadašnji tekst zakona i ovo što je Srđan Milivojević, bez obzira što po struci nije pravnik, ali je ukazao na krađe na grobljima. To treba da uđe i da u živa posebnu zaštitu i to je dobra ideja. Dobro je da se na plenarnoj sednici o tome razgovaralo. Postoji mogućnost da se popravi. Konačno, još jednom da ponovim da u dokumentu, koji nam je svima dostavljen, onaj fini, ugojeni dokument, 28. decembra 2012. godine, nama je naša Vlada obećala da će do marta meseca, znači do marta, da će biti kao akt koji Vlada predlaže Narodnoj skupštini u proceduri, Predlog zakona o izmenama i dopunama KZ. Nema opravdanja da je kasnije Strategija usvajana, to je jula učinjeno. Rok je bio mart. To je bila neuspešna prvoaprilska šala, što Vlada to nije učinila tada do 1. aprila, ali sve to pokazuje da očigledno kod nas svako radi ono što ne treba da radi, a oni koji imaju obavezu nešto da rade, to ne rade. Kako moj uvaženi kolega kaže – hajdete da radimo onako kako treba. Hvala.
Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačke 5, 14, 15, 16. i 17. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 10,00 časova. Hvala vam lepo.