Dame i gospodo narodni poslanici, juče je u 17,30 časova izvršena gruba povreda Poslovnika Narodne skupštine. Naime, gospođa Mićić je povredila član 101. i zahtevam da se po članu 103. izrekne mera zato što je koristila uvredljive izraze i nije poštovala dostojanstvo Narodne skupštine. Citiram deo iz stenograma kojim dokazujem svoje tvrdnje: -"predsednik: Dame i gospodo, pošto narodni poslanici iz poslaničkih grupa, osim poslaničke grupe DOS koja najvećim delom, procentualno, drži kvorum u ovoj skupštini, pošto narodni poslanici iz ostalih poslaničkih grupa nisu svesni i misle da nisu dužni da učestvuju..." (Milka Marinković sa mesta: Pa i nisu svesni.) Milka, tvoje mišljenje uopšte nije merodavno... (Predsednik: Molim vas da ne dobacujete.) ... kada se radi o stanju svesti, ti tu nemaš uopšte autoriteta. Da, to bi vam još odgovaralo - opomena i Skupština će posle lepo da radi, imaće kvorum svakog časa. Dakle, gospođo Mićić, to da li je neko svestan, to sigurno nije na vama da odlučujete i da taj način uvredite veliki broj narodnih poslanika koji su svesni, koji vrlo dobro znaju šta rade, koji se bave politikom na način na koji misle da će biti najbolji za građane Srbije, za Srbiju i za političku stranku kojoj pripadaju. Vi, čak i da ste lekar, ne biste smeli javno da iznosite dijagnoze, to je tajna koja se tiče samo lekara i pacijenta. Zato vas molim, gospođo Mićić, kad god ste nervozni, prepustite vođenje Skupštine nekom od potpredsednika, nemojte da vređate narodne poslanike, nije vam to posao. Posao vam je da vodite sednicu, da dajete reč, da oduzimate reč, da izričete mere, to najbolje umete, a ne da vređate narodne poslanike koji ne žele da učestvuju u utvrđivanju kvoruma. Dok je ovakav Ustav, dok su ovakvi zakoni i dok je Poslovnik u skladu sa zakonima, ne samo da nećete moći da nas vređate, nećete moći nikakve mere ni da izričete. Molim vas da se uzdržite, upozoravam vas ponovo da bi trebalo da izbrojite ponekada do pet, u sebi, pre nego što nešto izgovorite i zahtevam od vas, gospođo Mićić, da se javno izvinite svim poslanicima koje ste juče brutalno uvredili. Istina je da samo vi možete da kažnjavate, a najčešće na nagovor jednog dela poslanika koji vam to, glasno dobacujući iz klupa, često sugerišu. Istina je da vas na samokažnjavanje, izgleda, u ovoj sali niko ne može da natera, možda u nekim drugim okolnostima. (Predsednik: Vreme.) Eto, vidite, vreme. Ali, gospođo Mićić, kada god budete izricali bilo kakvu meru, bilo kome od narodnih poslanika, setite se šta sve vi govorite. Ako budete imali isti aršin prema sebi i prema nama, Skupština će dobro da radi.
Naravno da imam isti aršin prema sebi i prema svim drugima. Kao prvo, apelujem i pozivam sve narodne poslanike da, učestvuju u kvorumu kao što ja to činim; učestvujem u kvorumu od početka, od konstituisanja Skupštine nemam nijedan dan odsustva. Druga stvar, po članu 28. dužna sam da se staram o primeni Poslovnika i da se staram o redu na sednici. Ne mislim da sam uvredila narodne poslanike, nego ponovo apelujem, pozivam i molim sve narodne poslanike da budu svesni i da se pridržavaju člana 217. Poslovnika Narodne skupštine, jer smo zato izabrani ovde. A u tom članu se kaže: "Narodni poslanik dužan je da učestvuje u radu narodne skupštine." Da bi Skupština mogla da radi potreban je kvorum; znači, potrebno je i svi poslanici su dužni da učestvuju u kvorumu; posebno mislim da nije lepo da dok predsednik te poslaničke grupe, traži kvorum, u tom momentu članovi njegove poslaničke grupe, izlaze iz sale. Mislim da je to grubo kršenje člana 101. Poslovnika i dostojanstva Narodne skupštine. Ako niste zadovoljni mojim objašnjenjem, mogu da stavim na glasanje. Stavljam na glasanje povredu iz člana 101. Poslovnika Narodne skupštine koju je izneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Za 63, protiv 93, uzdržanih nema, nije glasalo 20, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem, na osnovu ove odluke Narodne skupštine, da nije izvršena povreda Poslovnika. Po Poslovniku, narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsednice, javljam se po članu 98. stav 2, ocenjujući da ste vi u svom izlaganju uvredili između ostalih i poslaničku grupu Socijalističke partije Srbije. Nije jednostavno, niti uputno koristiti reč "svest". Mi možemo tumačiti da je rečeno da nismo svesni u smislu ciljeva DOS-a; i mi zaista nismo svesni u smislu ciljeva DOS-a i ne pada nam na pamet da podržavamo one stvari koje vi ovde gurate, ukoliko ne ocenimo da su za korist građana Srbije. Ali, želim da vas podsetim da vi u DOS-u imate 176 poslanika, da vas je bilo svega 109 i znači imate 77 nesvesnih DOS-ovskih poslanika, pa izvolite, promenite ih i učinite ih svesnim da ovde sede i radom u Skupštini pokažu svoju iskrenu podršku zakonima koje predlaže vaša Vlada. Ako je reč "nismo svesni" upotrebljena u ružnom smislu, želim da vas podsetim samo da DOS-ovski poslanici kada je usvojen Zakon o radu, a među njima i vi gospođo predsedavajuća Mićić, niste bili u ovoj sali i namerno ste izašli iz sale da ne bi bilo kvoruma. U ovu salu poslanici tadašnje opozcije dve godine nisu ušli, ni Demokratska stranka, ni SPO i druge partije, a neki poslanici i danas sede ovde, dve godine nisu ušli u salu, ali su i te kako koristili sve one privilegije koje pripadaju poslanicima, od plate pa nadalje. Prema tome, moram da kažem da smo sve više uvereni, kao poslanici Socijalističke partije Srbije, a verujem i građani Srbije, da vi od nas, poslanika opozicije, želite da stvorite jedno stado ovaca koje će imati flaster na ustima; moraćemo da ćutimo, da sedimo ovde, dok vi sedite za šankom ili u restoranu, i da glasamo, da dajemo kvorum i glasamo za vaše zakone. Mi ćemo uvek, kada su zakoni dobri i kada su članovi zakona dobri, prihvatiti te zakonske projekte ako ocenimo da su u interesu građana; ali ti isti građani moraju da vide da vas i danas ima svega 93 u sali; a vi ste prvi koji ste dužni u političkom životu ovog parlamenta da dajete kvorum, da bi se zakoni koje vaša Vlada predlaže usvojili. Međutim, kada je rasprava u načelu, kada se daju argumenti za promenu članova zakona, da bi bili kvalitetniji i da bi građani imali korist, da konačno krene proizvodnja, da se poveća standard, vi izađete napolje i nećete da slušate, jer nemate odgovor za argumente koji se govore ovde.
Već sam dala odgovor prethodniku. Radi se o istoj primedbi i ponavljam: smatram da nisam povredila Poslovnik, smatram da nisam nikog uvredila, i to što ste pominjali svest, smatram takođe da u svim ovim promenama treba da menjamo i svest. Neću stavljati na glasanje, pošto je istaknuta primedba na isti član i već smo doneli odluku o tome. Da li se još neko javlja povodom Poslovnika? (Ne.) Ostali nisu uvređeni. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O LOKALNOJ SAMOUPRAVI (načelna rasprava) Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, a posle njega narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti Narodne skupštine Republike Srbije, evo pred nama je Predlog zakona o lokalnoj samoupravi i pažljivo sam slušao jučerašnju raspravu u načelu, koja je obeležena jednim zajedničkim stavom: svi predstavnici političkih stranaka zastupljenih u ovom parlamentu su za decentralizaciju Srbije i to su jasno rekli. Međutim, iza tog stava stoji ono međutim; sve opozicione i deo stranaka koje smatraju da su u vlasti kažu da je decentralizacija svakako potrebna, ali ne treba menjati ništa. Dakle, ne treba menjati sistemske zakone. Mnogi su i danas krenuli sa moralisanjem i sa tim da brinu o sistemskim rešenjima, koja će doneti dobro građanima Srbije i građanima koji su najdirektnije zainteresovani za ovo sistemsko rešenje, dakle ljudima koji vole svoje gradove i opštine, žele dobro tim opštinama i gradovima i, naravno, najbolje ih poznaju. Iz iskustva Niša mogu da kažem, a to i javnost Srbije zna, svi oni koji brinu za trošenje i način na koji će se voditi lokalna samouprava govorili su juče o tome sa puno strahova i pažnje da ta lokalna samouprava funkcioniše na pravi način, a uglavnom su nam ostavljali opustošene lokalne budžete. U Nišu 1996. godine 50 miliona maraka opustošeno je iz lokalnog budžeta, crveno-crna koalicija je ostavila te dugove, a o načinu trošenja ću možda malo kasnije reći još detalja. Znamo šta se dešavalo u Zemunu, koliki su gubici u Zemunu i šta se dešavalo u Kruševcu, a to dobro zna i javnost Srbije. Sada slušamo predavanja tih istih ljudi. Preći ću na temu i to jeste tema - način na koji ste trošili te budžete. Znam da vas to puno boli, ali sigurno nismo to zaboravili i nisu zaboravili ni građani koji dobro pamte šta ste ostavili svima nama: razrušenu infrastrukturu, budžete koji su uništeni i primer iz Niša o načinu trošenja budžeta. Pošto govorimo o tome kakva je kontrola, jer se stalno govori o načinu na koji će se kontrolisati trošenje budžeta, to je priroda vaše bivše vlasti, način vladanja - kontrolom, kontrolisanjem i to je najčešća reč koja se čula sa ove govornice. Dakle, nije pitanje kontrole; sada je naš zadatak na koji način dati odgovornost ljudima i na koji način što veći broj građana može da učestvuje u vršenju lokalne vlasti sa dobrim inicijativama i time da prihvata odgovornost na sebe. Ne tako što će komesari iz nekih političkih stranaka držati kontrolu i, izmešteni iz institucija sistema, upravljati trošenjem tih istih budžeta, jer to je bilo najlakše i to je bio pravi model. To je bio vaš model, model kojim je u Nišu SPS finansirao kampanju direktno iz budžeta trošeći milion maraka. Vaš bivši predsednik Gradskog odbora SPS-a 1996. godine finansira kampanju od milion maraka, gde direktno iz budžeta prenosi sredstva za štampanje predizbornih plakata; i vi sada govorite o tome na koji način trošiti budžet,na koji način ga kontrolisati i vi branite građane Srbije od toga ko će i kako trošiti budžet. To su samo neki primeri iz našeg života. Tema je zakon o lokalnoj samoupravi i govoreći u duhu tog zakona, upravo o onome što vas boli, nije glavno pitanje kontrole, nego pitanje učešća najvećeg broja ljudi koji mogu da daju svoju odgovornost i svoje kreativno znanje u vođenju lokalnih samouprava. Duh zakona je ključ ove priče. Prva i najbitnija stvar u njoj je personalizacija odgovornosti. Plašite se direktnih izbora, plašite se imena i prezimena ljudi koji su poznati u svojim sredinama i koji mogu otvoreno da istaknu svoje ime i prezime na izbornim listama koje će se predstavljati građanima na izborima po ovom novom zakonu o lokalanoj samoupravi. Dakle, personalizacija odgovornosti i način na koji ćemo doći do pravih ljudi, koji će predstavljati lokalne sredine, strah od direktnih izbora, poziv na proporcionalne izbore, je u stvari sakrivanje od javnosti. To je sakrivanje od javnosti i taj beg, naravno, prepoznaju naši građani. [[Žagor.]] Na koji način može efikasno da funkcioniše lokalna samouprava? Ovde smo čuli strahove da će pri direktnom izboru gradonačelnika, što je jedna od novina u ovom zakonu o lokalnoj samoupravi, biti onemogućeno efikasno funkcionisanje. Dakle, nije gradonačelnik taj koji treba da istače mazut u toplani, nije taj koji treba da svira violončelo u sinfomijskom orkestru; gradonačelnik je čovek koji će dobiti odgovornost od svojih građana na direktnim izborima, u koga će verovati i koji će praviti svoj tim. To je pitanje hijerarhije, to je pitanje uspostavljanja efikasne organizacije, koja će voditi, po menadžerskom principu, svoje gradove ili opštine. I, to što ste navikli da kroz vaše komesarske kabinete prođe svako rešenje, svaka odluka, je nešto što nije deo ovog sistemskog zakona. Na ovaj način dobijamona efikasnosti u odlučivanju, kao i funkcijama o kojima niste ni razmišljali, niti ste govorili o tome. Dakle, sveli ste funkciju lokalnih samouprava samo na brigu o komunalnim sistemima i, naravno, da o njima lokalne samouprave moraju da brinu. Ali, funkcija razvoja, ono što lokalne samouprave moraju da rade i na uspostavljanju dobre komunikacije svih institucija u svojim opštinama ili gradovima, znači preko veza sa privrednim sistemima, privrednim komorama [[žagor]] , univerzitetom, udruženjima zanatlija i finansijskim institucijamakoje treba na pravi način da podrže lokalni razvoj - mi o tome ovde govorimo. Znači, o tome - kako tražiti sistemska rešenja koja mogu da podstaknu lokalni razvoj. Nije ovde pitanje - kakvu tehniku naći da iz budžeta usmerite sredstva na ovu ili onu firmu i time sebi obezbedite dva ara ili nešto manje stana, nego je ovde pitanje - na koji način efikasno ta sredstva upumpati u našu privredu, u iznemoglo tržište i na koji način podstaći tu privredu. Drugi važan aspekt ovog zakona je imovina. Srećan sam da ste dobili dovoljno hrabrosti posle 10 godina ćutanja i toga da niste smeli da kažete šta mislite, jer sam mnogima od vas koji ste radili u lokalnim samoupravama a sedite u ovim klupama, govorio o tome da je trebalo na ovom mestu, u ovom parlamentu pokrenuti temu - na koji način će se sredstva iz centralnog budžeta raspodeljivati lokalnim samoupravama. Juče smo čuli par razmišljanja na tu temu. Reći ću vam da ovo jeste pravi put ka decentralizaciji. Na koji način? Mi ovde otvoreno govorimo godinu dana, zahvaljujući inicijativi mnogih predstavnika lokalne samouprave koji imaju autoritet u svojim sredinama, koji su se udružili na pravi način, kroz asocijaciju gradova, stalnu konferenciju gradova i opština Jugoslavije,koji na taj način mogu da utiču na sva dobra rešenja i budu pravi pregovarači sa centralnim vlastima - na taj način uspostavljamo pravi odnos u sukobu interesa. Ali, dobro - sukoba interesa predstavnika lokalnih i centralnih vlasti. Šta su mehanizmi finansiranja, jer za nove funkcije lokalnih samouprava, kao što su nova briga za osnovno zdravstvo, osnovno školstvo i lokalnu policiju, potrebni su novi loklani prihodi. Mi smo, pored principa solidarnosti koji je i do sada postojao, jer smo čuli da je primarni problem upravo u načinu finansiranja, govorili o tome da je potrebno rešavati to na drugi način; tako što se onaj najkvalitetniji deo poreza na promet preliva u centralni budžet, a drugi deo vraća prema lokalnim samoupravama, pri čemu želimo da taj princip solidarnosti zadržimo. Taj princip solidarnosti je bitan pre svega za gradove i opštine kao što su Bujanovac, Bela Palanka, Merošina i neke druge nerazvijene opštine, koje neće imati dovoljno sopstvenih prihoda da funkcionišu na pravi način. Naša želja je bila da svojim sugestijama i inicijativom još od prošle godine, a to je već prihvaćeno, definišemo i drugi princip, koji je zaboravljen; sem principa solidarnosti, koji svakako treba zadržati, treba uvesti i princip motivacije za uspešne i one koji na pravi način vode lokalne smaoprave. Dakle, taj mehanizam će biti uspostavljen i upravo ta deoba sredstava iznad limita, apsolutnog limita, koji je na mesečnom i godišnjem nivou uspostavljen u zakonu o preraspodeli sredstava prema lokalnim samoupravama, biće to 50% između lokalnih i centralnih vlasti. To su pravi mehanizmi; to su ona pitanja kod kojih sam, ponavljam,srećan da ste dobili dovoljno hrabrosti i dovoljno prostora u ovoj demokratskoj skupštini da ih pokrenete kao teme. To je, valjda, dovoljno za vas. Mi smo ta sistemska rešenja doneli i srećan sam što ćemo doneti i nove prihode u naše lokalne budžete. To će se osetiti i na infrastrukturi; kroz efikasno funkcionisanje svih naših sistema; time što ćemo povezati nerazdvojive sisteme, kao što su univerziteti, škole, privreda, lokalna samouprava, udruženja, strukovna udruženja, finansijski sistemi; i to je jedini način na koji možemo da u našem iscrpljenom tržištu podstaknemo lokalni razvoj. To je drugi princip koji je svakako novost za vas i koji ćete verovatno intimno podržati, ali, naravno, u javnosti neće biti dovoljno hrabrosti da kažete - da, to je dobro rešenje, rešenje za koje mi nismo imali hrabrosti u proteklih 12 godina. Kada govorimo o novim odgovornostima, svakako je puno toga rečeno na temu novih funkcija koje se uvode kroz ovaj zakon o lokalnoj samoupravi. To je funkcija gradskog menadžera. To jeste u funkciji podsticaja lokalnog razvoja i to jasno treba da pošalje poruku svim lokalnim samoupravama da su i one odgovorne za funkciju razvoja u svojim sredinama, a ne tako što će očekivati planove u petogodišnjim i desetogodišnjim razmacima od nekih ekipa stručnjaka, koje su nas tim planovima u proteklih 10-tak godina dovele do ovog stanja. Vrlo česta teza za ovom govornicom je bila - da direktnim izborima gradonačelnika dajemo neograničena ovlašćenja,da on ne može da se kontroliše na pravi način i da je to sistem koji vređa gađane Srbije. Dakle, uvreda za građane Srbije je to da govorite da oni ne znaju na koji način će birati, da nemaju dovoljno odgovornosti za to koje će ljude birati i to je možda najveći kvalitet ovog zakona - da mi tu odgovornost dajemo građanima Srbije; a oni najbolje znaju ko su njihovi najbolji, najpošteniji predstavnici u lokalnoj sredini, jer će tom odgovornošću birati na pravi način i tako na najbolji način kontrolisati svoje lokalne vlasti. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Niste spomenuti (obraća se Branislavu Ivkoviću koji traži reč). Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imao sam priliku da u ovoj skupštini 11 puta branim zakonske projekte koje sam svojevremeno radio kao ministar u Vladi Republike Srbije. Imao sam i zadovoljstvo da je dobar deo opozicije glasao za te zakonske projekte. Lako mi je bilo da ih branim, jer su zakonski projekti bili dobri. Sada smo, upravo, od prethodnog govornika čuli kako je teško kada je zakonksi projekat loš. On uopšte nije govorio o zakonskom projektu, koga je, navodno, izašao da brani u načelu. On je govorio o stvarima iz prošlosti koje se, po svoj prilici, multiplikuju i u sadašnjosti. Jer, ako danas neko upravlja državom, onda je to politbiro DOS-a. Kadrovska rešenja donose politbiroi i politbirojčići DOS-a po opštinama i okruzima. Zna se jako dobro ko postavljadirektore osnovnih škola, iako nisu ni konkurisali za direktora, a kamoli dobili dva ili tri glasa u školi, zna se kako je to dobro, kao i ko postavlja ljude u lokalnim samopravama. Druga je stvar što prethodni govornik uopšte ne razume šta je funkcija lokalne samouprave. Funkcija lokalne samouprave je da razvija uslove življenja u gradu [[žagor]] , a o privredi mora da se strateški brine Republika Srbija, dragi moj prethodni govorniče. Vi blage veze sa tim nemate. Privredi vi možete pomoći ako joj date besplatno zemljište, ako omogućite vodovod i gasovod. Međutim, kako vi radite sa privredom, najbolje znaju građani koji ostaju bez posla i kojima standard pada.
Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović [[pravo na repliku]]
Poštovana gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, verujem da dobrom delu u ovoj sali nije prijatno kada se govori o lokalnoj samoupravi iz dva razloga: prvi je što ste svojim primerom ostavili neizbrisiv ožiljak u srpskom građanskom društvu, pre svega kroz odnos prema onim jedinicama lokalne samouprave koje su bili politički bastioni demokratskog društva, između ostalog, nukleus Srbije u kome danas živimo; sa druge strane, što ste ličnim primerom, vršeći vlast u onim jedinicama lokalne samouprave u kojima su građani vama iskazali poverenje, takođe pokazali na kakav način i u kojoj meri ste sposobni da odgovorite obavezama koje, sasvim sigurno, prate funkciju lokalne samouprave. Kada pričate o lokalnoj samoupravi, vi onda pričate o izbornoj krađi 1996. godine. Kada pričate o lokalnoj samoupravi, vi onda pričate o Raki, o Bidži, o Miletu Iliću, o svim onim prezimenima u međuvremenu, kojih ni vi sami ne želite da se setite. Zbog toga se vratite ovom zakonu o lokalnoj samoupravi i istrpite neku kritiku i odgovorite na kritiku argumentima. Te 1996. godine ste pretrpeli politički poraz na nivou lokalne samouprave, koji niste mogli da razumete, između ostalog, zbog toga što ste se udaljili od građana. Mislim da mi, kao poslanika grupa DOS-a, u dobroj meri možemo izvući pouke iz vladanja koje ste vi sprovodili; ne mislim iz privrednog, nego pre svega iz političkog, s obzirom da je privredni ambijent i suviše kompleksan, ozbiljan i sasvim sigurno se ne može realizovati i rešavati na način na koji ste, recimo, to mislili nekada vi, ili na koji će, možda, neko pomisliti od nas. Ali, ideja lokalne samouprave jeste ideja izgradnje vlasti koja je najbliža građanima; sasvim sigurno nije ideja vraćanja u prošlost, u kojoj i vi i mi imamo puno negativnih primera.Kada kažem mi, pre svega mislim na one građane ovog društva koji su 1996. godine, pa i 2000. godine, pokušali da odbranom na nivou lokalne samouprave sačuvaju onaj deo našeg društva koji je njima predstavljao poslednju odstupnicu u vremenu u kome oni nisu imali mnogo prava. Zbog toga ovaj zakon ima i političku dimenziju, koju moramo izbegavati, jer u vremenu u kome živimo predsednik opštine, opštinski menadžer, čak i lokalni policajac, ne smeju biti ljudi koji će odlučivati u oblasti javnog informisanja; ne smeju biti ljudi koji će odlučivati u oblasti društvene bezbednosti; ne smeju biti ljudi koji će dovoditi u pitanje funkcionisanje društva, na način na koji su to učinili pojedinci među vama 1996. godine, pa čak 2000. godine.
Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predlagač ovog zakona, Vlada Republike Srbije, u svom obrazloženju navodi ustavni osnov za donošenja zakona o lokalnoj samoupravi, pre svega u odredbi člana 72. stav 1. tačka 2. Ustava Republike Srbije, prema kojoj Republika Srbija uređuje i obezbeđuje ostvarivanje i zaštitu sloboda i prava čoveka i građanina. Rešenja data u Predlogu ovog zakona govore sasvim suprotno - građanima Srbije u potpunosti se onemogućava da budu subjekt odlučivanja na lokalnom nivou. Pravo na lokalnu samoupravu ostvaruje se neposredno preko slobodno izabranih predstavnika građana, tj. odbornika. Najviši organ lokalne samouprave je skupština opštine. To su rešenja uzeta iz postojećeg zakona, ali samo u smislu zadovoljenja određenog izbornog prava, proisteklog iz Ustava Srbije. To ne znači i neposredno učešće građana u kreiranju lokalne samouprave, preko neposredno izabranih predstavnika - odbornika. A zašto - zato što se uvođenjem novog predstavničkog organa, predsednika opštine, kao izvršnog organa, u potpunosti obezvređuje skupština opštine, a samim tim i legalno izabrani predstavnici građana tj. odbornika. Predlogom zakona data su prevelika ovlašćenja predsedniku opštine, čime se uspostavlja predsednički sistem na lokalnom nivou. Datim prevelikim ovlašćenjima iz izvornih i poverenih poslova, a ni uz kakvu odgovornost, predsednik opštine postaje mali Bog na lokalnom nivou. Kod njega se nalazi i nož i pogača. Zaštićeniji je čak od predsednika Republike. Njega jedino može smeniti neki novi Solana, putem transparentnosti nove DOS-ovske vlasti. Šta će biti predsednik Republike u slučaju usvajanja ovog zakona - niko i ništa. Predsednik opštine bude šef nad šefovima, koji će imati znatno veća ovlašćenja. Sa jedne strane Kosovo, protektorat i Hekerupov ustavni okvir, bez uticaja građana na lokalnu samoupravu; sa druge strane, AP Vojvodina i prevelika ovlašćenja Čanka u lokalnoj samoupravi; a u sredini sendvič - centralna Srbija, sa ovim zakonom o lokalnoj samoupravi i njegovom primenom, po onoj narodnoj poslovici "svaka vaška obaška". Uvođenjem novih instituta, od kojih su neki fakultativni, kao što su glavni arhitekta opštine, menadžer, građanski branilac, predlagač je pokušao da se dodvori nekim zapadnim saveznicima, kod kojih, kako kažu, postoji razvijena lokalna samouprava. Srbija kao država i građani Srbije imaju tradiciju u razvoju lokalne samouprave, koja je mnogo jača od stranih rešenja. Je li tako? U postojećem Zakonu o lokalnoj samoupravi iz 1999. godine sadržana su sva rešenja koja Evropska povelja propisuje kao obavezu za funkcionisanje lokalne samouprave. Neposredno učešće građana u ostvarivanju lokalne samouprave, putem građanske inicijative, zbora građana i referenduma, samo su fakultativni oblici lokalne samouprave. Za okretanje neposredne građanske inicijative određen je preveliki cenzus od 10% biračkog tela; zbor građana nema nikakvu ingerenciju; raspisivanje referenduma prepušteno je volji odborničke većine. Ustupanjem javnih republičkih prihoda lokalnoj samoupravi, kao što je porez na dohodak građana, porez na fond zarada, deo poreza na promet proizvoda i usluga, naknada za korišćenje dobara od opšteg interesa, jača se lokalna samouprava, što je u nekom smislu dobro, jer će biti više sredstava za rešavanje nagomilanih lokalnih problema. Ali, u drugom smislu, to predstavlja opasnost za narušavanje jedinstvenog koncepta ravnomernog razvoja Republike Srbije, sadržanog u usvojenom Prostornom planu Republike Srbije. U sadašnjem trenutku - kada vladajuća koalicija insistira na donošenju novog ustava Srbije, koji ipak mora da sačeka rešenje odnosa u saveznoj državi; zatim zbog činjenice da je usvajanjem zakona o prenosu određenih prava Autonomnoj Pokrajini Vojvodini rešena i lokalna samouprava u ovoj pokrajini; zbog predloga jedne od stranaka DOS-a o regionalizaciji Srbije - ovaj zakon nema smisla i ne treba ga usvojiti. SPS neće glasati za Predlog zakona o lokalnoj samoupravi, jer su rešenja iz postojećeg zakona znatno bolja. Poslanici SPS neće pozvati građane Srbije na građansku neposlušnost, na paljenje, rušenje, npr. objekata od vitalnog značaja i objekata kao što je Savezna skupština. Zato poslanici SPS, na osnovu inicijative građana, pozivaju građane da u subotu u 12,00 časova budu prisutni na Trgu Republike i pokažu kako lokalna samouprava deluje u obliku kao što je građanska inicijativa. Tema mitinga je građanska inicijativa, u znak podrške našem predsedniku Slobodanu Miloševiću. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Juhas Atila, a posle njega narodni poslanik Živko Selaković.
Dame i gospodo, već drugi mandat sam predsednik Skupštine opštine u Senti. Ima jedna izreka po kojoj treba razmišljati globalno, planirati regionalno, stvarati i raditi lokalno. Znači, za izbegavanje međupartijskog takmičenja u opštinama bilo bi zaista važno da predsednik opštine bude direktno izabran od strane građana, a umesto međupartijskog takmičenja da ti ljudi zaista vode politiku opštine. Ovo, kao i mnoge druge stvari u zakonu, saglasno je sa evropskim standardima. Sa sadašnjim ingerencijama opštine može se reći da smo u ulozi samo domara, podstanara; sa ovim zakonom lokalne vlasti će postati nekakvi vlasnici. Ako mi ne verujemo izabranim telima u opštinskim organima, onda naša namera za decentralizaciju nije zaista ozbiljna. Mnoge kritike sam čuo na konto međuopštinske saradnje na severu Vojvodine, a najviše od takvih ljudi i poslanika koji nikada nisu videli taj sporazum. Veoma sam zadovoljan, jer i dosadašnji i sada predloženi zakon daje još više mogućnosti za regionalnu i subregionalnu saradnju.
Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, a posle njega narodni poslanik Kermeci Karolj. Preostalo vreme poslaničke grupe SSJ je sedam minuta.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, nisam imao čast da pozdravim gospodina ministra. Po običaju, kad izađem da govorim on napusti salu. Stav poslaničke grupe SSJ prema Predlogu zakona o lokalnoj samoupravi je jasan. To ste čuli iz detaljnog izlaganja profesora Pelevića, predsednika Stranke srpskog jedinstva, kao i gospodina Dragana Markovića, šefa poslaničke grupe SSJ. U nizu dobronamernih predloga i sugestija poslaničke grupe SSJ, evo i daljih komentara. Neshvatljiva je hitnost u donošenju ovako važnog zakona, a posebno ako se ima u vidu da su pojedine odredbe vezane za donošenje Ustava i drugih zakona. Ukoliko dođe do uvođenja okruga ili regiona kao jedinica lokalne samouprave, što se uveliko najavljuje, biće nužne odgovarajuće promene ovog zakona. Posebno je neshvatljiva hitnost, ako u samom tekstu ovog predloga stoji da će se primenjivati od sprovođenja narednih redovnih izbora. Da li to znači, ako budu vanredni izbori da se ovaj zakon neće primenjivati - ostaje nejasno i nedorečeno. Zakonu o lokalnoj samoupravi mora da prethodi, pre svega, donošenje Ustava RS, zakon o izboru odbornika i narodnih poslanika, zakon o ombudsmanu, zakon o radnim odnosima u državnim organima i drugi zakoni na koje se ovaj zakon oslanja. Tendencija predloga jemarginalizovanje skupštine kao najvišeg predstavničkog tela i davanje neograničenih ovlašćenja predsedniku opštine. Predsednik opštine, po ovom predlogu, ima zakonodavnu, izvršnu, pa čak i finansijsku vlast. Ne može se sadadecentralizacija vlasti Republike zameniti centralizacijom vlasti na nivou lokalne samouprave, i to u funkciji predsednika opštine. Znači, ovim zakonom bi se sada izvršila centralizacija samo u suprotnom smeru; umesto Republike, to je na nivou opštine. Želim da podvučem da je Zakon o lokalnoj samoupravi u nekim oblastima previše ograničio prava i dužnosti predsednika skupštine opštine, ali je ovaj predlog otišao u drugu krajnost i dao mu neograničena ovlašćenja. Po mišljenju SSJ, nije loše rešenje predviđeno u ovom zakonu da izbor predsednika opštine bude neposrednim glasanjem, znači da se za njega građani izjašnjavaju. To je trebalo i ranije. Nemamo mi ništa protiv da taj predsednik opštine ima veća ovlašćenja i ingerencije, jer mu je to bilo po sadašnjem zakonu uskraćeno, dok je tu preveliku vlast imao izvršni odbor. Postavljanjem glavnog arhitekte opštine i opštinskog menadžera, jedinica lokalne samouprave pretvoriće se u privatno preduzeće predsednika opštine i menadžera, odnosno glavnog arhitekte. Status i kriterijum za njihov izbor nisu dati ovim predlogom, a njihov izbor je u isključivoj nadležnosti predsednika opštine. Znači, ovo bi bila naša zamerka, što se predsedniku opštine ipak ne daju ograničena prava, a pogotovo u izboru i postavljanju ova dva ključna čoveka - arhitektei menadžera opštine. Imajući u vidu vreme, malo ću ovo da skratim. Ovaj predlog zakona je nedorečen, ubačeni su pojedini članovi van svakog konteksta i ima mnoge pravne i tehničke propuste. Takođe, nije naišao na odobravanje mnogih jedinica lokalne samouprave, pa je čak izazvao podelu u skuštinama opština u samoj vladajućoj koaliciji. Imam primer, ali ne bi bilo lepo da to navodim ovde, da je u pojedinim opštinama skoro došlo do tuče za preraspodelu vlasti po ovom novom zakonu, a on nije još ni zaživeo. Zakon u ovom obliku biće teško primenjiv u praksi i vrlo brzo bi pretrpeo izmene, pa čak možda i stavljanje van snage, ukoliko ne bi došlo do nekog korigovanja kroz naše amandmane. Ne mislim samo na amandmane poslaničke grupe SSJ, nego i drugih partija koje su dale primerene amandmane. Najvažnije za poslaničku grupu SSJ, jepitanje seljaka i sela. Smatram da ovim zakonom status, pravo i uloga seljaka skoro i da ne postoje, iako je seljak najviše vezan za ostvarivanje prava i svojih interesa baš u lokalnim vlastima, lokalnoj samoupravi, tačnije rečeno u opštini. Ima tu još mnogo čega nedorečenog, npr. kada su u pitanjumesne zajednice, kao najšira baza građana, kao i mnogo toga drugog. Znači, da završim, što se tiče ovog predloga zakona u načelu, obzirom da smo ukazali na određene propuste, iako smatramo da je to vrlo dobra polazna osnova, da bi ovaj zakon mogao da postane dobar; mi u načelu nećemo podržati ovaj zakon; na kraju ćemo se opredeliti za glasanje o zakonu u celini zavisno od togada li će se prihvatiti nešto od amandmana naše i drugih poslaničkih grupa. Zaključujem, poslanička grupa SSJ će u načelu ostati protiv ovoga predloga.
Reč ima narodni poslanik Kermeci Karolj, a poslaničkoj grupi Reformista Vojvodine i Sandžačke demokratske partije, preostalo je dva minuta. Stranka srpskog jedinstva je potrošila ukupno vreme, a sledeći je narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je zakon o lokalnoj samoupravi. Istina je da smo imali nekoliko verzija, nekoliko nacrta tog zakona koje smo mi razmatrali na nivou lokalne samouprave, mislim da je uvek došlo do poboljšanja teksta i ovaj tekst zakona je najbolji. Međutim, puno amandmana govore o tome da su to razmatrali iskusni ljudi, puno je amandmana prihvaćeno i mislim da treba još neke prihvatiti. Izneo bih nekoliko ključnih problema povodom kojih su neophodne izmene zakona kao i promena određenih odnosa između Vlade Republike Srbije i lokalne samouprave. Taj famozni član 6, za koji smo i mi dali amandman da se briše, traži odgovor od strane Vlade. To ne znači, bar po meni, da ne treba uskoro da dođe do izmene i dopune zakona koji reguliše imovinu opština. Mislim da taj zakon od 1995. godine, a to je Zakon o raspolaganju sredstvima u svojini države, treba da pretrpi određene izmene, jer bez imovine opština ne može puno da radi, samo se oslanja na određene prilive. Druga grupa pitanja su porezi, a gde se vidi da su ovom zakonu određeni porezi dati maksimalno, odnosno 100%. Međutim, interesantno je da je Vlada za budžet Republike zadržala porez na promet i porez na lična primanja. Mogu da kažem da opština Kanjiža ima manji procenat od tih poreza nego što je ovim zakonom predviđeno - manje od 8%. Mogu i to reći da je Vlada kao predlagač zakona prepisala deo teksta iz postojećeg zakona, gde u članu 99. kaže da se određuje procenat, a nakon toga da se posebnim zakonom utvrđuje kvota. Recimo, u opštini Kanjiža za deset meseci ostvari se procenat poreza na promet i automatski se ostvaruje i kvota, a što znači da sva ostala sredstva prelaze u zajednički budžet. Mislim da bi bilo realno da se preostala sredstva iznad tog okvira, ako se već to zakonom reguliše, prepolove i deo da uzme Republika, a deo treba ostaviti opštinama, jer se zna da od tih para teško može da se živi. (Predsednik: Vreme.) Na kraju, podržavam da u ovom zakonu ostanu mesne zajednice; recimo, u opštini Kanjiža od 13 naseljenih mesta imamo 18 zajednica i prikuplja se preko 30 miliona dinara, a to je dobrovoljni prilog koji građani daju na osnovu svojih odluka. Tako može da dođe do određenih investicija, koje može da ostvari jedna mesna zajednica, jer ni od opštine, ni od Republike oni druge pare neće dobiti. Na taj deo zakona podneli smo amandmane, a to ćemo izneti prilikom njihovog razmatranja. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, umesto da se zakonskim predlogom izvrši decentralizacija vlasti u Srbiji, ovaj zakonski predlog, ovakav kakav jeste, bukvalno pojačava centrlaizaciju u Srbiji. Nisu ovo reči proistekle otud što mi iz SRS uvek govorimo suprotno o predlozima vladajuće koalicije, nego naše reči i naši argumenti imaju uporište. Ranije je bio slučaj da se preko centralizacije političke moći jedne političke partije ili političke opcije vrši centralizacija realne državne vlasti. To je poistovećeno. Promene su nastale onda kada je donesen sadašnji Zakon o lokalnoj samoupravi. A što se tiče lokalne samouprave, sada je urađen isti taj proces, samo jednim drugačijim modelom. Sada se centralizacija u Srbiji vrši koncentracijom finansijske moći, koncentracijom finansijskih sredstava u Vladi Srbije i stavljanjem u ruke jednog čoveka, a u ovom slučaju čoveka koji vrši funkciju ministra finansija. Preko finansijske moći, naravno, preuzima se i realna državna vlast, realne poluge vlasti koje će da diktiraju uslove, u ovom slučaju, lokalnoj samopravi. Šta je predlagač ostavio zajedničko sa ranijim periodom? U stvari, ko je imao kontinuitet u lokalnoj vlasti od 1996. godine, a to ste zaboravili, gospodo, vi ste tada bili Koalicija "Zajedno", od 1996. godine držite lokalnu vlast. Šta je zajedničko? Iste prevare, ista podmetanja, tako što će se voditi rasprava u ovoj skupštini između onih koji zastupaju tezu da bi trebalo iz poreza za promet više ostaviti opštinama i onih koji tvrde da su gradovi ugroženi. To su stare podvale. Ovaj i ovoliki deo poreza na promet niti je dovoljan opštinama niti je dovoljan gradovima. Evo zbog čega nije dovoljan - za članoveDOS-a, predsednike pojedinih opština i gradova koji nisu još svesni da su tu i na toj funkciji - zato što, gospodo, osim investicija koje vi futuristički planirate imate nešto što se zove tekuće održavanje infrastrukture; to vam je sada najveća investicija. Ogromna sredstva morate uložiti u to. Od koga ćete dobiti ta sredstva? Ta sredstva ćete dobiti u ovom slučaju od ministra Đelića. Šta radite? U Evropskoj povelji, vi odatle upotrebljavate u ovom zakonu samo onaj deo koji vam odgovara, jedna od ključnih tačaka je da se lokalna vlast ne sme ograničavati. Šta ste vi uradili? Vi ste uradili upravo suprotno. Prethodno usvojeni zakon govori u prilog tome. Vi ste lokalnu samoupravu na području Vojvodine, osim ograničenja koje je imala od Republičke vlade, sada ograničili Pokrajinskom vladom. Zašto? Zato što u ovom zakonu kažete: opštine na području Vojvodine moraju tražiti saglasnost ne samo od Republičke vlade, nego i od Pokrajinskog izvršnog veća. Ne uvodite vi i ne proširujete demokratiju na lokalnom nivou, vi uvodite monokratiju. Priče i podvale da će narod izabrati jednog čoveka koji bukvalno neće snositi nikakve posledice, niti će bilo kome odgovarati, to su priče za naivne. Ne može čovek da bude na čelu jedne opštine, a da ne potpada i da ne poštuje najviši pravni akt u lokalnoj samoupravi koji se zove statut. Vi ste to fino naglasili. Jedino što ste ispunili, a to je tačno, ostali ste dosledni da opštine imaju lokalnu policiju. Već vam gradonačelnik Beograda ima svog šerifa.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, a posle njega narodni poslanik Boško Mandić.
Poštovana gospodo narodni poslanici, mislim da je pred nama jedan možda od najvažnijih zakona koji definitivno utiče na nivo zadovoljenja interesa građana u lokalnim sredinama i u mesnim zajednicama. Danas se ovde vodi dijalog, sa nizom optužbi prema vršenju vlasti u prethodnom periodu. DEPOS je 1992. godine osvojio 50 opština u Srbiji, opozicija 1996. godine 74, a ne čujem ja da se vi posle deset godina vršenja vlasti u tim opštinama, odnosno šest godina u drugim delovima opština, nešto hvalite posebnim rezultatima i onim što ste vi postigli radeći u lokalnim organima, radeći u interesu građana, stvarajući uslove da ti građani bolje žive. U ovom momentu imate, maltene, vlast u preko 100 opština u Srbiji. U gradu Beogradu vladate već deset godina i jedina činjenica kojom možete da se pohvalite je da ste sve investicije koje je Republika Srbija radila u gradu Beogradu zacementirali, zatvorili i ostavili za neka druga vremena. Valjda, kada neka druga vlast dođe. Ono što je dobro u ovom zakonu, verovatno kada budu ti izbori, pošto je ovaj zakon za neka druga vremena, mi iz opozicionih partijauzećemo više od polovine tih opština. Kada neki tvrde ovde da nama ne odgovaraju neposredni izbori, apsolutno greše, i te kako volimo da se nadmećemo sa vama na neposrednim izborima; i te kako ćemo da dobijemo te izbore; i te kako građani Srbije znaju ko će za njih raditi, ko će raditi za njihov interese i ko ima kadrove koji mogu da rade za interese građana. Vašu samodovoljnost i samozadovoljstvo, da vi nešto radite u interesu građana, pokazuje očigledno velika poplava bilborda po Srbiji, preko kojih pokušavate da prezentirate ponešto. A mi bi, umesto tih bilborda valjda uradili poneki most, rešili neku seosku školu, ne bismo samo gledali da o sebi pričamo na bilbordima. Kada je u pitanju ovaj predlog zakona, definitivno se ide u varijantu da se u jednoj ličnosti, vi računate da ćete tako dobiti izbore, a tvrdim da nećete, da ćete preko tih predsednika opština najlakše moći da sprovodite apsolutnu vlast koju pokušavate da promovišete tamo. Činjenica je da će u jednoj prosečnoj opštini od 100.000 birača biti potrebno jedno 15.000 glasova za osvajanje takve suverene vlasti. Budite sigurni da ćemo mi to iz opozicije lako obezbeđivati, a da bi nas smenjivali trebaće vam po 30 ili 40 hiljada glasova,što nećete nikada da uradite. Znači, da razjasnimo tu činjenicu, ono što nije dobro za građane, to su njihova biračka prava; ona su ovde svedena na puku formu. Građani će kroz proporcionalne liste birati svoje predstavnike za odbornike u SO, koji će birati sebi predsednika skupštine, a on će imati sekretara ili zamenika i biće sveden na običnog spikera u funkcionisanju lokalne vlasti, pri potvrđivanju odluka koje bude samo svojom inicijativom donosio predsednik opštine, koji ima apsolutnu i neprikosnovenu vlast. Šta kod nas ovde izaziva sumnju? Neke vrlo proste činjenice koje predlažete. Recimo, u članu 56. predviđeno je korišćenje usluga opštinskog menadžera, korišćenje usluga, pa će sa tim koji bude menadžer biti potpisan poseban ugovor, a on će onda uraditi sledeće - predlagaće projekte koji podstiču razvoj, uz procenat, pa će podsticati preduzetničke inicijative, takođe uz procenat, pa će inicirati izmene i dopune propisa koje označavaju poslovne inicijative, naravno, sve uz određeni procenat. Gde je suština priče o centralizaciji i o decentralizaciji, a tu ću vrlo kratko; ona je sigurno još više nauštrb građana. Kako? U nomenklaturi vrsta prihoda koje ste vi predvideli za opštine, kako je moj kolega Jovanović juče to plastično objasnio, ostavili ste veliki broj prihoda koji nemaju uopšte izdašnosti u sebi, znači nemaju onu funkcionalnu stvar, a to je da će biti mnogo novca od tih prihoda. One suštinske prihode ste totalno ograničili i to na jedan određeni nivo; ukinuli ste prošle godine jedan od najizdašnijih prihoda, znate da je to naknada za korišćenje dobara u opštoj upotrebi; takođe, ukinuli ste, a mogli ste dati drugi naziv, drugu formu, solidarnu stambenu gradnju. Danas taj deo stoji, stanovi stoje, ne gradi se ništa, nećete to moći, gospodo, sutra opravdati. Pitamo vas - gde su te pare? Neću više, hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Boško Mandić, posle njega narodni poslanik Aleksandar Radosavljević. Ne sekirajte se, oduzmemo kada se završi. Da li je narodni poslanik Boško Mandić prisutan? Nije. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radosavljević, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo, poštovani prijatelji, dakle, zakon o lokalnoj samoupravi koji smo, eto, već godinu dana najavljivali, konačno je pred nama. Zakon o lokalnoj samoupravi ima za zadatak da ovu vrlo značajnu oblast upodobi sa evropskim standardima i želim da napravim paralelu kroz jedan istorijski deo kroz koji je Srbija prolazila. Još 1839. godine Srbija se bavila pitanjima lokalne samouprave. Tada je donela zakon o opštinama i, nažalost, iz tog vremena Srbija je uspela iz godine u godinu, iz decenije u deceniju, da polako pada na lestvici i da dođe do samog dna. Nakon drugog svetskog rata, komunisti su još više lokalnu samoupravu u Srbiji uništili i kroz narodne odbore stvarali su nekakav privid lokalne samouprave, formirajući pri tome takav pravni sistem koji ima za zadatak da stvori gustu nefunkcionalnu mrežu, a sve podvodeći pod princip da je to narodna volja i da građani upravljaju lokalnom samoupravom. Gušenje lokalne samouprave na najbrutalniji način nastavljeno je početkom i sredinom 1990. godine sada već prošlog veka. Bivši režim se tada ustremio na gradove i opštine u Srbiji koji su sredinom 1990. godine prešli u ruke opozicije, a sada vlasti; tada su počeli da pljušte zakoni koji su imali jedan jedinstveni zadatak, a to je da opštine dovedu u vazalno stanje. Između ostalog, jedan od takvih zakona jeste Zakon o sredstvima svojine Republike Srbije. Neke od mojih kolega su to juče pomenule. Tim zakonom lokalna samouprava u Srbiji više nije bila čak ni vlasnik čaše za vodu ili šoljica za kafu sa kojim je mogla da posluži svoje goste. Koliko taj zakon nosi, i to koliko apsurda u sebi, navešću samo par primera. Ako lokalna samouprava, na primer u Kragujevcu iz koga ja dolazim, želi da izda u zakup lokal nakon kompletno sprovedene procedure, od donošenja odluke, pa raspisivanja oglasa, do konačnog odlučivanja, čitav taj postupak se seli u Direkciju za imovinu Republike Srbije. Ona, potom, kompletnu dokumentaciju šalje Vladi, Vlada Direkciji, a Direkcija, kada se seti, prosledi lokalnoj samoupravi. Juče sam saznao podatak da grad Niš ima 38 takvih nerešenih slučajeva, grad Kragujevac nekih 18 ili 19, a o šteti koja se na taj način nanosi, vredi li pričati? Isti postupak primenjuje se za pribavljanje i otuđenje nepokretnosti i traje godinu i više dana. Drugi apsurd je u slučajevima kada se nepokretnosti razmenjuju između lokalne samouprave i drugog pravnog ili fizičkog lica. Znači, eventualna razlika koja se pojavi u vrednosti, koja bi, po logici stvari, trebalo da pripadne lokalnoj samoupravi, pripada državi. Zbog svega što sam naveo o štetnosti ovog zakona, apsolutno podržavam veliku grupu poslanika koji su podnosili amandmane na ovaj zakon, sa tim ciljem da se dejstvo ovog zakona ne prenosi na zakon o lokalnoj samoupravi; apelujem na resorno ministarstvo da u što kraćem roku stavi na dnevni red zakon kojim bi se poništile odredbe ovog zakona ili on stavio potpuno van snage. Znači, samo tako, izmenama ili dopunama ili potpunim ukidanjem tog zakona, zakon o lokalnoj samoupravi će dobiti na svojoj sadržini. Ovakvim i sličnim zakonima, kao što sam rekao, bivši režim je sprovodio odmazdu nad biračima u Srbiji i nad onim opštinama gde je opozicija tada bila na vlasti. Smatram da bi izglasavanjem predloženog zakona konačno raskrstili sa principom ucenjivanja i omalovažavanja građana Srbije i stogadeluje krajnje licemerna navodna briga predstavnika nekadašnje vlasti, a sadašnje teške i surove opozicije o pitanjima lokalne samouprave. Da su svoju pamet, koja im se nenadano odnekud pojavila, primenjivali kada su oni bili na vlasti ne bi Srbija bila na stubu srama. Da zlo bude veće, ovaj predlog zakona nazivaju vređanjem građana Srbije. A kako da građani Srbije i mi koji smo vršili vlast u 40 opština i gradova u Srbiji nazovemo ono što se radilo od 1996. do 2000. godine? Menjali su zakone kako su hteli, u zakone unosili, to i moje starije kolege poslanici znaju, čak i većinski jednokružni izborni sistem, a sve sa idejom i željom da opozicija izađe razjedinjena, pa da oni pobede i uzmu vlast. Sada se bore navodno za jedan moderan zakon. Jedini osećaj kod svakog pristojnog čoveka kada tako nešto čuje je osećaj mučnine. Deset godina su imali, ništa nisu uradili i sada nam pričaju kako bi oni bolje uredili lokalnu samoupravu. Još nešto kažu - šta ste uradili u vašim opštinama. Pitajte svakog predsednika opštine i vrlo lako može da vam kaže koliko je toga urađeno kvalitetno i dobro. Ono što smo mi uradili u proteklih godinu dana, vi niste uradili za vaših 50 godina. Istina očigledno boli. Ovaj zakon je pred drugim problemom, a to je nedostatak svesti građana, zbog poluvekovnog centralističkog nasleđa, da je lokalna samouprava upravo pravo građana. Građani moraju da znaju da su oni ti koji upravljaju lokalnom zajednicom. Opština je vlasništvo građana, građani plaćaju porez, a opštinski činovnici su činovnici građana. Na nama je da građane usmeravamo u tom pravcu, da postanu svesni da lokalna samouprava i država postoje zbog njih, a ne da postoje oni zbog države. Problem je takođe i zbog mešanja pitanja regionalizacije i autonomije, pri čemu se suštinsko pitanje decentralizacije kao političko i pitanje društvenog života u ovom slučaju zanemaruje. Vlada i resorno ministarstvo, pored ovih pobrojanih ograničenja, imaju normalno i ustavna ograničenja. Ustavne odredbe su bile takve da je ovaj zakon morao da se prilagođava njima, ali i pored svih tih problema ovaj zakon je veliki iskorak u odnosu na prethodni period kroz koji je Srbija prolazila. Brojne su novine koje predloženi tekst zakona nosi. Svakako da su najznačajnije novine u članovima od 27. do 48, gde se predviđa uvođenje specifičnog sistema podele vlasti između opštinske skupštine i predsednika opštine. To su kolege već pominjale. Sada će se predsednik opštine birati na neposrednim izborima i on će biti nosilac komplete izvršne vlasti. Novine su i u delu organizacije opštinske uprave, gde se predviđa mogućnost uvođenja glavnog opštinskog arhitekte, što je svakako u gradovima, a posebno poslednjih 10 godina, bio veliki problem. Takođe se predviđa postavljanje glavnih stručnjaka u drugim oblastima, a pre svega u delu zdravstvene oblasti. U cilju jačanja procesa decentralizacije promene su i u finansiranju jedinica lokalne samouprave, što je svakako značajan iskorak u odnosu na prethodni period. Kada sve sumiramo u vremenu u kome živimo, koje karakterišu mnogovrsni integracioni procesi, postavlja se pitanje smisla i načina organizovanja lokalne samouprave. Međutim, ako pažljivo proučavamo sve te procese dolazimo do zaključka da je u novim okolnostima lokalna samouprava upravo ta koja dobija na značaju i koja postaje nezamenjiv deo jednog modernog demokratskog društva, za koje se i Srbija zalaže. Rukovodeći se tim principima, Vlada je napravila krupan iskorak predlaganjem jednog ovakvog zakona. Znamo da ovo nije zakon koji će večito da traje, nije ni najbolji zakon, ali je daleko bolji od svih predloženih i onih rešenja koja smo imali u proteklom periodu. Svesni smo takođe da ovo što je uništavano ne može preko noći da se izgradi i ne mogu tako brzo da se uživaju blagodeti, ali je ovo veliki plus za Srbiju i lokalnu samoupravu. Kako je to već neko napomenuo, ovo je svakako istorijska sednica. Ova sednica ima mnoštvo važnih i značajnih zakona, a jedan od takvih je ovaj zakon; da bismo ušli u red modernih evropskih zemalja potreban nam je jedan moderan i evropski zakon, a ovaj zakon to svakako jeste. Poslanici Demokratske stranke, u okviru vladajuće koalicije DOS, glasaće za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a posle njega narodni poslanik Dušan Golubović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o lokalnoj samoupravi je još jedan u nizu predloženih zakona koji je u suprotnosti sa važećim Ustavom Republike Srbije. Obrazloženje da će predloženi zakon o lokalnoj samoupravi doprineti ubrzanju procesa debirokratizacije i demokratizacije političkog i ekonomskog života u opštinama i gradovima je jedna puka politička demagogija na koju smo navikli otkako je formirana ova vlada Republike Srbije. Čitanjem predloženog zakona o lokalnoj samoupravi dolazi se do sasvim suprotnog zaključka, jer će predloženi zakon o lokalnoj samoupravi dovesti do nečega što je suprotno obrazloženju ovog predloga zakona, a dovešće do još veće birokratizacije i koncentracije moći jednog čoveka u lokalnoj samoupravi. Članom 27. definisani su organi opštine, i to skupština opštine i predsednik opštine. Ono što iz Predloga zakona možemo odmah uočiti je to da skupština opštine, njen predsednik, sekretar i odbornici predstavljaju samo dekor lokalne samouprave, a da svu vlast daje predsedniku opštine koji će biti biran na neposrednim ili tajnim izborima u opštini. Sledeće poglavlje zakona o lokalnoj samoupravi definiše opštinsku upravu i sve bi bilo u redu da nema dupliranja funkcije. Tako imamo glavnog arhitektu u članu 55, opštinskog menadžera u članu 56, neki lokalni ombudsmani i slično. Ako u opštini postoje formirane opštinske uprave za različite delatnosti, ne vidim potrebu da predsednik opštine imenuje glavnog arhitektu, opštinskog menadžera i slično, jer se onda postavlja pitanje šta će raditi načelnik opštinske uprave za urbanizam, a šta glavni arhitekta i slično. Šta je ono što nedostaje u ovom zakonu o lokalnoj samoupravi? Izborni princip; znači deo zakona koji definiše način izbora odbornika i predsednika skupštine. Ono što je suvišno u ovom zakonu je član 22, koji definiše neki novi pojam, a to je lokalna policija. Objašnjenje je šturo i iz ovog predloga zakona se ne vidi kakva je to policija, pod čijom je nadležnošću, kakvu uniformu nosi, kakvo oružje nosi. Postavljaju se mnoga pitanja, ali nemamo odgovor. Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih da vas podsetim da je ova skupština pre skoro godinu dana jednoglasno donela Deklaraciju kojom se odbacuju i ne prihvataju ustavni okviri Hansa Hekerupa za Kosovo i Metohiju. Šta ste vi uradili? Pogazili ste Deklaraciju, pozvali Srbe na registraciju i okupatorske izbore, a samim tim i prihvatili ustavne okvire. Time ste Srbe koji su ostali da žive na Kosovu i Metohiji ostavili na milost i nemilost okupatorima i šiptarskim teroristima. Pogubnost te vaše politike danas na najgori mogući način osećajuSrbi u Štrpcu i Kosovskoj Mitrovici.
Reč ima narodni poslanik Dušan Golubović, a posle njega narodni poslanik Radojko Petrić.
Dame i gospodo, poštovani poslnici, gledajući vertikalu vlasti sigurno da lokalna samouprava predstavlja onu prvu lestvicu, možda bolje rečeno prvu stepenicu bez koje nema stabilnosti sistema u bilo kojoj zemlji. Zbog svega toga Predlog zakona o lokalnoj saupravi je jedan od ključnih zakona koji ovaj parlament treba da usvoji ovih dana. Drugo je pitanje da li je baš sada vreme za usvajanje ovog zakona ili je trebalo da se sačeka donošenje novog ustava, i pre svega - regionalizacija zemlje, što će sigurno bitno uticati na ingerencije lokalne samouprave. Demokratska stranka Srbije je svesna da postoje određeni razlozi zbog kojih ovaj zakon treba da se donese što pre. Ovde, pre svega, mislim na usaglašavanje našeg sistema lokalne samoprave sa Evropskom poveljom o lokalnoj samopravi; to je, uostalom, i naglašeno u ovom predlogu zakona o lokalnoj samoupravi, mada je i to dosta diskutabilno i o tome se možedosta pričati. Međutim, Demokratska stranka Srbije tvrdi da će donošenjem novog ustava zemlje morati bitno da se promeni ovaj zakon, normalno ako ga ovih dana budemo usvojili. Videćemo da li ćemo to raditi kroz izmene i dopune ili će tu morati čak da se radi novi zakon. Kao čovek koji je u neposrednoj vezi sa poslovima lokalne samoprave, tačnije predsednik sam gradske vlade Kragujevca, tvrdim da i ovaj sadašnji zakon gradskoj vlasti ne daje ili daje male ingerencije u okviru ukupne vlasti zemlje. Navešću samo par primera. Recimo, cene usluga javnih preduzeća i javnih komunalnih preduzeća koja su pod upravom opština, odnosno gradova; da bi se formirala nova cena to prvo ide na izvršni odbor, to svi znate, izvršni odbor to šalje centralnoj vlasti, republičkoj Vladi, koja je u obavezi da u roku od 30 dana donese odluku da li se cena povećava ili ne. Iz iskustva vam kažem da se u većini slučajeva Vlada nije ni oglašavala - ovde nema nikoga iz Vlade, ali dobro - ili se, veoma retko oglašavala. Tu, pre svega, mislim na cene grejanja, komunalija, vode itd. Da ne govorim o nepostojanju svojine opština odnosno gradova, jer je to sada sve pod ingerencijom Vlade Republike Srbije. Što se tiče predloga novog zakona o lokalnoj samopuravi on je u mnogim delovima urađen kozmetički, pre svega, usled ograničenja koje Ustav postavlja. Sa druge strane, čini se da su tvroci ovog zakona u mnogo čemu koristili iskustva zemalja Evropske zajednice. Koliko znam to su - Italija, Španija, Švedska i možda još neke zemlje. Ovo u celini i ne bi bilo toliko loše da su nam opštine srazmerne po broju stanovnika. Međutim, poredeći se sa navedenim zemljama, koje imaju opština sa par hiljada stanovnika i opštine sa samo par stotina stanovnika, mi u Srbiji imamo, da ih tako nazovem, gigant opštine, koje imaju sto-dvesta hiljada pa i preko 300.000 stanovnika. Mislim da Novi Beograd ima preko 300.000 stanovnika. Zbog toga se u Predlogu novog zakona javlja veliki, pa možda i ključni problem, zaista gde ćemo mi kao Demokratska stranka pokušati da popravimo predlog; naime, ovim zakonom je predviđeno da gradonačelnik u gradovima, odnosno predsednik opštine u opštinama imaju takoreći apsolutnu vlast, pa da kažem - i privilegije. Po još uvek važećem zakonu opštine i gradovi imaju izvršnu vlast, a po predlogu novog zakona izvršna vlast je u rukama gradonačelnika, odnosno predsednika opštine. Znači, gradonačelnik ili predsednik opštine dobiće sva ovlašćenja koja sada po postojećem zakonu, još uvek ima izvršni odbor, pa čak i veća od toga. Veća otud što će svi funkcioneri biti ispod njih. Znači, oni će moći da postavljaju od gradskog menadžera, preko glavnog arhitekte, do načelnika uprave, a za one koji ne znaju, to je sada sekretar opštine. Mi tu imamo jedan amandman, vidim da je on prošao kroz Vladu, da načelnik uprave ide na skupštinu, ali videćemo kako će to proći. Ovakva koncentracija vlasti može biti veliko breme na leđima jednog čoveka, jer će bukvalno sve biti na leđima jednog čoveka, što za posledicu može imati brojne probleme, pre svega u radu lokalne samouprave. Istovremeno, gotovo da će potpuno biti obezvređena funkcija predsednika skupštine. Znači, ovde imamo potpuno drugu funkciju, koje nema u ovom sadašnjem zakonu, predsednika skupštine, čoveka čija je, jedina uloga, faktički, da zakazuje skupštinu u roku od tri meseca. Znači, tri meseca će biti taj zakonski rok, ali samim tim se obezvređuje i uloga odbornika, to je takođe loše u ovom zakonu; ti ljudi treba da budu glavna poluga, odnosno stožer lokalne vlasti, jer su u krajnjem slučaju bili na izborima, birani su voljom naroda te opštine. Demokratska stranka Srbije će pokušati da setom svojih ključnih amandmana amortizuje ovoliku vlast -gradonačelnika za gradove, predsednika opština za opštine, pre svega uvođenjem gradskih odnosno opštinskih saveta. Ovi saveti bi sa predsednikom opštine vršili izvršnu funkciju i to ključna razlika između naših amandmana i predloga Vlade. Znači, po predlogu Vlade izvršna funkcija je u rukama jednog čoveka. Mi predlažemo gradske savete, predlažemo opštinske savete koji će sa gradonačelnikom vršiti izvršnu fukciju, s tim što ima razlike između sadašnjeg i novog zakona u onom osnovnom: što predsednik opštine, po funkciji, neće biti predsednik izvršnog odbora, nego će bez funkcije ući u opštinski savet i predsedavati opštinskim savetom. Međutim, Vlada je na sednici od 28. januara prihvatila par amandmna koji su, pravo da vam kažem, po mom mišljenju kozmetički i prividno pokušavaju da smanje velika ovlašćenja gradonačelnika. Otvoreno ću reći - uveden je pojam kabineta predsednika opštine u odnosu na gradonačelnika. Šta to znači? Ko je to pažljivo pratio zna - ama baš ništa. Jednostavno, gradonačelnik formira svoj kabinet od 11 članova, a on i dalje ostaje ona osnovna i izvršna vlast. Ima samo jedna rečenica u kojoj se kaže da članovi kabineta pomažu gradonačelniku. Neko je juče lepo rekao da oni mogu biti pevačko društvo, možda čovek voli da peva, pa neka mu pomažu. Da završim - na kraju, integralno gledajući mnogo toga ne ide u prilog usvajanja ovog zakona; međutim, razumevajući ukupne napore u demontiranju ranije izgrađenog centralističkog sistema, kao i podršku koju daje Evropska unija, Demokratska stranka Srbije će podržati ovaj zakon u načelu; pošto već 9 minuta pričam - što se tiče amandmana, otom -potom, videćemo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a posle njega narodni poslanik Milan Marković.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, kvalitetno uređivanje sistema lokalne samouprave od ogromnog je značaja za kvalitet života građana u lokalnoj zajednici, a samim tim za kvalitet života u državi kao celini. Proklamovano pravo da građani obavljaju javne poslove najdirektnije može da se ostvari na lokalnom nivou. Razvijena lokalna samouprava veoma utiče na ukupnu demokratizaciju društva. U svetu je uobičajeno shvatanje da je lokalna samouprava škola demokratije. SPS je sve napred rečeno imala u vidu i to je regulisala ustavnim rešenjima. Nažalost, zbog poznatih razloga, počev od razbijanja Jugoslavije, do NATO agresije, to u praksi nije mogla u celosti da sprovede. Sada, kada su se stekli uslovi da se donese jedan kvalitetan i obuhvatan zakon o lokalnoj samoupravi, u skladu sa principima i iskustvima razvijenih evropskih zemalja, mi smo dobili predlog Vlade koji je u velikom raskoraku sa tim očekivanjima. Mnoga pitanja su lošije regulisana nego u dosadašnjem zakonu o lokalnoj samoupravi. Da ne ponavljam, već je rečeno, posebno o neprihvatljivosti predloženog predsedničkog sistema na lokalnom nivou i prevelikim ovlašćenjima predsednika opštine, ili kako će se ubuduće zvati gradonačelnici. Zbog ograničenja vremena za diskusiju, posebno ću ukazati samo na nekoliko pitanja. Prvo, dobro je što se predviđa da se u nacionalno mešovitim opštinama osnuju saveti za međunacionalne odnose. Međutim, te odredbe treba preciznije da definišu mnoga pitanja, počev od načina biranja, sastava, ukupne nadležnosti i dr. Ne sme se desiti da ti saveti, umesto da budu mesta stvaranja harmonije i unapređivanja nacionalne ravnopravnosti, postanu mesto stvaranja nesporazuma i raskola. Drugo, pitanju referenduma, kao vidu najneposrednijeg učešća građana u ostvarivanju lokalne samouprave, nije dato odgovarajuće msto. Treba imati u vidu činjenicu da se demokratija gradi iz baze. Stiče se utisak da predlagač nije želeo da se ovaj vid lokalne samouprave afirmiše i kod nas. Primera radi, navešću praksu opština u Švajcarskoj - one u proseku sprovode četiri referenduma godišnje; o pitanju o kome se izjašnjavaju građani sastavlja se elaborat na nekoliko stranica i dostavlja poštom svakom građaninu.Uz to se dostavlja listić sa kovertom, kao i obaveštenje kada se i gde vrši glasanje. Građanin može da dođe na dan glasanja i da glasa na određenom mestu, ali može i da poštom pošalje dostavljeni koverat sa listićem. Nije propisano da mora da se izjasni preko 50% građana. Omogućeno je svakom građaninu da se izjasni. Hoće li to pravo koristiti, to je njegova volja, ali niko ne traži većinu. Zašto i mi ne bismo napravili jedan radikalan pomak u razvoju lokalne samouprave? Izgleda da ova vlast radikalno postupa samo kada treba građanima uvesti nove poreze i obaveze, umanjiti socijalna davanja i ograničiti pravo radnika iz radnog odnosa. Sledeća primedba - odredbe o finansiranju lokalne samouprave su nedorečene. Privredno nedovoljno razvijene opštine plaši način finansiranja određenih potreba, koje obezbeđuju i osnovne potrebe građana. Primera radi, u oblasti zdravstva, školstva i dr. Malo se u ovom zakonu govori o solidarnosti. Štaviše, brišu se pojedini kriterijumi koji su nerazvijenim opštinama obezbeđivali određena sredstva. O ovome su socijalisti vodili mnogo više računa nego što se sada predlaže u ovom zakonu, a bila su očekivanja da će doći do poboljšanja. Dalje, smatram da je u ovom zakonu trebalo predvideti način podsticanja rada građanskih grupa i asocijacija; te grupe i asocijacije tzv. civilnog društva treba da budu organizovane i da su kontrateža vlasti. Svaka vlast teži da bude autoritativna. Zato postojanje građanskih grupa i asocijacija doprinosi razvojudemokratije i kontroli vlasti, uz napomenu da sredstva treba mi da obezbeđujemo, a ne stranci. Oni što daju, zna se da imaju svoju cenu; ne čine oni to bez nekog svog interesa. Na kraju, želim da istaknem da su zaista opravdani razlozi zbog kojih socijalisti traže da se ovaj predlog zakona povuče, da Vlada izvrši odgovarajuće dopune, da ga usaglasi sa Evropskom poveljom o lokalnoj samoupravi i da ga potom dostavi ovoj skupštini na usvajanje. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović (povreda Poslovnika).
Tražim od gospođe predsedavajuće da konstatuje da je povređen član 118. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Naime, ima mnogo kartica koje su ostavljene u poslaničkim klupama, a poslanika ovde nema. Molim da se to konstatuje, da se utvrdi, odnosno da se vidi koji poslanici nisu tu. Hvala.
Po intervenciji narodnog poslanika Žarka Obradovića, a po članu 118, koji kaže da narodni poslanik kada napušta salu Narodne skupštine i ostavi u poslaničkoj jedinici, odnosno pored nje svoju identifikacionu karticu, Služba Narodne skupštine će tu karticu dostaviti sekretaru Narodne skupštine, a biće mu vraćena pri ulasku u salu. Molim Službu Narodne skupštine da sve kartice, koje nisu uz svog poslanika, pokupi i postupi po Poslovniku. Reč ima narodni poslanik Milan Marković.
Poštovano predsedništvo, koleginice i kolege narodni poslanici, pre nego što pređem na ono što sam predvideo kao moje izlaganje povodom Predloga zakona o lokalnoj samoupravi, moram da na neki način izrazim nezadovoljstvo načinom na koji su određene uvažene kolege pokušale da praktično dezavuišu ovaj predlog zakona o lokalnoj samoupravi. Naime, radi se o nizu netačnih tumačenja Ustava i samog Predloga zakona o lokalnoj samoupravi, koji su ili proizvod neznanja, u šta sumnjam, jer su često to ovde bili i eminentni pravnici, ili je pitanje nepažljivog čitanja Predloga zakona, ili je pak jednostavno u pitanju politički marketing. Međutim, to su toliko paušalne izjave da ću se, jednostavno, potruditi da na jednom primeru to sada i objasnim. Naime, jedan od naših kolega je ovde rekao kako su, eto, po sadašnjem Zakonu o lokalnoj samoupravi, po sadašnjim propisima, organi unutrašnjih poslova bili ti koji su imali pravo da cene zakonitost, celishodnost ili u celini gledano ispravnost upravnog akta za čije se izvršenje traži asistencija. A eto, po ovom novom zakonu o lokalnoj samoupravi to, nažalost, neće moći pa, Bože moj, jadni naši građani. Vezano za to, zaista moram sebi da dozvolim da kažem nekoliko stvari, prosto kao neku vrstu pouke kolegi koji je to rekao. Prvo, policija niti ceni, niti je ikada i igde cenila zakonitost ili celishodnost akta donetog u upravnom postupku pred opštinskim organom uprave, za koji je tražena njena asistencija. Dakle, nikada nigde nije imala to pravo i to nije činila. Jedini mogući način i put, i kod nas i u celom civilizovanom svetu, to je da se ocena zakonitosti upravnog akta vrši u zakonom propisanom postupku, putem redovnih i vanrednih pravnih lekova, pred višim organima uprave ili pak sudovima. Jedini koji su kršili ovo civilzacijsko dostignuće bili su pojedini ljudi u Srbiji, u onim opštinama gde je na vlasti bila tadašnja opozicija, a sadašnja vlast, u nameri da spreče efikasno vršenje vlasti. Da kojim slučajem diploma Pravnog fakulteta ima karakter vozačke dozvole, ovakav način interpretiranja prava bio bi razlog za ponovno polaganje. Što se tiče onoga što zovemo lokalnom samoupravom u Srbiji, mi danas možemo, jednostavno, postaviti osnovno pitanje - postoji li lokalna samouprava u Srbiji, ili ne? Formalno posmatrano, postoji lokalna samouprava. Pominje je i Ustav SRJ, pominje je i Ustav SRS. Istina, postoji određeno nabrajanje nadležnosti lokalne samouprave u tim ustavima, ali s obzirom da nije primenjen princip pozitivne numeracije, to oni nisu prepreka razvijanju lokalne samouprave. Postoji Ministarstvo lokalne samouprave, imamo ministra lokalne samouprave i, normalno, Zakon o lokalnoj samoupravi. Dakle, formalno, lokalnu samoupravu imamo. Ali, ako pogledamo Zakon o lokalnoj samoupravi, ako pogledamo zakon koji je već više puta ovde pomenut, a to je Zakon o sredstvima u državnoj svojini od 12. decembra 1995. godine, ako pogledamo neke druge propise koji se na odgovarajući način dotiču lokalne samouprave, utvrdićemo da je to prazna forma. Tako ovo pitanje lokalne samouprave ima karakteristiku koja je imanentna našem društvu u poslednjih deset ili više godina, a to je da formalno i deklarativno ima svega - ima slobode, ima demokratije, ima saradnje sa svetom, ali suština i istina su nešto drugačije. Tako je to i sa našom lokalnom samoupravom, koja pre liči na lokalnu upravu, nego što je to lokalna samouprava. Takav pristup ne samo da je nesaglasan Povelji o lokalnoj samoupravi - koja je usvojena u Savetu Evrope 1985. godine i koja u preambuli kaže da su lokalne vlasti jedna od glavnih osnova svakog demokratskog sistema - već je jednostavno jedan nakaradni i naopak sistem koji najbolje osećaju naši građani. Suštinska je razlika između lokalne uprave i lokalne samouprave. Lokalna uprava podrazumeva visok stepen centralizacije. Srbija je danas centralizovana država sa visokim stepenom centralizacije na nivou Vlade Republike Srbije i vrlo malim ingerencijama lokalnih vlasti. Nasuprot tome, lokalna samouprava je protivteža centralnoj vlasti, sistem sa velikom autonomijom lokalnih organa, koja podrazumeva upravljanje lokalnom zajednicom i obavljanje poslaod lokalnog interesa. Lokalna samouprava je, što je već kolega Radosavljević rekao, pravo građana i mi je isključivo kao takvu moramo tretirati. To je pravo građana da autonomno upravljaju poslovima od lokalnog značaja. Oni će to najbolje umeti,oni najbolje znaju koji su ti poslovi i kako ih treba rešiti. Centralizacija je loša, centralizacija neminovno vodi neefikasnosti, neekonomičnosti, manipulaciji, zloupotrebama, mistifikaciji vlasti, otuđenju i gubljenju osećaja za dnevne lokalne probleme, pogrešnim odlukama i korupciji. U takvim uslovima svaki posao građana u birokratskim strukturama je pakao. Ostvariti pravo zahteva veliku energiju i upornost, ali i konjske živce, a katkad i jak želudac. To je stanje naše lokalne samouprave i naše administracije na lokalnom nivou. Da li je to interes građana i da li je to uprava kao servis građana; naravno da to nije tako. Da ne pominjemo posebno pitanje, a to je da su lokalne zajednice politipske, da je svaka na svoj način specifična, da ima komparativne prednosti i mane, da te specifičnosti čine upravljanje lokalnim zajednicama i da se ono ne može poistovetiti sa upravljanjem državom. Sve te činjenice prethodni zakonodavac nije znao ili jednostavno nije hteo da uvaži. Mi te činjenice uvažavamo. Mi želimo da pravo građana na lokalnu samoupravu ne bude parola. Mi želimo da građani to pravo uistinu mogu da ostvare. Mi želimo da se prizna pravo lokalnih zajednica na različitost, da se razvije zdrav duh kompeticije i, istovremeno, uspostavi jasan sistem odgovornosti na lokalnom nivou. Mi želimo da se građani politički organizuju kroz svoju lokalnu samoupravu. Lokalna samouprava mora biti odraz političkog opredeljenja građana za mogućnost izbora modaliteta razvoja njihove lokalne zajednice. Decentralizacija je naše opredeljenje zato što obezbeđuje bolju alokaciju resursa, lakšu kontrolu administracije i brže i bolje odgovore na lokalne probleme i potrebe. Mi želimo da sadašnji arhaičan, krut, nefunkcionalan, i iznad svega lažan sistem lokalne samouprave zamenimo savremenim, efikasnim, funkcionalnim, politipskim, preduzetničkim i istinskim sistemom lokalne samouprave. Zato danas donosimo ovaj zakon o lokalnoj samoupravi. Nažalost, ovaj zakon o lokalnoj samoupravi ne može sam po sebi rešiti sve to što je tako drastično pokvareno poslednjih godina. Zato, pre nego što pređem na sam zakon, reći ću reč-dve o nekim koracima koji su neophodni da bismo mi na kraju imali zaokružen i uspostavljen sistem lokalne samouprave. Prvo, imovina. Mislim da se tu svi slažemo - ne može se pravo na lokalnu samoupravu u svom punom obimu ostvariti bez imovine. Hitno je potrebno usvojiti izmene Zakona o sredstvima u svojini Republike Srbije ili jednostavno ukinuti taj nakaradan zakon koji je donet 1995. godine. Drugo, veličina naših lokalnih zajednica. Postojeći zakoni su zadržali osnovnu strukturu lokalne samouprave, nastalu u vreme reformi 1955. godine. U tadašnjoj Federativnoj Narodnoj Republici Jugoslaviji bilo je 3.900, a nakon te reforme samo 500 opština, koliko ih je ostalo do kraja te države. Što se Srbije tiče, još u 19. veku postojalo je 2.000 opština. Danas ih ima 190, odnosno 167, ukoliko trenutno ne računamo naše opštine na Kosovu. Naše opštine u proseku imaju 50.000 stanovnika. To su najveće opštine u Evropi. Mi imamo mega opštine koje imaju po nekoliko stotina hiljada stanovnika i nekoliko desetina hiljada hektara. Upravo je veličina lokalne zajednice limitirajući faktor za ostvarivanje lokalne samouprave. Opština savremenog doba mora da bude dovoljno velika da poseduje adekvatne resurse, ali mora da bude dovoljno mala da sačuva atmosferu i duh zajednice u kojoj građani mogu politički da se ostvare. Dakle, lokalna zajednica ili zajednica od par stotina hiljada stanovnika; ali onda se ne može zvati lokalnom samoupravom; ili je, s druge strane, lokalna samouprava, ali onda ne može imati više od 50-60 hiljada stanovnika. Prema tome, ili - ili, jedno sa drugim ne ide. To je taj drugi korak koji se mora učiniti nakon donošenja ovog zakona o lokalnoj samoupravi: optimalizacija veličine naših lokalnih zajednica. Ovaj predlog zakona unosi značajne novine, i to u širokom spektru, od finansiranja, organizacije, o čemu je ovde bilo dosta reči, novih oblika mesne samouprave, naravno, do povećanja nadležnosti u skladu sa principom koji je aksiom u savremenom svetu, a to je da se odluke donose bliže nivou primene. To je sasvim logično, jer ko bolje zna i ko bolje oseća potrebe i probleme lokalnih zajednica od samih žitelja te zajednice. Jedna od novina koju predviđa ovaj zakon odnosi se na organe jedinice lokalne samouprave. To je uvođenje sistema podele vlasti. Ovaj sistem dovodi do jasnog uspostavljanja sistema odgovornosti. Naime, danas imamo skupštinu opštine, kao predstavničko telo, sastavljeno od određenog broja odbornika koji svu svoju funkciju ispune onda kada izaberu izvršni odbor. Imamo izvršni odbor, kolektivno telo, sastavljeno od sedam, devet, jedanaest, nije bitno koliko članova; ono je centar stvarne moći u opštini. Ono donosi sve najznačajnije odluke i nosilac je izvršne vlasti u opštini. Pored toga, imamo sekretara opštine; sekretar opštine je starešina opštinske uprave. Taj sekretar opštine je odgovoran kada organi opštine ne rade dobro, kada su neefikasni, kada rade sporo, kad su službenici neljubazni. To je taj čovek, sekretar opštine. Na kraju, imamo predsednika opštine; njega prosto ne možete da nađete i da kažete šta su njegova ovlašćenja. Ja sam predsednik opštine Palilula i vrlo teško uspevam da se zadržim u okvirima ovlašćenja koja mi je predvideo zakon i statut. Ovlašćenja predsednika opštine su da jednom u tri meseca sazove sednicu skupštine opštine i da njom predsedava. Dakle, to su ovlašćenja predsednika opštine sada [[Dobacivanje iz sale.]] Ako može malo pažnje, molim vas. Bio sam fer i podučio vas onome što niste znali, a sada me pustite da završim. Znate, predsednik opštine je danas najobičniji simbol, najobičnija figura. To je ono što je teško razumeti. Zašto je to danas nama problem? Zato što građani sasvim drugačije to doživljavaju. Pa, građani doživljavaju predsednika opštine upravo kao glavu opštine i građani očekuju da postoji jedan čovek u opštini, jedno ime i prezime koje će biti odgovorno za sve ono što se u toj opštini dešava, kome će moći da se obrate kada žele da se njihov problem reši ili koga će moći da kritikuju kada nešto u toj opštini ne valja. Zašto je ovaj predlog zakona dobar? Zato što ispravlja tu suštinsku nelogičnost u organizaciji skupštine opštine. Predlog je da predsednik opštine bude nosilac izvršne vlasti. Dakle, predsednik opštine će biti odgovoran za rad, ali imaće instrumente vlasti, imaće instrumente na osnovu kojih će ta njegova odgovornost biti utemeljena i objektivna. U pitanju je jasna podela vlasti i jasno uspostavljanje sistema odgovornosti. Građani imaju pravo da neposredno izaberu predsednika opštine, koji će moći da rešava njihove probleme i koji će za svoj rad biti njima odgovoran. Ovo rešenje, to moramo da kažemo, jer, nažalost, neki nisu dovoljno upućeni, je vrlo zastupljeno u uporednim zakonodavstvima;ono se,što je najvažnije i što je verovatno motiv zašto se ovde predlaže, pokazalo kao veoma racionalno i veoma efikasno. Zbog toga se predlaže i u ovom zakonu. Naravno, predlagač je, verovatno poznajući naš mentalitet, predvideo izvesna ograničenja u vršenju funkcije predsednika opštine. To se posebno odnosi na izbor saradnika predsednika opštine, koji je nemoguć bez saglasnosti skupštine opštine, a što je precizirano amandmanima koje je Vlada prihvatila; ali, nažalost, Odbor za pravosuđe i upravu na neki način nije prihvatio te amandmane. Potrebno je da se mi, kada budemo govorili o tim amandmanima, njima zaista ozbiljno pozabavimo. U pitanju su amandmani koji se odnose na kabinet predsednika opštine, kao pomoćno telo, u kome sunjegovi saradnici; kao i amandmani koji se odnose na načelnika opštinske uprave i na načelnike pojedinih odeljenja, gde se traži saglasnost skupštine opštine. Samo ukoliko usvojimo te amandmane uspećemo da zaokružimo potpuni sistem podele vlasti, odgovornosti i kontrole predsednika opštine kao nosioca izvršne vlasti. S druge strane, na taj način ćemo afirmisati skupštinski rad. To je već i sam predlog zakona izuzetno dobro predvideo. Dakle, skupština neće biti jedno inferiorno, isfrustrirano telo; afirmisaće se skupštinski rad i rad po komisijama. Predsednik ne može da bude odbornik. Skupština ima svog predsednika skupštine i svog sekretara. Na taj način je ona potpuno funkcionalno zaokružena. To je jedini mogući način da ona kao zasebno telo, bez ikakvih pritisaka i interesa, može da kontroliše svoju izvršnu vlast. Ovakvo rešenje garantuje racionalnost, efikasnost i uspostaljanje sistema odgovornosti. Građani će znati kome treba da se obrate za rešavanje lokalnih problema, ko je odgovoran za iste. Zbog toga je ovo jedno od bitnih,rekao bih markantno obeležje ovog predloga zakona; neke, možda važnije, promene nisu mogle da se izvrše zbog drugih zakona koje sam, uostalom, pomenuo. Samo kratko, posebno je pitanje grada Beograda. Kada je reč o Beogradu danas, tu imao veoma ozbiljan problem; nastao je kada je tadašnja opozicija, a sadašnja vlast počela da osvaja najpre centralne gradske opštine, a zatim i šire. Onda su ingerencije postepeno izvlačene iz tih gradskih opština najpre na nivo Beograda, a kasnije na nivo Republike. Lokalna samouprava u beogradskim opštinama ne postoji. Dakle, koliko god mogli onako krajnje dobronamerno reći da postoji lokalna samouprava negde u Srbiji, za Beograd potpuno otvoreno i nedosmisleno možemo reći da u beogradskim opštinama nema lokalne samouprave. To je zato što je grad Beograd definisan kao jedinica lokalne samouprave. To je definisano postojećim Zakonom o lokalnoj samoupravi. Kako da se lokalna samouprava ostvaruje na nivou od dva miliiona stanovnika. To jedno drugo isključuje; to nije lokalna samouprava; ili je lokalna samouprava ili je zajednica od dva miliona stanovnika. Zajednica od dva miliona stanovnika može biti država, sigurno je da ne može biti lokalna samouprava. Unutar Beograda nalaze se tzv. gradske i prigradske opštine. Prigradske opštine još ne liče na opštine širom Srbije, a to kolege iz unutrašnjosti i poznaju. Gradske opštine su najobičniji šalteri gradske uprave. Te gradske opštine nisu male. One imaju od sto hiljada do 300.000 stanovnika. Građani tih opština nemaju nikakvo pravo na lokalnu samoupravu. I mi sa Palilule, nas je oko 200.000, bili bi srećniji da bar imamo onoliko prava koliko imaju građani Lazarevca, a da ne govorimo o Vrnjačkoj banji, Loznici, Kladovu ili sličnim. Valjda je normalno da nas 200.000 koji živimo u jednoj gradskoj opštini možemo da odlučimo o tome gde ćemo da postavimo tezgu, gde ćemo da postavimo onoga čistača cipela na ulici, da popravimo ulicu ili uredimo park. Ako ta prava nemamo, gradske opštine i ne treba džabe da se zovu opštinama, ne treba da imaju političke organe kao što je predsednik opštine ili izvršni odbor. Tu ovaj zakon donosi važnu novinu,to je donošenje posebnog zakona o glavnom gradu;u članu, 134. utvrđena je obaveza da se u roku od šest meseci donese poseban zakon o glavnom gradu. Građani Beograda imaju pravo na taj zakon. Nadam se da ćemo tim zakonom ispraviti nepravdu koja je učinjena prema Beograđanima u poslednjih deset godina. U celini posmatrano, pred nama je dobar zakon, zakon koji daje maksimum u postojećim okvirima i zato ga, bez svake sumnje, treba usvojiti. Hvala na pažnji. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Replika.)
Osnov za repliku? Narodni poslanik Vojislav Šešelj traži repliku. (Vojislav Šešelj sa mesta: Replika, jer je moje jučerašnje izlaganje interpretiranona veoma neadekvatan i uvredljiv način.) Narodni poslanik Milan Marković nije spomenuo ni jedno ime, rekao je jedan kolega i citirao je deo izlaganja jednog kolege, da bi pooštrio svoju sopstvenu argumentaciju. Ni po stavu 1. ni po stavu 2. člana 98. nemate osnov za repliku. (Vojislav Šešelj, sa mesta: Po Poslovniku.) Naravno, to možete. Izvolite. Narodni poslanik Vojislav Šešelj, povreda Poslovnika.
Vi, Gordana Čomić, ponašate se isto kao Čedomir Jovanović. Kada su u koliziji zakon i Čedomir Jovanović, onda se primenjuje Čedomir Jovanović. Čedomir Jovanović je juče prekršio zakon, prelazio je ulicu van pešačkog prelaza, umesto da plati kaznu, danas se tamo crta pešački prelaz. Tako se i vi isto ponašate. Naravno da je prethodni govornik po svaku cenu želeo da izbegne moje ime. Rekao je - jedan eminentni pravnik. Ovde sam ja jedini eminentni pravnik. [[Žagor u sali.]] I ti si Milka eminentna, ali ne kao pravnik, nego na drugi način, ali si eminentna. Treće, on ovde govori o svom nepoznavanju pravne i političke teorije. Svuda u svetu ...
Molim narodnog poslanika da se izjasni o članu Poslovnika koji je prekršen.
Reč je o članu 98. Dozvolite da ja u svom vremenu obrazložim gde ste prekršili Poslovnik. (Predsedavajuća: Naravno.) Ponašate se vi i u drugim stvarima na isti način. Vi ste potpuno pravosudni sistem instumentalizovali. Zoran Đinđić i Vladan Batić godinu dana vrše pritisak na Četvrti opštinski sud da se SRS izbaci iz svojih prostorija. Sudija beži na bolovanje, beži na odmor, beži ovamo, beži onamo. Sada su je na radni odmor poslali i uz svoje kontrolore je teraju da piše sudsku presudu kakva njima odgovora. Danas sam dobio presudu Vrhovnog suda Srbije, u kojoj se nalaže obnova postupka povodom uzimanja saobraćajne dozvole i registarskih tablica, ali se kaže da džip SRS nikada nije ni oduzet. Evo, stoji u presudi Vrhovnog suda. To je kako vi sprovodite pravo. Ovde je poslanik iz vaše poslaničke grupe deset minuta odgovarao na moje jučerašnje izlaganje i to na krajnje uvredljiv način. Kada pravni nestručnjak kritikuje stručnjaka, pa ga još uz to vređa, vi kažete da nemam osnova za repliku. Zato insistiram da mi omogućite repliku na izlaganje prethodnog poslanika.
Poštujući stav 3. člana 98. Poslovnika Skupštine Srbije, ostajem pri tome da niste imali osnov za repliku i nije bila bolja argumentacija da nemate osnov za repliku od svega onoga što ste izrekli u diskusiji povodom povrede Poslovnika. U jednom ste u pravu: kada su u koliziji Poslovnik i narodni poslanik Vojislav Šešelj, nema rešenja. Da li hoćete da se izjasni Narodna skupština? (Vojislav Šešelj, sa mesta: Naravno.) Molim narodne poslanike da se izjasne da li je prekršen Poslovnikodlukom da se ne dozvoli replika narodnom poslaniku Vojislavu Šešelju. Za 43, protiv 82, uzdržanih sedam, nije glasalo 26, ukupno 158 narodnih poslanika [[Vojislav Šešelj, sa mesta: Sada vama imam repliku.]] Konstatujem da je Skupština Srbije zaključila da nije povređen Poslovnik i u primeni prava na repliku. Narodni poslanik Vojislav Šešelj, replika na obrazloženje predsedavajućeg Skupštine. Izvolite.
Ono što ste rekli sasvim je umesno, da nije pogrešne intonacije. Naravno, kada je moje izlaganje ili neki moj postupak u koliziji sa Poslovnikom, mora da se primeni Poslovnik. Ovde ni jedan moj postupak nije bio u koliziji sa Poslovnikom, nego postupak Čedomira Jovanovića u odnosu na zakon. Čedomir Jovanović je prekršio zakon, odmah se ustanovljava novo činjenično stanje. Sutra ako Čedomir Jovanović nekoga ubije, vi ćete da promenite Krivični zakon, pa ćete reći, ubistvo će se kazniti, osim ako je počinilac Čedomir Jovanović. To vi danas demonstrirate. Čedomir Jovanović je juče napravio saobraćajni prekršaj. Prekršio je Zakon o javnom saobraćaju. Prešao je ulicu van pešačkog prelaza, uvahitili su ga novinari. Da ga nisu uhvatili novinari, nikom ništa. Uhvatili ga novinari i on danas crta pešački prelaz na tom mestu. On retroaktivno dovodi činjenično stanje u sklad sa svojim protivpravnim postupkom. To je suština.
Pozivajući se na član 220. stav 1. o tome da narodni poslanik ima prava, obaveze i dužnosti, kao i na član 84. stav 2, kojim predsedavajući daje obaveštenje o toku sednice, samo hoću da informišem da je moje ime - Gordana Čomić. Narodni poslanik je spominjao Čedomira Jovanovića; on - nisam. Reč ima narodni poslanik Milutin Prodanović, a posle njega narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo narodni izabranici, gospodine ministre, postojeći Zakon o lokalnoj samoupravi usvojen je u jesen 1999. godine. Tada je uvedena jedna vrsta tutorstva nad lokalnom samoupravom i tadašnja Vlada Republike Srbije, namerna da upravlja opštinama i gradovima prekoračivši ustavna ovlašćenja, podržavila je kompletnu imovinu opština. Tim aktom ne samo da je podržavljena društvena svojina koju su koristile opštine, već je podržavljena imovina na kojoj je opština imala pravo svojine. Zakon, koji je i danas na snazi, o sredstvima u svojini Republike, faktički onemogućava da lokalne samouprave i ubuduće stiču imovinu. Samim tim proizilazi da suštinski građani nemaju čime da upravljaju jer nemaju imovinu, a bez imovine nema ekonomske osnove za primenu sistema lokalne samouprave. Ovo je samo jedan od mnogobrojnih primera da se u postojećem zakonu radi o lokalnoj upravi, a ne lokalnoj samoupravi. Ali, zapanjujuće je i to da predlagač zakona zadržava sve relacije između organa centralne, odnosno republičke i lokalne vlasti. To se vidi u delu predloženog nam zakona od člana 105. do člana 114, koji govore upravo o odnosu organa lokalne samouprave i organa Republike, što podrazumeva da će dalje postojati pod istim uslovima mogućnost kontrole ustavnosti, kontrola zakonitostiopštih i pojedinačnih akata organa jedinica lokalnih samouprava od strane republičkih organa. Pozitivnu ocenu u ovom delu predloga dao bih smanjenom broju razloga usled kojih Vlada može raspustiti skupštinu lokalne samouprave. Posle svega navedenog, sasvim opravdano može da se postavi pitanje, gde je tu doslednost političke borbe u prethodnih 12 godina i da li je usahla želja za temeljnim reformisanjem društva? Predlog zakona o lokalnoj samoupravi, koji je pred nama, ne uzima u obzir trenutne društvene i političke prilike u Srbiji. Upravo zbog toga poslanička grupa DSS podnela je 53 amandmana; koji se, ako se implementiraju u ovaj predlog zakona on bi postao celovit, adekvatan savremenim evropskim i svetskim pogledima na lokalnu samoupravu i, što je najvažnije, bio bi primenjiv u sadašnjem trenutku. Novi zakon koji ovde treba da izglasamo mora da podrazumeva široku autonomiju lokalnih organa i da vertikalno podeli vlast. Takođe, mora omogućiti lokalnim vlastima da u granicama zakona regulišu i rukovode određenim delom javnih poslova na osnovu sopstvene odgovornosti, a u interesu lokalnog stanovništva. Ono što nije dobro u ovom predlogu zakona prvenstveno se odnosi na široka ovlašćenja budućeg predsednika opštine, koji za svojrad ne odgovara skupštini opštine. Samim tim se skupština opštine marginalizuje. Ako građani lokalne zajednice ne mogu da preko svojih narodnih izabranika ostvaruju pravo na lokalnu samoupravu, onda ovakav predlog zakona otvara put za zamiranje i birokratizaciju lokalne samouprave. Moram reći da je finansijsko osamostaljenje lokalne samouprave vrlo bitan uslov političkog i društvenog osamostaljenja. U delu finansiranja lokalne zajednice, Predlog zakona suštinski ne menja ništa i zadržava skoro sva dosadašnja zakonska rešenja. Na žalost odgovornih predstavnika lokalnih samouprava, koji su već ovde govorili i sa kojima sam se družio u Stalnoj konferenciji gradova Jugoslavije i opština, moram reći da je zadžavanje rešenja o ograničenju okvira potrošnje na početku godineveoma loše, tako da uz projektovanu inflaciju od 20 do 25% za 2002. godinu, ili inflaciju koja je u prethodnoj godini bila oko 40%, taj okvir potrošnje se obezvređuje i čini ga nerealnim, dok takozvani "viškovi" odlaze u republički budžet. Na ovaj način se kao i do sada stavlja u neravnopravan položaj finansiranje lokalne zajednice i Republike. Iz ovoga proizilazi da lokalne samouprave nisu stimulisane za iznalaženje novih prihoda i veću naplatu istih, jer ti novi prihodi i novasredstva dovode do toga da se mesečni okvir potrošnje ispuni desetog, petnaestog u mesecu, a da sredstva poreza na promet odlaze u republičkibudžet. Moderna lokalna samouprava treba da je preduzetnička i mora da se ponaša kao ekonomski subjekt, koji će pokušati da stvori profit. Ovako orijentisana lokalna vlast će imati instrumente da podstiče privredni razvoj svoje regije. Završio bih nečim što predstavlja stvarnu sliku i odličnu ilustraciju kako se prethodni režim zalagao za lokalnu samoupravu i vertikalnu podelu vlasti. Ovde pred sobom imam jednu knjigu koja se zove "Upravljanje lokalnom zajednicom",aizdata jeod Centraza liberalno-demokratske studije. Naime, bivši poslanik SPS i bivši gradonačelnik, odnosno predsednik opštine Gornji Milanovac, izgovorio je za ovom govornicom, prilikom rasprave o važećem Zakonu o lokalnojsamoupravi 1997. godine,sledeću rečenicu: "Tek kada jednog dana budemo imali lojalne građane, 100% lojalne ovoj zemlji, mislim da možemo razmišljati o nekom većem stepenu lokalne samouprave". Dražimir Marušić, narodni poslanik SPS. Ovaj iskaz najbolje govori o razlozima tada vladajuće Socijalističe partije Srbije i njenih koalicionih partnera da pretvaraju lokalnu samoupravu u upravu. Iz toga sledi da samo podanici imaju pravo na samoupravu, a da građani na to pravo nemaju. Demokratska stranka Srbije će glasati za Predlog zakona u načelu i nastojaće da u raspravi u pojedinostima svojim amandmanima ne samo popravi tekst zakona, već da izmeni suštinu Predloga zakona. Hvala vam.
Osnov za repliku? (Obraća se narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću, koji traži repliku.) Spomenut je bivši gradonačelnik Gornjeg Milanovca, bivši poslanik, spomenuta je Socijalistička partija Srbije. SPS je imala koalicione partnere u Jugoslovenskoj levici, u Novoj demokratiji i u Srpskoj radikalnoj stranci. Ne znam na koje je od tih koalicionih partnera mislio poslanik, nemate osnov za repliku. Povreda Poslovnika, izvolite.
Ne znam kakvu to igru igrate, zašto me terate da prijavljujem povredu Poslovnika, kada vam je sasvim jasno da imam osnov za repliku, a to što pokušavate da navučete neki poen na stranku koja vam je u propadanju, time što piminjete ko je sve bio kada u koaliciji, bolje bi vam bilo da sada spomente s kim je Demokratska stranka u koaliciji, pa da stavimo na vagu ko je sa boljim partnerima bio u koaliciji. Ali, poslanik koji je govorio pre mene jasno je negativno odslikao koaliciju SPS sa SRS, gledao je u mene baš kada je birao, (šta vam je ljudi), gledao je u mene kada je birao izraz da nas ne uvredi, a da bude jasno da se radi o nama. Jeste, radi se o nama i potpisao bih onu izjavu Dražimira Marušića tada izgovorenu, zato što se radilo o sudbini lokalne samouprave na Kosovu i Metohiji. Tada smo tim Zakonom o lokalnoj samoupravi predvideli potpuno drugačiji način regulisanja lokalne samouprave na teritoriji Kosova i Metohije, a vi se time sada uopšte ne bavite. Za vas to ne postoji na Kosovu i Metohiji, niti smo imali, niti sada imamo većinu građana koja je lojalna Saveznoj Republici Jugoslaviji i Republici Srbiji i samo se na to odnosilo. Naravno da poslanik tada nije mislio da u Gornjem Milanovcu ima građana koji nisu lojalni, pa zato Gornji Milanovac ne treba da ima lokalnu samoupravu. Skrećem vama pažnju na jedan vaš problem, vi biste hteli da ocrnite prethodnu vlast, vi biste hteli da ne prihvatite predloge današnje vlasti, da strankakoju vi ovde predstavljate ostane tobož jedina koja sve znada napiše ida tumači i jedina koja je potpuno čista. Ne igrajte se više te igre. Prvo, recite da li ste vlast ili opozicija. Ako ste vlast, kako možete da budete protiv zakona? Ako ste opozicija, šta tražite u upravnim odborima sa tom vlašću i što sedite sa njima na predsedništvima DOS-a? Da vidim jednom fizionomiju te vaše političke stranke, da znam sa kime imam posla. Nekada mi vas je žao da vas napadam, ovi vas biju. Kako god hoćete. Što bih ja dotovarivao na leđa, nejaka, koja su već dovoljno natovarena. Nekada kada vidim koliko vi vlasti preuzimate u svoje ruke dođe mi da i ja pomognem da vas ljudi isteraju iz te koalicije. Rešite se ko ste i šta ste, ne dirajte Srpsku radikalnu stranku. Ne dirajte, mi smo u usponu ponovo.
Da li narodni poslanik hoće da se Skupština izjasni da li je povređen Poslovnik time što nije dato pravo na repliku? Molim Narodnu skupštinu da se izjasni o tome da li je povređen Poslovnik činjenicom da predsedavajući nije dozvolio repliku narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću. Za 31, protiv 86, uzdržana dva, nije glasalo 26, ukupno 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila reklamaciju na povredu Poslovnika. Narodni poslanik Milutin Prodanović, pravo na repliku na izlaganje narodnog poslanika Tomislava Nikolića javljanjem po Poslovniku.
Gospodine Nikoliću, Demokratska stranka Srbije zna gde joj je mesto i zna kakvu politiku vodi, ali vi ste tada, 1999. godine, glasali za ovaj zakon. To sam vas pitao još jednom da bih proverio, ali vi ste tada glasali za ovaj zakon. Ako ste spremni ovu rečenicu da potpišete, neka vam je na čast vama i vašoj stranci.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, kao predstavnik poslaničke grupe, replika na izlaganje narodnog poslanika Milutina Prodanovića po osnovu pominjanja Socijalističke partije Srbije.
Gospodo narodni poslanici, kada pokušavate pred građanima Srbije da predstavite Predlog zakona i u zakonu da kažete kako ćete to da radite, onda očigledno totalno mašite temu, jer sve vreme pričate o tome šta je radio neko u prethodnom režimu. Vi već duže vreme, u nekim opštinama po 10 godina, u nekim šest-sedam, vršite vlast, samo nikako da kažete građanima Srbije šta ste u tim opštinama, gde ste 10 godina na vlasti, uradili za građane. To niste rekli i nikako da kažete. Naravno, kada se pominje Gornji Milanovac, uz sva uvažavanja onoga što sada radite, činjenica je da je privreda u Gornjem Milanovcu stala, da ste je zaustavili i da tamo ljudi ostaju bez posla. Da li je to delo Vlade Republike Srbije ili lokalne samouprave, ali sigurno nije delo Socijalističke partije Srbije i Srpske radikalne stranke.
Narodni poslaniče Milutine Prodanoviću, osnov za repliku nemate. Imate ako je pominjanje stranke u pitanju i onda je moguća od strane predsednika ili predstavnika poslaničke grupe, jer je izlaganje narodnog poslanika Dragana Tomića replika na vaše izlaganje. Da li se u ime Demokratske stranke Srbije neko javlja za repliku? (Ne.) Narodni poslanik Tomislav Nikolić u ime Demokratske stranke Srbije, tako ste rekli poslaniče.
Ima jedna narodna, kaže - "Blago onom ko rano ..." Izlazim u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, ali trebalo je da čujete kada je pomenuta Srpska radikalna stranka. Razumem gospodina Prodanovića i svesno mu pružam pravo na repliku. Njegovo mesto predsednika opštine Gornji Milanovac zavisi od glasova odbornika DOS-a. Da oni neće da on bude predsednik opštine, on ni sekunde više ne bi bio predsednik opštine, tako da to jednom treba, to dvojstvo ličnosti, da rešite. Stanete pred ogledalo i kažete - hoću li ja bre da budem predsednik opštine, a da me ovi koji mog predsednika više uopšte ne računaju, nego ga šutaju levo i desno, da me oni podržavaju; ili ću da budem odbornik kako sam i izabran, neka se snalaze i neka sami biraju. Dražimir Marušić sa kojim imam prijateljstvo iz poslaničkih klupa, kao sa svim ostalim poslanicima ovde, je barem u Gornji Milanovac doveo prirodni gas za potrošnju. Mislim da je oko 30 kilometara cevovoda izgrađeno i kada vi budete uspeli 100 metara dalje da odvedete, javite se ovde da kažete da ste uspešni predsednik opštine Gornji Milanovac.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić je imao repliku kao predstavnik poslaničke grupe na izlaganje narodnog poslanika Dragana Tomića. To što sam citirala ono što je čulo još 150 poslanika u sali, moje je pravo da citiram i da ponovim ono što poslanik dovoljno jasno i glasno govori i nije pomenut direktno poslanik Milutin Prodanović. Izvolite, narodni poslanik Milutin Prodanović.
Jeste, pomenuli ste me, gospodine Nikoliću. Tačno je to i hvala što su doveli gas u naš grad, to im niko ne osporava i niko nije osporavao da je dovođenje gasa dobro. Hvala Bogu da je tamo i imamo blagodet da to koristimo, ali način na koji su to doveli i što su ostavili 2,5 miliona maraka duga, koji još uvek vraćamo, o tome možemo malo da pričamo. Što se tiče privrede, da odgovorim gospodinu Tomiću, te firme što su propale u Gornjem Milanovcu nadajmo se da ćemo uspeti nekako da ih izvučemo, jer su propale pre 10 godina i svi direktori firmi koje su propale su bili iz vaše partije, Socijalističke partije Srbije. Ojadili ste onaj tamo narod, ojadili.
Narodni poslanik Branislav Ivković, replika kao predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi na dnevnom redu imamo zakon o lokalnoj samoupravi koji očigledno ama baš ništa ne valja, kada se zastupnici tog zakona jedino i isključivo bave nekim događajima iz poslednjih 10 godina, a vrlo lepo uživaju u blagodetima svega onoga što je ostalo, kompletne društvene svojine koju prodaju, pa i sve tri cementare. Da se vratimo na Gornji Milanovac. Gospodin Dražimir Marušić kao pravi i dobar domaćin, koji voli svoj grad, koji voli svoju opštinu, doveo je ne samo gas, nego i vodu sa Rzava, i taindustrija Čačka je i te kako dobro radila, i u vreme najgoreg embarga imala je proizvodnju i izvozila, zarađivala velike pare za ovu državu. Vi ste, gospodo, zaboravili da ste već godinu i po dana na vlasti i vama je garantni rok istekao. Bavite se sobom i svojim rezultatima.
Repliku na izlaganje Milutina Prodanovića iskoristio je predsednik poslaničke grupe. Vi tražite repliku s obzirom da je Milutin Prodanović pomenuo vaše ime. Izvolite, poslanik Dragan Tomić.
Kada se pominje tema privrede i kada se kaže šta je sa preduzećima sada, javna je tajna da su tamo krizni štabovi, koje ste vi doveli po Srbiji, a danas niko ne priznaje da je doveo krizne štabove. Ko ih je vodao, ko je ulazio tamo; mi imamo danas već četvrtu generaciju direktora za godinu dana, jer su prve tri generacije morale da se sklone; došla je četvrta generacija direktora u ta preduzeća i sva staju. Svešto se radi u tim preduzećima je traženje strateškog pratnera, kao da Srbija nema privredu, kao da nikom ne treba i kao da je ministar za privatizaciju samo ministar za privatizaciju ili za privredu. Pokažite gde ste uložili sredstva u Srbiji u razvoj, gde ste uložili sredstva u nove kapacitete, gde ste zaposlili mladu radnu snagu. To me zanima. A, to zanima sve poslanike. To pokažite građanima Srbije.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić.
Dame i gospodo, na nivou Jugoslavije imamo predsedničko razvlašćeni neobavešteni sistem; na republičkom nivou funkcioniše predsedničko-nevidljivi, kancelarsko-apsolutistički sistem. A, sada imamo Predlog zakona o lokalnoj samopravi koji bi prema sadržaju mogli nazvati - gradonačelnički, begovsko-lokalno-palanački. Tačno je da ovim zakonom ne vršite decentralizaciju lokalne samouprave; vršite najgrublju centralizaciju jer predlogom ovakvog zakona svu vlast predajete u ruke jednog čoveka tj. gradonačelnika, koji je ovim zakonom praktično nesmenljiv. Zamislite da Čedomir Jovanović, igrom na sreću, na lutriji, dobije da bude gradonačelnik nekog grada. Ceo budžet bi potrošio na konje idžipove a da za to nikome ne bi odgovarao. Šta će se desiti ako gradonačelnik neke opštine nesrećnim slučajem postane gospodin Žarko Korać?
Molim poslanika da ne vrši kandidaturu za predsednike opština, nego da se bavi temama.....
Ovo je lokalna samouprava, ako predsednici opštine ne spadaju tu, izbacite to iz Predloga zakona. Onakav kakav je može mu pasti na pamet da u ovaj lokalno palanački zakon vrati i primenu pravila prve bračne noći. Po tom zakonu lokalni moćnik, gazda, a u njegovom predlogu zakona gradonačelnik, može provesti prvu bračnu noć sa mladom ili mladoženjom. Verujem da mladoženje tad u Srbiji ne bi mogli ni lasom da uhvatite. A prirodni priraštaj bi bio tako veliki da bi mi bili prenaseljena zemlja. Za ovom govornicom ovde jedan reformator iz Niša namerno nije izneo predlog da za ovom govornicom ne sme da govori poslanik koji pre dobijanja reči ne pokaže da je izmirio račun za struju i račune infostana. Trebali ste reći građanima Srbije da je u Nišu prošle godine 10.000 građana protestovalo protiv lokalne vlasti i da ste čišćenjem platoa, pored 1.000 računa, našli i oko 460 članskih karata DOS-ovih stranaka, da su sve bile probušene upaljenom cigaretom, što simbolizuje da ste u Nišu ispušili.
Podsećam narodnog poslanika na obavezu po Poslovniku da poštuje dostojanstvo ove skupštine.....
Molim vas da me ne prekidate da bih mogao da završim svoje izlaganje. U prethodnom režimu ....
Ako imate nameru da ga završite u tonu koji vređa Skupštinu..... (Slobodan Janjić: Samo vi štopujte vreme za koje vi pričate, a ja ću da čekam. .... onda neće biti dozvoljeno da nastavite.
Zaustavite sat, pa onda pričajte. Dok je vladao Josip Broz, kada su mu trebale pruge, on je dizao kredite i pravio ih. Dok je bio Slobodan Milošević on je, kada mu nedostane šina zbog embarga, govorio - skini ove (pokazuje iza), stavi napred, idemo opet napred. A, sada gospodin Đinđić, pošto voz stoji, istera putnike napolje i kaže - ljuljajte ga da narod misli da se krećemo.
Narodni poslanik Goran Ćirić traži repliku. Osnov za repliku je - kao gradonačelnik Niša. Izvolite.
Jasno je kome je upućeno prethodno izlaganje. Ovo izlaganje upravo govori o jasnoj strategiji i o onome što mi gledamo u ovom parlamentu od 1991. godine, kada je trebalo taj slobodni demokratski glas ugasiti time što ćete potpuno derogirati funkciju parlamenta; time što ste ubacili jednog čoveka iz ove stranke, čiji je pripadnik i prethodni govornik; time što ste u ovu salu uneli primitivizam i nasilje, a to se kasnije prenosilo na ulice čitave Srbije; vidimo kakve posledice Srbija iz toga vuče. Mislim da to govori o jasnoj strategiji ove poslaničke grupe, a za vašu informaciju, kada govorimo o struji u Nišu, to jeste ogroman problem u Nišu, to jeste problem koji smo nasledili, naravno, jer 1999. godine, u tri nesrećna meseca bombardovanja, niko nije plaćao struju. Oktobra i novembra meseca su zaračunate kamate i nagomilali su se ogromni računi. Mnogi od nas duguju, a 120.000 domaćinstava sa kojima manipulišete u Nišu je pre osam meseci dugovalo struju i posle prve niške inicijative 30.000 domaćinstava i korisnika je potpisalo taj ugovor, 60.000 je potpisalo ugovor sa popustom od 70% na kamate i rešilo taj problem. Ostalo je još 35.000 nesrećnika koji su uništeni niskim prosečnim platama, koje su do pre godinu i po dana u Nišu iznosile oko 60 maraka, a sada u proseku iznose oko 220 maraka. Jednostavno, nisu uspeli da servisiraju obaveze i te ljude u potpunosti razumem; niti ih osuđujem niti će ih bilo ko maltretirati onako kako ste vi maltretirali te iste ljude kada su bili na ulici. Oni imaju svoje legitimno pravo da izađu i kažu čime nisu zadovoljni. Ili, drugi primer ponašanja u Nišu, kada se sakuplja jedna aktuelna peticija, da stariji pripadnici jedne bivše vladajuće stranke pokazuju svoj demokratski princip i napadaju omladinu koja sakuplja peticiju, poznatu peticiju u čitavoj Srbiji. Dakle, to su dva modela ponašanja, dve slike Srbije, a vi ste ona tamnija slika Srbije.
Replika po osnovu pominjanja stranke - narodni Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Odmah da raščistimo - u Srbiji, od kako postoji višestranačje, jedini koji su izazivali nemire, nerede i jedini na čijim su skupovima građani ginuli su oni kojima i vi pripadate. Nikada ni na jednom skupu Srpske radikalne stranke, inikada ni na jednoj manifestacije Srpske radikalne stranke nije bilo nikakvih ekcesa, nereda, nemira..... [[žagor.]] Nisam dobro čuo ministra šta je rekao, ali pretpostavljam da je i on douševljen stavovima Srpske radikalne stranke. Da smo jednom načinili ono što ste vi radili u vreme vladavine Slobodana Miloševića, danas bi DOS drage volje zabranio Srpsku radikalnu stranku. A, što se računa za struju tiče, zaista bi trebalo da pokažete da li ste i vi platili struju, pa da vam damo reč. Pripadate političkoj stranci koja je organizovala spaljivanje računa za komunalije u Nišu, u metalnim buradima koja su bila postavljena u centru Niša. I nemojte ovde da pričate o tri meseca neplaćanja struje za vreme bombardovanja. Cela Srbija je bila bombardovana, pa kako to da baš samo Nišlije nisu tri meseca plaćale struju? Cela Srbija plaćala i nagomilalo se toliko računa za skoro tri letnja meseca da više nikada ne mogu da budu plaćeni. Nije, nego ste obećali građanima - ne plaćajte ništa, da smenimo diktatorsku vlast, a mi kada dođemo, dugovi će biti oprošteni. E sada, platite taj dug svojih izneverenih obećanja. Samo se o tome radi. I, čuo sam Zorana Živkovića kada kaže - lično nikada to nisam rekao, možda je govoreno na našim skupovima. Vi ste obmanuli građane Niša. Problem u Nišu je ogroman i ova država ponovo potcenjuje građane Srbije. One koji redovno plaćaju račune kažnjava novim računima, a one koji ne plaćaju ništa, njima otpisuje kamate, otpisuje dugove, daje im na kredit, izaziva celu Srbiju da uđe u stanje u kome mi račune nećemo više plaćati. E, o tome se radi. Građani Niša su nezadovoljni i republičkom i lokalnom vlašću u Nišu. Možete vi ovde da pričate o demokratskim tendencijama, o demokratskim tradicijama, ali građani Niša nisu više zadovoljni DOS-ovskom vlašću. (Glasovi iz sale: Koliko imaš odbornika?) Pojedince bih zamolio da odu u zoološki vrt i sami da zatvore vrata za sobom.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mićović.
Poštovane kolege, dragi gosti na ovoj skupštini, ovo je prilika da i danas porazgovaramo o ovom zakonu, koji je izuzetno važan u čitavom sistemu reformi, u kojima učestvujemo. Hoću da vam kažem da kao što je krajem finansijske godine egzaktni način merenja stanja u nekoj firmi popis, tako i svake četiri godine kada dođu, izbori pokazuju pravo stanje u kome se nalazi jedna država. Dakle, kad se radi i o lokalnim samoupravama, kad se radi o Republičkoj vladi, o vlasti i parlamentu, ovome ovde, gde se mi nalazimo danas, najegzaktniji i najveći pokazatelj raspoloženja građana smo mi ovde, tj. oni koje oni izaberu. Sa te strane, ne treba se uopšte brinuti o tome kakav će sutra biti gradonačelnik po novom zakonu o lokalnoj samoupravi i ne treba se plašiti njegovih ingerencija, niti se treba plašiti njegove samovolje. Osnovni princip koji će tada građane rukovoditi u njihovim sredinama je vrednost, ime i prezime, poreklo i učinak toga čoveka na lokalnom nivou. Iz toga proizilaze i njegove kasnije odgovornosti. Prema tome, danas kada se u malim ili većim mestima pogleda učinak vlasti u prethodnih šest godina, pa posle ovih izbora koje je dobila koalicija DOS,potpuno je jasno ono o čemu sam govorio na početku ove priče da tu nema nikakve prevare. Gospodin Prodanović je izašao ovde, meni je žao, on je prvi rekao o dugu koji je nasledila njegova opština; juče je sa ove govornice, u jednom šaljivom tonu, gospodin iz Kruševca pričao o nesposobnosti nove vlasti, a nije rekao da je do septembra stara opštinska vlast u Kruševcu potrošila jednogodišnji budžet i zadužila se novim dugom od 55 miliona dinara. Kada smo došli u opštinu Arilje, sačekao nas je minus u iznosu celokupnog jednogodišnjeg budžeta, dakle, kao dug u mesnoj zajednici npr, a računi su stizali do sredine 1999. godine; došli smo 1996. godine na vlast i zadnji račun nam je došao za nekakav podignuti predajnik, koji nije imao ništa oko sebe. Ne govorim o tome, poštovane kolege narodni poslanici, da su ljudi koji su vodili opštinu bili nepošteni. Govorim o sistemu, govorim o nečemu čime vršimo reformu toga sistema, govorim o tome da ti ljudi apsolutno nisu osećali nikakvu odgovornost, jer su smatrali da je potpuno normalno da se zaduže u nedogled, neko će sutra to platiti. Mi to nećemo tako da radimo. Pogledajte završne račune. Zbog čega nas je narod ponovo tako glasno, snažno i jako podržao na izborima 2000. godine, u septembru? Zbog toga što smo znali da radimo po zakonu, da radimo javno i da budemo efikasni. Ovde je malopre jedan prethodnik (ni njega nema) pričao da nema učinka. Nije tačno da nema učinka. Pričao je da je propala privreda. Ma nije tačno, neka dođe u Arilje, hvala Bogu i hvala na pitanju, privreda je zdrava i prava. Neka dođe da mu pokažemo kako se vode preduzeća, ali to ne čini opštinsko rukovodstvo. Ti ljudi koji žive tamo, koji brinu o svojim firmama, ti ljudi koji su nas glasali, to su pametni ljudi, a osnovni razlog za tu činjenicu je to što su glasali nas. Naravno da su moja vrata, kao gradonačelnika, otvorena za sve, za sve probleme i za sve one koji imaju poverenja u ovu vlast. Svi oni koji su zatvorili leđima vrata, za svagda su zatvorili pristup u njihove glasačke kutije novim listićima. Zbog čega - pa zbog toga što je učinak tih ljudi bio katastrofalan. Dragi prijatelji, kada smo u prilici da govorimo o ingerencijama gradonačelnika, reći ću vam i ovo - saradnja gradonačelnika sa svim institucijama u gradu je bila odlična i pre promena, 5. oktobra, a naravno i posle toga. Uspeli smo u jednom trenutku skupštinskom odlukom, jednoglasno, da dodelimo nagradu, godišnje priznanje stanici lokalne policije. I znate šta se dogodilo - ministar je zabranio komandiru da dođe na prijem i da primi tu nagradu. Ljudi su odlično radili svoj posao i nastavili su da rade. To se odnosi i na mnoge institucije u gradu. Kada danas govorimo šta smo učinili, šta je uloga lokalne samouprave - da to bude servis građana, da se građani osećaju sigurno, da protekne fluid poverenja između lokalne samouprave, između mesne zajednice i opštinske uprave, između donatora na pojedinim poslovima komunalne delatnosti; to smo mi uspeli da nametnemo i to je sutra prava uloga gradonačelnika ponovom zakonu. Ako se to nekome ne sviđa, neka bira način na koji će ga neko sutra glasati, ali mi smo odabrali pravi način, kada ljudi imaju pravo da sutra uđu u kancelariju predsednika opštine, uđu kod svoga odbornika i požale se na problem u svojoj sredini. I, naravno, shodno onome što može da se učini, shodno sredstvima koja se uberu u gradu, to će se i učiniti, i to je jedan od osnovnih razloga zbog čega narod u ovakve načine izbora ima poverenja. To je prava prilika da se raskine sa jednim sistemom, gde se nekada u komitetu rešavalo, već četiri godine unapred, ko je taj novi predsednik. Ovo nije kraj reformi, ovo je jedna prelazna priča, koja će sutra, sigurno, shodno Povelji o lokalnoj samoupravi, Evropskoj povelji, moći da se napravi na kvalitetan način, o čemu je odlično ovde govorio Milan Marković, predsednik SO Palilula. Svi gradonačelnici, svi predsednici opština, a bilo nas je negde oko četrdesetak, od 1996. godine do danas imaju odlične pokazatelje svoga rada. Oni se odlikuju ne samo po tome što su napravili škole, kao mi u Arilju, puteve, crkve, domove kulture, biblioteke, rekonstruisali kilometre i kilometre asfalta, odlikuju se i po toj novoj dimenziji odnosa građana prema lokalnoj samoupravi, kada se gradonačelnik, ili predsednikopštine nađe pri ruci, ne svaki put da pomogne, ali bar u prilici da pruži podršku unesrećenom; jer više mu je vredela podrška tada i više čovek zapamti kada se nekom ode i izjavi saučešće za neki nesrećan slučaj, nego kada se dođe na svadbu, pa se napravi veselje, izvrne šatra i rasteraju gosti. Dakle, mi danas znamo šta radimo. Mi danas znamo da je ovaj zakon, koji je ovde pred nama, reformski zakon i da hoćemo da ga usvojimo, samim tim da bismo problem koji je do sada vladao u našim sredinama, da bi način na koji se vladalo do sada, potpuno bacili u stranu i krenuli jednim novim putem normalne integracije u Evropu.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o lokalnoj samoupravi je neprihvatljiv za poslanike SPS-a iz više razloga. Navešću samo nekoliko. Pre svega, veliki broj dobrih rešenja iz važećeg zakona je anuliran i razvodnjen. Uloga odbornika skupštine opštine postaje periferna, a njihovo učešće i uticaj svode se na puku formalnost. Izvršna vlast se kompletno poverava predsedniku opštine ili gradonačelniku, što na prvi pogled može da znači značajan korak ili doprinos u demokratiji, imajući u vidu način izbora - neposredno izjašnjavanje. Međutim, ako se uzme u obzir činjenica da predsednik opštine po ovom predlogu zakona ima ogromna ovlašćenja, a skoro nikakvu odgovornost, onda se ovaj oblik demokratije pretvara u svoju suprotnost. Kako drugačije tumačiti da je predsednik opštine isključivi naredbodavac za izvršenje budžeta; rešava u upravnom postupku u drugom stepenu o pravima i dužnostima građana, ustanova i preduzeća; ima lokalnu policiju. Pa, on je jednostavno pravi beg, pravi car. Ovakav predsednički sistem posebno je opasan za Srbiju, jer istorijski znamo za naš usud: što više kneževina i što više kneževa, to manje države Srbije. Zato vam stalno ukazujemo da nije uputno prepisivati recepte sa zapada, jer je Srbija specifična; to smo vam govorili prilikom donošenja svih zakona koje vi nazvaste reformskim zakonima. Neću da govorim o privatizaciji koja je, kao i u našem okruženju, dovela do pada industrijske proizvodnje i do masovnog otpuštanja radnika. U ovom zakonu uvodite institut glavnog arhitekte, a istovremeno ne vidite ili ne vodite računa da liberalizacija tržišta kapitala, koju vam nameće MMF, dovodi do bankrota preduzeća i likvidacije banaka. Imaćemo mi sada u opštinama i svoje menadžere, građanske branioce, ali istovremeno u Srbiji se na tržištu utemeljuju cene, što je samo jedan eufemizam za podizanje cena hrane, energije i komunalija. Zato s pravom možemo da kažemo da se i u ovom zakonu zamajavamo veoma sporednim stvarima, a da se glavni problemi guraju pod tepih. Zakon predviđa obavezu opštine da osniva, prati i obezbeđuje funkcionisanje ustanova u oblasti sporta, kulture, osnovnog obrazovanja i primarne zdravstvene zaštite. Imajući u vidu da osnovni preduslov za funkcionisanje u svim ovim oblastima jeste finansiranje, mi smo uvereni da to finansiranje neće biti adekvatno sa 8% procenata poreza na promet, sa komunalnim taksama, samodoprinosom. To neće biti dovoljno. Polazeći upravo od te činjenice, na teret opština će pasti mnogi domovi zdravlja i mnoge osnovne škole. To će svakako imati posledicu da će se mnogi domovi zdravlja i osnovne škole ugasiti u više od stotinu opština širom Srbije. Primera radi, u Pomoravskom okrugu, u Despotovcu, Rekovcu, Svilajncu, pa možda i u Ćupriji, teško da će lokalne samouprave moći da isfinansiraju svoje domove zdravlja i, na primer, udaljena odeljenja osnovnih škola. Ode ministar, a želeo sam još da kažem da ova vlast previše prihvata sve ono što kažu MMF i Svetska banka. To je program strukturalnog prilagođavanja. Tog programa se striktno pridržava Argentina. I sami vidite dokle je dospela Argentina. A, o samoj politici diktata zapadnih zemalja i predstavnika NATO pakta, više ćemo govoriti 9. februara u 12,00 sati na Trgu Republike. Na kraju, poslanička grupa SPS-a je dobila jedno pismo od Odbora za zaštitu interesa penzionera, u kome se traži da se smene direktori EPS-a, da se ukine angažovana snaga i da se smanji cena električne energije. Pošto mi ne možemo ništa tu da pomognemo, a od smanjenja cena neće biti ništa, biće povećanja, to ću predati predsedavajućoj, gospođi Čomić.
Podsećam poslanike da su dužni da govore o tački dnevnog reda, da je to poslovnička obaveza. Reč ima narodni poslanik Pera Cvetković. (Tomislav Nikolić: Nemamo kvorum. Dužni ste da prekinete sednicu.) Narodni poslanik Tomislav Nikolić je ovaj put u pravu. Dakle, zbog nedostatka kvoruma u 13,50 za nastavak rada, određujem pauzu do 15,00 časova. Prvi govornik je narodni poslanik Pera Cvetković, a posle njega Nataša Jovanović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, radi nastavka sednice načelnom raspravom o Predlogu zakona o lokalnoj samoupravi molim da utvrdimo da li imamo kvorum. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Molim narodne poslanike, koji su ušli posle utvrđivanja kvoruma, da zauzmu svoja mesta. Reč ima narodni poslanik Petar Cvektović, a posle njega narodna poslanica Nataša Jovanović. Izvolite. Dame i gospodo, molim vas da saslušamo govornika. Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo, molim vas, malo pažnje mi dajte. Juče sam govorio nešto, i to fragmentarno, s obzirom da sam izdvojio mišljenje na Zakonodavnom odboru. Odnosio se moj govor naročito na član 45a i član 45b iz amandmana poslaničke grupe DOS, odnosno poslaničke grupe DSS-a. Istakao bih, a to je stav svih relevantnih političkih grupacija u Srbiji, da je postojeći Zakon o lokalnoj samoupravi nedovoljan za razvoj daljih odnosa u Republici i dalju decentralizaciju vlasti. Međutim, moram reći da pored nedostataka koje ima postojeći zakon i u sadašnjem Predlogu zakona javlja se niz nedostataka, a upozorio bih na to da svi zajedno pokušamo da sve te nedostatke otklonimo, kako bismo doneli zakon koji će trajati i koji će biti u skladu sa društvenim odnosima i ciljevima koje smo propagirali na prethodnim izborima. Osnovni problem kod ovog predloga zakona o lokalnoj samoupravi, pored onih na koje sam juče ukazao, to je neusaglašenost sa sadašnjim Ustavom, kao i pojedinim zakonima iz nekih oblasti; takođe stoji i neusklađenost sa Evropskom poveljom o lokalnoj samoupravi od 15. oktobra 1985. godine. Mi smo od strane ministarstva i Vlade uz Predlog zakona o lokalnoj samoupravi dobili obrazloženje da je cilj usvajanja novog zakona o lokalnoj samoupravi, između ostalog, usklađivanje sa Evropskom poveljom o lokalnoj samoupravi, koju su donele države članice Saveta Evrope. Slažemo se sa tim da ćemo u dogledno vreme ovu povelju, koja nas u ovom trenutku ne obavezuje s obzirom da nismo članovi Saveta Evrope, prihvatiti i mi ovde, odnosno naša država. Stoga, naročito nastavljajući komentare rešenja iz Predloga zakona u pogledu predsednika opštine odnosno gradonačelnika u gradovima, ukazujem na odredbu člana 3. Evropske povelje iz 1985. godine, gde stoji, i to u prvom paragrafu odnosno stavu, da lokalna samouprava označava pravo i sposobnost lokalnih vlasti da u okviru zakonskih ograničenja regulišu i upravljaju bitnim delom javnih poslova pod svojom odgovornošću i u interesu lokalnog stanovništva. To je potpuno u redu, ali stoji drugi paragraf odnosno stav koji kaže, ovo pravo će vršiti savet ili skupštine sastavljene od članova koji su slobodno birani tajnim glasanjem, na osnovu neposrednog, ravnopravnog i univerzalnog prava glasa, koje mogu imati izvršne organe koji su njima odgovorni. To direktno znači, prema Evropskoj povelji, da ovaj član 3. paragraf 2 ne predviđa gradonačelnički sistem, već je Evropskom poveljom predviđeno da skupština ili savet, zavisi od države do države kakvo će ime nositi neposrednim i tajnim glasanjem izabrani od birača, biraju svoj organ koji će predstavljati izvršni organ - to će biti izvršni odbor, izvršni savet i slično, te da se na taj način vrši izvršna vlast u lokalnoj samoupravi, odnosno lokalnoj zajednici. Ne znam zašto umaterijalima uz Predlog zakona poslanici i šira javnost nisu upoznati sa odredbama Povelje, na koju se Vlada i ministarstvo pozivaju. Ova odredba Povelje direktno upućuje na nešto drugo, a ne na rešenje da u lokalnoj samoupravi prihvatimo gradonačelnički sistem, te da gradonačelnik bude inokosni, pazite, kao pojedinac, izvršilac izvršne vlasti i ujedno upravni starešina. Ovo rešenje se javlja u nekim evropskim zemljama, međutim, ovo rešenje je u suprotnosti sa dosadašnjim navikama, sa političkim iskustvom građana, jer mi imamo rešenje da je dugi niz godina izvršnu vlast u lokalnim samoupravama birala SO, odnosno predstavnici građana koji su izabrani na direktnim neposrednim i tajnim izborima. Ovo pitanje otvara mogućnost međusobnih odnosa, što se po Predlogu zakona, a i predlogu amandmana odbornika DOS-a ne rešava, pa je stoga neophodno, ukoliko se već prihvati predsednički, odnosno gradonačelnički sistem u lokalnoj samoupravi, usvojiti sve amandmane DSS koji tačno, precizno regulišu obaveze, odgovornosti, prava i izbor saveta i predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, kao izvršne organe. U tom smislu su njihove dužnosti tačno podeljene, pa stoga predlog DSS daleko odgovornije, preciznije i jasnije reguliše te odnose.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Srđa Popović. Preostalo vreme vaše poslaničke grupe je pet minuta, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivala sam da će poslanici DOS-a, koji na nevešt način pokušavaju da brane ovaj nakaradni zakonski projekat, Predlog zakona o lokalnoj samoupravi, da nauče nešto juče iz predavanja prof. dr Vojislava Šešelja i da će u skladu sa tim naučenim i novim saznanjima, jedino mogućim primenjivim i ispravnim, da pokušaju da odbrane ovaj zakonski projekat, što je zapravo nemoguće. Po ko zna koji put se potvrđuje ono što SRS potencira, a što uviđa ogromna većina naše javnosti, da su zaista neokomunisti u DOS-u na vlasti. Jer, ovaj kardeljevski sistem odlučivanja i vođenja lokalne samouprave je ovde do kraja usavršen model i ta kardeljevština koju zadržavate vama služi na ponos i čast, a danas su sa ushićenjem mnogi ovde govorili svašta, uglavnom nevezano za zakon koji,naravno, ne mogu da brane, što je očigledno. U svom tom ushićenju što će ponovo njihova kakva-takva većina da usvoji ovaj zakonski projekat, meni su izgledali kao pobornici te komunističke ideje i kao da su na nastavku Osme sednice. Da je to stvarno tako i da DOS-ovska vlast koja, zajedno sa ministrom pravde i lokalne samouprave, gle čuda, Vladanom Batićem, želi da nametne jedan nakaradni zakonski projekat, govori tradicija koju lokalna samouprava ima u Srbiji, koja je zakonski ustanovljena krajem prošlog veka, tačnije 1889. godine, prvim Zakonom o opštinama, koji vi na ovaj način rušite. Ne samo da neće da dođe do decentralizovanja sistema javnih ovlašćenja, a to je juče rekao predlagač Vladan Batić, već će kompletna vlast da se koncentriše u rukama jednog čoveka, budućeg predsednika opštine, gradonačelnika, kako vi sami koji to danas jeste, volite, već danas da se nazivate. Opštine su imovinski opustošene i to je tačno, ali uglavnom u opštinama i gradovima gde ste vi, gospodo iz DOS-a i iz Demokratske stranke, bili na vlasti dok ste vladali u koaliciji "Zajedno". Ta politička odgovornost za nefunkcionisanje lokalne samouprave, a to je bio neki argument Vladanu Batiću prilikom njegovog ekspozea, ne da nije zamagljena, već je toliko očigledna u opštinama i gradovima gde ste, igrom slučaja, od birača dobili poverenje u septembru 2000. godine da vršite vlast. Vi je uopšte ne vršite na način kako to zagovara SRS, na način koji bi građanima omogućio da ostvaruju na nivou lokalne samouprave svoja ustavom zagarantovana prava i da lokalna samouprava što jeftinije, što brže i što efikasnije obezbeđuje sve ono što je građanima potrebno. Ne samo da uvodite autokratski princip vladanja na nivou lokalne samouprave, već je uopšte besmisleno da građani izlaze na izbore za odbornike u svojim izbornim jedinicama, jer ti odbornici uopšte neće moći da to pravo suverenosti koje građani prenose zastupaju u skupštinama opština i gradovima, već će oni samo biti paravan iza kojeg će ta koncentrisana vlast u rukama jednog čoveka, predsednika opštine, o svemu da odlučuje. Osim toga, eminentni pravnici, i predsednik naše stranke i ostali pravni stručnjaci iz SRS, su primetili da vi mešate termin povereni i preneti poslovi, što se jasno vidi i u članu 3. zakona. Tu se govori o poverenim, a u stvari se radi o prenetim poslovima, gde se lokalnoj samoupravi kroz ovaj član dozvoljava da donosi propise za određene oblasti, dok njoj samo mogu da se povere ti upravni poslovi. No, još nešto, da će se bezvlašće u našoj zemlji nastaviti, očigledno je i kroz član 112. ovog zakona, gde se kaže da ako organ lokalne samouprave, odnosno kada nadležni državni organ proceni da opšti akti jedinice lokalne samouprave nije u skladu sa ustavom, zakonom ili drugim republičkim propisima, što se u praksi često dešava, on ima pravo da pokrene pred Ustavnim sudom postupak za ocenu ustavnosti, što apsolutno nije moguće da se danas uradi u Srbiji, obzirom da mi nemamo Ustavni sud. Očigledno je da vama ne odgovara da se konstituiše Ustavni sud, kako ne bi mogli da se osporavaju svi vaši protivustavni zakonski projekti, oni koje ste izglasali i oni koje imate tek nameru da izglasate u Narodnoj skupštini. Obzirom da je retko ko od vas, gotovo niko, pominjao našu južnu pokrajinu, Kosovo i Metohiju, postaviću vam jedno pitanje na koje verovatno vi iz DOS-a treba da imate odgovor, jer je u pitanju vaš koalicioni partner Rasim Ljajić koji je tamo sa nekakvim izaslanikom Ujedinjenih nacija razgovarao juče o kampanji, o predstojećim lokalnim izborima u tri južne srpske opštine, Bujanovcu, Preševu i Medveđi. Da li vi uopšte znate ili ne želite da znate u kakvoj je situaciji srpski narod u te tri južne opštine i koje to izbore i kada zagovara Rasim Ljajić, a da li će to biti izbori pod patronatom Štajnera, novog okupatora na Kosovu i Metohiji. Šta će dalje i kuda ide Srbija savama...
Gospođice Jovanović, upozoravam vas na prekoračenje vremena i na temu.
Evo, završavam ... a i oni koji danas predstavljaju u svojstvu DOS-a te ljude koji su prognani sa svojih vekovnih ognjišta.
Reč ima narodni poslanik Srđa Popović, a posle njega narodni poslanik Petar Madžarević.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedan korak u krupnoj reformi državne uprave i decentralizaciji i nije čudo što se ovolika polemika vodi između centralista i anticentralista. Podsetiću vas da su i omnibus zakon i zakon o lokalnoj samoupravi predstavljali izvorno programsko načelo DOS-a koje je dobilo dvotrećinsku većinu u ovoj skupštini. Nije čudo da je to sada na dnevnom redu. Drugi razlog zašto je ovaj zakon važan, kao što su neki govornici pre mene primetili, jeste to da on predstavlja osnovni uslov za ulazak u porodicu evropskih zemalja koje su davno napustile centralizovanu i neefikasnu vlast. Treći razlog su, naravno, naši građani. Teza koju DOS zastupa - koju su izneli predsednici opština, od kojih su oni koji su govorili za ovom govornicom izabrani po drugi put -jeste da građani hoće na svoju vlast da utiču i da to mogu ukoliko opština ima nadležnosti, a ne predstavlja samo jedan servis gde će građani dobijati odgovor - nismo nadležni, nismo nadležni i nismo nadležni. Dame i gospodo, mislim da je ovde u raspravi jako puno vremena potrošeno na jedan najmanje važan segment zakona o lokalnoj samoupravi, a podsetio bih vas da ovaj zakon što se samih opština, odnosno jedinica lokalne samouprave tiče, tretira četiri važne oblasti: prva vrlo važna oblast to su izvorne nadležnosti; druga vrlo važna oblast su izvorni i preneseni prihodi; treća vrlo važna oblast je status opština. Tek četvrta oblast je organizacija koja treba da proizađe iz prihoda, statusa i izvornih nadležnosti. Mi smo jako puno vremena ovde potrošili slušajući o tome da li treba direktno birati gradonačelnika, kakva on ima ovlašćenja - za mene to nije veliki problem - naročito u raspravama koje smo slušali juče pominjao se firerski princip, lokalne paše, koje imaju svoje policije, batinaše. Dame i gospodo, nisu naši građani blesavi. Oni znaju koga biraju za predsednika opštine i nemojte da mislite da će da pogreše na takav način. Poseban razlog zašto je mene ta rasprava o gradonačelniku pogodila je da je najveći problem to očigledno partijama koje nas neprekidno za ovom govornicom uveravaju kako njihov rejting među građanima raste, kako oni dobijaju sve više i više na lokalnim izborima. Nemogućeda se među njima u jednoj opštini ne može naći taj kandidat koji je častan, da svojim imenom i prezimenom osvoji većinu glasova u toj opštini. Dakle, ovo je jedan deo vrlo važnog procesa i moram, pošto često rasprava ode na drugu stranu, da vas podsetim, omnibus zakon, zakon o lokalnoj samoupravi i zakon o glavnom gradu menjaju karakter našeg društva. To je nešto iza čega DOS stoji i to je nešto što će kroz ovu skupštinu proći. Druga tema koja je vrlo bitna i koju bih iskoristio ovde kao primer je činjenica da u oblasti za koju smo mi radili amandmane, u oblasti o kojoj se ovde, u ovoj skupštini, na temu ovog zakona dosta raspravljalo u Odboru za životnu sredinu, dakle, u brizi za životnu sredinu - centralizacija ili decentralizacija ne postoje kao pitanje. Decentralizacija sistema zaštite životne sredine nije pitanje političkog opredeljenja, nije pitanje toga da li se nekome sviđa ili ne sviđa, to je pitanje ima li sistema zaštite životne sredine ili nema. Dakle, svuda je taj sistem decentralizovan i meni je jako drago što mogu da kažem da je Odbor za životnu sredinu Narodne skupštine Republike Srbije razmatrao šest amandmana koje je podneo narodni poslanik Siniša Mitrović, a koji je inače zamenik predsednika Odbora, jedan jako dobar amandman koji je podnela grupa poslanika Demokratske stranke Srbije i da je oko ovih amandmana, koji uvećavaju i određuju izvorne nadležnosti i prihode, kao i status opština u oblasti životne sredine, postignut apsolutni konsenzus, bez obzira što predstavnici u Odboru za životnu sredinu odslikavaju stanje u parlamentu. Sada ću vam skrenuti pažnju na to koji su to amandmani, upravo zbog toga što je to vrlo važan deo Predloga ovog zakona, što je vrlo važan deo načelne rasprave u ovom zakonu, da kroz ovu važnu oblast vidimo zašto treba glasati za ovaj zakon. Pre svega stoji jedna nesporna činjenica, a to je da je lokalna armatura ključ brige za životnu sredinu. Lokalnu armaturu u jednoj opštini čine lokalna samouprava, koja mora imati nadležnosti, lokalni zagađivači, koji su briga građana, lokalne samouprave i Republike i predstavnici javnosti, znači nevladine organizacije. Tamo gde ta lokalna armatura funkcioniše postoji sistem kontrole, postoji mogućnost da oni jedni druge kontrolišu i čak bez prevelikog uplitanja Republike možemo vrlo brzo da dođemo do vrlo dobrnih rezultata, kao što je recimo bio slučaj prošle godine u opštini Zrenjanin. Ono na šta treba posebno obratiti pažnju su promene u nadležnosti, finansiranju i statusu opština kada je životna sredina u pitanju. Prvo, glasanjem za ovaj zakon, gde je amandman gospodina Siniše Mitrovića koji se odnosi na izvorne nadležnosti opštine prihvatila Vlada, po prvi put srbijanske jedinice lokalne samouprave kao svoju izvornu nadležnost dobijaju zaštitu životne sredine. To je potpuno tačno i ko pročita zakon i amandman na član 19, koji je prihvatila Vlada, videće da je to tačno. Ko misli da je planiranje i sprovođenje planova, što je do sada bila izvorna nadležnost opštine, zapravo zaštita, taj ne zna ništa o zaštiti. Znači, to su vrlo precizne stvari, tim pravnika je radio na tome i to je nova izvorna nadležnost. U vezi sa tim je i drugo pitanje koje se tiče finansiranja. Kada nekome dajete izvornu nadležnost morate da mu date mogućnost da izvornu nadležnost finansira. Do sada su one opštine koje su bile svesnije ovog problema osnivale svoje ekološke fondove, uvodile posebne ekološke takse. Neke druge opštine to nisu radile i kada budemo dobili celovit zakon o sistemu zaštite životne sredine to će biti obaveza opštine. To je ono što je vrlo važno u zakonu o lokalnoj samoupravifinansiranje. Amandmanima, koje je podržao Odbor za životnu sredinu Narodne skupštine Republike Srbije, čiji je podnosilac gospodin Siniša Mitrović, definiše se vrlo precizno koji su to novi ustupljeni prihodi opština, koji će se u određenom delu raspoređivati između Republike i opštine, tiču se životne sredine, a do sada su bili potpuno besmisleno centralizovani. Verovali ili ne, usvajanjem ovog amandmana i zakona po prvi put se naknada za zagađenje pojavljuje kao mogućnost prihoda opštine. Do sada je zagađenje ostajalo u opštini, a naknada je išla u Nemanjinu ulicu. Potpuno je isti slučaj sa ekološkom taksom od 1% na investicije, sa taksom od 5% na sakupljanje biljnih i životinjskih vrsta i, što je vrlo važno i što proizilazi iz Zakona o privatizaciji koji smo ovde usvojili, deo sredstava ostvarenih u procesu privatizacije Beočinske cementare mora da ostane u ugroženoj životnoj sredini, u Beočinu, kao što zagađenje ostaje u Beočinu, a ne da ide za Beograd. To je nešto novo i to je nova mogućnost za opštine. Ostaje zakon o sistemu zaštite životne sredine da raspodeli koliko kojih sredstava ostaje gde, ali to je izlazak iz jedne potpuno besmislne situacije u kojoj su građani vršili strahovit pritisak, a naročito na zagađene opštine, a one nisu bile u mogućnosti da im daju bilo kakav odgovor. Važnu stvar rešavaju amandmani na članove 98. i 99, prvi je podneo gospodin Siniša Mitrović, a drugi je podnela grupa poslanika Demokratske stranke Srbije i pozivam vas da glasamo za te amandmane, jer su to amandmani koji definišu status opštine u oblasti životne sredine. Verovali ili ne, u dosadašnjem zakonu o lokalnoj samoupravi, što nameravamo da promenimo, opština nije mogla da razmatra mogućnost da ima veći deo od ustupljenih prihoda, ukoliko se radi o zagađenoj životnoj sredini. Na isti način je zakon tretirao jedno Pančevo ili Bor, jednu Guču ili Temerin, opštine koje imaju velike ekološke probleme, opštine koje imaju jako visoku koncentraciju industrije. Hiljade građana Pančeva potpisivalo je peticiju da se stanje životne sredine u Pančevu proglasi ugroženim i mi iz Vlade smo im rekli - mi možemo da vas proglasimo ugroženim, da uzmemo jednu tablu, stavimo na ulazu u Pančevo i kažemo da je ovde ugrožena životna sredina, ali nikakva vaša prava u smislu većeg udela u ustupljenim prihodima iz toga ne mogu da proizađu. To je ono što se definitivno menja ovim zakonom i to je ono što mora da bude prioritet. Poslednja stvar koju bih želeo da napomenim je ta lokalna policija, oko koje ovde ima mnogo priče. Bilo da ona bude definisana ovim zakonom, bilo da bude donet poseban zakon o lokalnoj policiji, bilo da ubrzo u Skupštini, što očekujem, razmatramo izmene i dopune Zakona o unutrašnjim poslovima, moram da vam kažem da ova zemlja do kraja godine, a to je mišljenje ljudi sa terena, mora da dobije posebno odeljenje ekološke policije. Šumari i ribočuvari nemaju više nikakve šanse u obračunu sa naoružanim šumokradicama i ribokradicama i to je jedna novina koja je makar načeta u ovom zakonu. Ono što bih vam na kraju rekao je da menjamo sistem, decentralizujemo sistem; glasajte za zakon u načelu, glasajte za amandmane Odbora za životnu sredinu, jer to je uslov da stvorimo zaštitu životne sredine. Korak ka tome je usvajanje zakona o lokalnoj samoupravi.
Reč ima narodni poslanik Petar Madžarević, a posle njega narodni poslanik Sreten Mitrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, novim zakonom o lokalnoj samoupravi biće decentralizovana vlast u Srbiji i to najpre u finansijskom delu. Organi lokalne samouprave raspolagaće pravom prikupljanja poreza, uz obavezu da deo sredstava usmere za potrebe centralnog budžeta. Utvrdiće se pravo lokalne samouprave na deo prihoda od eksploatacije prirodnih bogatstava. Deo državnih nadležnosti u školstvu, zdravstvu, bezbednosti i kulturi biće preneto u nadležnost opština i gradova, u skladu sa zakonodavstvom Evropske unije. Verujem da ste propoznali četvrto poglavlje programa demokratske vlade, predizborno izdanje DOS-a - decembar 2000. U obrazloženju predlagača zakona o lokalnoj samoupravi, kao jedan od najbitnijih pravnih izvora navodi se Evropska povelja o lokalnoj samoupravi. Sama povelja nastala je iz potrebe da se na neki način standardizuje lokalna uprava u Evropi i njome su ustanovljena načela kojih lokalna zakonodavstva u ovoj oblasti treba da se drže. Evropska povelja govori da se preko skupština lokalne samouprave ostvaruje učešće građana u upravljanju lokalnim zajednicama. Mislim da valja naglasiti da ni Evropa u pogledu organizacije lokalne samouprave nije postigla neku značajniju unifikaciju. Tako, na primer, imamo u Holandiji slučaj da se učešće građana u lokalnoj samoupravi ostvaruje kroz jedinstvo vlasti u skupštini opštine. U Italiji je opštinsko veće, što je pandan našoj skupštini opštine, definisano kao organ političko-administrativnog usmeravanja i kontrole; u Austriji, kao zaključni i nadzorni organ koji nadzire opštinski odbor i upravu i odlučuje o žalbama na odluke gradonačelnika. U drugim pak državama postoji više-manje naglašena uloga predsednika opštine ili gradonačelnika. U Engleskoj, Švedskoj, Italiji, Austriji, Mađarskoj gradonačelnik se bira na sednicama opštinskog veća, a zatim on određuje svoje saradnike. Nigde, međutim, ne postoji čist predsednički model, kao što je predviđeno vladnim predlogom zakona o lokalnoj samoupravi. Praktično nesmenjivost predsednika opštine mogla je da se izbegne uvođenjem kvalifikovane većine u skupštini opštine; na primer, ako za smenu glasa dve trećine odbornika. Vlada je, prihvatajući amandman Čede Jovanovića, koji čak predviđa kaznenu meru za ionako obezvlašćenu skupštinu opštine, dodatno naglasila nesmenjivost predsednika opštine, stavljajući ga gotovo u položaj srednjovekovnog despota. Vlada je, dakle, usvojila amndman koji predviđa raspuštanje skupštine opštine u slučaju da njena inicijativa za opoziv ne uspe. Zbog, na primer, neizlaska na izbore, koje organizuje predsednik čija se smena izglasava. Čvrsto sam uveren da ovaj predsednički model nije moguće u praksi na dovoljno efikasan način sprovesti. Podsetiću vas da smo kao zemlja u samom svetskom vrhu po korupciji. Predsednik opštine koji ima apsolutnu izvršnu vlast, koji samostalno kontroliše upravu, koji je ujedno i budžetski nalogodavac, objektivno će biti najpodložniji ovoj negativnoj društvenoj pojavi. Nije nevažna ni činjenica da je naša država još uvek u pogledu stvaranja demokratskih institucija na samom početku. Ovakva organizacija vlasti na lokalu primerena je, pre svega, mnogo razvijenijm društvima, u kojima postoji jaka demokratska tradicija, nezavisno sudstvo, nezavisni mediji i razvijeno javno mnjenje. Političke stranke, koje su svuda u demokratskom svetu nosioci razvoja demokratije, sada se ovim predlogom stavljaju u drugi plan. Skupština opštine, kao centralna ustavna kategorija kada je reč o lokalnoj sasmopravi, potpuno je marginalizovana, oduzeta su joj sva ovlašćenja u pogledu nadziranja i kontrole izvršne vlasti. Vlast je uzeta skupštini i preseljena kod predsednika opštine. Ako bi ovakav predlog zakona prošao to bi za posledicu imalo neminovno slabljenje jednog od glavnih stubova demokratije - političkih stranaka. Građani bi se u političkom smislu potpuno pasivizirali. Jednom izabranog predsednika opštine gotovo da je nemoguće kontrolisati i sledstveno tome smeniti ako loše radi. Odbornici u SO bavili bi se samo normativnom delatnošću na predlog predsednika opštine, bez mogućnosti da prate i bitnije utiču na izvršenje sopstvenih odluka. Sledstveno tome smanjila bi se zainteresovanost za učešće u obezvlašćenoj skupštini opštine. Mnoge su negativne posledice koje ovakav predlog zakona, dugoročno gledano, može da izazove. Birokratizacija izvršne vlasti, bez efikasne kontrole odbornika, predstavnika građana u SO postaće normalna pojava. Ovakvo rešenje je svakako i u koliziji sa nekim od principa Evropske povelje o lokalnoj samoupravi, koji kažu da organi lokalne samouprave treba da budu predstavnička tela građana, a ona mogu imati izvršne organe koji su njima odgovorni. Dakle, javne poslove, prvenstveno, moraju da obavljaju oni organi vlasti koji su najbliži građanima. Poslanička grupa Demokratske stranke Srbije želi da popravi ovaj predlog zakona, pre svega u smislu uravnoteženja vlasti između neposredno izabranih odbornika u skupštini opštine i neposredno izabranog predsednika opštine, odnosno gradonačelnika. Ponudili smo, nizom amandmana, uvođenje opštinskog saveta koji bi ublažio ogromnu prevlast predsednika opštine nad predstavničkim telom građana SO, o čemu ćemo detaljnije govoriti u diskusiji o pojedinačnim amandmanima. U pogledu finansiranja opštine nema bitnije razlike u odnosu na važeći zakon. Predložili smo da se 30% prihoda od prodaje nepokretnosti u državnoj svojini, koje koriste opštine, gradovi, ustanove i druge organizacije čiji su osnivači opštine i gradovi, pripadne njima, dakle lokalnoj samoupravi. Vlada je to odbila, kao što je odbila i predlog da se 50% od prihoda dobijenih od poreza na prenos apsolutnih prava obavezno ulaže u investicije kapitalnog karaktera, što znači da bi pola novca od prodaje preduzeća napravljenih lokalnim novcem ostajalo lokalnoj zajednici. Ustanovili smo dopunske kriterijume za zadržavanje opštini odnosno u gradu sredstava ubranih po osnovu poreza na promet i poreza na zarade, gde je, između ostalog, i zagađenost životne sredine iznad prosečnog stepena. Vlada je i ovaj predlog odbila. Predlog koji se tiče kontrole finansijskih tokova od strane odbornika takođe je odbijen. Iako je Demokratska stranka Srbije učinila veliki napor da Predlog zakona popravi i uskladi sa interesima građana, naišla je na nepremostivi zid sujete kod predstavnika Ministarstva pravde i lokalne samoprave. Posle ovako rigidnog stava Vlade prema zaista ozbiljnom, celovitom i konzistentnom pokušaju poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije da popravi ovaj, našim uslovima, neprimeren zakon, zaista je teško glasati za. Ipak, Srbiji je potreban novi zakon o lokalnoj samopravi jer je postojeći sa svojim izuzetno centralizovanim rešenjima već u vreme donošenja bio prevaziđen. Sve dosadašnje promene u zakonima o lokalnoj samoupravi, osim zadržavanja centralističke, dakle etatističke orijentacije, imale su za cilj pre svega promenu izbornih sistema i njihovo prilagođavanje stranci na vlasti. Ovaj predlog zakona pravi izvesni iskorak u pravcu decentralizacije uvođenjem lokalne policije, ingerencija u oblasti školstva, primarne zdravstvene zaštite, socijalne zaštite i kulture. Novo rešenje je neposredan izbor gradonačelnika, odnosno predsednika opštine, ali sa tim povezana lična odgovornost nažalost, nema i političku dimenziju. Jer, kao što sam rekao, opoziv ne samo da je praktično nemoguć, nego je čak i opasno za odbornike, tj. skupštine opštine da ga pokreću. U celini gledano, ovaj predlog zakona zaslužuje jedva slabu dvojku, jer ipak moramo imati u vidu da su ustavna ograničenja vrlo velika i za radikalniji iskorak u ovom pravcu potrebno je donošenje novog ustava,koji bi postavio temelje jednom demokratskom uređenju naše države. Do tada moraćemo, nažalost, da se zadovoljimo polovičnim rešenjima kao što je ovaj predlog zakona o lokalnoj samopuravi. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreten Mitrović, a posle Siniša Mitrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi članovi Udruženja porodica za kidnapovana i nestala lica sa Kosova i Metohije, pred nama je još jedan važan zakon u sistemu reformi, kaže Vlada, kažu predstavnici DOS-a. Predlogom ovog zakona Vlada odnosno njen predstavnik u svom obrazloženju nije umnogome uspeo da opozicione poslanike ubedi u razloge donošenja ovog zakona. Sigurno da neće umnogome ubediti i građane. Samim tim ništa nije rečeno šta ne valja u prethodnom zakonu. I ovaj zakon ćete, kao i prethodne, voljom vaše većine sigurno usvojiti, a kako će ovaj zakon zaživeti u praksi, prvi će sud o tome dati sami građani koji, kao što znamo, imaju prvi kontakt sa vlašću u lokalnoj samoupravi. Jedan od nedostataka ovog zakona, a kao posledica prethodno usvojenih, se vidi u činjenici da nigde ni u jednoj rečenici, ni na jednom mestu se ne pominje Kosovo i Metohija. Za vreme svoje predizborne kampanje mnogo toga ste obećavali građanima Kosova i Metohije, da ćete vrlo brzo vratiti prognane na svoja ognjišta, da ćete brzo rešiti problem Kosova i Metohije. Mi znamo, svi koji su živeli na Kosovu i Metohiji, da je lokalna samouprava jedan od bitnih segmenata koji je uticao, zajedno sa obrazovanjem, zdravstvom, na to da srpski živalj tamo ostane i organizuje svoj život. Međutim, dolaskom DOS-a na vlast ništa nije učinjeno da se lokalna samouprava pomogne, sem što ste, bez ikakvih zakonskih osnova, tamo gde je funkcionisala, promenili legalno izabrane predstavnike lokalne samoprave, i bez ikakve odluke i zakonskih osnova postavili neke koji sigurno voljom građana nikada ne bi došli na ta mesta. U centralnom delu Kosova i Metohije, radnici i predstavnici lokalne samouprave, pored toga što su ostavljeni od Vlade Republike Srbije, od septembra meseca nisu primili lični dohodak.Znači, zadnji lični dohodak bio je septembarski dohodak prošle godine. Pored toga što kasne, lični dohoci uopšte nisu usklađeni sa ličnim dohocima koji se primaju u Srbiji. Znači, primaju se lični dohoci po starom, bez povećanja. Šta je Vlada Srbije uradila u onim opštinama koje su u srpskim enklavama ostale u celosti i koje su mnogo toga doprinele da se taj narod ne iseli? Šta se uradilo na Brezovici, u opštini Štrpce, koja je funkcionisala i koja od predstavnika Vlade svakoga dana dobije pogrešna i različita mišljenja - šta treba da radi. Tamo UNMIK, s obzirom da ne može da izvrši pritisak na opštinsko rukovodstvo, počinje da hapsi, a posebno se hapse predstavnici kidnapovanih lica, onih koji traže da saznaju gde su njihovi najmiliji. Njih zatvaraju. Prebijaju se i kažnjavaju ugledni građani, kao što je Petar Sarić. Da UNMIK-u ne odgovara da funkcioniše lokalna samouprava, a naša Vlada ništa ne čini da u tome srpskom stanovništvu pomogne,dokazuje i pokušaj UNMIK-a da zatvori opštinu, odnosno lokalnu samoupravu u Mitrovici. Građani Kosova i Metohije su nezadovoljni dosadašnjim ponašanjem i pomaganjem od Vlade, pa obećavaju da će u subotu doći u velikom broju da nas podrže i pozivam sve građane Srbije da zajedno damo podršku svom predsedniku Miloševiću.
Reč ima narodni poslanik Siniša Mitrović.
Uvaženo predsedništvo, kolege poslanici, proces političke tranzicije, koji je u Srbiji počeo 5. oktobra narodnom revolucijom, utemeljen je zakonodavnom produkcijom u Narodnoj skupštini, tako da je u 2001. godini donet paket zakona koji bitno podstiče demokratske procese institucija političkog sistema u Srbiji i ubrzava proces promena i prelazak u razvijeno građansko društvo. Zakon o lokalnoj samoupravi označava kraj modela centralizovane države, vladavinu autoriteta, koji je deceniju unazad gospodario našim životima, sistemom gde su Beograd i izabrana politička elita uređivali ovozemaljski život Srbije, taktički, precizno i mudro kontrolisali sve - i novac, i socijalna davanja, i obrazovanje, i kulturu, uređenje ulica, odnošenje smeća. Takav model kolektivne zavisnosti od centra služio je vladavini političke elite i održanju vlasti. Za to vreme, razgrađena je Srbija, unazađene institucije, a ostale su nedorasle da upravljaju same sobom i za sve se morao pitati drug iz Beograda. Poštovani poslanici, pravo lokalne samouprave treba posmatrati kao individualno i kolektivno pravo iz grupe političkih prava čoveka i građanina. Suvereni građanin, motivisan i uključen u sistem lokalne samouprave, najbolje će znati da uredi život u svom kvartu, u ulici, u gradskoj zajednici. Zakon o lokalnoj samoupravi, utemeljenjem institucija u opštini,omogućava povratak građana u institucije, njihovu potrebu da se živi kvalitetnije u izabranom staništu. Pravo je građana da znaju koje su kapitalne investicije u njihovom gradu, kakav vazduh udišu, šta se planira, koliko se novca izdvaja, koliko država zahvata iz njihovog džepa i kako se zapravo živi. Nova demokratija, kao partija liberalnih načela, izvornu političku filozofiju utemeljuje, u principu, u lokalnom petriotizmu i evropskoj integraciji. Poruka "misli globalno, deluj lokalno" pragmatizovana je stalnom akcijom da građani izborom mesta življenja postanu vlasnici svoje sudbine, da brinu o svom mestu, da rade korisno, udruženi za boljitak njihovog kraja, da baš njihovo mesto bude centar sveta, koji im omogućava blagorodan život, bezbedan, zdrav, zadovoljenje kulturnih i duhovnih potreba, život koji ih neće terati daleko od rodnog kraja, u potrazi za boljim. Poštovane kolege, moramo priznati da smo svi mi ovde, koji reprezentujemo građane Srbije, velike ili male lokal-patriote, da radimo za svoje gradove i da u svakom dokumentu Narodne skupštine želimo da navijamo za svoj kraj. Zato Zakon o lokalnoj samoupravi otvara nadu da će institucije opštine biti u funkciji građana, omogućiti im da žive zadovoljno u svom mestu, u kome stvaraju i počivaju, i da iz njega putuju u svet i budu građani sveta. Utemeljenje građanina kao oslonca uređenja ljudske zajednice zasigurno će biti odgovor na sve primitivizme koji se događaju u tranzicionim društvima, kada određene političke elite forsiraju nacionalne zajednice, autoritativnu državu, suverenu ekonomiju i dirigovanu ekonomiju. Nova demokratija će podržati zakon o lokalnoj samoupravi, zakon koji nas približava Evropi i obezbeđuje siguran put u civilizovano društvo. Zakon o lokalnoj samoupravi, nadamo se, samo je početak sistemskih promena, kojima se u Srbiji ustoličava demokratija,a građanin postaje važan sebi i državi. Naravno, Nova demokratija neće odustati da u sledećem konsenzusu političkih snaga - opštine postanu vlasnici državne imovine, i to su izabrane kolege danas govorile pred ovom skupštinom. Takođe mislimo da nasuprot jakom predsedniku mogu da stoje opštinska veća ili većnici, koje građani neposredno biraju, koji se sastaju jednom sedmično i koji profesionalno vode predstavnike opštinskih poslova. To bi mogla da bude ravnoteža između demokratije i odgovornog vođenja poslova. Uz sve dužno poštovanje, pozivam vas da podržimo zakon o lokalnoj samoupravi i da obezbedimo demokratske procese koji građanina vraćaju u centar događanja. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Miloš Nešović.
Uvaženo predsedništvo, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, zakon o lokalnoj samoupravi treba da izvrši, odnosno da omogući decentralizaciju i debirokratizaciju državne uprave u meri u kojoj je to moguće, jer je poznato, gde god imamo državnu upravu, da su prateći fenomeni i centralizacija vlasti i birokratija. Uistinu, ovim predlogom zakona o lokalnoj samoupravi malo je životnih sadržaja preneto na grad i opštinu, odnosno na lokalnu samoupravu, što je suprotno našim htenjima i programskim obećanjima od strane DOS-a, da će se mnogo ovlašćenja preneti na lokalnu samoupravu. Ne bih hteo da govorim o opštinskim menadžerima, ne želim da govorim ni o glavnom arhitekti, ni o opštinskoj policiji. Želim da kažem da postoji jedan predlog u ovom zakonu koji se može zloupotrebiti od strane lokalne vlasti, a to je predviđeno članom 13, glavom VII i čl. 117. i 118, gde se govori o saradnji i udruživanju lokalnih jedinica u cilju ostvarivanja svojih planova, programa, formiranja raznih preduzeća radi ostvarivanja zajedničkog interesa. Mislim da je samo reč "saradnja" dovoljna da se ostvare sve potrebe lokalnog stanovništva, dok reč "udruživanje", i u semantičkom smislu i u političkom pogledu, mislim da može u istorijskom trenutku biti zloupotrebljena tako što bi moglo da dođe do cepanja naše države. Iz tih razloga mislim da je potrebno izbaciti reč "udruživanje" iz člana 13, člana 117. i preurediti član 118. ovog zakona. Pošto je dosta govora bilo da je prethodna vlast upropastila lokalnu sredinu, upropastila lokalnu samoupravu i privredu, želim da kažem da u Kraljevu vlada lokalna samouprava od strane ove vlasti, odnosno socijalisti nisu na vlasti već pet godina; a pre tih pet godina imali smo situaciju da nam je radio "Magnohrom", da nam je radila Fabrika vagona, Industrija nameštaja "Jasen", imali smo Trgovinsko preduzeće "Stoteks-trgopromet-poljopromet", imali smo veliko preduzeće za izgradnju građevinskih objekata "Kablar". Gospodo, to danas više ne funkcioniše. Prema tome, postavljam pitanje, šta se to dogodilo pre pet godina, a šta se dogodilo posle pet godina? Samo još jednu stvar kada je u pitanju finansiranje lokalnih samouprava i lokalnih jedinica, mislim da je ovde dosta rečeno o tome. Opština Kraljevo, kada uzmemo izvorne i prenete prihode, najkvalitetniji prihod dobija od poreza na promet i usluge. Uvek se to kretalo od 17 do 27-28%. Sada je to za opštinu Kraljevo svega 8%; ne samo za Kraljevo nego za sve opštine, što smatram da je malo. A, 15% koji se predlažu za grad Beograd, mislim, a to je već i rečeno, da su ta sredstva veća od svih sredstava koja će po tom osnovu dobiti ostale lokalne jedinice u Srbiji.
Reč ima narodna poslanica Emilija Krstić, a posle nje narodni poslanik Bojan Pajtić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u svom izlaganju se neću pozivati na ono što nam je ostalo u nasleđe posle 10-godišnje ili 50-godišnje vladavine prethodnih sistema. Pozvaću se samo na činjenicu da ovaj skupštinski saziv ima zadatak da Srbiju što bezbolnije sprovede kroz proces tranzicije; u njemu je neizbežno, da ovaj skupštinski saziv u svim oblastima promeni i prilagodi našu zakonsku regulativu zakonima Evropske unije. Jedna od tih oblasti je lokalna samouprava. Danas imamo na dnevnom redu zakon o lokalnoj samoupravi, koji je ispred Ministarstva za pravosuđe i lokalnu samoupravu došao na usvajanje ovoj skupštini. Na početku ću se samo pozvati na činjenicu, iz predizbornog obećanja DOS-a, koji je ovde osvojio dvotrećinsku većinu, bilo da su demokratske institucije, stroga decentralizacija i kontrola vlasti naš osnovni zadatak. S tim u vezi, uz osvrt na sve ovo što se govorilo danas i juče za ovom govornicom, moram da kažem šta je ono oko čega smo se složili, a šta je ono oko čega se nismo složili. Način obrazovanja institucija na lokalnom nivou po ovom projektu zakona, svi ćemo se složiti, jeste demokratski. Uvodi se nova institucija predsednika opštine, pored skupštine opštine i predsednika skupštine opštine, koji se bira isto kao i odbornici - neposredno tajnim glasanjem. Ono što je problematično, to je mesto predsednika opštine i skupštine opštine u ovom projektu zakona. Demokratska stranka Srbije je u svim svojim javnim obraćanjima, čim je ovaj zakon stupio u skupštinsku proceduru, ukazala na ono što je njena primedba. Mi smo podneli i amandmane u tom smislu, ali o tome bi bliže u raspravi u pojedinostima. To je ono što nije dobro, da izvršna vlast koja se ovim projektom zakona predviđa bude u rukama jednog čoveka, a to je predsednik opštine. Nije dobro da taj predsednik oipštine nema nikakvu kontrolu od onog drugog organa vlasti u opštini koji je isto biran neposrednim glasanjem, znači isto je proistekao iz volje građana, a to je skupština opštine. Demokratska stranka Srbije je u tom smislu predvidela i organ koji će proizići iz skupštine opštine, odnosno biće izglasan od odbornika skupštine opštine: to je opštinski savet. Ali, pregledom amandmana sam videla da se Vlada odlučila na kabinetski sistem, koji podrazumeva 11 članova kabineta predsednika opštine, koje bira skupština opštine i koji pomažu predsedniku opštine u vršenju izvršne funkcije. Naravno, nije precizirano kako taj organ, odnosno kabinet pomaže predsedniku opštine. Ono što u ovoj konstrukciji nije dobro, pored činjenice da predsednik opštine ima svu izvršnu vlast, pored činjenice da nema nikakvu kontrolu od strane odbornika skupštine opštine jeste i činjenica da nije precizirana uloga kabineta. Dalje, šta je ono što će proizići kao posledica iz ovih činjenica koje sam navela? S jedne strane, imaćete potpunu nezainteresovanost građana na nivou lokalne samouprave da se uopšte kandiduju za odbornike, ako se polazi od činjenice da nemaju nikakvu ulogu u kontroli izvršnih vlasti. S druge strane, imaćete posledicu zamiranja političkih aktivnosti pojedinih stranaka, većih i manjih, posebno u malim samoupravama, odnosno u malim opštinama. Neko od kolega poslanika je juče ili možda danas govorio o opštinskoj upravi i lokalnoj samoupravi, tj. o razlici između opštinske uprave i lokalne samouprave. Tačno je, po gledištu Centra za liberalno-demokratske studije, opštinska uprava podrazumeva veliki stepen centralizacije, dok je lokalna samouprava sistem u kome je prisutna velika autonomija lokalnih organa i vertikalna deoba vlasti. U tom slučaju, kako kaže Centar za liberalno-demokratske studije, lokalna samouprava je protivteža centralnojvlasti. Kod lokalne samouprave postoji veći stepen uticaja lokalnih faktora na rad lokalne samouprave, dok je kod opštinske uprave ovaj uticaj marginalizovan i tiče se uskog kruga manje značajnih poslova. Ovo govorim iz jednog prostog razloga, što se u projektu zakona o lokalnoj samoupravi ingerencije opštinske uprave regulišu čl. 49-64. To je još jedan znak da je prisutna malo veća centralizacija vlasti, što nije dobro i što treba promeniti, a postoji način da se u raspravi u pojedinostima i o amandmanima neke stvari ovde poboljšaju. Šta je ono što je opet dobro? Dobro je što je ovim zakonskim projektom proširen delokrug poslova organa lokalne samouprave. Naravno, neophodno je usput izvršiti promenezakona koji to regulišu, a to su zakoni u oblasti zdravstva, obrazovanja, unutrašnjih poslova itd, sve pod pretpostavkom da će se te izmene verovatno obaviti do dana stupanja na snagu ovog zakona u međuvremenu. Opasno je samo ono što mi ove stvari uređujemo obrnutim redosledom, a što opet može dovesti do određenih manjkavosti. Naravno, ovi prošireni delokruzi podrazumevaju i šire finansiranje, a sa aspekta finansiranja DSS je predložila određene amandmane i o tome ćemo u raspravi u pojedinostima. Na kraju ću samo reći,znajući da je potreba i da je neophodno da se zakon o lokalnoj upravi promeni i usvoji,DSS će u načelu glasati za, a od rasprave u pojedinostima zavisiće na kraju njen stav pri glasanju u celini. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, a posle njega narodni poslanik Milan Janković.
Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, svakodobni kritičari svih zakona koji se nađu pred ovom skupštinom već danima pokušavaju da nas uvere kako ovaj zakon ne predstavlja kvalitativan pomak u odnosu na postojeće zakonodavstvo u oblasti lokalne samouprave. Mogu postojati dva razloga za ovakav pristup; jedan je da ti isti nisu upoznati sa poteškoćama, nelogičnostima, sa Scilama i Haribdama pozitivnog zakonodavstva u ovoj oblasti; ili drugi, da su spremni da opstruišu osnaženje fundamenta svake države, pa i naše lokalne samouprave, zbog sitnih sopstveničkih stranačkih interesa. Postojeći zakon svodi na minimum broj nadležnosti koje lokalna samouprava ima, a sa druge strane stvara potpunu konfuziju u funkcionalnom smislu i u smislu odgovornosti za funkcionisanje lokalne samouprave. Samo prema postojećem zakonu može se dogoditi da za elementarnu oblast lokalne samouprave, komunalnu oblast, postoji više odgovornih ljudi na nivou skupštine i na nivou izvršnog odbora opštine odnosno grada. Primera radi, za komunalne poslove može se dogoditi da budu zaduženi potpredsednik skupštine, potpredsednik izvršnog odbora, član izvršnog odbora i sekretar sekretarijata za komunalne poslove; a da su pri tom svi podjednako odgovorni za tu oblast i da pri tome niko nije odgovoran za tu oblast. Iznenađuje me arogancija kojom se oni, koji su ekonomski gušili gradove u kojima su upravljali, koji seu političkom smislu s njima nisu slagali, sada zalažu za slobodu lokalne samouprave. Primera radi, 2000. godine vlada Mirka Marjanovića nagradila je, posle katastrofalnog bombardovanja, grad Novi Sad sa samo 4,8% poreza na promet proizvoda i usluga, a što je ispod svakog minimuma potrebnog za funkcionisanje komunalnog sistema. Sa druge strane, 2001. godine nova DOS-ova vlada odvojila je12,1% poreza na promet proizvoda i usluga gradu Novom Sadu, a što opet nije u potpunosti zadovoljavajuće i sasvim je sigurno da taj procenat treba značajno povećati. To je tri puta više nego što se dogodilo sa vladom Mirka Marjanovića nakon bombardovanja 1999. godine. Iznenađuje arogancija onih koji su centralizovali sve što se moglo centralizovati, pa je jedan činovnik opredeljivao na hiljade direktora u Subotici, Novom Sadu, Beogradu, Kragujevcu, Nišu, Vranju, što osnovnih škola, što zdravstvenih institucija, po partijskom principu, bez fizičke mogućnosti da izvrši uvid u njihov kvalitet i u njihovu kompetentnost. U tom smislu, oni su obesmislili institut lokalne samouprave i nemaju legitimitet za ovakvu vrstu rasprave. Netačne su optužbe da ovaj predlog zakona ustanovljava faraonska ovlašćenja predsednika opština odnosno gradonačelnika. Netačne utolikošto je i taj deo zakona korigovan amandmanima koje je Vlada prihvatila, a koje su prihvatili i nadležni odbori i u tom smislu je izvršena dekoncentracija vlasti na nivou opštine. Netačne su i u suštinskom smislu. Predlog zakona zapravo predviđa čitav niz novih izvornih nadležnosti u oblasti primarne zdravstvene zaštite, osnovnog obrazovanja, kulture, sporta, ekologije i niza drugih oblasti. Zapravojedini suštinski razlog vršenja vlasti na lokalnom nivou i jeste upravo dekoncentracija, jeste upravo da se na licu mesta vrše nadležnosti, da na taj način državni aparat u lokalnoj samoupravi funkcioniše ekonomičnije i funkcioniše mnogo efikasnije nego što je to bilo do tada. Ovaj zakon nudi jedan moderan, menadžerski koncept, nudi fakultativni institut opštinskog menadžera, a čime lokalna samouprava prestaje da bude samo komunalni sistem; prestaje da bude samo komunalni servis građana, pretvara se i u ekonomski zamajac opštine; pretvara se i u kreatora razvojnih mogućnosti i razvojne politike na nivou opštine, odnosno grada. Poveravanje poslova lokalne samouprave od strane autonomne pokrajine, a što je takođe jedan od amandmanskih predloga,prihvaćeno je od Vlade i resornih odbora; predstavlja očigledan znak dobre volje i spremnosti vladajuće koalicije da izvrši decentralizaciju na svim nivoima;snažno demantuje tvrdnje da je donošnje omnibus zakona od pre nekoliko dana značilo promovisanje Novog Sada u neki otuđeni centar moći u odnosu na ostale opštine u Vojvodini, otuđeni centar moći sa kojim se neće moći komunicirati i iz koga će se vladati u apsolutističkom pristupu. Ombudsman i Savet za nacionalne su dakle dva nova demokratska instituta koja su uspostavljena ovim zakonom; dakle, građanski branilac koji vrši kontrolu državnog aparata, koji vrši kontrolu javnog servisa na nivou opštine;Savet za nacionalne manjine kroz koji će se moći mnogo bolje izraziti nacionalne specifičnosti manjina na teritoriji grada odnosno opština - sigurno će stvoriti mnogo povoljniju demokratsku atmosferu u našem društvu. Zato, poštovana gospodo, nemojte tvrditi da je ovaj zakon nedemokratski, kontroverzan, diskriminatorski. Time potvrđujete Spinozinu tezu, da se na brusu besmislica često bruse noževi kritike. Glasajte za ovaj zakon.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Nema osnova za repliku, niste spomenuti, spomenut je Mirko Marjanović, on nije narodni poslanik, koliko znam. (Branislav Ivković, sa mesta: Replika.) Niste spomenuti, proverićemo u stenografskim beleškama. Apsolutno nije spomenuta ni grupa niti bilo ko od vas po funkciji. Reč ima narodni poslanik Milan Janković, a preostalo vreme je jedan minut. Posle njega narodni poslanik Miroslav Martić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, pred nama je Predlog zakona o lokalnoj samoupravi koji je predložila Vlada Republike Srbije ili bolje reći jedan u nizu predloga koji nam servira međunarodna zajednica u daljoj razgradnji i razbijanju naše države. Već je rečeno da poslanici SPS-a neće ovakav zakon podržati, iz prostog razloga što je po mnogim pojedinačnim rešenjima ovo u celosti korak unazad. Evidentno je da su sva dobra rešenja iz prethodnog zakona, koja su se u praksi pokazala dobrim, ovim predlogom razvodnjenja i učinjena neprihvatljivim. Ponuđena rešenja imaju cilj da više iskomplikuju nego da rešenje učine kvalitetnijim i jednostavnijim. Data su rešenja gde građani postaju potpuno marginalizovani, gde gube svaku mogućnost da budu subjekt bilo kakvog odlučivanja. SO i njeni odbornici su praktično samo dekor u odnosu na vlast koja je data predsedniku opštine. Sa predsednikom opštine se uspostavlja predsednički sistem, sa ogromnim ovlašćenjima i gotovo nikakvim obavezama predsednika prema građanima. Drastično je umanjen uticaj građanske inicijative, zbora građana, referenduma, a neprihvatljivo je rešenje da predsednik opštine, kao izvršna vlast, bude iznad SO, s jedne strane, jer se potpuno marginalizuje SO i odbornici; s druge strane, nema lične odgovornosti,čime se, kao što sam rekao, uspostavlja predsednički sistem na lokalnom nivou. Velika je moć u rukama jednog čoveka. On predlaže projekte, akte, odluke i stara se o izvršenju budžeta. Potpuna koncentracija moći ... (Predsednik: Vreme.) Evo, brzo ću.... neograničena moć data predsedniku opštine dodatno komplikuje način opoziva, koji zbog složene procedure čini predsednika gotovo nesmenjivim. Iz svega iznetog, jasno je da je Vlada, nemajući sopstvenu viziju, prepisala rešenje iz zapadnoevropskih zemalja. Lokalna samouprava ima dugu i svetlu tradiciju u Srbiji. Neshvatljivo je da Vlada to nije uzela u obzir kada je pravila ovaj predlog zakona. Oko izvršnih poslova opštine, novi zakon predviđa... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) ... (samo da završim).... osnovna prava prema obavezama funkcionisanja ustanova i organizacija u oblasti osnovnog obrazovanja, kulture, primarne zdravstvene zaštite, fizičke kulture, sporta, dečje, socijalne zaštite i turizma, što je širi obim prava u odnosu na postojeći zakon, a čime se ujedno osporavaju obaveze i prava Republike utvrđene Ustavom Republike Srbije.
Gospodine Jankoviću, upozoravam vas na prekoračenje vremena. Hvala. Reč ima narodni poslanik Miroslav Martić, a posle njega narodni poslanik Predrag Mijajlović Lune.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici, uvaženo predsedništvo, evo, ja sam jedan od predsednika opština koje je prozvao gospodin Milan Janković, poslanik SPS, da kažemo šta mislimo o ovom zakonu: hvala na pitanju, sve najbolje. Šalu na stranu, Predlog zakona o lokalnoj samoupravi je jedan temeljni zakon koji, na neki način, reafirmiše ekonomske i političke principe za koje smo se mi zalagali u predizbornim obećanjima i to je jedno od obećanja DOS-a. Ovo je jedan savremeni evropski zakon, rađen na savremenim evropskim principima i na savremenom evropskom zakonodavstvu. Svako ko je imao prilike da se upozna na koji način funkcioniše lokalna vlast u savremenoj Evropi, sasvim će mu jasno biti da je ovaj zakon rađen po ugledu na te zakone u manjem ili većem obimu. Uvođenjem određenih oblasti i ingerencija u lokalnoj samoupravi, kao što su školstvo, zdravstvo, lokalna policija, socijalna zaštita, društvena briga o deci, to je sasvim prirodan redosled stvari iz mnogo razloga. Jedan od najvažnijih razloga je što je praktično lokalna vlast imala ograničene ingerencije. Veoma često smo bili u situaciji, kada nas građani pitajukakva je nadležnost lokalne vlasti, da zaključimo zajedno sa njima da je nadležnost lokalne vlasti veoma skromna. I, nema mnogo razloga da se brinemo da li će neki od ovih segmenata biti zloupotrebljen od strane predsednika, odnosno gradonačelnika. Uzmimo primer policije: ona nije, bar ovako kako se planira, u poziciji da bude zloupotrebljena od predsednika, odnosno gradonačelnika opština, zato što je jednostavno vezana za komunalne poslove: zar ima nešto prirodnije nego ta lokalna policija, koja treba pre svega da reguliše odnose u sferi lokalnog saobraćaja, komunalnih delatnosti; građani vrlo često oštećuju zelene površine ili drvorede, a ne znate ko je za to nadležan;sasvim je sigurno da pozicija lokalne policije u ovoj oblasti ima i te kakav značaj. Kada je u pitanju finansiranje lokalne vlasti, nije u redu da ovde predstavnici SPS pominju način finansiranja koji su oni uveli još pre deset godina. Kada to kažem, mislim na princip gde je deo od poreza na promet, koji je bio najveći deo izvora za budžet, ograničen tako da se, kada se ispuni nivo koji je određen u toku jednog meseca, obustavlja taj priliv i ostali deo ide u Republiku. To jeste tako, ali ste to, gospodo, vi uveli. U prethodnom periodu, znači 1996. godine, bio sam potpredsednik opštine, kada je koalicija "Zajedno" bila na vlasti, i taj princip je važio. Značajno je, ukoliko se ne ostvari taj planirani prihod, ovim predlogom, tj.rešenjem koje je usvojeno, Vlada je dužna da taj deo obezbedi opštinama. Vi imate jedan drugi neograničeni deo, u kome priliv uopšte nije ograničen, opština po osnovu tih prihoda nema nikakva ograničenja. Ako pričamo oko izbora gradonačelnika, mislim da je najprirodnija stvar da se on bira direktnim i neposrednim izjašnjavanjem; u savremenoj Evropi, u mnogim evropskim i drugim zemljama sveta, taj princip je već odavno zastupljen. To je dobro iz više razloga. Vi ste imali najviše primedbi da su velika ovlašćenja, gradonačelnika opštine; to je tačno, ali je velika i odgovornost ako se takav čovek izabere direktnim i neposrednim izjašnjavanjem. Pored toga u prilog ovog rešenja ide još jedan razlog: po prvi put se obezbeđuje da taj gradonačelnik, izabran na neposrednim izborima, bude koliko-toliko politički autonoman, čak i od političke organizacije kojoj pripada. Do sada da se uglavnom dolazilo do mesta predsednika opštine zahvaljujući političkoj opciji koja pobeđuje, a ne zahvaljujući ličnim kvalitetima i sposobnostima. Ovaj put se, ipak, tu stanje menja i pored toga što postoji politička organizacija koja promoviše tog kandidata za gradonačelnika, neophodno je da on poseduje vrlo važnelične,organizacione i stručne sposobnosti da bi bio izabran na to mesto. Treća stvar: sadašnjem predsedniku opštine, nametana su kadrovska rešenja, a sva odgovornost je bila uglavnom na njemu i građani su doživljavali funkcionisanje opštine preko tog čoveka. Najveći broj funkcionera,odpotpredsednika do predsednika izvršnog odbora, su mu nametani kao kadrovska rešenja, čak kada je u pitanju bila ista politička opcija. Dozvolite, ukoliko preuzima maksimalnu odgovornost, da ima i maksimalno pravo da bira svoje saradnike. I, pri tome, primedba da će predsednik opštine birati sekretara i načelnike ne stoji, jer i u ovoj situaciji predsednik opštine predlaže sekretara, sekretar predlaže načelnike, što znači da opet predsednik opštine predlaže načelnike i u tom segmentu se ništa bitno ne menja. Nemojte mi zameriti što ću samo kratko reći kakvo je stanje zatečeno u opštini Užice 1996. godine. Od desetak osnovnih škola, pola njih je prokišnjavalo; od pola srednjih škola, četiri su prokišnjavale; hala sportova je prokišnjavala, dva obdaništa su prokišnjavala; da ništa drugo nismo uradili za ovih nekoliko godina, mislim da je dovoljno što smo uspeli da dovedemo te ustanove društvenih delatnosti i škole u red. Ne mogu da kažem da smo mi to uradili zahvaljujući sredstvima isključivo iz budžeta; doveli smo to u red zahvaljujućipomoći i donacijama sa strane, ali smo to doveli u red. Ako merimo uspešnost prema kriterijumu izjednog segmenta, koji je ovde Toma Nikolić izneo, a to je gasovod, mogu da kažem da sam vrlo uspešan predsednik opštine Užice i da je Užice vrlo uspešan grad; mi smo uspeli u prethodnoj godini da uradimo 13 kilometara gasovoda na pravcu od Čačka prema Užicu. Ako već poslanici SPS-a žele da čuju kakav je rezultat, pre svega u privrednom segementu, bio u Užicu u prethodnom periodu - a kažem poslanici SPS-a, jer su u većini gradova uglavnom direktori velikih društvenih firmi bili po političkoj liniji imenovani od strane SPS-a, njihov najveći privredni uspehu prethodnom periodu bio je očigledno prodaja municije; nju je "Prvi partizan - Namenska" prodao muslimanima i Hrvatima,kojima smo bili u ratu, najstrašnije je ono što smo pročitali danas u novinama - očigledno da je drug Milošević ili njihov partijski šef bio obavešten u vezi s tim.
Pravo na repliku, narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, čini mi se da ministar Batić sve više ima svojih službenika u ovoj sali, jer po svoj prilici uloga sudije i presuditelja je najomiljenija uloga za ovom govornicom. Stvarno treba imati mnogo hrabrosti i spominjati razrušeni Novi Sad, a bezobrazno zaboraviti mostove koji su izgrađeni posle rušenja tog Novog Sada, renoviranu rafineriju nafte i mnoge industrijske pogone koji su razrušeni. Govorite o procentima izdvajanja poreza na promet, taj procenat možda jeste bio manji, niži u kvantitativnom smislu, ali saberite koliki je promet danas, a koliki je bio onda, s obzirom na standard građana i na nivo proizvodnje koja se danas ostvaruje. Što se tiče prava i finansija, koje je prethodni govornik spominjao za ovom govornicom, tačno je, lokalna samouprava dobija i te kakva prava sada, ali sa kojim parama će to da isfinansira. Upravo je poslanička grupa SPS predložila amandman na ovaj zakon o lokalnoj samoupravi, kojim je išla ka tome da obaveže Vladu Republike Srbijeda jeukoliko nema u lokalnoj samoupravi dovoljno po svim osnovama prikupljenih sredstava za zadovoljavanje tih prava koje je dobila lokalna samouprava, dužna da to nadoknadi do potrebnog iznosa. Međutim, taj amandman je odbijen i u tom grmu leži zec. Ko će vama osnovne škole da izdržava ukoliko ne prikupite sredstva? Da li razmišljate o tome da je ovo početak prenošenja odgovornosti za umanjenje prava stečenih u oblasti obrazovanja, socijalne i zdravstvene zaštite.
Dajem reč narodnom poslaniku Predragu Mijailoviću-Lunetu, a posle njega narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kratko ću govoriti o onome što nijedan narodni poslanik nije ni pomenuo, o primarnoj zdravstvenoj zaštiti, a svih nas ovde se tiče. Lepo u članu 19. stoji da su date lokalnoj samoupravi nadležnosti velike. To je dobro, ali da li te nadležnosti prate finansijska sredstava; ne. U tački 14. člana 19. ovog zakona stoji da se u nadležnost lokalnoj samoupravi predaje primarna zdravstvena zaštita.Gospodo na rodni poslanici, predlagači ovog zakona morali su pre svega znati šta znači primarna zdravstvena zaštita, da je to kompleksan naučno-stručni problem, da od primarne zdravstvene zaštite zavisi pre svega zdravlje jedne nacije. Morali ste, gospodine ministre Vlade, da znate da postoje različiti nivoi zdravstvene zaštite i od toga zavise finansijska sredstva. U članu 99. tačno se precizira koja za ekologiju, koja za školstvo, prosvetu, a ovde se ne pominje nijednom rečju primarna zdravstvena zaštita. Dat je vruć krompir lokalnoj smaoupravi i da li će moći to što joj je povereno da izvrši. Moramo znati da preventivna zdravstvena zaštita počinje od prenatalnog perioda do kraja života. Moramo još jedno znati - da je u pitanju zdravlje ljudi; moramo još znati da je lako Beogradu izvršiti preventivnu zdravstvenu zaštitu, pošto dobija 15%od poreza na promet, a pola Srbije kupuje ovde u Beogradu. Kako će to Užice sprovesti pitam vas, i to u brdsko-planinskom području, gde treba izgrađivati nove zdravstvene stanice, treba doći do zabitih sela da se neko dete pregleda ili da se izvrši vakcinacija. Mi samo znamo pred izbore da kažemo - braćo seljaci, mi ćemo vama pomoći i biće sve u redu. A kada dođemo ovde, zaboravimo selo, zaboravimo male gradove i kažemo - provincijalci, vi možete živeti, nema problema, od jednih izbora do drugih. Jesam za ovaj zakon o lokalnoj samoupravi, ali ne na ovakav način da ostanu nepreciznosti i zato smatram da Vlada, ako je rekla da joj je prioritet zdravstvo, mora rešiti problem i decidno reći na koji način će se dati pare za primarnu zdravstvenu zaštitu. Neću više diskutovati, jer treba i sledeći moj kolega da kaže nešto.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a posle njega narodni poslanik Zoran Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj prethodni kolega je održao dobar opozicioni govor, zaboravljajući, ili nije obavešten, da je vlast. Pao je ovde u vatru, pa nisam znao ko je za govornicom, onda pogledam i vidim da je to moj kolega i da spada u grupu vladajućih poslanika. Imam čast da mi je ovo drugi zakon o lokalnoj samoupravi. Pre manje od dve godine ovde smo usvajali, iz nužde, jedan zakon o lokalnoj samoupravi, kojim su oni pokušali da overe pobedu i zabetoniraju jedan centralistički sistem. Mi sada usvajamo drugi zakon, kojim treba da demontiramo taj njihov nedemokratski centralistički sistem, gde je jedan čovek vladao nad svim i svačim. Imam tu retku čast da izjednačim. Kada su prethodni put usvajali ovaj zakon, rekao sam im da će vrlo kratko trajati, a trajao je koliko je i valjao; čak je duže trajao nego što je valjao. Nama iz DOS-a ne pada na pamet da ovaj zakon branimo tenkovima, vodenim topovima, niti da pomoću ovog zakona overavamo vlast. Moje kolege iz opozicionih redova su kontradiktorne. Izađu i tvrde - mi imamo najveću podršku birača trenutno; u redu. A onda u drugoj rečenici kažu - vi preko neposrednog izbora predsednika opština želite da sačuvate vlast po svaku cenu. Kako to: ako vi imate najveći broj birača,onda će predsednici opština, za koje tvrdite da imaju najveća ovlašćenja, biti vaši ljudi i onda mi imamo razloga da se bunimo. Zašto se vi bunite i kada tvrdite da vam nešto ide u korist. Stvar je jasna, građani u lokalnoj samoupravi imaju određene lokalne interese i u cilju ostvarivanja tih lokalnih interesa oni izdvajaju određene prihode da bi se realizovali ti lokalni interesi. Takođe, građani biraju predsednika i odbornike neposredno, da se staraju o realizaciji tih njihovih lokalnih interesa. Ovlašćenja lokalnih samouprava su veća, školstvo, zdravstvo, kultura, ima tu malo i bezbednosti, ali je i odgovornost veća. Više ne mogu da se vade lokalni vlastodršci - eto, mi nemamo ovlašćenja, idite u Beograd i pitajte. Jeste vlast njihova, ali i odgovornost je njihova. Imam drugačiju zamerku na Predlog ovog zakona. Recimo, u jednom članu zakon govori da stranci imaju određena prava. Moram da zamerim ministru pravde, morao je da vodi računa da to bude recipročno.Recimo, s obzirom na povećane migracije prema Holandiji, prema Hagu,drugovi socijalisti imaju najveću šansu da tamo osvoje vlast, ukoliko ova mera bude recipročna. Neću dužiti. Moji prethodnici su rekli sve. Ovde se jedan poznati, veliki srpski političar razgalamio, pominjući neke firere, diktatore. Razgalamio se čovek, mislio sam da će vilice iščašiti. Verujem da se on razume u diktature, vrlo, vrlo snažno verujem da se on razume u diktatore, jer je on jednog 10 godina lično služio. Hvala
Pravo na repliku, narodni poslanik Predrag Mijailović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram kolegi poslaniku Marijanu da kažem da sam dobro obavešten o primarnoj zdravstvenoj zaštiti, da sam dobro obavešten u kojoj sam stranci, gde sam, da li sam u vlasti ili ne. Gospodo, vi koji mi dobacujete da sam u vlasti ili nisam, ima li igde takvedemokratije na zemaljskoj kugli da poslanik, iako pripada vlasti, ne treba da kaže vlasti da greši. Onaj koji govori nekome da je sve dobro, a ovaj loše radi, onda je, gospodo narodni poslanici, on onaj ko je protiv vlasti; takvi koji ćute, koji savijenih glava idu i kada vide pred sobom svoga predsednika ne kažu mu "gospodine predsedniče, vi grešite", onda oni njega guraju sa vlasti. Gospodo narodni poslanici, mi ovde nismo došli da štitimo vlast nego da štitimo narod. Mi smo danas ovde, a sutra ne moramo biti. Još jednom moram da kažem gospodinu Rističeviću - donošenjem zakona o vraćanju nadležnosti autonomnoj pokrajini Vojvodini, i o tome sam dobro obavešten, naši građani nisu u ravnopravnom položaju, jer nivo tzv. primarne zdravstvene zaštite, od koga zavisi zdravlje dece, srednjovečnih ljudi i starijih, nije isti i oni ne mogu biti ravnopravni. Jedan nivo te zaštite će imati opština, jedan nivo AP Vojvodina, a jedan nivo Republika. Gde smo mi iz Užica i okoline? Gde smo? Lako je ..... [[žagor]] Gospodine Batiću, dovoljno je kada je čovek u ministarskoj fotelji, da ne čuje istinu, ili - šta narod misli. Nemam ništa protiv, ali kažem vam da je jednostavno deo Srbije, kao što je zapadna Srbija - a i ti i ja smo u zapadnoj Srbiji, mislim da smo u Šapcu - apsolutno zaopostavljen u odnosu na Beograd i ostale. Dobro, možda si sada u ministarskoj fotelji, u Beogradu, ali ja nisam. Živim u Užicu i ostaću i dalje, braniću Užice i Užičane.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Branislav Ivković, u ime poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, nas koji malo duže pamtimo nije iznenadilo da je narodni poslanik, gospodin Marijan Rističević, uočio da po ovom predlogu zakona o lokalnoj samoupravi i stranci imaju pravo da uzmu učešća u lokalnoj samoupravi. Mi se jako dobro sećamo, kada je važeći Zakon o lokalnoj samoupravi usvajan, gospodin Marijan Rističević je predlagao da se uvede funkcija šerifa, verovatno i kauboja, tako da verovatno stranci takvih sklonosti mogu biti vrlo dobrodošli lokalnoj samoupravi. Dopustite mi jedino da ga pozovem da u subotu, 9. februara u 12,00 časova, dođe na Trg republike i vidi šta građani Srbije misle o Hagu i o Haškom tribunalu. Hvala lepo.
Nastavljamo raspravu u načelu. Imamo još dva prijavljena govornika. To su narodni poslanik Zoran M. Nikolić iz poslaničke grupe DOS - Demokratska stranka Srbije. Preostalo vreme je pet minuta. Posle njega narodni poslanik Borislav Novaković. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani narodni posalnici, poštovano predsedništvo, poštovani ministre, jedan od najvažnijih poslova koji ova skupština treba da obavi jeste i usvajanje zakona o loklanoj samoupravi, opredeljena da ispoštuje ona jasna, savremena načela decentralizovanja naše države. Naravno da taj zakon treba da bude u skladu sa Evropskom poveljomo lokalnoj samoupravi. Ne mogu i ne želim da kažem da je ovaj zakon u suprotnosti, naravno da nije, on je u skladu sa Evropskom poveljom o lokalnoj samoupravi; i kao što je jedan od kolega u današnjoj raspravi rekao - ovaj zakon jeste jedan veliki korak ka približavanju Evropskoj uniji i Evropi. To je naša obaveza. Ali, naša obaveza je i da duboko iskoračimo u smislu organizovanja lokalne samouprave ka građanima ove države. Pitanje je da li je ovaj predlog zakona o lokalnoj samoupravi dovoljno važan i dovoljno dubok korak ka ostvarivanju prava građana kada govorimo o lokalnoj samoupravi. U ovom zakonu imamo jednu dobru novinu: to je uvođenje organa predsednika opštine; imamo i jednu lošu novinu: to je da se celokupna izvršna vlast daje u ruke tog organa, odnosno predsednika opštine. Ako smo ispoštovali načela Evropske povelje, čini mi se da se nismo pridržavali tradicije srpskog naroda kada govorimo o lokalnoj samopravi. Ako nam tradicija, istorija i naše iskustvo govore išta o tome, onda nam govore da ne valja davati ovlašćenja jednom čoveku i davati mu celokupnu izvršnu vlast u ruke. Pokazalo se kao loše, još uvek živimo i još uvek ćemo snositi posledice jednog takvog odnosa prema izvršnoj vlasti. S druge strane, imamo skupštinuopštine. Ona je ovim zakonom apsolutno marginalizovana. Mislim da su aspekti te marginalizacije jako pogoršani zbog toga što lokalne skupštine treba da budu škole demokratije, gde će se selektovati kadrovi za najodogovornija mesta u ovoj državi. Logično je da neko ko će biti nosilac najviših državnih funkcija na nivou države mora da prođe školu opštinske uprave i uopšte uprave na lokalnom nivou. To je, meni se čini, jako logično i zbog toga amandmani Demokratske stranke Srbije idu u pravcu da uravnotežimo odnos između predsednika opštine i skupštine opštine, koja mora imati određena ovlašćenja kada govorimo o nadležnostima izvršne vlasti. To je , jednostavno, logično i to je demokratski. Narod bira predsednika opštine, ali narod bira i odbornike. Mi imamo obavezu da pospešimo parlamentarni život, kako u zemlji u celini tako i na lokalnom nivou. To pravo moramo dati svojim građanima na lokalnom nivou, odnosno kada budu birali svoje predstavnike u lokalnoj skupštini. Rekao sam da lokalna skupština mora biti škola demokratije. Ona ovim predlogom zakona, nažalost to moram dakonstatujem, postaje jedno zabavište za odrasle ljude u kome se ništa ne odlučuje. Dakle, nije dobra pozicija ovakve skupštine opštine u kojoj je njena funkcija marginalizovana, jer predsednik opštine ne odgovara skupštini već odgovara građanima i to na način da mogu da ga smene na sledećim izborima, dakle posle četiri godine. Kada govorimo o finansijskom aspektu ovog predloga zakona, naravno da su ovde napravljeni iskoraci ali takođe i nedovoljni. Dakle, vraćanjem određenih nadležnosti svakako da se povećava i ona rashodnastrana kada govorimo o lokalnoj samopravi i u tom odnosu je predlagač ovog zakona dao dovoljno novca da ti rashodi mogu da se pokriju. Ali, ovde nema novca za investicije od kapitalnog značaja. Jednostavno, lokalna samouprava nema potencijal i nema snage da investira u ono što projektuje, ili u ono što želi, a svakako da oni koji rade i žive u jednoj lokalnoj sredini, koji su za to stručno osposobljeni na najbolji mogući način, mogu da procene koji su to prioriteti kada govrimo o investicijama, za svaku opštinu. Kada govorimo o bivšem zakonu otprilike oko 4% od bruto društvenog proizvoda je ostajalo lokalnoj sredini. Po ovom novom predlogu zakona, imao sam prilike sa ljudima da pravim određene proračune, negde oko 6% od bruto društvenog proizvoda ostaje lokalnoj samoupravi. To je daleko niže od evropskih standarda. Evropski standardi se kreću između 8 i 10%. Imamo primer u Engleskoj, gde se taj procenat kreće 12%. Dakle, u tom kontekstu je DSS podnela 53 amandmana. Apelujem na sve poslanike da zaista, kada uđemo u raspravu o pojedinostima, ozbiljno shvatimo predloge amandmana. Jer imamo priliku, ako već s jedne strane pravimo ozbiljan korak ka Evropi i Savetu Evrope, u smislu poštovanja ove povelje o lokalnoj samoupravi, da s druge strane ovim promenama putem amandmana kvalitetno popravimo ovaj zakon i učinimo takođe jedan veliki korak prema građanima ove države kada govorimo o lokalnoj samoupravi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Novaković.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, mislim da je ovo važan dan u parlamentarnom životu Srbije i mislim da je ovaj zakonski projekat važan reformski zakon, koji će nas udaljiti ili približiti željenom cilju i pokazati da li smo spremni da gledamo u oči istoriji Srbije. Onda kada Srbija nije imala državnost, onda kada su se samo naslućivale konture i obrisi njenih državnih institucija, posle hatišerifa iz 1838. godine, jedan od prvih zakonskih projekata 1839. godine kojim se Srbija konstituisala, polako ali sigurno, kao država, bio je Zakon o ustrojstvu opština, kako su ga onda zvali. Potom je 1866. godine donet Zakon o opštinama, za vreme Mihajla, a potom, posle Ustava iz 1888. godine, sledio je Zakon iz 1889. godine; i već tada srpska država je poznavala institucije opštine, sreza, okruga, čak i u tom momentu kada je srpsko društvo bilo izrazito siromašno; čak i tada kada bi izvestan stepen centralizacije bio prirodna posledica siromašnog društva i države, potrebe i želje da se koncentrišu svi materijalni kapaciteti na nivou centralne državne vlasti, da bi se onda raspodeljivalo po principima socijalne pravednosti svima; čak i tada smo imali jedan razuđeni sistem lokalne samouprave i tada smo demonstrirali da smo moderan evropski narod, da imamo modernu evropsku državu. Da li smo danas na visini istorijskog zadatka? Ne mislim da smo u potpunosti, ali mislim da smo napravili korak u dobrom pravcu. U osnovi, pitanje je kakvu državu želimo, da li želimo jeftinu ili skupu državu? Ako želimo jeftinu državu, to je država u kojoj je većina ovlašćenja na nivou lokalne samouprave. Osnovni problem sada je taj što su sve, ili većina ingerencija, koncentrisane na nivou centralne države i kako sa nivoa centralne države idete prema lokalu, prema regiji, sve manje je nadležnosti. Naprotiv, jeftino uređena država rešava većinu stvari na nivou lokala; sve što je jeftinije i racionalnije rešavati na lokalnom nivou, poverava se lokalnoj samoupravi; kako se ide od lokalnog nivoa prema centralnim državnim nivoima, tako opada nivo nadležnosti i tako se sele prihodi sa centralnih državnih organa prema lokalnim državnim organima. To je važno i iz psihološke ravni; time lokalnu samoupravu činimo aktivnom; time je ona zainteresovana za svoj položaj i time ona nije samo puka transmisija centralnih državnih organa. Važno je politički, jer decentralizovati državu u suštini znači podeliti odgovornost između centralnih i lokalnih državnih organa. U ovom trenutku u Srbiji postoje cele oblasti, poput školstva, poput zdravstva, koje su pre predmet glavobolje, negoli izvorradosti, nego li izvor potrebe da se njima upravlja. Naprotiv, u ovom trenutku te oblasti su u takvim finansijskim dubiozama da svaka vlast, u ovom slučaju lokalna, koja preuzme upravljanje resursima,kada je u pitanju osnovno školstvo i kad je u pitanju zdravstvo, moraće da ispravlja sve to i imaće velikih problema. Takođe, važna je, i čini mi se da ovaj zakon ide u susret tome, ekonomski samostalnija pozicija lokalne amouprave i činjenica da ona nije samo mesto gde se zadržava i troši određeni deo prihoda, nego je kroz instituciju generalnog menadžera stvorena mogućnost ekonomske aktivnosti, da gradovi po prvi put ne samo brinu o očuvanju svoje imovine, nego da brinu i o tome kako uvećati tu imovinu. Pitanje je - da li je gradonačelnički sistem dobar ili loš? Bojim se da se ovde ovo postavlja u jednoj demagoško-političkoj ravni. Ja vas pitam - da li veći autoritet ima političar koji svoj autoritet gradi u biračkom telu ili u stranačkoj strukturi? Zašto stranke, koje imaju malo autoritativnih pojedinaca, toliko govore o proponcionalnom sistemu, kada je priroda lokalne vlasti takva da birači treba da budu u neposrednom kontaktu, da znaju svog odbornika, da mogu da mu se obraćaju. U proporcionalnom sistemu političari svoj autoritet grade u stranačkoj oligarhiji. Nije bitno šta o vama misli biračko telo i kako ste pozicionirani u biračkom telu, nego šta o vama misli stranačka struktura, da li ste uticajni ili manje uticajni unutar stranke, koja vas onda preko liste postavlja u Skupštinu. Naprotiv, većinski sistem je dobar zbog toga što morate dagradite autoritet kod birača, a ja vam tvrdim u slučaju Novog Sada, koji je jedan od možda najviše urbanizovanih centara u celoj državi, dačak u 60% izbornih jedinica presuđuje lični autoritet pojedinca, a ne stranačka pripadnost. Znamo mnoge odbornike koji su dobili izbore protivno svojoj stranačkoj pripadnosti, ali su ljudi glasali za njih zato što ih znaju kao školske drugove, zato što ih prepoznaju kao ljude sa kojima stoje na autobuskoj stanici, na fudbalskoj utakmici, zato što idu u iste lokale, zato što im deca idu u istu školu. Zbog toga je važan većinski sistem i on smeta samo onim strankama koje nemaju dovoljno autoritativne pojedince i koje se plaše da pogledaju biračkom telu u oči. Ista je stvar sa gradonačelnikom. Političko pitanje glasi - da li veći autoritet ima gradonačelnik koga biraju građani i koji svoj autoritet bazira na izboru i podršci građana ili gradonačelnik koga bira Skupština? I najbolji gradonačelnik može da bude smenjen u Skupštini, gde sede odbornici. Zašto - pa zato što je to stvar političkog dogovora, zato što je to stvar ćudi koalicije; ukoliko je neomiljen unutar odborničkih klupa, može idealno da vrši svoju funkciju, biće smenjen. Naprotiv, kada gradonačelnik svoj autoritet bazira na biračkom telu, onda je taj autoritet izvoran, onda je taj autoritet nesumnjiv i onda niko ne može da se poigrava. Kada su u pitanju nadležnosti gradonačelnika, mislim da i tu postoji velika doza nerazumevanja. Nasledili smo samoupravni način razmišljanja; mi definitivno umesto od principa podele odgovornosti, čemu smo svi inače skloni iz psiholoških i iz političkih razloga, moramo da prihvatimo princip koji je inaugurisan novim gradonačelničkim sistemom, a to je princip preuzimanja odgovornosti. Živimo u svetu u kome se mere samo rezultati, u kome se meri efikasnost. Problemi se moraju rešavati u istom danu, nekada se uspehrešavanja merio minutima. Nema više vremena za procedure, nema više vremena za formalno-pravnu skalameriju, komisije, radne grupe, izvršne odbore, da prođe dva, tri, pet, šest meseci, pa kada odluka prođe, institucionalni filter svih instanci koje treba da se izjasne o tome, onda donesemo odluku. Nema više vremena. Odluke se donose u jednom danu, rad gradonačelnika mora da bude merljiv, uporediv i vrednovan iz dana u dan;zbog toga je ovaj sistem dobar i zbog toga sam mu lično sklon. Takođe, veliku vrlinu ovog zakonskog projekta vidim u tome što je proširio nadležnosti, što je paleta izvora prihoda veća i što su ti prihodi izdašniji nego oni koji su bili pre. Gospodin Pajtić je govorio o 4,8%. Ja bih ga ispravio - 40% ide u saveznu kasu, a od tih 60% koji idu u republičku kasu dobija se 4,8%. U apsolutnom iznosu to je ispod 4,8%. Novi Sad i gradska uprava Novog Sada opstajala je upravo sa 3,2%. Pitam vas - kako? Zato što smo moćan grad, zato što smo snažan grad, mogli smo i bez tih vaših 3,2%; opstali bismo i bez toga. Zbog toga je jako važno istrajati u svemu ovome. U drugom mandatu svog staža pružio sam ruku radnicima "Mostogradnje" i čestitao zato što su uradili Varadinski most, mada smo bili za projekat akademika Hajdina. Nismo pravili razliku i nećemo praviti razliku kada su u pitanju te stvari. Gospodo, mi smo u suštini na početku procesa decentralizacije. Onaj koji misli da je moguće sada doneti zakon o lokalnoj samoupravi kao konačno rešenje i definitivno ispravljanje procesacentralizacije koji je trajao desetlećima u Srbiji, mislim da je prilično nerealan, da ne budem uvredljiv pa da kažem naivan. Kao što je centralizacija bila proces, tako i decentralizacija mora da bude proces. Ovo je prvi korak. Nekom se može učiniti da nije hrabar, nekom se može učiniti da nije dovoljno odlučan, pravno konsekventan, ali načinimo taj prvi korak, a onda, kroz posebne zakonske projekte, kroz zakon o glavnom gradu, kroz zakon o gradovima, kroz zakon o komunalnim delatnostima, činimo sve one promene i modalitete tih promena za koje se inače zalažemo i koji će značiti još snažniju decentralizaciju. Hvala vam na pažnji sa kojom ste me saslušali.
Ovo je bio poslednji prijavljeni govornik. Da li se neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč, mada je uglavnom to pravo iskorišćeno? (Niko.) Zaključujem načelni pretres. Stavljam na glasanje Predlog zakona o lokalnoj samoupravi u načelu. Za 138, protiv 60, uzdržan jedan, nisu glasala tri, od 202 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o lokalnoj samoupravi u načelu. Pošto smo danas naporno i vredno radili, određujem pauzu, pošto ima još 25 minuta do kraja i rad nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 157 narodnih poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Rodoljub Šabić, Dragan Jočić, Vladimir Dobrosavljević, Dragan Šormaz, Slobodan Pavlović, Vlastimir Budimović, Kermeci Karolj, Dušan Budišin, Biači Anton, Ratimir Svirčević, Miloš Lučić, Zoran Bošković, Juhas Atila, Dragiša Binić, Radosav Savatijević, Dragan Marković, Borislav Pelević, Dragan Šutanovac, Goran Vesić, Nenad Bogdanović, Milena Milošević, Milan Ernjaković i Nada Kolundžija (pre podne) Stanko Kovačević i Siniša Mitrović, (popodne) Vlatko Sekulović. Zakašnjenje su najavili Vukosav Tomašević i Đorđe Čukvas. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, u skladu sa članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala i predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", kao i predstavnike Udruženja porodica otetih i nestalih Srba sa Kosova i Metohije, kao i predstavnika Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije povodom treće tačke dnevnog reda. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O LOKALNOJ SAMOUPRAVI (pojedinosti) Pošto smo na jučerašnjoj sednici prihvatili Predlog zakona u načelu, otvaram pretres Predloga zakona o lokalnoj samoupravi u pojedinostima. Po Poslovniku, narodni poslanik Zeldžo Hurić.