Dober dan in dobro jutro. Pričenjamo z nadaljevanjem 21. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščam vas, da so me obvestili, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Samo Bevk od 14. ure naprej, dr. Slavko Gaber, Aleš Gulič, Miran Jerič, Aurelio Juri od 18.30 ure dalje, Breda Pečan, Milan Petek, Jakob Presečnik in Cvetka Zalokar Oražem. Mi pa prehajamo na 38. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O DOLOČITVI MINIMALNE PLAČE. Seznanjam vas, da je za skupen čas razprave predvidenih 3 in 15 minut. Državni svet Republike Slovenije je na 47. seji 11.10. sklenil, da na podlagi tretje alineje prvega odstavka 97. člena ustave Republike Slovenije od državnega zbora zahteva, da pred razglasitvijo zakona ponovno odloča o zakonu o določitvi minimalne plače. Preden pa dam besedo predstavniku državnega sveta gospodu Rezmanu, sem videl, da kolega Moge želi spregovoriti. Izvolite.
Hvala lepa gospod podpredsednik za besedo. Sam vam dajem nek proceduralni predlog. Poglejte, ura je tista, ko bi morali začeti, 17 poslancev nas je tukaj zbranih. Ni predsednika državnega zbora, ki bi moral biti vzor nam vsem za prihajanje sem. In tudi zdi se mi, da je upravičeno, da nas je tako malo. Glede na to, da ljudje hodijo iz Trbovelj, iz Kočevja se vozijo, gneča je neznosna ob tej uri, preden začne v Ljubljani, da se lahko pripeljejo do sem. Zato bi vas lepo prosil v izogib temu, da se ne bi vsako jutro - namreč tukaj sedim - ponavljala ista slika, da bi na kolegiju državnega zbora enkrat razpravljali o tem in ugotovili, da je ta ura nemogoča in bi prišli zopet na 10. uro. Kajti, gospod podpredsednik, lahko pač govorim kot starosta tega zbora, da se zdaj začno delovna telesa že ob 8. uri zjutraj. In če se bo to nadaljevalo, bomo ob 6. uri zjutraj začeli delati v državnem zboru, kar se mi pa zdi glede na sestavo državnega zbora in glede na to, koliko so poslanci oddaljeni, nemogoče. V kolikor boste to prenesli na kolegij predsednika državnega zbora, sem vam že zdaj vnaprej hvaležen. Hvala lepa.
Hvala za vaš vsebinski razmislek. Absolutno bomo s strokovnimi službami na kolegiju državnega zbora predlagali, da se seje prično ob 10. uri. Mi pa nadaljujemo zdaj s predvideno točko dnevnega reda. Torej besedo dajem, kot je rečeno, predstavniku državnega sveta, gospodu Rozmanu za dodatno obrazložitev zahteve državnega sveta. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Pozdrav ministru, poslankam, poslancem. Najprej bi rad opravičil kolega Dora Hvalico, ki je bil prvotno predviden za obrazložitev veta državnega sveta, vendar je bil zadržan in vam bom v nekaj besedah obrazložil razloge, zakaj smo se v državnem svetu odločili za veto na omenjeni zakon. Najprej moram vsekakor izraziti zadovoljstvo, da se je pred sprejetjem zakona minister za delo posvetoval s socialnimi partnerji in bilo je govora o minimalni plači. Vendar izid dogovora pač ni v skladu s pričakovanji socialnih partnerjev in navsled tega je po proceduri prišlo v državnem svetu do izreka veta na omenjeni zakon. Pred vašim ponovnim odločanjem pa bi rad izrekel nekaj pripomb na zakon. Predlog zakona ne ohranja dosedanjega načina določitve višine minimalne plače, ki smo jo dogovorili socialni partnerji s pogajanji. Tak sistem je v veljavi v kar precej državah EU. Glede na to, da je to dobra praksa, predlagamo, naj vlada ohrani vodenje socialnega dialoga in naj socialni partnerji skupaj določajo višino minimalne plače. Če nam je to v preteklosti uspevalo že več kot 10 let, potem prav gotovo ni nobenega razloga oziroma ne vidimo nobene ovire, da s tako dobro prakso nadaljujemo. Po našem prepričanju ni dobro, da to vlogo v tem primeru prevzame izvršna oblast. Konec koncev minimalno plačo plačuje delavcem kapital, delodajalci, gospodarske družbe in ne država iz proračuna. Čeprav ne trdim, da tudi kdo, ki je na proračunski postavki prejema plačo, ne dobiva minimalne plače. Sprejeti zakon prav tako ne zagotavlja realne ohranitve vrednosti plače. S tem pa so najbolj prizadeti tisti, ki so na socialnem dnu in večina jih prihaja iz delovno intenzivnih panog, ki jih poznamo. Želimo si, da bi se spremenile. Pa vendar zaenkrat delovno intenzivnih panog v Sloveniji ne moremo odpisati, drugih delovnih mest pa zaenkrat, ne da jih ni, vendar jih je bistveno premalo. Dva procentno povečanje je prenizko, saj je bilo povečanje cen življenjskih potrebščin po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije v obdobju avgust 2005-2006 2,6% in ne samo 2%. To pomeni sicer borih 700 tolarjev, kar ni veliko. Vendar tistim z najnižjim prejemkom je vsak tolar dobrodošel. In če izračunamo za celotno področje Slovenije ta znesek pomeni ubogih 14 milijonov tolarjev. Cilj, ki smo ga socialni partnerji dogovorili, da naj bi bila minimalna plača približno 58% povprečne plače v predelovalni dejavnosti, se nam s tem predlogom zakona odmika. Danes smo na cirka 54%. Pri istem trendu bomo do leta 2008 padli pod 50%. Verjemite, to ni v redu. Obenem pa je potrebno povedati, verjetno je bilo v tem prostoru velikokrat povedano in izrečeno: "Slovenija je ekonomsko uspešna, smo zelo uspešna ekonomija, vsi kazalci so dobri." Še zelo dobro se spomnim nedavno izrečenih besed: "Še nikoli nam ni šlo tako dobro." Upam, da nam bo šlo tudi naprej. Želim si, da v tej evforiji ne bomo pozabili na eno kategorijo delavcev. Sicer jih je res samo cirka 15 do 20.000 odvisno od meseca in ne moremo jih pozabiti. Zato smo prepričani, da varčevanje pri minimalni plači nikakor ni potrebno. Kako naj delavkam v delovno intenzivnih panogah, Muri, MTT-ju, Elkroju, pa še marsikje drugje povemo, da pač ni posluha in zato izvršna oblast po svoje naredi in odredi. V sled tega vas pozivam, da naše pripombe upoštevate, jih resno pretehtate in pri glasovanju odločite. Za ohranitev socialne pravičnosti, socialne varnosti najnižjih kategorij naših državljanov pa bi bilo potrebno minimalno plačo urediti s posebnim sistemskim zakonom. Hvala lepa.
Hvala vam. Zahtevo državnega sveta je obravnaval odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora gospoda Stanislava Brenčiča, da poda poročilo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni vsi vi, kolegice, kolegi poslanci, predstavnik državnega sveta in predstavnik vlade! Matično delovno telo, to je odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide, je predmetno zahtevo državnega sveta obravnaval na nujni seji, dne 11.10. Odbor je bil seznanjen z zahtevo državnega sveta, mnenjem vlade Republike Slovenije o zahtevi državnega sveta in mnenju zakonodajno-pravne službe. Na seji odbora so sodelovali predstavnik vlade Republike Slovenije z ministrom za delo, družino, socialne zadev mag. Janezom Drobničem in predstavnik zakonodajno-pravne službe. Predstavnik državnega sveta pa ni bil prisoten na seji odbora. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki ugotavlja, da je v skladu z določbo 147. člena poslovnika državnega zbora proučilo zahtevo državnega sveta o ponovnem odločanju o zakonu o minimalni plače in se glede na to, da zahteva poseganje v pravna vprašanja, ampak le vsebinsko, do zahteve ni opredelila. Predstavnik vlade je bistvene dele pisnega mnenja vlade povzel. To bo storil verjetno tudi danes, zato tega ne bom ponavljal. V razpravi so nekateri člani odbora nasprotovali zahtevi državnega sveta in izrazili podporo sprejetemu zakonu. Nekateri člani odbora pa so menili, da bi bilo potrebno predhodno pridobiti soglasja socialnih partnerjev za določitev oziroma uskladitev minimalne plače. Po končani razpravi je odbor glasoval o sklepu, kot glasi: "odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da v skladu z drugim odstavkom 91. člena ustave Republike Slovenije pri ponovnem odločanju zakon o določitvi minimalne plače sprejme." Predlog sklepa ni bil sprejet, saj zanj ni glasovala večina vseh članov odbora, kar je analogno z državnim zborom potrebno storiti. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem predstavniku vlade za obrazložitev mnenja. Izvolite prosim minister.
Lepo pozdravljeni! Državni svet je z vetom na zakon o minimalni plači preprečil dvig najnižjih plač delavcev v Sloveniji in prizadel najrevnejše sloje v naši državi. Ker je tudi veliko socialnih transferjev povezanih na rast minimalne plače, je s tem prizadel tudi tiste, ki so upravičeni do nadomestil ali pomoči iz državnega proračuna ali blaga in socialnega zavarovanja. Zavrnitev je še toliko bolj nenavadna, ker so v državnem svetu tudi predstavniki socialnih partnerjev. Ti so namreč dali pobudo, da vlada pripravi zakon, ker se s pogajanji niso uspeli dogovoriti o minimalni plači. V okviru sprejemanja zakona niso imeli pripomb, zato je njihova odločitev v državnem svetu, ko so zakonu nasprotovali, nenavadna in dvolična. Najbrž pa ni odveč tudi pojasnilo, da se predlagana rešitev, da minimalno plačo ugotovi pristojni minister ali ministrica, ne razlikuje od prakse v marsikateri evropski državi. Ne nazadnje, da smo takšno rešitev tudi v soglasju s socialni partnerji v Sloveniji že uporabili. Minimalno plačo je ugotavljal minister pristojen za delo na podlagi zakona o določitvi minimalne plače in načinov usklajevanja plač iz leta 1997 podobno pa tudi v zakonu o načinu usklajevanja plač in o regresu za letni dopust v obdobju 1999-2001. Na podlagi navedenega vlada predlaga, da državni zbor ob ponovnem glasovanju o določitvi minimalne plače sprejme in končno omogoči njegovo uveljavitev. Hvala lepa.
Hvala vam, minister. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin do omenjenega mnenja in sicer poslanec Stanislav Brenčič bo podal stališče Slovenske ljudske stranke. Hvala.
Hvala lepa ponovno za besedo, gospod podpredsednik. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo že precej nazaj opozarjali, da se po vprašanju določene višine minimalne plače precej zamuja, kajti od meseca avgusta dalje ni več pravne podlage, na podlagi katere bi se lahko višino minimalne plače usklajevalo oziroma uskladilo z ustreznim parametrom in povezano s tem tudi kar nekaj socialnih transferjev, ki so kot izhodišče za usklajevanje vezani na višini minimalno plače. Temu dejstvu se je odzvalo tudi matično delovno telo in takoj, ko mu je bil predlog zakona dodeljen, predmetni zakon tudi obravnavalo na nujni seji. Že pri obravnavi na matičnem delovnem telesu smo si nekateri prizadevali, da bi v zakon tudi v obličnem zapisu vnesli potrebo po vključitvi socialnih partnerjev v dialog pri določanju višine oziroma usklajevanju minimalne plače, vendar nismo bili uspešni. Je pa državni zbor pri obravnavi dopolnjenega predloga zakona to storil. Tako oblikovan zakon je bil za poslansko skupino Slovenske ljudske stranke sprejemljiv. Poslanska skupina je zakon soglasno podprla. Praktično je zakon ob končnem glasovanju dobil podporo, skoraj soglasno podporo večine prisotnih. Zakon o minimalni plači je nujno čim prej uveljaviti, kajti že tako nizek znesek, ki predstavlja za nekoga, ki dobi to minimalno plačo na podlagi polnega delovnega časa, je tako nizek. In če ga še ne uskladimo vsaj s to minimalno stopnjo, to je z rastjo cen življenjskih potrebščin, je še dodatno nizek. Zato bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zakon ponovno podprli in to soglasno. Hvala lepa.
Hvala vam. Poslanka Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav tudi vam spoštovane kolegice, spoštovani kolegi in seveda tudi minister. Jaz bom zelo kratka v tej uvodni predstavitvi v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Dejstvo je, da smo že ob obravnavi zakona rekli da temu zakonu. Kljub temu, da smo imeli pomisleke. Pomisleki pa so predvsem ti, zaradi česar je ne nazadnje tudi državni svet izglasoval veto na zakon o določitvi minimalne plače. Dejstvo je, da tudi ta zakon ni bil usklajen, zato ker je šlo za pomanjkanje socialnega dialoga. In to je tista zadeva, ki spremlja ministra za delo, družino in socialne zadeve pravzaprav že ves mandat. Moram pa reči, da me je pravzaprav zelo presenetilo, pa bom rekla, neke vrste dvoličnost v uvodni predstavitvi ministra na današnji seji, ko je rekel, da ga skrbijo socialni transferi. Tudi na današnji seji bomo govorili o tej točki, o socialnih transferih, ki, bom rekla, ne sledijo ustavni dikciji socialne države. In tudi ta zakon pravzaprav ni tak. Pa bom rekla, da je vseeno bolje sprejeti nekaj kot nič, da bodo ljudje, ki imajo minimalno plačo za polni delovni čas, dobili od države vsaj nekaj. Kot že rečeno, v Slovenski nacionalni stranki bomo vnovič rekli da zakonu, zato da bodo ljudje dobili vsaj nekaj. Še enkrat pa ocenjujem, da je nepošteno igrati na takšno igro in varčevati pri ljudeh, ki so pravzaprav na socialnem robu.
Hvala. Besedo ima mag. Franc Žnidaršič v smislu predstavitve stališča poslanske skupine DeSUS. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Naša poslanska skupina se je ob tem vetu državnega sveta znašla v neugodni situaciji, saj naša stranka podpira socialno državo. Mi imamo pri tem odločanju težavo v tem smislu, da nam predsednik vlade, kar pozdravljamo, na slehernem, bi rekel, javnem nastopu govori o blaginji. Na drugi strani pa imamo ministra, ki z vsakim predlogom zakona poskuša načeti socialno državo in ustvarja več revežev. Tako, da je v primeru minimalne plače prišlo do situacije, da se je minister odpovedal socialnemu dialoga, ki je praksa ne samo pri nas, pač pa tudi v državah EU, nekako ignoriral prizadete in njihove zastopnike in predlagal uskladitev minimalne plače, ki je nižja od rasti življenjskih stroškov. Kar seveda za nas ni sprejemljivo. Moram reči, da je izračun tak, da bi vsi delodajalci skupaj pri upoštevanju dejanske rasti življenjskih stroškov v obsegu 2,6% skupaj mesečno plačali okoli 900.000 slovenskih tolarjev. Vsi skupaj. Prizadeti pa bi dobili pol klobase, če bi se tistih 0,5 priznalo na mesec. To je težava, ki jo pri tem glasovanju imamo. Moram pa reči, da že itak zamujamo z uskladitvijo minimalne plače in da bomo to pot zakon podprli, da bodo tisti, ki imajo najnižje dohodke, dobili vsaj tistih 1.500 ali nekaj več tolarjev te uskladitve čim prej. Tako da tega veta ne bomo podprli. Podprli bomo zakon. Smo pa razočarani nad dogodki, ki so tekli ob sprejemanju te rešitve. Hvala lepa.
Hvala vam. Stališče poslanske skupine SDS bo predstavil poslanec Rudi Veršnik. Izvolite. Gospod minister, vas pa prosim, da se zavedate, da ste v dvorani državnega zbora in nehate telefonirati. Opazil sem, da ste se že ob prejšnjih stališčih igrali s telefonom. Prosim, da to upoštevate. Hvala. Izvolite, gospod Veršnik.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se pravzaprav čudimo vetu državnega sveta in pritožbam socialnih partnerjev, ki so s svojimi trdimi stališči eden od krivcev, da tisti, ki živijo od minimalne plače, še ne prejemajo predlaganega povečanja. Minimalna plača je pri nas uveljavljena kot institut varovanja materialne in socialne ravni zaposlenih. Predstavlja znesek, ki ga zaposleni mora prejeti za opravljeno polno delovno obveznost. Predlog uvaja sistem vsakoletnega usklajevanja veljavne minimalne plače s sprejeto oceno pričakovane rasti cen, ki jo kot podlago sprejme vlada za pripravo proračuna. To je sistem množenja dveh znanih številk. Rezultat pa je nova vrednost minimalne plače. Minister oziroma ministrica pri tem izračunu upošteva priporočilo socialnih partnerjev, kot smo zapisali v ta zakon. Prepričani smo, da od tu dalje nastopi vloga socialnih partnerjev, ki naj se dogovorijo za izplačila, višja od minimalne plače, ki je v naši državi zakonski minimum. Delodajalcu ni v interesu zaposlovati nezadovoljnih delavcev, saj točno vedo, da mu ne dajejo pričakovanih rezultatov. Ne razumem, zakaj se ne moremo osvoboditi slabih izkušenj iz preteklosti, ko nam je morala država vedno vse predpisati, pa čeprav so zaradi tega večkrat nastajali veliki nesmisli in nelogičnosti. Institut minimalne plače naj bi se uporabljal samo v izjemnih situacijah. Ne sme pa postati merilo za izplačevanje plač. Predlagani zakon o minimalni plači predvideva za čas od 1.8.2006 do 31.7.2007 2% povečanje minimalne plače. Tako naj bi od 1. avgusta 2006 minimalna plača znašala 125.052,00 tolarjev. Vendar, danes smo na koncu oktobra. V 4. členu predloga zakona o minimalni plači se predvideva tudi 2% povečanje zajamčene plače. Zanjo naj bi odslej veljal znesek 56.970,00 tolarjev. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo mnenja, da je predlog zakona o minimalni plači v skladu s prakso, ki jo poznajo tudi druge članice Evropske unije. Istočasno pa pozdravljamo napore ministrstva za zmanjševanje števila različnih osnov. Podpiramo tudi namero, da se zajamčena plača preneha uporabljati kot kriterij za določanje nekaterih prejemkov in kot cenzus za pridobitev določenih pravic. V poslanski skupini Slovenskih demokratov bomo predlagani zakon ponovno podprli. Hvala lepa.
Hvala. Poslanec Ljubo Germič bo predstavil stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi. Danes bomo ponovno odločali o zakonu o določitvi minimalne plače, ki ukinja uzakonjeno prakso dogovarjanja o minimalni plači v ekonomskem socialnem svetu. Pri tem bi še enkrat radi opozorili na dejstvo, da je usklajevanje med socialnimi partnerji glede na višine minimalne plače običajna praksa tudi v večini držav Evropske unije, kar je razvidno tudi iz priloženih mednarodnih primerjav, ki jih je ministrstvo priložilo k obrazložitvi zakona. Gre za pomembno tradicijo dogovarjanja med sindikati, delodajalci in vlado s ciljem poiskati srednjo pot med gospodarskim razvojem in socialno varnostjo. Na utemeljenih praksah, ki jih zagotavlja veljavni zakon, minister Drobnič pa jih ukinja, se je zalomilo v državnem svetu. Zahteva državnega sveta, da državni zbor ponovno odloča o zakonu o minimalnih plači sledi pravzaprav opozorilom, katere smo skozi razpravo izpostavljali pri obravnavi in sprejemanju predlaganega zakona tudi poslanci v poslanskem klubu LDS in drugi poslanci iz opozicije. Pri tem so se naša opozorila nanašala na to, kje se določi višina minimalne plače in ali s predlagano uskladitvijo ter posledično dvigom minimalne plače minister Drobnič zagotavlja ohranitev realne vrednosti minimalne plače. Naše mnenje je, da ne. Prepričani smo bili in prepričani smo še danes, da je potrebno v tem zakonu povzeti dikcijo obstoječega zakona ter nedvoumno zapisati, kje se vodi socialni dialog in kdo so socialni partnerji, s katerimi se dialog vodi. Zato smo v postopku sprejemanja zakona vložili dopolnilo, v katerem smo zapisali, da minister za delo dobi mnenje ekonomsko socialnega sveta o predlagani višini minimalne plače in da ni dovolj, da se s socialnimi partnerji le posvetuje. Dejstvo namreč je, da je ekonomsko socialni svet vedno dosedaj sodeloval pri določitvi minimalne plače. V dosedanjem postopku sprejemanja zakona je parlamentarna večina zavrnila vse naše predloge dopolnila zakona, pozive sindikatov pred tretjo obravnavo in sprejela amandma, ki samo določa, da se pristojni minister posvetuje s socialnimi partnerji. To dopolnilo po našem mnenju najmanj obvezuje, kje in s kom naj vodi socialni dialog. Obstoječa dikcija, ki govori o posvetovanju s socialnimi partnerji je preohlapna in omogoča vladi samostojno izbiro pravih "socialnih" partnerjev. Zato nam zahteva državnega sveta ponuja še eno priložnost, kolegice in kolegi, da z zavrnitvijo zakona predlagatelju damo možnost, da pripravi ustreznejši predlog zakona. Kljub temu, da smo danes slišali, da pravzaprav s tem onemogočamo tistim, ki so pravzaprav vezani na ekonomsko in socialno varnost z minimalno plačo in s tem poskušamo narediti nekaj slabega. Seveda tukaj sprejemamo odločitev: boljše nekaj malega kot nič. Seveda pa rešitve, ki jih ta zakon ponuja, niso dobre. V LDS se nam namreč zdi zelo pomembno, da o višini predlagane minimalne plače dobi ministrstvo za delo vsaj predhodno mnenje ekonomsko-socialnega sveta, kjer je mesto za dogovarjanje in usklajevanja med reprezentativnimi socialnimi partnerji, poudarjamo, reprezentativnimi sindikati, reprezentativnimi delodajalci in vlado. V izogib strahu, da ne bi prišlo do dogovora v ekonomsko-socialnem svetu, bi se v zakonu lahko tudi določilo, da v kolikor minister ne dobi do 1. avgusta vsakega leta mnenja o usklajeni višini minimalne plače za obdobje enega leta, ki ga uskladijo vsi trije socialni partnerji na v ekonomsko-socialnem svetu, lahko minister sam določi višino minimalne plače v skladu s pričakovano rastjo cen življenjskih potrebščin. Na ta način so tisti, ki prejemajo minimalno plačo v Sloveniji, zaščiteni ob morebitnem nedogovoru na ekonomsko-socialnem svetu glede minimalne plače. V poslanskem klubu LDS smo v dosedanji obravnavi predlagali tudi dvig višine minimalne plače za 2,3%, kar je bilo prav tako zavrnjeno v tem zboru. Prepričani smo, da dvig za 2% ne zagotavlja ohranjanja realne vrednosti minimalne plače in da bodo s tem prizadeti vsi prejemniki, katerim ohranjanje realne vrednosti minimalne plače veliko pomeni. S tem se strinjamo vsi. Ministrstvo bi namreč že na podlagi dosedanje zakonodaje moralo povečati znesek minimalne plače tako, da bi poleg usklajevanja minimalne plače z rastjo življenjskih potrebščin, ki ga predlaga ministrstvo, upoštevalo tudi nekatere druge korektive, ki veljajo, pa jih ministrstvo ignorira. Kot na primer, rast bruto domačega proizvoda. Zato še enkrat poudarjamo, da gre za mačehovski odnos vlade do delavcev, prejemnikov minimalne plače. Predvidena rast 2% je bistveno manjša od, po besedah predsednika vlade gospoda Janše, predvidene 5% nominalne in 2% realne rasti plač v letu 2006. Hkrati je iz primerjalnega pregleda podatkov, ki nam jih je predložilo ministrstvo, tudi moč razbrati, da je minimalna plača v državah, ki jih želimo preseči, višja in da bo višja tudi ob koncu naslednje finančne perspektive, če bomo ohranili v zakonu zapisan način rasti. Tako v letu 2013 ne bomo dosegli 100% ravni blaginje Evropske unije. Še posebej, če bo prišlo do dviga davka na dodano vrednost, kar bi pomenilo, da bodo minimalne plače še bolj minimalne. Na koncu bi želel še povedati, da v Sloveniji ni pravne praznine, kot radi nekateri vladni predstavniki poudarjajo. Saj se višina minimalne plače usklajuje na podlagi zakona o minimalni plači, o načinu usklajevanja plače in o regresu za letni dopust v obdobju 1991-2001, ki določa, da se določbe zakona, ki se nanašajo na določitve višine minimalne plače, uporabljajo tudi po 31. januarju 2002, dokler z novim zakonom ni določen drugačen način določanja minimalne plače in zakon o izvajanju dogovora o politiki plač v zasebnem sektorju v obdobju 2004-2005, ki določa, da znesek minimalne plače in znesek zajamčene plače veljata, dokler z zakonom ne bo določen znesek. To pomeni, da imamo določen tako način usklajevanja minimalne plače kot tudi izhodiščni znesek, torej avgust leta 2005. Na podlagi teh dveh zakonov bi moralo ministrstvo povečati znesek minimalne plače, kar pa bi pomenilo, da mora pri dvigu poleg rasti cen življenjskih potrebščin upoštevati tudi druge korektive, ki pa jih ministrstvo glede na predlagani zakon ne želi zajeti v določitev minimalne plače. Mimogrede, zakon tudi določa, da odstotek, za katerega se poviša minimalna plača, ugotovi ekonomsko socialni svet. Minister pa nato na podlagi ugotovljenega odstotka določi minimalno plačo. Ob zaključku bi želeli podati tudi predlog, kako vidimo rešitev v nadaljevanju. Zato tako sindikatom, kot delodajalcem in vladi predlagamo sledečo rešitev. Ministrstvo naj z zakonom samo določi minimalno plačo do avgusta 2007 na podlagi že uveljavljenih korektivov. Vsebinski del, se pravi, kjer se dogovarjajo o višini minimalne plače, kdo sodeluje pri dogovoru in s katerimi korektivi se usklajuje minimalna plača, pa se na podlagi dogovora v ekonomsko-socialnem svetu zapiše v novem zakon o minimalni plači, ki pa mora biti sprejet najkasneje do junija 2007. Hvala lepa.
Hvala vam. Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila poslanka Majda Potrata.
Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani gospod minister in predstavnik državnega sveta! Zahteva državnega sveta za ponovno odločanje o zakonu o minimalni plači poslanske skupine Socialnih demokratov ni presenetila. Če smo sledili dogodkom, je to odgovor na neuresničene pozive državnega sveta. Komisija državnega sveta za družbene dejavnosti je namreč 11. septembra pred sejo matičnega delovnega telesa pozvala pripravljavca zakona, naj vendarle upošteva socialni dialog in naj upošteva tudi drugačen način usklajevanja minimalne plače. Ne upoštevati ocenjene rasti cen življenjskih potrebščin, ampak upoštevati realno rast cen življenjskih potrebščin, kar je sicer za čas, o katerem je govora, predstavljalo sicer samo 0,6%. Vendarle je to znesek, ki odigrava pri vseh naslednjih usklajevanjih pomembno vlogo, ker je pri vsakem naslednjem usklajevanju razlika med rastjo plač in usklajevanjem minimalne plače še večja. Ne nazadnje je državni svet 13. septembra poslal v državni zbor drugo mnenje, v katerem je prav tako opozarjal na to, da bi bilo treba upoštevati mnenje ekonomsko-socialnega sveta pri oblikovanju predloga zakona, in znova opozoril tudi na razliko med ocenjeno rastjo življenjskih potrebščin in realno rastjo cen življenjskih potrebščin. Socialni demokrati smo v razpravi na delovnem telesu opozarjali na oboje. Zagovarjali smo sprejem dopolnil, ki bi oboje upoštevali. Žal nista bili sprejeti. Obravnava je tudi pokazala, kako predstavniki ministrstva niso pripravljeni pristati na popravke in zagotoviti upoštevanja socialnega dialoga. Za nas je bilo ključnega pomena, da so soglasje dosegli delodajalci in delojemalci v ekonomsko-socialnem svetu. Zato smo predlagali amandma, ki je upošteval najmanjšo možno mero še sprejemljivega za parlamentarne stranke. Dopolnilo je bilo na seji državnega zbora sicer sprejeto. Vendar pa se je izkazalo, da socialni partnerji vendarle s tem niso zadovoljni. Prav zato tudi veto državnega sveta. Socialni demokrati razumemo zahtevo o ponovnem odločanju o zakonu o minimalni plači kot opozorilo vladi, da mora upoštevati vsaj tista načela, ki so splošno veljavna in na katera se tudi sklicuje. Če je njena želja zaščiti prejemnike najnižjih plač, potem naj to stori tako, da se bodo usklajevale v soglasju s socialnimi partnerji. Izgovor na odsotnost socialnega dialoga ne more biti časovna stiska. Ne nazadnje je tudi državni zbor sprejel sklep, ki nalaga nujnost socialnega dialoga. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve se je v uvodu k zakonu sklicevalo na evropsko socialno listino in na načela mednarodne organizacije dela, s čimer socialni demokrati popolnoma soglašamo. Vendar zahtevamo, da to ne ostane samo na deklarativni ravni, ampak da pri pripravi zakona tudi vlada deluje v duhu določil teh dokumentov. Ne moremo pristati samo na citiranje določil, ampak se moramo vprašati, ali jih predlog upošteva. Ne nazadnje pa o tem, da je treba, da pri vseh zakonih, katerih vsebina je povezana z vprašanji, ki se urejajo s kolektivnimi pogodbami ali drugimi oblikami sporazumevanja s socialnimi partnerji, v obrazložitvi zakona, vlada izrecno navede, ali je glede teh vprašanj dosežen sporazum s socialnimi partnerji, koliko časa se je usklajevala, pri katerih rečeh ni mogla najti oziroma doseči soglasja. Ampak videti je, da koalicija ne prvič hote zamenjuje usklajenost z usklajevanjem. Naloga zakona je zaščita delavcev pred zlorabami in pred nedopustnim zniževanjem minimalne plače za polni delovni čas, pravi predlagateljica. Prav je, da mora vsak imeti možnost, da se preživlja z delom, ki ga je svobodno sprejel, in da imajo delavci pravico do pravičnega plačila, ki zadošča njim in njihovim družinam za dostojno življenje, kar določa socialna listina. Prav pa je tudi, da pri določanju zneska minimalne plače ne glede na različno prakso v evropskih državah ne sledimo tistim, ki prepuščajo določitev zneska pristojnosti državne oblasti, ker je to redko, ampak sledimo pozitivni praksi, ki pri določanju zneska pogosto uvaja sodelovanje državne oblasti in socialnih partnerjev v posebnih stalnih telesih ali pa se oblikujejo "ad hoc" organi socialnih partnerjev. Žal, minister znova opozarja na možnosti usklajevanja, ki jih poznajo nekatere evropske države, ampak te so - kot rečeno - redkejše. Ne glede na različne prakse določanja zneska minimalne plače pa kaže poudariti skupna priporočila mednarodne organizacije dela in evropske komisije sprejeta že leta 1995. Navajam, zakonsko določena minimalna plača naj bo določena v polnem soglasju s socialnimi partnerji. Izračunana naj bi bila na podlagi košarice osnovnih proizvodov in storitev in redno usklajevana z inflacijo. In še drugo priporočilo. Vlada mora zagotoviti uradni izračun in objavo življenjskega minimuma. O metodi izračuna se mora posvetovati s socialnimi partnerji. To sta navedka, ki ju je predlagateljica zapisala tudi v uvodu zakona. Zakaj potem tako ne ravna? Če je minimalna plača neke vrste družbena konvencija, tudi to je zapisala sama, je zanjo socialni dogovor res nujen. In še enkrat. Ne more zato odgovornosti za veto in za zamudo pri usklajevanju minimalne plače naprtiti državnemu svetu in tistim, ki na odsotnost socialnega dialoga opozarjamo. Socialni demokrati zaradi tega ne moremo pristati na tak način delovanja. Zato vidimo edino možnost, da se z vetom državnega sveta zakon zavrne in sprejmejo take odločitve, ki bodo usklajene. Govoriti o tem, da je to nedopustno, ker minimalnih plač delavci ne bodo dobili, to ni res. Minimalne plače dobivajo, ne dobivajo samo usklajenih. Hvala.
Hvala. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil mag. Franc Capuder. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Gospod minister, gospod iz državnega sveta, poslanke in poslanci! Državni svet je 11. oktobra letos obravnaval zakon o določitvi minimalne plače in določil, da državni zbor Republike Slovenije ponovno odloča o njem. Državni svet je v svoji obrazložitvi ugotovil, da je že na svoji 46. seji obravnaval predlog zakona o določitvi minimalne plače in že takrat opozoril, da predlog zakona ne ohranja dosedanje prakse, da se določi vsakoletni znesek minimalne plače v okviru pogajanj s socialnimi partnerji. Nasprotno, državni svet je ugotovil, da zakon ukinja do sedaj veljavni institut dogovarjanja med socialnimi partnerji. Tako na zasedanju državnega zbora, kot tudi na seji matičnega odbora za delo, družino in socialne zadeve se je glavna razprava vrtela ravno okrog dogovarjanja med socialnimi partnerji o višini minimalne plače, katero kasneje določi minister, pristojen za delo. To ustaljeno prakso smo zapisali tudi v zakon k 2. členu, pa čeprav o tem govori konvencija mednarodne organizacije dela, ki je bila ratificirana že leta 1972. In v njej je določeno, da je pri določanju minimalne plače potrebna popolna konzultacija z reprezentativnimi organizacijami delodajalcev in delavcev. Predstavniki vlade so trdili in mi tem verjamemo, da se ta konvencija avtomatsko upošteva pri določitvi zneska minimalne plače, pa čeprav to je ali pa ni zapisano v zakonu. In če je bilo potem ponovno v državnemu svetu govorjeno, da se ta institut dogovarjanja ukinja, je to čisto zavajanje in ponavljanje neresnic že iz razprave, ki se je vodila v državnemu zboru. Po definiciji je minimalna plača najnižje mesečno plačilo za opravljeno delo v polnem delovnem času, ki pripada zaposlenemu v Republiki Sloveniji. Izplačilo, ki je manjše od višine minimalne plače, je lahko nižje od tega zneska le tedaj, če gre za zaposlitev za krajši čas od polnega delovnega časa. Minimalna plača se je s socialnimi partnerji zadnjič usklajevala leta 2004. Takrat je bil znesek določen še za leto 2005, obenem pa je bilo zagotovljeno, da se izplačuje znesek v zadnji višini, dokler z zakonom ne bo določeno drugače. Se pravi, ta znesek se izplačuje toliko časa v tej višini, dokler se partnerji ne domenijo med seboj o drugačnem znesku. V vmesnem času so se socialni partnerji zasebnega sektorja že dogovorili za predvideno povečanje plač v naslednjih dveh letih brez neposrednega sodelovanja vlade. Žal pa so se pogajanja o plačnem sporazumu in plačni politiki, ki vsebuje tudi usmeritve glede minimalne plače, zavlekla. Zato je ministrstvo na predlog socialnih partnerjev pripravilo predlog zakona o določitvi minimalne plače, ki ga je državni zbor sprejel in bo to problematiko sistemsko urejal. Socialni partnerji so navedene zakonske rešitve ministrstva pred sprejemom v državnem zboru dvakrat obravnavali, prvič na 148. seji, 19. julija, ko so temu zakonu v taki obliki, kakršna je pred nami, seveda z dopolnili Socialnih demokratov, načelno podprli, s tem da so ministrstvu predlagali, da se v največji možni meri upoštevajo priporočila ekonomsko-socialnega sveta. Po predlogu zakona se bo tako minimalna plača usklajevala enkrat letno v avgustu za pričakovano rast cen, predvideva pa se tudi hkratno povečanje zajamčene plače. V Novi Sloveniji se zavedamo, da je vrednost minimalne plače nizka, vendar je v primerjavi z zneski minimalnih plač med novimi pristopnicami držav Evropske zveze Slovenija po višini na drugem mestu. Znesek minimalne plače v Sloveniji je tako skoraj dvakrat višji kot v večini držav pristopnic. Znesek je odvisen od več dejavnikov, velikokrat pa tudi od zmožnosti delodajalcev, da to sicer že tako nizko vrednost lahko sploh izplačujejo. Seveda pa bi si v naši poslanski skupini želeli, da bi bilo na minimalni plači čim manj polno zaposlenih delavk in delavcev. Tako je na minimalno plačo v Sloveniji po podatkih za mesec junij in julij vezanih okrog 18.000 delavk in delavcev, na zajamčene plače pa so vezani še nekateri državni finančni transferji. Zato je sprejem zakona nujno potreben. V poslanski skupini Nove Slovenije si zato veta državnega sveta ne moremo razlagati drugače kot namerno zavlačevanje v škodo socialno najšibkejših. S sprejemom veta je bila zato narejena največja škoda prav tistim socialno najšibkejšim, ki prejemajo minimalno plačo in bodo prikrajšani za ohranitev realne vrednosti svojih prejemkov. Kot vemo, pa so na minimalnih plačah predvsem v panogah, ki že tako komaj živijo iz dneva v dan. In, če rast minimalne plače ni zagotovljena v zakonu, so delavke in delavci, ki so na minimalni plači, prikrajšani tudi za ta predviden, sicer minimalni povišek v vrednosti nekaj tisočakov. Poslanska skupina Nove Slovenije ne podpira veta o minimalni plači. Pri ponovnem odločanju o zakonu bomo glasovali za sprejem zakona, ker želimo, da je ta zakon čim prej sprejet in prične čim prej veljati. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Prvi ima besedo poslanec Stane Pajk. Izvolite.
Hvala za besedo. Ko smo že na prejšnji seji razpravljali o minimalni plači, sem pač mislil, da bo to poglavje zaključeno. Zaključno v dobro tistih, ki so socialno najšibkejši, da dobijo nekaj več denarja. Samo govorjenje o minimalni plači je težko, ker vem, da je to malo denarja. Ampak dejstvo je, da imamo še vedno pri nas take gospodarske subjekte, ki ne morejo plačevati več, kot je sedaj dogovorjeno. Zato mora biti v gospodarstvu tudi uravnoteženost, da preživijo tudi tisti subjekti in, da se izplačuje tem delavcem minimalna plača, ker potem se postavlja vprašanje, kaj je bilo, ali so na zavodu za zaposlovanje ali imajo minimalno plačo. Sam vidim rešitev za dvig minimalne plače v tem, da se dviguje produktivnost, seveda z gospodarsko rastjo. In tudi trg delovne sile bo takrat uredil svoje, da se tisti gospodarski subjekti, ki lahko nudijo večjo plačo od minimalne, absorbirajo tiste delavce, tako da bo teh plač res minimalno število. Sam vedno podpiram socialni dialog. Ampak, ko se vprašamo, če ne pride do njega, kaj je bolje, da se potem zavlačuje od 1. avgusta pa do danes ali je bolje, da se takrat določi to minimalno plačo. Kolikor vem, so sindikati pritrdili temu načinu, da minister določi minimalno plačo, v kolikor ne pride, poudarjam, v kolikor ne pride do socialnega dialoga in do dogovora, seveda s tem. Sam ne razumem najbolj državnega sveta, ki je najbolj socialno šibkim podaljšal to agonijo, čeprav se gre za mali denar in vidim pri nekaterih poslancih tudi zavajanje. Zavajanje, ko pravijo, da se bo v finančni perspektivi 2007-2013 minimalna plača povečala za toliko in toliko. To je pesimističen pogled na dogajanja. Zakaj pesimističen? Zato, ker nikjer ne piše, da se ne morejo socialni partnerji dogovoriti za večjo povišico. Lahko se. Socialni partnerji se lahko dogovorijo za več kot je tista minimalna, ki jo minister določi. Zato jaz vidim, recimo, ta zakon samo v tem smislu, da je to dvostopenjsko. Če ne pride do dogovora takrat v nastopih ministrstvo in minister določi porast minimalne plače, zato vidim, da je to nujno od nujnega in bom seveda zakon podprl. Hvala.
Hvala vam. Kolega Cvikl, izvolite.
Jaz bi predsedujoči prosil, da seveda na neki način zagotovimo pred nadaljnjo obravnavo seznanitev poslancev s členi zakona. Predlagam, da se mogoče s strani državnega sveta prebere člene zakona, zato da bodo poslanci govorili o tem. Namreč iz razprave predhodnega poslanca ugotavljam, ali mi govori.
Kolega Cvikl dovolite vendar vsakemu poslancu, da vsebino, kot jo razume, tudi sam poda in da se ne "vtikujete" v besede drugega. Veste, da je vaš proceduralni predlog zelo nameren in ni korekten do ostalih.
Predlagam, da se razdeli besedilo zakona, ki se, o katerem se [[...]]
Kolega Cvikl, jaz vam bom vzel besedo. Hvala. Besedo ima poslanec Dušan Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Moram povedati, da sem v eni, dveh ali pa celo treh predhodnih mnenjih stališč ali pa razprave malo razočaran. Namreč zakon o minimalni plači, na katerega je državni svet sprejel veto, je po mojem prepričanju na podlagi teh razprav še eden dokaz in primer v nizu že videnih in uveljavljenih zakonov in norm, kjer aktualna izvršna oblast z zakonsko normo pod krinko upoštevanja evropskih direktiv ukinja socialnih dialog. Tako se počasi, vendar vztrajno uveljavlja neke vrste izvršna avtoritarnost, katere nosilci so s pretiranim zakonskimi pooblastili nekateri ministri kot edino možen način uveljavljanja vladne politike ali tiste politike, za katero smo sprejeli nekatere dokumente tudi v tem državnem zboru. Še najmanj bi pa človek pričakoval, da bo nosilec takšne strategije izogibanja socialnega dialoga minister za socialo in delo in da bo tako trmasto vztrajal na zakonskem določilu v 2. členu tega zakona, ki je skrajno avtoritarno, je trdo, če upoštevamo, da se pri nas še vedno uveljavlja tržno gospodarstvo in se zato še vedno soočamo s premalo posluha kapitala tudi za socialno plat zaposlenih. Torej še vedno izgrajujemo družbo in državo socialno odgovornega kapitala. Se pravi, tistega kapitala, ki bo znal tudi sam presojati, kaj je sprejemljivo tudi z vidika socialne povezanosti in občutljivosti družbe. In v takšnih razmerah, po mojem mnenju, minister za delo ne more in ne sme biti na strani izrinjanja socialnega dialoga. Tudi na točki tega zakona, ki določa to minimalno plačo. Še posebej zato, ker je ta zakon o minimalni plači eden redkih obrambnih mehanizmov zaposlenih pred zlorabami in nedopustnim realnim zniževanjem višine minimalne plače v prihodnjem obdobju. Tako kot je stvar zapisana tudi v nekaterih drugih dokumentih, ki smo jih ali pa jih sprejemamo v tem trenutku v tem državnem zboru. Zato predlagam predlagatelju, vladi in ministru, da stopite korak nazaj od svoje prvotne namere in upoštevate mnenje socialno-ekonomskega sveta in predloge opozicije v tem državnem zboru. Tako na obveznem posvetovanju, tako kot smo predlagali v poslanski skupini Socialnih demokratov, ministra s socialnimi partnerji, kot predlaganim drugačnim načinom vsakoletne korekcije minimalne plače, kot je zapisana v tem zakonu. In še nekaj o sami višini minimalne plače, o kateri je danes toliko besed. Tukaj bom pač zlorabil to besedo, s strani predlagateljev in tistih, ki branite ta zakon, je tudi veliko demagogije. Namreč, tako kot je že bilo povedano, govorimo približno med 15 in 20.000 zaposlenimi, ki dobivajo te minimalne plače. Govorimo o višini te minimalne plače, ki je nekaj več kot 120.000 SIT. To je zaslužek delavca, ki dela vsak mesec poln delovni čas. Se pravi nekaj več kot 160 ur, kar je primerljivo po višini te minimalne plače s pavšalom za sejnino enega člana nadzornega sveta, ki znaša približno tudi 120.000 SIT. V nekaterih primerih so tudi kršili in šli na 140.000 SIT za uro ali dve sedenja na seji nadzornega sveta. Se pravi, to je primerjava. Minimalna plača 120.000 SIT, sedenje dve uri nadzornega sveta in za to dobiš 120.000 SIT. To je ta konkurenca ali pa, to je ta konkurenčni primer, model, o katerem govorimo tudi danes v tem državnem zboru. In tisti, ki tako trmasto vztrajate na svojem sprenevedavem stališču, da bi višina te minimalne plače lahko povzročila tudi negativne učinke na konkurenčnost in ne vem še kaj. To je konkurenca, o kateri sem prej govoril, da ne razpredam naprej. Ko ti isti državni funkcionarji, predvsem tudi nekateri ministri, predvsem pa državni sekretarji, nekateri višji državni uradniki prejemajo ob redni plači za svoj polni delovni čas nekaj milijonov na leto za sedenje v nadzornih svetih. In o tem nič ne govorimo. Tudi v tistih podjetjih, kjer ljudje dobivajo minimalno plačo, nekateri ali pa so tik nad minimalno plačo. Bom dal primer Luke Koper. Nekateri zaposleni so tam tik nad minimalno plačo. Predsednik nadzornega sveta in člani pa dobivajo 5, 6, 7 milijonov pavšala na leto za nadzorovanje te iste firme. In v Mercatorju tudi, pa še kje.
Kolega Jerovšek, dovolite vendar, da kolega Kumer pove svoje.
In to je realnost. In to je inačica slovenskega kapitalizma. Ker tistemu, ki sedi na denarju in kapitalu, je prekleto mar za tistega, ki ta denar ali pa ta kapital ustvarja. In to je realnost. O tem se danes tudi pogovarjamo. Zato še enkrat, o demagogiji, kako smo nepošteni, kako preprečujemo ali pa komu škodujemo, ko tega zakona ne bomo sprejeli, da ne bo dobil minimalne plače. To je pa zares demagogija in neresnica in laž. Vsak od teh dobi minimalno plačo. Samo mesečno v tem trenutku ne dobi med 700 in 1.500 tolarjev več. To je vsa resnica.
Hvala, kolega Kumer. Besedo ima poslanec Vili Rezman. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanec Miran Potrč. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Zgleda, da nas bo z dolgega seznama prijavljenih za razpravo ostalo malo, ki bomo hoteli o tem nekaj povedati. Ampak meni se kljub temu zdi vredno, da nekaj stališč povem. Prvo, prepričan sem, da pri tem zakonu, predvsem pa pri vetu državnega sveta ne gre toliko za materialna, ampak bolj za principielna vprašanja. Govoriti o tem, da gre za materialna vprašanja pri številkah, ki ste jih že povedali, 1.500 do 1.800 ljudi. Povišanje, ki je, gospod minister, pod rastjo življenjskih stroškov, niti v skladu z rastjo življenjskih stroškov ni in znese maksimalno 1.000 tolarjev na mesec. Dejstvo, da gre res za zamudo, vendar je za to zamudo sokriva tudi vlada. Ne bom rekel edina, ampak sokriva tudi vlada, predvsem če je bila priložnost in možnost, da se socialni partnerji, delodajalci in delojemalci dogovorijo, ni bilo nobenega razloga, da vlada ne bi spoštovala takšnega dogovora. Saj je, vsaj po mojem trdnem vedenju, resnica v tem, da če delodajalci pristajajo na povišanje po dogovoru z delojemalci, potem država glede minimalne plače res ne more biti v ničemer prizadeta, oškodovana ali pa reči, da mora to braniti iz nekih nacionalnih interesov. Kar zadeva pa zajamčeno plačo, ki je s tem povezana, gospod minister, pa ne mi reči, da niste vedeli, ko se je ta dogovor sklepal, da boste predlagali tisti zakon o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom, v katerem ste tako ali tako zajamčeno plačo dali na smetišče zgodovine in boste v bodoče vse transferje usklajevali samo z gibanjem življenjskih stroškov, ne glede na to, kaj bo to za prejemnike socialnih transferjev pomenilo. Pomenilo bo pa mnogo več ali pa enako težko, kot pomeni zdaj za prejemnike minimalne plače. Zato za mene ne gre za vprašanje samo ali pa predvsem materialnih vprašanj, ampak za vprašanje načel. Jaz štejem veto državnega sveta, ki je bil soglasno sprejet, pri katerem so sodelovali delodajalci in delojemalci, tudi kot opozorilo, da ne rečem še kaj tršega, vam in vladi, gospod minister, o tem, kako poteka v Sloveniji socialno partnerstvo. Spet ste se nasmehnili, ne bom uporabil izraza, ki sem ga uporabil na seji odbora - predsednik se spominja. Tudi dovolim, da se smejete, ampak problem ni smešen, problem je zelo zelo resen. Gospod minister, včasih je v Sloveniji preko socialnega partnerstva uspelo sprejeti zakon o pokojninskem zavarovanju - vemo, s kako težavo; sprejeti zakon o delovnih razmerjih z mnogimi pomembnimi spremembami, v katerih so delodajalci in delojemalci pristali na nove rešitve, ki so prilagojene tržnemu gospodarstvu in ki so pomenile velik premik. Uspeli smo sprejeti zakon o zaposlovanju in zavarovanju delavcev, pa še marsikaj, pa ni bilo nobenih revoltov. Danes vi niste sposobni kot predsednik, kot minister usklajevati uspešno niti na področju zdravstva niti na področju delovnih razmerjih. Vse, kar prihaja v parlament, je neusklajeno. Reči, da je to samo princip in jeza, ker ste vi minister - verjetno ne. Jeza pa je upravičena, kadar vi v ihti trdite, da boste zastopali interese delavce v socialnem dialogu in ne se čuditi, da so ljudje slabe volje. Če bi bil malo slabše vstal danes, bi se tudi jezil, da se vi temu smejete, sedaj se pa ne jezim, ampak želim, da javnost slovenska vidi, kako se vam zdi socialni dialog nekaj smešnega, da se ga da z levo roko odpraviti. Gre pa za resno institucijo, gospod minister, in razumem, da se bodo delodajalci in delojemalci kot dva od treh socialnih partnerjev vašemu odnosu na ta način upirali in tako ga razumem in to tudi povem. Ko smo v poslanski skupini razpravljali, kaj storiti, smo razmišljali o tem, ali je prav, da zakon podpremo ali ne, tudi z vidika prejšnjega, takojšnjega usklajevanja, z vidika 1. avgusta, uporabe za nazaj in podobno in izhajali smo iz teh stališč. Če je res resnična in dobra volja, potem se da tudi, če ta zakon ni sprejet, v enem mesecu z usklajenim zakonom priti. Da se, ampak seveda, če je res ta dobra volja! In zaradi meseca dni, ki je lahko težek za marsikoga, je kljub temu boljše sprejeti dobro rešitev kot rešitev, s katero bosta dva od treh socialnih partnerjev v celoti nezadovoljna. Razmišljam na glas, ne razumeti v formaliziranem smislu, vidim tudi možnost, da državni svet pride s predlogom zakona, če ta ni sprejet ali pa če je sprejet, in takoj predlaga rešitve, ki bodo vsaj, kar zadeva minimalno plačo, med socialnimi partnerji usklajenim in bomo takrat videli, gospod minister, kaj boste rekli. Ali boste prišli spet s pomembnimi študijami, ki bodo dokazale, da se na par deset tolarjih dela slovenske materialna bilanca in slovenskega zgodovina, ali pa boste rekli, hvala bogu, da so se delodajalci in delojemalci vsaj glede minimalne plače dogovorili in mene kot ministra mora to samo veseliti in reči, krasno, dajmo to uveljaviti, ne pa, da temu nasprotujete. Potolažen sem, ker sem danes tako ali tako slišal, da bo kompletna koalicija in še kakšna od opozicijskih strank morda podprla ta zakona in da bo zakon sam sprejet, tako da ne bo mogel nobeden nam, ki postavljamo v zvezi z njim principialna vprašanja, očitati, da smo v škodo socialno ogroženih namerno zavlačevali s sprejemanjem zakona. Tako kot je rekel gospod Capuder, ne mi zameriti, ko se je gospod Cvikl oglasil in protestiral nad izjavami poslancev, sem sam pri sebi na glas rekel: "Pred tem državnim zborom in tudi pred javnostjo vsak poslancev odgovarja za neumnosti, ki jih pove." Tako pač je in v tem delu imamo vsi enake pravice in enak položaj, javnost bo pa ocenjevala, kdo je bil bližje resnici in nekim skupnim interesom, kdo pa ne. Jaz bi rad na koncu poudaril samo naslednje: dobro bi bilo, da bi iz tega primera, ki materialno ni pomemben, ki je pa principialno zelo pomemben, naredili vsi kakšen nauk. Jaz bi za ekonomsko-socialni svet in za socialne partnerje, ker smo bili v naši stranki, pa tudi osebno tisti, ki so predlagali že leta 1999 sprejem sklepa o obvestilu, kako teče socialni dialog, bi si upal predlagati, da bi bilo zelo koristno, če bi rezultate socialnega dialoga - usklajene ali neusklajene - dobivali pisno. Sedaj namreč ugotavljam vedno bolj, da iz ekonomsko-socialnega sveta tudi potem, ko dobimo informacijo, da je usklajevanje bilo opravljeno, dobivamo naslednji dan, čez eden teden, čez 14 dni popolnoma različne ocene. Eno trdite vi, gospod minister, drugo trdijo nekateri socialni partnerji, kdaj pa kdaj celo med njimi so razlike. Mislim, da na ta način voditi socialni dialog ne bo dobro, ker nam bo samo odpiralo vprašanja, nikoli pa ne bomo vedeli, kaj je res. In to je najbrž v škodo vseh. Nočem ta moment reči, kdo govori resnico, ampak če trije na enak način dojemajo neke dogovore, ki so bili opravljeni, potem to ni dobro in to otežuje oceno, kaj je bilo zares dogovorjeno, pa konec koncev tudi naše delo. Drugo, kar je še pomembnejše v zvezi s socialnim dialogom. Res se moramo zavedati, da samo vztrajno, odkrito, odprto, pripravljeno za iskanje rešitev delo na tem področju lahko doseže pomembne rezultate in zato bi res bilo dobro, da bi se, tako kot so delojemalci predlagali, tudi predsednik vlade pri tem angažiral, ker najbrž do vas zaenkrat ali pa ta moment zaupanja zadostnega ni, in da se najde ena možnost, da se to zaupanje povrne, ker socialnega dialoga in uspešnih rezultatov brez medsebojnega zaupanja, da si drug drugemu verjamete in verjamete predvsem, da ste pripravljeni iskati rešitev, najbrž rezultatov ne bo. Hvala.
Hvala vam. K razpravi se je prijavil minister. Minister Drobnič, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da boste lahko dobili tudi pisno izjavo ekonomsko-socialnega sveta o uskladitvi tega zakona. Notorično dejstvo je, da vlada ni imela tega zakona v programu in ga tudi ni nameravala sprejeti. Odločitev, da vlada pripravi predlog, je bila sprejeta na ekonomsko-socialnem svetu na podlagi predloga sindikatov. Ker se pač niso uspeli uskladiti o minimalni plači delodajalci in delojemalci, kajti to je njihovo področje, so zaprosili vlado in ministra, naj vendar poseže v to. Jaz nisem imel nobene intence. In to je notorično dejstvo in resnica in to lahko tudi preberete. Zato me skrbijo te neresnice, ki se razširjajo. Drugo, kar bi veljalo poudariti, ne glede na to, da se vlada strinja s predlogom, ki ga je posredoval državni svet ob tem, ob razpravi, da naj socialni partnerji v kolektivnih pogodbah uredijo ustrezne višine izhodiščnih plač. Minimalna plača bi v resnici tudi v Sloveniji, kot je tudi v večini drugih držav, morale biti neke vrste varovalka. Za izjemne primere, katere bi morale plače, dogovorjene s kolektivnimi pogodbami, praviloma presegati. Vlada bo še naprej podpirala prizadevanje socialnih partnerjev pri iskanju primernih rešitev za ureditev tega zahtevnega vprašanje. Torej izhodiščne plače naj socialni partnerji kar dvignejo, to je njihova stvar, to ni noben problem. Minimalna plača je tista varovalka in vlada ni imela v programu tega zakona, absolutno ne, pa tudi ni želela posegati. Morda pa koga moti socialni dialog, uspešnost. Zakon o kolektivnih pogodbah je bil prej usklajevan štiri leta v prejšnjem mandatu - ni prišlo do rezultatov. V okviru tega ministra, ki pravite, da ne zna voditi socialni dialog - je bil v treh mesecih, ker je prišel s polnim soglasjem. A vas morda moti, da smo usklajevali 28 zakonov, 25 smo jih uskladili? Zakon o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti - samo en člen je bil usklajen in to, kako naj bo sestavljen svet zavoda. Zanima jih predvsem, kdo bo sedel v zavodu. Vse pravice pa so bile druge stvari. Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju - neusklajen en člen - in to je sestava sveta zavoda. [[...]]Pri zakonu o usklajevanju transferjev pa delodajalci in delojemalci na koncu niso bili za to, za sprejem in so delodajalci trdili, da je vladni predlog primeren, vlada je pa predlagala usklajevanje boleznin, tiste, ki so daljše od enega leta, da so v skladu z rastjo plač, ampak tudi do tega ni prišlo. V takšni situaciji pač mora vlada ravnati, da zaščiti najnižje sloje [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] pač notorična dejstva.
Hvala. Nadaljujemo razpravo. Besedo ima poslanec Marijan Pojbič.
Spoštovani! Predlog za ponovno obravnavo oziroma odločanje glede zakona o minimalni plači s strani državnega sveta je utemeljen z razlogi, ki v dosedanji razpravi o zakonu s strani socialnih partnerjev niso bili posredovani oziroma niso utemeljeni, saj je potrebno ponovno potrditi, da doslej socialni partnerji niso nasprotovali načinu valorizacije in niso zahtevali varovalke v primer hitrejše rasti cen od pričakovanih. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve oziroma pristojni minister ne odloča sam o minimalni plači, saj le povzame ugotovljene zneske iz podatkov. Zaradi ponovnega odločanja bodo tisti z minimalno plačo prav gotovo jezni, ker ne bodo pridobili zasluženega povišanja. Za to nastalo situacijo pa so prav gotovo krivi tisti, ki so še pred časom zagovarjali tako imenovane turbo kapitaliste, sedaj pa kar naenkrat začutili socialni moment. Pri sprejemanju zakona smo v Slovenski demokratski stranki podprli amandma Socialnih demokratov, da znesek minimalne plače na podlagi navedene ocene in po posvetovanju s socialnimi partnerji ugotovi minister oziroma ministrica, pristojna za delo, družino in socialne zadeve. Gre za uresničitev določb konvencije mednarodne organizacije dela št. 131 o določanju minimalne plače, kjer je predvideno, da se pri izvajanju konvencije predstavniki državnih organov posvetujejo z reprezentativnimi organizacijami delavcev in delodajalcev. Če bi sprejeli amandma Liberalne demokracije Slovenije, pa bi prišli do pat pozicije, kjer bi bilo glede na sedanje stanje skoraj utopično pričakovati, da bi vlada pristala na pogosto izsiljevanje s strani sindikatov, ki pogosto uporabljajo različne instrumente in metode za dosedanje svojih ciljev. Verjetno soglasja ne bi dosegli nikoli oziroma ne dovolj hitro. Sindikati bi za krivca kljub svoji trmi obsodili vlado, zaradi svojevolnosti sindikatov pa bi bili na slabšem prav prejemniki minimalne plače. Minister oziroma ministrica po predlogu Liberalne demokracije Slovenije ne bi mogel določiti zneska minimalne plače v skladu z zakonom na podlagi sprejete ocene vlade o rasti cen življenjskih potrebščin, pač pa bi moral znesek določati na podlagi mnenja ekonomsko-socialnega sveta. Tako bi izničili enega izmed namenov zakona, ki so ga v predhodnih obravnavah podprli tudi socialni partnerji, da se z zakonom uvede neka trajnejša sistemska rešitev. Vsakoletna določitev minimalne plače ne bi bila v tolikšni meri odvisna od pogajalske volje socialnih partnerjev, le-ti pa ne bi bili zaradi morebitnih časovnih stisk prisiljeni v sprejemanje prenagljenih odločitev. Spoštovani! Posebej želim poudariti, da je na minimalno plačo vezanih približno 14.000, pa mislim, da celo še več, zaposlenih in namerno zavlačevanje pri sprejemanju tega zakona s strani Liberalne demokracije Slovenije in Socialnih demokratov bi pomenilo še oteževanje položaja prejemnikov socialne plače ali pa drugih prejemkov iz naslova zavarovanja za primer brezposelnosti in socialne varnosti, ki čakajo na povečanje minimalne plače in na tej podlagi uskladitev socialnih transferjev. Spoštovani! Ponavljam, številka 14.000 in več je zelo velika številka. In to je eden izmed močnih argumentov, zakaj v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke nasprotujemo ponovni obravnavi tega zakona v državnem zboru. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da so prejemniki minimalne plače tista skupina zaposlenih, ki jim vsak tolar pomeni zelo veliko. Zato je nujno potrebno, da začne zakon o minimalni plači veljati v najkrajšem možnem času. Spoštovanim poslankam in spoštovanim poslancem, ki nasprotujete sprejemu tega zakona ali pa želite zavlačevati njegovo izvajanje skupaj z državnim svetom, in to zaradi osebnih, političnih ali kakršnihkoli drugih razlogov, pa želim povedati, da je takšna manipulacija z državljankami in državljani Republike Slovenije, ki že tako ali tako živijo na robu preživetja, skrajno neprimerna in žaljiva do teh ljudi. In sem prepričan, da je kvazi vaše zavzemanje za njihove socialne pravice le še ena od naštetih poskusov zavajanja in skrivanja za poštenimi nameni. V Slovenski demokratski stranki bomo zakon ponovno z velikim veseljem podprli. Hvala.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima poslanec Bojan Kontič. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Saj po tem nastopu ne vem, če bi sploh kaj rekel ali pa komentiral, ampak [[...]]Gospod Jerovšek, prosim, da utihnete. Lepo prosim, no, da se držite poslovnika, kolikor je pač mogoče. Sem pa prepričan, da vas bo predsedujoči opozoril. "Namerno zavlačevanje s strani Socialnih demokratov" - očitati Socialnim demokratom namerno zavlačevanje je v tem trenutku vsaj, milo rečeno, nespametno početje, kljub temu da, gospod Pojbič, prikimavate. Državni svet se je odločil za veto in zato danes o tem zakonu ponovno razpravljamo. Razpravljamo pa po moji oceni pravilno, zato ker se strinjam z opozorili državnega sveta. Pri tem me ne vodijo nikakršni osebni, politični ali kakršnikoli razlogi. Govoriti o ljudeh, ki so na robu preživetja - ja, spoštovana vlada, spoštovani minister, vi imate ključ do lepše prihodnosti v svojih rokah. S tem ključem ste mahali dve leti nazaj, ko ste osvajali oblast, sedaj bo treba najti ključavnico in odpreti ta vrata v lepšo prihodnost. Napovedujete reforme, reforme se delno tudi izvajajo, lepše prihodnosti pa zaenkrat še ni. Ne pristajam na trditev, da tisti, ki se ne strinjajo s posamezno rešitvijo, onemogočajo tistim, ki so vezani na minimalno plačo, da zaživijo lepše življenje, da dobijo več sredstev za preživetje. Tudi ne pristajam več na to logiko: dajmo sprejeti vsaj malo, je boljše kot nič. Res je, da nekateri ljudje težko živijo; res je tudi, da so si nekateri v preteklosti veliko pridobili na svoj žiro račun ali kakršenkoli račun, in res je, da so nesramno obogateli. Očitati nam, da podpiramo turbo kapitaliste - ti turbo kapitalisti se selijo sem in tja, naše podpore zanesljivo nimajo. Sedaj govorim v svojem, tudi osebnem imenu. Torej, opozorila državnega sveta so vsekakor na mestu. Nasmeh ministra, na katerega je opozoril že kolega Potrč, vsekakor ni na mestu, mi je pa njegova izjava, da je zaskrbljen, veliko bližje. Tudi uspehi ministra pri posameznih dogovarjanjih so pozdrava vredni, vendar hkrati je potrebno opozoriti na tiste dogovore, ki pa niso bili izpeljani, na katere opozarjajo socialni partnerji. In govoriti o tem, da bodo sindikati krivi za to, da njihovi člani ne dobijo tega, kar jim milostno nameni vlada oziroma minister, je več kot smešno. Če si kdo prizadeva za boljši status teh ljudi, so to sindikati, pa naj bo to znotraj ekonomsko-socialnega sveta, znotraj ekonomskega partnerstva ali pa sicer kot del civilne družbe. Kako pomemben je socialni sporazum, kako pomembno je socialno sporazumevanje, smo mi opozorili večkrat in tudi na prejšnji seji sem zastavljal vprašanje tudi v povezavi s partnerstvom, s socialnim dogovorom. Na področju energetike so bili zaposleni, da ne rečem kar zgroženi, glede na to, da se ekonomsko-socialni odbor ni sestal, odkar imamo novo vlado, in da je ocena, da ni bilo takšnih zakonov oziroma takšnih stvari, o katerih bi morali razpravljati na ekonomsko-socialnem odboru. Poglejte, socialno sporazumevanje je zahteven projekt, je zahtevna tema, zahtevna vsebina, ampak rezultat tega sporazumevanja je trdnost. Trdnost v tem, da se ekonomsko-socialni partnerji sporazumejo o določenih zadevah in potem je tudi veliko lažje te zadeve sprovajati v življenje, zatorej je vsak napor znotraj ekonomsko-socialnega sveta vreden pozornosti in predlagam, da se nadaljuje to ekonomsko socialno sporazumevanje znotraj odbora in tudi sicer.
Hvala. Besedo ima poslanec Jožef Jerovšek.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, predsedujoči, kolegice in kolegi. Ob tem vetu državnega sveta, ki pač zahteva ponovno razpravo o tem zakonu tukaj v državnem zboru, bi se tudi jaz priključil mnenju, da gre za manever, ki ne bi bil koristen oziroma ki ni koristen in katerega posledice bi pravzaprav čutili prejemniki minimalne plače. Danes smo slišali, da jih je več kot 14 tisoč. Namreč, moram reči tudi kolegom poslancem iz dveh strank, ki na tem primeru gradijo svojo socialno demagogijo, da pravzaprav so že doslej povzročili največ škode prav tistim, katerim v prid naj bi nastopali, naj bi se zavzemali. In to so dejstva. Namreč, ne samo da odlagate to, kar je vlada storila na podlagi tega, ker pač socialni partnerji niso sami bili sposobni priti do nekega zaključka in so, kot nam je poznano, na ekonomsko-socialnem svetu predlagali vladi takšno rešitev. S tem zakonom je bilo to povzeto in mislim, da je korektno do prejemnikov teh plač in tudi socialnih transferjev. In glejte, s tem, to socialno demagogijo, ki jo zganjate v zvezi s tem, ste dosegli v javnosti popolnoma drugačne učinke. Jaz vem, da je bilo to politično motivirano, da je šlo v korist neke opcije tudi ob sedanjih lokalnih volitvah. Vi ste s tem dosegli, da so, po mojem mnenju, ljudje bili napačno prepričani, da so turbo kapitalisti tisti, ki bodo reševali socialne probleme teh najslabše plačanih kategorij v naši družbi. Lanski primer je zelo značilen. Gospod sedanji župan Ljubljane je na prejšnji funkciji v nekaj letih zaslužil očitno vsak dan nekaj tisoč evrov, kajti iz prodaje [[...]]
[[...]]kolega Jerovšek, verjetno boste razumeli, da moram poseči v vašo razpravo. Poslovnik poznate, vem, da ga poznate [[...]]
Hvala, da ste posegli, ampak jaz imam pravico do obrazložitve.
Kolega Jerovšek [[..]]
[[...]]imam pravico do obrazložitve [[...]]
Nismo v fazi obrazložitve! Drugo, ne bom vam dovolil, da govorite izven zakona. Prosim, če se držite [[...]]
Obrazložitev je povsem korektna in vi ne vidite v mojo glavo, kaj bom izpeljal iz tega.
[[...]]včasih sem tega zelo vesel [[...]]Kolega Pukšič, mir.
[[...]]prosim, da mi dovolite, pa me v bodoče ne motite pri koncentraciji. Dejansko je tako, da je ta gospod župan sedanji ali pa bodoči - iz tiste prodaje premoženja na Kajmanske otoke se je videlo, da je v vsakem dnevu svojega direktorovanja v Mercatorju prihranil nekaj tisoč evrov. Vsak dan! To zgolj on, ne njegova družina, družina ima druge prihranke, očitno. Ob tem pa so bile delavke praktično na minimalni plači ali pa verjetno včasih pod njo. In sedaj je ta demagogija prispevala k temu, da so bili lažno prepričani, da so to ljudje, ki bodo podpirali njihova prizadevanja oziroma njihove legitimne zahteve po tem, da so primerno plačani, da ni zgolj tisti mezdni odnos med delodajalcem in delojemalcem. In zaradi tega seveda tudi ne morem sprejeti predloga, da bi ob morebitnem padcu zakona, kot sem razumel, državni svet prišel s predlogom zakona. V državnem svetu, kljub temu ali so tam ti naši sindikati zastopani, za katere smo slišali, o čem se prepirajo, o sestavi, udeležbi v teh svetih. Žal, sindikati kot predstavniki interesov v državnem svetu tudi če bi bili bistveno bolj transparentno na strani tistih, ki naj bi jih zastopali, niso odločilni partner v državnem svetu. Državni svet je po številnih svojih rešitvah pravzaprav bil na strani velekapitala. Tam so močnejši tisti predstavniki velekapitala in vse doslej se je to ohranilo. In zaradi tega jaz tudi ne morem zaupati v te predloge državnega sveta, kajti tam so predstavniki velekapitala bistveno močnejši in pod svoj vpliv dobijo tudi dostikrat znotraj državnega sveta sindikate, ki v državnem svetu glede svojega odločanja nastopajo drugače kot zunaj na ulici, ko pokličejo svoje funkcionarje na ljubljanske ulice. Zaradi tega jaz tega predloga ne bom podprl in bom glasoval za to, da se zakon sprejme, ki je varovalka dejansko, ki je neka varovalka v slučaju, kot je bilo očitno jasno, ta pogajanja s socialnimi partnerji niso prišla do rezultata. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanka Marjetka Uhan. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni, spoštovani minister, poslanke in poslanci! Tema je danes res občutljiva, tankočutna, govorimo o tistih delavcih, ki dobivajo najnižje, minimalne plače. Zakon, kot vidim, je res zakon v sili, in ne zato, ker bi ga bili veseli, ampak zato, ker se očitno socialni partnerji, delodajalci in sindikati niso znali dogovoriti o minimalni plači. Niso znali! In zato je potreben ta zakon. Niti se niso znali dogovoriti o kakšni višji plači. Veseli bi bili, če bi bilo to 150.000, zakaj 125.000, če je to samo stvar socialnega dialoga - ali je tudi to stvar gospodarske situacije, v kateri se znajdejo delodajalci? Zato ne govorite, da je to samo stvar socialnega dialoga, ne pa stvar dela in ustvarjanja na trgu. Kot poslanka Nove Slovenije bi bila vesela, da bi bila višja minimalna plača in da bi bila blaginja, o kateri govori predsednik države in v katero verjame tudi moj poslanski kolega Žnidaršič. Ni pa res, da minister ustvarja s tem zakonom vse več revežev oziroma z zakoni, ki jih sprejemamo. To ni res, to pa je laž, to pa je demagogija. Tudi po podatkih Alpesa - upam, da ne boste rekli, da lažejo - je bilo avgusta 12.660 zajamčenih plač v Sloveniji, minimalnih plač, tri mesece prej pa 5.000 več. To se pravi, da se podatki ne poslabšujejo. Ne bomo pa rekli, da smo s tem zadovoljni. Veseli bi bili, da bi bila višja minimalna plača, čim manj teh prejemnikov in čim višja blaginja - za to pa delajmo vsi. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Ljubo Germič. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo. Danes sem lahko, če uporabim najbolj skromen izraz, žalosten v smislu ocene nastopa gospoda ministra, ki se pravzaprav vleče skozi celotno zgodbo sprejemanja tega zakona, kjer se pravzaprav vedno z obtožbo na vse, ki imamo kakršnekoli pomisleke, naslovi v smislu, da ne želimo, da bi ekonomsko in socialno šibkejšim omogočili dvig minimalne plače. Mislim, da sem tukaj to že večkrat ponovil - nikakor, nikakor ne sprejemamo teh obtožb, ampak želimo tej tematiki dati svoj pogled. Gospod minister, še enkrat bi vas opozoril, kaj piše v tem zakonu in zakaj imamo pomisleke na vsebino tega zakona. Sami ste danes citirali zakon o minimalni plači, o načinu usklajevanja plač in regresa za letni dopust v obdobju 1999-2001. Rad bi vas spomnil, da besedilo tega zakona v 4. členu pravi, da se minimalne plače usklajujejo z rastjo cen življenjskih potrebščin na način usklajevanja, ki velja za usklajevanje izhodiščnih plač zaposlenih v Republiki Sloveniji. Ampak opozoril bi vas tudi, da obstaja v 5. členu določilo, ki govori, da obstajajo še drugi korektivi. Torej, da se lahko upoštevajo - poleg uskladitve iz člena, ki sem ga najprej prebral, se lahko v tekočem letu še dodatno uskladi in se pri tem upošteva tudi ugotovljen odstotek rasti bruto domačega proizvoda. Vi bi skladno z določili imeli prvenstveno nalogo, da bi določili znesek minimalne plače, ki ga navaja zakon o izvajanju dogovora o politiki plač v zasebnem sektorju v obdobju 2004-2005, kjer so nominalni zneski. Torej, navedeni so nominalni zneski za obdobje avgust 2004 dalje toliko, od avgusta 2005 dalje toliko. In seveda v prehodnih določbah v 9. členu je treba biti zelo pozorno določilo, ki govori, znesek minimalne plače, znesek zajamčene plače iz 5. člena zakona velja, dokler z zakonom ne bo določen nov znesek. Torej, govorimo o znesku. Kaj pa prinaša zakon, ki ga mi tukaj dobimo? Mi s tem zakonom ne govorimo samo o znesku, ampak govorimo bistveno več in posegamo ravno v metodologijo, metodologijo, na kakšen način bomo določili ta znesek in kdo in na kakšen način naj ga določi. To prinaša ta novi zakon. Če bi vi res imeli namen pomagati ljudem, ki so prejemniki minimalnih plač, zakaj niste prišli z bistveno višjim zneskom že bistveno prej, zakaj smo dobili ta zakon na mizo po avgustu 2006? To je vprašanje, na katerega, gospod minister, bi morali jasno odgovoriti. Ampak, v tem zakonu vi prinašate dve novi vsebinski zadevi, ki bosta posledično vplivali na znesek. Prva zadeva je, da se letno povečajo minimalne plače 1. avgusta za pričakovano rast cen življenjskih potrebščin. Nikjer več ne govorite o tem, da lahko uporabimo kakšen dodaten korektiv, ki je ugodnejši kazalec. In letos smo videli, da je gospodarska rast visoka, rast bruto domačega proizvoda visoka, in zakaj v skrbi za ljudi z minimalno plačo ne upoštevate tudi tega kriterija. Zakaj ga izločate? To pomeni, da s tem zakonom vnašate drugačen način določevanja minimalne plače, kot je bil sedaj zapisan v obstoječi zakonodaji. Druga, zelo pomembna vsebina, ki jo prinašate, je, da seveda znesek minimalne plače po posvetovanju s socialnimi partnerji ugotovi minister. Precej sem vam pa citiral, da znesek minimalne plače, znesek zajamčene plače veljata, dokler v zakonu ne bo določeno. In če se vrnemo nazaj na zakone, vidimo, da v zakonu o minimalni plači za obdobje 1999-2001 v 6. členu piše, "odstotek, za katerega se uskladi minimalna plača ugotovi ekonomsko-socialni svet". Mi sedaj vse to s tem zakonom spreminjamo, spreminjamo pa ga na popolnoma drugačno osnovo, kot je veljala dosedaj. In zato je seveda razumljiva skrb socialnih partnerjev, da opozarjajo na te stvari in s tega vidika je potrebno razumeti veto državnega sveta, ne pa z vidika, ko ga vi v prvem stavku z napadom obtožite, da z vetom državnega sveta gre za to, da se prepreči dvig najnižjih plač delavcev v Sloveniji in [[...]] [[Nerarzumljivo.]] najrevnejšem slojem v naši državi. Jaz mislim, da so take obtožbe krivične, ob tem pa, gospod minister, veste o svojem delu povedati vse naj naj naj. O svojem delu vse naj naj naj! Ne morem reči, da ni bilo marsikaj postorjenega, ampak veste, obstaja pregovor, lastna hvala - vemo pa nadaljevanje. Zato daje možnost drugim, da pohvalijo vaše delo, ker če boste samo vi govoril o vaši kvaliteti, seveda bo lahko to, recimo, tudi v javnosti čudno izpadlo. In zakaj je tako pomembno govoriti o teh korektivih? Torej, kaj se naj upošteva v izračun minimalne plače in kdo naj o tem soodloča? Z mnenjem ekonomsko-socialni svet naj prispeva k določitvi zneska. Mi smo že prikazali, mi smo prikazali izračune in danes bom ponovil izračune, kaj pomeni dolgoročna posledica tega zakona. Jaz bi tukaj rad odgovoril vsem tistim, ki govorijo: "Ja, saj je še vse možno, saj je še vse možno v ekonomsko-socialnem svetu!" Ja, kako je še vse možno v ekonomsko-socialnem svetu, če pa govorimo, da se samo posvetuje minister, posvetuje, odloči minister, zakon pa določa kriterije. Zakon določa kriterije, saj jih ne določa več ekonomsko-socialni svet, in zakon jasno pove, da gre samo za rast cen življenjskih potrebščin. Kje se boste pogovarjali? Samo posvetovanje, določitev kriterija je pa v zakonu in res me čudi, na kakšen način želite predstaviti javnosti, da je pa še vse odprto. Ne! Ni več odprto! Kajti danes, če se bo zakon potrdil, te možnosti več ni. Kajti, minister se bo posvetoval s kom se bo posvetoval, ve on. Kateri bodo reprezentativni sindikati, se v tem mandatu že lahko videlo, ko smo interpretirali zgodbo sindikatov tako ali drugače, kriterij za dvig je pa določen. In mi smo pokazali analitično razliko. Če mi upoštevamo samo rast cen pri dvigu minimalne plače, lahko ugotovimo, da 500 evrov iz leta 2006 v letu 2013 naraste na vrednost 581 evrov. Če bi upoštevali še produktivnost dela, bi bila rast 506 evrov v letu 2006 na 628 evrov v letu 2013. In če bi v kriterijih upoštevali cene in produktivnost, bi ugotovili, da bi z minimalno plačo v letu 2006 v znesku 517 evrov prišli v leto 2013, nam znese 745. In te posledice prinaša ta zakon. Te posledice prinaša ta zakon! Ni več manevrskega prostora za neka pogajanja, kajti kriterij določanja rasti minimalne plače je v zakonu zacementiran. In mi želimo samo povedati, da bi si bilo potrebno vzeti čas in razmisliti, ali ne govorimo samo demagoško, tako kot je očitano predvsem nam, s strani opozicije, ampak govorimo predvsem [[...]] [[glas iz ozadja.]] [[...]]Prosim? Gospod Pukšič, hvala, mogoče je tudi to naloga opozicije, hkrati pa je tudi mogoče naloga opozicije, da kritično in analitično opozori na tiste predloge zakonov, ki jih je mogoče nekdo pripravil demagoško. Žal, ta zakon ne odgovarja niti na te demagoške zadeve. Opozoril bi tudi na marsikatero izjavo, ki je bila danes tu dana in sama po sebi govori o odnosu do socialnega dialoga. Kajti, če vi razumete sindikate kot nekoga, ki samo izsiljuje, potem to ni prava pot. Če bodo sindikati in delodajalci videli v vladi samo nekoga, ki ukazuje, potem tudi to ne bo prava pot. Prava pot bo, po mojem mnenju, pogovor in po pogovoru v največji meri tudi dogovor. Seveda bi si želel, da danes razumete ta veto državnega sveta tudi v luči, ki jo je kot argument zapisal v obrazložitvi; torej, da ne gre samo za tisti znesek kot tak, ampak gre za principe, ki jih ta zakon prinaša. Ta zakon pa prinaša bistveno več kot samo znesek. Še enkrat ponavljam, govori o tem, kaj so kriteriji za določitev minimalne plače, ki so zelo ozki in trdi in omogočajo tistim, ki bodo prejemniki minimalne plače, zaostajanje v zagotavljanju svoje ekonomske in socialne varnosti, in pomenijo, da je izključen socialni dialog. Kakšen odnos do socialnega dialoga pa ima ta vlada in ta minister, pa lahko enostavno vidite tudi, ko preberete proračun. Kajti v proračunu je ena enostavna postavka: spodbujanje socialnega dialoga. Zelo skromna vrednost 5 milijonov in pol je zapisana. V predlogu sprememb proračuna za leto 2007 se ta vrednost razpolovi. Torej, to skromno vrednost je treba za polovico še zmanjšati in na tem nivoju jo držimo tudi v predlogih proračunov za naprej. Mislim, da [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] Prosim? Gospod predsedujoči, mislim, da korektno vodite sejo in dobijo besedo vsi, ki to želijo.
Opravičujem se vam za te medklice. Kolega Pukšič, vesel sem, da zapuščate sejo. V nasprotnem primeru, in če se boste večkrat oglašali, bom sejo prekinil. Če je to v interesu vladajočih strank ob obravnavi te točke, vam to ne more biti v ponos. Prosim, da nadaljujete.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Torej, zaključil bi samo z mislijo, da bi pri predstavitvi argumentov želeli, da jih poskušate ponovno premisliti. Ponovno premisliti v tem, da tudi mogoče premislite o predlogu, ki sem ga dal v imenu poslanske skupine, da nemudoma pridemo z zakonom, ki določi znesek minimalne plače. Vsebina ostalega, torej, kdo, kje, kakšni kriteriji naj bodo vključeni pri določitvi minimalne plače, pa naj bo predmet novega zakona, ki bi ga s strani vlade pričakovali zelo hitro in bi ga državni zbor sprejel nekje do junija, torej čim prej, nekje v prvih mesecih naslednjega leta. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Srečko Hvauc. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Slovenija je na poti v lepšo bodočnost, v obdobje blaginje za vse državljanke in državljane. To ni lastna hvala, o tem govorijo čisto konkretni podatki. Dejstva: brezposelnost je v tem trenutku najnižja v obdobju samostojne Slovenije, bruto domači proizvod se bliža povprečju Evropske unije, inflacija je rekordno nizka, gospodarska rast velika kot praktično še nikoli doslej in ti podatki kažejo in vlivajo zaupanje v to, da v neki dogledni prihodnosti mogoče več ne bo potrebno s posebnimi ukrepi zagotavljati, da bodo vsi delavci dobili vsaj neko plačo, ki bo dostojna in primerna za življenje. Žal današnje stanje še ni tako. Imamo deset in več tisoč zaposlenih, ki bi se lahko znašli ob neki plači, ki dejansko ne bi bila primerna. Zato je potrebno te delavce zaščititi, določiti, katera je tista najnižja plača, za katero bodo delali polni delovni čas. Glavni očitki teh, ki nasprotujete temu zakonu, je to, da se ukinja socialni dialog, da se ukinja utečena praksa, da se ukinja nekaj, kar je povsem logično v drugih evropskih državah; skratka, da se z neko silo poskuša urediti to področje. Vendar mislim, da tukaj nekateri mešajo vzroke in posledice. Zakon, ki ga že drugič obravnavamo, je posledica tega, ker socialni partnerji v dialogu niso bili sposobni, niso znali poiskati ustrezne rešitve. Premalo je, če dialog teče. Dialog ne pomeni nič, če na koncu ni rezultata. Pogovarjamo se zato, da bi dosegli nek dogovor, in v tem primeru dogovora enostavno ni bilo možno doseči. Vprašanje je, kako dolgo bi naj ta dialog, ki ga nekateri v bistvu postavljate na prvo mesto, potekal. Kako dolgo - pol leta, leto dni, dve leti? Ne vem. In če ni možno skleniti nekega dogovora, sprejeti neke rešitve, potem je ena od možnosti, da se to uredi tudi z zakonom. In ta zakon je izključno posledica tega, ker socialni partnerji niso bili sposobni poiskati rešitve. In danes ko tukaj poslušam demagogijo okrog tega dialoga, se vprašam, ali se sploh zavedamo, kdo pa so sploh tisti in koliko jih je, ki so odvisni od rešitve, ki jo prinaša ta zakon. Mi govorimo tukaj o vsem drugem, samo ne vem, če se zavedamo, da čaka na povišanje, tudi na minimalno, te plače 10, 15, 18 tisoč ljudi. Zakaj bi čakali, če se socialni partnerji niso sposobni dogovoriti, čemu in kako dolgo? In seveda, ko danes nekateri branite ta socialni dialog kot neko institucijo dogovarjanja, ne smemo pozabiti, da žrtve neuspešnega dogovarjanja ne smejo, ne morejo biti delavci, tisti, ki dobijo najnižje plače. In zato jaz zakon kot tak podpiram, zakon bo rešil to zagato. Sicer sam podpiram socialni dialog, zanesljivo je v dialogu možno poiskati dobre rešitve, če so seveda tudi ti partnerji v tem dialogu pripravljeni pač poiskati nek kompromis, neko sprejemljivo rešitev. Če pa to ni možno, potem pa se ne smemo igrati s tistimi z najnižjimi plačami, zato je normalno, da smo v tem zboru že enkrat podprli ta zakon in tudi v drugo ga bom jaz osebno podprl. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Boštjan Zagorac, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Najprej moram povedati, da me veseli, da je eden izmed vladnih poslancev rekel, da so vsaj nekatere pripombe državnega sveta utemeljene, ampak sam verjamem, da to ni tako mislil, ampak je šlo zgolj za "lapsus lingue". Če pa boste želeli izvedeti, kdo je to rekel, si lahko tudi pogledate magnetogram današnje seje. Zakon je narejen na silo, zato da se lahko zganja populizem, "bolje išta, nego ništa", je rekel tisti, ki vam gre najbolj v nos na tej seji. Meni je zelo žal, da poraz tako boli, ampak, če je človek legitimno izvoljen, sposobnejši od vas, še ne pomeni, da je kriminalec ali pa zločinec. 14 tisoč prejemnikov minimalne plače - kaj boste naredili, da jih bo manj? To je tisto vprašanje, ne se sklicevati na njih! In ne govoriti, da minimalna plača ne more biti večja, zaradi tega, ker je gospodarska rast pa nizka, če smo pa včeraj poslušali, kako visoka je. Jaz bi resnično prosil, da se vlada, preden pride v ta parlament, vsaj med seboj uskladi. Kaj je zdaj: visoka ali nizka, ali jo prilagajmo glede na zakon, ki ga sprejemamo v tem državnem zboru? Morate se odločiti, kakšna je situacija v tej državi. In čas bo pokazal, ali je ta populistični zakon in naš sedanji spoštovani minister, resnično Robin Hood za te ljudi, ki prejemajo minimalno plačo. In dajmo času čas. In zelo sem vesel, da v slovenskem jeziku obstaja tujka, ki se ji reče demagogija, ker drugače ne vem, kako bi lahko vladni poslanci sploh nastopali, ko zagovarjate takšen zakon. Zakon ima pomanjkljivost. Zakon je potreben, ampak ima pomanjkljivosti. In te pomanjkljivosti bi lahko, v kolikor bi želel, tudi odpravili. Vendar ne sami skakati v pasti in se ujeti na lažeh, ker s tem slabo zagovarjate zakon. Včasih je molk tudi zlato. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Želim uvodoma povedati, da moja razprava žal ne bo všečna, ker če bi bila všečna, potem bi gotovo predlagal nek indeks, s katerim bi radikalneje in hitreje povečevali minimalno plačo, ali pa bi predlagal, recimo, da naj bo minimalna plača od 1. avgusta 2006 naprej, recimo, 1.000 evrov. Ampak, šele takrat bi imeli revščino v Sloveniji! Zakaj? Zato, ker bi izgubili nekaj tisoč delovnih mest, in to praktično čez noč, predvsem v delovnih intenzivnih panogah. Minimalna plača je dober inštrument, ki ga imajo uvedenega praktično vse države EU. Kako pa države EU usklajujejo minimalno plačo, pa najdemo odgovor na Eurostatu. Jaz mislim, da Eurostatu pa le verjamemo. Če dovolite nekaj primerov. Belgija, način usklajevanja, avtomatska indeksacija in potem periodično preverjanje. Grčija, letno na podlagi vladnih napovedi inflacije. Španija, avtomatska indeksacija in periodično preverjanje. Francija, avtomatska indeksacija in letno preverjanje. Nizozemska, dvakrat letno. Portugalska, leno na podlagi vladnih napovedi inflacije. Irska, vlada - po priporočilu socialnih partnerjev in delovnega sodišča. Češka, vlada, običajno enkrat letno. Estonija, vlada po priporočilu socialnih partnerjev. Kako pa pri nas? Ja, tako kot piše v drugem odstavku 2. člena. Dovolite, da tudi ta del preberem: "Znesek minimalne plače na podlagi navedene ocene in po posvetovanju s socialnimi partnerji ugotovi minister oziroma ministrica, pristojna za delo, in ga objavi v Uradnem listu Republike Slovenije." Upam si trditi, da ima minimalna plača hote ali nehote tudi socialno komponentno, ki zagotavlja delavcu, ki dela polni delovni čas, človeka vredno življenje. In to gre pozdraviti. To je dobro. Seveda, sam na nek način težko razumem, da ta socialna komponenta ali bolj natančno povedano dodatek k minimalni plači predstavlja strošek delodajalca, se pravi, da delodajalec na nek način tukaj izvaja socialno politiko. Dober je trikotnik delodajalci, delojemalci in vlada. Jaz si želim, da bi ta trikotnik bil čim bolj enakostraničen. Vlada gotovo ima tukaj vlogo zaščitnika delojemalcev. Premalo pa tukaj v tem državnem zboru, po mojem mnenju, razpravljamo o razlogih oziroma o primerih, zakaj sploh podjetja morajo plačevati dodatek do minimalne plače. Žal je globalizacija na pohodu tudi v Sloveniji. Udarja in reže vedno tanjši kos kruha. Vlada Republike Slovenije, tudi prejšnja, veliko vlaga v prestrukturiranje proizvodnje, v prestrukturiranje gospodarstva seveda pri tistih podjetjih, ki imajo dobre programe - če ni programov, je ta vložek nesmiseln. Zakaj prestrukturiranje? Zato, ker je očitno, da nekatere proizvodnje, nekatere branže, nekatere panoge enostavno v Sloveniji oziroma v osrčju Evrope ne bodo več uspevale. Kdo dobiva minimalno plačo? Gotovo tudi tisti, ki iz zdravstvenih razlogov, ki so postali bolni ali invalidi, ne dosegajo, recimo, v delovno intenzivnih panogah, dnevne norme. Ampak imamo instrumente, ki delavcu, ki ima takšne zdravstvenega probleme, zagotavljajo zaščito v tem smislu, da delavec ne rabe dosegati 100% dnevno normo, ampak recimo 70% in se mu šteje, kot da je dosegel 100%. Te instrumente imamo in to je dobro, da jih imamo. Ne zatiskajmo si oči, da ni tudi špekulantov, ne bom govoril o deležu, ker tega podatka ne poznam, gotovo so tudi takšni, ki pridejo v službo, ne pa na delo. Treba je jasno povedati, da je minimalna plača zagotovljena tudi tistim, ki so zdravi - in hvala bogu, da so zdravi - in ne dosegajo, sedaj bom spet rekel, dnevne norme. To je dejstvo, ampak takšen zakon je bil že zdavnaj bil sprejet in ta vlada in ta koalicija nima namena v tem pogledu tega zakona spreminjati. Zakaj moja nevšečna diskusija? Želim izpostaviti tudi delodajalce. Če vi pogledate neko podjetje, ki danes zaposluje nekaj tisoč ljudi in da je skoraj polovica ljudi na minimalni plači, to pomeni, da skoraj polovici ljudem mora delodajalec zagotoviti in ima strošek, ki se imenuje dodatek do minimalne plače - potem to ni enostavno. Enostavno kalkulacije za proizvode ne prenesejo bolje plačanega dela. Jaz mislim, da z izglasovanjem veta v državnem svetu - sedaj tudi pozdravljam predstavnika državnega sveta, ki se nam je pridružil, medtem ko sem začel razpravo -, mislim, da to izglasovanje veta ne bo koristil ne delojemalcem in ne delodajalcem, nikomur. Tudi delavcem ne bo koristil, ker so v tem času že ob nekaj tisočakov plače. In to pri tistih delavcih, ki imajo najnižjo plačo in imajo tudi najnižji socialni položaj, pomeni veliko. Zato bom tudi danes ponovno zakon, kot ga je predlagala vlada, podprl. Hvala lepa.
Hvala vam za vašo razpravo. K besedi vabim poslanca Aleša Guliča. [[Ga ni v dvorani.]] Besedo dajem poslanki Alenki Jeraj.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, kolegice in kolegi, predstavnik državnega sveta! Ena od nalog socialnih partnerjev je, da se dogovorijo o politiki plač. In znotraj tega se je treba dogovoriti in določiti tudi minimalno plačo. Idealno je, če je dogovor o tem dosežen in če je dosežen pravočasno, da imajo prejemniki kaj od tega, torej usklajeno, za dogovorjen odstotek višjo minimalno plačo. Dogajalo pa se je in se še vedno dogaja, da se socialni partnerji v zvezi s tem vprašanjem ne uspejo dogovoriti, in to lahko traja, zato je bilo nujno predlagati trajnejšo rešitev. Možnosti sta bili dve, da socialni partnerji ostanejo vsak na svojem stališču, pri svojem predlogu, in se ne zgodi nič oziroma se ponavljajo razgovori in poskusi, da bi do dogovora prišlo, kar pa ne prinese rešitve. Druga možnost pa je bila, da se sprejme zakon oziroma da po predlaganem zakonu znesek minimalne plače na podlagi pričakovane rasti cen življenjskih potrebščin in po posvetovanju s socialnimi partnerji ugotovi ta znesek minister oziroma ministrica, pristojna za delo. Vlada se je odločila za drugo možnost in predlagala zakon, s katerim bo presekala gordijski vozel in se bo minimalna plača usklajevala v korist tistih, ki jo prejemajo, torej ne glede na to, če dogovor med socialnimi partnerji še ni dosežen oziroma pogovori še potekajo. Zato, da bo dobrih 14.000 delavcev dobilo višjo minimalno plačo, bom zakon ponovno podprla.
Hvala. Besedo dajem poslanki Majdi Širca. Izvolite.
Hvala lepa. Besedo namenjam gospodu ministru. Ministru, ki je v uvodnih govorih danes eksplicitno dejal, da je veto naredil veliko težavo, zaradi tega, kot pravi, ker je državni svet z vetom na zakon preprečil dvig najnižjih plač delavcem v Sloveniji in prizadel najrevnejše sloje v naši državi. In kako poteka diskusija danes? Seveda, kot eho tega evidentnega zavajanja gospoda ministra, ki pravi, "že tako in tako ste vi, ko ste zavirali, ko ste predlagali amandmaje in ko se niste strinjali s to mojo mesijansko rešitvijo, prizadeli tiste, ki dobivajo minimalne plače, sedaj pa," in koalicija seveda temu pritrjuje, "sedaj pa jaz nastopim kot rešitelj, ker bom to, kar vi zavirate, omogočil," da bodo delavci prišli sploh do plače, ker sicer ne bi. Skratka, naredi kaos, ne pripravi zakona, se ne pogovarja s partnerji, potem pa pride kot Robin Hood, ki pravi, dajem vam plače, zaradi tega, ker jih vi ne želite dati, z nekakovostno rešitvijo, sicer veto ne bi bil dan kar tako. Drugo zavajanje, gospod minister, ko ste dejali, da je zavrnitev še toliko bolj nenavadna - zavrnitev v državnem svetu -, ker so v državnem svetu tudi predstavniki socialnih partnerjev in ker so le-ti, niso se pač sami uspeli pogajati in niso se znali dogovoriti. Se pravi, ne vi, ampak oni so tisti, ki so sedaj krivi, da minimalne plače niso usklajene oziroma niso urejene tako, kot bi morale biti. Še več naredite, evidentno potvarjate veljavne zakone, ko pravite, da do sedaj rešitev v zakonih ni bilo. Danes vam je bilo še enkrat povedano. Ampak še enkrat povem, da v zakonu o minimalni plači in o načinu usklajevanja plač in o regresu za letni dopust med 1999-2001 jasno piše odstotek, za katerega se uskladi minimalna plača ugotovi ekonomsko socialni svet in naprej, da na podlagi te ugotovitve odstotka minister pristojen za delo, določi šele potem znesek. Skratka, evidentno je bilo določeno, da so taki dialogi potekali in zakonsko, da so potekali. In lagali ste se, ko ste dejali, da jih ni bilo. Tako, da je neprijetno, da pošiljate v zrak, v vednost med Slovenke in Slovence napačne interpretacije. In potem ni čudno, da dialog oziroma da je celotna razprava zavajajoča. Kajti nedvomno je, da se znotraj tega zakona, pa ne samo tega, minister več ali manj znotraj vseh vaših zakonov oziroma vladnih zakonov pravzaprav diskutira o dveh konceptih razmišljanja. Se pravi, o tistem konceptu, kjer dialog s partnerji, s socialnimi ali drugimi, strokovno javnostjo, s civilno družbo je dovoljen, je možen ali pa ga ni. In več ali manj se vseskozi srečujemo že več kot dve leti samo z rešitvijo oziroma z odgovorom ni možen. V tistih primerih, ko je možen, seveda se ga zatre, ko je recimo zakonsko dovoljen. Ne vem, tipičen, od včeraj primer ali od predvčerajšnjim primer, Kobilarna Lipica. Ali je stroka tista, ki z zakonom določeno lahko vpliva na neke rešitve ali ne? Je, vpliva. Zakon pravi, da je, ampak se jo zlomi, se jo potvori, se priredi njene izjave in se potem utira z buldožerjem pot naprej. Tako pač delate. Greste z buldožerjem zaradi tega, ker je Slovenija, in kam gremo z buldožerjem - v lepšo prihodnost. Pošiljate delavski razred v raj. Ampak kateri raj, tistega, ko ne bo imel niti za plačati čolnine do Jadranskega otoka ali pa vstopnine na te slavne megalaksije v hajdinskem praterju, novem slovenskem praterju, ki se preklada iz Dunaja v Hajdino. Tisti raj je to. To je lepša bodočnost, ko se bomo vsi povzpeli na vrh Triglava. Ne bo potrebno več govoriti o minimalni plači, smo danes slišali. Takrat minimalne plače ne bo potrebno, ker bo pač delavski razred v raju. In zakaj, gospod minister, takšen strah pred v bistvu tako nebogljenimi rešitvami, kot so bile dane v tem predlogu zakona? Saj se ne gre za kaj velikega. Saj ne gre za zavezo, kot je bilo nekoč v preteklosti v tej tako kriminalizirani preteklosti. Gre samo za mnenje. Gre samo za partnersko pogovarjanje, kot je bilo v prejšnji obravnavi vendarle sprejeto. Ampak tudi tega se bojite. Tudi dialoga se bojite. Tudi mnenja se bojite, ki je neobvezujoče in sploh ne blokira - tisočkrat treba povedati - ne blokira ničesar, če mnenja ni. Zakaj tak strah pred enim mnenjem? Zaradi tega, ker sindikati niso tako nebogljeni, zaradi tega, ker ekonomsko-socialni svet ni neka ena drobna hrbtenica, ki se jo da zlomiti, tako kot ste zlomili vse skoraj po vrsti, kar je bilo, prihajalo na pot do sedaj. Sindikati pomenijo ulico, sindikati pomenijo moč in sindikate ne morete nadomestiti, gospod minister, čeprav pravite, da boste kar vi sami zastopali delavce, če jih sindikati ne bodo tako, kot si vi mislite, da bi jih morali. Sindikati pomenijo velik, naporen dialog. Pomenijo močnega sogovornika. Če mu niste kos in če se ga bojite, da boste na ulici, seveda potem pišete take zakone, kot jih in ni čudno, da se dogaja veto, da se dogaja še kaj drugega, da se dogaja to naše nasprotovanje. Jutri pa, da se bo zgodila ponovna ulica. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima poslanec mag. Franc Capuder.
Hvala lepa. Danes praktično ves dan poslušamo samo o socialnem dialogu in o ničemer drugemu. Poslušamo o nesposobnosti ministra, da bi vodil socialni dialog. Jaz tega ne verjamem. O tem govorijo številke. O tem govori število sprejetih aktov, število sprejetih zakonov v letu 2005 in v letu 2006. Naj naštejem samo nekatere. V letu 2005 je bilo med socialnimi partnerji usklajenih in sprejetih 17 aktov. Se pravi uredb, programov, zakonov. V letu 2006 je bilo do sedaj sprejetih 8 takšnih aktov in vsi so bili usklajeni med socialnimi partnerji. Usklajeni niso bili le trije. In še to, tisto, kar je že minister naštel, o sestavi sveta pri zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in pri zakonu o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti. Ti niso bili usklajeni. Potem govorit o nesposobnosti dogovarjanja, o nesposobnosti usklajevanja je pa, se mi zdi, navsezadnje le preveč. Po vsem tem delu, ki ga minister opravlja, in minister Drobnič se zaveda, da je dogovarjanje potrebno. O tem govori navsezadnje tudi 2. člen zakona, o katerem danes ponovno odločamo. Drugi odstavek govori o tem. Znesek minimalne plače na podlagi navedene ocene, se pravi na podlagi cene o pričakovani rasti cen, ne da bo to edini kriterij, ampak na podlagi ocene o rasti življenjskih stroškov in po posvetovanju s socialnimi partnerji ugotovi minister. Ravno to, po posvetovanju je bilo sprejeto. To dopolnilo je bilo sprejeto na podlagi predloga Socialnih demokratov. Mislim, da smo ga takrat v veliki večini podprli. Mislim, da je to dobro, da se taka stvar, ki je sicer sama po sebi umevna in izhaja tudi iz vseh mednarodnih konvencij, tudi v zakon zapiše. Naslednja stvar, o kateri je bilo danes tudi veliko govora, je bila pa višina minimalne plače. Višina minimalne plače ni od danes. Višina minimalne plače, kakršno poznamo sedaj, je bila določena v letu 2004. V letu 2004 pa je bilo takrat, ko ste gospodje iz opozicije vladali vi. Zakaj niste takrat določili višino minimalne plače v višini 150 tisoč? Mislim, da bi vam vsi ploskali. Sprašujem vas, zakaj? In sedaj se zgražati nad tem, kako je nizka ta minimalna plača. Minimalne plače do sedaj nismo popravili nič. Je točno taka, kakršno ste sprejeli vi. Večkrat je bilo danes tudi omenjeno, da so pač lastniki kapitala tisti, ki nekje zavirajo to stvar. Ja, kdo pa je lastnik kapitala pri nas v Sloveniji? Poglejmo 15 let nazaj. Čigavo je bilo vse? Vse je bilo naše in tisti, ki so uspeli privatizirati, nekateri pravijo, "prihvatizirati" tisto so lastniki kapitala. Ne verjamem, da so med lastniki kapitala kakšni poslanci oziroma kakšni člani Nove Slovenije, vidnejši člani. Ne verjamem. Zakaj je bil sprejet veto? Tudi jaz tega ne morem razumeti. Za tistih od 15 do 20 tisoč delavk in delavcev, ki so na minimalni plači, sigurno ne. Njim takšen veto ne pomaga. Če bi sprejeli zakon oziroma če ne bi bil sprejet veto in bi zakon že veljal, bi lahko ti zaposleni dobili vsaj nekaj več denarja. Tako pa ga ne bodo dobili. Zaradi tega bom jaz in tudi vsi v naši poslanski skupini bomo ponovno podprli ta zakon, ker mislimo, da je skrajni čas, da ga sprejmemo. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo dajem mag. Milanu M. Cviklu.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep pozdrav poslankam in poslancem! Lep pozdrav slovenski javnosti! To, kar se danes dogaja v tem državnem zboru, je seveda velika dvoličnost. Začel je gospod minister, ki je rekel, da je državni svet z vetom na zakon preprečil dvig najnižjih plač delavcev in prizadel najrevnejše sloje v naši državi. Gospod minister, opravičujem se. To je in to bo storil sprejeti zakon, ker naj bi se minimalna plača dvignila samo za tisto rast cen, ki jo predvideva vlada sama kot edene od treh parterjev, ko določa državni proračun. Povedati, v nadaljevanju gospod minister, da socialni partnerji v sprejemu zakona niso imeli pripomb, je pa čista laž. Ekonomsko-socialni svet resda ob nasprotovanju vašega državnega podsekretarja je predlagal dikcijo, ki je bila za njih sprejemljiva. Da ima ekonomsko socialni svet možnost vplivanja na višino dviga minimalne plače. In to, kar se danes pogovarjamo, je pravzaprav vsebina pogovorov o tem, kakšne vrste blaginjo v Sloveniji želimo. Nekdo je danes govoril, da gre Slovenija v prihodnost, kjer bo to država blaginje. Ponavljam in bom dokazal s podatki: To bo država blaginje samo za nekatere. In ukinjanje dialoga pri tako pomembnem vprašanju, kot je dvig rasti minimalne plače, je nesprejemljivo. Nesprejemljivo je zato, ker državni svet vsebinsko ugotavlja, da sprejeti zakon ne ohranja ohranitve realne vrednosti minimalne plače in da bodo s tem prizadeti prav tisti, ki jim je ohranjanje realne vrednosti minimalne plače najbolj pomembno. Najbolj pomembno pa v času, ko v tem državnem zboru sprejemamo davčno zakonodajo, ki njim nič ne daje, temveč jim jemlje z dvigom rasti cen zaradi več učinkov tega, kar počne vlada Republike Slovenije. Državni svet zato korektno opozarja, da to, kar vsebinsko manjka v zakonu, je varovalka. Ta varovalka bi seveda bilo soglasje ekonomsko socialnega sveta. In poglejmo si številke. O čem se danes pogovarjamo? Potem, ko ste poslanci vladajoče koalicije v tem tednu zavrnili vse pripombe poslancev opozicije, da bi drugače sprejeli zakon o dohodnini, ste s tem zakonom, danes zvečer bo sprejet, dali mali skupini približno 38 milijard. To, kar je pa predlagano s strani ekonomsko-socialnega sveta. In predlagana je varovalka in te varovalke imajo lahko različne oblike. Ampak ključna oblika je seveda ta, da ne samo, da se upošteva pričakovana rast cen, ampak v kolikor je pričakovana rast cen višja ali v kolikor so rezultati rasti bruto domačega proizvoda boljši, potem je prav, da si blaginjo porazdelimo pravično. In zakon o minimalni plači, ki bi imel varovalko, da bi dal ekonomsko socialni svet soglasje, bi bil zakon, ki bi zagotovil, da bi v Sloveniji imeli pravično razdelitev blaginje, ne pa da bo to država blaginje samo za nekatere. In to za tiste, ki bodo z zakonom o dohodnini danes dobili 35 milijard tolarjev. Na galeriji je nekaj študentov, dijakov - njim jemljemo študentske olajšave. Ali se lahko ne razburjate? Njim, ki bodo šli iskat delovna mesta in bodo najprej dobili minimalno plačo, njim bomo dodajali na leto 2 odstotni točki. 35 milijard pa ste razdelili tistim, ki vas obvladujejo, gospodje iz vladajoče koalicije. Kaj bi naredili z zakonom na način, kot ga je predlagal državni svet? Obstoječa eskalacija bi za 18.000 delavcev slovensko gospodarstvo stala 432 milijonov. Predlagana eskalacija s soglasjem pa bi stala gospodarstvo 650 milijonov. Če primerjate 38 milijard s 650 milijoni, boste videli, da je to 80-krat manj, kot bomo dali eni mali skupini. In pogovarjamo se o tem v tem državnem zboru, ali bomo skupini 10.000 dali 38 milijard in ali smo pripravljeni dati skupini 18.000 dodatnih 180 milijonov. In vi tega nočete. Pravite, da bo to negativno vplivalo na gospodarstvo, pozabljate pa to, da je državni svet sestavljen iz predstavnikov gospodarstva. In da ljudje v podjetjih vedo, da v kolikor bo pritisk tistih, ki so v najtežjem položaju - in pritisk bo, ko se bodo dvignile cene zaradi uvedbe DDV in vseh neumnosti, ki jih počnete v tem tednu v davčni zakonodaji -, bodo ti gospodarstveniki imeli največje probleme. Zato želijo priti z varovalko v zakonu na ekonomsko-socialni svet in reči, gospodarstvo ima možnost povečati minimalno plačo. Te varovalke ne dajete. In zato potem reči s strani ministra, da je državni svet deloval nenavadno in dvolično, je čisto navadno sprenevedanje. Vi tu delujete dvolično, ker ne želite z zakonom dati 650 milijonov, ko dajete isti teden 35 milijard. Danes zvečer bomo o tem glasovali. Mogoče bo to samo pol ure narazen. Najprej boste zavrnili veto in preprečili, da bi ljudje dobili 650 milijonov, potem boste pa razdelili "šakom i kapom" 38 milijard tolarjev! Meni to ni smešno, poslanci vladajoče koalicije. Meni je to tragično. Naj vas spomnim, da je ena ključnih političnih dilem, ki se dogajajo v Evropski uniji, ravno vprašanje, ali bomo ohranili državo blaginje v Evropski uniji in ali bo to država blaginje za vse. Z zakoni, ki jih vi predlagate, in zakoni, ki jim nasprotujete - v tem primeru vetu državnega sveta -, ustvarjate blaginjo samo za nekatere. Danes je minimalna plača v Sloveniji 490 evrov. Če boste zavrnili veto državnega sveta, se bo v naslednjih 8 letih povečevala po 2% na leto in bo dosegla 581 evrov in 47 centov leta 2013. Slovenija ima za cilj, gospod Janša je v brošuri, ki ga je koštala 700 milijonov tolarjev, mimogrede, pa Banka Slovenija nam pošilja domov kalkulatorje za 1 evro kalkulator, ki nas bo tudi stal nekaj sto milijonov, rekel, da naj bi leta 2013 dosegli 100% Evropske unije. Ljudje, ki bodo leta 2013 imeli 581 evrov in 47 centov EU bodo približno na 70% EU. Mi smo danes na 80% EU. In zato seveda, v kolikor bi bila drugačna varovalka, v kolikor bi upoštevali rast produktivnosti, v kolikor bi upoštevali rast BDP in bi to vkalkulirali, potem bi minimalna plača od leta 2005 490 do leta 2013 zrasla na 750 evrov, 700, da bom natančen, 45 evrov in 93 centov. Razlika 170 evrov na mesečni ravni, krat 12, si pa izračunajte. Vprašanje, ki je zelo banalno: Ali smo pripravljeni, da bo leta 2013 minimalna plača v Sloveniji tričetrt tisoč evrov - bom tako rekel ali pa če hočete - 750 evrov? Ali da bo ostala na 70% evropske ravni in bo pod ravnjo od danes Grčije, pod ravnjo danes od danes Španije itd.? V Luksemburgu je minimalna plača 1500 evrov. Zato voznik avtobusa zasluži med 3000 do 4000 tisoč evrov. On ni na minimalni plači. Seveda pravijo Luksemburžani, da to vpliva na problem konkurenčnosti. Zato seveda Luksemburg uspeva z drugačno vrsto industrijo z industrijo znanja. Ampak seveda pogoje za to, da dvigneš spodnjo raven, pogoje za to, da seveda v zakonu o dohodnini dovoliš, da ljudje imajo olajšavo za investicije v knjige, v šolnine, itd., ne pa tako, kot ste včeraj glasovali proti tem amandmajem, ker ne želite ljudi z znanjem. Pogovarjati se o tem, da naj bodo minimalne plače v Sloveniji leta 2013 na 581 evrov in reči, da je to, ne vem, v skladu z makroekonomskimi in ne vem kakšnimi kriteriji, je čisto zavajanje. Vlada ima problem, kako deliti samo svojim. Zato temu nasprotujem. Mi predlagamo, da bi seveda eskalacija bila drugačna, da bi eskalacija bila takšna, kot jo je predlagal državni svet, da bi torej eskalacija upoštevala, da se zagotavlja realna vrednost plače, da bi eskalacija upoštevala, da premoženje, ki ga Slovenija ustvarja, da blaginjo, ki ustvarjajo v slovensko gospodarstvo v izvozu, delimo tudi s tistimi, ki imajo najmanj. Ne pa, da ste najbogatejšim za 20% zmanjšali dohodninsko breme. Tem pa ne damo nič. To je dvoličnost, gospodje iz vladajoče koalicije. Vem, da tega ne veste in da imate problem. Ampak vsak, ki pozna exel pa še kaj, lahko izračuna te številke. Proračunski memorandum je v parlamentu in v proračunskem memorandumu je zapisano, kako se bo dvigala ta nesrečna minimalna plača. Ker v 2. členu piše, da je to podlaga za pripravo državnega proračuna. Gospod Bajuk in gospodje iz Nove Slovenije ste rekli v vašem predvolilnem programu, da boste zmanjšali javno porabo za približno četrtino. S 45 na 35% bruto domačega proizvoda. To je za približno, med brati, 700 milijard tolarjev. To zahteva omejevanje prirasta vsakovrstne javno-finančne porabe. Ta indeks, ki je negativni, bi uporabili za dvigovanje minimalne plače. To je mešanje pojmov. Gospod Janša je v ponedeljek rekel, ko sem mu povedal o primeru samohranilke Metke, da je dvoličnost, da ji najprej da z dvigom splošne davčne olajšave 3 evre, in vsi vi, ki gor sedite, ne boste več mogli na leto približno 4% svoje dohodnine dati za zmanjšanje dohodninske osnove zato, da si boste lahko sami kupovali stanovanja - in samohranilki Metki se najprej da 3 evre, potem se ji pa vzame 30 evrov. Gospod Janša je rekel v ponedeljek, da jaz mešam pojme, da mešam socialno politiko in davčno politiko. Oprostite, to kar danes delate, da ste vi pristali, da je minimalna plača oblikovana po kriterijih, po katerih se oblikuje javno-finančna poraba, pa pomeni, da gospod Janša meša. In vsi mešate socialno politiko in proračunsko načrtovanje in to počnete. In 2. člen zakona pravi, minimalna plača se določa za pričakovano rast cen, bla bla, ki jo kot podlago za pripravo državnega proračuna sprejme vlada Republike Slovenije. Minimalna plača je socialni korektiv in zato je minimalna plača v prejšnjih mandatih bila drugače določena. Upoštevala je rast cen, upoštevala je raven dviga povprečne plače in upoštevala je rast bruto domačega proizvoda. In če bi to ostalo, bi bila leta 2014 - 750 evrov. Tega pa ni. Zato ker mešate socialno politiko in proračunsko politiko in zato ker se je gospod Drobnič podredil svojemu šefu stranke, gospodu Bajuku. Gospod Bajuk seveda ima probleme sestaviti proračun. Zato je vedno konzervativen navzdol pri ocenjevanju rasti cen. Cene pa bodo seveda na žalost višje. Zato seveda je korektno to, kar pravi državni svet, da zakon nima varovalke. Ker zakon nima varovalke, bo rast, bo minimalna plača realno padala. Sam bo seveda podprl veto državnega sveta. Veto državnega sveta, ki ga predstavljata dva od treh partnerjev, je edini način, kako v Sloveniji po dveh letih Janševe vladavine ohranimo še ščepec ekonomsko socialnega dialoga. Hvala bogu, gospodje iz gospodarstva prihajate, gospod Ljubeljšek. Hvala lepa. Gospodarstvo je v ekonomsko socialnem svetu reklo, da je mogoče drugače usklajevati minimalne plače kot to, kar sta se dogovorila gospod Bajuk in gospod Drobnič. Saj mogoče gospod Janša tega niti ni videl, ampak to njemu niti ni mogoče zameriti. Niti ni mogoče zameriti, ker je v ponedeljek mešal pojme in jih tudi danes meša. Državni svet je zavoljo dveh od treh socialnih partnerjev odigral svoj del ekonomsko-socialnega dialoga. Predlagam, da ga posluša tudi vlada, da bi ga pa vlada lahko poslušala, gospod minister, se je pa treba najprej seznaniti z dejstvi in zaprositi vladajočo koalicijo tukaj v državnem zboru, da podpre veto, in vam s tem omogoči, da bi se res pogovarjali. In takrat, gospod minister, ker ste minister za delo, družino in socialne zadeve, niste minister za finance, niste minister za proračun, lepo vas prosim, nekaj lastne hrbtenice. Pa ministru za finance, četudi je šef vaše stranke, povejte, da je pomembneje ohraniti ekonomsko-socialni dialog kot zapreti proračun. Proračuni se bodo dolgoročno zaprli, samo če bo gospodarstvo dobro delovalo. In spori med delodajalci in delojemalci zaradi minimalne plače niso ravno v prid dobrega delovanja gospodarstva. Zato se posvetujta z ministrom za gospodarstvo in prepričajta ministra za finance, da naj bo seveda do vaju bolj prijazen. Sam ocenjujem, da v kolikor bi obstajal ekonomsko socialni dialog med ministri vlade Republike Slovenije, ki vsak pravilno razume svojo vlogo, minister za socialne zadeve tudi, minister za gospodarstvo tudi, potem bi seveda zelo hitro našli drugačno formulo. Če pa tega ne želite, bomo pač imeli seveda vlado, ki bo na vsakokratni seji državnega zbora imela zelo različne predloge. In danes, v tem tednu o tem govorimo. Sklenem, 35 milijard 10 tisoč daje gospod Janša. Mi želimo dati, mi želimo dati mali skupini 650 milijonov. Odločajte sami poslanci in poslanke. Hvala lepa.
Hvala vam. Preden dam besedo ostalim poslankam in poslancem, dovolite, prej sem videl neodobravanje, ko sem hotel omejiti razpravo kolega Jerovška, zato tudi razprave kolega Cvikla nisem omejil, ker bodo veljala enaka pravila za vse, tako vladne kot opozicijske poslance. Videl sem dve roki. Pomeni proceduralni predlogi? Izvolite, proceduralni predlog!
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Imam proceduralni predlog. Najprej bi želel pozdraviti študente Biotehnične fakultete iz Ljubljane in se na nek način opravičiti, da nekateri moji kolegi, kot je bil predhodni razpravljavec, uporabljajo spoštovane študente za svoje orodje. Gospod podpredsednik, jaz bi le predlagal, da v prihodnje res usmerjate razpravo. Namreč, gre za totalno zavajanje slovenske javnosti. Če govorimo o zakonu o dohodnini, je tu povezava zelo močna z državnim proračunom. Če govorimo o minimalni plači, pa nima nobene veze z državnim proračunom. Gospod Cvikl govori: "Vi ne upate dati 650 milijonov". To je strošek, bom rekel, humanitarni, humani strošek delodajalcev [[...]]
Kolega Horvat, glejte, čas, ki bo ostal na razpolago, mislim, da ga bo okoli 30 minut, dal še na razpolago za razpravo poslankam in poslancem. Sprejel sem vaš proceduralni predlog, torej, da pozdravljate navzoče, kar je od vas zelo lepo. Mi bomo pa v tem trenutku nadaljevali z razpravljavci, ki so na seznamu. Zato dajem besedo kolegu Rudiju Veršniku.
Hvala lepa. Spoštovani! Lep pozdrav tudi v mojem imenu! Toliko zavajanja, demagogije in prodajanja megle v tem parlamentu, mislim, da še nismo slišali, kot je bilo to maloprej. Glejte, vedno govorimo o socialnem dialogu pa o takem in drugačnem dialogu. Vendar moramo pri tem točno vedeti, da je dialog možen samo takrat, kadar smo vsi pogajalci pripravljeni tudi stopiti korak nazaj. Če pa nekdo od pogajalcev tega noče, potem pa pomeni, da dialog ni več možen. In jaz razumem gospoda ministra, da je prišel do tega, da enostavno nekdo od pogajalcev ni hotel več stopiti koraka nazaj. Edina normalna reakcija je bila, da se je zgodilo to, kar se je zgodilo. Zakon je dan v parlament in mi smo pred tem, da bomo že drugič odločali o tem zakonu. Kako je potekalo socialno usklajevanje in dogovori v preteklosti, vam bom kar demonstriral na osnovi podatkov. Namreč, slišali smo, do leta 2004 so ti pogovori potekali zgledno, recimo, tako, in prišli smo pri tem zglednem usklajevanju na 44,1% povprečne plače v Sloveniji. Tega pa res ne razumem. Zakaj nismo že takrat prišli na odstotke, ki jih je tudi nekdo pred mano citiral, ki jih poznajo, na primer, v Belgiji, kjer je ta odstotek 47, na Nizozemskem enako ali pa celo na Malti, kjer je ta odstotek 56,2, nismo prišli. Jaz trdim, da ta minimalna plača naj bi v prihodnosti pomenila samo dejansko neko varovalko. Vsak pameten delodajalec ne bo plačeval delavce po minimalni plači, ker ve, da nezadovoljen delavec daje slabe rezultate. Nekdo pred menoj je že rekel, mi smo v fazi tranzicije, ampak ta tranzicija traja toliko in toliko let. Jaz mislim, da jo bo prej ali slej konec. Teh velikih gigantov, ki so v preteklosti dejansko predstavljali, jim je ta minimalna plača povzročila biti ali ne biti. Sedaj pa mislim, da je transformacija že toliko daleč, da naj bi bila to dejansko tista varovalka, ko naj bi se čedalje manj ljudi oziroma delodajalcev zatekalo k temu, ne pa več. Jaz iskreno mislim, da gre zadeva v to smer. Še enkrat rečem, gospodarstvo, ki ima neko perspektivo, ki ima neko vizijo, ne bo izplačevalo po minimalni plači. Glede dvoličnosti, ki je bila zelo izrazito postavljena, pa bom vprašal spoštovane kolege, ki so imeli toliko okoli te dvoličnosti za povedati, da smo mi 4.10. ob 18.01 glasovali tukaj v tem parlamentu za ta zakon in vidim, da je pri 71 prisotnih glasovalo 70 za. In tudi tisti spoštovani gospod, ki je o tem govoril, kako bo danes, bo pa drugače glasoval. Jaz med tem časom nisem dobil nobenega drugega argumenta, da bi lahko spremenil mnenje. Jaz ne vem. Mogoče je pa ta drugi dobil kaj. Situacija, v kateri smo danes, je dejansko takšna, da dajmo končno zagotoviti tisti minimalen dodatek k plači ljudem, ki so dejansko najbolj potrebni in nehajmo se tukaj pretvarjati. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. K besedi vabim gospoda Antona Rozmana, predstavnika državnega sveta.
Hvala za besedo. Zahvaljujem se tudi vsem razpravljavcem za zelo plodno in pestro razpravo, pa vendar na koncu vseeno par besed. Državni svet je omenjeni predlog veta sprejel soglasno. Ne bi vas učil, kakšna je sestava državnega sveta. Vendar tako različni interesi so soglasno nekaj sprejeli. To vendar vsekakor nekaj pomeni. In osnovna zamera, ki jo je marsikdo izpostavil, je prav ta, da je instrument minimalne plače tisti instrument, ki naj ga tudi v bodoče dogovarjajo socialni partnerji. Seveda socialni partnerji na način, tako, da ga bo možno dogovoriti, ne pa na način, da se postavlja take prepreke, da se tega postaviti ne more. Če gledamo še naprej v višino, seveda nas zelo skrbi zaostajanje v bistvu v nadaljnjih letih minimalne plače s tistim izhodiščem, ki sem ga prej omenil. To je 58% v predelovalnih dejavnostih. Zaostajali bomo. 2% je premalo. Rast življenjskih stroškov je ocena. Nihče danes ni omenil. Mi uvajamo čez, ne vem, 60 in nekaj dni evro. Povsod v Evropi, kjer so uvedli evro, je sledil skokovit porast življenjskih stroškov cen. Prepričan sem, da se bo pri nas podobno ponovilo. Ta minimalna plača bo v kupni moči pomenila dejansko še manj. Mnogo je bilo poudarjeno, kako podjetja, "uno", tretje, naprej. Minimalna plača ne bo uničila nobenega slovenskega podjetja. Minimalne plače ne predstavljajo ovir. Ovire predstavljajo nesposobni direktorji, nesposoben menedžment, neprave poslovne odločitve, seveda nekonkurenčno okolje in pa pogoji, v katerih se še vedno dela. Jaz cenim napore, ki so v tej smeri, da se vse to izboljša in nekaj časa bo še trajalo. Na žalost za nekatere tranzicija še ni končana in bo še nekaj časa trajala. Zato je bistveno bolj pametno tista podjetja, ki so na tem, na nek način še pomagati ohranjati, kajti drugega nimamo. Ostalo, kar je bilo povedano danes, se verjetno razvija prepočasi. In Slovenija ne more čez noč postati Luksemburg. Mislim pa, da je pot v smeri Luksemburga pravilna. V začetku razprave je nekdo omenil, da je naša minimalna plača večja od, ne vem, Litve, Latvije, pa da ne naštevam. Jaz mislim, da nam niso vzor Litva, Latvija, Slovaška, bodoče članice Romunija, Bolgarija. Jaz osebno si predstavljam Slovenijo v klubu tistih držav, ki so na bistveno višjem nivoju. Pa za sam konec. Glede na to, da se kopja lomijo predvsem na ministru, kajti resorni minister je predlagal v bistvu zakon. Jaz bi apeliral tudi na ministra, da se v teh postopkih minister postavi na stran šibkejšega, kajti šibkejši potrebuje zakon, ki ga bo podprl kapital in močnejši si to sami izborijo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Glede na to, da nam je ostal čas cca. 30 minut in na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika bom sprožil postopek za dodatne razpravljavce. Prosim za prijave. Prosim. Na vsakega razpravljavca pride 2 minuti 42. Prvo pa ima besedo poslanka Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo. Rada bi se še enkrat oglasila v razpravi o ponovnem odločanju o zakonu o minimalni plači. Veliko je bilo povedanega, velikokrat je bila očitana demagogija. Zakon o katerem govorimo je bil z veliko benevolenco obravnavan na odboru za delo, družino in socialne zadeve po nujnem postopku, čeprav, če bi čisto poslovniško gledali, po nujnem postopku ne bi smel, na nujni seji, pardon, ne bi smel biti obravnavan, pa vendarle. Ne vem, kolikokrat naj povem, da je tako mednarodna organizacija dela kot Evropska komisija leta 1995 sprejela priporočilo, naj bo zakonsko določena minimalna plača določena v polnem soglasju s socialnimi partnerji. In za mene je, če se sprašujete spoštovani kolegi iz koalicije, pri glasovanju, pri ponovnem glasovanju odločilno ravno to, da sta dva od treh socialnih partnerjev soglasna, da zakon ne prinaša takih rešitev, za katere bi lahko rekli, da so v polnem soglasju s socialnimi partnerji. Žal ne. In mislim, da bi bilo treba upoštevati to, kar je bilo s strani predlagatelja zdaj na koncu povedano. Morali bi imeti pri socialnih rečeh občutek za tistega, ki je šibkejši. Tako kot ste zadnjič ob drugi obravnavi govorili, da bo drugačno usklajevanje minimalnih plač pogubno za gospodarstvo. Takrat smo slišali na odboru, da je prejemnikov minimalnih plač 18 tisoč. Danes je bilo govora o 14 tisočih. Takrat je bilo že povedano in zdaj je povedano, da to na gospodarsko uspešnost ne more vplivati drugače kot tako ugodno. Da če bodo delavci zadovoljni s svojim plačilom, bodo boljše delali. Ne pa, da bodo slabše plačani. Ampak, oprostite, mi bomo odločali danes tudi o določanju in usklajevanju socialnih transferov, pa takrat mislite o tem, kar danes delamo. Delamo nedopustne stvari. 735 tolarjev na mesec se bo minimalna plača uskladila. Nekaj malega več bi se, če bi se z realno rastjo življenjskih potrebščin usklajevala. In če pravijo, kdor hitro da, dvakrat da, mi bomo tukaj dvakrat hitro vzeli.
Hvala. Besedo ima poslanec Mitja Ljubeljšek, izvolite.
Hvala lepa. Nisem imel namena, da razpravljam. Zaradi tega, ker kot je bilo že slišano, smo v predhodni razpravi soglasno sprejeli ta zakon. Nihče ni bil proti, tudi kolega Cvikl je glasoval "za". Želim pa, ko sem poslušal današnjo razpravo in je bilo veliko politične demagogije, izkoristiti ta preostanek časa in povedati svoje mnenje in stališče. Primerjati minimalno plačo z nagrado člana nadzornega sveta, je čista politična demagogija. In čudi me, kako to, da kolega Kumer ni primerjal minimalne plače tudi s svojo plačo. Minimalna plača ni nekaj novega, je sedaj in bo tudi v prihodnje. Pomembno pa je, s kom jo primerjamo - ali jo primerjamo s Kitajsko, ali jo primerjamo s Švico, ali jo primerjamo s sosedami, Hrvaško ali z Avstrijo. Minimalna plača je predvsem posledica preteklega stanja. In kdo je bil v preteklosti na oblasti? Tudi gospodje, ki so danes razpravljali oziroma gospod, ki je razpravljal, je bil, kot vem, minister predhodne vlade. Zakaj se predhodne oblasti niso potrudile, da bi bile te minimalne plače višje? Mislim, da bodo minimalne plače vedno in nikoli ne bodo enake. Preživet je družbeni sistem, ko so bile plače praktično enake. Čudi me predvsem, zakaj tak pesimizem s strani opozicijskih kolegov in kolegic, pesimizem, ki ga je bilo slišati danes in v preteklih dneh. Sam bi rekel, da to ni pesimizem, ampak je to res politična demagogija, v kar sem vedno bolj prepričan. Želim in pričakujem, da ne nabiramo političnih točk na minimalnih plačah, ampak da se usmerimo v razprave, ki bodo pospešile razvoj in blaginjo Slovenije. Torej, kot sem rekel, minimalne plače so bile, so in bodo, so posledica dobrega dela ali slabega dela, so uspešne ali neuspešne družbe. In Slovenija je na poti uspešne evropske države.
Hvala. Besedo ima poslanec Ljubo Germič. Izvolite.
Hvala lepa. Danes ne slišimo več očitkov, ki smo jih poslušali prej, ko smo poskušali argumentirati svoje pomisleke, da je takšen dvig minimalne plače pogojen s tem, da določene gospodarske panoge ne bi prenesle povečane obremenitve takega dviga. Danes so bile ponovno predstavljene številke in vsi, ki realno gledamo na ta problem, vidimo, da tudi s sklepom državnega sveta, kjer se na eni strani soočajo delojemalci in na drugi strani delodajalci, s soglasnim sprejetjem tega sklepa govorijo, da bi bil možen drugačen dogovor. Kaj vam mi želimo danes povedati, ko govorimo o tem zakonu? Želimo vam povedati, glede na obstoječe razmerje, ki ga predstavlja minimalna plača do ostalih plač, da z zakonom, ki ga danes ponovno potrjujemo, uvajamo kriterije, ki so drugačni od do sedaj veljavnih kriterijev. In ti kriteriji govorijo o tem, da bo šlo za 2% rast glede na cene življenjskih potrebščin. Danes sem ponovno poudaril, da bo prišlo do razkoraka med nominalno rastjo plač, o kateri je tudi predsednik vlade govoril, da bo 5%. In ko danes govorimo o razmerju minimalne plače do drugih, do ostalih plač, se je treba vprašati tudi perspektivno, ali ne bodo te minimalne plače realno postajale še minimalnejše v odnosu do drugih plač, v prihodnje. O tem danes govorimo. In da se to ne bi zgodilo, je tudi smiselno prisluhniti zahtevi državnega sveta, ki govori o tem, da tudi dialog, ki se mora voditi, ki je lahko velikokrat težak, se ne vodi tako, da ne bo arbitrarno ministru dalo v roke odločitev o minimalni plači, in da naj socialni partnerji sodelujejo v določitvi minimalne plače, tako kot so sodelovali tudi do sedaj. Sedaj se jim namenja vloga samo v smislu, da se bo minister z njimi posvetoval. In to so tiste poante v tem zakonu, kajti državni svet nam je pač dal še eno priložnost. Vsi, ki smo v preteklosti glasovali za ta zakon, smo glasovali z enim prepričanjem, boljše manj kot nič. Ampak danes ponovno ocenjujemo, kaj ta boljše manj kot nič pomeni tudi v perspektivi. Mi smo danes nekaj predlogov povedali. Danes, poslanke in poslanci, imamo pred seboj ponoven razmislek in pred nami bo odločitev. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Franc Pukšič.
Hvala lepa, kolegice in kolegi! Takšna tema, kot je današnja o minimalnih plačah, sploh pa če to prenaša nacionalna televizija 2, je za opozicijo hvalevredna, ker je njena naloga, da demagogira in ne opravlja nobenega drugega dela. Okrog tega, iz opozicije seveda imamo dovolj izkušenj, lahko delaš tudi drugače, ampak ti so se odločili za takšen način. Resnica je pa nekje drugje. To, kar piše v 3. členu zakona o določitvi minimalne plače o 2%, ne piše zato, ker si je ta minister ali ta vlada to izmislila. Ampak piše zato, ker to tako piše v Umarju. V kolikor, kolegice in kolegi, da vas ne bo preveč strah okrog minimalnih plač, da pa toliko zaostaja za povprečnimi plačami, pa recite "mea maksima kulpa". Mi smo krivi, mi smo bili 12 let na oblasti, zato je tako. Zato smo gospodarstvo pripeljali na rob bankrota in hvala bogu da se je to nekaj spremenilo, pa vam povemo iz te koalicije, da bomo to minimalno plačo ne za 2%, tudi za 3, pa za 4, če bodo šli seveda stroški gor, dvignili, ampak to mora pisati v Umarju notri. Ne bomo demagogirali in ne bomo izkoriščali ne mladine in ne nacionalne televizije za to, tako kot so predhodniki prej delali. Resnično lahko rečemo, da imamo končno enkrat ministra za delo, družino in socialo, pravnega ministra na pravem mestu. Če je kdo kaj naredil, je ta minister, resnično v tej vladi ogromno naredil. In za koga je naredil? Za te državljanke in državljane in hvala ti minister, tako je treba naprej. Res pa je, da če pa tega ne bi naredil, pa niti za ta 2% ne bi mogli dvigniti, ker se socialni partnerji, ker se sindikati in ostalo, nočejo dogovoriti. Enostavno nočejo in jim pač to ni po volji. Seveda pa pritiskajo potem preko državnega sveta, gredo se dvojnih figuric. Ne gre to tako, ne gre. To je prepoceni. Naša skrb in skrb vladne koalicije je vladati in delati dobro za te ljudi. In hvala ti minister, to delaš.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Milan Cvikl. Izvolite.
Jaz verjamem, da gospod Pukšič tudi samemu sebi ne verjame. Številke so krute, številke so res krute. V kolikor bi seveda obveljalo to, kar se je predlagalo, v kolikor bi bilo soglasje ekonomsko socialnega partnerja, v kolikor seveda glede na predlog državnega sveta ohrani realne vrednosti plač in seveda o varovalki, potem s spremenjenim zakonom, če bomo izglasovali veto, bo minimalna plača zrasla z 490 na 750 evrov. Zaradi tega, kar pa seveda verjame gospod Pukšič, kar verjamete ostali, ki boste proti bo pa minimalna plača za 170 evrov nižja. To govorimo na mesečni ravni. Stvar je zelo enostavna. Vlada Republike Slovenije je ocenila, da je v slovenskem gospodarstvu toliko premoženja, da se ga lahko na letni ravni eni skupini da pač 38 milijard. Vlada Republike Slovenije je ocenila, da v slovenskem gospodarstvu ni toliko premoženja, da bi drugi celo večji skupini 18 tisočih dala 650 milijonov. Samo za to gre. Niste pripravljeni dati 80 krat manj skupini 18 tisoč, ampak želite jim dati 120 krat manj, ker je potrebno prihraniti nekaj denarja, predpostavljam, za to, da boste seveda bolj obdavčili gospodarstvo. Kaj se bo zgodilo? Ko boste sprejeli zakon o minimalni plači, bodo slovenska podjetja imela za približno 200 milijonov stroškov manj denarja. Ta denar se bo v obliki nagrad preselil za člane uprave, člane nadzornega sveta in za plačilo davka. Ker je slovensko gospodarstvo 100% bolj obdavčeno, kot je bilo, bo od teh 200 milijonov približno 80 do 100 milijonov šlo bodisi v nagrade ali obdavčitve. To boste naredili. Namesto, da bi dvignili minimalno plačo. Namesto, da bi zagotovili, da bodo ljudje imeli na koncu leta 2013 750 evrov minimalne plače. Tega ne želite, ampak denar delite zelo ozki skupini ljudi, zato to ni pravična razdelitev blaginje. Zato temu zakonu nasprotujemo. Bomo podprli veto državnega sveta.
Hvala. Besedo ima gospod Starman.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani. Povedal bi nekaj, ker dejansko poslušamo neko demagogijo in strokovno zelo slabo poznavanje številk. Omenjeno je bilo, da ima Luksemburg 1500 evrov minimalno plačo. Če temu dodamo, da ima tudi 3.15 krat večji BDP kot Slovenija, je minimalna plača v Luksemburgu višja kakor v Sloveniji. To samo dokazuje, kaj govorimo in kako nestrokovno se peljemo. Minimalna plača je tista, ki jo mora delodajalec izplačati zaposlenemu. Tu moram opozoriti na eno dejstvo. Približno osem let nazaj je bila ta minimalna plača, je bilo napisano v tem pravilniku, da je za normalne rezultate dela. Takrat se je pa ta stavek črtal, se pravi minimalno plačo mora izplačati ne glede na to, ali kdo kaj dela ali kdo nič ne dela. In praktično ta korektiv velja samo za tiste, ki so za določen čas v službi, ki jih ne morejo nikamor dati in praktično se peljejo ali pa so v podjetjih, ki so dejansko v velikih težavah. To je pač tisti minimum, ki se mora izplačati. Uporabljajo jo v veliki meri tudi nekateri drugi, ki se poslužujejo tega, da čimmanj plačujejo državi, tudi če ustvarjajo več v svojih podjetjih, da si sami sebi izplačujejo oziroma svojim zaposlenim minimalno plačo. To je formalno uradni del, neformalno pa druga stvar. Tako, da mislim, da je ta razprava brezpredmetna, da je potrebno to osnovo dvigniti in ne vse skupaj mešati v to zadevo. Takšna je situacija. Prav pa bi bilo, da bi pa mogoče ob predlogu teh raznih drugih stopenj se tudi spomnili, pa vrnili ta korektiv, da je pač to plača, ki jo mora delodajalec izplačati tistemu, najslabše plačanemu delavcu, ki je pač vsaj nekaj naredil. To bi bilo pa prav in korektno do sveta, da to da. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Veršnik.
Hvala lepa. Še enkrat bi rad samo podkrepil, kako je pravzaprav potekal ta socialni dialog in pa sprejemanje te minimalne plače. Glejte, pred seboj imam dopis Zveze svobodnih sindikatov. V svoji 5. točki piše in to z dnem, 27.9. Mi smo pa na seji 4.10. soglasno, še enkrat poudarjam, sprejeli ta predlog zakona. In sicer že pred samim tem piše: "Predsedstvo sindikatov zavezuje predstavnike v državnem zboru, da v primeru sprejetja predlaganega novega zakona o določitvi minimalne plače, v državnem zboru vložijo odložilni veto na sprejem zakona." To je, mislim, dovolj povedano, da kakršnekoli želje po nekem usklajevanju ali pa po nekem koraku nazaj ni bilo. Zato jaz povsem razumem edino možno potezo, ki je pač bila narejena, je to, da je pač prišel minister pred nas s tem zakonom. In še enkrat poudarjam, ta zakon smo vsi do zadnjega tukaj že potrdili in sprejeli. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Že v moji uvodni razpravi sem izrazil prepričanje, da si ta vlada prizadeva, da trikotnik, delojemalci, delodajalci in vlada postane dejansko enakostraničen trikotnik. To pomeni, da so vsi trije v tem trikotniku nekako uravnoteženi. In vlada je dejansko tukaj se postavila v vlogo nekakšnega zaščitnika, ja, slabšega, torej delojemalcev. Danes je bilo v diskusijah slišati veliko mešanja. Bilo je govora o dohodnini, ki gotovo neposredno vpliva na državni proračun. Bilo je govora o 650 milijonih, kot da jih ta koalicija noče dati, če bi minimalno plačo povečali. Minimalna plača, to ni strošek ali odliv državnega proračuna, to je menda vsem jasno. Bi pa še enkrat rad povedal. Moja razprava ni bila in tudi tokrat ni všečna. Gotovo bi bil všečen, če bi povedal, da naj se minimalna plača vsako leto dviguje za nek izdaten indeks ali pa štartajmo s 1. avgustom 2006, kar recimo, s 1.500 evri, kot je bil eden od predlogov. Ja, ampak poglejmo nekatere branže. Poglejmo delovno intenzivno panogo. Tisti, ki to predlagajo, jaz predlagam, da gredo v eno od naših tekstilnih tovarn, naj povedo in naj predlagajo, da je minimalna plača, ne vem, 1.000 evrov, ampak žal morajo s seboj vzeti ključ za zapiranje te tovarne. In šele takrat se začne z izgubo delovnih mest revščina. Tu je problem. Ne dovolim, da se nekateri poslanci naslajajo nad potencialno bedo morda 20.000 Pomurcev, ki bi eventualno res bili na cesti, če bi nespametno ravnali pri nespametnem dvigovanju minimalne plače. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da je razprava o tej temi dosti zanimiva in pomembna. Vprašanje s katerim se pač ni mogoče strinjati, zato bom jaz veto podprl je to, kako je urejeno razmerje potem, če ne pride do dogovora med socialnimi partnerji. Mislim, da bi se to vprašanje in ta problem, ki lahko nastane, lahko rešil bistveno drugače. Minister in ta vlada ga rešuje na klasični avtoritarni način. Če se ne dogovorijo, bomo intervenirali mi. Sodobne moderne oblike vladanja in urejanja javnih zadev poznajo številne druge oblike, kot recimo mehanizem konciliacija ali pomiritve, kjer bi lahko naprej se partnerji dogovorili o 10, 12 uglednih osebah in jim položili odločitev v roke. Lahko bi vzpostavili sistem arbitraže, formalizirali sistem v naprej postavljenih arbitražnih organov in podobnih zadev, kot je v nekaterih drugih sferah. Ne, pomembno je, da država avtoritarno reagira, če se ti ne zmenijo. In ti se bodo zmenili čedalje manjkrat. Zakaj? Ker bodo vsi računali na to, da bodo mogoče lažje prepričali vlado ali parlament z lobiranjem kot drugega partnerja. Zato bo takšnih dogovorov čedalje manj. To je slabo. Mi vsi vemo, da je vprašanje minimalne plače občutljivo vprašanje, da je vprašanje dveh vrst. Prvič je ekonomsko vprašanje - prevelike plače na sploh ukinjajo delovna mesta. Prenizke plače, predvsem prenizka minimalna plača pa vzbuja apatijo in neke vrste, lahko bi rekli, gospodarski razkroj. To je povezano z vprašanjem družbene pravičnosti, kaj se smatra, da je še pravično in še možno v neki družbi doseči. Zato na teh zadevah vlada ne more intervenirati na način, kot želi intervenirati. Rad bi ob tem poudaril še to, da se mi zdi izjemno nenavadno oziroma razumljivo nelagodje ali celo jeza do razprave mojega kolega Cvikla, ki je pokazal, da te razprave ni mogoče voditi mimo drugih ukrepov, ki jih vlada počenja in izvaja in da si ne bomo dovolili nastaviti plašnic in razpravljati kot v nekem prvem razredu, samo o točki ali pa samo o zadevi, ki nam jo tovarišica postavi, recimo, na mizo. Tega si ne bomo dovolili. In rekel bi še to, da imam počasi dosti očitkov o demagogiji [[Opozorilni znak za konec razprave.]] prav od tistih, ki to demagogijo najbolj zganjajo. Kot poslanski kolega, ki je govoril pred mano, kolega Pukšič, ki se pravzaprav ni prestavil s tega, da je zdaj v vlogi poslanca [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Gospod Pajk, prosim.
Hvala za besedo. Poskušal bom izpostaviti nekaj zavajanj, ki so bila danes izrečena od mojih kolegov, predvsem iz opozicije. Rečeno je bilo, da ni bil sprejet noben amandma. To ni res. Bil je sprejet amandma Socialnih demokratov. In meni se je zdelo prav, da je bil ta amandma sprejet. Kolegica Potrata je govorila o 700 tolarjih dviga te minimalne plače. To ni res. Gre za 2%, za 2.500 - za 2.500, 2%. Ja, jaz pa zdaj vašo zmoto popravljam. Ja, tako je to. In kar se tiče glasovanja. Vsi vemo, da so skoraj vsi podprli ta zakon. In se čudim, da so doživeli kar naenkrat negativno spreobrnjenje, postali so iz Petra Soul.
Hvala. Besedo ima gospod Koren.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Lep pozdrav, kolegicam poslankam in poslancem! Nisem se imel namena oglasiti pri tej točki današnjega zasedanja. A glede na to, da je bilo v tem času izgovorjenih toliko besed, toliko laži, toliko manipulacije, sem čutil dolžnost, da se oglasim. Predvsem zato, da bodo tisti, ki so na minimalni plači, res dobili pravo sliko, da ne bo izkrivljeno vse, kar je bilo danes tu povedano. Kolegu mag. Cviklu moram res ugovarjati. In porodila se mi je ideja, da bi mu danes lahko kar podelili ali ga povišali v doktorja manipulacije in zavajanja politične javnosti. Če se postavimo, pa vemo, zakaj je minimalna plača, kakšna je minimalna plača, kdo jo ima, zakaj je takšna, kot je danes. Samo to se malo vprašajmo in si odgovorimo pa bo veliko manj nepotrebnih besed tukaj v državnem zboru. Ministra za delo pa ni vredno poslušati. A besede, ki jih pove minister, so sama laž. Ja, ne vem. Čudno se mi zdi. Pa je laž, da se socialni partnerji niso uspeli sami dogovoriti o dvigu minimalne plače. Če je minister pomagal, jaz bi rekel, če je na prošnjo, da se stvari, da se bo lahko ta minimalna plača dvignila, uspel in sam pripravil zakon, ker se pač sami socialni partnerji niso uspeli dogovoriti. Pa še to, kaj bo leta 2013? Jaz bi predlagal, da odprete agencijo vedeževalstva. Jaz mislim, da naša vlada dela trenutno zelo dobro, da gospodarstvo dobro napreduje, da se dobro razvija. Take črnoglede napovedi so prav gotovo zavajanje. Nikjer ni rečeno, da se socialni partnerji ne bodo mogli dogovoriti tudi za hitrejše in višje povečevanje minimalne plače, če bo to možno. Lahko rečem samo to, vsak ki bo danes glasoval proti zakonu, proti sprejemu zakona, bo proti dvigu minimalne plače. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima še gospod minister.
Hvala lepa. Verjetno bi moral že takoj na začetku prebrati zapisnik ekonomsko-socialnega sveta, takole pravi, zapisnik iz 147. seje ekonomsko-socialnega sveta: "Zapisnik 146. seje ekonomsko-socialnega sveta je bil sprejet s pripombo mag. Semoliča, da se je pod točko razno zapisnik dopolni s pobudo zveze svobodnih sindikatov naj ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve oziroma njegov minister določi oziroma predlaga novo višino minimalne plače glede na to, da je bilo to na zadnje storjeno pred enim letom." Ministra, nakazuje, da to določi. Ali ste videli? Prosili so me, pa ste socialni dialog. Pogovor o tej plači minimalni se je odvijal med delodajalci in delojemalci. Tukaj vlada ni bila soudeležena. In ker niso dosegli soglasja so me prosili, so prosili vlado, naj vendar postori, za to da se valorizira in to smo naredili. Kdo je bil tisti, ki ni soglašal verjetno ne delodajalci, ker se niso strinjali s tem, da bi dvignili kakršnokoli plačo in v tem primeru se je vlada in minister postavil na stran delavcev in nič me ni sram tega priznati. Tako kot sem že večkrat poudaril, ker se mi je zdelo nepravično, ker sem ocenil, da je to nepravično. Torej, povsem jasno je, na katero stran sem se postavil. Soglasja glede takih zakonov nikjer v svetu ne boste dobili. Ga mora dati ekonomsko-socialni svet oziroma socialni partnerji. Vedno piše "ob posvetovanju", in zelo lepo je, če se pride do soglasja. Tudi jaz pravim tako. Če pa se ne pride, potem moramo pa ugotoviti, kakšne so posledice tega. In to smo ugotovili. Notorično dejstvo je, da se od avgusta dalje minimalne plače ne usklajujejo in na osnovi tega tudi minimalni transferji. Zato apeliram na vas, da sprejmete to, da bo vsaj v nekem doglednem času opravljena valorizacija in da se bodo dvignile najnižje plače, da ne bomo tako vlekli tja do decembra, da niti za božič ne bo valorizacije. Zato apeliram, da to potrdite. Seveda, to je vaša moč, vaša odločitev. Za izhodiščne plače pa apelirajte kot državni zbor, pa tudi sam kot minister, da se za dvig izhodiščnih plač pogodijo socialni partnerji, delodajalci in delojemalci, zato da se zagotovijo dostojne plače.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.20 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREPREČEVANJU DELA IN ZAPOSLOVANJA NA ČRNO. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Gospod minister, imate besedo, izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci! Siva ekonomija je pojav, ki ga najdemo v različnem obsegu v vseh državah in gospodarstvih. Posledice sive ekonomije so lahko hude in se kažejo na različnih področjih, od nezaupanja v pravni sistem, izpada davkov in prispevkov, neenakomerne obremenitve prebivalstva in povečanja stroškov dela, povečuje se možnost izgube legalne zaposlitve in zmanjšuje možnost legalnega zaposlovanja brezposelnih, povečani absentizem in še in še bi lahko naštevali. Zato se vse države borijo proti delu na črno. Vendar večina držav ukrepa zoper sivo ekonomijo z dvema skupinama ukrepov: z represivnimi in zakonodajnimi ukrepi in z izboljšanjem legalnih zaposlitvenih možnosti. Na enak način so usmerjeni tudi predlogi tega zakona, ki ga obravnavate. K zmanjševanju zaposlovanja na črno bo tako močno prispevala določba spremenjenega tretjega odstavka 5. člena, po kateri se domneva, da pri brezposelni osebi, ki je zalotena pri črni zaposlitvi, obstaja delovno razmerje za nedoločen čas. Taka določba bo po naši oceni preventivno delovala na delodajalce, saj se bo delovno razmerje vzpostavilo po samem zakonu, ne da bi eventualno sodišče sploh ugotavljalo obstoj elementov delovnega razmerja. Zato bodo delodajalci razmišljali, da je bolje, da ne zaposlujejo na črno, saj bodo v primeru, da inšpektor odkrije takega delavca, izjemno težko in z morebitnimi komplikacijami z njim prekinili delovno razmerje. Drugič, kar se v praksi pojavlja precej primerov, da na napotnice iz študentskega servisa delujejo druge osebe ali pa delajo sploh osebe brez napotnice študentskega servisa, je v spremembah zakona predvideno, da se kot zaposlitev na črno štejejo tudi taki primeri, kar bo prav tako vplivalo na zmanjševanje zaposlovanja na črno. Sedaj se pa osredotočam še na drugi sklop predlogov, ki pa nekako omogoča bolj prožno zaposlovanje. Sprememba zakona pa istočasno, ko zaostrujejo rešitve na tem področju dodatno omogočajo, da se nekatera dela opravljajo legalno. Zato so določene dodatne izjeme od zaposlovanja na črno. Prva je kratkotrajno delo, druga pa malo delo. Pri kratkotrajnem delu gre za opravljanje dela v družinskih podjetjih, ki imajo največ 10 zaposlenih in ga brezplačno opravljajo najbližji sorodniki ali zakonec lastnika ali solastnika podjetja, pri čemer je dodatna omejitev, da se delo opravlja največ 40 ur mesečno. Druga oblika je pa malo delo. Gre za izjemo od zaposlovanja na črno, po kateri se tudi po zgledu Nemčije omogoča zakonito delo v trajanju največ 20 ur tedensko ali 40 ur mesečno, če plačilo za to delo ne presega 50% minimalne plače. Pri čemer so nadaljnji pogoji, da oseba ni v delovnem razmerju s polnim delovnim časom, da ne opravlja samostojne dejavnosti in ne prejema pokojnine. Takšno delo ni delovno razmerje, ampak se zanj sklene posebna pogodba z elementi, ki jih določa zakon. Za obe vrsti dela pa velja, da se mora opravljati skladno s posameznimi določbami zakona o delovnih razmerjih glede dela otrok, delovnega časa, nočnega dela, odmorov in počitkov, varstva žensk in predpisov o varnosti in zdravju pri delu. Zakon se usklajuje predvsem po zakonu, torej s spremembami zakona o prekrških, zakonom o gospodarskih družbah in glede na nekatere druge predpise, ki so se v tem času spremenili. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo je zakon obravnavalo. Prosim predsednika odbora gospoda Brenčiča, da predstavi poročila odbora.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Matično delovno telo, kot je gospod predsednik povedal, je predmetni zakon obravnavalo na 19. redni seji 5.10. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom, ter zakonodajno-tehničnega vidika, ter v tem smislu tudi navedla številne konkretne pripombe in sicer k 4., 5., 6. in 12. členu. Svoje mnenje je posredovala tudi komisija državnega sveta za družbene dejavnosti, ki je predlog zakona podprla in predlagala dopolnitev 7. člena, kar je bilo povzeto po predlogu Obrtne zbornice Slovenije. Odboru so bile posredovane tudi pripombe Pergama, Konfederacije sindikatov Slovenije, Zveze svobodnih sindikatov in Obrtne zbornice Slovenije. V poslovniškem roku ni bilo predloženih amandmajev kvalificiranih predlagateljev. Na podlagi zakonodajno-pravnega mnenja pa so strokovne službe odbora v sodelovanju s predlagateljem pripravile amandmaje za amandmaje odbora, s katerim smo popravili predlog zakona v smislu zakonodajno-pravnega mnenja. Največ razprave se je po vprašanju obravnave posameznega člena odvijalo s strani članov odbora k 5., 6. in 7. členu. Predvsem je bilo izpostavljeno stališče, da je uvajanje instituta malega dela sporno tako iz sistemskega kot vsebinskega vidika. Po mnenju nekaterih razpravljavcev je neprimerno, da zakon, katerega predmet urejanja naj bi bilo preprečevanje dela in zaposlovanje na črtno, uvaja pravno podlago za atipično obliko dela. Urejanje posebne oblike dela v predlagan zakon je nujen nesistemsko, saj drobi delovno-pravno materijo in bi bolj sodilo urejanje takega vprašanja v zakon o delovnih razmerjih. Prav tako so menili, da je predlagana rešitev problematična tudi z vsebinskega vidika, saj gre v primeru malega dela za posebno pogodbo, ki naj ne bi bila pogodba o zaposlitvi, čeprav ima vse elemente delavnega razmerja za določen čas s krajšim delovnim časom. Izpostavljeno je bilo tudi vprašanje: Kaj se bo zgodilo z ljudmi, ki bodo sklenili to pogodbo in so prijavljeni na zavodu za zaposlovanje? Predstavnik predlagatelja je pojasnil, da gre pri obračunu pravic iz socialne varnosti tudi za anologijo z delovnim razmerjem za določen čas, vendar ne za delovno razmerje za določen čas, ampak samo pri obračunu. Precej razprave je bilo tudi o vprašanju instituta kratkotrajnega dela in pa tudi v razpravi o 7. členu predloga zakona je bila vodena razprava s predlogom Obrtne zbornice Slovenije, da se za opravljanje nadzora nad opravljanjem dejavnosti gospodarskih subjektov, ki te pogodbe nimajo, registrira tudi inšpektorat za davčno inšpekcijo. V okviru razprave o posameznih členih predloga zakona je odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve sprejel amandmaje k 4., 5., tri amandmaje k 6. členu, k 7. členu in k 12. členu. Vse te spremembe vsebuje dopolnjeni predlog zakona, ki je predmet današnje razprave in obravnave. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Cilj tega zakona je, kot smo danes že slišali s strani ministra, v prvi vrsti zmanjševanje in preprečevanje zaposlovanja na črno oziroma gre za zakon, ki naj bi prispeval k zmanjševanju sive ekonomije. Drugi del sprememb, ki jih je prav tako omenil minister v okviru preprečevanja dela na črno, se dotika delo na napotnico študentskega servisa, ki se glasi na drugo osebo ali pa če oseba dela pod pogoji poslovanja študentskega servisa, vendar nima za to ustrezne napotnice. Tretja novost, ki jo je prav tako omenil minister, je tista, ki daje delodajalcem v pogojih prožnega dela in dela, ki ni sistematizirano, možnost, da se zaposluje pod ugodnejšimi pogoji. To pa je tako imenovano malo delo in kratkotrajno delo. In ravno glede te tako imenovane tretje novosti v okviru predloga zakona je bilo pravzaprav največ pomislekov, tako v okviru ekonomsko-socialnega sveta, kakor tudi na sami seji matičnega delovnega telesa. Gre za obliko atipičnega dela, smo slišali, zaradi česar so bili izraženi tudi pomisleki po smiselnosti tako sistematični, kakor tudi vsebinski, urejanja delovno-pravne materije v več zakonih. Zakon o preprečevanju dela na črno pač ni krovni zakon oziroma matični zakon. Zato imamo ne nazadnje zakon o delovnih razmerjih, ki je odprt in ki je prav tako v usklajevanju. Po drugi strani, na kar je opozoril tudi delovni inšpektor, lahko ravno malo delo pomeni neke vrste legalizacije dela na črno. Kajti, določila 12.b člena so nedorečena. Nejasne pa so tudi posledice oziroma pravice, ki izhajajo iz tega člena. Vlada promovira, dobesedno promovira, novo obliko dela, ki se upošteva kot delovno razmerje s krajšim delovnim časom od polnega, pa čeprav ne gre za delavno razmerje. To so bile besede državnega sekretarja na sami seji matičnega delovnega telesa. Oseba, ki se zaposli v okviru malega dela, je upravičena do maksimalno 50% zajamčene, se opravičujem, minimalne plače pod določenimi pogoji. Ti pogoji pa so, da taka oseba ni v delovnem razmerju s polnim delovnim časom, ne opravlja samostojne dejavnosti in ne prejema pokojnine. Ji torej edini vir preživetja predstavlja maksimalno 50% minimalne plače in seveda sorazmeren delež prispevkov za socialno varnost. Če je takšna oseba v evidenci brezposelnih oseb in je prejemnik denarnega nadomestila pa zgubi tudi tovrstno pomoč države. V okviru tega zakona se omenja tudi študentsko delo. Rekla bom korektno, če gre za delo mimo študentske napotnice. Pa vendar je bilo na odboru slišati, bom rekla, tudi morda prikrite intence vlade s strani enega izmed vladnih predstavnikov, ki je danes tudi z vami. Pravi: "Pričakujem od te vlade, da bo čim prej prišla tudi z zakonom o štipendiranju, tako da bomo lahko tam, ko imamo v 4. členu omogočanje dela dijakom in študentom, tudi to brisali ven." Takšne so intence te vlade očitno in takšne intence so zajete očitno začasno tudi v okvir tega zakona. V osnovi v poslanki skupini Slovenske nacionalne stranke zakonu ne bomo nasprotovali. Se pa bojimo, da ob že sedanjem pomanjkanju inšpekcijskega nadzora tudi ta zakon ne bo prinesel želenih ali pa napovedanih učinkov. Reorganizacij inšpekcijskih služb se ta zakon ne dotika, pa čeprav je bilo to s strani inšpektorja opozorjeno. Mimogrede, ko smo pri 1. točki pri zakonu o minimalni plači, na katerega je bil izglasovan tudi veto, govorili o slabem dialogu s socialnimi partnerji oziroma neusklajenosti zakona. Veste, tudi ta zakon je neusklajen s socialnimi partnerji. Za konec naj povem še, da bomo v nadaljnji razpravi podprli amandmaje opozicijskih strank, ki so bile vložene na sam zakon.
Hvala. Gospod Franc Žnidaršič bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina DeSUS bo ta zakon podprla, kajti usmerjen je v zmanjševanje dela na črno, kar pomeni več zaposlitev v rednem delovnem času oziroma legalnih zaposlitev, na drugi strani pa več davkov in več prispevkov v blagajne, ki že itak trpijo pomanjkanje mislim na prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Tako da, kljub pomislekom, ki se ob tem zakonu smejo pojaviti in vedno kadar je kaj novega, seveda obstaja več variant in možnosti, v kaj se bo kakšna stvar razvila. Ampak tukaj pri tem predlogu vendarle pričakujemo, da bo rodil določene uspehe in ga zaradi tega podpiramo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Franc Pukšič, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi. Lep pozdrav tudi državni sekretarki. Tudi ta minister je pripravil predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno daleč najbolje, kot je sploh kadarkoli to v naši državi bilo urejeno. In tudi iz tega mesta mu lahko k temu samo čestitamo. Ta vlada se očitno zaveda širine tudi te problematike, ki jo je podedovala in jo želi s tem zakonom spreminjati. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da novela zakona zaposlovanja na črno prinaša tako dobre in potrebne spremembe na tem področju, predvsem pa ustrezno varnost delavcev. To se mi zdi najpomembnejše. Novela zakona pomeni uskladitev z zakonom o prekrških in z zakonom o gospodarskih družbah. To je tudi po eni strani bilo nujno potrebno. Potem, ena od prvih in pomembnejših sprememb je, da se kot zaposlitev na črno določi tudi delo dijakov in študentov brez napotnice pooblaščenega študentskega servisa ali če na to napotnico dela druga oseba. Študentje in dijaki so zato, da hodijo v šolo. Študentje zato, da študirajo in da v rednem roku doštudirajo in diplomirajo in se potem lahko zaposlijo, tako kot je to potrebno. Študentsko delo pa samo v izjemnih primerih, v času počitnic in tako dalje. Vsekakor pa bom zelo zadovoljen in na to tudi čakam, ko bo minister - verjamem pa, da je zelo blizu tudi ta čas - prinesel zakon o štipendijah. S to spremembo bomo zaščitili študente, ki delajo preko študentskih napotnic. Na drugi strani pa bomo skušali delodajalce prisiliti k razmišljanju o rednem zaposlovanju. Kajti, za brezposelne osebe, ki so zaposlene na črno, se domneva, da zanje obstaja delovno razmerje za nedoločen čas, čeprav delodajalec z njimi ni sklenil pogodbe o zaposlitvi. Delodajalec bo moral v tem primeru v roku 3 dni, potem ko inšpektor za delo ugotovi zaposlitev na črno, izročiti delavcu pogodbo o zaposlitvi, sicer bo ta imel možnost zahtevati sodno varstvo. V primeru, da delodajalec ne bo izročil pogodbe o zaposlitvi v navedenem roku, so za pravno osebo in podjetnika ter odgovorno osebo pravne osebe predvidene zelo ostre sankcije. Drugič. Na drugi strani se na novo določajo izjeme, ki se ne štejejo kot zaposlovanje na črno. Tako se ne šteje kot zaposlovanje na črno brezplačno opravljanje kratkotrajnih del v mikro družbi ali pri podjetnikih z do 10 zaposlenimi, ki jih opravlja zakonec podjetnika ali lastnika oziroma solastnika gospodarske družbe ali oseba, s katero je v sorodu v ravni vrsti do prvega kolena, z omejitvijo na 40 ur mesečno in se opravlja s predhodno prijavo pristojni upravni enoti. To delo se mora opravljati v skladu s predpisi o delovnih razmerjih glede na delo otrok, mlajših od 15 let, delovnega časa, nočnega dela, odmorov, počitkov, varstva žensk, varstva delavcev, ki še niso dopolnili 18 let starosti, in predpisi o varnosti ter zdravju pri delu. Naslednja pomembna novost je, da se uvaja tudi tako imenovano malo delo. To ne pomeni, da boš malo delal, ampak temu se reče malo delo. Za opravljanje takšnega dela ni potrebna pogodba o zaposlitvi po zakonu o delovnih razmerjih. Za malo zaposlitev se šteje delo osebe, ki ni zaposlena s polnim delovnim časom, ki ne opravlja samostojne dejavnosti in ne prejema pokojnine. Takšno delo lahko traja največ 20 ur na teden ali 40 ur na mesec. Plača v posameznem mesecu pa ne sme presegati 50% minimalne plače po zakonu 61.300 SIT bruto. Delodajalec je zavezan prijaviti osebo, ki opravlja takšno delo, v socialno zavarovanje in od nje obračunati in plačati prispevke zavarovanca po stopnjah, ki veljajo za prispevek zavarovanca po predpisih o prispevkih za socialno varstvo. Mala zaposlitev predstavlja zelo pomembno rešitev pri zagotavljanju fleksibilne delovne sile in bo imela po naši oceni tudi sicer pomembne gospodarske učinke. Slovenska demokratska stranka bo takšen zakon podprla. Vsekakor pa takšen zakon omejuje tudi tako imenovano sivo ekonomijo [[...]]
Hvala lepa, gospod Pukšič.
[[...]]in ustrezno daje pooblastilo tudi inšpektorjem za nadzor nad tem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Majda Širca bo predstavila stališče poslanske Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa. Dovolite, da vse skupaj najprej opozorim, da prizadevanja za reševanje te problematike segajo v leto 1997, ko je bil sprejet program odkrivanja in preprečevanja dela in zaposlovanja na črno. Kasneje leta 2000 vemo da je bil pripravljen zakon o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. In statistike, ki jih vsi poznamo, vemo, da so šle v normalizacijo problematičnih stanj, ki so pravzaprav povzročile ta zakon. Posledično so se kršitve oziroma težave zmanjšale. Ne pa menimo, da ni potrebno zakon popraviti glede na dejstvo tudi, da se je v vmesnem obdobju sprejelo kar nekaj predpisov od zakona o gospodarskih družbah, od zakona o prekrških, pa zakona, ki urejuje delo študentov, društva in tako naprej. Zaradi tega je potrebno neke določene zadeva nadgraditi, ampak do tukaj je vse lepo in prav. Težava pa nastane v tistem delu, ko ministrstvo na novo določa izjeme, ki se ne štejejo kot zaposlovanje na črno. Govorim v kontekstu zakona iz leta 2000. Gre za izjemi, kot smo že slišali, za atipični deli, ki ju ministrstvo v tem zakonu popolnoma na novo definira in uvaja. Gre seveda za malo delo in za kratkotrajno delo. Zakon, katerega namen je urejanje preprečevanja dela in zaposlovanja na črno, na novo uvaja določene vrste del. To je za naše dojemanje zakona sporno. O tem smo govorili na odboru in vse do sedaj. Sporno iz s sistemskega, kot tudi vsebinskega vidika. Pa ne samo mi, na to so opozarjali tudi sindikati s številnimi pripombami, ki so več ali manj naletela na gluha ušesa. Postavlja se vprašanje, zakaj predlagatelj s tem zakonom vztraja na tem, da se ti dve deli, ki jih s tem zakonom na novo definira, uvrstita v zakon, čeprav bi se moralo po našem mnenju in po mnenju nekaterih nevladnih organizacij urejati v zakonu o delovnih razmerjih ali v kakšni drugi zakonodaji, ki bi urejala atipična dela. Tega ministrstvo v svoji obrazložitvi ni povedalo. Zato se nam na ta način tudi dogaja, da ostaja odprto veliko vprašanj. O tem se je govorilo na odboru. To ni dobro. Ima lahko negativne posledice pri preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. V poslanski skupini smo na matičnem delovnem telesu dobili občutek, da ministrstvo ureja ti dve deli zato, da se izogne razpravi na ekonomsko-socialnem svetu. Dejstvo je, da delovna razmerja ureja zakon o delovnih razmerjih in da ti dve novi deli spadata tako s sistemskega kot tudi vsebinskega vidika v ta zakon, ki se ravno v tem času usklajuje. Zato smo mnenja, da zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno ni primeren. Da uvaja nove oblike del in zato se lahko soočate tudi z našimi amandmaji, ki črtata ti dve deli. Ponovno pa pozivamo ministra Drobniča, da v okviru usklajevanj zakona o delovnih razmerjih med socialnimi partnerji vključi v ta pogajanja tudi ti dve kategoriji, malo delo in kratkotrajno zaposlitev in da v prihodnosti ministrstvo preuči smiselnost sprejetja posebnega zakona, ki bi urejal ti dve atipični deli. Več pri amandmajih. Hvala.
Hvala. Gospa Majda Potrata bo predstavila stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, spoštovani poslanki in poslanci! Poslanska skupina Socialnih demokratov razpravo o dopolnitvah in spremembah zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno šteje za enega tistih zakonskih predlogov, ki so si z nekaterimi drugimi zakoni, ki urejajo področje dela ali pa socialnih transferov, podobni po tem, da zanje ne moremo trditi, da je mogoče zanje ugotoviti usklajenost med socialnimi partnerji. To je tisto, kar vendarle kaže na nerazumevanje ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, da je dobre rešitve mogoče najti v dialogu med različnimi v dejavnost vključenimi partnerji. Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno ni taka novost, kot bi kdo utegnil misliti zaradi tega, ker se spopadanje s preprečevanjem dela na črno vleče kar nekaj let. Tudi v poslanski skupini Socialnih demokratov temu zakonu na načelni ravni ne nasprotujemo. Se pa sprašujemo, ali so predlagane rešitve v resnici najboljše glede na to, da sta tako obrtna zbornica kot predstavniki sindikatov imeli pomisleke v zvezi z rešitvami, ki so predlagane, zlasti kar zadeva malo delo, pa tudi kar zadeva kratkotrajno delo. Ampak jedro pripomb se je vendarle dotikalo malega dela. Poleg tega je bilo že omenjeno, da se zakon v marsičem loteva tudi zlorab, povezanih s študentskim delom. To, da bi tisti delodajalec, ki ima pri sebi zaposlenega brez napotnice za študentsko delo, moral zaposlitev ponuditi takemu, je ena od možnih rešitev omejevanja nedovoljenega študentskega dela in zlorabljanja tega instrumenta. Se pa ob tem vendarle Socialnim demokratom zastavlja vprašanje: Ali ne bi bilo tako vprašanja, povezana s študentskim delom, kot vprašanja, povezana s kratkotrajnim delom in malim delom, potrebno urejati v krovnem zakonu? To je o zakonu o delovnih razmerjih. V zvezi s tem zakonom pa je v javnosti mogoče zaslediti, da se ne moremo ravno pohvaliti z zelo uspešnim socialnim dogovarjanjem. Posebej pa se ne moremo otresti občutka, da so nekatere spremembe v zakonu o delovnih razmerjih že take narave, da bodo posegale v tisto, kar je bilo v dosedanjem zakonu stežka usklajeno med socialnimi partnerji. Radi bi opozorili na to, da menimo, da so nekatere določbe v zvezi z malim delom premalo določene. Zato smo v zvezi s tem pripravili tudi amandmaje, za katere upamo, da bodo dobili v obravnavi na državnem zboru kasneje podporo. Seveda se pa ne moremo otresti še enega občutka, za katerega je treba, da ga omenim ob koncu. To pa je, da rešitve, ki so predlagane v zakonu, sicer rešujejo vprašanje dela na črno, vendar na način, da niti osebe, ki delajo na črno, niti osebe, ki tako delo na črno omogočajo, niso stimulirane za to, da bi ob legalizirani dejavnosti odprli tudi legalizirano statusno obliko. Denimo, recimo samostojnega podjetnika in na tak način prestopili iz tistega, kar je zdaj lahko, kdaj tudi kot ne dovolj domišljena oblika, pa zato oblika, ki vendarle dopušča tudi zlorabo tistega, ki tako malo delo opravlja, odprte. Socialni demokrati torej zakonu o spremembah in dopolnitvah ne bomo nasprotovali. Pričakujemo pa podporo amandmajev. Hvala.
Hvala. Gospod Capuder bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanke in poslanci. Delo na črno je del sive, neformalne ekonomije. Gre za tisti sektor, ki zaradi različnih družbenih vzrokov formalno ne obstaja. In je povsem nemogoče določiti njegov obseg. Med delo na črno se uvrščajo neprijavljeno delo in neformalno zaposlovanje. V letu 2003 so inšpektorji ugotovili preko 2700 kršitev zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. Izrečenih je bilo skoraj 1300 mandatnih kazni, 1569 izdanih odločb. Podanih je bilo približno 1780 predlogov sodniku za prekrške. V letu 2004 je bilo ugotovljeno manj primerov dela na črno. Analiza za leto 2005 pa je pokazala trend upadanja kršitev zakona. Ker so organi nadzora začeli uporabljati drugačne sankcije, se je povečalo število mandatnih kazni, zmanjšalo pa število podanih predlog sodnikov za prekrške. Cilj predloga zakona je predvsem zmanjšanje in preprečevanje dela ter zaposlovanja na črno. V Novi Sloveniji pozdravljamo vsekakor dobro rešitev v zakonu, ki predvideva, da je potrebno, če se bo ugotovilo, da oseba dela na črno, s to osebo skleniti delovno razmerje o zaposlitvi za nedoločen čas. Delavec bo lahko zahteval sodno varstvo, če mu pogodba o zaposlitvi ne bo izrečena. Za zaposlitev na črno se šteje tudi delo dijakov ali študentov brez napotnice za delo. Za delo na črno pa se ne bo štelo: največ 40 urno delo na mesec, opravljanje dela sorodnika do prvega kolega v ravni vrsti v družinskem podjetju, kot tudi ne tako imenovano malo delo, ki pride v poštev za kratkotrajna dela, ki trajajo največ 20 ur na teden oziroma 40 ur na mesec. V Novi Sloveniji pozdravljamo ti dve rešitvi, ki bosta vsekakor olajšali delo marsikomu, ki vodi družinsko podjetje. V spremembah zakona je tudi določeno, da je delodajalec zavezan prijaviti osebo in odvajati prispevke za socialno varnost. S prijavo bo delodajalec stopil v sistem evidenc s področja socialnega varstva, kar bodo omogočili tudi povezavo v davčni sistem in tako omogočilo večjo varnost delavcev ter kontrolo delodajalcev in posledično tudi zmanjšanje števila brezposelnih. Kot zaposlitev na črno se ne šteje nujno delo ter humanitarno, karitativno, prostovoljno in dobrodelno delo. Preostale določbe v spremembah zakona se nanašajo na uskladitev z zakonom o prekrških in z zakonom o gospodarskih družbah ter nekaterih ostalih predpisov, ki so se v tem času spremenili ali pa so bili dopolnjeni. V poslanski skupini Nove Slovenije spremembe zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno podpiramo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Brenčič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Delo na črno je žal pri nas in ne le pri nas za prej nekoga pogosto oziroma dostikrat nuja, ki omogoča posamezniku ob preskromnih prejemkih, plačah, če hočemo, izboljšanje ekonomsko-socialnega stanja in skozi to dejstvo tudi zmožnost prenekaterega starša, da z dodatnim prihodkom omogoča svojemu otroku kolikor toliko primerne možnosti tako za šolanje, kot še za številne druge potrebe. Iz tega zornega kota se ni in se tudi še sedaj tovrstno delo na črno vse povprek radikalno ne preganja in v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke to sprejemamo kot realno in smiselno. Kajti, če je nekdo pripravljen poleg redne zaposlitve še dodatno delati mu tega ne bi smeli preprečevati seveda ob upoštevanju razumnih pravil igre. Takrat, ko pa postane tako delo moteče za normalni razvoj in oblikovanje trga dela in vpliva na povečanje odsotnosti z rednega dela, pa je temu potrebno postaviti dodatno regulativo. Bolj kot samo delo na črno je po našem mnenju moteče in za trg dela škodljivo zaposlovanje na črno, ki ima za tistega, ki to izvaja, en sam cilj. To pa je davčno utajo oziroma izogibanje zahtevam ekonomsko gospodarske in predvsem delovno-pravne zakonodaje, kar je največkrat predvsem v škodo prav tistega, ki v tem primeru delo na črno opravlja. Onemogočanje in preprečevanje tega početja naj bi bil poglaviten cilj te novele, ki v osnovni zakon o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno vnaša tiste spremembe, ki jih narekujejo tudi nekateri drugi zakoni, ki so bili sprejeti v tem času, ko je osnovni zakon o delu na črno z novelami nastajal. S predlogom tega zakona želi predlagatelj zmanjšati oziroma odpraviti nelojalno konkurenco na trgu iz naslova dijakov in študentov brez napotnice oziroma z zlorabo napotnice v nasprotju z njenim namenom, kar v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sprejemamo kot dober in potreben ukrep. Z namenom preprečevanja namere delodajalca, da zaposluje brezposelne osebe na črno in se s tem izogiba sklenitvi pogodbe o zaposlitvi, se s 4. členom, ki spreminja 5. člen osnovnega zakona, zaostri obveznost tako za podjetnika in tudi za pravno osebo. Predlog zakona pa uvaja nov institut na področju delovnopravnega razmerja, to pa je malo delo, ki ga 12.b člen tudi količinsko oziroma normativno opredeljuje in se kot tako ne šteje za delo oziroma zaposlovanje na črno. To delo, kot izhaja iz drugega odstavka tega člena, se mora opravljati v skladu z določbami zakona o delovnih razmerjih, in tudi zaradi tega smatramo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, da bi bilo bolj primerno in s sistemsko vsebinskega vidika bolje ta institut oziroma institut malega dela kot posebne oblike dela in zaposlitve pravnosistemsko in normativno okviriti v za to primernejšem zakonu, to je v zakonu o delovnih razmerjih, v zakonu o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno pa le v obsegu, ki je skladen z namenom in cilji tega zakona. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke zaradi tega predlogu zakona ne bomo nasprotovali, podprli ga bomo, kajti zakon pa le prinaša spremembe, ki so na tem področju potrebne. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 25. oktobra 2006. V razpravo dajem 5. člen in dva amandmaja poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Teče prijava za razpravo k temu členu in k tema dvema amandmajema. Prosim, da se prijavi, kdor želi. Gospod Capuder, imate besedo.
Hvala lepa. Nasprotujem obema amandmajema poslanskega kluba LDS, predvsem zaradi tega, ker je delo v lastni režiji dovolj dobro opredeljeno že v 9. členu osnovnega zakona, ki ga pa s to novelo zakona ne spreminjamo. Ko sem pa že pri besedi, pa moram reči, da se mi zdita rešitvi za kratkotrajno delo in za malo delo zelo dobri, in s tem amandmajem, ki ga predlaga LDS, bi se ti dve deli ukinili, kar pa mislim, da ni dobro, predvsem za kratkotrajno delo, kjer gre za legaliziranje opravljanja dela, ki ga brezplačno opravlja zakonec ali otroci lastnika mikro podjetja ali zasebnega zavoda in to delo ne traja več kot 40 ur na mesec. S tem pomagamo lastnikom takih podjetij, da niso v prekršku. Kot rečeno, v naši poslanski skupini teh dveh amandmajev ne bomo podprli. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Germič. Prosim.
Hvala lepa. Mi predlagamo tele amandmaje za dopolnitev zakona. Seveda ne vidimo razloga, zakaj bi pri spremembi črtali besedico, da se v okvir črnega dela ne šteje opravljanje dela v lastni režiji izključno za osebne potrebe, in da v zakonu potem črtamo izključno za osebne potrebe. Kajti za dela v lastni režiji se šteje opravljanje vseh del na nepremičninah, razen, če s posebnim zakonom ni drugače določeno in na nepremičninah v osebni lasti ter opravljanje storitev, kadar jih opravlja lastnik sam ali njegov zakonec ali oseba, s katero živi zunajzakonske skupnosti ali z osebami, s katerimi je v sorodstveni ravni vrsti do tretjega kolena. Po našem mnenju je besedilo nepopolno, če se iz te alineje črta izključno za osebne potrebe. Kajti, v tem primeru lahko to določilo pomeni, da lahko nekdo opravlja delo na nepremičninah v tistih primerih, ko to kateri drugi predpis ne prepoveduje. Seveda s tem utemeljujemo, da odpravljamo možnosti zlorabe, ki bi jo takšna sprememba, kot je sedaj zapisana v zakonu in jo amandma odpravlja, prinesla. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Janc.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Tudi sam sem mnenja, da ta amandma ni potreben, ki je že tako v drugih členih, to zadevo omogoča skladno z določenimi dobrodošlimi ponudbami, ki jih prinaša ta zakon zaposlovanja dela na črno oziroma siva ekonomija, ki je v Slovenija kar dosti prisotna. Pa žal, ne samo v Sloveniji, verjetno tudi še kje drugje. In ta amandma bi te zadeve mogoče porušil. Koncept, ki si ga je predlagatelj dobro zastavil in ga v celoti pozdravljam, ki je izredno pozitiven in daje ene konkretne zadeve, da tudi na tem področju, ki je bilo doslej precej neurejeno, naredimo en korak naprej v smislu preprečevanja sive ekonomije, dela na črno, čeravno vemo, da je tukaj uspešnost odvisna od nadzora inšpekcije, ki bodo ali če ne bodo svoje delo korektno opravile. Prepričan pa sem, da v okviru malega dela in kratkotrajnega dela so te možnosti dane, vsakemu delodajalcu in delojemalcu, da se tukaj najdejo notri in poskušajo skozi teh 20 ur na teden ali 40 ur na teden dobiti tisto, kar sedaj ni bilo mogoče, sedaj pa bo mogoče. Tudi tukaj se mi zdi, da je ta odprtost dana tudi tistim, ki želijo delati, ki želijo več delati. Imajo možnosti na takšen način dobiti dodaten zaslužek, ki je seveda vsem, mnogim Slovenkam in Slovence še kako potreben. Hkrati, močno pa upam, da bo tudi ta celovit predlagatelj zakona, ki ga je pripravil, tudi kaj pripomogel k temu, da bo morda pregnal iz tega udobnega lenarjenja nekaterih iskalcev zaposlitve na zavodu za zaposlovanje, ki čakajo in komaj čakajo, da delo ne dobijo, kajti preprosto nimajo volje in ga ne želijo dobiti. Upam in verjamem, da je vedno več možnosti za delo v Sloveniji. Treba je imeti samo voljo in željo po delu in ta zakon, upam, da bo tudi nekaj pripomogel k tej ideji, da bomo vendarle v Sloveniji bolj enakopravni, da bodo tisti, ki so sposobni in morajo delati, tudi delali, dobili in delali. Ne pa iskali, delo na črno, iskali na zavodu za zaposlovanje pravice, na svoje dolžnosti pa žal pozabljajo. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o tem členu? Odpiram prijavo. Besedo ima gospa Potrata.
Hvala. Amandmaja Liberalne demokracije k 5. členu se mi zdita smiselna, predvsem zaradi tistega, kar je v utemeljitvi teh dveh amandmajev, zlasti drugega zapisano. To se ne nazadnje pokriva tudi z vprašanji, ki smo si jih zastavljali v poslanski skupini Socialnih demokratov. Zakaj v zakonu o preprečevanju zaposlovanja in dela na črno urejati nekatera vprašanja, ki bi zagotovo sodila v zakon o delovnih razmerjih? Zakaj v takem zakonu naštevati in uvajati nekatere nove oblike netipičnega dela, pa bodisi, da je to delo s krajšim delovnim časom, začasnim delom, javnimi deli, deli na domu, študentsko delo? Za prihodnost je mogoče pričakovati, da se bo količina dela za krajši delovni čas podaljšala. Prav tako je mogoče domnevati, da se bo obseg dela na domu povečal. In prav bi bilo, da bi te oblike dela, ki veljajo zaenkrat še za netipične oblike dela, za izjemo od pravila. Se pa za prihodnost, kot rečeno, lahko pričakuje, da bodo dosegle večji obseg. Zakaj se to ne bi urejalo v krovnem zakonu o delovnih razmerjih? Zato mislim, da je prav, da bi poglavja, ki se teh tipov dela lotevajo, vendarle vključila tako, da bi omogočila, da se upoštevajo tudi ta zakon, pa tudi drugi predpisi, po katerih je to mogoče urejati. Jaz bom ta dva amandmaja podprla. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Širca.
Da še nekoliko utrdim ta naša amandmaja. Ni razloga, zakaj ministrstvo oziroma tudi ne pove, zakaj je ministrstvo pri tem, ko je izvrglo iz definicije, kaj je opravljanje dela v lastni režiji, izključilo za osebne potrebe. Skratka, s tem širite nekako pojem, če je bilo do sedaj izključeno to, da ti delaš na svojih lastnih nepremičninah v lastni režiji za osebne potrebe. Se pravi, na svoji hiši ali na svojih nepremičninah, potem se sedaj z vašo dikcijo to širi tudi za vse ostalo. Ampak dobro, niste odgovorili, zakaj ste. Boste pač morali takrat, ko bo treba to izvajati. Zadržala bi se pri kratkotrajnem in pri malem delu. Ne nasprotujemo, da je potrebno morebiti oba pojma oziroma obe deli definirati dodatno. Ampak, če bi jih uvrstili v sistemski glavni zakon o delovnih razmerjih, bi tudi zaščita, bom rekla, ljudi, ki se bodo zatekali k malemu in kratkotrajnemu delu oziroma k temu zaposlovanju, bila bolj definirana. Sedaj jo definirate na določenih področjih glede otrok, mlajših od 15 let, glede delovnega časa, nočnega dela, odmora in počitkov. Ostane pa precej drugih stvari odprtih. Zato menimo, da bi ti dve atipični deli, ti dve izjemi, ki vam bodo popravile statistiko pri brezposelnosti, vendarle imeli mnogo. Obe deli bosta pač pri delavcih in delavkah imeli manj zaščite, kot bi bilo prav, da bi bilo, če bi bile tudi vključene v drugi zakon oziroma če bi imele tukaj več zaščite. Kaj ostane odprto? Ostane odprto, v bistvu kolikor se lahko razume predlagatelja pri malem delu - se pravi pri tistem delu, ki lahko traja največ 20 ur na teden in ne več kot 40 ur na mesec in katerega plačilo v posameznem mesecu ne bo presegalo 50% minimalne plače. Skratka, tistih 60 tisoč SIT približno, kot smo se danes že pogovarjali. Skratka, ali bo to pri malem delu posebna pogodba, ki ne bo, to ne bo pogodba o zaposlitvi. Se pravi, gre za delo, za neke vrste za določen čas, s krajšim delovnim časom. Ostane odprto, kaj to pomeni za določene pravice, kot so, recimo, malica, povračilo za prevoz na delo? Kaj je z dopustom? Ali gre to za priložnostno delo, kot so to gospodinjska dela, varovanje otrok in tako naprej, pomoč na kmetiji in tako naprej? Kakšne so omejitve pri podaljševanju pogodb za tako delo? Tukaj tudi nimamo odgovorov. Kajti iz predloga zakona je razumeti, da lahko delodajalec neomejeno podaljšuje tako delo z delavcem in hipotetično gledano se lahko celo življenje za 40 ur na mesec, nedoločen čas, se seveda lahko to na novo podaljšuje, kar pomeni, da se zajeda v nek drug tip dela, ki ga imamo opredeljenega po zakonodaji v Sloveniji. Kajti pogodba za določen čas si, recimo, tega ne more dovoliti. Potem, na kakšen način bo ministrstvo nadziralo, da posameznik ne bo opravljal več malih del? Teoretično je namreč mogoče, da bo posameznik imel več pogodb. Zakaj pa ne? O mali zaposlitvi, ki ne bodo presegale 40 ur na mesec. Dejansko pa bo opravljal več ur in bo dobil za več ur in bo na tak način preostanek plačila izven pogodbe. Skratka, pri plačilu za malo delo, ki ne sme presegati 50% minimalne plače na mesec, tudi ni jasno, zakaj je ta omejitev. Zakaj je omejitev višine plačila, če mora delodajalec prijaviti osebo, ki bo opravljala takšno delo v socialno zavarovanje in od njega plačila obračunavati tudi in plačati prispevke po zakonu? Oseba, ki bo opravljala malo delo, pa mora seveda plačati prispevke zavarovanca. Sprašujemo se: Ali ni od delodajalca odvisno, koliko bo plačal za taka dela, dokler mu bo potem sorazmerno odvajal v prispevke in ostale davščine? Konec koncev s tem omejevanjem plačila se razume tudi, da gre za ena določena opravila del, ki, recimo, ne segajo v polje mogoče intelektualnih storitev, ki verjetno nimajo tako nizko definiranega praga. Skratka, pri malem delu je ogromno vprašanj. Tudi, ali gre za občasna dela ali tudi za dela na sistematiziranih delovnih mestih, itd in ali bodo morebiti brezposelne osebe in osebe, ki prejemajo denarno socialno pomoč, morale vzeti katerokoli malo delo, recimo. Odpiram le nekaj vprašanj, da dopustim še nekaj možnih diskusij v nadalje. Hvala.
Hvala. Gospod Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa. Amandma k 5. členu, ki uvaja novo alinejo opravljanja dela v lastni režiji s poudarkom izključno za osebne potrebe in deluje pretrdo. Če kdo misli, da bomo v naši družbi izkorenili delo na črno tudi v tem smislu, se krepko moti. Če jaz nekaj znam, sem v stanju nekaj napraviti ali tudi nekaj opravljam, bom še vedno tako kot do sedaj, ker rad delam pri nekomu, ki vidim, da ima potrebo tudi nekaj opravil. Če začnemo to radikalno soditi po tem amandmaju, je potem to tudi lahko radikalni pregon tega dela. To pa se v sami praksi, verjemite, mi ne bo obneslo. Imamo številna dela, opravila, storitve, za katere praktično na trgu sploh ni ponudnika, ker je ali to premalo donosno, itd. In takrat po prijateljski liniji, če že ne gremo na sorodstveno koleno, človek nekomu rad kaj postori, pa lahko za hvala lepa, lahko pa za proti uslugo, ki sem jo deležen jaz njemu. Tako da se sprašujem, veste ogromno storitvenih izvajalcev, obrtnikov, itd. danes vse pogosteje zaračunava te storitve kar meni kot naročniku brez računa. Utaja takega, drugega davka. To je v bistvu delo na črno. A veste, če to preslikamo potem na ta amandma, ki je pa blag, nežen, vendar ohranja nekaj razumne tolerantnosti do vprašanja volje do dela in skozi to do nekega majhnega dela v bistvu v tem primeru na črno, ki je sestavni del sleherne družbe, tudi v ekonomiji in pregonu odklonov v tej ekonomiji, kot jo pozna, recimo, Nemčija, imajo do teh vprašanj še vedno neko razumno toleranco. Ampak daleč od tega, da bi jaz zagovarjal delo na črno, sploh pa zaposlovanje na črno. Samo bojim se, če bomo v zakon zapisali tako trdo izoblikovan pristop, da se bo to kršilo, ker drugače ne more biti. Tega amandmaja ne bom podprl. Hvala lepa.
Hvala. Je še kakšna želja po razpravi o tem? Gospa Potrata, izvolite.
Hvala. K razpravi me je spodbudil kolega Brenčič. Res bi mu pritrdila, da je to pretrdo zapisano, če ne bi bila v tem členu zapisana tudi medsebojna sosedska pomoč, ki jo poznam kot obliko solidarnega dela med sosedi. Drugače se pa odpira temeljno vprašanje, kaj hočemo s spremembami tega zakona res doseči in res odpreti. Ker v uvodu zakona piše, da se število kršitev tako ali tako zmanjšuje. Res se mi zdi, da se usmerjamo predvsem na kršitve, povezane s študentskim delom. Temeljno vprašanje, ki se meni pri tem zakonu zastavlja zaradi nekaterih nenatančnosti pri kratkotrajnem delu ali pa pri malem delu, pa so, komu je ta zakon res pisan na kožo, koga bolj ščiti - ali tistega, ki zaposluje na črno zaenkrat, ali tistega, ki tako delo išče. Vse bolj se mi zdi, da smo bolj naklonjeni prožni zaposljivosti in da bolj ščitimo tistega, ki delo daje. Hvala.
Hvala. Replika, gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa. Popolnoma razumem kolegico Majdo, ampak sosedska pomoč, če jo prevedemo tako, kot je mišljena, da jaz svojemu sosedu nekaj pomagam, ni to, ker sem nekaj postoril svojemu prijatelju Francu, ki greva sem pa tja skupaj gor na kakšen hrib, nekaj pa znam, pa sem mu to postoril. To ni sosedska pomoč, ampak ne želim pa, da bomo to preprečevali, ta dober namen. Hvala.
Hvala. Gospod minister oziroma državne sekretarka, izvolite.
Amandmaju Liberalne demokracije k 5. členu nasprotujemo, ker je delo v lastni režiji določeno že v 9. členu, 9. člena pa zakon ne spreminja, ker 9. člena nismo spreminjali zaradi tega, ker v praksi tudi ni povzročal nobenih težav pri nadzornih organih. Glede samega pojma kratkotrajno delo in malo delo pa bi odgovorila na nekaj vprašanj, ki so bila izpostavljena. Sam pojem kratkotrajno delo in malo delo uvajamo v zakon predvsem zaradi tega, da sankcioniramo delodajalce. Kaj to pomeni? Ker smo določili sankcijo, v kolikor je ugotovljeno, da ima delodajalec zaposlenega delavca, da dela na črno, se potem mora skleniti pogodba za nedoločen čas. To je v bistvu novost tega zakona. Glede samega kratkotrajnega dela in malega dela, kot veste - je v zakonu določena pogodba. S pogodbo smo dali dovolj svobode tako delodajalcu, kot delojemalcu, da damo še možnosti, da določi ta za čas, kako dolgo bo opravljal delo. Tako kratkotrajno in malo delo pa je mišljeno za krajši čas dela brezposelne osebe in na nek način rešujemo tudi zaposlitev brezposelnih oseb. Dodatne varovalke, kot je delo otrok pod 15 leti, potem glede varstva in zdravja pri delu pa napotujemo na zakon o delovnih razmerjih. S samo pogodbo določamo določeno svobodo tako delojemalcu, kot delodajalcu. Nadzor nad temi sklenjenimi pogodbami oziroma opravljanju teh dveh oblik dela je pa v pristojnosti inšpektorata za delo. Hvala.
Hvala. Gospod Capuder.
Še enkrat bom povedal, zakaj temu amandmaju nasprotujem. Se pravi, prvemu amandmaju LDS-a. Predvsem zaradi tega, ker je v 9. členu zelo jasno zapisano, kaj je delo v lastni režiji. In ne rabi še stavka "izključno za osebne potrebe". V 9. členu jasno piše: "Za opravljanje del v lastni režiji se šteje opravljanje vseh del na nepremičninah, razen, če s posebnim zakonom ni drugače določeno in na premičninah v osebni lasti ter opravljanju storitev, kadar jih opravlju lastnik sam ali njegov zakonec ali oseba, s katero živi v zunajzakonski skupnosti ali z osebami, s katerimi je v sorodstvu v ravni vrsti do tretjega kolena." Mislim, da je dikcija zelo jasno zapisana, kaj je delo v lastni režiji. Nima smisla omejevati nekaj, kar je že nekje drugje napisano. Hvala.
Hvala. In še gospod Janc.
Hvala lepa. Jaz sem prepričan še enkrat bolj, da ta amandma res ni potreben. Ker dejansko potrjuje to že celoten kompleten zakon. Še posebej v 9. členu. Prepričan pa sem, da je to celotno visoko soglasje in podpora temu zakonu pove, da ga potrebujejo tako delojemalci, kot delodajalci. Obema bo prišel zelo prav. In te stvari, ki jih rešujemo tudi v okviru teh napotnic za študente, ki jih dobesedno danes koristijo vsi, bom rekel, takšni in drugačni, ki nimajo nikoli veze s statusom študenta ali dijaka in tako naprej. Skratka, cel kup anomalij se bo s tem reševalo, seveda ob predpostavki, to sem že prej povedal, da bo tudi nadzor inšpekcije to sledil. Ker drugače tudi ta zakon ne bo imel svojega učinka kot vsak drug zakon, ki ga sprejmemo v državnem zboru, če ne sledi potem tisti zadevi, ki se ji reče nadzor nad tem stalnim izvajanjem tega zakona. Jaz sem zadovoljen. Mislim, da ima širšo podporo ta zakon in da bo tudi prinesel učinke enim in drugim v tej Sloveniji. Hvala.
Hvala. Zdi se, da je še več interesa za prijavo. Zaradi tega odpiram elektronsko prijavo razpravljavcev. Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi še enkrat opozoril na pomembno besedilo, s katerim želimo odpraviti kakršenkoli dvom. To pa je, da je v 9. členu zapisano, da se za opravljanje del v lastni režiji šteje opravljanje vseh del na nepremičninah, razen, če s posebnim zakonom ni drugače določeno. Mi dajemo temu delu poudarek. Kajti, če v kateremkoli drugem zakonu imamo posebna določila, v tem primeru mi pač opozarjamo, da bi lahko črtanje besedila, ki zdaj v zakonu obstaja. Mi ga samo vračamo. Torej, v sedaj veljavnem zakonu to besedilo že obstaja. Zdaj ga predlog zakona črta. Mi zdaj poskušamo samo to besedilo vrniti zato, da se odpravi kakršnakoli možnost zlorabe na podlagi besedila 9. člena, na katerega se vi sklicujete, ki govori o tem, da razen, če s posebnim zakonom ni drugače določeno. Druga stvar. Želel bi jo komentirati tudi v okviru malega dela. Kajti, pri 6. členu bomo pravzaprav razpravljali o vseh vsebinah, ki jih ta zakon prinaša za malo delo. Jaz bi samo en segment želel tukaj izpostaviti. Mi smo v obrazložitvi zakona imeli tudi mednarodno primerjavo. Zanimivo je nekaj. Da imamo naštetih kar nekaj držav, s katerimi pravzaprav poskušamo primerjati zakonske ureditve za preprečevanje dela na črno. Zanimivo je, da malo delo vnašamo na podlagi nemške izkušnje. In še bolj zanimivo pa postane to, da predlagatelj ne komentira ureditve teh predlogov zakona z ureditvijo v Nemčiji, kjer bi lahko mi dobili celovit vpogled, kako je regulirana uvedba malega dela kot neko varovalo preprečevanja dela na črno. Mislim, da je to ena zelo pomembna zanimivost in detajl, ki je pa zelo pomemben, kajti če smo slišali neko prakso, ki je uvedena, bi jo bilo potem dobro v razumevanje in v dobrobit kakršnekoli možne zlorabe, kajti o tem govorimo - kajti mi danes govorimo o zakonu, ki govori o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, torej preprečevanju. In mi pa skozi ta zakon uvajamo dve atipični deli. Torej dve atipični deli uvajamo. Ta zakon bi moral ravno govoriti o tem, kaj je kot izjema dovoljeno in se ne šteje za delo na črno. Mi pa zdaj uvajamo dve novi deli, za kateri po mojem bi morali imeti kot atipični deli posebno regulativo ali zato opredeliti v posebnem zakonu ali pa to opredeliti v zakonu o delovnih razmerjih, kamor naj to tudi sodi. In seveda, ko uvajamo ti atipični deli, kot kratkotrajno in malo delo, se postavlja vrsta vprašanj. O teh vprašanjih bomo prav govorili v 6. členu, ki so zelo pomembna za to, kaj in katera vrsta dela se bodo opravljala skozi te oblike. To so naši pomisleki. Zato predlagamo amandmaje že k 5. členu, ki po moji in po naši oceni seveda lahko pripomoreta k temu, da bo besedilo zakona izboljšano. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Širca.
Pozivam k odgovoru in sicer prej nastavljenega vprašanja okoli možnosti zlorab, vezanih tudi na podaljševanje pogodb. Kajti malo delo je zelo preprosto. Zza delodajalca je ugodno. Gre za poceni delovno silo. Država je zadovoljna, ker si prag brezposelnosti zniža. Recimo, da varstvo socialnih pravic delavca, tudi takega, ki se zateče k tovrstni zaposlitvi, pa je bistveno manjše. Lahko je odpuščen. Lahko je pogodba z njim prekinjena, kadar se njemu zdi. Plača pa vemo, da je tako in tako definirana. Skratka kako je z možnostjo, da en delodajalec izrablja tudi s številnimi takimi pogodbami, da jih ne v neskončnost podaljšuje in da na ta način pride do poceni delovne sile, ki nima vseh zaščit kot sicer, in da se v bistvu na nek način izigrava nek princip delovnih razmerij, tudi tistih za določen čas? In kakšne diskusije so bile za recimo fleksibilno dojemanje delovnih razmer tudi s pomočjo uvedbe določenega dela za določen čas v preteklosti, ko smo obravnavali zakon o delovnih razmerjih in ko smo ta določen čas poskušali uveljaviti pri res poklicih, katerih narava jih sili k temu tipu zaposlovanja, se vsi dobro spomnite. No, sicer danes ni nobenega tukaj več, sploh pa tisti, ki ste nekoč iz koalicije, ki ste nekoč nasprotovali takemu fleksibilnemu tipu zaposlovanja. Hvala. Skratka, vprašanje o zlorabah tako definiranega malega dela in še dodatek. Kratkotrajno delo ne vidimo tako problematično. Ga pa razumemo, da v kontekstu malega in kratkotrajnega dela in v kontekstu razumevanja te materije v drugem zakonu spadata v ta amandma v partnerski odnos oziroma skupaj. Hvala.
Hvala. Gospa Potrata.
Zavedam se, da je zadeva s prvim amandmajem toliko zagatna, da je delo v lastni režiji res v 9. členu definirano. Ampak, ko je spoštovani kolega Capuder bral 9. člen, sem postala pozorna na to, da bi ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve kot nosilno ministrstvo nekega drugega zakona moralo opaziti, da tam ena kategorija prebivalstva ni našteta. Našteti so družinski člani, zakonec ali pa člani zunajzakonske skupnosti. Moralo bi biti po novem tudi iz registrirane istospolne skupnosti. Hvala.
Hvala. Še kakšen interes po razpravi o tem členu in teh dveh amandmajih? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. In prehajamo na razpravo [[...]]Ja, izvolite. Izjemoma umikam prekinitev razprave. Izvolite, gospa Širca.
Ne, saj ne mislim, diskutirati, ampak pozivati vlado, če bi lahko dala odgovor na vprašanje zlorab. Vprašanje sem postavila dvakrat okrog možnosti zlorab tudi skozi podaljševanje pogodb. Hvala.
Želite, minister, odgovoriti na vprašanje? Je razloženo. S tem zaključujem razpravo o tem členu in o obeh amandmajih ter prehajamo na razpravo o 6. členu in amandmaju poslanske skupine LDS ter štirih amandmajih poslanske skupine Socialnih demokratov. Prijava za razpravo teče. Gospod Potrč, izvolite.
Hvala lepa. K 6. členu je najprej vložil amandma poslanski klub Liberalne demokracije, ki meni, da vsebina malega dela ne sodi v ta zakon, ampak bi morala biti urejena z zakonom o delovnih razmerjih. O tem je v matičnem delovnem telesu tekla pomembna razprava. Opozorila so dali sindikati in predvsem tudi Obrtna zbornica Slovenije. Splošen vtis pa je bil, da ta sugestija ne bo sprejeta in da bo malo delo ostalo vsebina zakona. To je bil razlog, zaradi katerega smo se odločili, da poskušamo vsebinske določbe o malem delu predvsem v 12.b členu precizirati na način, da ne bi bilo dvomov o nekaterih rešitvah. Zato smo ministrstvo in ostale prisotne posebej spraševali o tem, kaj splošna določba o tem, da se plačujejo vsi prispevki, pomeni in ugotovili, da se pač plačujejo vsi prispevki za pokojninsko, zdravstveno, prispevek za zaposlovanje in podobno. In je bil odgovor zadovoljujoč. Ko je bilo vprašanje postavljeno z naše strani, ali v primeru, če nekdo, ki je prijavljen na zavodu za zaposlovanje, izgubi prijavo, če pridobi to malo delo, in je bil odgovor ne, ostaja še naprej prijavljen, smo rekli, potem je za nas ta rešitev v redu. Postavili smo pa kot tretje vprašanje, kaj je z dohodki, ki jih na račun zaposlitve v obliki malega dela dobi. In dan je bil odgovor, ti dohodki se pa upoštevajo in zaradi tega lahko doseže cenzus, ki mu onemogoča potem pravico, ki jo ima na račun socialnih transferjev ali zaposlovanja iz brezposelnosti. To se nam ni zdelo v redu. Zaradi tega k 12.b členu predlagamo, da se dvakratno izplačilo zneska po zakonu o minimalni plači, se pravi, tisti znesek, ki ga lahko dobi v štirih maksimalnih mesecih zaposlitve, ne bi upošteval pri uveljavljanju pravice do nadomestila oziroma pomoči po zakonu o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti ter o socialnem varstvu. To se nam zdi, da bi bilo korektno, da ne bi takšno delo postavilo nekoga v položaj, da potem celo leto morda tudi te pravice nima. In pričakovali bi, da bo ta amandma podprt, ker se nam zdi razumen. Tri amandmaje smo ločeno vložili k tretjemu odstavku, ki govori o vsebini pogodbe, ki jo skleneta delodajalec in oseba, ki opravlja malo delo. Vložili smo ločeno tri amandmaje zato, da bi dali možnost prijaznemu ministru za delo, da o vsakem posebej razmišlja in vsaj kakšnega podpre. Ker če bi bili skupni, bi lahko rekel, da zavrača vse samo, zaradi ene besede. Gre za izključno samo za precizacijo. Nam se, recimo, zdijo določbe o odmorih, počitkih in o prilagoditvi časa trajanja dela tako pomembne, da sodijo v pogodbo o delu tudi kot obvezna sestavina, ne pa pod tisti del, kjer je napisano in druge pravice in obveznosti. Ker, če nekdo opravlja 20 ur na teden, jih lahko opravlja tudi v dveh dneh dvakrat po 10 ur. To ni narobe. V tem primeru je potrebno, kako ima odmor in počitek urejen. Ni mogoče, da bi ga ne dobil tudi tekom enega delovnega dela. Se pravi, pol ure za malico in še kaj. Zdi se nam, da je to prav, da je to vsebina pogodbe. Določeno je, da je vsebina pogodbe samo način, ne pa tudi rok izplačila plačila, ki ga ima pravico dobiti. Nam se zdi taka precizacija pomembna, ker ne bo nobenemu škodila. Koristila bo pa, zaradi javnosti vsebine. Če že v drugem odstavku 12b. člena predlagamo, katera so vsa tista vprašanja, ki jih treba v pogodbi, medsebojnih odnosih urediti, se nam zdi, da je prav, da jih pač napišemo. Naj bo vsebina pogodbe. Naj bodo tiste pravice in obveznosti, ki so zapisane v drugem odstavku seveda pod pogojem, da pridejo v poštev. Ker ne pridejo v poštev vse, recimo, glede dela otrok mlajših od 15 let in podobno. Ni nujno, da pride v poštev, če gre za odraslo osebo. Torej, gre izključno in izrecno za željo po precizaciji, ki se nam zdi koristna, ker se kljub pomislekom sindikata in obrtne zbornice uvaja nov pojem in nova oblika malega dela. Prav bi bilo, da če ga že uvajamo in ga ne vključujemo v zakon o delovnih razmerjih, kamor bi tudi po našem mnenju sodilo, da ga preciziramo do te mere, da bi bilo čimmanj nejasnosti in sporov. Hvala.
Hvala. Gospod Germič.
Hvala lepa za besedo. Torej, kot sem že pri obrazložitvi k amandmajem k 5. členu dejal, da naj bi zakon o preprečevanju zaposlovanja in dela na črno vsekakor imel restriktivne vsebine. Vsebina, ki uvaja kratkotrajno in malo delo po naši oceni sistemsko ne sodi v ta zakon. Kajti, zelo nenavadno je, da se s tem zakonom pravzaprav legalizira delo v prid opravljanju gospodarske dejavnosti. To se nam zdi seveda nesistemski pristop. Zato menimo, da bi bilo urejanje tako kratkotrajnega kot malega dela smiselno uvesti v delovnopravno zakonodajo ali skozi zakon o delovnih razmerjih ali pa kot poseben zakon za izvajanje atipičnega dela. Še enkrat opozarjam, da izkušnja, ki jo tako enostavno prenašamo iz ene države, torej Nemčije, kjer malo delo obstaja, seveda nima nobene temeljne in temeljite analize in obrazloženih ne pozitivnih in ne negativnih smeri. Mi smo zdaj pri obrazložitvi k amandmajem, ki so jih vložili Socialni demokrati slišali, da seveda je pogodbo o mali zaposlitvi, ki naj določi osnovne parametre, takoimenovanega delovnega razmerja moč razumeti tudi na različne načine skozi pravice, ki jih bo imel tisti, ki bo opravljal takšno delo. Opozorila, ki jih imamo tukaj skozi amandmaje, govorijo o tem, da je pogodba, ki bo sklenjena med delodajalcem in delojemalcem, zelo pomembna. Kajti, v nobenem primeru v tem zakonu ne bi smeli legalizirati dela, ki bi lahko privedlo do izkoriščanja delavcev, zaposlenih. In, če pogledamo katerih zaposlenih - tistih, ki bodo opravljali 20 ur dela na teden in 40 ur dela na mesec, pri čemer pa smo na odboru tudi dobili občutek, za kakšne vrste dela gre. Recimo, če bodo prišli trije avtobusi pred neko "oštarijo", se bodo tam ustavili. Je predstava, da seveda bo to možno urejati skozi pogodbo o opravljanju malega dela. Seveda, jaz si tega ne predstavljam tako. Jaz si to ne predstavljam tako, da bodo mala dela vezana samo na dela bi rekel fizično opravljena dela, ampak bi moralo biti potem konsistentno urejeno malo delo za vse vrste oblik dela. Zakaj temu ni tako? Vidimo tudi iz besedila samega člena, ki govori o tem, da plačilo za opravljanje tega dela pa ne sme presegati 50% minimalne plače po zakonu, če takšno delo opravlja oseba, ki ni v delovnem razmerju in tako dalje. Zakaj je potem še ta omejitev 50% opravljanja, torej 50% minimalne plače? Ali gre tukaj res samo za to, da bomo s to obliko dela zagotavljali bi rekel izvajanje samo fizičnih del, slabo plačanih del? Jaz mislim, da potem, če že uvajamo tako določbo, potem ne bi smeli imeti tukaj, če je že časovni okvir še okvir v plačilu. Kajti v tem primeru takšna oblika ni logična. Druga pomanjkljivost, ki je, je ta, da seveda ne govorimo o tem, koliko takšnih pogodb lahko ima en delodajalec. Ali bomo podpirali, da bo rajši namesto enega redno zaposlenega imel pet pogodb o začasnem, torej pogodbe o malem delu? Ali bomo imeli takšne pogodbe za nenehno ponavljanje opravljanja določenih del? Ali bo tendenca za to, da bomo imeli bi rekel redne, trajne zaposlitve? In, ko govorimo o tem skozi spremembe v drugih zakonodajah, ko smo govorili o zakonu o socialnem varstvu, ko smo govorili o zakonu o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti, ko govorimo, da je treba sprejeti vsako delo, ali pravzaprav to lahko razumemo kot koncept, da bomo pa danes, jutri pravzaprav vsi na pogodbah o mali zaposlitvi? Ali bo to fleksibilnost trga dela, kjer bomo postavljali zgornje limite časovnega dela, kjer bomo postavljali limite o plačilu? Sprašujem se, kakšen bo pri tem nadzor. Nikjer ni ocene, kakšen obseg se pričakuje. Sprašujem se, kakšen bo nadzor nad izvajanjem takšnega dela? Ali ne bo sklenjena pogodba fiktivno, delalo pa se bo bistveno dlje na bistveno drugačen način in bodo te pogodbe pravzaprav samo fiktivne za statistično obdelavo podatkov, kjer bomo govorili, da seveda imajo te pogodba status redne pogodbe o zaposlitvi, medtem ko bodo sama določila pogodbe drugačna in sam obseg tega dela različen? Zato mi predlagamo, da prej ko se uvede v zakon, kamor to ne sodi, v zakon, kjer bi morali obravnavati restriktivno obravnavo dela na črno in bi morali navajati samo izjeme, da ne uvajamo oblike del, ki omogočajo opravljanje gospodarske dejavnosti, da se pred tem opravi temeljit razmislek o tem. Zato predlagamo, da se besedilo, ki ga prinaša 6. člen, v tem zakonu črta. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Cvikl, izgleda, da ste edini. Oprostite, več je rok. Zato odpiram prijavo. Izvolite, gospod Janc!
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Težko razumem mojega predgovornika, sicer ne vem, govorim bolj iz moje bivše prakse. Je ta zadeva malo delo kot delodajalec in kot delojemalec izjemna priložnost, da dajmo tisto, kar je bila sedaj neka praznina. Zloraba pogodbe je lahko vsaka možna, taka in drugačna. Tudi moja v končni fazi kot župan in poslanec. Delam 12, 14, prekoračujem delovni čas. Verjetno je to preveč, ampak tako je. Kar se tiče samega malega dela, 12.b člen po mojem branju in po mojem razumevanju je to ena krasna zadeva, dobra popotnica, da pa lahko, če bi prišlo tako ali drugače, do zlorab pride pri vsaki pogodbi, ali je mala ali velika ali je kakršnakoli. In ta člen se mi zdi zelo v redu. Ta amandma je po moji oceni mogoče sicer dobronameren, ampak po moji oceni nepotreben. Ga ne potrebujemo v tem. Ta celoten 12.b člen, če ga bereš od prve do zadnje alineje, se mi zdi, da vse pove. In v današnjem času tržnega boja za vsak tolar, za vsak prodan kos takšnega ali drugačnega je seveda ta fleksibilnost delodajalca takšnemu ali drugačnemu, naj bo to s.p., d.o.o., d.d. še kako potrebne. Ali bo tega veliko ali malo? Tega verjetno tudi minister ne more vedeti. Kdo pa to lahko ve? Mislim, da bo, kajti takšne ali drugačna dela, ki jih imajo takšna ali drugačne potrebe delodajalci bodo se prerečunali, ali bodo vzeli takšnega delavca, ki bo imel 20 ur na teden ali 40 na mesec. Tudi takih po mojem bo kar nekaj interesentov. Verjetno pa bo vsak delojemalec strmel, da bi imel polni delovni čas. Normalno. Mislim, da tukaj neke velike gužve ne bo. To je mogoče neko prehodno obdobje, da bi morda tiste, ki čakajo in čakajo na zavodu za zaposlovanje in iščejo službo, pa včasih tudi tako iščejo, da je ne najdejo žal, je tudi tako bodo morda tukaj imel priložnost, da prvo stopnico naredijo, pridejo do neke zaposlitve, sicer male zaposlitve in potem mogoče dobijo priložnost, če se bodo tukaj izkazal kot dobri delavci voljni dela, da bo ta delodajalec sklenil pogodbo, tisto pravo ali pa veliko za osemurni delovni čas. Tako, da jaz ne vidim tukaj polemizirati neke stvari, pa kaj bo če bo, pa kako bo. Dajmo delodajalcu možnost, da poskušamo iz tega brezna številne brezposelnosti na zavodu potegniti ljudi v delo, kajti dela se iščejo, dela je v Sloveniji dovolj. Veliko ga je, samo žal mnogokrat zmanjka volje do dela in je boljše biti na zavodu, čakati tiste subvencije, ki jih dobiš in biti nasproti tistemu, ki dela, v boljšem položaju. Ta moment je še vedno prisoten. Govorim o okolju, iz katerega prihajam. Žal, prevečkrat in to ni pošteno do tistih delavcev, ki trdo delajo osem ur, garajo za tistih 100 in nekaj tisočakov na mesec, kot pa tisti, ki čakajo in čakajo in kako prosijo boga, da ne dočakajo dela. Žal! Hvala.
Hvala. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Jaz sem najprej mislil samo sporočiti, da se bom javil še enkrat, ko in če bo kdo polemiziral izrecno s predlogi naših amandmajev. Takšen sistem, gospod predsednik, ste uvedli. Namreč, s tem avtomatičnim prijavljanjem moraš se prijaviti. Ampak sedaj bi pa glede na izjavo kolega Janca le rekel, da je prevečkrat slišimo, kako zelo srečni so tisti, ki ne dobijo zaposlitve. Mislim, da so take izjave s poslanskih ust neodgovorne in da jih ne bomo danes ponavljali. Posamični primeri, ki morda obstajajo, ne morejo generalizirati tega in trditi, da je tisti, ki je prijavljen na zavodu, v boljšem položaju od tistega, ki trdo dela. Tudi takšen primer lahko posamičen je. Samo, lepo prosim, ne to generalizirati, ker samo to kaže naš odnos do reševanja teh problemov. Tisto prvo, kar sem rekel, pa še vedno velja. Hvala.
Hvala. Gospod Cvikl.
Zelo na kratko, ker najprej pričakujem odgovor ministra na nekatere dileme. Moja teza je naslednja. Na tej seji državnega zbora omejujemo prirast minimalne plače. Zaradi tega se bodo pojavljali precejšnji problemi v marsikateri družini. In ko bodo delojemalci, ki se ne uspejo z dogovoriti delodajalci in še s kom o zakonu o delovnih razmerjih, pritiskali na delojemalce, bo odgovor: "Ni problem, v zakonu o preprečevanju dela zaposlovanja na črno smo vam omogočili malo delo. In če niste zadovoljni in ne morete živeti z minimalno plačo, pa delate še 20, še 40 ur za dodatnih 50% minimalne plače." To se bo zgodilo. To je klasični način reševanja socialnih položajev v republikanskih družbah. Ljudje v Severni Ameriki imajo dve službi. Čez dan delo za 8 ur po minimalni plači. Zvečer, ponoči, ob sobotah in nedeljah pa malo delo in še kaj. Problem je samo ta. To ni stvar zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. To se naj opredeli v zakonu o delovnih razmerjih. Sindikati, ki jih seveda v Severni Ameriki ni več praktično in so zato pač delodajalci na to pritisnili, pa seveda takšnim zadevam nasprotujejo. Minister je našel obvod v zakonu o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, zato da bo preprosto, kar brez zakona o delovnih razmerjih popolnoma spremenil trg delovne sile. Ali je res to, kar želimo v Sloveniji? Ali je v Sloveniji res prava pot ta, da bodo nekateri, tisti z minimalnimi plačami, sedaj delali do 60 ur? To je ključna vsebina tega zakona. Pričakujem odgovor ministra, naj prosim zanika to, če zna in zmore. In potem bomo diskutirali naprej. Zakaj ta koalicija želi, da ljudje delajo 60 ur za to, da bodo lahko preživeli? To omogočate tukaj v tem sistemu.
Hvala. Gospod Capuder.
Hvala lepa. Gospod Cvikl se ni izneveril svoji lepi navadi in spet zavaja, ponovno zavaja. Če bi si gospod Cvikl prebral prvi odstavek 12b. člena, piše, kdo lahko opravlja malo delo. Tisti, ki ni v delovnem razmerju s polnim delovnim časom. Gospod Cvikl, tako piše v zakonu. Mogoče si ga pa niste prebrali. Verjetno bo to. Mislim, da je ta ideja malega dela zelo dobra stvar in bo marsikomu pomagala, da si bo tudi na takšen način lahko rešil svoj socialni problem. Amandmajem, ki jih je vložila Socialna demokracija, pa nasprotujemo. Kajti mislimo, da je to področje predvsem temu dodatku in plačilu, da bi se pač uredilo oziroma da bi se upravičilo pri znesku dveh minimalnih plač, mislim da je to področje, ki nekje gre v področje zaposlovanja in zavarovanja za primer brezposelnosti. Tam so pač te mehanizmi urejeni, ker se pač uravnavajo odbitki od zaslužka, pridobljenega z občasnim delom. Kar se pa tiče ostalih vaših amandmajev, pa mislim, da glede na to, o kakšnem delu se pogovarjamo, da je rešitev, kakršna je predlagana v samem zakonu se pravi v tretjem odstavku 12b. člena, da so dovolj dobra in dovolj kvalitetna in govori o tem, da bo tako tisti, ki delo jemlje kot tisti, ki delo daje, da dovolj zaščitena. Hvala.
Hvala. Replika gospod Cvikl. Izvolite.
Zelo na kratko, gospod Capuder. Ni problem. Samo to zapišete v zakon o delovnih razmerjih in to uskladite s sindikati in delodajalci. Uskladite v zakonu o delovnih razmerjih. Ne pa v zakonu, ki ni šel čez to usklajevanje te rešitve uvajati.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Mislim, da se je nabralo nekaj vprašanj, na katere je potrebno odgovoriti. Na začetku naj povem, da seveda je diskusija zanimiva in seveda odpira nekatera vprašanja. Pri vsakem takem zakonu oziroma ureditvi dela, ki je nekoliko drugačna, se porajajo vprašanja in tudi bojazni, zakaj pa ne. Zato je tudi razprava v državnem zboru. Ključen cilj tega zakona je preprečevanje dela na črno. In povedal sem, da sta prva dva sklopa namenjena zaostrovanju tistih, ki se lotevajo dela na črno. To so kazenske sankcije. In zanimiva je tista, da mora delodajalec zaposliti, če se ugotovi, da je dobil brezposelnega na delu na črno. In ga je delodajalec obvezen zaposliti. Na drugi strani pa uvajamo tudi bolj prožne oblike, za katere se zavzemamo in jih tudi izvršujemo na osnovi bele knjige evropske komisije o rasti konkurenčnosti in zaposlovanja, ki priporoča in pravi, naj članice omogočijo vstop na formalen trg dela prebivalcem, ki so do sedaj delali izven njega. To so instrumenti, ki bodo zagotovo imeli učinke. Pri kratkotrajnem delu in pri malem delu bodo angažirali predvsem tiste, ki so delali na črno. V to smo trdno prepričani, ker so to pokazale tudi analize, ki so jih opravili v drugih državah. Seveda pa sem dolžan nekaj odgovorov. Začel bom pri gospodu poslancu Potrču, o evidencah brezposelnih - da, ostanejo v evidenci, tako, da kar se tega tiče, smo na istem, poudarjam. Če bi uvajali dosledno nagrajevanje dodatno k denarnemu nadomestilu, bi prišlo tudi do zlorab. Da bi se pogodila brezposelni in delodajalec - ti ohrani nadomestilo tam, jaz ti še nekaj dam in bomo vsi zadovoljni. Imamo določene olajšave v smislu tega, če prejemaš nadomestilo, kaj se šteje in kaj se ne šteje. Tako da je nekaj možnega narediti. Vendar pa pri teh ugodnostih, da se ne bi popolnoma nič to upoštevalo pri nadomestilu, pa zagotovo ne moremo pristati, zaradi razlogov, ki sem vam jih pojasnil. Bomo pa to proučili. Eventualno ta materija spada v zakon o zaposlovanju, kjer se pa ugotavljajo prihodki in določene stimulacije. To pa je tista materija. In kot veste, sem predlagal tudi dvig nadomestil za čas brezposelnosti v eventualni noveli zakona o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti. Možno je morda kakšne drobne korekture, ki bodo bolj stimulirale, uvesti v tisti zakon. To lahko razumemo, način kratkotrajnega dela in malega dela kot "job-sharing" oziroma "job-rotation". To, kar Evropska unija tudi priporoča. Študentsko delo ima mnogo nižji standard zavarovanja. To vsi vemo. Kaj je od študentskega dela? Nič ni, samo plačilo je, pa za nesrečo pri delu je zavarovanje. Sicer pa ni ničesar. Pri malem delu gre za plačevanje vseh prispevkov socialnega zavarovanja. Torej, imajo pokojninsko, zdravstveno, otroško in tako naprej in se štejejo v delovno dobo. So odmori, so počitki, je preprečevanje zlorabe otrok, je varnost in zdravje pri delu. Preberem še izjavo v zvezi s tem, kako je bilo usklajevano na ekonomsko-socialnem svetu: "Delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov sindikatov, delodajalcev in vlade, se je sestala in uskladila o vseh spornih vprašanjih, tako da je bilo z vsebinskega vidika o predloženem zakonu doseženo načelno soglasje. Pri tem se del sindikatov ne strinja, da je uvajanje novih atipičnih oblik zaposlovanja, s katerimi se sicer želi omejiti delo na črno, materija tega zakona, saj menijo, da se lahko na ta način delo na črno celo legalizira. Torej, tudi sami smo razmišljali o tem, da bi to materijo skupaj z drugimi atipičnimi deli, kot je študentsko delo, malo delo, kratkotrajno delo, dopolnilno delo umestili v posebni zakon. Vendar ni nič narobe, če je v tem zakonu. Kajti opredeljujemo, po katerih pravicah se opredeljujejo oziroma po katerih kriterijih se opredeljuje. Za smiselnost zaokroženosti se celotna materija atipičnega dela, pa tudi na vladi razmišljamo, da bi to atipično delo uredili v posebnem zakonu, vendar pa z identičnimi približno identičnimi določili, kot je sedaj opredeljeno. Kratkotrajno delo ni isto kot malo delo. Opozarjam oziroma informiram dodatno spoštovanega poslanca Germiča. Tisto v zvezi z avtobusi je bila primerjava pri kratkotrajnem delu, ki je mnogo enostavnejše. Ne gre za malo delo. Zakaj ne v zakon napisati, vse kaj mora imeti ta pogodba o zaposlitvi? Pogodba o zaposlitvi. V zakonu smo določili, kaj je ta minimalni del. Ostali del seveda je lahko predmet obeh strank. Tako ali tako pa velja, da se morata delodajalec in delojemalec ravnati v skladu z zakonom. To je pa dejstvo. Lahko neposredno uveljavlja varstvo pravic, če so mu bile kršene vse tiste, ki so navedene v zakonu, saj so v zakonu napisane. Ja, absolutno, saj so v zakonu napisane. Seveda so. Je navedeno. Delovni čas, nočno delo, odmor in počitki, varstvo žensk in predpisi o varnosti in zdravju pri delu. Vsi ti so opredeljeni v zakonu o delovnih razmerjih. Glede socialnih zavarovanj, torej, pogodba vključuje tiste ključne. Tudi pogodba o zaposlitvi ne vsebuje vseh možnih pravic, ki so v zakonu o delovnih razmerjih. Ni opredeljena. To je jasno. Potem je pa prepis zakona. Mislim, da sem na kratko odgovoril.
Še kakšna želja po razpravi? Odpiram prijavo. Izvolite, gospod Potrč.
Hvala lepa. Najprej hvala gospodu Capudru za njegovo obvestilo, da ne bo podprl naših amandmajev. Jaz sem zelo temeljito poslušal tudi njegove argumente in jih pač sprejmem. Ne bom podprl, ker ne bom podprl, ni potrebno, ker nič ne rešuje. Argumentov ni, skratka, verjamem pa, da opoziciji ni mogoče ugoditi, to je pač argument. Glede izjav gospoda ministra. Gospod minister, drugič danes ste mi obljubili, da boste pogledali vprašanje rešitev, ki so povezane z dejstvom, da nekdo dobi določeno zaposlitev in sprejema določeno obliko ali nadomestila za brezposelnost ali nadomestila po zakonu o socialnem varstvu. Prvič, ko je bilo v prvi obravnavi ob zakonu že razpravljano, ste rekel, to je pa stvar, o kateri kaže zelo resno razmišljati, ker ima svojo logiko, da na nek način stimuliramo tistega, ki je neko delo sprejel. Iz tistega ni bilo nič. Danes ste mi rekel, da boste pri zakonu o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti, ko bo generalna revizija, o tem razmišljal. Jaz upam, da se bom spomnil, da ste drugič obljubil in upam, da tretjič boste potem izpolnil doslej svoje obljube, izpolnil še niste. Kar pa zadeva vsebino pogodbe. Jaz bi vam samo to rad rekel, možni so različni pristopi. Jaz ne bom rekel, da ne sme biti določeno to, kar smo mi sedaj zapisali kot vsebino. Seveda sme biti. Dogovorita se lahko marsikaj. Ni pa to obveznost. Kar zadeva pa pogodbe o delu iz zakona o delovnih razmerjih verjemite preden smo pisali amandmaje, smo šli ta člen pogledati. Ničesar, kar tam ni, nismo sem vključili. Tam je še marsikaj drugega, kar nismo vključili, ker gre za specifično obliko dela. Res pa je, da tudi tam piše in drugo. In seveda ni vse, kar je sicer vsebina zakona o delovnih razmerjih kot taksativna obveznost po pogodbi o delu našteta. Torej, jaz soglašam, da ne bo nobene tragike. Ampak ne soglašam pa, da ne bi bilo dobro, če ne bi del teh vprašanj bilo določenih v pogodbi. Hvala.
Hvala. Gospa Širca.
Jaz moram na žalost še enkrat ponoviti vprašanje, ki se mu minister ali izogiba ali ga ne ve. Namreč, kako lahko preprečite določene zlorabe, ki se odpirajo z malim delom? Tudi glede izrabe nenehnega ali večkratnega podaljševanja pogodb, kar pomeni, da se tako imenovano specifično malo delo spremeni v nekaj drugega, kar bo delodajalcu všeč, tistemu, ki bo delal na ta način, pa ne. Hkrati pa opozarjam, da izvzetje tega malega dela iz zakona o delovnih razmerjih razumem, da vam je všeč in ne pokriva oziroma vsaj večjega števila zaščit, kot ga ima zakon o delovnih razmerjih. Po tej logiki se na malem delu lahko brez težav nadleguje osebo, tako ali drugače. Nadleguje se jo, ker tukaj ne piše. Lahko se upošteva varstvo delavcev, ampak tistih, ki še niso dopolnili 18 let starosti. Ostali pa so lahko pri takem pogodbenem delu, paradelu - bi lahko rekli - nadlegovani. Zakon o delovnih razmerjih govori o tem, da se ženske, in sicer vse zaposlene ne nadleguje na delu, pa še kaj drugega. Govorila sem prej o malici, o dopusti itn. Skratka, lahko se opredelite do mojega vprašanja, vezanega na izrabo malega dela, ki bo, ponavljam, določenim, tudi delodajalcem, zelo koristil, ker bo prišel na lahek način do poceni in slabo zaščitene delovne sile.
Hvala. Še kakšna želja? Gospod minister, izvolite.
Glede nadzorov je v zakonu določeno, kdo nadzoruje. Je inšpektorat. Je tudi ministrstvo za delo. V zvezi z nadzorom poudarjam na 12. člen. Minister, pristojen za delo, izda podrobnejše navodilo in predpiše obrazce za opravljanje del iz 12.a in 12.b člena zakona o treh mesecih po njegovi uveljavitvi. To je tisto, na osnovi katerega bomo tudi spremljali, kaj se bo odvijalo, kaj se bo dogajalo. Je pa pogoj napisan za opravljanje takšnega dela. V kolikor bo inšpektor ugotovil, da se to zlorablja, bo preprečil takšno opravljanje dela.
Hvala. Še so roke. Zato še enkrat prijava. Gospod Cvikl, izvolite.
Da ne bo ostalo v slovenski javnosti občutek, da sem prej zavajal. Kdo bo lahko prisiljen, da prevzame malo delo? Pravijo, pravim, da tisti, ki bo namesto, da bi bil polno zaposlen, ker to je pogoj, ki ga postavlja zakon, delal sedem ur in 55 minut na dan. Potem bo pa prisiljen, zato da bo ob minimalni plači, ki jo prejema, delal še 20, 40 ur na mesec in zato dobil še do maksimalno 50% minimalne plače. Gospod Capuder, zakon ne izloča možnosti, da bi nekdo, ki je v delovnem razmerju z manj kot polnim delovnim časom, tega ne počel. Zato pravim, če želite spodbujati malo delo, če želite, da je to malo delo tudi v skladu z zakonom o delovnih razmerjih ustrezno zaščiteno, nadzorovano, da je odraz dialoga med delojemalci in delodajalci, potem predlagam, da damo to v zakon o delovnih razmerjih. In zato predlagamo, da se to z amandmajem, ki ga želimo podpreti, izloči iz zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. Če boste to zavrnili, bo to predvsem zakon o uvajanju malega in kratkotrajnega dela. Ker s tem zakonom dobivamo novost za slovenski trg delovne sile. In to ne skozi tisti zakon, ki bi vsebinsko to moral urejati, to je zakon o delovnih razmerjih.
Hvala. Še ena roka se je pojavila. Gospod Capuder.
Gospodu Cviklu moram povedati. Gospod Cvikl, to je zakon o preprečevanju dela na črno. In to, kar vi počnete ne vem to je bolj prodajanje megle kot pa kakšna konstruktivna pomoč pri oblikovanju še boljšega zakona.
Hvala. Želite replicirati, gospod Cvikl? Izvolite. [[Oglašanje iz ozadja.]] A, je bila to vaša replika? Oprostite, ni replike na repliko. Potem je prva dvignila roko za razpravo gospa Širca. Vas bom vključil v razpravo.
Delni odgovor je bil, gospod minister, na moje vprašanje o možni izrabi in spreminjanja malega dela v kontinuirano ponavljanje pogodbenega razmerja iz naslova malega dela. Vi ste dejali, da boste seveda to nadzorovali. To vem. To piše v zakonu. Skratka, ministrstvo to nadzorovalo in izdalo bo podrobnejša navodila. Nimate pa nobenega izvora naslombe v zakonu, ali v teh podrobnejših navodilih lahko tudi omejite pogodbeno delo. Mislim, taka navodila bi morala izhajati in izvirati iz zakona. Tega pač ne napišete. Zato vztrajam pri tem, da je lahko to malo delo dejansko spremenjeno v drugo obliko dela za določen čas, ki bo delodajalcem prišla prav. Tako da, gospod Capuder, to ni zakon o preprečevanju dela na črno, v tem kontekstu, ampak tudi ni zakon, ki bi omogočal delo na belo.
Hvala. Gospod Cvikl, imate besedo.
Mi podpiramo to, da se z amandmajem sledi temu, kar so predlagali sindikati sami. Sindikati protestirajo proti uvedbi kategorije malo delo v tem zakonu in vztrajajo, da se ta določba uredi v zakonu o delovnih razmerjih. Minister, ki je bil danes s strani nekaterih poslancev pohvaljen kot odličen in ne vem kakšen minister še, se ni sposoben o tem zakonu o delovnih razmerjih dogovoriti. Ima pa pritisk tistih, ki želite na način, kot ga omogoča ta zakon, to pa je z dodatnim malim delom, reševati socialne probleme. Zato je to določbo vrinil v sistemsko neustrezen zakon. Mislim, da je povsem logično, da v kolikor v Sloveniji želimo v nekem socialnem dialogu urejati razmerja med delodajalci in delojemalci, da bi ta določba bila v zakonu o delovnih razmerjih. In mora iz tega zakona ven. Zato smo predlagali amandma.
Hvala. Gospod minister.
Glede na to, da nekateri niste dobro razumeli, kaj piše v sporočilu ekonomsko-socialnega sveta, bom še enkrat prebral. Mislim, da je potrebno. Torej, tisti drugi del: "Delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov sindikatov, delodajalcev in vlade, se je sestala in uskladila o vseh spornih vprašanjih, tako da je bilo z vsebinskega vidika o predlaganem zakonu doseženo načelno soglasje." Torej, z vsebinskimi določili se vsi socialni partnerji strinjajo. Pri del pa se del sindikatov ne strinja, da je uvajanje novih atipičnih oblik zaposlovanja, s katerimi se želi omejiti delo na črno, materija tega zakona, saj menijo, da se lahko na ta način delo na črno celo legalizira. To je bilo pač njihovo mnenje. Z vsebinskega vidika nimajo nobenih ugovorov. Sam pa bi se z nomotehničnega tudi zavzemal, da te različne oblike umestimo v eden zakon, zato da so bolj pregledne. S tem se pa strinjam. Ampak ni pa nič nedopustno, da je ta pravna materija v tem zakonu, saj ima cilj zmanjševanje dela na črno. Temu ne nasprotujejo socialni partnerji. Seveda pa dajmo priložnost času čas. Tako kot je tudi Nemčija uveljavljala, to je, potem seveda tudi ugotavljala čez določeno obdobje, kako funkcionira to na trgu dela. Eden od dodatnih sklepov na ekonomsko socialnem svetu je bil, da se vsaj po enem letu ugotovi, da se z analizo ugotovi, kaj se dogaja na trgu dela v zvezi s tem zakonom. To pa absolutno podpiramo kot vlada, da bi se eventualno ali kakršenkoli težave tudi odpravile.
Hvala. Še ena roka za razpravo. Gospa Širca, izvolite.
V pojasnilo javnosti mogoče, kako je bil ta dialog konstruktiven oziroma zadovoljiv za vse. Ekonomsko - socialni svet to smo izvedeli na odboru - je o tej temi govoril brez ministra. Dve do tri ure je bila dolga konceptualna diskusija. Strnjena je bila v štiri vrstice, Socialni partnerji niso nasprotovali seveda reguliranju samega dela, ampak ne na ta način. In tudi v vseh pripomb in amandmajih, ki so jih uveljavljali, lahko vidimo, kako je bil ta dialog partnerski.
Gospod minister, izvolite.
Na delovni skupini praviloma minister ne sedi, tudi predsedniki sindikatov posameznih teh ne sedijo, v glavnem strokovni sodelavci. Sem prebral, da je to delovna skupina. Je bil pa predhodno takšen sklep, da delovna skupina uskladi in v kolikor se uskladi, potem pomeni tudi za ekonomsko-socialni svet. Torej, berite natančno.
Hvala. Še ena roka je za razpravo. Gospod Cvikl, izvolite.
Gospod minister zelo dobro pozna seveda strukturo slovenskih sindikatov. Zveza svobodnih sindikatov in Pergam sta dva večja sindikata in ti nasprotujejo, da se na ta način ureja to v zakonu. Zato seveda, gospod minister, lahko nam še 5 krat citirate. Dejstvo je zelo enostavno. To ni materija zakona o preprečevanju dela na črno. To je materija zakona o delovnih razmerjih, kjer je potrebno izpostaviti tudi druge pogoje, da bi se spodbujalo malo delo. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Širca, 20 sekund. Hvala. Še kakšna želja po razpravi? Ne. Potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.20. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajajo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O USKLAJEVANJU TRANSFEROV POSAMEZNIKOM IN GOSPODINJSTVOM V REPUBLIKI SLOVENIJI. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Cilj predloženega zakona ni zmanjševanje socialnih transferjev, pač pa zagotovitev enotnega načina usklajevanja vseh vrst pomoči in prejemkov z rastjo življenjskih stroškov, kar pomeni, da se bo vsem ohranil neokrnjen življenjski standard. Z enotnim načinom usklajevanja se zagotavljajo poenostavitev, preglednost in tudi socialna pravičnost. Ali ni upravičeno, da se za vse navedene prejemke uveljavi enoten način usklajevanja? Transferi posameznikom in gospodinjstvom, ki se zagotavljajo iz proračuna Republike Slovenije ali blagajn zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ali zavoda za zdravstveno zavarovanje, predstavljajo pomembno ureditev, s katero se skozi različne koncepte solidarnosti oziroma distribucijo sredstev zagotavlja socialno varnost posameznikom oziroma družinam. S socialnimi transferji zagotavljamo sredstva za dostojno življenje tistim ljudem, ki si dohodka iz različnih razlogov ne morejo zaslužiti z lastnim delom, ali pa jih potrebujejo zaradi različnih okoliščin, otroci, starejši, invalidi in podobno. V Sloveniji imamo zelo veliko različnih socialnih transferov, ki so posledica razvoja socialne politike oziroma njihovega nastanka v različnem obdobju. Številni so zakoni, v katerih se navajajo ti transferji, ki vse te vrste socialnih transferjev predpisujejo, urejajo. Vsebujejo med drugim tudi zelo različne načine usklajevanja oziroma valorizacije. Ta pravila so se v preteklem obdobju zaradi različnih razlogov spreminjala. Osnovni referenčni vrednosti, na podlagi katerih se usklajujejo denarni prejemki, sta po veljavni zakonodaji dve. Prva je temeljna rast življenjskih potrebščin druga pa rast različnih kategorij plač. Obdobja usklajevanja večine transferov se usklajuje enkrat letno, dvakrat ali pa celo vsak mesec, zlasti kar se tiče prejemkov zavoda za zdravstveno zavarovanje. Za tako različne načine usklajevanja pravic oziroma prejemkov ni vedno in povsod tudi utemeljenega razloga. V sistemu so ponekod prisotne tudi nelogičnosti se nekateri čisti socialni transferi usklajujejo z rastjo plač ali pokojninskimi osnovami, čeprav za to ni pravega razloga. Neenotno usklajevanje vodi ponekod tudi v neenakopraven socialni položaj upravičencev do posameznih vrst transferjev in zmanjšuje socialno varnost. Osnovni cilj zakona je uzakoniti rešitve, ki bodo omogočile usklajevanje transferov, ki se izplačujejo torej iz državnega in občinskih proračunov ter obeh blagajn, na bolj enoten, transparenten, enostaven in logičen način. S predloženimi rešitvami želimo poenotiti mehanizme usklajevanja za vse transferje, ki se izplačujejo iz javnofinančnih virov in torej zagotoviti enakopraven položaj vsem upravičencem. V predlogu zakona je predvideno, da se bodo transferji usklajevali enkrat letno v mesecu januarju z rastjo cen življenjskih potrebščin v obdobju januar december preteklega leta v primerjavi z istim obdobjem v letu poprej. Pri ključnih socialnih transferjih na področju materialov najbolj ogroženih ne bo sprememb. Na primer, denarne socialne pomoči, otroški dodatki, denarna nadomestila za brezposelnost. Torej, materialni položaj najbolj šibkejših se ohranja. Nekateri socialni transferji bodo celo višji: porodniško nadomestilo, očetovsko nadomestilo. Kajti, ti so se usklajevali na osnovi izhodiščnih plač v javnem sektorju. Te pa so rasle počasneje, kot so naraščale cene življenjskih potrebščin. Uvedli smo prihranke, ki so posledica enotnega usklajevanja, čeprav je cilj samo poenotenje, isti pristop in pa preglednost. Poudarjamo pa, da smo v samem rebalansu proračuna zagotovili dodatna sredstva v višini 8 milijard tolarjev. V gradivu pa je navedeno, da so posledice teh valorizacij 1,8 milijarde zmanjšanje. Torej neto, če torej seštejemo oziroma odštejemo te zneske, ugotovimo, da gre za pozitiven premik.
Hvala gospodu ministru. Predlog zakona je obravnaval odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika gospoda Brenčiča, da predstavi poročilo.
Hvala lepa. Odbor je predlog zakona o usklajevanju transferov posameznikom in gospodinjstvom obravnaval na 10. nujni seji 19.10. po nujnem postopku. Članice in člani odbora so kot gradivo za sejo odbora prejeli predlog zakona, mnenje zakonodajno-pravne službe, mnenje komisije državnega sveta za družbene dejavnosti, pripombe društva za nezaposlene Slovenije in pa amandmaje štirih oziroma treh poslanskih skupin koalicije. Zakonodajno-pravna služba je v skladu s prvim odstavkom 27. člena poslovnika državnega zbora proučila navedeni predlog zakona z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z vidika zakonodajno-tehničnega stanja v zakonu in dala konkretne pripombe k 1., 2., 3., 5., 7., 8., 9. členu. Iz komisije državnega sveta za družbene dejavnosti pa izhaja, da je predlog zakona potrebno umakniti iz zakonodajnega postopka. Komisija tudi predlaga, da se na podlagi konkretnih finančnih analiz po posameznih področjih socialnega varstva in socialne vključenosti posameznika predloži ocena finančnih sprememb, ki bo posledica novega načina usklajevanja socialnih transferjev in to po posameznih skupinah prejemnikov. Šele na to naj se predlog zakona uskladi s socialnimi partnerji in vloži v zakonodajni postopek. V razpravi so članice in člani odbora opozorili predlagatelje zakona na dodaten sklep državnega zbora z dne, 27.2.1998, ki določa, da je treba doseči dogovor s socialnimi partnerji takrat, kadar gre za pravice, ki posegajo v posamezne socialne pravice ter v poslabšanje položaja prejemnikov socialne pomoči. V razpravi o 3. členu so kvalificirani predlagatelji nekoliko preoblikovali amandmaje v smislu amandmajev na amandmaje, ker so bili vsebinsko pomembni. Odbor je po krajši razpravi o teh amandmajih in tudi o amandmaju štirih poslanskih skupin ter amandmajih, ki so bili kot delovno gradivo za ureditev zakona po zakonodajno-pravnem mnenju, sprejel amandma k amandmaju poslanskih skupin koalicije k 3. členu in amandma istih poslanskih skupin za 3.a člen. Zavrnil pa je amandma k amandmaju odbora poslanske skupine Socialnih demokratov k 6. členu. Kot rečeno, je odbor oblikoval vrsto svojih amandmajev, in sicer k 1., 2., 3., 4., 5., 7., 8. in 9. členu. Vsi ti amandmaji so vgrajeni v dopolnjen predlog zakona, ki je danes pred nami. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Franc Žnidaršič bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana predstavnica ministrstva, kolegice in kolegi! Zakon o usklajevanju socialnih transferjev vseh vrst pomeni uskladitev prejemkov, ki so posledica solidarnosti na področju socialnega varstva po različnih zakonih. In ta del, ki govori o tem, da naj bi se usklajevali vsi na enak način, ima svojo logiko in utemeljeno podlago. V tem duhu ta del zakona za nas ni problematičen, čeprav smo zakonu kot celoti leto dni nazaj nasprotovali. Izkazalo se je namreč, da država v tem trenutku ni sposobna zagotoviti na tem področju več prejemkov znotraj solidarnosti. In če je tako, potem je po mojem prepričanju začasna rešitev v tem smislu mogoča in potrebna. Glede napovedane blaginje pa verjamem, da bo v nekaj naslednjih letih prišlo do izboljšanja gospodarskih razmer in možnosti, da se ti transferji nominalno povečajo ali pa usklajujejo s plačami ali pač na nek ugodnejši način. V tem smislu je naša podpora temu zakonu možna. Druga pa je pesem, ko gre za plačane pravice, na primer, iz zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in zakona o zdravstvenem zavarovanju. Pokojnine, ki so posledica plačanih prispevkov, pač niso zajete v tem zakonu, in s tem absolutno soglašamo. Ne bomo pa podprli zakona, če ne bo sprejet amandma, ki bo izčistil zakon, ki govori o tem, da naj bi na tak način usklajevali tudi pravice, ki so plačane s prispevki za zdravstveno zavarovanje. Mislim na boleznine, kajti za te proračun ne daje nič in zato država nima pravice posegati v ta zakon na način, da v enem drugem zakonu zmanjša oziroma zaustavi rast, upravičeno rast prejemkov tistih, ki so na bolniški, pa si nadomestila plačajo z vsakokratnim prejemkom iz delovnega razmerja. V tem smislu je dolžnost naše stranke, da zahteva eliminacijo tega dela. Namreč ne gre za transferje v klasičnem smislu, pač pa za neko drugo pravico. V tem smislu in pod tem pogojem, če se bo to zgodilo, bomo zakon podprli, drugače pa zakon naše podpore ne more dobiti. Kajti, mi moramo razumeti tudi pravice zaposlenih, ki so plačane, in so tisti, ki naj zagotavljajo tudi dovolj denarja za pokojnine, tako kot so upokojeni to zagotavljali svojim predhodnikom v tem segmentu populacije. To je stališče poslanske skupine, ki se ne bo nič spremenilo, v kolikor tisti amandma ne bo sprejet. Bomo podprli zakon, če bo sprejet amandma k 3. členu. Hvala.
Hvala. Gospod Bojan Starman bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Vse skupaj prav lepo pozdravljam. Poslanci Slovenske demokratske stranke smo veseli, da smo končno dobili zakon. Mislimo, da na pošten način zagotavlja usklajevanje vseh socialnih transferov, ki jih dobivajo posamezniki oziroma gospodinjstva iz državnih oziroma občinskih proračunov. S tem bo onemogočena stalna špekulacija, katere podlage, katere osnove so boljše, katere so v določenem trenutku ugodnejše in bo tudi prihranjeno kar precej razprav tukaj v državnem zboru na to, na kakšen način usklajevati posamezne vrste prejemkov. Mislim, da je rast življenjskih stroškov tisti način, ki omogoča dejansko revolarizacijo teh prispevkov oziroma teh prejemkov oziroma da ostanejo realno enaki in imajo drugače enako kupno moč ne glede na to, kakšni so. Upošteva se sprememba cen življenjskih potrebščin. Dejstvo je, da govorimo o usklajevanju. S tem upam, da ne bomo govorili o samih višinah posameznih vrst transferov in prispevkov, prejemkov. Te so lahko zaradi mene za nekatere prenizke, nekatere previsoke. Vendar je za same spremembe pa prav, da delamo na tak način, ki mislim, da je pravičen do vseh. Mislim, da bi se bilo potrebno dogovoriti tudi za nekatere strinjam se s predhodnikom, ki je rekel, da za prispevke oziroma izplačila za zdravstveno zavarovanje niti tehnično ne bi bilo smiselno, da jih nekaj mesečna izplačila potem čez eno leto revaloriziramo na ne vem kakšen način. To je pravilno. Drugače bi pa verjetno bilo prav, da si za vse prejemke poiščemo ta način. Se pravi, verjetno bi bilo pametno, da se tudi dogovorimo, če ne sedaj pa kasneje, glede tega, da bi se tudi pokojnine usklajevale na tak način. Pri tem moram poudariti, da je špekulacij o tem, katera varianta je boljša veliko. Trenutno je zamrznjena kako bi rekel so plače javnih uslužbencev. Kategorija katerih ne napreduje, ker smo plače na nek način omejili. Če bi veljala še ta odločba, ki je bila sprejeta, da se za minulo delo zmanjša, bi celo padla, se pravi, da bi se nekateri transferi znižali. V času, ko pa so te plače rasle veliko hitreje kot plače v gospodarstvu, je bil pa ta v ugodnejšem položaju, kateri je imel tako osnovo. Ravno tako je rast plač lahko varljiva kategorija. Rast plač je pač v določenih momentih lahko višja kot rast inflacije. Lahko pa tudi ne. Ni pa to sigurno. Lahko je tudi rast cen življenjskih potrebščin večja kakor rast plač. Velikokrat se je to pokazalo in velikokrat se lahko tudi pokaže. Recimo, da uredimo razmerje na tak način, da bi mladi ljudje dobili zaposlitev namesto za nedoločen za določen čas. V hipu bi se reševala s krediti stanovanjska vprašanja. Se pravi, bi se dvignil velik plaz povpraševanja in bi cene življenjskih stroškov porasle, ne pa tudi plače. Tudi če bi dvignili DDV, bi se cene življenjskih stroškov dvignile, ne pa tudi plače. Špekulirati, kateri je boljši, vsi elementi so bili nekoč v zgodovini boljši od vsakega od teh, ki so bili. Mislim, da je edini realni in pravilni tisti, ki upošteva, dejansko upošteva brez kakršnihkoli stranskih izračunov pošten izračun rasti življenjskih stroškov, ki se upošteva je tisti, ki je pravičen in dejansko drži te prejemke in transferje v realnem odnosu do možnosti nakupa oziroma možnosti porabe. V stranki Slovenske demokratske stranke bomo ta predlog z veseljem podprli. Veliko je bilo tudi govora danes o uspešnosti takoimenovanega socialnega dialoga. Tukaj je seveda naš socialni dialog malo čuden. Nekateri pač niso za dialog, saj pri nekaterih primerih bi lahko povedal,da so nekatere razprave prav smešne. Kako sindikalisti ne morejo verjeti in razumeti, da malica ni delo, ampak malica? Mi razpravljamo o tem. Praktično ščitimo svoje interese, ne pa interese tistih, ki jih zastopamo. Poslanci Slovenske demokratske stranke bomo ta predlog podprli in upam, da bo razširjen. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]]
Hvala. Gospod Anton Rop bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Spoštovane poslanke, poslanci. Pred nami je zakon o usklajevanju transferov posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji. Osnovni cilj zakona naj bi bil uzakonitev rešitev, ki naj bi omogočile usklajevanje transferov na bolj enotni in transparenten način. Torej, gre za cilje, ki bi jih sicer načeloma lahko podprli, vendar podprli le v kontekstu, le kot del socialne in ekonomske politike vlade, ki bi vodila k večji blaginji vseh državljank in državljanov. V poslanskem klubu LDS ugotavljamo, da ta zakon, žal ni del takšne politike. Nasprotno. Zakon, ki je pred nami, je sestavni del politike vlade, ki spreminja zelo pomembno spreminja naravo, obseg in strukturo socialne države v Sloveniji. Del politike, ki pospešeno vzpostavlja višjo, večjo dohodkovno neenakost, povečuje socialne razlike v Sloveniji. Del politike, ki vodi k povečanju stopnje revščine v Sloveniji, socialne marginalizacije in sistematično razgrajuje socialno državo. Zato prav nič ne preseneča, da temu zakonu ostro nasprotujejo socialni partnerji, da ni usklajen v okviru ekonomsko-socialnega sveta in da v zvezi z njim protestirajo praktično vsi slovenski sindikati. To ni prav nič smešno. Nekateri med njimi so ga v državni zbor pospremili z besedami. Citiram: "Socialni dialog v Sloveniji je na dnu. Gre za načrtno demontažo socialne države in socialnega dialoga ekonomsko-socialnega sveta v Sloveniji ni več." Spoštovane poslanke in poslanci! Ob sprejemanju davčne zakonodaje še zlasti dohodnine smo opozarjali, da bo neustrezna in krivična davčna reforma izjemno otežila socialni dialog, da se bo vlada. Zelo težko pogovarjala o teh stvareh, zelo težko se bo pogovarjala o znižanju oziroma ukinitvi, nadomestitvi stroškov za prevoz na delo, ukinitvi malce, o skrajšanju odpovednih rokov in tudi o deindeksaciji, o čemer se danes pogovarjamo, če bo hkrati dvigovala milijonske neto plače za milijon ali dva milijona slovenskih tolarjev. In tistim, ki imajo najnižje plače, zagotavljala 600 ali 1000 slovenskih tolarjev več na mesec s to isto davčno zakonodajo in jim potem - in to danes začenjamo - jemala malico, stroške prevoza na delo, skrajšala odpovedne roke in na koncu še dvignila - kar se že dogaja - trošarine, na primer na električno energijo, kurilno olje, kar je napovedano v proračunu za 2007 in - morda niti ni pomembno - dvignila davek na dodano vrednost. Ob vsem tem predsednik vlade trdi, da je to edina davčna reforma, pri kateri bodo vsi državljani pridobili. Že ta teden, že danes vidimo, kaj bodo res dobili. Najrevnejši vsekakor manj pravic in manjše prejemke. Poglejmo, kaj se dogaja. Najprej smo ta teden sprejemali zakon o dohodnini. Po oceni ekonomskega instituta za razvoj pri ekonomski fakulteti bodo s temi spremembami zakona o dohodnini tisti, ki imajo najnižje plače, tistih 20%, prejeli za 600 milijonov slovenskih tolarjev letno več. Istočasno bo 40% najbogatejših dobilo letno 30 milijard. Najrevnejši 600 milijonov, najbogatejši 30 milijard. Danes pa sprejemamo zakon, s katerim bomo predvsem na račun najrevnejših in to piše v obrazložitvi tega zakona privarčevali leta 2007 1,8 milijard, leta 2008 4 milijarde, leta 2009 6,4 milijarde. Skupaj 12 milijard v treh letih. Torej, kaj se bo zgodilo? Ta teden smo namenili za tiste z najnižjimi plačami 1,8 milijard in jim hkrati preko tega zakona zagotavljamo, da bodo poskrbeli za 12 milijard prihrankov v teh treh proračunih. Najrevnejši - 12 milijard, neto je to 10 milijard manj za najrevnejše. Najbogatejši bodo v teh treh letih pridobili 90 milijard slovenskih tolarjev. In to naj bi bilo pošteno, kot je rekel predstavnik SDS. V poslanskem klubu LDS za takšne ukrepe, za takšno socialno državo ne najdemo opravičila in še manj smisla. Zato zakonu najostreje nasprotujemo.
Hvala. Gospod Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa. V poslanski skupini Socialnih demokratov predlogu zakona najodločneje nasprotujemo. Zakon ima mnoge pomembne pomanjkljivosti, zaradi katerih sploh ne bi smel biti obravnavan. Toda politika tega državnega zbora, ki sledi interesom vladne večine, tega seveda ne bo upoštevala. Prvič. Zakon je v nasprotju s sklepom, ki ga je ta državni zbor sprejel že leta 1998. Z njim je namreč priporočil vladi, da pri vseh vprašanjih, ki zadevajo socialni dialog, takšen dialog opravi in o tem poroča. Vlada o tem zakonu s socialnimi partnerji ni razpravljala oziroma državnega zbora o tem ni obvestila. To postaja vse pogostejša praksa ministra za delo, družino in socialne zadeve. Državni zbor oziroma parlamentarna večina v njem to tolerira. Drugič. Vsebina zakona ni skladna z njegovim naslovom. Dejanski cilj zakona ni usklajevanje transferjev posameznikom in gospodinjstvom, temveč določanje take skupne osnove usklajevanja, da bodo uresničeni makroekonomski in javnofinančni cilji države. Da se bodo torej z zmanjševanjem obsega sredstev za socialne transferje in s tem socialnih pravic zmanjšali tudi potrebni izdatki proračuna. In to v letu 2007 za 1,8 milijard, v letu 2008 za 3,8 milijard in v letu 2009 že za 6,1 milijardo. Zakon torej s svojim naslovom zavaja slovensko javnost. Tretjič. Zakon nima obrazložitve, ki bi omogočala njegovo stvarno presojo. Moral bi namreč imeti ugotovitev, koliko vsaka od predlaganih sprememb pomeni plus ali minus za socialne upravičence in za proračun. Zdaj pa nam daje samo zbirne podatke. In to podatke samo za proračun, za posameznike sploh ne. Vlada torej ni želela dati konkretnih podatkov, ker se je zavedala negativnih posledic za položaj upravičencev in želi prikriti dejansko stanje. Zakon pomeni v prvi vrsti znižanje socialnih transferjev, ne pa njihovo usklajevanje. Če bi želel usklajevati pošteno, bi lahko dal tudi takšne podlage, da se zaradi formalnih uskladitev nominalne pravice ne bi zmanjšale. Ker se bo usklajevanje za vse pravice opravljalo le enkrat letno, ker se zanemarja samo medletna inflacija na isto osnovo, posebej pa zato, ker se usklajuje sedaj samo z gibanjem cen, bodo vsi, ki prejemajo socialne transfere, v naslednjih letih bistveno prikrajšani za svoje pravice. Zato v poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da je predlagani zakon velika prevara. Ko država hkrati s spremembami v dohodnini izboljšuje položaj zavezancev, ki imajo najvišje dohodke, z drugimi ukrepi popolnoma izniči tisto malo, kar naj bi spremembe dohodnine dale najslabše plačanim. S tem zakonom - se recimo - v enem samem mesecu izniči z znižanjem boleznin vse, kar ta zakon daje s takoimenovano dobro dohodninsko rešitvijo vsem, ki imajo plačo do povprečja v enem celem letu. Tukaj gre res za drastične spremembe. Na njih je treba pokazati in ni jih mogoče podpreti. Toda žal, vsaka razprava o posameznih rešitvah ni zaželena, ni bila mogoča in zaželena v matičnem delovnem telesu. Bojim se, da se bo podobno dogajalo danes. Niti minister niti koalicijski poslanci niso bili pripravljeni na vsebinsko razpravo. Koalicija na našo željo ni bila pripravljena oziroma ni znala pojasniti niti lastnih amandmajev, ki jih je vložila na matično delovno telo. Tako pač je. Ta vlada in koalicija odločata z močjo števila, ne pa z močno argumentov. Zakonu bomo nasprotovali.
Gospod Franc Capuder bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanke in poslanci! Namen ohranjanja neke realne vrednosti posameznih socialnih transferov. V posameznih zakonih, ki urejajo to področje, je bil urejen način ohranjanja realne vrednosti posameznega izplačila. Način revolarizacije posameznih socialnih transferjev je zelo različen. V glavnem pa ga lahko v grobem delimo na dva načina. Ene kategorije transferjev, ki so se usklajevale glede na rast cen življenjskih potrebščin, druge kategorije pa glede na rast plač. Kot je predvideno v zakonu, se bodo v bodoče vsi transferji posameznikom in gospodinjstvom, ki so predvideni v tem zakonu, usklajevali enkrat letno v mesecu januarju z rastjo življenjskih potrebščin v obdobju januar - december preteklega leta v primerjavi z istim obdobjem v letu pred tem. Poenotenje, katerega predlaga vlada, bo seveda uvedlo določene spremembe v hitrosti rasti socialnih transferov zaradi njihove večje odvisnosti od gibanja cen življenjskih potrebščin. Vendar tukaj ne vidimo nič slabega, saj ravno tovrstni instrument, to je indeks rasti cen, služi ohranjanju življenjske ravni. Že do sedaj se je ponekod uporabljal oziroma se pogosto uporablja tudi v evropskem prostoru. Strinjamo se z vlado Republike Slovenije, da se bodo s predlaganimi rešitvami uresničili tudi makroekonomski in javnofinančni cilji vlade, ki terjajo rešitve za dolgoročno vzdržno stanje financ, uravnotežen proračuna, nadaljnje obvladovanje inflacije ter nadgraditev sistema upravljanja z javnofinančnimi izdatki v smislu večje transparentnosti ter predvidljivosti. Podpiramo rešitve v zakonu, ker smo prepričani, da so dobre. Ne dobre, zaradi prihrankov, ampak dobre zaradi poenotenja, preglednosti in socialne pravičnosti pri izplačilu socialnih transferov. Osnovni cilj zakona je vzpostaviti red na tem področju, kar je bila sicer že želja prejšnje vlade, a jim to ni uspelo, in ne znižanje socialnih pravic. Prav nasprotno. Nekateri zneski, kot so nadomestilo za nego in varstvo otroka, nadomestilo za porodniški dopust, očetovski dopust in starševsko nadomestilo se bodo z novim zakonom povečali. Hkrati pa se nobenemu prejemniku denarnih socialnih pomoči ne bo zmanjšala pravica oziroma znesek. V ta namen je v proračunu za prihodnje leto namenjenih kar 8 milijard tolarjev več sredstev. Nebistveno se bodo zmanjšali le zneski nekaterih dodatkov socialno ne ogroženih prejemnikov, saj ti dodatki niso njihov edini vir prihodka. Zakon v Novi Sloveniji podpiramo tudi zaradi tega, ker uvaja socialno pravičnost pri izplačilu socialnih transferov. Ne moremo pristajati na dejstvo, da mlada zaposlena mamica, ki je na minimalni plači ali pa nekaj nad njo, prispeva s svojim delom in tudi s svojim odrekanjem družini za to in tiste, da se lahko kakšen od socialnih transferjev usklajuje z rastjo plač v Republiki Sloveniji. V zakonu omenjeni socialni transferji ostajajo. To je dejstvo. Niti eden se ne bo ukinil. Usklajevali pa se bodo enotno. Zaradi tega v poslanski skupini Nove Slovenije zakon podpiramo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Stanislav Brenčič bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, prosim.
Hvala lepa za besedo. Vlada kot predlagatelj tega predloga zakona je želela vprašanje oziroma namen in cilj, ki ga želi s predlogom zakona doseči, udejaniti že lansko leto v okolju sprejemanja državnega proračuna za leto 2007. Vendar so bili predlagani posegi za nekatere primere preostri oziroma pretrdi, vsled česar predlog ni dobil podpore za vstop v proceduro. Tudi tokratni predlog je izhodiščno posegal v spremembo in usklajevanje nekaterih transferov, ki po svojem značaju ne spadajo s sistemskega vidika namreč v drugo transferjev, ki se po namenu tega zakona usklajujejo na enak način. To je enkrat letno z rastjo cen življenjskih potrebščin iz minulega leta. Vendar je vlada v proceduro državnemu zboru po tem vprašanju predložila dodelan predlog, kar pa predstavlja za poslansko skupino Slovenske ljudske stranke sprejemljiv predlog oziroma sprejemljive rešitve. Dejstvo seveda je in tega se v poslanski skupini tudi zavedamo, da se bodo nekateri transferji zaradi poenotenja oziroma enakomernosti v njihovem usklajevanju nekoliko zmanjšali in s tem zmanjšali tudi javno finančne izdatke državnega proračuna, kakor tudi občinskih proračunov. Kar seveda za nekatere prejemnike ni najbolj vzpodbudno. Vendar pa je to poenotenje smiselno za vzpostavitev enotnega izhodišča za vnaprej in s tem medsebojno enakomerno in bolj pravično obravnavo posameznih prejemnikov teh transferjev. V smislu socialnega dialoga bi bilo dobro po mnenju poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, da bi se namen in cilj, ki ga predlog zakona zasleduje, dogovoril oziroma prediskutiral tudi v ekonomsko-socialnem svetu. Res pa je, da "gro" - transferjev nima narave pravic, ki bi izhajale iz dela temveč so del politike, ki jo je na področju socialne vzdržnosti prebivalstva dolžna voditi država kot socialna država seveda v mejah njene zmožnosti. Za kar pa je v prvi vrsti poklicana oziroma pristojna vlada. To tudi takrat, ko z določenimi namenskimi transferji zasleduje cilje, ki so neke vrste nacionalnega pomena glede na oceno stanja, kot so na primer družinski prejemki in starševsko varstvo. Ker pa se skozi ves ta paket zakonodaje, ki je danes na dnevnem redu, in tudi že malo prej se vseskozi postavljajo vprašanja o stanju socialnega dialoga v naši državi, želimo v poslanski skupini opozoriti glede na to, da pred to družbo stojijo številni izzivi, ki jih bo treba na neki način vzeti v resno reševanje, da je tovrstni dialog žal takšen, kot ga projecirajo nekateri preveč dosmrtni liderji nekaterih sindikalnih central, katerih početje še dodatno vzpodbuja pretrd odnos resornega ministra po vprašanju načela dialoga in partnerstva. Vse to dodatno projecira nekatere razprave v državnem zboru, ki ne vodijo k temu, da bi oblikovali to družbo k resnosti, razmišljali o tem, kaj stoji pred to družbo. V tem smislu se tudi sam kaj hitro vrnem nazaj na neko obdobje, ko je bila neka druga koalicija, ko smo glede na oceno stanja resno zastavili reformo najbolj ključne blagajne, ki stoji pred to družbo. To je pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Takrat je bilo izhodišče, ki ga je zastavila bela knjiga tudi s pomočjo mednarodnih institucij in tudi evropske banke za razvoj, zastavljeno odlično. Ampak kljub temu takrat tudi zaradi takega pristopanja ključnega sindikata nismo mogli udejanjiti. Zato po sorazmerno kratki dobi pred nami stojijo tudi po ugotovitvah EU zopet nujni potrebni posegi na to področje. S tem hočem reči, to ni več politika dialoga, ampak vsa kaj drugega, kar ni dobro za to družbo. Hvala.
Hvala. Gospa Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa tudi tokrat za besedo. Jaz bom začela z besedami, ki jih je predsednik vlade Janez Janša izrekel v ponedeljek na sami seji državnega zbora. Rekel je: "Ta vlada varčuje tam, kjer se da." Ja, je sicer zelo populistično slišati tisto, kar je predsednik vlade dejal ob tem, da bo v ta namen vlada uredila tudi plače funkcionarjev, če ji bo le ustavno sodišče to dovolilo. Ampak verjemite, to niso dejanski problemi. Dejanski problem je tisto, o čemer govorimo danes. To pa je zmanjševati oziroma varčevati na socialnih transferjih. Problem je pravzaprav tam, kjer je težko govoriti na glas, ker zadeva ni toliko populistična. Vsaj s strani vlade ne. In dejstvo je, pa bom še enkrat poudarila da ta vlada v okviru današnjega zakona varčuje na socialnih transferjih. To pa so otroški dodatek, dodatek za nego otroka, pomoč ob rojstvu otroka, starševski dodatek, rejnine, denar iz socialne pomoči, denarno nadomestilo brezposelnim, starševsko nadomestilo, sredstva za varstvo duševno in telesno prizadetih, štipendije in še in še. Okoli 30 oziroma nekaj več je 30 takšnih socialnih transferjev. Predlog zakona o usklajevanju socialnih transferov posameznikom in gospodinjstvom. Predlog je pripravljen po nujnem postopku. Že na samem delovnem telesu so bile vidne številne anomalije, da je zakon slab. Da je zakon slab so pričali številni amandmaji, pripravljeni na podlagi zakonodajno-pravne službe in ne nazadnje tudi amandmaji, ki jih je v imenu vlade vlagala koalicija, pa čeprav ni pravzaprav vedela, kaj vlaga oziroma kaj podpisuje. Na podlagi tega predloga zakona se bodo skoraj vsi transferji, z izjemo pokojnin, torej tudi boleznine, nadomestila plač zaradi poškodb in tako dalje usklajevali enkrat letno. To smo danes že slišali. Enkrat letno. In sicer v mesecu januarju z rastjo cen življenjskih potrebščin, ampak v preteklem letu. Torej za nazaj. Usklajevanje socialnih transferjev ne bo sledilo trenutnim življenjskim razmeram in potrebam. Izgubili pa bodo ljudje hočeš, nočeš izgubili bodo prejemniki socialnih transferjev. Državljankam in državljanom bodo odvzete že pridobljene in z zakoni zagotovljene socialne pravice. Naj vas opomnim, spoštovane kolegice in kolegi, da gre v konkretnih primerih največkrat za zadnje ukrepe ali oblike socialnih transferjev, namenjenih tistim ljudem, ki si dohodkov drugače ne morejo zagotoviti. Dvoličnost vlade, ja. Gre za dvoličnost vlade. Minister zatrjuje, da je zakon dober, pa vendar vlada poudarja, da bo zaradi novega načina usklajevanja socialnih transferjev privarčevala. Država bo prihranila v letu 2007 1,8 milijard slovenskih tolarjev, v letu 2008 skoraj 4 milijarde in v letu 2009 6,2 in še nekaj milijardi slovenskih tolarjev. Številke, ki jasno nakazujejo na negativne socialne posledice za posameznike in gospodinjstva. Vlada varčuje roko na srce z zmanjševanjem socialnih pravic. Na tem mestu sprašujem: Kje je tu odgovorno ravnanje ministra Drobniča do najnižjih slojev ljudi, državljank in državljanov Republike Slovenije? Veste, spoštovane kolegice in kolegi, velike besede so nekaj. Realnost ljudi, ki živijo na podlagi dejanskih, neolepšanih številk, pa so nekaj povsem drugega. Denarno socialno pomoč danes prejema okrog 60.000 upravičencev. Zgornja meja denarne socialne pomoči je 48.000 in še nekaj slovenskih tolarjev. Pa vas vprašam: Kako je mogoče dostojno živeti s takimi številkami? V Slovenski nacionalni stranki se še kako dobro zavedamo, kaj pomeni prejemniku denarne socialne pomoči redna valorizacija oziroma vsak tolar, ki mu ga prinese redna uskladitev, pa ne za dve leti nazaj. V Slovenski nacionalni stranki ostro nasprotujemo takšnemu izigravanju socialne države. Zato s tega mesta napovedujem, da zakona ne bomo podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 26.10.2006. Prehajamo na razpravo o 3. členu in amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov. Prijava za razpravo teče. Gospod Prijatelj, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik! Torej, država obljublja varčevanje, seveda zopet na račun najbolj prizadetih. To so socialno ogroženi sloji v Republiki Sloveniji. To ni prav. Zakon s tem amandmajem ali brez tega amandmaja, kot je že kolegica Žgajnerjeva povedala, za nas ni sprejemljiv. Mi ga ne bomo podprli. Pa vendar, pri 3. členu smo in amandma k temu členu bi rad komentiral. Poglejte, košarica življenjskih stroškov raste vsak dan. Država pa pravi, da si bo dovolila pravico usklajevati enkrat letno. To je podatek, ki bi ga želel poudariti. Predstavljajte si, kako manj realno je to, kar država ponuja za tiste, ki so prizadeti. Drugo. Kako država pa ukrepa v drugem primeru, ko jemlje negativne obresti na neplačan davek, na primer! Niti voda na pipi ne teče tako hitro, kot tečejo obresti na tistem delu glavnice, ki ni plačana bodisi skozi davčno odmero. Verjemite mi, zelo malo primerov je, ko država ni izterjala svojega dolga do upnikov. In seveda, ko pa govorimo o tem, kako zaščititi najbolj prizadete, nimamo posluha. Ne samo, da danes obravnavamo kritičen zakon do najbolj prizadetih slojev v Sloveniji, tudi včeraj in predvčerajšnjim smo imeli take zakone v državnem zboru. In zavajati slovensko javnost, da nihče ne bo oškodovan, kot smo tudi slišali v tej dvorani, je neresno dejanje. Želel bi, da v bistvu imamo več posluha do že tako osiromašenega dela. Kajti, poglejte, nezaposlenih je skoraj 100 tisoč ljudi v Sloveniji. Imamo ogromno nepreskrbljenih mladih družin. S tem problemom smo se tudi srečevali. Danes smo pa pri tem, da bi lahko pomagali dejansko družini pri strošku, ki se sešteva v košarici življenjskih stroškov. Pa tega nočemo narediti. Ta amandma k 3. členu je za nas, zame sprejemljiv, vendar v kontekstu povedanega, zakon je slab in mi ga ne bomo podprli s tem amandmajem ali brez tega amandmaja. Tako da, bi še enkrat apeliral, kot je že kolegica pred menoj gospa Žgajner, da minister naj le malo razmisli, kje ima svoj socialni čut. Kaj delamo mi? Saj jutri, pojutrišnjem bodo prišli ljudje sem nas vprašat, nas bodo prišli vprašat in od nas zahtevat, da jim damo za preživetje. Vedno več imamo revežev. Poglejte samo tam na ploščadi zunaj, pa boste videli, da včasih ni bilo toliko klošarjev, kot jih je danes. Pravica do dela zapisana v ustavi, je danes nična, pa tudi ustava je nična, ker imamo preko 100 zakonov, ki so v neskladju z ustavo. Nič nam ni sveto, nič.
Hvala lepa. Gospod Potrč, imate besedo.
Hvala lepa. Zanimivo je, da smo v opoziciji kolektivno - da rečem - kritični do predloženega zakona, da smo pa edino v Socialni demokraciji vložili amandmaje. Pa to ni kritika kolegov iz opozicije. Ampak kaj to pomeni? Ali smo toliko prepričani, da se več ne splača v tem državnem zboru resne amandmaje vlagati, ker je vse, kot se reče, bob ob steno ali gre za kaj drugega? Mislim, da je treba tudi o tem razmišljati. Mi smo tudi v tem primeru marsikdaj, pa kdo drug, kakšna druga poslanska skupina to naredi, menili, da je le prav, vsaj minimalne popravke v celoten sistem poskušati vnesti, ker je takšen, kot je predlagan, res grobo nesprejemljiv. Gospe in gospodje iz koalicije! Tisto kar trdite, je res izmišljeno. To je zgodba, v kateri je vse mogoče. Seveda je vse mogoče, ampak vprašanje, ali je potrebno, in vprašanje, ali je pravično. Govoriti o tem, da si želimo imeti enotne in primerljive osnove ali pa enotne osnove za usklajevanje. Ja, bi rekel, ne zahtevati od kogarkoli od nas, da bo rekel, da to ne, čeprav je to seveda predvsem v korist države. Ampak tudi zato, če je v korist države in če pomeni poenostavitev postopkov in če pomeni manj stroškov administracije in podobno, je lahko to koristno. Vendar govoriti o tem danes, da je to temeljni namen, ni res, ker če bi temeljni namen bil, potem se ne bi to urejalo po nujnem postopku z nejasnimi podatki in posledicami, ampak bi vlada prišla, pa bi rekla, zagotovimo, da se bo, preden pridemo do sistema usklajevanja, izvršila ponovna ocena vsakega od teh socialnih transferjev. Rekli bomo, za vsakega od teh, kateri je tista pravična višina, ki se nam zdi sprejemljiva, in naredili bomo takšno medsebojno usklajevanje, ki ne bo pomenilo zniževanja teh pravic. Zdaj pa mi gospod Starman pove, da je to edini pošten način, in ugotavlja, kaj je vse mogoče. Ja, vse je mogoče. Mogoče je tudi, da se plače ne izplačajo, tudi to je mogoče. Mogoče je, da gredo hitreje gor, počasneje gor. Vendar reči, da je to edini pošten način, je čista izmišljotina. To res pomeni, da se, če bodo pošteno izračunana gibanja cen, zagotavlja iz leta v leto, ne pa tudi med letom, ker med letom ni sprememb. Cene se pa tudi spreminjajo. Varovanje realne višine. Vendar se spreminjajo relativni odnosi med temi socialnimi transferji in gibanjem plač. Gospe in gospodje, praviloma si želimo, to obljubljamo mi v opoziciji še bolj na velika usta, obljubljate vi v koaliciji, da gremo v državo blaginje. Ta država blaginje seveda pomeni, da se bodo plače gibale ne samo po rasti življenjskih stroškov, ampak da se bodo plače gibale tudi v odvisnosti od produktivnosti, povečane produktivnosti dela, ki si jo želimo, da se bodo gibale v odvisnosti od večjega bruto družbenega proizvoda, ki ga bomo dosegali. In to se, k sreči, praviloma zdaj leto za letom tudi dogaja. Zato je rast plač v primerjavi z rastjo gibanja cen življenjskih potrebščin praviloma višja. V zadnjih letih tudi do enkrat višja, od 2 do 2,5 odstotka je višja, kot je gibanje cen življenjskih potrebščin. Kaj zdaj to pomeni? To pomeni, da smo se mi kot država odločili, da se za tiste, ki so na socialnem dnu, ki morajo pridobivati socialne transferje, njihov položaj relativno vizavi tistih, ki imajo plačo, ki kot bi rekel kdo od poslancev želijo delati, čeprav je to grda neresnica in potvarjanje dejstev. Ampak imajo plačo in delajo, da se ta razkorak stalno povečuje. V dveh, treh letih bo prišlo do razkoraka, ki se bo za 10% povečal. Ali si res to želimo? Jaz mislim, da ne in da iz tega razloga ni sprejemljiv način, po katerem se je vlada to odločila delati. Mi smo to prikazali na način in usklajevanje po enem načinu, ki ne bom rekel, da je idealen. Ni morda idealen, ampak za vse tiste, ki sprejemajo različna nadomestila iz socialnih blagajn, je mogoče celo pošten, da si vzamemo en sistem, po katerem vse usklajujemo. In, če trdimo danes, da smo najbolj zadovoljni v tej državi s sistemom usklajevanja pokojnin, potem naj velja tudi za zdravstvo, potem naj velja tudi za invalidnine, potem naj velja tudi za druge pravice iz pokojninskega zavarovanja, kot so letni dodatek, dodatek za pomoč in postrežbo in podobno enak sistem, ne pa samo za redne, starostne, družinske pokojnine. Mislim, da je to ta možnost, ki bi jo bilo korektno izvesti. Posebej pa, da je nemogoče, da se boleznine uravnavajo na enak način, kot ste predvideli v zakonu, ker prvič, izhajajo iz solidarnosti, izhajajo iz plačanih prispevkov. Po enem letu usklajevanja na podlagi rasti življenjskih stroškov ali pa iz neposrednega gibanja cen bi nastale enormne razlike. In še nekaj je treba reči, zdaj boste rekli, da govorimo iz hudobije. Morda, samo dejstvo je takšno, obstoja povezava med zahtevami tega ministrstva, da je treba boleznine znižati. In o tem so zahteve tega ministrstva v okviru socialnega partnerstva, nekaj mesecev poslušamo zahteve po znižanju boleznin. In, ker socialni partnerji s tem ne soglašajo, je našla vlada pač drugo metodo, pač ne bomo preko procenta, ampak bomo preko načina usklajevanja, ampak ne nas imeti za nore, da tega ne bomo opazili in da tega javno vam, gospodje iz vlade, ne bomo povedali. Na ta način se pošteno ne dela! Potem povejte; želimo v naslednjih letih za 10% - treh, štirih - za 10% realno znižati boleznine zaradi tega, ker mislimo, da je zdravstvena blagajna prešibka: ali zato, ker bi bilo sicer treba povečati prispevke, pa jih ne moremo, ali pa zato, kar mnogi gospodje iz koalicije radi poveste, ker so vsi tisti, ki so bolni, simulanti, pa si ne zaslužijo boleznine, tako kot so vsi tisti, ki so brez dela, simulanti in nočejo delati, kar smo celo danes slišali. Mi pač poslušamo z nekaj amandmaji rešiti kolikokrat se rešiti, da, da ne bi zgolj samo kritizirali. Upam, da se bo razprava o tem odprla, da bodo vsaj nekateri amandmaji podprti, ker pa ne bi bil nekorekten in ne bi rad pri enem amandmaju govoril o vseh tukaj, neham in bom pri drugih še govoril. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Gospod Alojz Sok, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa. Sem želel ravno za prijaznim govorom prijaznega gospoda Potrča par stvari povedati. Torej, jaz se strinjam, da opozicija piše amandmaje, jaz mislim, da na sredi mandata niste vendarle obupali pisati amandmajev, saj opozicija mora pravzaprav delati, tako kot koalicija, celoten mandat. In tudi je res, da je ta pozicija že marsikateri amandma opozicije, prav vaše stranke, ker smo ocenili, da je dober sprejela. In me preseneča takšen način razprave, s kakršnim ste začeli vi. Je dobro, da kritizirate, lahko tudi kot opozicija pretiravate, tudi to je sprejemljivo, da pa govorite, da v koaliciji govorimo, da tisti, ki so bolni in ki nimajo dela, da so simulanti, to pa, gospod Potrč, prehaja mejo dobrega okusa. Tega niste slišali od poslanca te vladne koalicije nikoli in bi vas seveda prosil, da tega, kar niste slišali, da tega ne govorite. Kar se tiče vašega amandmaja, bi rekel, da pri tem zakonu, o katerem smo se začeli resnično pogovarjati že pred enim letom, pa takrat v vladni koaliciji ni bilo soglasja, danes pa je, da je pravzaprav danes tudi situacija bistveno drugačna. Slovenija je pred tem, da prevzame evro kot skupno valuto in da bi izpolnjevali ta maastrichtski kriterij, seveda ne bomo smeli v bodoče več imeti takšne inflacije, ki je imela velik vpliv na te socialne transferje. Torej, inflacija bo morala biti izpod nivoja 2,4% in rast cen ne bo več to, na kar vi računate in zaradi česar pričakujete, da bodo ti socialni transferji toliko izgubljali. Ne bodo, ker se pač ne bodo te cene in pa inflatorna pričakovanja gibala v teh okvirih, na katere ste pač oziroma na katere smo vsi bili v preteklosti navajeni. Tukaj govorite, da minister zmanjšuje pravice delavcev, da se minister ni sposoben dogovarjati, da razgrajuje socialno državo in še kar je podobno populističnih izjav. Res pa je, z enim se pa strinjam tukaj, da predstavniki sindikatov, ko bomo te zadeve uredili, ne bodo več imeli toliko možnosti za ta številna sestankovanja; za vse to, kar se bo pač usklajevalo po nekem mehanizmu, ne da se v nedogled dogovarjajo, da prikazujejo, koliko delajo, potem se pa na koncu tako ali tako dogovorimo za to, kar je samo po sebi logično, tako kot je pri minimalni plači in tako naprej. Seveda, v nedogled bi se sestajali, prikazovali to kot neko veliko delo in s tem tudi prepričevali delavce, kako se zavzemajo za njihove pravice. Pri prejšnji točki ste nasprotovali temu, da se da neka dodatna možnost, zaposlitev za določeno delo, za kratkotrajno delo in tako naprej. Se pravi, to je dejansko odpiranje možnosti, ne pa zapiranje. In tukaj, ko gre za prispevke, ki so pravzaprav prispevki solidarnosti, res ni nobenega pravega argumenta, da bi se ti prispevki solidarnosti še naprej usklajevali, eni enkrat letno, eni trikrat letno, eni vsak mesec - ja, povejte argumente za to! Kakšni so argumenti za to, da vendarle te zadeve ne bi poenotili, da ne bi v zakonu napisali usklajujejo se tako ali tako, takrat in takrat in več ni potrebe, da ne vem, sindikalni vodje imajo ne vem koliko sestankov z ministrom in tako naprej. In še, da zaključim, kolega Rop je rekel, da vlada jemlje malico, da vlada jemlje prevoz na delo in tako naprej. Kolega Rop, ne. Če bo tak zakon sprejet, potem ga bo sprejel ta parlament, ne vlada. To predlagajo delodajalci, delojemalci temu nasprotujejo, jaz pa mislim, da ta parlament tudi. Ga ni v naši poslanski skupini tistega, ki bo za to glasoval. Zakaj potem podtikate ministru, vladi, da nekaj jemlje in tako naprej, ko pa vendarle lahko spremljam v javnosti te pogovore, ki potekajo na eni strani med delodajalci in na drugi strani med predstavniki delavcev, med temi sindikati, za katere vi govorite, kako čudovito ščitijo delavce. Jaz upam, da jih bodo zaščitili. V končni fazi, če jih ne bodo oni zaščitili, jih bo moral zaščiti pravzaprav parlament in pa vlada s tem, ko bomo sprejeli takšne in pa drugačne rešitve. In tukaj, v tej hiši, ne mimo nas! In jaz se nikakor ne strinjam in se ne bom, da bi začeli nam to državo pravzaprav voditi predstavniki sindikatov oziroma sindikalni zaupniki. Zakone v končni fazi sprejema parlament. Oni se lahko med seboj dogovarjajo. Dobro je, če se dogovorijo v vseh zadevah, kjer pa se ne dogovorijo, pa tudi tisti, ki se, pa končno in zadnjo besedo ima državni zbor, ne pa tako, kot ste vi, gospod Rop, ocenili, da vlada nekaj jemlje. Vlada ničesar ne jemlje. Jaz mislim, da je ta vladna koalicije do sedaj naredila veliko tega, da je kaj uredila, poenotila, poenostavila; in tudi intenca tega zakona je,da poenostavi mnoge nelogične rešitve, ki so se nakopičile skozi vsa prejšnja leta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rop ima repliko.
Najlepša hvala. Glede nato, da sem bil omenjen, bi rad repliciral temu, kar je gospod Sok govoril. Torej, bistvo tistega, o čemer sem sam govoril, je bilo, da potem ko je bila sprejeta in se sprejema takšna davčna reforma, kot je, si zelo težko predstavljam, da bi se lahko v pogajanjih gospod Drobnič še pogovarjal s socialnimi partnerji o takšnih stvareh, kot so odvzem malice, stroškov prevoza na delo, skrajšanje odpovednih rokov in tako naprej. Skratka, vse tisto, kar se pod marko fleksibilnosti trga dela, pogovarja, dela je po moji oceni po tej davčni reformi popolnoma brez smisla. Popolnoma brez smisla je, se pogovarjati o socialnih transferjih in o tem, kot piše - tudi na to bi vas rad opozoril. Namreč, v obrazložitvi imate napisano, če seštejete številko, da so prihranki javnofinančni, iz naslova teh ukrepov 12 milijard. Torej, tega si nisem jaz izmislil. To piše v obrazložitvi. Torej, nedvomno se bo na najrevnejših, na socialno najbolj občutljivih skupinah prišparalo 12 milijard. In jaz trdim, popolnoma nesprejemljivo je, da potem ko ste vi, vaša vlada, ta koalicija podarili najbogatejšim v treh letih 90 milijard slovenskih tolarjev, to ste uzakonili, to ste izglasovali, da danes tukaj govorite o tem, da teh 12 milijard, ki jih tukaj jemljete, ni nič oziroma da je to nujno narediti. Jaz moram reči, ne bi videl problema, če bi obstajal dogovor, po katerem bi namesto 90 milijard nekaj manj dali najbogatejšim in preko davčne reforme dali nekaj več tem, ki jim sedaj jemljete, in to 12 milijard. In jaz trdim, da je gospod Bajuk s svojo davčno reformo uničil vsako možnost socialnega dialoga in razgovora. In v tem kontekstu moram reči, da se mi zdi, da je gospod Drobnič v relativno zelo težki poziciji. Po tem, kar je bilo storjeno, se je zelo težko pogovarjati o kakršnihkoli reformah na področju trga dela. Reforme na področju trga dela so pa v Sloveniji tudi potrebne in se je o njih potrebno pogovarjati; ampak nemogoče brez davčne reforme, nemogoče brez ostalih ukrepov. In to je tisto, kar manjka. Vse ostalo pa piše v teh materialih, ki so pred vami, in jaz vam še enkrat povem. Ne drži to, kar ste rekli, da vlada ničesar ne jemlje. Jemlje! To ima zapisano v dokumentu in to drži. In vlada tudi daje, ampak problem je, da jemlje najprej najrevnejšim, in to 12 milijard, in potem daje 90 milijard najbogatejšim v Sloveniji in tukaj nam razlagajo o tem kako potrebujemo varčevanje in kako bomo varčevali tam, kjer se da.
Hvala lepa. Gospod Srečko Prijatelj, imate besedo.
Hvala lepa. Gospod Sok, kje je vaša morala, to je moje vprašanje. To, da vlada ničesar ne jemlje, to vam je že gospod Rop povedal: prvo leto milijardo 800, drugo leto štiri milijarde, tretje leto šest milijard 900. In ko govorimo o tem amandmaju k3. členu, niti eno besedo niste povedali o tem amandmaju! Govorili ste same floskule in neumnosti. 3. člen pravi: "se usklajuje enkrat letno v mesecu januarju z rastjo cen življenjskih potrebščin v obdobju januar - december preteklega leta v primerjavi z istim obdobjem v letu pred tem." Veste, kaj to pomeni? Ta amandma Socialnih demokratov na ta člen je zelo smiseln, da konec koncev se le omili ta zadeva in da se to usklajuje tako kot je to v bistvu navada pri usklajevanju pokojnin in v bistvu bi bilo to nekako normalno. Ampak vi ste izrabili to debato za čisto nekaj drugega. Govorite o tem, kako poštena je vlada, kaj vse se bo s tem dobrega zgodilo in kako ni potrebno, da se minister pogovarja niti s sindikati. Ja s kom se bo pa pogovarjal, če ne s sindikati? Sindikati so legitimni zastopniki delavcev. Če tega ne veste, si preberite zakon. In minister se mora pogovarjati s sindikati, ne da mu ni potreba. Mora se pogovarjati. To je pa drugo, ker je res, da si je zaprl vse poti. Jaz bi priporočil ministru, ki ga prej ni bilo tukaj, da razmišlja o tem, da odpre ministrstvo za reveže in brezposelne, kajti teh bo po tem zakonu še več kot jih je danes. In bodimo srečni, da lahko gremo po cestah brez da ne prileti kakšno jajce ali paradižnik v glavo. To se bo tudi dogajalo. Prvo vam.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Barbara Žgajner Tavš. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Kar se tiče maastrichtskih kriterijev, Slovenija jih je morala že davno izpolniti zato, da bo sploh lahko s 1.1. prevzela evro. Je pa res, da bo prevzem evra prinesel tudi dvig cen in po nekaterih ocenah celo do 20%. Veste, to pa je tisto, zaradi česar bodo ti ljudje, ki so na socialnih transferjih, toliko bolj prikrajšani. Zaradi tega novega načina usklajevanja socialnih transferjev za leto oziroma celo dve leti nazaj. In ko ste, spoštovani kolegi iz vladnih strank, konkretno kolega Pojbič je pri prvem zakonu v okviru današnje seje govoril, kako se v SDS zavedajo, da prejemnikom minimalne plače vsak tolar pomeni ogromno. Pa ne se hecati, pa bom znova ponovila besede kolega Prijatelja - kje je vaša morala, spoštovane kolegice in kolegi? Vi ste tisti, ki izsiljujete sprejemate takšnih zakonov! Takšnih katastrofalnih zakonov, na podlagi katerih bodo najbolj oškodovani socialno najrevnejši predstavniki naše družbe. Mimogrede, pred dobrimi 14 dnevi sem poslušala podatek, da je stopnja revščine v Sloveniji že dosegla 10%. Upam, minister Drobnič, ki se smejite, da ne boste rekli, da lažem. To je bil podatek, ki je bil predstavljen preko javne televizije. Upam tudi, da ne boste rekli, da tokrat ne daste nič na to, kar poročajo novinarji. Jaz se sprašujem ali to, o čemer danes odločamo v parlamentu, dejansko pomeni prihajanje v obdobje blaginje za vse državljanke in državljane. Ali imamo res pravega ministra na pravem mestu, se sprašujem, pa ponavljam besede, ki jih je prav tako izrekel danes na seji eden izmed predstavnikov največje koalicijske stranke. Veste, jaz takšnemu ministru pač ne morem povedati z nasmehom na obrazu, hvala minister, ker to delaš, prej bi rekla, da je sramotno to početje. Dovolite za konec, glede na to, da govorimo o amandmaju k 3. členu tudi sama bom podprla ta amandma še z enega vidika; zato ker je vlada dejala, da je potrebno vse transferje v okviru socialnih transferov dati na enak način usklajevanja skratka, poenotiti sistem usklajevanja socialnih transferov posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji. Pa dajmo! Zakaj bi bile zgolj in samo pokojnine izvzete iz tega sistema. Če sprejmemo tak amandma, potem bomo dejansko prišli na poenoten sistem usklajevanja, ki pa je ne nazadnje boljši kot tisto, kar predlagate vi v zapisani rešitvi.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Marsikaj je bilo danes že mogoče slišati, še več je bilo mogoče slišali tudi ob nekaterih poprejšnjih obravnavah zakonov, ki so zadevali brezposelne ali bolne. In kadarkoli smo razpravljali o teh zakonih, smo Socialni demokrati opozarjali na to, da se nam zdi nesprejemljiv tak pogled na oblikovanje zakona, ki izhaja iz predpostavke, da so brezposelni delomrzneži in da so tisti, ki so bolni, simulanti. In to je bilo tudi pri zakonu o zaposlovanju in zavarovanju za primer brezposelnosti ničkolikokrat nakazano, da je treba take negativne odklone preprečevati, in smo povedali, da zlorabe se morajo odpravljati, da pa je treba iskati zakonske rešitve, ki spodbujajo iskanje zaposlitve, ki spodbujajo zaposlenosti in še marsikaj drugega. Sama bi pri bolezninah in pri govoru o absentizmu, o katerem je mimogrede minister govoril pri obravnavi prejšnjega zakona, pričakovala, da bi bila vlada tudi malo bolj pozorna do tega, na kar Socialni demokrati tudi opozarjamo; namreč, da smo edina država v EU, ki nimamo registra poklicnih bolezni - in še marsičesa nimamo. Ob tem zakonu pa se mi kot ob kakšnem drugem zdi, kot bi bila pred veliko zlaganko pa bi mi veliko stvari v tej zlaganki manjkalo. In tako je s temi zakoni. Parcialne rešitve sprejemamo, verjetno ima minister predstavo o tem, kaj bomo na koncu dosegli, ampak tako kot stvari prihajajo, prihajajo nesinhronizirano, prihajajo mimo sistemskih rešitev, da bi tudi nam, ki smo v opoziciji, bilo mogoče videti, "kam pes taco moli". Zdaj pa to, kar je bilo rečeno, da ta državni zbor ni sprejel ničesar takega, kar bi ne bilo usklajeno in da ne sledi vladnim odločitvam. Oprostite, spoštovani vodja poslanske skupine Nove Slovenije, ta državni zbor in koalicija v njem redno potrjuje odločitve, ki jih izvršna oblast ponuja [[...]]
Gospa mag. Potrata [[...]]
Zato ne razumem in ne vidim razloga [[...]]
Gospa magistrica, vas lepo prosim, če se omejite na razpravo o amandmaju k členu. Prosim.
Ja, prihajam k temu. Tako, k temu. Zato nisem slišala v nobeni dozdajšnji razpravi, ne v predstavitvi vladnih stališč razlogov, zakaj se je vlada odločila, da se bo usklajevalo enkrat na leto po ocenjeni rasti življenjskih potrebščin. Socialni demokrati smo v amandmaju k 3. členu predlagali drugačen način usklajevanja. Ampak iz tistega, kar je bilo mogoče videti, je zdaj celo v meni zrasel dvom, da je bil namen celo tako dober, kot je bilo videti po tem, kar sem slišala, da se tako ali tako pričakuje zaradi izpolnjevanja maastrichtskih kriterijev, da bo inflacija še nižja. Ampak saj ni opozicija govorila o tem, kakšen bo prihranek državnega proračuna zaradi drugačnega usklajevanja, predlaganega usklajevanja socialnih transferjev! Vlada sama je ocenila, kolikšen bo prihranek. Če ni dovolj to, da sprejemu zakona nasprotujejo socialni partnerji, potem bi vprašala, kdaj je vlada poslala v usklajevanje ta zakon lokalnim skupnostim, zaradi tega, ker sama ugotavlja, da se nekateri transferji, o katerih govori zdaj, plačujejo tudi iz občinskih proračunov. In takrat, kadar zadevajo finance lokalne skupnosti, bi morale o tem odločati tudi lokalne skupnosti. Ne vem, da bi kaj takega dobili v roke. Poenostavitev ali poenotenje, oboje terja spremembo. In ko spremembo vpeljujemo, se je vedno treba vprašati, v čigav prid je sprememba. Sprememba, ki jo vpeljujete, zagotovo ni v prid prejemnikom transferjev, ker od kod potem ugotoviti, da bodo prihranki. In zato utemeljeno sprašujem tiste, ki nasprotujejo amandmaju Socialnih demokratov, zakaj se ne bi mogli transferji usklajevati z rastjo plač, če je to sprejemljivo za pokojnine - pa ne trdim, da so socialni transfer -, ampak zakaj bi za pokojnine to veljalo, za nekatere druge, ki se iz iste blagajne plačuje za iste transferje, pa bi moral biti način usklajevanja drugačen. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Glede na to, da se je pojavilo nekaj vprašanj, ki se ponavljajo, mislim, da je smiselno, da vam takoj odgovorim. V zvezi z usklajevanjem s socialnimi partnerji, so bile vprašanje usklajevanja samo boleznine. No, usklajevanje boleznin, glede na to, da so praviloma krajše, smo predlagali, da je v skladu z rastjo življenjskih stroškov enkrat letno. To je razumljivo, smiselno. S tem ni pravzaprav nihče kaj prikrajšan. Ko pa so sindikati vztrajali na tem, da bi pa bilo potrebno z rastjo plač, smo predlagali, da bi to naredili. Ampak, ko so šli izračunavati, kaj to pomeni pri prihrankih, so videli, da niso pomembni prihranki, so pa od tega odstopili, pa so rekli: s tem se ne strinjamo. Zdaj ne vemo, o čem se ne strinjajo. Vlada je predlagala, sam kot minister sem na ekonomsko-socialnem svetu predlagal: dobro, se bomo izognili temu enotnemu usklajevanju, zato ker tako trdno vztrajate na bolezninah. Z ostalim, namreč, se strinjajo. Bomo to nesistemskost naredili, če to pomeni cilj socialnega dialoga. Pa niso na to pristali, ker so videli, da ni nobene pametne; izračunajte si te dolgotrajne boleznine. Če jih je 6 milijard na leto in če je razlika dva odstotka - je to, koliko? 120 milijonov na letni ravni. 120 milijonov, to je to, pa ne iz tega delati velikih zgodb. Saj to se da enostavno izračunati. Poglejte, sicer pa so predstavniki; zapis spet - lahko ga boste dobili - predstavniki vseh treh strani se strinjajo, da je poenotenje načina usklajevanja tudi na področju boleznin nujno, ker sedanji sistem dopušča anomalije, predvsem pri dolgotrajnih bolezninah. Da boleznine dosežejo ali celo presežejo višino plače, ki bi jo zaposleni sicer prejemal, če bi v času dolgotrajne bolezni bil na delovnem mestu. Posebej izpostavljeno in večkrat poudarjeno je bilo, da so anomalija tudi različne osnove za obračunavanje bolniških nadomestil in bi jih bilo potrebno poenotiti. Pa saj to delamo! Ampak, ko pa je potrebno narediti ta korak naprej, pa zmanjka veselja za to, da imamo o čem kaj govoriti, ker je lepo govoriti. Sedaj samo vprašam: da socialni dialog. Sedaj mi pa povejte, spoštovane kolegice in kolegi, koliko časa naj posvetimo socialnemu dialogu, da v se bomo uskladili. Ali je to eno leto, ali je to morda sedem let, kakor se je usklajeval prejšnji zakon o delovnih razmerjih, pa kolektivne pogodbe, zakon o kolektivnih pogodbah, štiri leta - zakon o delovnih razmerij se je uskladil, o kolektivnih pogodbah se v štirih letih ni uskladil - ali je potrebno 20 let? Povejte mi, kaj je to kriterij za uspešnost socialnega dialoga. Veste, bilo je ponujeno marsikaj, ampak če se nekdo ne želi, ima pravico reči: Ne. Ker konec koncev socialni dialog ni prisila. Jaz sem vesel, če uskladimo. 25 predpisov je bilo usklajenih, trije ne. Ta je eden takih, kjer se niso uskladile boleznine. A naj čakamo dve, tri leta? S tem pravzaprav prizadenemo nekatere, kot so družinska nadomestila. S tem zakonom se namreč izboljšujejo. Zdaj pa še glede prihrankov, sem povedal 1,8 milijarde. Za namen starševskega varstva se povečujejo sredstva za 4 milijarde na letni ravni, za štipendije 1,2 milijarde. Sicer dobimo še dodatna sredstva iz evropskega sklada, tako da se bo bistveno več povečalo za štipendije. Socialne pomoči, preko 1 milijarde; pokojnin, da ne omenjam - valorizacija pokojnin, s katerimi ste se vsi strinjali, koliko so višje, koliko je na letni ravni? Če to seštejete, 10 - krat presega tisto, o čemer se zdaj pogovarjamo. Okoli 20 milijard je imel vsako leto, zato je nedostojno govoriti o 1,8 milijarde, ker to ni bil cilj vlade, cilj je bilo poenotenje transferjev, ne pa prihranki, zato ker z drugimi instrumenti urejamo ta razmerja. Sedaj odgovarjam na sistemsko vprašanje. Spoštovana gospa poslanka, pač ministrstvo za delo ni toliko sposobno, da bi vseh, ne vem, 30 zakonov napisalo v enem mesecu. Tega pa vam ne moremo, vse v enem mesecu. Če vam pa lahko razložim še, kaj nameravamo sprejeti v naslednjih dveh, treh mesecih na vladi, to pa je zakon oziroma družinski zakonik, zakon o postopku za pridobitev socialnih transferjev, ker bomo preprečili kopičenje, podvajanje, na kar je bilo opozorjeno, in pa seveda zakon o delovnih razmerjih. Jaz upam, da ga bomo pripeljali do končnega rezultata, da bomo imeli v Sloveniji varno prožnost, tako kot je tudi zapisano v lizbonski strategiji. Izboljšali smo pravice na starševskem področju, sem povedal, za kakšen znesek; v pokojninskem - uveljavljanje pokojnin, več pravic za zaposlovanje invalidov, zaposlovanje invalidov se je povečalo za več kot 40%, imate statistične podatke; brezposelnost pada, zaposlovanje se povečuje. To so pač podatki, ki so na razpolago. Še vprašanje glede revščine: da, 10%, ampak pred sedmimi leti je bila 14%. Stopnja tveganja revščine pada in prav je tako, da pada. Zdaj se samo lahko sprašujemo in diskutiramo, ali prepočasi pada. O tem bi lahko tudi diskutirali. Jaz si prizadevam za to, da bi tveganje revščine hitreje upadalo in najmočnejši dejavnik za tveganje revščine je zaposlovanje. Najpomembnejši, hkrati zagotavlja tudi socialno integracijo. Glede tega, da vlada želi ukiniti malico - ne vem, bilo je o trošarinah, prevoz na delo, neko olje se je omenjalo, nisem dobro slišal, ampak o tem ni v tem zakonu pisano. O zakonu o delovnih razmerjih se pogajamo in to ni predlog vlade. Predlog vlade je, da se skrajša odpovedni rok, to je res, to je dobro, da se travma zmanjša v času odpovednega roka, pa vstopi zavod za zaposlovanje v reševanje aktivno tudi z instrumenti aktivne politike zaposlovanja, da se tudi sofinancira prekvalifikacija že v času postopka prenehanja delovnega razmerja. To pa bo vendarle v interesu vseh brezposelnih in zaposlenih in podjetij. To je tisto, kar želimo, to je prožna varnost. Kaj pa bo pomenilo, če je eno leto odpovedni rok. Kaj pa ste pridobili? Eno leto izgubljanja živcev in prepletanja in konfliktov med delodajalci in delojemalcev. Tako ali tako se ne da to preprečiti. Pomembno je, da čim prej zagotovimo vstop v novo zaposlitev. In to je usmeritev vlade. Otroški dodatek, nega, varstvo otrok, denarne socialne pomoči se ne spreminjajo. To je jasno in to so tisti ključni inštrumenti, transferji, ki ostanejo na enaki ravni in so namenjeni šibkejšim. Da, pri nekaterih se pa privarčuje. Pri tistih, ki jim ti dodatki ne pomenijo bistvenega za ohranjanje socialne varnosti. Ti dodatki skupaj s pokojninami in še ostalimi dosežejo tudi, to sem že povedal in dal sem podatke, tudi milijon tolarjev mesečno, neto. O tem je treba dajati odgovor davkoplačevalcem ali so to še primerne dajatve za to, da ustvarjamo sožitje, vzajemnost, solidarnost in pravičnost. O tem se je pa vredno pogovarjati. Ta zakon o socialnih transferjih - veste, saj kakšnih velikih novosti ni. Ta zakon je bil v bistvu pripravljen v okviru prejšnje vlade. In sam moram reči, da je izhodišče dobro, poenotenje socialnih transferjev, to je pravi pristop. Seveda so pa nekatere modelitete - državna pokojnina, pokojnine so izvzete in [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] Zakaj bi tožili eni druge, če so dobre rešitve, potem recimo: dobre. Da bi pa vse valorizirali z rastjo plač, socialne transfere [[...]]Dobro, saj so socialni partnerji tudi povedali, kaj smatrajo glede teh nadomestil. To je pri nekaterih problem. Padanje v zadnjih sedmih letih - tveganje revščine: 14% pred sedmimi leti, potem 12, 11, 10.
Hvala lepa. Gospa mag. Potrata, sicer ni bilo direktno, bolj odgovor na vprašanje, vendar vam dam repliko.
Hvala, gospod podpredsednik. Direktno se je obrnil gospod minister name in mi odgovarjal. Jaz sem mu za to zelo lepo zahvaljujem. Štejem pa njegov odgovor za podcenjevanje mojih poslanskih izkušenj. Zagotovo nisem tako zelo neizkušena, da bi pričakovala, da bo vlada vse zakone sprejela v enem mesecu. Tudi zelo natančno spremljam napovedi o delu vlade v letnih načrtih, kaj namerava sprejeti. Hkrati pa berem v predlogih vaših zakonov tudi take utemeljitve, da je kakšen zakon treba nujno sprejeti zaradi tega, ker bo on drugi zakon tak, ali pa stvari, na katere sem vas tudi že kdaj opozorila pa vas spraševala, jaz vam moram sedaj verjeti, da bo slovenski zakon o štipendiranju najboljši v Evropi, čeprav bi - glede na to, kako urejamo stvari - bilo treba vedeti, če smo omejevali zakon o študentskem delu, da bi potem bilo treba prej sprejeti zakon o štipendiranju. O zaporedju teh zakonov sem govorila, ko sem vam omenjala to, da celotna slika ni sestavljena in ni mogoče razbrati iz predlogov, ki jim nam dajete, kje bomo na koncu pristali. Hvala.
Izvolite, gospod Rop. Replika?
Seveda, to je replika na to, kar je bilo povedano, in se nanaša na tisto, kar smo trdili in govorili. Torej, jaz moram povedati, da se tega odgovora tukaj lahko predvsem to sklepam, da žal minister ne povezuje ukrepov med seboj. Seveda, ko smo o tem govorili, nismo razpravljali o tem, da se boleznine, odpravnine ali karkoli že, ali odpovedni roki, nanašajo na sam ta zakon. Govorili smo o celoviti politiki, ki je med seboj povezana, in samo ob določenih predpostavkah se je seveda možno pogovarjati o deindekskaciji. Tisto, kar jaz trdim je, da so ti ukrepi, ki so sedaj na mizi, gledano v celoti takšni, da so usmerjeni v povečevanje socialnih razlik in revščine. Torej ti podatki, ki tukaj na mizi in ki so bili citirani, se nanašajo na pretekla obdobja. Jaz moram povedati, da smo v Sloveniji lahko ponosni, da imamo eno najnižjih stopenj revščine, vendar se stopnja revščine meri v posameznih državah kot odstopanja od povprečne plače. Torej, v bistvu stopanja revščine meri dohodkovno neenakosti. In tisto, kar vam jaz danes pripovedujem, je: s temi ukrepi, s katerimi sedaj greste, ko nedvomno signifikantno, pomembno, značilno povečujete plače tistih, ki imajo največje plače, in zabijate v socialno dno tiste, ki imajo že tako najnižje prejemke, ne samo da povečujete socialno neenakost in povečujete socialno izključevanje, ampak boste v času povečali tudi stopnjo revščine in videli boste, ko bodo prišli podatki za tisto leto, ko bo "prijela" in davčna reforma in tudi to, kar imamo danes na mizi, z vsemi ukrepi, o katerih tudi danes tukaj govorite. Celota na koncu je to: večja bo stopnja revščine, več socialne izključenosti in drugačna socialna država, ki jo na takšen način ustvarjate.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prijava teče. Besedo ima gospod Boštjan Zagorac. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Sam bom amandma kolegov iz Socialne demokracije podprl. Minister je dejal, da med cilje spada poenotenje transferjev. Poglejte, mogoče lahko laže vam iz koalicije ali pa komu drugemu, ampak jaz imam pred seboj obrazložitev zakona, kjer piše, "cilji zakona: zagotoviti javnofinančne cilje vlade Republike Slovenije; dolgoročna vzdržnost javnih financ" - se pravi, varčevanje. Povejte mi, kako boste nekaj prihranili, hkrati pa nekaj ne zmanjšali, ker se mi zdi, da zadnje dneve poslušamo čarovnike in na ministre. Dvigujete tiste postavke v proračunu za 2008, ki pomenijo prihodke s strani zakona o DDV-ju, hkrati pa govorite, da se DDV ne bo dvignil. Danes "šparate" na socialnih transferjih, pa pravite, da se ti ne bodo zmanjšali. Komu lažete? Sami sebi? Zato da lahko potem nekdo ustane in se hvali ministru, kako je dober, lep in fin. Povečujete revščino! spoštovani kolegi in kolegice. Povečujete revščino. Odločili ste se za umiranje na obroke, za te ljudi, ki so že tako ali tako na dnu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Potrč. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Kaj je bistvo, kar vam želimo s kritiko tega zakona povedati? Da nas ne boste prepričali, da njegove posledice ne bodo povečanje relativnih razlik med prejemniki socialnih transferov in tistimi, ki dobivajo plače. To se mora zgoditi, ne gre drugače. Gospod Sok, je čisto vseeno, ali rastejo življenjski stroški in inflacija 1% pa plače 3 ali rastejo življenjski stroški 2,5% pa plače 5%. Relativna razlika se povečuje in v naslednjih dveh, treh, petih letih se poveča za 10 in več odstotkov in to je posledica tega zakona. Če znate to drugače izračunati, bom šel še enkrat v osnovno šolo. Ni mogoče drugače izračunati. In skrivati to pred ljudmi, je tudi nesmiselno. To je lahko politika. Prav, samo potem povejte in priznajte, to je politika, zaradi tega, ker menimo, da so ti socialni transferji previsoki in jih želimo skupno znižati. Danes trditi, da se ne bodo znižali; ja, povprečno se bodo znižali, ker sicer ne bi bilo 1,8 milijarde prihranka v naslednjem letu. Komu in koliko - brez zamere, niste nam želeli v obrazložitvi zakona povedati. Jaz pa priznam, da nisem šel primerjati 30 zakonov - cca., toliko se namreč pravic spreminja - in pri vsakem posebej računati. Če se to ni zdelo vredno, pa bi morala narediti, vladi, potem brez zamere, ker je nujni postopek in malo časa in vse nagrmadeno tudi mi tega nismo naredili! Samo govoriti o tem, da ne bo prišlo do zmanjšanja, se pa ne da. Ne da se, zato ker ste sami napisali številko, ki to zmanjšanje pomeni. Ali imamo ob tem različen pogled na reševanja nekaterih vprašanj? Meni je zelo žal in tega ne bi še enkrat ponavljal, ker je gospod Kristijan Janc praviloma korekten in ne potencira stvari. Samo gospod Sok, vi ste krivi, da bom citiral njegovo izjavo danes. Danes je ob zakonu rekel naslednje: "Hkrati, močno pa upam, da tudi ta celovit pristop predlagatelja zakona k zaposlovanju na črno, ki ga je pripravil, bo tudi kaj pripomogel k temu, da bo morda pregnal iz tega udobnega lenarjenja nekatere iskalce zaposlitve na zavodu za zaposlovanje, ki čakajo in komaj čakajo, da dela ne dobijo - povem še enkrat, da dela ne dobijo -, kajti preprosto nimajo volje in ga ne želijo dobiti. In naj si gre gospod Janc, če želi, prebrati magnetogram - ob 13.02 je to govoril. Če to ni opredelitev, da gre za lenuha, potem pač lahko še enkrat vse skupaj preberem, vendar to je ta smisel. In zato ne reči, da nikoli koalicija ni kakšne take izjave dala. Ja, velikokrat jo je dala. In se še enkrat Jancu opravičujem, ki ima praviloma korektne in prijazne razprave, ni grobijan, da tako rečem. Ampak tokrat je pač tudi z njegove strani bilo to izrečeno in moram citirati, ker je bil to razlog, zakaj sem to omenil. In, gospod Sok, mi bomo še vlagali amandmaje. Vsak dan jih bomo vlagali, ker je to edini način, da dokažemo, da vi nimate argumentov, da govorite na pamet, da ste se opredelili, da tako mora biti, in ne obrazložite niti tistega, kar ste sami predlagali. Mi tudi želimo poenotenje, čeprav to ne more biti takšen cilj, da bi imel posledico nižanje, realno nižanje transferjev. Za poenotenje pa smo in ga tudi predlagamo! Povejte, zakaj je ta predlog, ki ga mi dajemo, slabši od vašega. Ker namreč usklajevanje pokojnin je ta koalicija predlagala in ta koalicija sprejela. Zakaj je za pokojnine sprejemljiv, za boleznine ni, za otroške dodatke ni, za invalidnine ni, za letni dodatek k pokojnini ni - povejte, zakaj! Dajte argumentirati! Po seji sem vam morda pripravljen k argumentom pomagati, vendar zdaj pa res ne, ker mislim, da bi si jih znali izmisliti sami. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sok, imate repliko.
Hvala lepa. Najprej bi gospodu Potrču rekel, da ste imeli veliko časa, da bi lahko predlagali to poenotenje, pa ga seveda niste. Zdaj iz konteksta neke razprave vzeti nek stavek in ga pripisati celi koaliciji, seveda še naprej vztrajam, da ni korektno. Argumentirajte potem vi, zakaj vi predlagate drugačen način, kot ga je predlagala vlada. Jaz pač razumem, da res samo zato, da vložite amandma in da potem lahko na veliko govorite in kritizirate vlado. To je pač drža opozicije, to lahko počnete, vendar sem vas pač opozoril, da ne morete nekih besed kar tako počez, čez palec, pripisati celotni koaliciji, še zlasti, če so vzete iz konteksta razprave posameznega poslanca, pri čemer sem sam to njegovo razpravo razumel povsem drugače, kot ste jo razumeli vi. In še enkrat povem, pri ključnih socialnih transferjih na področju materialno najbolj ogroženih, kot so socialne pomoči, potem otroški dodatki, denarna nadomestila za brezposelnost, ne bo nobenih sprememb. Nekatera, kot so porodniška nadomestila, pa se bodo po tem poenotenju celo povečala. Minister je obrazložil, kje bo prišlo do razlike in obrazložil je tudi, s čim bo ta razlika kompenzirana; na področju zdravstvenega varstva vam je povedal - 4 milijarde. Ampak, vi še vedno lahko govorite in boste to zadevo vrteli in govorili o malicah, o prevozu na delu in vsem tistem, kar ni stvar tega zakona, kar je seveda stvar nekaj povsem drugih debat. Lahko še naprej napadate ministra itn. Mi smo se prepričani, da so te rešitve dobre in da bodo te rešitve pomenile poenostavitev in odpravo vseh teh birokratskih ovir, ki ste jih resnično vi in vaša vlada v preteklosti nakopičili do absurdov. To pa res drži. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janc, replika.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči! Spoštovani kolega Potrč, cenim vaše razprave in tudi vaše zelo aktivno delo v parlamentu, lahko je vzor vsem ostalim, kako se dela v parlamentu kot poslanec, pa vendarle, morda ni najbolj korektno, da jemljete moje tekste in razprave, ki je bila na splošno k prejšnjemu predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju dela in zaposlovanju na delo na črno. Jaz sem govoril o tem in za tem, kar sem rekel, tudi stojim. Povedal sem, da govorim iz svojega okolja, od koder prihajam. Morda je tam, kjer vi živite, drugače. V Prekmurju je drugače. Pri nas je tako, da je žal, mnogo ljudi na zavodu za zaposlovanje, ki že dolgo dolgo iščejo delo in prosijo boga, da ga ne najdejo. To je dejstvo, se opravičujem, to je dejstvo. Ne govorim za vse, govorim za nekatere. Za nekatere ljudi in hvala bogu, da spreminjamo zakonodajo, takšno in drugačno, da poskušamo te anomalije, kjer se dogajajo krivice tistim, ki garaj na normo 8 ur in dobijo 100.000 in imajo na koncu meseca manjšo bilanco prihodka kot tisti, ki je na zavodu. To je narobe svet. Mi moramo tiste zdrave ljudi, ki so sposobni, da delajo v tej državi, če delam jaz 14 ur na dan, bo tudi on delal 8 na dan. Delo je, pa ga nočejo sprejeti. In to je tisto, o čemer jaz govorim. Moramo jih dobiti na tak in drugačen način. In v tem kontekstu je bilo tudi tako imenovano malo delo oziroma kratkotrajno delo, kjer bo možnost delodajalcev, da omogoči tudi tistim, da vendarle pridejo v službo, začnejo delati, pa če ravno samo 20 ur na teden, boljše je nekaj kot nič. In v tem kontekstu sem jaz to govoril in za tem stojim. Morda je kje drugje drugače. Se opravičujem. Govorim za nekatere, ni to pravilo za vse. Za nekatere. In takšni so v teh časih, ki so, nazaj govorim, to močno izrabljali, vse možne dodatke, subvencije, take in drugačne. In na koncu so lepo prišli skozi, se odvadili delati in niso želeli več v službo, ker je preprosto bilo doma lepo in na koncu koncev si še bolje zaslužil. Če je to dobro, če vi to podpirate, gospod Potrč - jaz ne, ker delam 14 ur na dan. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bojan Starman, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Poskušal se bom vrniti k temi, o kateri razpravljamo pod to točko, in bi posebej poudaril, kot sem že prej, da govorimo o usklajevanju transferjev posameznikov in gospodinjstev. To se pravi, govorimo o metodi, ki je predlagana, da se od sedaj naprej na tak način usklajujejo vsi ti transferji oziroma ti prejemki za gospodinjstvo. To pomeni, če bomo ta zakon sprejeli in bo veljal od 1.1.2007 ali od kadarkoli naprej, da bo ta uskladitev pač na tak način narejena že v mesecu januarju z rastjo cen življenjskih potrebščin v letu 2006. In bo za vse enako, ne bomo o tem nič razpravljali. In mislim, kot sem rekel, da je to pošten način, ker praktično daje vsem enake možnosti in zagotavlja realno vrednost obstoječih transferjev. Povedal sem, da so pri tem osnove - ali so preveliki ali so premajhni, na kakšen način so izračunani, o tem ne govorimo v tem zakonu popolnoma nič. Govorimo samo o tem, kako jih bomo popravljali oziroma revalorizirali v naslednjem obdobju. In s tega vidika se mi zdi, da je zakon pošten do vseh in na nek način usklajuje te zakone, ker do zdaj smo bili priče, da kjer je bilo več lobiranja in smo se praktično sproti prilagajali trenutno najbolj pravemu oziroma tistemu kriteriju, ki je prinašal več. Povedal sem že, da je bil v določenem obdobju kriterij plače javnih uslužbencev - zelo dober in jih je veliko želelo, da se usklajuje. Ko so plače javnih delavcev v državni upravi rasle veliko hitreje kot v gospodarstvu ali kjerkoli, takrat bi bili vsi v tem kriteriju. Zdaj pa je kar naenkrat postal slab kriterij in bi ga radi vsi zamenjali za nekaj drugega. Po drugi strani pa smo prišli na kriterij - zdaj vsi govorimo o plačah. Trenutno je rast plač tisti kriterij, po katerem bi vsi radi usklajevali svoje transferje pa vse te stvari. Zopet pravim, da poglejmo malo nazaj, pa dajmo pogledati malo naprej. Lahko je ta kriterij v pol leta najslabši kriterij. Če na primer, tako kot je gospa poslanska kolegica rekla, zaradi uvedbe evra ali pa pride do drastičnega povečanja cen ali DDV, seveda bo rast cen rasla, rast cen življenjskih potrebščin bo pa rasla in ta kriterij bo prinesel trikrat več kot pa rast plač. Jasno, kaj ne? In to je treba upoštevati. Tudi sam izračun, ki je narejen, je na neki hipotezi. Vendar pa dejstvo je, da ne vemo, kakšna bo rast, kakšen bo ta kriterij, kakšna bo nominalna številka, za katero bomo revalorizirali januarja. Ne moremo trditi, in mislim, da tudi minister ne more zagotoviti, to je neka ocena. Ne more trditi, da bo absolutno manj denarja šlo za te transferje, lahko ga bo šlo tudi več, če bi slučajno prišlo do večje rasti cen življenjskih stroškov. Vemo, da nekatere kategorije vedno primerjamo na obstoječo stvar. Ravno tako mislim, da je realno in bi že zdavnaj bilo pametno, da je ta realna rast življenjskih potrebščin tista, ki je najbolj prava, ker praktično drži realno vrednost transferjev na istem nivoju. Ne vem, kaj je tu problem. Ne spuščajmo se v to, kaj je kdo komu dal, pa v vse druge zakone, pa katere stvari so notri. Zagotoviti je treba, in mislim, da se tu lahko strinjamo, da se vsi ti transferji usklajujejo na enak način, z enakimi podlagami. Kakšni pa bodo izračuni, kakšne bodo te stvari, pa seveda ne dopuščamo več špekuliranja na to temo. Če bomo to pustili odprto, da zakona ne bomo sprejeli, in zato tudi ne podpiram nobenega od amandmajev, ki so vloženi, če se tu zdaj ne dogovorimo - rekel sem tudi, da bi bilo dobro razmisliti tudi glede tega, ali je pametno, da se pokojnine usklajuje na tak način. Ni prav! Mogoče bo prišel čas, ko se bo treba dogovoriti, ko bodo sami zainteresirani povedali, da bi bila pa mogoče res drugačna osnova bolj prava. In šele takrat bom jaz rekel: prav je, to je tako. Zagotavlja se dejansko iz leta v leto rast življenjskih stroškov, to drži realno raven na tem. Kaj je bilo do sedaj? Do sedaj so absolutne stvari, absolutne zadeve nekaterih transferjev - prej smo rekli, kdo zagovarja katere. Dejansko v tem pregledu, ko sem gledal, kateri so transferji, sindikat tukaj nima kaj debatirati, to je stvar vlade in parlamenta, da določi, kakšna je vloga politike kot socialne države in dajanje socialnih transferjev. Zato res tukaj poudarjanje tega socialnega dialoga mislim, da je popolnoma nesmiselno pa tudi predlogi, ki prihajajo s te strani, so popolnoma nesmiselni, ker vedno ponavljamo ene in iste stvari. Mislim, da tudi sindikati, nekateri udeleženci tega socialnega dialoga bi morali ugotoviti, da gre čas naprej in da je treba določene stvari tudi sprejeti kot drugačne, nismo več nekje v enem svetu. Časi se spreminjajo in treba se je prilagoditi. Svet je svet konkurence in ne moreš vztrajati z določenimi zadevami, ne moreš imeti določenih stvari bistveno drugače, kot je svet, v katerem živiš. To je EU, to je neko tržno gospodarstvo, ki pač ne more dopustiti nekih elementov, ki jih mi prinašamo iz ne vem katerih časov in ne vem zakaj, kot sem prej omenil. Ne razumem, da ne moremo razumeti, da ko malicaš, malicaš, ne delaš. Zakaj tega ne povemo in ne ugotovimo? Mislim, da je zelo pametno, da se dogovorimo za tak način usklajevanja, brez nepotrebne diskusije dajmo se dogovoriti, ali imamo dosti visoke štipendije, ali imamo dosti visoke te stvari, ali je potrebno še kam kaj dati. Vedno je treba poiskati in biti odprt za te stvari, to je naša naloga, da poskrbimo za tiste najšibkejše in jim damo ustrezen standard. Največ bomo pa naredili za vse naše državljane, če bomo zagotovili boljšo konkurenčno sposobnost našega gospodarstva. Se pravi, da se bomo bolj potrudili v znižanju javne porabe in s tem prišli do realne osnove za znižanje [[...]]
Gospod Starman [[...]]
[[...]]v naši državi in zmanjšanje stroškov države. Skratka, mislim, da dejansko ne moremo o tem predlogu zakona razpravljati popolnoma o vseh stvareh. Metoda, mislim, da je zelo primerna, in mislim, da tukaj kvečjemu, če bi še kaj dodali. Druge stvari se pa pač dogovorimo in rešujemo drugod. Mislim, da je metodologija za spremembe, ne pa kakšne so osnove, kakšne so višine. Govorimo o metodologijah, o metodi, o načinu, za katerega mislim, da je fer. In ne morejo biti različne politične opcije sedaj o tej številki - o tem sistemu drugače govoriti. Za vse nas je enak, katerikoli je. In pošteno se mi zdi, da je. Daje se ena osnova, da se ne bomo prepirali še naslednjih nekaj 10 let za nekaj, za kar ni potrebno, da se prepiramo. Hvala lepa.
Preden bi šli naprej, bi še enkrat prosil, govorimo o amandmajih k 3. členu. Gospa Barbara Žgajner Tavš, imate repliko.
Hvala lepa. Samo toliko v pojasnilo, ker niti časa nimam dovolj. Ko bomo dosegli evropske standarde plač, tudi minimalne plače, takrat bomo lahko govorili o enakopravnosti znotraj Evropske unije. Tisoč evrov je minimalna plača v Luksemburgu, večja kot v Sloveniji. Mimogrede, kar se tiče usklajevanja, usklajevanja v okviru tega zakona. Ne gre za usklajevanje z realno rastjo življenjskih potrebščin, ampak gre za usklajevanje s preteklo rastjo življenjskih potrebščin za dve leti nazaj oziroma primerjava preteklega leta še letom poprej. To je tisto, kar bo prihranilo državnem proračunu in zaradi česar bodo imeli ljudje manj.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Mislim, da je potrebno takoj pojasniti. Če je osnova za valorizacijo v preteklem obdobju, inflacija je pa padajoča oziroma se rast življenjskih stroškov se zmanjšuje, potem je zagotovo boljša osnova iz preteklosti. To vam bo vsak matematik povedal. Če vi računate, če dvignete valorizacijo v letošnjem letu na osnovi pričakovane, pa je pričakovana nižja, s tem znižujete vrednost. Če pa daste na osnovo, ki je bila prej, ko je padajoča, potem je pa to boljše. To bo vsak, ki ima osnovnošolsko izobrazbo, vam to povedal.
Hvala. Gospod Jerovšek. Prosim, kdo ima besedo? Gospod Jerovšek ima besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Ko poslušam te razprave, ob tem, ko se želi poenotiti usklajevanje socialnih transferjev, se sprašujem, ali ti, ki iz teh klopi diskutirate o tem, res tako podcenjujete ljudi, občane. Govorite o povečevanju revščine, o povečevanju socialnih razlik. Vsi ukrepi, ki jih delamo v zadnjem času, vse gre v to smer. Ja pa, saj je bilo v nedeljo preverjanje volje ljudi in razumevanja ljudi! In poglejte, gospa Alja Brglez, ki je bila pri gospodu Ropu tudi v službi včasih - se mi zdi - pravi, kdo so največji poraženci volitev. Socialni [[...]]
Gospod Jerovšek, ne govorimo o izidu volite, ampak govorimo o amandmaju k 3. členu. Lepo prosim!
Socialni in Liberalni demokrati. Tukaj so se ljudje izjasnjevali, kako razumejo ukrepe, katerim smo priča v tem času. Ali ljudje vidijo neko prihodnost v tem, da gospodarska rast raste, da konkurenčnost slovenskega gospodarstva raste. Ti bi pa na vsak način radi neke cokle pod ta voz, ki gre naprej, podtaknili! In jaz ne vem, jaz se zavedam, da so bili socialni transferji v obdobju, ko ste bili na oblasti, vzvod ohranjanja oblasti, kajti politiko "divide er impera", različnim različno, ogromno fines ste imeli. Ogromno. Nekateri socialni transferji so bili tudi v izrazitem privilegiju, ampak za zelo malo peščico ljudi. In se vam zdi, da bi s to politiko "deli in vladaj", sedaj iz opozicije lahko vi še naprej minirali vse, kar je možno, in da bi se s tem prikupili ljudem. Ne! Ljudje so se izrekli v nedeljo in sprijaznite se s tem, kar analitiki, ki ste jih sami šolali, ugotavljajo. Niste prepričali ljudi in jih ne morete na taki način prepričati! Zaradi tega je to poenotenje, mislim da, nekaj koristnega. Mislim, da je nekaj koristnega odpraviti birokratske ovire v tej državi, to je tudi nekaj koristnega, to vse stane, ogromno, te birokratske ovire, ki ste jih v zakonodaji nastavili v prejšnjem obdobju, to je vse ogromno stalo in to se je jemalo iz žepov najrevnejših. In če bomo to zmanjšali, bo v žepe najrevnejših prišlo več denarja, več ga bo na mizi in več ga bo potencialno možno deliti, vi se pa borite proti temu. Jaz mislim, da morate verjeti ljudem, kaj rečejo, o čem se izrečejo na volitvah. Jemljite nauk iz tega, kar so ljudje ugotovili v nedeljo, in boste začeli razmišljati tudi pozitivno.
Hvala lepa, gospod Jerovšek! Preden dam besedo drugemu, še enkrat bi opomnil, govorimo o socialnih transferjih, kako naj se uskladijo enkrat letno, v mesecu januarju, z rastjo cen življenjskih potrebščin v obdobju januar - december. Tak je predlog amandmaja. Prosim lepo, če lahko o tem razpravljamo. Prosim, gospod Zagorac. Kaj želite, prosim? Proceduralno. Prosim.
Hvala. Izgleda, da je nekako postala navada te vlade in pa ministrov v tej vladi, da žalijo poslance počez in po dolgem. To se je zgodilo včeraj pri ministru Bajuku, ko je imenoval ta parlament "za pajace", to se dogaja - bom oblikoval proceduralni predlog brez skrbi - to se dogaja tudi mag. Drobniču, ko pošilja poslance v osnovne šole. Jaz se resno zavedam, da je od tega, ko je on obiskoval osnovno šolo že nekaj časa, plus in plus ter minus in minus sta pa ostala enaka. Volitve so bile v nedeljo; "mačka zacvili takrat, ko ji stopiš na rep", zato v duhu demokracije prosim, da ne dovolite več razprave o volitvah, ampak samo o amandmaju, in da opozorite kateregakoli predstavnika vlade, ki žali ta parlament in te spoštovane poslance [[...]]
Hvala lepa, gospod Zagorac. Če ste bili v dvorani, potem ste slišali, da sem dejal, da ne razpravljamo o izidu volitev. Prosil bi vas pa, da če enkrat kaj rečem, če vodim sejo, če me, prosim, poslušate. Gospod Potrč, jaz sem samo začetek tega vašega amandmaja poskušal prebrati in opozoriti poslance na to, da razpravljamo o dvema amandmajema k 3. členu, nisem prebral celotnega besedila. Gospod Mitja Slavinec, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa. Upam, da ne bom zašel. Jaz razumem ta amandma kot razpravo o obsegu socialnih transferjev in pa o usklajevanju le-teh in sam seveda socialne transfere razumem kot pomoč tistim, ki si sami ne morejo pomagati, pa bodisi iz zdravstvenih razlogov, strokovne ali poklicne usposobljenosti, opravilne nezmožnosti - kakorkoli že, in iz tega tudi izhajam. Zavedam se, da je prav gotovo tudi veliko zlorab teh socialnih transferjev in proti tem sem tudi sam in ne bi želel, da bi zakoni bili pripravljeni tako, da bi te zlorabe omogočali, kajti popolnoma se strinjam z vsemi predgovorniki, da nikakor ne smejo tisti, ki pošteno delajo, tudi na normo, dobivati manj, kot se z raznimi eskalacijami lahko preko socialnih transferjev dobi. Vendar opozarjam, to je vsebina drugega zakona in o tem seveda tukaj ne rabimo mešati hrušk in jabolk. Tukaj pa gre za to, da ob predpostavki, da so socialni transferji namenjeni tistim, kot sem uvodoma povedal ne smemo dovoliti, da bi te uskladitve bile takšne, da bi najbolj oškodovale prav tiste, ki že sedaj najmanj dobijo. Ob tem želim izpostaviti še eno pomembno dejstvo, da imajo vsi ti socialni transferji tudi zelo zelo velik vpliv na regionalno razvitost in možnost hitrejšega regionalnega razvoja. Moramo se zavedati, da tiste regije, kjer je socialni položaj prebivalcev bolj ogrožen, nižji od ostalih, pri vseh takih zakonih bolj izgubljajo kot druge. Zaradi tega je še toliko težje manj razvitim, socialno bolj ogroženim regijam doseči skladnejši regionalni razvoj, se hitreje razvijati in seveda tudi ujeti tista območja, tiste regije, ki so razvitejše. Tudi zaradi tega bom predlog amandmaja podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Stanislav Brenčič, prosim.
Hvala lepa. Jaz sem tako rekel. S strani poslanske skupine Socialnih demokratov pogosto pridejo amandmaji, ki niso materialne narave in bi marsikaterega smeli podpreti. Ampak, ta je pa nekoliko drugačen. Amandma k 3. členu, in jaz sem prepričan, da se ga tudi poslanska skupina v vsebini zaveda. Prenekatera slovenska družina bi bila seveda silno vesela, ko bi kot prejemnik transferjev iz naslova zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih dobila zavidljivo vredna, boljša denarna sredstva v familijo. Ampak vemo pa tudi to, da se takega pristopa ni upal podati niti premier, ki je vodil vlado pred to, niti sedanji niti se ne bo tega upal napraviti tisti, ki bo naslednjo vlado vodil. Iz zmožnosti države je situacija takšna, jaz sem eden redkih, ki sem nasprotoval temu, da smo prešli na usklajevanje pokojnin trdo, zgolj na povprečno rast plač, na katero povprečje vplivajo številni dejavniki, ki nimajo kaj dosti skupnega s tem pogledom. Seveda in tukaj smo zdaj tudi dodatno v sržu problema. Ključni, ki bodo izgubljali, so tisti, ki prejemajo dodatke za varstvo in postrežbo oziroma za pomoč in postrežbo, varstveni dodatek, letni dodatek. To je ključno. Ampak trdim eno, da v teh razmerah kot smo v pogledu javnih financ, tega napraviti ne smemo. Glede na opozorila številnih institucij Evrope bo tudi vprašanje usklajevanja pokojnin, trdo, samo z rastjo povprečne plače, kaj hitro na tapeti. Ali bo to prijetno sprejeti ali ne, ampak to bo nujno, boste videli. In v kolikor bi mi zdaj prišli na usklajevanje vseh transferjev s povprečno rastjo oziroma z rastjo povprečne plače, mislim, da je pritisk na državni proračun tolikšen, in tudi posredno na občinske proračune, da enostavno tega ne bi praktično mogli zdržati. To je pač realno. Jaz razumem, da če smo iskreni, tudi pravice, ki prihajajo iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, pa najsi bo to starostna pokojnina najsi bo invalidska, so pravice, ki se zagotavljajo tudi z delom javnih sredstev, po 233. členu zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, neposredno iz transferja državnega proračuna, zato da se te pravice lahko ohranjajo in da se tudi lahko ohranja usklajevanje pokojnin neposredno s povprečno rastjo plač. In seveda, tu pa nastaja zdaj vprašanje, ali smo navsezadnje pravični v tem usklajevanju. Dejstvo pa je, tako kot zdaj prihajamo na usklajevanje vseh ostalih transferjev, ki niso vezani na vprašanje usklajevanja pokojnine, da je to ene vrste poenotenje oziroma enakomeren pristop do vseh prejemnikov teh transferjev; bolj pošten je, bolj korekten. Jaz se zdaj ne sprašujem, ali je ta poteza za to, da nekoliko zmanjšujemo javnofinančne odhodke zaradi tega in onega, kar smo postorili, ampak načeloma, kot pristop pa mislim, da je pravi. Vsekakor pa bi bilo vezati usklajevanje vseh teh transferjev na povprečno rast plač neke vrste hazardno dejanje. Jaz si ga v tem trenutku ne bi upal predlagati, pa katerakoli vlada bi za to bila v ognju, da to odgovornost prevzame. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rop, replika, prosim.
Najlepša hvala. Torej, bilo je omenjeno usklajevanje v preteklosti in sedaj. Rad bi zelo jasno povedal, da smo v Liberalni demokraciji bili kritični do tiste formule, ki si jo je ta koalicija izmislila in se nanaša na usklajevanje pokojnin. Takrat smo predlagali, da se, če že ima koalicija dovolj sredstev, finančnih, da se česa takšnega loteva, ker je lahko problematično, da poveča najprej pokojnine tistih z najnižjimi pokojninami in ne pade v indeksacijo. Torej, mi smo predlagali takrat celo amandma. Ampak dejstvo je, da ste takrat trdili, da si to lahko privoščite. In če trdite, da si to lahko privoščite zaradi javnofinančne situacije, potem je nekorektno, da pa danes govorite, da pri tistih, ki so socialno najbolj ogroženi, si pa tega ne morete privoščiti in da je zato pošteno, da tem pa vzamete. Ni pošteno! Če ste se odločili, da daste upokojencem, dajte tudi tistim, ki so najbolj revni. Nimate pa nobene osnove, da dajete 90 milijard tistim, ki so najbogatejši. In to je bistvo problema. Seveda pa to ključnega problema dolgoročne nestabilnosti slovenskih javnih financ ne rešuje. V zadnjem poročilu evropska komisija, tako kot je bilo rečeno, ugotavlja: Slovenija je med 25 evropskimi državami po stopnji rizičnosti trenutno na 4. mestu, 21 drugih evropskih držav je manj rizičnih od Slovenije. In še to, če Slovenija ne bo storila nič, bo čez toliko in toliko let, leta 2050, druga najbolj rizična država v Evropi, in sicer bo imela druga največji delež izdatkov za tako imenovane "age related" izdatke, to pomeni tiste izdatke, ki so odvisni od starosti prebivalstva, in to je problem. Ampak, mi se bomo zelo težko pogovarjali o teh problemih, če bomo imeli neenotna merila. In na to mi danes opozarjamo, ne na načelo. Mi smo za to, da se poenotijo transferji, ampak če so sredstva tukaj, če jih je dovolj. Potem je v tem kontekstu ta amandma Socialnih demokratov pravi. Prvič, opozarja na problem, opozarja na dvoličnost vaših predlogov in hkrati vam daje predlog kako rešiti, v nadaljevanju bi seveda morali tam vzeti, kjer se da, da bi ta problem rešili pri teh. Čeprav je res, da so finančni problemi na tem, področju, na tem o katerem danes govorimo, z vidika financiranja, z vidika javnih financ, najmanjši, večji so pri pokojninah, večjih so pri davkih, tukaj so najmanjši in ravno tega ste se lotili.
Hvala lepa. Prosim. Replike na repliko ni. Pozneje se lahko javite. Gospod mag. Cvikl, imate besedo.
Hala lepa, gospod predsednik. Ta teden je zelo zanimiv teden. Sprejeli bomo nekaj zakonov, davčnih, minimalna plača, usklajevanje socialnih transferjev in seveda spominjamo se tega, kar smo delali v lanskem letu - glede pokojnine. Minimalno plačo boste danes izglasovali tako, da bo zavrnjen veto državnega sveta in se bo minimalna plača uskladila za 2% v letu 2006. Torej za stopnjo inflacije, kot je napovedana, kot si jo vlada želi, brez korektiva za nazaj. Socialni transferji, kot danes predlagate, se bodo usklajevali z inflacijo preteklega leta. Torej, vsaj s korektivom za nazaj, brez tega pa, da bi socialni transferji ali da bi prejemnika minimalne plače delili usodo Slovenije v celoti. Se pravi, če Slovenija ima rast, če se v Sloveniji povečuje blaginja, se naj bi seveda tudi prejemnikom minimalne plače in prejemnikom socialnih transferjev del te blaginje dajal. To je vsebina dveh zakonov, ki ju sprejemamo. Pred enim letom in tremi mesecih - mislim, da v poletnih mesecih, v juliju je kot prvi ukrep vlada predlagala drugačno uskladitev pokojnin. Pokojnine na povprečno plačo. Se pravi, pri upokojencih ste ocenili, da je prav, da je to, da je njihov prirast povezan na to, kako se gospodarstvo v celoti giblje. Vse to bi še na nek način bilo logično in sprejemljivo. In če bi se res v lanskem letu uspelo znotraj koalicije uskladiti in bi že lani ta zakon o usklajevanju socialnih transferjev sprejemali, mogoče ne bi bilo tako velike burke. Burka, ki je v tem tednu, je pa ta, da imamo še četrto kategorijo, to so pa prejemniki najvišjih neto plač. Potem ko za minimalne plače danes odločate, da se bodo dvignile za 2%, socialni transferji za 2,7% približno, pokojnine za 5 do 6 odstotkov na letni ravni, približno, potem seveda boste danes s sprejetjem zakona o dohodnini dosegli to, da se bodo neto plače 10 tisočev povečale za 20%. To pa preprosto ne gre skupaj. Ne gre skupaj. Ne gre skupaj to, da z zakonom o dohodnini na letni ravni dajemo 30 milijard, tukaj pa so sedaj prerekamo, kako bomo zaprli proračun zaradi tega, ker so prejemniki socialnih transferov breme proračuna. Naj vas spomnim, kaj je včeraj govoril minister za finance. Rekel je: ne ne, saj ne bo treba dvignite DDV, mi bomo prišli z ukrepi varčevanja in bomo za 50 milijard zmanjšali odhodke. No, in prvi ukrep je že pred nami. Obžalujem, da DeSUS, tako kot lani, ni vztrajal na tem, da v koalicijski pogodbi piše - piše, baje ste si tako zapisali, da boste nasprotovali vsem ukrepom, ki bodo zmanjševali socialni položaj posameznih delov družbe. To ste lani še preprečili, vsaj na vladi ste to preprečili. Ne vem, kako boste tukaj glasovali. Letos je ta zakon prišel s paketom proračunske zakonodaje, s paketom davčne zakonodaje v času, ko se tudi stranke vladajoče koalicije strinjajo, da mala skupina dobi 30 in več milijard na leto, 90 milijard v času, ko bomo od teh, ki prejemajo socialne transfere, prihranili slabih 6 milijard. To je dvoličnost, gospod Jerovšek. 6 milijard bo končni efekt v letu 2009. Poglejte, gospod predsedujoči, če boste gospoda poslanca umirili, da bom lahko povedal do konca. Imamo zelo nejasno, zelo netransparentno, predvsem pa dvolično politiko vlade gospoda Janeza Janše. Rekel je [[...]]
Gospod Cvikl!
Bom končal.
Nisem rekel, da končate, ampak prosim, držite se razprave o 3. členu o amandmaju. Prosim vas lepo! Tudi ministra za finance ni bilo tukaj.
Absolutno, se jo bom držal. Poglejte, gospod Janez Janša, gospod Janez Janša je predlagal člen zakona na [[...]]
Prosim, mir!
Gospod Janez Janša je oblikoval člen [[...]]
Prosim mir, drugače bom prekinil sejo.
Gospod Janez Janša je kot predsednik vlade sprejel zakon o usklajevanju socialnih transferov s 3. členom, na katerega je pripravljen amandma. Gospod Janez Janša je sprejel na vladi predlog vlade na veto državnega sveta, ki nasprotuje drugačnemu usklajevanju minimalnih plač. In gospod Janez Janša je predlagal drugačno usklajevanje pokojnin in gospod Janez Janša je sprejel Bajukov predlog - obžalujem - ni vedel, kaj je delal, ampak jaz mu ne morem pomagati, da naj mala skupina ljudi [[...]]
Vas lepo prosim!
Jaz samo pravim, predsednik vlade [[...]]
Lepo prosim, govorimo izključno o amandmaju k 3. členu zakona in ne o zakonu v celoti in ne o tem, kaj je bilo sprejeto na vladi o drugih zadevah.
Govorimo o amandmaju k 3. členu, ki ga je predlagal vladi gospod Janez Drobnič, ampak gospod predsednik vlade je predsednik vlade in on mora usklajevati, kaj mu različni ministri prinesejo. In minister za finance mu je prinesel eno zgodbo, minister Drobnič mu je pa prinesel drugo zgodbo [[...]]
Gospod Cvikl, govorimo o vsebini amandmaja k 3. členu in ne o postopkih [[...]]
Poglejte, vsebina amandmaja k 3. členu je zelo enostavna. Vsebina amandmaja k 3. členu je ta, da predstavniki SD predlagajo, da bi gospod Janez Janša sprejel to, kar je naredil pri usklajevanju pokojnin, nič drugega.
Prosim, gospod Cvikl v amandmaju ničesar takšnega ne piše in je amandma točno napisan. Danes ste ga dobili. Prosim, še enkrat preberite ga [[...]]
Amandma pravi, da se usklajujejo transferji na način in v rokih, kot je določeno po usklajevanju - z usklajevanjem pokojnin po zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju predlagan s strani vlade, ki je nastopila mandat 3. decembra 2005 in ki jo vodi gospod Janez Janša. In ta amandma bi pomagal zagotoviti notranje skladnost delovanje vlade Republike Slovenije. Hvala lepa. [[...]] [[Nemir v dvorani.]]
Hvala lepa. Gospod Pukšič smo v državnem zboru. Nobene replike. Želi še kdo razpravljati?
Replika. Ja, če me je omenjal [[...]]
[[...]] [[Nemir v dvorani.]] Prijava teče. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič.
Gospod podpredsednik, jaz se nimam [[...]]
Gospod Brenčič, samo trenutek. Lepo vas prosim, dajte se umiriti, smo v državnem zboru in nadaljujemo resno s sejo državnega zbora.
Jaz se nimam namena norčevati iz poslovnika, iz pravil igre v tem visokem zboru, ne iz vas, ki morate nekako voditi v taki situaciji sejo. Vendar tudi ne mislim govoriti o najbogatejših ljudeh, ker jih ta amandma in ta zakon v ničemer ne tangira in ne omenja. Razumem nastop kolega Ropa, ker je po eni strani utemeljeval tudi argumente, zakaj se v nekem trenutku ni upal odločiti za tak način usklajevanja in se tudi danes najbrž ne bi upal. Ampak nekaj drugega je. Če mi usklajujemo določene, bom tako rekel, pravice tistim, ki jim ta pravica pripada, po določenem zakonu po določenem transferju z ničelno stopnjo, tisti, ki so vezani na rast plač v javnem sektorju, drugim, ki jim pa povsem sorodno pravico praktično isti zakon predpisuje, pa s povprečno rastjo cen življenjskih potrebščin. To ni po moje korektno, ni pošteno, da do teh dveh praktično državljanov, ki jih servisiramo z namenom neke socialne vzdržanosti iz istega zakona ven. In v tem smislu je korektno, da se to usklajevanje poenoti. Mislim, da je v tem smislu zakon z upravičenim namenom. Jasno pa je, če pa mi vse te transferje zdaj vežemo na izhodiščno podlago usklajevanja pokojnin, da pa si tega ne bi upal ne prejšnji premier, gospod Rop, tudi zdaj, če bi vlado vodil, si tega ne bi upal - ne vem, morda, gospod Rop, pozneje v naslednjem mandatu. Sem prepričan, če smo korektni, pa me ne zanimajo bogati, pa me ne zanimajo nedeljske volitve in tako naprej, ampak taka je situacija v tem danem trenutku. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Rop, imate repliko?
Seveda, vsekakor moram na tole intervencijo odgovoriti. Torej, ne gre za to, ali si kdo upa ali ne. In danes sem želel o tem tudi govoriti in sem govoril. Gre za to, da ocenimo, katerega od instrumentov za varčevanje kdaj uporabimo in kateri od instrumentov za varčevanje je v danem momentu najbolj primeren. In tisto, kar jaz danes tu razlagam, je, da je varčevanje pri najrevnejših v tem momentu popolnoma neprimerno, zato ker je javnofinančna situacija relativno ugodna, zaradi tega, ker na nekih drugih mestih dajemo popolnoma, po moji oceni seveda, lahko da se motim, nepotrebno - govoril sem o 90 milijardah. In še to naj komentiram za nazaj - ni šlo za to, da si nismo upali. Mi smo, namesto da bi se lotili teh transferjev, se lotili plač v javnem sektorju in smo določili drugačno indeksacijo za plače v javnem sektorju, kot je bila prej, če se boste spomnili. Dogovorili smo se s socialnimi partnerji, da se te usklajujejo s plačami, z evropsko inflacijo in deloma z rastjo cen. Skratka, naredili smo formulo, ki je omogočila znižanje rasti plač v javnem sektorju. In se nam je zdelo to bistveno bolj smiselno, kot pa varčevati pri najrevnejših. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala lepa. Tisti, ki govorite o pokojninah in o tem zakonu, zdi se mi, da gre tu dejansko za mešanje hrušk in jabolk. Pokojnine so sigurno nekaj drugega kot prispevki iz solidarnosti. Pokojnine so nekaj, kar je nastalo na podlagi dela in na podlagi vplačanih prispevkov, in je povsem logično, da se usklajujejo z rastjo plač. To je povsem logično, nam je to jasno; ne vem, če je pač to težko razumeti [[...]]Kar se pa tiče prispevkov solidarnosti, o katerih govori ta zakon, je pa v bistvu nelogično, da bi se usklajevali na različne načine. Jaz ne razumem, kje je logika, da bi se ti prispevki usklajevali na različne načine, eni enkrat letno, eni dvakrat letno, eni večkrat letno. S kakšno logiko? Jaz nisem slišal nobenega argumenta, s katerim bi tukaj pred slovensko javnostjo, ki nas spremlja in seveda vsi to veste, da so sedaj prenosi, zato tudi nekateri tako goreči govori, da bi argumentirali, zakaj so potrebni različni načini usklajevanja. In tukaj je jasno minister povedal, da se po tem enotnem usklajevanju denarno socialne pomoči, otroški dodatki, denarna nadomestila za brezposelnost ne spreminjajo. Mi lahko tukaj razpravljamo, če so ta nadomestila, če so otroški dodatki dovolj visoki, če so nadomestila za brezposelnost dovolj visoka - to so čisto druge zadeve. O tem se lahko pogovarjamo, da je treba v perspektivi, če bodo plače rasle, tudi ta nadomestila, to solidarnost povečati. In to so koraki, ki nas čakajo v prihodnjem obdobju in nobenega razloga ni, če bo gospodarska rast v Sloveniji visoka in če bomo to zmogli, da bi te prispevke solidarnosti ne večali tako, da jih dejansko povečujemo v znesku. Ni pa nobenega argumenta gospodje iz LDS in SD, da zagovarjate, da moramo usklajevati te prispevke solidarnosti na različne načine. Dejansko to usklajevanje na različne načine ta sistem dela nepregleden, rabi veliko birokraciranja, veliko ljudi se s tem ukvarja, minister se mora v nedogled usklajevati s socialnimi partnerji, to, kar vi od njega zahtevate. Na koncu ni iz tega nobenega učinka in zato podpiramo to, da se ta zadeva zakonsko poenostavi in to je tudi eden od reformnih ukrepov, da se razbremenimo nepotrebnega balasta in nepotrebne birokracije in pa vsega, kar je iz te množice zakonov, ki so bili v preteklosti sprejeti, nastalo. In še samo eno zadevo za konec, jaz se spomnim, spoštovani kolega Rop, o tem danes govorite, vsake toliko časa, o bogatih in tako naprej. Enako goreče govore ste imeli, ko smo popravljali obdavčitev kapitalskih dobičkov, ko je tukaj minister Bajuk predlagal, da se to ne obdavčuje s 40%, ampak z 20-imi in je argumentiral, zakaj. Včeraj nisem bil prisoten v državnem zboru, ampak sem malo preko TV spremljal, kako te razprave gredo, pa ste govorili, da so se na podlagi tega povečali davčni prihodki v proračunu Republike Slovenije. In to s planiranih 180 milijonov za 60 milijard več. Posledica takrat sprejetega zakona tukaj v parlamentu; vidva gospod Cvikl in gospod Rop, pa sta tudi takrat goreče tukaj zagovarjala [[...]]
Gospod Sok, lepo prosim, poglejte [[...]]
Saj bom končal [[...]]
[[...]]če bomo sedaj ponavljali, kaj je bilo in šli iz konteksta razprave [[...]]
s tem bom končal, imate prav, vendar pač zaradi tega, ker slovenski javnosti govorijo in ponujajo nekatere [[...]]
Vas lepo prosim, če prekinete s tem in govorite o amandmaju [[...]]
Moral sem seveda povedati to, kar je resnica. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rop, imate repliko.
Hvala. Jaz se seveda zahvaljujem gospodu Soku, da mi omogoča tudi na takšen način [[...]]
Oprostite, tudi to bi povedal prej. Oprostite. Gospod Sok, vi ste razpravljali, vi niste imeli replike, torej ni replike na repliko. Kolikor toliko pazim. Hvala.
Torej, če grem po vrsti. Najprej je bilo povedano, da sem včeraj diskutiral o davku na kapitalske dobičke, to seveda ni res, ker včeraj nisem diskutiral, ste se rahlo zmotili. Ste se tudi zmotili, kar se tiče zakona, verjetno ste mislili davek na dohodek pravnih oseb in tam je bila diskusija o tem, da so se prihodki pri davku od dohodka pravnih oseb spremenili in to je bistvena razlika, da bo slovenska javnost vedela, da ste napačen zakon citirali. Kar se tiče hrušk in jabolk ste verjetno večji strokovnjak kot jaz za hruške in jabolka, ampak zagotavljam vam, da ne mešamo hrušk in jabolk, da jih mogoče vi, vsaj v tem primeru, mešate. Torej, ne morete govoriti, da sta to dve čisto popolnoma različni stvari, na eni strani pokojnine, na drugi strani vse to, ker je v tem zakonu. Če ste konsistentni, potem morate vedeti, da tudi boleznine so tisti prejemek, ki se izplačuje na osnovi zavarovanja za primer bolezni, in to zavarovanje se vplačuje na osnovi plač. Torej, bolj kot plače rastejo, bolj se povečujejo prihodki zavoda za zdravstveno zavarovanje, več je na voljo sredstev za te boleznine in tistim, ki so bolni nad 30 dni, po sedanjem zakonu gre sorazmerni delež in jim pripada to. S tem zakonom danes pa kaj delate? Oni morajo vplačevati v skladu z rastjo svojih plač, vi jim pa boste boleznine izplačevali v skladu z rastjo cen in jim boste vsak mesec vzeli toliko in toliko boleznin. In torej to niso hruške in jabolka. Če vas zanimajo cene in plače, potem vam pa predlagam, da si pogledate tisto, kar ste poslali v državni zbor kot vlada, proračuna 2007 in 2008, z makrofiskalnim scenarijem, kjer vam točno vaša vlada pove, kako bodo rasle cene in kako bodo rasle plače in boste videli, da plače praviloma in to je povsem po svetu in na srečo bo tudi pri nas tako, rastejo približno za 2% do 3% hitreje kot cene. In to je razlika, ki jo danes izstavljate, in to bodo plačali tisti, ki so najrevnejši.
Hvala lepa. Gospod Kristijan Janc, izvolite. Ja, gospod magister Cvikl, replika. Izvolite.
Moja replika je povezana z nekom, ki navadno sedi na sedežu, na katerem se sedel nekdo in je tudi pri bolezninah podobno kot pri zdravstveni blagajni naredili isto napako. Minister Bajuk je nekaj prinesel z ministrom Bručanom tisti, ki bi pa moral to preprečiti, da ga ne omenjam spet, je pa dovolil napačno usklajevanje boleznin in napačno, neustrezno poseganje v zdravstveno blagajno, zato ker zapirate proračun na ta način, da jemljete bolnim in da jemljete zdravstveni blagajni. To je slaba politika.
Hvala lepa. Gospod Kristijan Janc. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Ta medij ima strašanski vpliv pri današnji razpravi. Nisem niti vedel prej, da se to prenaša, sedaj pa vidim, da je to. [[...]] [[Smeh in medklici.]] [[...]]Hvala lepa. Moram povedati, da ta zakon oziroma amandma ima dober namen. Ta amandma, ki ga predlagajo kolegi iz Socialnih demokratov, pa se mi zdi populističen, preprosto povedano. Dajmo še več, boljše je tako, da bomo ja tisti pravi Socialni demokrati. Lepo se sliši, ni kaj, normalno, ker kdo si ne želi več svojim sodržavljanom. Vsakdo. Ampak vendarle, danes očitno ne bomo prišli skupaj. Eni imate prav bolj to, eni imamo prav tako in očitno smo vsak na svojem breg, vsak trdimo svoje, kaj je boljše za vašega oziroma, kaj je za našega. Ampak, jaz sem globoko prepričan, če hočem nekje na redi biti, da je ta predlog usklajevanja korekten. Mislim, da je to kriterij, ki pije vodo, bom rekel po naše, posavsko. In kdo bi bil takšen všečen, da bi rekel, dejmo še več, še premalo je, še več kot to dajmo ljudem. Saj, hvala bogu. Res je, da se borimo za te pravice in prav je, da jih imajo itn., jih je veliko in prav je, da se o tem tudi korektno razpravlja v državnem zboru, kjer je tudi mesto za to. Res pa je to, da nikoli ne razpravljamo o dolžnostih teh istih državljanov. Ali imajo ti tudi kakšne dolžnosti do te družbe? To je tisto, kar sem prej govoril gospod Potrč, da tudi te ljudje, nekateri morda, nekateri govorim, bi tudi morali iti na delo, v službo in delati. In če bi več delali, bi lažje dobili tudi več. Preprosta matematika. Spet smo tam, kjer smo prej bili. Opravičujem se, jaz tega amandmaja ne bom podrl. Podprl bom vladnega, ker se mi zdi korektno in ta zakon ima dober namen, uskladiti te zadeve, pripraviti, da bo ta stvar transparentna. Jaz verjamem, da bo ta zakon sprejet in bo dal vsem tem upravičencem eno primerno plačilo za svoje pravice, ki jih imajo v zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ja.]] Prijava teče. Izvolite, prosim. Gospod Miran Potrč, imate besedo.
Hvala lepa. Ne želite, ampak res ne želite, ker je bilo to poudarjeno nekajkrat, priznati in razumeti, da nihče ne ugovarja, da smo tudi mi za to, da vlada pripravi enoten način usklajevanja. Nihče ne ugovarja. Mi razpravljamo o tem, ali je predlagani način usklajevanja za nekatere pravice in različne za druge, korekten. Še enkrat trdim, ni korekten. Ni nobenega pametnega in opravičljivega razloga, da so različni načini usklajevanja. Da bi usklajevanje, po metodi, ki velja za usklajevanje pokojnin, lahko pomenilo tudi več, soglašam. Samo, potem je treba še vedno ocenjevati, ali je korektno, da imamo različne načine usklajevanja. In mi trdimo, da to ni korektno. Drugo. Če ne bi bilo res, da želi vlada poleg enotne metodologije za usklajevanja, - ki še enkrat povem, jo sprejemamo - tudi zmanjšati primanjkljaj v blagajni, ta primanjkljaj pa nastaja tudi zaradi davčne zakonodaje, predvsem zaradi zakona o dohodnini. To ni moje mnenje. Včeraj smo o tem govorili in rečeno je bilo, da z odločitvami, ki smo jih sprejeli, še poglabljamo ta primanjkljaj za preko 2 milijardi, pa jaz tej izjavi verjamem samo na spodnji ravni, mislim, da je bistveno večja, ker je bilo rečeno "z levo roko" in "tako, iz rokava", pred tem je bilo govora o cca 28 milijardah, potem moramo nekje nadoknaditi. In jaz bi sprejel, če bi vlada prišla z nevtralnim predlogom, pa bi rekla: dobro, naj bo, zato da bo ta predlog nevtralen, usklajevanje usklajevanje glede na rast cen, vendar v enem delu tudi korigirano z rastjo plač, tako da teh 1,8 milijarde v letu 2007 ne bomo prihranili. To bi bilo zelo enostavno narediti in potem bi verjel, da se to dela res zaradi sistema, ne pa zato, da nam je sistem izgovor, da gremo na zmanjšanje teh socialnih transferjev. In mi želimo povedati, da to ni korekten predlog. Ali pa, želimo še jasnejšo izjavo od vseh vas, da poveste, tisti, ki so na socialnem dnu in prejemajo socialne transferje, lahko še nadalje zaostajajo. Lahko zaostajajo! In da gre za dve različni politiki, enkrat govorite o družinski politiki, drugič družinske prejemke zmanjšujete na ta način, enkrat [[...]]Kako ni res, no. Seveda je res. Poslušajte, realno se bodo v povprečju zmanjšali in to enostavno ni mogoče skriti in to je tisto, kar bi mi želeli prikazati. Najdite nov sistem in nov način enotnega usklajevanja, ki ne bo prizadel teh skupin. Kdo vse je pa vključen, pa dobro veste. Tudi upokojence boste prizadeli s tem: preko letnega dodatka, preko dodatka za pomoč in postrežbo, invalidnine, vse tiste, ki prejemajo varstveni dodatek. Govorili smo o nadomestilih za začasno odsotnost z dela. Ja, gospod minister, govorijo, da je kje konkreten problem, ampak konkreten problem je tam, kjer nekdo dobiva iz dveh ali pa treh let nazaj še vedno osnovo za boleznino, nahajal se pa je oziroma še zdaj se nahaja formalno v podjetju, ki je v tem času prišlo veliko krize in imajo konkretni ljudje na podobnem delovnem mestu lahko tudi danes manjšo plačo. Nimam nič proti, da poskušamo to urejati, ampak to je en primer, ki ga je urejati konkretno na splošno. Pa vendar ne mi govoriti, da tisti, ki dobiva 80% ali pa 70% nadomestila za boleznino in to morda za dve leti nazaj, v tem času so pa se nominalno plače povečevale vsako leto po 4 do 5%, da bi bil na boljšem, če se bi boleznina usklajevala 1-krat letno z rastjo cen ne pa s plačami. To so enostavno izmišljotine, ki ne držijo in ki so daleč od resnice. Zato, mogoče je očitati populizem, gospod Janc, seveda, vsak ima to pravico reči. Kot imam jaz pravico reči, da je čisto zavajanje, če vi govorite, da to delate zaradi principov, ko delate zaradi denarja. Povejte, delamo zaradi denarja in želimo, smo pripravljeni eni skupini veliko dati preko zakona o dohodnini in drugi skupini, ki je tako ali tako na najnižjem, tisto razliko vzeti. Če imate korajžo to povedati, bomo rekli, to je pač vaša politika, in ne bomo več dajali populističnih predlogov.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Ob tej zadnji razpravi in še prejšnji še enkrat poudarjam, da morate spremeniti ton socialne demagogije. Ni sprejelo ljudstvo te demagogije, čeprav ste mojstri in ste bili celo življenje prepričani, da ste mojstri socialne demagogije. In tudi to, za kar se tu zavzemate, za zmedo pri uravnavanju socialnih transferjev, brez kriterijev, kot je bilo že poudarjeno, to je del politike, ki ste jo vodili 70 let ali koliko je že zdaj tega. To je del sistema. Vendar ta sistem dejansko ni več v funkciji oziroma je drugačen sistem in ljudje so masovno sprejeli to, da je treba imeti neko transparentnost pri razporejanju denarja. Ni je bilo, in gospod Cvikl je prej potrdil, da je pod prejšnjo vlado o vsem odločal gospod Rop, ker je rekel, da sedaj vse napiše Janša. Oziroma on kot minister - tu pogrešam še bivšega ministra [[...]]
Gospod Jerovšek!
[[...]]odstopljenega podpredsednika, gospoda Lahovnika [[...]]
Gospod Jerovšek! Gospod Jerovšek! Lepo vas prosim, zelo lepo. Lepo prosim, držite se razprave o amandmaju k 3. členu.
Gospoda Cvikla prej niste ustavili in bodite korektni! Tu se vsi zavzemajo proti temu, da se uvede neka transparentnost pri usklajevanju. Vsi se zavzemate proti temu. In prav tako se zavzemajo, kar me posebej preseneča, da je bilo prej navedeno, da se kot kriterij ni smelo vzeti rasti življenjskih stroškov za leto, leto in pol nazaj ali dve leti, kot je predvideno, ampak neko bodočo rast življenjskih stroškov, kot je prej kolegica omenila. To je nezaupanje v to, da bo v tej državi vedno bolje, da bo pravzaprav ta rast življenjskih stroškov padala. In če se vzame za nazaj, so na boljšem, kot če bi bilo po tekoči rasti. To je pravzaprav zaupanje v Jugoslavijo, kjer so bile cene vsak dan večje, življenjski stroški vsak dan večji. To je izrazito zaupanje v Jugoslavijo, nekdanjo, in način, kakršen je bil takrat. Zaradi tega sem trdno prepričan, da kljub temu, da ste, kot pravim, mojstri te socialne demagogije, vas tokrat ljudstvo ne bo uslišalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kokalj. Prosim.
Hvala lepa. Imam samo vprašanje za poslansko skupino Socialnih demokratov, ki je 12 let vodila ta resor. Zakaj je dopuščala ves čas tako različne načine usklajevana? V čem je razlog? Zdi se, da so bile nekatere skupine skozi to nekoliko bolj privilegirane. Drugega razloga jaz ne najdem. Saj je to pomenilo ja več dala za ta resor, kar je popolnoma neracionalno. Po drugi strani pa, kot je bilo že večkrat rečeno, pomeni to tudi gotovo podpiranje določenih socialnih partnerjev, ki to, po moji oceni, niso. Prej se je nekdo skliceval na sindikate. Lahko pogledamo zakon, ampak poglejmo pa tudi realno situacijo, kaj nekateri sindikati v tej državi še vedno delajo. To je še vedno ekspozitura določene politike. In to je treba tudi povedati, ko se govori o pogajanjih s socialnimi partnerji. To je res. Mi je prav žal. Namreč, dokler ne bomo dobili pravih socialnih partnerjev, toliko časa ja ta razprava, bom rekel, dejansko tudi populistična iz te smeri, češ, da so to pravzaprav edini možni sogovorniki v tej družbi. Če se pa socialni partnerji, bom rekel, v tem primeru, ki zastopajo pravice delojemalcev, niso sposobni dogovoriti z delodajalci, takrat se pa vse zvali na vlado. To ni nič drugega kot zelo ozka politika. Iz tega se jasno vidi, kdo ti socialni partnerji so. In to je problem v Sloveniji, še vedno. Ker za njimi stoji določena politika. Slišimo zadevo danes konkretno iz ust naših kolegov poslancev tule, z desne strani. Zato se mi zdi ta poenostavitev, ki jo minister predlaga, popolnoma logična. Jaz mislim, da se mora minister in ministrstvo ukvarjati z zelo operativnimi zadevami in reševati probleme hitro. Po drugi strani pa ne razumem kolegov iz Liberalne demokracije, ki se hvalijo s tem, da so nas pripeljali v Evropo, na enih sestankih poslušamo opomine, ki jih daje Evropska komisija po dolgoročni finančni vzdržnosti [[...]]
Gospod Kokalj [[...]]
[[...]]glavnih financ, po drugi strani pa oporekajo ukrepom, ki jih predlaga vlada, ki gredo v to smer. To mislim, da je dvoličnost, tam in tam. Resnično se pozna, da je danes prenos po televiziji in da očitno imamo potrebno ali imate potrebo, jaz danes prvič razpravljam, debatirati v nedogled o zadevah, ki po moji oceni ne pijejo vodo. Mislim, da je vlada predlagala končno eno konkretno rešitev, ki bo skrajšala te muke in zagotavljala hitra pogajanja in hitre odločitve, ker jih nujno potrebujemo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa mag. Potrata, imate besedo.
Hvala. No, naj tako odgovorim spoštovanemu kolegu Kokalju, da ima težave s številkami. Socialni demokrati smo svojega ministra imeli v vladi za ta resor štiri leta. Je pa za Novo Slovenijo in še za koga evidentno,da ima težave s številkami. Zato bi rada opozorila, da amandma Socialnih demokratov k 3. členu predlaganega zakona, če ga hočete brati, vidite, da sprejema osnovni cilj tega zakona enoten način obračunavanja socialnih transferjev. Tiso, v čemer se razlikujemo, je način zajemanja tega usklajevanja. Težava je v argumentaciji. Pustimo sedaj, da je vlada oziroma ministrstvo 143. člen poslovnika zlorabilo, ko je nujni postopek argumentiralo, to je prva slaba argumentacija. Druga slaba argumentacija pa je tale, predlagatelj izjavlja, da ima predlog zakona učinek na javnofinančna sredstva, pomeni prihranek v javnofinančnih sredstvih za transferje posameznikom v gospodinjstvih v Republiki Sloveniji, potem pa v nadaljevanju trdi, da nima učinka na socialni položaj posameznikov. To je težko sprejeti kot logično izpeljavo prve trditve, da prihranek je, ampak na posameznike pa to ne bo učinkovalo. Slišali pa smo od spoštovanega kolega Brenčiča, ki je vsaj tri transferje omenil, za katere je sam presodil, da bo tak predlagani način usklajevanja pomenil poseg v višino transferja. Še več je takih. Jaz vem, da ste številke spreminjali od 25. septembra do tistega, kar imamo sedaj 28. septembra vloženo, tako približno za 400 milijonov gre samo v enem letu, ampak vendarle dajte razumeti, da vas je tudi državni svet opozoril na to, da so nekateri socialni transferji, ki jih boste usklajevali na ta predlagani vaš način ne na takega, kot ga predlagamo Socialni demokrati, tak, ki bo prizadel 60 tisoč upravičencev, ki prejemajo denarno socialno pomoč, 26 tisoč upravičencev, ki prejemajo dodatek za pomoč in postrežbo, da ne govorimo potem še o 4 tisoč tistih, ki imajo prejemke iz naslova vojnih invalidnin, itd. Kako boste premetavali številke, je pa tudi vedeti, samo bo še čas govoriti o tem tudi v okviru proračuna. Jemati revežem zato, da daš drugemu revežu, ni verjetno tisto, kar trdite, da te stvari ljudi ne bodo prizadele. Poenostavitev oziroma moram reči: poenotenje - da, vendar način tega poenotenja pa ni sprejemljiv.
Hvala lepa. Replika. Prosim, gospod Kokalj.
Jaz bi se gospe Potrati in poslanski skupini opravičil. Res je, zmotil sem se, ampak ker smo vas videli kot en blok ves čas 12 let, pa lahko rečemo, generalno ste imeli vpliv na ta resor, se pa sedaj spomnim, da je bil res gospod Rop tudi minister za delo, družino in socialne zadeve. Hvala.
Gospod mag. Žnidaršič, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Naša poslanska skupina bo ta amandma podprla iz preprostega razloga, ker posega na področje, ki ne pomeni socialnih transferjev, za katere pa soglašamo, da je treba končno doseči, da se bodo usklajevali na enak način. Seveda je ta enak način za nekatere poslabšanje položaja, ker nekateri se že usklajujejo z življenjskimi stroški, nekateri pa ne. Ampak, če gre za to, da se enkrat doseže enak način, potem je to potrebno podpreti. Smo pa že prej povedali, da vidimo to poslabšanje in ta prihranke v tem trenutku kot možen, če država ugotavlja, da ne gre drugače, je pač to treba sprejeti, ker gre za področje solidarnosti, ki je tako velika, kot si jo lahko privoščimo. Ko gre pa za pravice, ki so plačane s prispevki iz naslova zdravstvenega zavarovanja, govorim o bolezninah, pa gre v resnici za krajo zaposlenih, v trenutku, ko so prizadeti in na bolovanju. Govoriti, da je to treba storiti in omejiti pravice iz naslova boleznin oziroma jih zavreti v rasti v skladu z rastjo plač samo zato, ker nekateri zlorabljajo bolovanje in ne delajo, pa ni pošteno. Jaz sem trdno prepričan, da je to mogoče rešiti na drugačen način, to je stvari zdravnikov in komisij, ki odločajo o bolniškem staležu, ne pa stvar tistega, ki poskuša izkoristiti. Tako da bi jaz zaradi redkih posameznikov, ki izkoriščajo bolovanje in ne delajo, pa bi lahko delali, to ne sme biti podlaga za to, da se vsem zmanjša prihodke iz naslova boleznin. In to pa je nekaj drugega, kot pa usklajevanje transferjev, o katerih smo rekli, da je stvar solidarnosti, podobno kot pokojnine, ki so plačane s prispevki in pač izvirajo kot renta iz minulega dela in niso v tem usklajevanju zraven. Tako, da če se bo izkazalo, da amandma ne bo dobil potrebne podpore in bodo boleznine enako usklajevanje z rastjo življenjskih stroškov, potem mi zakona kot celote ne moremo podpreti, ker je to napad na aktivno populacijo s strani države, ki jo pravzaprav nič ne briga, kako si oni izplačujejo boleznine, skladno z odločitvijo skupščine, torej zdravstvenega zavarovanja iz prihodkov tega zavarovanja. To je, bi rekel, vtikanje države v sistem, ki je avtonomen v tem smislu, saj vemo, da pač v zdravstveno blagajno kot tako država zaenkrat ne prispeva. Še več, vedno več prispevajo bolniki in bodo še, zlasti če bo šlo tako naprej, kot gre, da se na področju zdravstva pač ne rešujejo stvari na način, ki je dober. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod Milenko Ziherl. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi. Tudi sam ne čutim potrebe, da bi amandma Socialnih demokratov podprl, ker se mi zdi, da je predlagani zakon čisto v redu in da predvsem preprečuje oziroma bistveno zmanjšuje možnosti raznoraznih zlorab, ki so se dogajale do sedaj. V prid tega tudi govori, da socialni partnerji na dosedanjih dogovorih niso v bistvu dosegli nič, kajti mislim, da se tudi niso stvari prav lotili. Vendar bi pa želel še povedati, da se popolnoma strinam s kolegom Jancem in tudi sam poznam primere, ko so ljudje bili prav srečni, če niso dobili dela oziroma za potrebe, da ostaneš na spisku, moraš na vsake toliko časa sprejeti delo. Bil sem obveščen o primeru, ko je že prvi dan dan šestmesečnega poskusnega dela, dal vedeti, da bo najsrečnejši, ko bo teh šest mesecev konec oziroma če ga lahko že prej odpustijo iz nekrivdnih razlogov. Tudi okrog izplačila boleznin bi želel opozoriti na naslednji podatek, da je namreč Slovenija, zdi se mi, da sem zasledil podatke 15 dni na zaposlenega na leto bolniške, da tolče negativne rekorde v Evropski uniji, kjer so delovni standardi oziroma odnos do dela čisto drugačen, kot smo ga mi bili navajeni in smo ga podedovali iz bivše države. Saj vemo, v bivši državi oziroma ta grda navada se vleče še do danes, imamo tako imenovane sezonske bolniške, delo med bolniško, povečane bolniške ob košnji, povečane bolniške ob trgatvi in vendar zakon gre z roko v roki z nekaterimi prizadevanji velikih podjetij v Sloveniji, ki so že spoznala pomen absentizma in moje izkušnje zadnjih let, ko sem delal v tovarni Sava Tiers, to je v Goodyerjevi podružnici v Kranju, tam so imeli program zmanjševanja boleznin oziroma program zmanjševanja nesreč pri delu. Tako je bilo med profitnimi centri razvito tekmovanje, kdo je najdlje časa bil brez poškodbe pri delu. Poleg tega so vse manjše poškodbe, ki so v prejšnjih časih zagotavljale bolniško, vse manjše poškodbe niso garantirale, da ne bi bilo treba iti na delo. Torej, lahko se je zgodilo, da si z roko v mavcu še vedno šel na kakšno predavanje o varstvu pri delu, o kulturi podjetja ali pa o tehnološkem napredku podjetja. Zato, kot rečeno, amandmaja ne bom podprl, z zakonom se pa močno strinjam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ja.]] Prijava teče. Besedo ima gospod Jožef Horvat. Izvolite, prosim.
Hvala gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospod minister s sodelavci! Jaz bom ta zakon podprl, amandma, ki ga predlagajo kolegice in kolegi iz SD se mi ne zdi smiseln. Bi pa se z neke visoke politike spustil na realna tla, na nivo plačilne liste oziroma kuverte, po domače. Poglejte, če danes preprostega delavca, bom spet rekel v tekstilni industriji, proizvodnega delavca, vprašate, če si zna izračunati plačo, bo seveda odgovor: ne. Ravno tako, če kogarkoli izmed nas v tej dvorani vprašam, če zna kdo izračunati plačo - plačo še morda, ampak nadomestilo plače, pa bom rekel konkretno, za čas bolniške odsotnosti, morda tiste, ki se celo refundira s strani zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, sem prepričan, da bo odgovor ravno tako negativen. Kaj dosežemo, recimo, če bi akceptirali sistem usklajevanja plač vsak mesec, nekateri so celo predlagali, čeprav tega ne razumem, celo za naprej. Kaj dosežemo s tem, tudi če bo delavec dobil 200 tolarjev več, pa bo rekel, aha, ta mesec je plača nekoliko višja, naslednji mesec bo nekoliko nižja. Iz izkušenj vam povem, pa sem nekaj sto tisoč plač izračunal, seveda ne "peš", delavec bo rekel, spet me imajo za norca, nikoli ne dobim enake plače. Danes še vedno računamo vsak mesec tako imenovane faktorje, korekcijske, revalorizacijske ali kakšni so že. Ampak mi smo ne nazadnje v Evropski uniji, praktično smo v Evropski monetarni uniji, kjer imamo tudi neko obvezo, kako zavirati oziroma kontrolirati inflacijo. Neke blazne inflacije ni več na nivoju Evropske unije. In zdi se mi, to si upam tu reči, raje vidim delavca, ki si bo znal plačo izračunati in bo prepričan, da ga delodajalec ni okrog prinesel, kot pa da dobi vsak mesec 200 tolarjev več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dušan Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ta teden slišimo dve besedi kot kronski dokument, ko razpravljamo o zakonih. Pri davčnih zakonih smo slišali kot argument besedi "poenostavitev postopka" in danes cel dan že poslušamo pri teh zakonih, ki jih danes sprejemamo, "poenotenje postopka". Pod črto teh obeh pa je samo ena stvar - pri vseh teh zakonih in teh zadevah gre za prerazporejanje proračunskih sredstev, in tu je ves "catch". In kako prerazporejanje teh proračunskih sredstev poteka skozi debato in diskusijo ta teden: na eni strani z motiko grabimo te majhne stvari na kup, da potem lahko na drugi strani z lopato to razmetavamo in zapravljamo. Ne bi govoril, ker ste o tem govorili drugi, da tem, ki so revnejši, jemljemo, in bogatejšim pač dajemo. Bi pa dal še komentar na ta socialni dialog, ki je tako sporen. Jaz imam model in predlagam, tudi današnja diskusija je pokazala, ker so za vas nepravi socialni partnerji, predlagam, da ste štiri stranke koalicije socialni partnerji, da skupaj z menedžmentom, ki je v zadnjih dveh letih bil postavljen v gospodarstvu, ki so delodajalci, se usedete skupaj in se zmenite. In tu po mojem ne bo zares nobenega problema, da boste prišli z usklajenimi predlogi.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Nekaj odgovorov na vprašanje oziroma na trditve. Spet tistim, ki pravijo, da je vse v redu tako, kot je. Predstavniki vseh treh strani so se strinjali, da je poenotenje načinov usklajevanja tudi na področju boleznin nujno, ker sedanji sistem dopušča anomalije, predvsem pri dolgotrajnih bolezninah, da boleznine celo presežejo višino plače, ki bi jo zaposleni sicer prejemal, če bi v času dolgotrajne bolezni bil na delovnem mestu. Posebej izpostavljeno in večkrat poudarjeno je tudi bilo, da so anomalije tudi različne osnove za obračunavanje bolniških nadomestil in te bi bilo potrebno poenotiti. Tukaj je diagnoza, spoštovani poslanci, gospod Žnidaršič, kaj je bolezen, kaj je to, poenotenje. Lahko bi se vlada odločila, da bi bila osnova za valorizacijo vseh teh transferjev rast plač v javnem sektorju. Kaj bi se zgodilo? Ker je rast manjša, kot je rast cen življenjskih potrebščin, bi standard padel. Vlada se je odločila za pravi pristop, da ohrani življenjski standard, ne glede na to, kaj se bo dogajalo. Zanimivo je bilo razmišljanje poslanca gospoda Starmana. V prenosu na evro - vlada sicer ne napoveduje, ampak je razmišljal, kaj če bi se zgodilo, da cene porasejo, plače pa ne bodo. V tem primeru so na boljšem vsi prejemki socialnih transferjev v primerjavi s tistimi, ki so v službi. Ampak cilj transferjev je vendarle zagotavljati socialno varnost in skladno rast z življenjskimi stroški. To je bistveno socialnih transferjev, to je njihova imanenca in zato je ta princip pravi. Ne rast pokojnin. Lahko se tam tudi kaj drugače zgodi, ampak to je zanesljivo pravi instrument. Za nadomestila, porodniški dopust, je bil instrument rasti izhodiščnih plač v javnem sektorju. Narobe ste postavili, narobe, zato ker so oškodovani, ker ne dosegajo rasti življenjskih stroškov. Vidite, z nekim dobrim namenom ste pokvarili stvar. Sicer pa glede valorizacij. Nekatere države nimajo valorizacij nič. Recimo, konkretno Avstrija, za določene segmente nima valorizacije. Saj me lahko tako gledate, da, nima. Glede boleznin. Boleznine so večinoma trajale do enega leta. Vsem tistim do enega leta - se jim zadeva nič ne spremeni, tudi če da te princip rasti življenjskih stroškov ali rasti plač. Eno ali drugo nima učinka. Torej vsi, ki so na bolniškem dopustu do enega leta, eno ali drugo vzamete, je vseeno. Vprašanje je tisto nad enim letom. O tem sem vam pa povedal, kakšno je stališče socialnih partnerjev. Sindikati so se zavzemali za ta princip. Ko so pa ugotovili, koliko je prihrankov, da so minormni, so pa rekli, da to ni nič in da ne vztrajajo na tem več oziroma da ne soglašajo s tem zakonom. Ja, veste, malo tako malo drugače! Usklajevanje glede tega kakšno je bilo 28. septembra pa 5. avgusta, ti izračuni, verjamem, da v nekaterih strankah, poslanskih skupinah dobite izračune, še preden jih dobi minister, zaradi tega ker pač imate nekatere sodelavce tudi v mojem ministrstvu. Ampak ni nič hudega, to ste vsaj pravočasno obveščeni. Tu ne vidim nič problemov, je vsaj diskusija bolj živa in zanimiva. Socialni dialog - da! Sprašujem pa se seveda, socialni dialog v Sloveniji. To je pomembna zadeva. Vendarle, če postavljate pred ministra zahtevo, da se mora uskladiti absolutno z vsemi študentskimi organizacijami, absolutno z vsemi sindikati, z vsemi nevladnimi organizacijami - ali malo ne pretiravamo? Zakaj pa potem imamo še vlado pa državni zbor? Saj poskušamo uskladiti! Če bi pa vse uskladili to, zakaj potemtakem bi sploh bil državni zbor? Zakaj, potemtakem? Zakaj odvzemate sebi tudi vlogo, saj od 28-ih predpisov smo uskladili 25. Dva nista bila usklajena v enem samem členu, glede sestave svetov zavodov, ta pa ni bil glede boleznin, pa smo predlagali točno tisto, kar je potrebno. Torej, socialni dialog. Sprašujem se seveda, zakaj nekateri nočejo priznati, da tisti, ki sodelujemo v dialogu, da smo naredili veliko, zakaj biti takšen pa ne spoštovati svojih dosežkov, ker to je. Zakaj reči, da to ni nič? To je. Ali ne bi bilo utopično pričakovati, da bi državni zbor vse sprejel soglasno? Bi bilo. Glede teh denarnih socialnih pomoči in nekaterih drugih temeljnih transferjev - nič se ne spremeni! Prosim, da ste natančni pa si pogledate zakon; se ne spremeni sistem, tako je, kot je bilo do sedaj, zaradi tega, ker je ta instrument identičen za usklajevanje. Torej bi se lahko odločali za en način ali drugi način. Najbolj primeren je z rastjo življenjskih stroškov, to so argumenti. V tistem dokumentu, ki je bil takrat, kolikor se spomnim, je ta princip temeljni - z rastjo življenjskih stroškov - , najbolj nevtralen, kajti socialni transferji imajo namen zagotavljanje socialne varnosti. Poglejte, tudi storitve , ki se dogajajo na socialnem varstvu, ko ste omenili nekatere transferje, so tipični: dodatek za pomoč in postrežbo, kar pomeni izvajanje storitve. Ali pa blago v nekem smislu. Pri teh storitvah se nekako odvajajo cene po rasti življenjskih stroškov. V domovih za ostarele sledimo tem ciljem in tem principom. In socialni transferji, ti, ki jih omenjate, so za pokritje teh stroškov. To pomeni, da so adekvatni.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem o amandmajih k 3. členu in prehajamo na razpravo o amandmaju k 3.a členu. Želi kdo razpravljati? Prosim prijavo. Gospod Miran Potrč, imate besedo.
Hvala lepa. V predlogu zakona z amandmajem, kakor je bil sprejet na matičnem delovnem telesu, se s 3.a členom uvaja usklajevanje nadomestil za boleznine na enak način, kot se usklajujejo vsi drugi socialni transferji. To je za nas nesprejemljivo. Prvič zaradi tega, ker gre za pravico iz zavarovanja. Gre za zavarovalniški princip in država ne bi smela posegati v način urejanja teh razmerij tako, da zmanjšuje pravice. Drugič, nerazumno, nerazumljivo, zavestno zavajanje je govoriti o tem, da ni nobenih posledic v obeh načinih usklajevanja. Da ni razlike, ali nekdo čaka s spremembo osnove za boleznino eno leto in se ta uskladi glede na rast cen življenjskih potrebščin v zadnjih dveh primerljivih letih, ali se usklajuje glede na rast povprečnih plač v preteklem mesecu. Če kdo upa to trditi in ostati živ, razen če je minister, ki lahko vse reče, potem jaz tega ne razumem. In to je tisto, na kar želimo opozoriti. Na tej točki gre za tako radikalno razliko, ki ni sprejemljiva, ki posega v zavarovalne odnose in ki posega v pravice, ki jih imajo zavarovanci iz naslova zavarovanja. Zato se, bi rekel, ta princip ne da z nekaj polresnicami, ki so bile s strani ministra tukaj izrečene, pa še kakšnega poslanca, enostavno razrešiti. Ni mogoče vsega hkrati govoriti. Jaz sem, na nek način moram reči, res zgrožen, ko poslušam takšne na pamet izjave pri tako pomembnem zakonu. Pričakoval bi več eksaktnosti in več korektnosti. Žal mi je, da gospoda ministra ni, ko gre za korektnost; izjava, ki jo je dajal o svojih sodelavcih, pomeni žaljivo obdolžitev. Gospod minister si je ne bi smel privoščiti. To kaže na lahkotnost njegovega značaja, ki lahko misli, da zaradi funkcije, ki jo ima, lahko obdolži kogarkoli, ki ga ni tu, ki se ne more braniti, kar ja pa čista laž, kar je rekel. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Germič.
Hvala za besedo. Torej, amandma bom vsekakor podprl. Kajti to, kar se je zgodilo na matičnem delovnem telesu, da je bil uveden nov 3a. člen, seveda, govori o tem, kako pomemben in potreben v Sloveniji je socialni dialog, kajti ta člen govori ravno o tem. Mi vemo, da je z zakonom o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju odprto to poglavje in se ne zapira. In danes govorimo, da je povezano s temi socialnimi transferji nesmiselno govoriti o socialnem dialogu, je ravno ta člen tipičen primer, kako se zaobide neuspešno socialno dogovarjanje in se z drugega področja, torej s popolnoma drugega področja v ta zakon, ki govori o usklajevanju socialnih transferjev gospodinjstvom in posameznikom, vnese določilo, ki ne bi smelo imeti nobene zveze v tem zakonu. Zakaj je potrebno temu dodati še pomembno težo? Kajti, mi s prispevki sledimo rasti plač. Mi s prispevki sledimo rasti plač in na ta način procentualno odvajamo sredstva v zdravstveno blagajno. Pravice, ki pa gredo iz tega in so zapisane v zakonu, v zakonu, ki ga tukaj ta člen tudi navaja, torej zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, pa postavlja usklajevanje na popolnoma drugo osnovno. To pomeni zdravstveno blagajno bomo s prispevki polnili hitreje, medtem ko pravice bodo pa tukaj krajšane. Ob tej razpravi bi želel opozoriti tudi še na drugo zgodbo, ki jo bomo srečali pri zakonu o uresničevanju proračuna, kjer prav določene postavke iz proračuna, torej gre za 2,7 milijardi, prenašamo iz obveze proračuna, z zakonske obveze proračuna v zdravstveno blagajno, brez da bi o tem imeli možnost odločati socialni partnerji. To so tiste stvari, o katerih danes govorimo, da je ta zakon [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]neprimeren za to, da bi danes dobil tukaj potrditev, in ta člen pravzaprav govori o tem, o neuspehu socialnega dogovarjanja, in zato bom amandma partnerjev socialne [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo o amandmaju k 3a. členu. Prehajamo k amandmajema k 6. členu, dva amandmaja sta. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. Končali smo z razpravo o amandmajih, o katerem bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.20 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAPOSLITVENI REHABILITACIJI INVALIDOV PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Skupni čas razprave je 50 minut. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Sprememba zakona o zaposlitveni rehabilitaciji invalidov in zaposlovanju invalidov je nujna zaradi izvedbe kvotnega sistema zaposlovanja invalidov. Vse predlagane spremembe se nanašajo izključno na izvajanje in nadzor nad izvajanjem kvotnega sistema, kar je nujno potrebno za ohranitev kvotnega sistema zaposlovanja invalidov. S 1. januarjem 2007 naj ne bi bila več možna izpolnitev kvote med povezanimi družbami, saj pomeni to lažji nadzor nad izpolnjevanjem kvotnega sistema. Dopolnjen je tudi postopek izterjave plačila zaradi neizpolnjevanja kvote s strani davčne uprave Republike Slovenije. Novost je tudi razbremenitev delodajalcev pri postopku uveljavljanja oprostitev prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje za invalide, zaposlene nad kvoto. Sklad za spodbujanje zaposlovanja invalidov pridobiva podatke iz uradnih evidenc. Ravno tako se predlaga sprememba 74. in 75. člena zakona, tako da neposredni proračunski uporabniki niso več upravičeni do oprostitve prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter tudi ne do nagrade za preseganje kvote. S spremembami zakona se razširja tudi nadzor nad uporabo oproščenih prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje pri običajnih delodajalcih in nad izvajanjem pogodb o poslovnem sodelovanju z invalidskimi podjetji oziroma zaposlitvenimi centri za nadomestne izpolnitve kvot. Predlog zakona pa je bil tudi usklajen s socialnimi partnerji na ekonomsko-socialnem svetu. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Stanislava Brenčiča, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. No, odbor je tudi predmetni zakon obravnaval na 19. seji 5.10.2006. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja z državno sekretarko, gospo Marjetko Cotman, zakonodajno-pravna služba in predstavnik obrtne zbornice ter državnega sveta Republike Slovenije. Zakonodajno-pravna služba k predmetnemu zakonu ni imela pripomb. K predlogu zakona pa je bil vložen amandma k 2. členu štirih poslanskih skupin koalicije, medtem ko je potem ta amandma dobil dopolnilo v amandmaju na ta amandma, ki ga je sprejel odbor. Tako je tudi ta amandma sestavni del dopolnjenega predloga zakona. To pa je vse. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu poslanske skupine LDS, gospod Ljubo Germič. Prosim.
Še enkrat lep pozdrav! Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani predstavniki ministrstva. Z zakonom o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov, ki se je pripravljal več kot 10 let in je bil sprejet maja 2004, se je uvedel celovit sistem zaposlovanja invalidov. Z zakonom se je povečala zaposljivost invalidov z zaposlitveno rehabilitacijo, povečale so se možnosti primernih zaposlitev za invalide na primernih delovnih mestih, z možnostjo prilagoditve delovnega časa, možnost zagotavljanja drugega ustreznega dela tudi pri drugem delodajalcu, zaposlovanje po zaščitni zaposlitvi, v podporni zaposlitvi in invalidskih podjetjih. Zagotovljene so spodbude za zaposlovanje za krajši delovni čas, delo na domu, na daljavo, delo z informacijsko-komunikacijsko opremo na delovnih mestih in večja zaščita zaposlenosti za invalide. Z zakonom so bili uvedeni načini za spodbujanje in ne le način izsiljevanja delodajalcev za večje zaposlovanje invalidov z uvedbo kvotnega sistema in različnimi finančnimi spodbudami za delodajalce in zaposlene invalide. Zakon je bil nujno potreben, saj se je pokazalo, da le z ukrepi aktivne politike zaposlovanja in ustanavljanjem invalidskih podjetjih ni bilo mogoče zmanjševati števila brezposelnih invalidov, ki predstavljajo več kot 10% delež med vsemi brezposelnimi. V tem mandatu že drugič spreminjamo in dopolnjujemo ta zakon. Pri tem pa je že prva predlagana novela pokazala intenco vlade po spremembah vsebine zakona, med katerimi nekatere rešitve še v celoti niti niso zaživele v praksi. Tako se je že v prvi noveli zakona postavljajo vprašanje upravičenosti uvajanja sprememb zakona, predvsem v tistih delih, ki se niso navezovali neposredno na uskladitev z drugimi zakoni in predpisi. Že prva novela je bila dokaz, da se spremembe uvaja čez palec, brez potrebne analize stanja in jasne utemeljitve za potrebo po spremembah. Zato evalvacija zakona v celoti, predvsem pa posameznih uvedenih ukrepov, ne more biti popolna. Posledično so bile za to nekatere predlagane spremembe brez jasnih in argumentiranih obrazložitev. Eden izmed ključnih ukrepov v zakonu je kvotni sistem. To je dolžnost delodajalcev, da zaposlujejo predpisano število invalidov. Vsak delodajalec, ki ima več kot 20 zaposlenih, je tako dolžan od 1. januarja letos zaposlovati invalide v okviru določene kvote. Prve izkušnje kažejo, da so delodajalci kvotni sistem sprejeli in ga v večini tudi izvajajo. Vendar pa sedanje stanje ne omogoča v celoti in učinkovito izvajanje zakona, predvsem pa je potrebno uvesti nadzor nad namensko porabo sredstev iz naslova oprostitev plačila prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje za invalide, ki jih delodajalci zaposlujejo nad predpisano kvoto. Ker se je ob izvajanju zakona, zlasti kvotnega sistema, pokazalo, da sedanja določila ne omogočajo v celoti učinkovito uvajanje zakona, se v poslanskem klubu LDS strinjamo, da se uvedejo spremembe, ki urejajo naslednja vprašanja: dolžnost zaposlovanja invalidov, tako imenovana kvota, plačilo zaradi neizpolnjevanja kvote, oprostitev plačila prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in nadzor nad njihovo porabo. Ob tem pa upamo in si želimo, da v parlamentarno proceduro prihajajo spremembe in dopolnitve zakonov takrat, ko za to obstajajo dejansko potrebe, ki bodo utemeljene na evalvacijskih študijah in analizah in ne bodo le želje po spreminjanju zaradi spreminjanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Capuder v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Namen predloga sprememb zakona o zaposlitveni rehabilitaciji invalidov je omogočiti bolj učinkovito izvajanje zakona. Spremembe se tičejo predvsem dolžnosti zaposlovanja invalidov, plačila zaradi neizpolnjevanja kvote in ureditev oprostitve plačila prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter nadzor nad njihovo porabo. Dosedanja praksa kaže, da delodajalci zaposlujejo invalide v večjem številu, kot je predpisano z uredbo, kar je seveda zelo spodbudno. Delodajalci se tudi številčno odločajo za uveljavljanje vzpodbud za zaposlovanje invalidov, kar jim omogoča ta zakon. S predlaganimi spremembami postane vsak zaposlen z najmanj 20 zaposlenimi samostojni zavezanec za izpolnjevanje z uredbo predpisane kvote. Delodajalci so za invalide, ki presegajo predpisano kvoto 20 ljudi, lahko oproščeni plačevanja prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, kar bo pokril proračun. Neposredni uporabniki ne bodo upravičeni do nagrade za preseganje kvote. Zakon je bil usklajen s socialnimi partnerji in ekonomsko-socialnim svetom. Podprli pa ga bomo tudi v poslanski skupini Nove Slovenije.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič.
Na podlagi dejanske ocene stanja oziroma dejanskega zaposlovanja invalidov v praksi lahko v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke povsem mirno zatrdimo, da je to stanje prav na podlagi zakona o poklicni rehabilitaciji in zaposlovanja invalidov dokaj zavidljivo, še posebno, če ob tem pomislimo na trdo realnost, ki vlada na trgu dela ob vseh učinkih svetovne globalizacije. Ko je osnovni zakon nastajal, smo imeli glede na uvedbo kvotnega sistema tudi dvomljive poglede, vendar pa se je ta za dobro invalidov med delodajalci prijel dobro in tudi uveljavil. Se pa po tem vprašanju v praksi predvsem pri plačevanju obveznosti v sklad Republike Slovenije za spodbujanje zaposlovanja takrat, ko delodajalec ne zaposluje predpisane kvote, pojavljajo težave, ki pa jih s to novelo predlagatelj ustrezno odpravlja. Poleg tega pa se s predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlovanju oziroma o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov uvaja tudi dodaten nadzor nad namensko porabo sredstev, ki jih država namenja kot spodbudo delodajalcem če zaposlujejo tudi preko z zakonom predpisane kvote. V tej zvezi pa do teh spodbud po noveli zakona, ki je predlagana, niso upravičeni tisti, ki so neposredni uporabniki državnega proračuna. Poslanska skupina bo zakon podprla. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenem predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 18. točki dnevnega reda oziroma najkasneje - prej kot ob 20.20 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O EVIDENCI VOLILNE PRAVICE. Skupni čas razprave je 40 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Prosim, gospod mag. Zvonko Zinrajh, državni sekretar.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Namen predlagane dopolnitve zakona o evidenci volilne pravice je omogočiti izvrševanje volilne pravice čim večjemu številu državljanov Slovenije, ki v Republiki Sloveniji nimajo stalnega prebivališča, tako imenovanim izseljencem oziroma zamejcem. Sedanja ureditev omogoča vpis v evidenco volilne pravice po uradni dolžnosti tistim državljanom, ki odjavijo svoje stalne prebivališče iz Republike Slovenije. Državljani, ki stalno prebivajo v tujini in so državo zapustili pred uveljavitvijo zakona, pa se v evidenco volilne pravice vpišejo na podlagi zahteve. Predlagana določba v celoti vzpostavlja vodenje evidenc volilne pravice po uradni dolžnosti za vse državljane, ki stalno prebivajo v tujini, in seveda pristojni organi razpolagajo s podatki o naslovu stalnega prebivališča v tujini, kakor tudi z naslovom, s katerega volivci uresničujejo volilno pravico v Republiki Sloveniji. Dopolnitev zakona pa v ničemer ne spreminja sedanje ureditve, saj bodo lahko državljani Republike Slovenije, ki stalno prebivajo v tujini in še niso vpisani v evidenco volilne pravice, zahtevali vpis v to evidenco. Vzpostavitev evidence volilne pravice državljanov Republike Slovenije, ki nimajo stalnega prebivališča pri nas, se predvideva v času šestih mesecev, in sicer v prvi fazi iz podatkov uradnih evidenc, ki jih vodijo pristojni organi, se pravi register stalnega prebivalstva, matični register, evidenca izdanih potnih listin. V nadaljevanju pa bi se evidenca dopolnila s podatki diplomatsko-konzularnih predstavništev Slovenije, nazadnje pa bi manjkajoče podatke DKP pridobila tudi od državljanov, ki prebivajo v tujini. Za vzpostavitev te evidence in seveda pridobivanje podatkov vlada ne predvideva dodatnih stroškov ali pa dodatnega zaposlovanja. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje. Zato prosim predsednico odbora, gospod Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora.
Lep pozdrav predsedujoči in tudi predstavniku ministrstva, kolegom poslancem in kolegicam poslankam. Odbor državnega zbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na svoji 25. seji obravnaval predlog zakona o dopolnitvah zakona o evidenci volilne pravice. V dopolnilni obrazložitvi je predstavnik predlagatelje, državni sekretar mag. Zvonko Zinrajh, podal bistvene cilje, načela ter poglavitne rešitve, ki smo jih tudi ravnokar slišali. Na seji je sodeloval tudi predstavnik zakonodajno-pravna službe, ki je povzel mnenje te službe ter povedal, da na predloženo besedilo zakona zakonodajno-pravna služba nima pripomb. V razpravi smo člani in članice odbora skoraj soglasno podprli predlog zakona, ki bo tako omogočal izvrševanje volilne pravice čim širšemu krogu državljanov Republike Slovenije, ki v Republiki Sloveniji nimajo stalne prebivališča, ter hkrati s tem prispeval tudi k krepitvi odnosov in pa vzdrževanju stikov z našimi rojaki v tujini. Vendar pa je bilo v nadaljevanju izpostavljenih tudi nekaj vprašanj v zvezi s predlaganimi dopolnitvami, predvsem v zvezi z 2. členom, po katerem pristojni organ vzpostavi evidenco volilne pravice državljanov Republike Slovenije, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji po uradni dolžnosti v 6-ih mesecih po uveljavitvi tega zakona. Tukaj se je izpostavilo vprašanje, kaj ta rok dejansko pomeni glede na to, da gre za relativno veliko število oseb, včasih tudi zapletenih primerov, ali je ta rok inštrukcijske narava in kaj pomeni za izvajanje tega zakona, predvsem pa za nove državljane brez stalnega prebivališča v naši državi. V pojasnilu je bilo s strani predlagatelja pojasnjeno, da to ni inštrukcijski rok, da ministrstvo za notranje zadeve s pristojnimi organi, to je predvsem z upravnimi enotami, je sposobno v 6-ih mesecih opraviti to nalogo, ker z večino podatkov že razpolaga, tako da bodo ostale v bistvu za obdelavo le nekatere najbolj sporne zadeve, kar pa bo seveda ugotovljeno s strani diplomatsko-konzularnih predstavništev Republike Slovenije v tujini. Nadalje je bilo izpostavljeno vprašanje glede na dejstvo, da se bo obseg dela v diplomatsko - konzularnih predstavništvih in pa nekaterih drugih organih bistveno povečal, ali bodo zaradi tega morali zaposlovati dodatne delavce; torej, ali so potrebne dodatne kadrovske okrepitve ter v ta namen tudi v zvezi z oceno stroškov. V pojasnilu je bilo povedano, da bo večji del podatkov ministrstvo uspelo pridobiti iz lastnih evidenc. V zvezi s tem je največ podatkov na razpolago iz vlog za izdajo potnih listin, kjer so naslovi o prebivališču v tujini. Morda bo treba pridobiti še kakšen naslov glede uresničevanja volilne pravice, vendar predstavlja to v bistvu manjši zalogaj, kot če bi morali za vseh, okoli 39.000 državljanov, zbirati vse podatke. Tako bo ostalo morda le okoli 3 do 5.000 državljanov, za katere pa ministrstvo ne razpolago z nobenimi podatki, vendar pa to ne bo vplivalo na povečanje stroškov ali na potrebo po dodatnih zaposlitvah. Izpostavilo se je tudi vprašanje v zvezi s točnostjo podatkov, predvsem v zvezi s sestavljanjem volilnih imenikov narodnosti in da bi v tej zvezi bilo treba nameniti pozornost tudi tej problematiki. V zvezi s tem pa je bilo pojasnjeno, da je sestavljanje posebnih volilnih imenikov pripadnikov italijanske in madžarske narodnosti določeno v 4. poglavju zakona o evidenci volilne pravice, po katerem sestavljajo te imenike posebne komisije narodnosti in je zatorej treba pri njih vložiti pritožbo ali pa pripombe v zvezi z netočnostjo podatkov ter zahtevati tudi pregled volilnega imenika. Odbor je tako potrdil vse predlagane člene dopolnjenega zakona in jih predlaga tudi v sprejem državnemu zboru.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Alenka Jeraj v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Po veljavnem zakonu o evidenci volilne pravice je omogočen vpis v evidenco volilne pravice po uradni dolžnosti le tistim državljanom, ki v Republiki Sloveniji odjavijo svoje stalno prebivališče. Tisti državljani, ki pa stalno prebivajo v tujini in so Republiko Slovenijo zapustili pred uveljavitvijo tega zakona, pa se v evidenco vpišejo na podlagi zahteve. Glavni namen predlagane dopolnitve zakona je, da se čim večjemu številu državljanov naše države, ki v njej nimajo stalnega prebivališča, omogoči izvrševanje volilne pravice. S predlogom se v celoti po uradni dolžnosti vzpostavlja evidenca pravice teh državljanov, če pristojni organ razpolaga s podatki državljana, kot so ime in priimek, spol, datum rojstva, podatki o zadnjem prebivališču. Te podatke bo organ pridobil iz uradnih evidenc pri diplomatsko-konzularnem predstavništvu Republike Slovenije od državljanov, ki v Republiki Sloveniji nimajo stalnega prebivališča. Zapisana je tudi dolžnost organa, da to evidenco po uradni dolžnosti vzpostavi v 6 mesecih po uveljavitvi tega zakona. Predlog zakona v ničemer ne spreminja obstoječega zakona o evidenci volilne pravice, pač pa ga samo dopolnjuje z možnostjo vpisa državljanov izseljencev po uradni dolžnosti. Čeprav gre za majhno dopolnitev obstoječega zakona, je ta zelo pomembna za izvrševanje volilne pravice naših državljanov, zato jo bomo v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podprli.
Hvala lepa. Gospod Miran Potrč, v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar! Ne boste verjeli, ta zakon je tako dober, da iz poslanske skupine Socialnih demokratov nismo vložili amandmaja, o njem ne bomo razpravljali, ampak ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kokalj v imenu poslanske skupine Nova Slovenija.
Sedaj pa opozicija že prekaša pozicijo, kar zadeva predlogov pozicijskih zakonov. Ampak jaz bom vseeno nekaj prebral. V poslanski skupini Nove Slovenije z veseljem ugotavljamo, da je ministrstvo za notranje zadeve tudi na pobudo Nove Slovenije pripravilo predlog sprememb zakona o evidenci volilne pravice. Predlagani zakon postavlja v enak položaj vse državljane Republike Slovenije, ne glede na to, ali imajo stalno bivališče v Sloveniji ali ne. Po veljavnem zakonu so se morali slovenski državljani, ki so imeli stalno bivališče izven Slovenije, sami vpisati v poseben register evidence volilne pravice. Posledica takega zakona je bila, da je bilo od 54 tisoč 563 državljanov Republike Slovenije, ki živijo v tujini, le 15 tisoč 153 vpisanih v evidenco volilne pravice. S predlaganimi spremembami zakona bo moralo ministrstvo za notranje zadeve v sodelovanju z ministrstvom za zunanje zadeve po uradni dolžnosti v šestih mesecih po uveljavitvi tega zakona vzpostaviti in v evidenco volilne pravice vpisati vse tiste državljane s stalnim bivališčem v tujini, za katere ima podatke o njihovem stalnem bivališču. Po zagotovilu predstavnikov ministrstva le-to razpolaga s podatki za večino državljanov v tujini. Z uveljavitvijo tega zakona bo omogočeno uresničevanje volilne pravice večjemu številu državljanov Republike Slovenije, ki nimajo stalnega prebivališča v Sloveniji. Poslanci Nove Slovenije bomo predlog sprememb zakona podprli, saj smo prepričani, da sprejem tega zakona omogoča boljše povezovanje Slovencev, ki živijo po svetu, z matično državo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mihael Prevc v imenu poslanske skupine SLS. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o evidenci volilne pravice se nanaša na evidenco volilne pravice državljanov Republike Slovenije, ki v Sloveniji nimajo stalnega prebivališča. V stalno evidenco volilne pravice so že vpisani državljani brez stalnega prebivališča, ki so bili v posebnih volilnih imenikih za volitve predsednika republike leta 1997 [[?]] in za volitve v državni zbor leta 2000. V evidenci volilne pravice državljanov Republike Slovenije brez stalnega prebivališča je sedaj tako nekaj čez 15.000 volivcev. Ministrstvo za notranje zadeve razpolaga s podatki o državi prebivališča za nekaj manj kot 40.000 državljanov Republike Slovenije, ni pa podatka o njihovem dejanskem prebivališču oziroma naslovu. Ustava v drugem odstavku 43. člena zagotavlja vsakemu državljanu, ki je dopolnil 18 let, pravico voliti in biti voljen. Dolžnost naše države pa je, da zagotovi vse potrebno za izvrševanje te pravice tudi za tiste državljane, ki v Sloveniji nimajo stalnega prebivališča. Predlagani zakon v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo, saj v celoti vzpostavlja evidenco volilne pravice državljanov brez stalnega prebivališča v Sloveniji, in to po uradni dolžnosti. Seveda pa obstaja možnost, da posamezni državljani, od katerih bo podatke skušalo pridobiti pristojno diplomatsko-konzularno predstavništvo Republike Slovenije v tujini, teh podatkov ne bodo posredovali. Naša naloga pa je, da jim omogočimo popoln vpis v volilni imenik. Poleg samega vpisa v volilne imenike pa je za samo uresničevanje volilne pravice pomembno tudi informiranje vseh naših državljanov, ne le o posameznih volitvah, ampak zlasti o pomenu volitev in posredne demokracije. Državljanke in državljane je treba obvestiti o pomenu uresničevanja volilne pravice, predvsem pa si moramo politiki prizadevati za kvalitetno delo in politično kulturo. Le ob teh pogojih bodo volivci bolj zaupali politiki in se zavedali pomena sodelovanja na vsakih volitvah. Kot rečeno, bomo poslanci Slovenske ljudske stranke predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Jelen v imenu poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci, državni sekretar! V naši poslanski skupini DeSUS bomo predlog vladnega zakona o dopolnitvah zakona o evidenci volilne pravice podprli. Novela obsega vsega skupaj le tri člene, ki niti na seji delovnega telesa, niti na tej obravnavi državnega zbora niso bili amandmirani. Predlagane spremembe omogočajo izvrševanje volilne pravice tudi državljanom Republike Slovenije, ki pa v državi Republiki Sloveniji nimajo stalnega prebivališča, predlaga pa se tudi vzpostavitev evidenc volilne pravice omenjenih oseb po uradni dolžnosti. Gre za približno nekaj več kot 54.500 slovenskih državljanov, ki živijo v drugih državah. V poslanski skupini DeSUS tej noveli sicer ne nasprotujemo, saj ni v nasprotju z našo pravno ureditvijo, pa tudi ne oporekamo tej pravici, vendar pa se s čisto praktičnega vidika ter tudi z vidika slovenskih državljanov, ki imajo stalno prebivališče in tudi dejansko prebivajo v naših občinah in v naši državi Sloveniji, sprašujemo, ali je primerno, da o izvolitvi kandidatov na določene položaje oziroma funkcije odločajo sicer državljani Republike Slovenije, ki pa ne živijo v naših občinah in v naši državi. Poleg tega ocenjujemo, da bodo le redki državljani Republike Slovenije, ki živijo izven državnih meja Republike Slovenije, to pravico tudi dejansko uresničevali. Z vidika poslanske skupine DeSUS kot sem že omenil predlogu ne nasprotujemo, saj ocenjujemo, da bo doprinesel k vzdrževanju tesnejših stikov z našimi rojaki v tujini, zato ga bomo tudi podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. V skladu s 139. členom poslovnika bo zbor glasovanje o zakonu opravil v četrtek, 2. novembra 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18.30 uri.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, spoštovani državni sekretar s svojo ekipo, dober večer, in seveda minister, se opravičujem! Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Kot običajno vas prosim, da preverite delovanje glasovalne naprave; zdaj že veste, da mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Nadaljujemo s prekinjeno 38. točko dnevnega reda - ponovno odločanje o zakonu o določitvi minimalne plače. Prehajamo na odločanje o navedenem zakonu. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju skladno z drugim odstavkom 91. člena ustave Republike Slovenije za sprejem navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to je 46 ali več. Najprej odpiram prijavo za obrazložitev glasov v imenu poslanskih skupin. Prijava teče. Hvala lepa. Prvi bo predstavil stališče poslanske skupine LDS mag. Cvikl. Prosim.
Državni svet je z vetom na zakon o minimalni plači dal državnemu zboru in vladi Republike Slovenije možnost, da popravi zakon tako, da se bo z določitvijo načina eskalacije minimalne plače in v ustreznem soglasju s socialnimi partnerji ta minimalna plača dvigovala tako, da se bo ustrezno s tistimi, ki so prejemniki minimalne plače, delila blaginja v Sloveniji. V poslanskem klubu Liberalne demokracije ne bomo podprli zakona. Obžalujemo, da to nameravate narediti v vladajoči koaliciji, v tednu, ko sprejemamo pomembne davčne zakone, s katerimi na eni strani delimo zelo veliko denarja mali skupini ljudi, ljudem na minimalni plači pa nismo z drugačnim načinom usklajevanja, s katerim bi se strinjali tudi socialni partnerji, dali nekaj 100 milijonov tolarjev dodatnega denarja. Mi to označujemo kot dvolično politiko; politiko, ki omejuje rast minimalne plače, na drugi strani pa deli na veliko. Zato predlagamo vladajoči koaliciji, da razume veto državnega sveta kot možnost za popravni izpit, da danes ne izglasuje zakona in da minister ustrezno popravi zakon in se minimalna plača usklajuje drugače, kot si to želi vlada. Če boste sprejeli naš predlog, potem bi v nekaj letih tudi tisti, ki so prejemniki minimalne plače, s sedanjih 490 evrov postopoma prišli na 750 evrov. V kolikor tega ne boste sprejeli, potem boste sodili tiste, ki imajo najmanjše plače, da največ prispevajo k tako imenovani blaginji v Sloveniji. Vendar to ne bo blaginja za njih, to bo blaginja samo za nekatere, tiste, ki jih bomo v naslednjem zakonu, ki ga danes obravnavamo, visoko obdarili.
Hvala lepa. Stališče Socialnih demokratov bo obrazložila gospa mag. Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov ob ponovnem glasovanju o zakonu o minimalni plači predloga zakona ne bo podprla. Ves čas zakonodajnega postopka smo se trudili tako v razpravi kot z vlaganjem amandmajev doseči tako obliko zakona, da bi bila sprejemljiva za socialne partnerje, zlasti pa za tiste, ki so prejemniki minimalne plače. Zato so naše pripombe šle v smeri tega, da bi moralo biti usklajevanje prilagojeno dejanski rasti cen življenjskih potrebščin in ne napovedanih - gre za razliko 745 tolarjev mesečno, ampak ta razlika se ob vsaki naslednji povečuje, zato mislimo, da gre za dalnosežnejši poseg v določanje višine minimalne plače. Drugi razlog, ki je pa k taki, dokončni odločitvi ob ponovnem glasovanju pripomogel, da se ne bomo izrekli za zakon, pa je opozorilo socialnih partnerjev, tako delodajalcev kot delojemalcev, da zakon ni usklajen, ga ne podpirajo in so nas pozvali, naj zakona ne podpremo. Mislimo, da je dokaz ravno soglasja med delojemalci in delodajalci tak signal, da nam je narekoval spremembo odločitve. Hvala.
Hvala lepa. Predvidevam zdaj še prijava v svojem lastnem imenu. Prosim, da se prijavite. Hvala lepa. Prvi bo obrazložil glas gospod Pajk. Prosim.
Hvala. Seveda, ne morem podpreti tega amandmaja, ker če čisto nič drugega, je zelo zelo pesimističen [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] [[...]]O zakonu govorimo. In to zaradi tega [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] [[...]]Ja, saj bomo podprli zakon o minimalni plači in to zaradi tega, ker mislim, da je v redu, da vključuje socialne partnerje, čeprav vsi pravite, da jih ne vključuje, ampak je dvostopenjski. Ker če izpade dogovarjanje, šele takrat pride to tega, da se določi to rast in zaradi tega ne pride do izpada dviga minimalnih plač, kot se je dogodilo to leto, da še sedaj niso tem delavcem, ki imajo najnižje plače, dvignili za toliko, koliko bi jim pripadalo po dvigu, ki je določen.
Hvala lepa. Naslednja bo obrazložila svoj glas gospa Jerajeva.
Hvala za besedo. Kot sem danes že povedala, socialni partnerji - ena od njihovih nalog je tudi, da dosežejo socialni dogovor oziroma da se dogovorijo o politiki plač in znotraj tega tudi o minimalni plači. Če takega dogovora ni, lahko stoji vsak na svojem stališču in se ne zgodi nič, lahko pa naredimo to, kar je predlagala vlada, torej predlagala je zakon, po katerem bo minimalno plačo lahko dvignila za dogovorjen odstotek oziroma v tem primeru za 2 odstotka. Med razpravo smo ugotovili, da je prejemnikov minimalne plače 14.000 in ti ljudje bodo dobili zvišano minimalno plačo ali pa je ne bodo dobili, če tega zakona ne bomo sprejeli. Zato bom zakon ponovno podprla, kot sem ga tudi prejšnjič.
Hvala. Naslednji bo svoj glas obrazložil gospod Peče.
Spoštovani prisotni! Moram reči tako: mene je pri moji odločitvi predvsem vodila ideja predstavnika državnega sveta, ki je po moji oceni povedal bistveni element, ki je bil tekom dopoldanske razprave izpuščen. To je to, da bi moral biti minister Drobnič na strani delavcev. On je minister za vprašanje sociale. Njegova obstoječa, trenutna drža pa je na strani kapitala in na strani delodajalcev in to ni prav. Minister Drobnič v zasledovanju svojih ciljev, ki se v končni fazi izoblikujejo v predlogu zakona, zasleduje težnje finančnega ministra, ki pa ima v okviru vlade drugačno nalogo. Finančni minister mora, kar je po eni strani logično, skrbeti za javne finance v tej obliki, da tako imenovani državi čim več, v narekovajih, "prišpara". Ampak minister Drobnič je v tisti vlogi, ko bi moral ljudem, ki so nekako označeni s socialnim minimumom, pomagati. In verjamem, da tu dela veliko napako. S tega naslova se strinjam s predlogom državnega sveta, da pristopimo k novemu zakonu, novemu zakonu, ki bo omogočil, da se minimalna plača dvigne v skladu s pričakovanimi standardi in na katere vplivajo tudi socialni partnerji. Torej, tisti, ki skrbijo za tako imenovani dvig socialne ravni. S tega naslova sem seveda na strani veta državnega sveta. Hvala.
Hvala lepa. Lepo vas prosim, da pri obrazložitvah ne omenjate imen predstavnikov vlade ali poslancev, ker pač v tej fazi nimajo več možnosti replike. Besedo dajem gospodu Veršniku.
Hvala za besedo. Če dogovor ni možen, imamo posledice danes tu. In je bil zakon nujno potreben, saj tako bi bili lahko priče, ne vem kdaj, dosega soglasja ni bila možna in posledica je bila ta, da se je gospod minister odločil, da stopi na stran delavcev in v parlament prinese zakon. Ta zakon omogoča delavcem, da bodo dobili usklajevano minimalno plačo za 2%, kar pomeni v absolutnem znesku nekje okoli 2.500 tolarjev. In niti tega jim zdaj ne moremo izplačati zaradi tega, ker na vsak način želite zavlačevati ta postopek. Sprašujem se, za kakšno dvoličnost gre. Na prejšnji seji, ko smo sprejemali ta zakon, je bila prisotnost 70 in 69 jih je bilo za. Ne vem, kakšno sprenevedanje je pravzaprav to danes. Ko smo se argumentirano že enkrat pogovarjali o tem, takrat je bilo kar vse v redu, danes, ko se o tem ponovno pogovarjamo, pa slišimo neke zadržke. Dvoličnost pa taka! Hvala lepa.
Hvala lepa. Svoj glas bo obrazložil gospod mag. Capuder.
Hvala lepa. Glavni razlog, da je državni svet izglasoval veto, je bil to, da zakon ukinja socialni dialog. Temu ni tako. V 2. členu zelo jasno piše, da preden minister določi višino minimalne plače, se o tem posvetuje s socialnimi partnerji. Zavedati se je treba, da je na minimalno plačo v Sloveniji vezanih, po podatkih za meseca junij in julij, okrog 18.000 delavk in delavcev, poleg tega so pa na zajamčene plače vezani še nekateri drugi finančni transferji. Zato je sprejem tega zakona nujen. In veta državnega sveta si v poslanski skupini Nove Slovenije ne moremo razlagati drugače kot namerno zavlačevanje v škodo socialno najšibkejših. S tem vetom je bila narejena škoda ravno socialno najšibkejšim, ki prejemajo minimalno plačo in bodo prikrajšani za ohranitev realne vrednosti svojih prejemkov. Kot vemo, pa so na minimalni plači predvsem delavke in delavci v zelo intenzivnih panogah, ki se težko preživljajo iz dneva v dan. In če rast minimalne plače ni zagotovljena v zakonu, tako kot je predlagano, potem nimajo nikakršne garancije, da bodo ta sicer minimalni povišek lahko kdaj dobili. Še enkrat, v naši poslanski skupini bomo zakon ponovno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Po poslovniku ni možna kolektivna obrazložitev glasu, zato lepo prosim, da se malce umirite in daste priložnost tistim, ki govorijo. Hvala lepa. Besedo ima gospa Širca. Prosim.
Hvala. Sama bom proti zakonu in bom podprla odločitev državnega sveta, ki je, mimogrede, enega izmed glavnih razlogov navedel tudi to, da zakon ne ohranja dosedanje prakse, da se določi vsakoletni znesek minimalne plače v okviru pogajanj s socialnimi partnerji. To je bil razlog in na to smo tudi sami opozarjali, na to sem opozarjala nekoč in na to opozarjam danes. Hkrati pa naj povem, da pot do tistega časa, ki je bil danes večkrat poudarjen, ko ne bo treba več imeti zakona o določitvi minimalne plače, ker bomo imeli vsi maksimalno plačo, ta pot je še daleč, kajti pot na vrh Triglava in do vzpona na Triglav, do potovanja na jadranske otoke in do "Megalaksa" je dovolj daleč in je potisnjena v leto 2023. Do leta 2023, se pravi, do virtualnega, lepega, krasnega novega sveta je pa potrebno določiti tak način usklajevanja minimalne plače, kot je veljal v preteklosti in znotraj katerega so socialni partnerji imeli določeno vlogo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Sam bom še enkrat glasoval tako, kot sem že, v podporo zakonu in na to me navaja več dejstev. In sicer, zakon je bil že sprejet z 69 glasovi od 70 prisotnih, to pomeni, da večina tistih, ki so imeli danes dolge razprave pa so iskali "dlako v jajcu", da so tako kot je omenil kolega Veršnik, s tem pokazali določeno dvoličnost. Gre za 14 tisoč ljudi, ki so socialno ogroženi, ki jim minimalna plača pač pomeni ta osnovni vir preživljanja in tukaj je že prvi moment, o katerem se velja zamisliti. Upam, da bodo ostali reformni ukrepi, pa razvoj industrije in napredek gospodarstva to številko bistveno zmanjšali. Predvsem pa v tem času pa v sami vsebini veta državnega sveta nisem zasledil nikakršnih elementov, ki bi me prepričali, da bi se drugače odločil. Veto je predvsem morda tudi posledica pomanjkanja dialoga oziroma pri pogajanjih socialnih partnerjev vztrajanja vsakega na svojem bregu, in sicer me ne preseneča, ker če se ti pogajalci ukvarjajo z vsem drugim, eden od njih kandidira v drugem krogu za župana Škofja Loke in verjetno nima časa, da se še s socialnim dialogom ukvarja - vendar, zakon bom podprl. Predvsem pa vidim veliko željo, da bi se število 14 tisoč zaposlenih, ki so na minimalni plači, pač bistveno znižalo, zato bom zakon še enkrat podprl. Hvala.
Še enkrat lepo prosim za mir v dvorani. Ponovno odpiram prijavo k obrazložitvi individualni. Hvala lepa. Besedo ima gospod Mikolič.
Hvala za besedo. Sam bom zakon podprl. Naj povem, da prihajam z območja, kjer je veliko delavk in delavcev na minimalni plači. Rad bi vam tudi povedal, da cca. 500, 600 delavk in delavcev steklarne Rogaška Slatina, ki prejemajo minimalne plače, ne razmišljajo veliko, ali bodo tri ali štiri tisoč tolarjev dobili več. Oni razmišljajo, ali bodo še jutri imeli delo in se ubadajo s tem, kako eno kristalno vazo, kjer vloženo delo in material znese 30 ali pa 50 tisoč tolarjev, kako to kristalno vazo prodati vsaj s 3% zaslužkom. In vsa ta debata danes, kjer je bilo veliko kritike na račun tega, kako se ne moremo ali pa ne morejo socialni partnerji dogovoriti glede minimalne plače, s tega drugega vidika, kot sem ga sedaj navedel, mislim, da je pa malo pretirano. In bom sam zelo vesel, če se bo kaj na tem drugem področju v prihodnje, kjer se je marsikaj v preteklosti "zavozilo", po domače povedano, naredilo. In upam, da se bo in da bodo tudi ti delavci, te delavke, ki so danes na minimalni plači, v prihodnje imeli ne malo več, ampak precej več pri osebnem odhodku. Hvala.
Hvala. Svoj glas bo obrazložil gospod Džuban.
Hvala lepa, predsedujoči. Danes, ko poslušamo obrazložitve, imam občutek, da govorimo o nečem, kar ni res. Pri ponovnem odločanju o tem zakonu ni govora o absolutnem znesku minimalne plače, niti ni govora o soglasju, ki ga morata dati oba socialna partnerja. In ni res, da bi mi zavlačevali, pač pa je to želja obeh socialnih partnerjev in državnega sveta, da ponovno odločimo oziroma ne podpremo zakona. Ves čas je dilema okrog amandmaja, ki lepo pravi, znesek minimalne plače na podlagi navedene ocene ugotovi minister oziroma ministrica, pristojna za delo na podlagi predhodnega mnenja - in nič več. In nihče ne zahteva soglasja oziroma blokade, ki bi se lahko zgodila takrat, ko bi minister določal minimalno plačo. In samo za to gre. Zaradi tega ne bom podprl zakona, ker je veliko in dovolj razlogov, da ga ne podprem. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še gospod Pojbič.
Spoštovani! Zakon bom z velikim veseljem ponovno podprl. Posebej pa želim poudariti še enkrat, da je na minimalno plačo vezanih približno 14 tisoč zaposlenih oziroma mislim, da celo več. In namerno zavlačevanje pri sprejemanju tega zakona bi pomenilo še oteževanje položaja prejemnikov minimalne plače ali drugih prejemkov iz naslova zavarovanja za primer brezposelnosti in socialne varnosti, ki čakajo na povečanje minimalne plače in na tej podlagi uskladitev socialnih transferjev. V Slovenski demokratski stranki, kakor tudi jaz osebno, se zavedamo, da so prejemniki minimalne plače tista skupina zaposlenih, ki jim vsak tolar pomeni zelo veliko, zato je nujno potrebno, da začne zakon o minimalni plači veljati v najkrajšem možnem času. Zato bom zakon z velikim veseljem še enkrat podprl.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje poteka. Hvala lepa. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 16. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 16.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda - druga obravnava predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, in sicer prvo k 5. členu in o prvem amandmaju poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije. Glasujemo. Glasovanje poteka. Hvala lepa. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 47. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije k 5. členu. Glasujemo. Glasovanje poteka. Hvala lepa. Ugotavljam, da je navzočih 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 47. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije k 6. členu. Glasujemo. Glasovanje poteka. Hvala lepa. Ugotavljam, da je navzočih 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 47. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 2 poslanske skupine Socialnih demokratov ponovno k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 46. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 3 poslanske skupine Socialnih demokratov ponovno k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 25, proti 47. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 4 ponovno poslanske skupine Socialnih demokratov k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 46. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod številko 5 poslanske skupine Socialnih demokratov k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 47. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo odločanje o amandmajih in s tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona ni bil sprejet noben amandma, bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika glasovanje o predlogu zakona opravil v četrtek, po praznikih, torej 2. novembra 2006, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o usklajevanju transferjev posameznikom in gospodinjstvom v Republiki Sloveniji. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo vodili po pregledu amandmajev z dne 26. oktobra letošnjega leta. Prvo imamo amandma k 3. členu poslanske skupine Socialnih demokratov. Torej odpiram prijavo za obrazložitev glasov v imenu poslanskih skupin. Prosim. Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Mogetu. Se odpoveduje. Gospodu Potrču, v imenu SD.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, kolegice in kolegi! Ker smo o tem zakonu, vsaj večina, kolikor nas je bila v dvorani, res vodili temeljito razpravo, ne bi rad zavlačeval. Povem pa, da bomo v poslanski skupini podprli ta in ostala dva amandmaja, ki smo jih vložili, in glasovali proti zakonu, če ti amandmaji ne bodo sprejeti. Gre za to, da vlada popolnoma brez potrebe z izgovorom, da uveljavlja usklajen način in enoten način usklajevanja transferjev, zmanjšuje pravice, ki jih imajo nosilci teh transferjev iz posameznih skladov ali iz državnega proračuna. S tem se bodo socialne razlike v državi povečale in država oziroma vlada v njenem imenu to dela na račun obveznosti, ki jih želi zmanjšati v državnem proračunu, saj si je z davčno zakonodajo zmanjšala prihodke. Nam se zdi takšna usmeritev nesprejemljiva in zaradi tega bomo ta amandma, ki bi zagotovil enoten sistem usklajevanja, transferjev podprli.
Hvala lepa. Namesto gospoda Zagorca bo v imenu poslanske skupine SNS spregovoril gospod Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči! Seveda ta amandma je smiseln, predvsem zato, ker v bistvu popravlja krivico, ki je zapisana v zakonu. In sicer, ker po enem letu oziroma dveh letih za nazaj poračunavati neko pravico, ki izhaja v bistvu iz košarice življenjskih stroškov, res ne gre. Tu je vlada naredila zelo veliko napako, zlasti do družin, ki nimajo za osnovno preživetje, in če si dobro preberete 3. člen, govori o tem, da se usklajujejo enkrat letno z rastjo cen življenjskih potrebščin v obdobju januar - december za preteklo leto, torej za nazaj. Amandma govori o tem, da se to lahko usklajuje skladno z zakonom o pokojninah. To je dobro. Bi pa k temu dodal še to, da dejansko država na ta način želi privarčevati sredstva, in sicer v prvem letu za milijardo 800, naslednje leto za štiri in tretje leto za šest milijard 900, kar je nezaslišano, da na račun najnižjega sloja v bistvu uvajate take restriktivne mere. To se vam ne bo obrestovalo. To, kar smo slišali danes, lahko rečemo, da je prejudic, če ne tudi že kar meji na laž s strani ministra, da v bistvu je to dobro. To ni dobro. To je slabo za vse tiste, ki morajo preživeti z zajamčenim osebnim dohodkom, z minimalnim osebnim dohodkom. In vemo, da minimalni osebni dohodek je 122.000 bruto, zajamčeni pa 55.000 bruto. In preživeti s takim zneskom ni lahko, verjemite. Seveda jaz verjamem, da minister in vsi vladni poslanci ne vidite kot siti lačnih in zato predlagate take neumne zakonske predloge. Ne bi želel biti žaljiv, ampak dejstvo je, da je to za mene nesprejemljivo. Kajti nekateri v Sloveniji morajo preživeti tudi s tem denarjem. To je dejstvo.
Gospod Prijatelj, žal, ugotavljam, da ste bili žaljivi. Besede "laž" in "neumno" in tako naprej, ne sodijo v ta parlament. Prosim, da v prihodnje to upoštevate.
Se opravičujem.
Prosim, mir v dvorani! Odpiram prijavo za individualno obrazložitev glasov. Prosim, da se prijavite, če je kdo zainteresiran. Mag. Žnidaršič, želite?
Hvala. Ko smo se z ministrom pogovarjali o usklajevanju socialnih transferjev leto dni po tistem, ko lansko leto nismo soglašali s tem zakonom, je bilo govora o usklajevanju tistih transferjev, ki ne izvirajo iz plačanih pravic. In takrat sem rekel, da bi se o tem lahko v tem smislu dogovorili, in smo rekli, da bi tak predlog zakona podprli. Ker je rešitev, da se bodo na tak način usklajevale boleznine, kršitev tega dogovora, ki se ga mi želimo držati dosledno, mi tega podpreti ne moremo. Hvala.
Hvala lepa. V svojem imenu bo obrazložila glas gospa Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Jaz se bom priključila kolegu Žnidaršiču, pa bom vprašala, kaj je to drugega kot laž, ali če hočete, očitno načrtno zavajanje. Ne nazadnje tudi številke govorijo o tem, da zakon ni dober za vse tiste ljudi, ki so na robu preživetja. In amandma omogoča popravek, popravek zakona, ki si ga je minister samovoljno izmislil mimo socialnih partnerjev. Zakon, hočeš nočeš, ni usklajen, in na to opozarjajo socialni partnerji. Naj spomnim, da v okvir socialnih transferjev, ki se bodo usklajevali po novem za nazaj, sodijo: otroški dodatek, dodatek za nego otroka, pomoč ob rojstvu otroka, starševski dodatek, rejnine, denarne socialne pomoči, denarno nadomestilo brezposelnim in še in še. Skratka, tisti socialni transferji, ki dejansko omogočajo ljudem na socialnem robu preživetja tisti minimum, ki, verjemite, ne omogoča človeka vredno ali dostojno življenje. Jaz bom podprla amandma, zakonu pa, še enkrat poudarjam, sama ostro nasprotujem.
Hvala lepa. Kolegica, ni korektno, da kljub mojemu opozorilu ponovno uporabljate "premočne" izraze. Besedo ima gospod Zagorac. Prosim.
Hvala za besedo. Sam se bom trudil, čeprav ne vem, kako je to mogoče pri takem zakonu uporabljati ne dovolj ostrih izrazov. Pri ciljih zakona je vlada zapisala, da je temeljni cilj zakona zagotoviti javnofinančne cilje vlade Republike Slovenije, in sicer, dolgoročno vzdržnost javnih financ, po domače bi temu rekli tam, od koder prihajam, "šparanje"; "šparanje" na socialnih transferjih, ki jih je več kot 30, prejemnikov v tej državi pa 60.000. Nekdo je pri prejšnjem zakonu govoril o dvoličnosti, o 14.000 ljudeh, ki jim je treba zagotoviti, pa bom spet rekel po svoje, dva jurja kvazi pomoči, zato ker so ubogi in imajo najnižje plače. In zdaj boste videli dvoličnost - 60.000 ljudem, spoštovani gospodje iz vladne koalicije, ti, ki se zdaj pogovarjate, namesto da bi poslušali, boste prikrajšali za njihovo socialno pomoč! Tu je ta dvoličnost! In veste, kje je še dvoličnost? Pri tem, ko nekdo dopoldne reče, da so utemeljene pripombe državnega sveta, potem pa ostane pri obrazložitvi, ker ga je verjetno nekaj "spomnilo", da je narobe rekel, da ni šlo za "lapsus lingue", pa pritisne za ta zakon. To je dvoličnost, če že tako radi govorite o njej. Hvala.
Hvala lepa. Naj povem, da je amandma vsebinsko povezan z amandmajem k 6. členu, točka 1. Če ta amandma ne bo sprejet, je amandma k 6. členu, točka 1, brezpredmeten. Glasujemo. Glasovalo je 71 poslank in poslancev, za 26, proti 44. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odpiram 3.a člen, predlagatelji amandmaja so Socialni demokrati. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 44. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zato je tudi amandma k 6. členu, točka 2 brezpredmeten. Končali smo razpravo o amandmajih. Amandmaji v drugi obravnavi niso bili sprejeti, zato prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi niso bili sprejeti amandmaji, v tretji amandmaji ni možno vlagati amandmajev, zato prehajamo na odločanje o celotnem zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 27. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 30. točko dnevnega reda - predlog zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o zaposlitveni rehabilitaciji in zaposlovanju invalidov, ki je v skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 1. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajam na 18. točke dnevnega reda in vas obveščam, da bo zbor v skladu s 139. členom poslovnika zbora glasovanje o predlogu zakona o dopolnitvah zakona o evidenci volilne pravice opravil po praznikih, v četrtek, 2. novembra letošnjega leta, v okviru glasovanj. Prehajamo na nadaljevanje 2. točke dnevnega reda - na tretjo obravnavo predloga zakona o uvedbi evra. Državni zbor je v torek, 24. oktobra opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predloga niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da je vlada opozorila, da je zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev zakon neusklajen. Uskladitveni amandma vlade k 9. členu predloga zakona ste prejeli na klop. Želi o uskladitvenem amandmaju besedo predstavnik vlade? Državni sekretar, prosim lepo.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Vlada predlaga, da se v 9. členu drugi odstavek spremeni tako, da se glasi: "Zneski iz prejšnjega odstavka se zaokrožujejo v skladu s sprejetim členom uredbe 1003/97." S sprejetim amandmajem matičnega delovnega telesa v okviru druge obravnavne predloga zakona k 9. členu je v predlaganem zakonskem besedilu člena nastala neusklajenost, zato vlada predlaga ta uskladitveni amandma.
Hvala lepa. Želijo morda besedo poslanke in poslanci glede uskladitvenega amandmaja? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 9. členu. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Nihče proti.]] Uskladitveni amandma je sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Nihče proti.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 3. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o nematerializiranih vrednostnih papirjih. Državni zbor je v torek, 24. oktobra, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev zakon neusklajen. Glasujemo. Hvala lepa. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, nihče proti. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Kar pomeni, da je zakon sprejet, in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 4. točke dnevnega reda - to je na tretjo obravnavo predloga zakona o dohodnini. Državni zbor je v torek, 24. oktobra 2006, opravil drugo obravnavo navedenega zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagatelja zakona odločil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo zakona. Ugotavljam, da sta bila v tretji obravnavi vložena dva amandmaja. Obravnavali jih bomo ločeno. Prvo imamo amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije k 154. členu. Odpiram prijavo obrazložitve glasu v imenu - se opravičujem, razprava je, torej odpiram prijavo za razpravo, ne za obrazložitev, temveč za razpravo. Hvala lepa. Gospod Džuban, beseda je vaša.
Hvala lepa in samo moja. V poglavju, ki govori o dohodkih, povezanih s kmetijsko in gozdarsko dejavnostjo, so navedene tudi določitve, kdaj se dohodnine ne plača. In mislim, da so te rešitve po vrsti, kot jih vidimo medsosedska pomoč, okoljska plačila, vlaganja, dolgoročna vlaganja, škode, odškodnine, limit, spodnji limit in tudi potem tista stimulacija za vodenje knjigovodstva, v redu. Vendar, če vse to seštejemo, zdaleč ne odtehta subvencij na enoto površine. Ker naprej v poglavju Davčne osnove, govorimo, kaj je davčna osnova v kmetijstvu, in seveda potem v prehodnih določbah, kar je zanimivo; mi smo prej že v davčni osnovi, recimo, rekli za vinograde, da je faktor katastrskega dohodka 2, medtem ko smo pa v prehodnih določbah ponovno šli odpirati katastrski dohodek, kjer je pa dodano "subvencije na hektar površine kmetijskih in gozdnih površin". To je pa pravzaprav največji problem obdavčitve v kmetijstvu, o katerem je bilo veliko govora pred zadnjimi državnozborskimi volitvami, po njih, tudi na lokalnih volitvah, vendar je ta rešitev očitno naknadno vnesena na nek nenavaden način v 154. člen, "prehodno obdobje za določitev katastrskega dohodka in pavšalne davčne osnove za panj", in smo ocenili, da ta rešitev tukaj ni dobra in da je krivična. Namreč, tukaj ne gre za nek dejanski dohodek, pač pa za izpad dohodka zaradi skupnega evropskega tržišča, ko panoga dosega mnogo nižje cene, kot so proizvodnja cene, in da se potem s temi subvencijami na hektar ali z neposrednimi plačili nadomesti ta izpad dohodka, ki ne bi smel biti obdavčen. Zaradi tega smo vložili ta amandma k 154. členu v besedilu, ki ga imate pred seboj, in pričakujemo, da boste ta amandma podprli in skupaj z nami vsi tisti, ki ste obljubljali, da to ne bo obdavčeno, tudi amandma izglasujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo k 154. - se opravičujem, še državni sekretar. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! V drugem branju so bile sprejete odločitve, da se kmetijstvo obdavči na drugačen način, in sicer tako, da se subvencije vključijo v katastrski dohodek. S tem se seveda izenači tiste davčne zavezance, ki bodo obdavčeni na podlagi katastrskega dohodka, s tistimi, ki bodo obdavčeni na podlagi določitve davčne osnove kot razliko med prihodki in odhodki. To tudi namreč omogoča zakon o dohodnini. S tega zornega kota bi seveda izločitev subvencij, predvsem dohodkovnih subvencij, to se pravi tistih subvencij, ki niso že same oproščene po 26. členu, dejansko pomenila popolnoma drugačno obdavčitev davčnih zavezancev v istem členu, to se pravi davčnih zavezancev, ki se ukvarjajo s kmetijsko in gospodarsko dejavnostjo, in bi ta različen položaj pomenil dejansko nesprejemljivo oziroma favoriziranje določenih davčnih zavezancev za isto dejavnost. Zaradi tega je ta amandma nesprejemljiv in vlada dejansko nasprotuje temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem. Gospod Džuban, še enkrat. Da smo pač formalni, tako kot je treba, se prijavite. Tako pač je, stranski učinki tehnologije. Prosim, beseda je vaša.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod Šircelj, točno to se zgodi, kar ste rekli. Če bi vodili knjigovodstvo, bi bil na koncu rezultat zelo podoben, kot če bi upoštevali ta amandma, o katerem govorim. Neka proizvodna cena, ki se zgodi v neki proizvodnji, recimo 100. Zaradi razmer na tržišču, zaradi sociale v Evropski uniji smo šli z nižjimi cenami na tržišče, in je pač konkurenca takšna, kot je, in vse države imajo neposredna plačila ali subvencije na hektar. In dosegamo samo en del proizvodne cene. Tisto razliko, ki manjka do neke proizvodne cene, nadomesti država z neposrednimi plačili. In če bi vodili knjigovodstvo, pa bi na dohodkovni strani uvedli ceno na tržišču plus subvencije po hektarju, bi imeli na koncu isti rezultat, kot če bi upoštevali ta naš amandma, po katerem bi ne obdavčili subvencij na hektar. Če ustvarimo po knjigovodstvu, ne vem, 10% čistega dohodka, se nam tu pokaže isto, kot če upoštevamo naš amandma. Zdaj pa mi obdavčimo cele subvencije, recimo, 30% vrednosti cene, je razlika, ali obdavčiš 30% ali 10% razlike v ceni.
Hvala. Ker vidim še dvignjene roke, ponovno odpiram prijavo za razpravo o 154. členu in amandmaju. Prosim. Najprej gospod Sok, potem pa gospod državni sekretar. Prosim.
Hvala za besedo. Moram reči, da je meni osebno ta amandma zelo všeč. Jaz bi ga seveda z veseljem tudi podprl, vendar mislim, da smo vso to razpravo okrog EKO 0 plačil, se pravi, okrog subvencij v kmetijstvu, končali že leta 2004, ko smo dejansko popravili zakon in subvencije uvrstili med dohodkovna plačila na področju kmetijstva. In s tem se v tem trenutku tudi vsi slovenski kmetje strinjajo. To odločitev so sprejeli kot takšno, vi pa sedaj v tretjem branju predlagate, da jo spremenimo, ob vseh tistih spremembah, ki pa so v ta zakon v tem trenutku že vnesene in ki gredo v pozitivno smer. Sedaj ni več časa, da bi ponovno vse ponavljali, ampak v razpravi, v splošni razpravi tukaj, potem v drugem branju smo povedali, kaj vse ta zakon o dohodnini na področju kmetijstva izboljšuje. Vi pa sedaj dejansko s tem predlogom hočete še neko dodatno olajšavo. Bo pa celotna obdavčitev na področju kmetijstva dobila svojo pravo sliko v trenutku, ko bomo sprejeli še novi zakon o katastrskem dohodku. Takrat bo ta celota zaokrožena in sam upam in v Novi Sloveniji pričakujemo, da bo ta zakon sprejet še letos in bo začel prav tako veljati z začetkom naslednjega leta. Hvala lepa. Torej, mi sedaj v tretjem branju tega amandmaja ne moremo podpreti ob vseh tistih spremembah, ki smo jih v vseh teh razpravah že za področje kmetijstva uvedli, tudi če hočete, oprostitev plačila investicijskih subvencij, česar pa ni bilo v prejšnji zakonodaji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima še gospod mag. Šircelj.
Hvala lepa. Jaz bi rad še enkrat pojasnil, da dejansko gre tukaj za obdavčitev subvencij v tem zakonu, in sicer subvencij enkrat, ko jih tisti, ki vodi evidenco, da med svoje prihodke in so dejansko tukaj obdavčene. In drugič, ko tise subvencije, ki niso oproščene v skladu s 26. členom in so vključene v katastrski dohodek ter s tem ravno tako predstavljajo dohodek davčnega zavezanca. S tem zakon o dohodnini zadošča v tem smislu, da so subvencije tiste, ki niso izključene, tukaj govorimo o izključenosti investicijskih in okoljskih, da so druge obdavčene, ker dejansko predstavljajo del cene, zato se nam zdi ta predlagana rešitev, ki je sedaj v zakonu, v redu in še enkrat: ne podpiramo tega amandmaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ponovno odpiram prijavo. Nihče. Zaključujem razpravo. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 44. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. V nadaljevanju pa prosim, če se dejansko pripeti kakšna tehnična pomanjkljivost, da z dvigom rok oziroma glasno protestirate, da glasovalna naprava oziroma naprava ne dela. Naslednji člen, ki ga dajem v razpravo, in amandma k 159. členu, amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije. Odpiram razpravo. Vidim, da je ni. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslank, za je glasovalo 18, proti 52. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker je vlada opozorila, da je zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen, je pripravila uskladitveni amandma k 16. in 120. členu, ki ste ju prejeli na klop. Besedo dajem gospodu državnemu sekretarju. Prosim.
Hvala lepa. Vlada predlaga dva uskladitvena amandmaja, in sicer k 16. členu, v katerem se v sedmem odstavku beseda "četrtega" nadomesti z besedo "petega", in sicer zaradi tega, ker je bil v drugi obravnavi sprejet amandma, po katerem je bil v 97. člen vključen novi četrti odstavek. S tem je četrti odstavek postal novi peti odstavek in je potrebno zaradi uskladitve spremeniti sklicevanje v sedmem odstavku 26. člena. Hkrati predlaga vlada tudi, da se v drugem odstavku 120. člena besedilo prvega odstavka 112. člena nadomesti z besedilom prvega in drugega odstavka 112. člena, ravno zato, ker je bilo v 112. členu porušeno sklicevanje na določbo tega člena v 120. členu Zaradi tega je potrebna medsebojna uskladitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi morda katera od poslank ali poslancev razpravljati o uskladitvenem amandmaju? Ne. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 2. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 2.]] Uskladitveni amandma je sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 120. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 1. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 1.]] Uskladitveni amandma je sprejet. Odločali bomo še o predlogu zakona v celoti. Odpiram prijavo obrazložitve glasu v imenu poslanskih skupin. Prvi bo obrazložil glas v imenu SDS gospod Petek. [[Se odpoveduje.]] Drugi bo obrazložil glas v imenu LDS mag. Cvikl.
Hvala lepa.
Prosim lepo!
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci! V poslanskem klubu Liberalne demokracije ne bomo podprli zakona o dohodnini. Dve leti, odkar je oblast prevzel gospod Janez Janša, je pred nas prišel prvi davčni zakon in smo prvič pred odločanjem o tako imenovani Janševi davčni reformi. Če je za davčne reforme preteklih let, predvsem Mramorjevo davčno reformo, pa tudi reforme, ki jih je začel gospod Kranjec, nadaljevala gospod Gaspari in gospod Rop, značilno, da so vzpostavljale pogoje za to, da bo Slovenija čez nekaj več kot 60 dni prevzela evro, potem je značilnost Janševe davčne reforme predvsem v velikem prerazdeljevanju premoženja, in z zakonom o dohodnini dohodkov. Nobenega razloga ni, da se z zakonom o dohodnini razbremenjuje tiste, ki to najmanj potrebujejo. Če je vlada želela zmanjšati progresijo, če je želela razbremeniti gospodarstvo, potem bi to lahko storila za isti denar z zmanjšanjem davka na izplačane plače. Dosegla bi veliko boljše učinke. Ne bi posegla v spreminjanje neto plač in ne bi s tem zrušila lastno dohodkovno politiko, kar bo po prevzemanju evra eden večjih gospodarskih problemov v Sloveniji. In drugič, če bi seveda namesto tega, kar boste ravnokar sprejeli, ukinila davek na izplačane plače, bi zmanjšala stroške gospodarstva, s tem zakonom pa se stroški gospodarstva ne bodo zmanjšali niti za en tolar. Zato je to slab zakon, zato je to zakon, ki je Janšev davčni zakon, ki prerazdeljuje, ne pa razbremenjuje gospodarstva. Razbremenjuje najmanj potrebne, da jim veliko davčno darilo in ko tistim najrevnejšim [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]daje tri evre in hkrati takoj vzame 10-krat več. Zato temu zakonu nasprotujemo.
Hvala. Glas v imenu Socialnih demokratov bo obrazložil gospod Potrč.
Hvala lepa. V postopku sprejemanja zakona o dohodnini smo od prvega dne zelo intenzivno sodelovali in predložili mnogo predlogov za izboljšanje njegove vsebine. Formalno ni bil sprejet niti eden od naših predlogov, čeprav je prav povedati, da so po vsebini trije naši predlogi bili predloženi v enakem besedilu, kot so jih ali pa z enako vsebino, kot so jih vložili poslanci koalicije, ampak kot običaj, koalicija svoje posvoji, ostale pa zavrne, kljub temu da so enake vsebine. Gre za posebno olajšavo po 65. letu, gre za povečanje olajšave pri obrestih in gre za olajšavo za telesno in duševno prizadete po 18. letu tudi v letu 2005 in 2006. Izrecno pa je vlada in vladna večina zavrnila naše amandmaje, ki so želeli izenačiti pravice zaposlenih v predstavništvih naših podjetij v tujini s pravicami, ki jih imajo diplomati. Želela je izenačiti davčno obremenitev ne glede na vir dohodka, plačo ali pokojnino, želela je enake pogoje donacij in oprostitev za vse v tem zakonu, v zakonu o davku od dohodkov pravnih oseb in v zakonu o davku od dediščin in daril. Želela je, da bi bila oproščena vlaganja v stanovanja, in posebej je želela, da bi se z 41 na 45% povišala davčna stopnja pri najbolje plačanih. Ker nič od tega ni bilo sprejetega, ocenjujemo, da je efekt davčne reforme predvsem v tem, da je s to davčno reformo o dohodnini vlada in vladna koalicija močno obremenila proračun za vsaj 30 milijard, in to predvsem v korist nekaj tisoč ali pa deset tisoč najbolje plačanih v naši državi. Sicer niso bistveno spremenjeni davčni pogoji in davčne pravice za druge skupine državljanov, vsakemu je še nekaj bilo dano, razen mladim za reševanje stanovanjskih vprašanj, kar je posebej nesprejemljivo v tej davčni reformi. In, končno, posebej so ostali privilegirani denacionalizacijski upravičenci in Cerkev. Zaradi tega zakona ne bomo podprli.
Hvala. V imenu Slovenske demokratske stranke bo glas [[...]] [[Ne bo.]] V imenu Nove Slovenije bo glas obrazložil gospod Testen. Prosim.
Hvala za besedo. V naši poslanski skupini bomo zakon o dohodnini podprli. Podprli pa ga bomo zaradi sledečih razlogov. Mislim, da je zakon bistveno boljši zaradi tega, ker uvaja tri dohodninske razrede in tudi lestvice same so bistveno spremenjene v korist davčnih zavezancev. Za nas je zelo pomembno, da zakon prinaša oziroma ohranja, kar je bilo tudi že prej enkrat sprejeto, cedularnost pri obdavčitvi kapitalskih prihodkov, kar je tudi za zavezance zelo dobro in pomembno, če vemo, da so prej nekateri plačevali, se pravi, tisti, ki so najmanj plačevali, so plačevali od 16% pa celo do 50% na kapitalske prihodke, glede na to, da so bili kapitalski prihodki vključeni v dohodnino. Ohranjajo se tudi neobdavčene obresti do višine 1.000 evrov, kar mislim, da je tudi zelo pomembno. Splošna olajšava se povišuje z 591 tisoč 900 tolarjev na 670 992 tolarjev, res pa je tudi, da se nekatere posebne olajšave zaradi tega ukinjajo, ukinjajo se pa v glavnem zaradi poenostavitve postopka, kar mislim, da je tudi pomembno in da je za davčne zavezance dobrodošlo. Mi smo tudi zelo zadovoljni z olajšavami za velike družino, mislimo, da je to pomembno, da so te olajšave v zakonu sprejete, in pa mislim, da je ne glede na tisti amandma, ki je bil prej predlagan, bistvena izboljšava tudi za področje kmetijstva, ker je bilo celo kup sprememb vnešenih ravno s področja kmetijstva. Za konec bi še omenil to, bom rekel, 0,5% dohodnine za splošne koristne namene. Za nas je to tudi pomembno, tukaj se bomo sami odločali; pač, prvič je vlada dala to možnost državnemu zboru, da tako obliko sprejme. O tem se bomo kot posamezniki odločili, komu bomo to namenili, tako da mi zakon podpiramo, ker mislimo, da je dober.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je poslank in poslancev 66, za je glasovalo 46, proti 20. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 20.]] Zakon je v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 5. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Državni zbor je v torek, 24. oktobra 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona in ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členom dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagatelja zakona odločil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika zbora še na tej seji odpravil tretjo obravnavo predloga zakona. Zato prehajamo na tretjo obravnavo. Ugotavljam, da je vložen en amandma, amandma poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije k 99. členu. Odpiram morebitno razpravo o tem amandmaju. Ugotavljam, da ni interesa, zato razpravo zaključujem. Glasujemo o amandmaju. Hvala lepa. Ugotavljam, da je navzočih 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 45. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmaju. In na podlagi petega odstavka 160. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev zakon neusklajen. Zato prehajamo na odločanje o zakonu v celoti in vabim morebitne obrazložitelje, da obrazložijo glas v imenu poslanskih skupin. Prosim, da se prijavite. Hvala lepa. Prvega vabim k besedi gospoda Testena v imenu Nove Slovenije.
Hvala za besedo. Tudi ta zakon bomo podprli. Predvsem zato, ker je ta zakon - veliko smo v razpravi včeraj govorili o efektivni obdavčitvi gospodarstva. Efektivna obdavčitev gospodarstva po tem zakonu, ki ga sedaj sprejemamo, se bo znižala glede na efektivno obdavčitev gospodarstva, ki smo jo imeli do sedaj. Ta dosedanja efekfivna obdavčitev gospodarstva izhaja iz zakona, ki je bil sprejet maja leta 2004. V sedanjem zakonu se pa ta efektivna obdavčitev niža s 25 v letu 2007 na 23% in kasneje, do leta 2010, na 20. Res je tudi, da so tudi nekateri drugi učinki, ki opredeljujejo efektivno obdavčitev gospodarstva, tudi razne olajšave, ampak mislim, da se bo efektivna obdavčitev gospodarstva prvič začela nižati. Druga stvar, kar je pomembno, prej je bilo že govora o zakonu na izplačane plače. Mislim, da je tudi ta zakon pomemben s stališča razbremenitve gospodarstva in tudi po tem zakonu se bo obremenitev gospodarstva znižala v tem letu za 20% in potem v naslednjih dveh letih še za 2-krat po 30%. Kar se tiče tistih enkratnih prihodkov, o katerih je bilo veliko govora, da zelo vplivajo na davek od dobička oziroma od dohodka pravnih oseb, bi povedal to, da ta davek, kakšna višina bo, je še zelo nepredvidljivo, ker davčni zavezanci imajo različne možnosti opredelitve, in mislim, da šele po zaključku leta 2006 bomo o višini tega davka lahko govorili, vsekakor pa ne bo tako velik, da bi lahko vplival na tak način, kot so nekateri hoteli predstaviti. Mi bomo zakon podprli, ker mislimo, da zelo v veliki meri razbremenjuje gospodarstvo.
Hvala lepa. V imenu Socialnih demokratov bo glas obrazložil gospod Potrč.
Hvala lepa. V celoti davčne reforme smo pričakovali predvsem, da bo prišlo do bistvene razbremenitve gospodarstva. To je bila obljublja vlade ob napovedi gospodarskih in socialnih reform. To je tudi resen pogoj za to, da bi se dosegla večja učinkovitost gospodarstva in s tem tudi možnost za zagotavljanje novih delovnih mest, kvalitetnejših in večja blaginja države. Ocenjujemo, da ta cilj s to davčno reformo ne bo dosežen. Temeljni razlog za to je v tem, ker se davčna stopnja znižuje zelo zelo postopoma in prihaja na napovedanih 20% šele z letom 2010. Od drugega leta naprej pa bo postopoma le za eno stopnjo nižja in ker se istočasno ukinjajo mnoge olajšave, ki so v do sedanjem davčnem sistemu davka od dohodka pravnih oseb omogočale, da je bila efektivna davčna stopnja veliko nižja od nominalno določene. To predvsem gre za olajšave za nova vlaganja v investicije, za prvo zaposlitev in za štipendije. Vsi ti predlogi, o katerih govorim, so bili s strani naše poslanske skupine dani, nihče od njih ni bil sprejet, zaradi tega zakona ne moremo podpreti.
Hvala lepa. V imenu poslanskega kluba LDS bo glas obrazložil gospod mag. Cvikl. Prosim.
Zakon o davku od dohodka pravnih oseb je drugi zakon, s katerim se prav tako ne bo zmanjšala efektivna obdavčitev gospodarstva. Četudi se davčna stopnja postopoma zmanjšuje, je zaradi ukinitve vrste olajšav, dokončne ukinitve vrste olajšav, predvsem olajšav za opremo, olajšav za zaposlovanje, olajšav za zaposlitev doktorjev znanosti, olajšav za zaposlitev težko zaposljivih, gospodarstvo v primeru davka od dohodka pravnih oseb zgolj bolj obdavčen. Še najlepše se to vidi, ko s tem zakonom vlada spreminja amortizacijske stopnje in širi davčno osnovo. V razpravi smo v zadnjih tednih poskušali predložiti veliko amandmajev, ki bi nekoliko popravili slab predlog. Vendar davčna reforma gospoda Janeza Janše temelji na tem, da potem ko se po prej sprejetem zakonu da davčno darilo mali skupini, je potrebno nekje vzeti. In jemlje se gospodarstvu v celoti. Zato bo tudi po danes sprejetem zakonu gospodarstvo v letih 2007, 2008, in to upam, da sta zadnji dve leti mandata te vlade, enkrat bolj obdavčeno, za 100% bolj obdavčeno, kot je bilo v mandatu prejšnje vlade. Številke so na žalost žalostne in dokazujejo, da bo letos tega davka 224 milijard v primerjavi s 124 milijardami leta 2004, leta 2008 pa še vedno 230 milijard v primerjavi s 124 milijardami v letu 2004. Torej, še enkrat več. Gospod Janez Janša je nastopil svoj mandat z velikimi obljubami o reformah, o razbremenitvi gospodarstva. Pri davku o dohodnini smo videli, da se niti za tolar ne zmanjšuje obremenitev gospodarstva, pri davku od dohodka pravnih oseb pa vidimo, da gospod Janez Janša od tega gospodarstva zajema več, kot se je zajemalo v preteklosti zato, da financira slabe projekte vlade, ki jo vodi. Verjamem, da boste podprli ta zakon, ker tako zahteva [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]politična kultura vladajoče koalicije. Vendar napovedujem, da bo to negativno vplivalo na gospodarsko ras, in to ne napovedujem sam, to napovedujejo sami analitiki vlade Republike Slovenije.
Hvala. In še poslednji bo gospod Battelli. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Nič hudega, hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 17. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 17.]] Zakon je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na predzadnjo točko dnevnega reda, to je na nadaljevanje 6. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o davčnem postopku. Državni zbor je v torek, 24. oktobra 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga, je zbor na predlog predlagatelja zakona odločil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika vas tudi obveščam, da me zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev zakon neusklajen, zato lahko odločamo o zakonu kot celoti. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti 1. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Prehajamo na zadnjo točko današnjega dnevnega reda, na nadaljevanje 11. točke - tretja obravnava predloga zakona o izvajanju temeljnih razvojnih programov Slovenske vojske v letih 2008-2015. Tudi v tem primeru je državni zbor v torek, 24. oktobra 2006, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Odpiram prijavo obrazložitve glasu v imenu poslanskih skupin. Prosim. Hvala lepa. Tokrat so bili prsti res prehitri. Gospod Kumer, prosim.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice! Socialni demokrati menimo, da morajo naš obrambni sistem in sicer varnostni sistem ter vse naložbe vanj odgovarjati dejanskim izzivom časa in prostora oziroma dejanskim virom ogrožanja nacionalne varnosti in tiste, ki naj vplivajo. Ta imperativ pa so v tokratnem zakonu o izvajanju temeljnih razvojnih programov Slovenske vojske za obdobje 2008-2015 po naši oceni ne zrcali. Minister nas ni prepričal, da je tak izdatek obrambnega denarja nujen, tudi tezo o 2-procentnem BDP-ju do 2008, ker da bi naj bila to obljuba Natu, je padla v vodo, ko je vlada sama spoznala, da zavoljo drugih potreb to ne bo šlo. Pa bomo, kot pravi minister, vse prevzete obveznosti znotraj Nata izpolnili. Niti ena od naših povsem dobronamernih pripomb v prvem branju ni bila upoštevana, zlasti tudi predlog, da bi naj vlada enkrat letno poročala državnemu zboru o izvajanju zakona, tudi po posameznih programih nakupov, zato da bi bila preglednost porabe večja. In ne nazadnje, predvidene nabave gredo povsem v drugo smer od tiste, ki nam jo narekuje čas, ki nam jo narekujejo okoliščine. Res je, da smo dolžni participirati pri mednarodnih mirovnih misijah, pri čemer bi se spodobilo, pa brez zamere, če na to znova opozarjamo, večja selektivnost pri izbiri teh poti. Res je, da moramo poskrbeti za maksimalno varnost naših ljudi na teh poteh operacije. Res je, da moramo biti organizacijsko in operativno povsem kompatibilni s partnerji. A res je tudi, da za vse to ne potrebujemo kar 135 dragih oklepnikov in dve dragi taktični transportni letali. Toliko je že tovrstnih zmogljivosti znotraj obstoječih sistemov, da bi vsem potrebam zadostili z boljšo in dobro organizacijo logistike znotraj struktur ter v sodelovanju med našo državo in partnerkami. Skratka, zakona, ki predvideva v naslednjih osmih letih trošenje 710 milijonov evrov, v poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli.
Hvala lepa. Odpiram še prijavo za individualne obrazložitve. Prosim. Hvala lepa. Besedo ima mag. Cvikl.
V svojem imenu seveda povem, da zakona ne bom podprl. Razlogov [[...]]
Prosim lepo, oprostite človeku, da pove do konca.
Razlog za to je veliko. Glavni razlog je v tem, da seveda se mi zdi nesprejemljivo izven proračunskih dvoletnih okvirov sprejemati zavezo, zakonsko zavezo, da bomo seveda naredili nekaj, kar ne vzdrži v primeru Janševe vlade niti dva meseca. Pred dvema meseci smo dobili zakon, ki je v svoji obrazložitvi pojasnil, koliko denarja je namenjeno v proračunu 2007 in 2008, vendar tega denarja v proračunu 2007 in 2008 ni. Mislim, da bi bilo veliko bolj smiselno vsebinsko razpravljati vsako leto o tem, kaj je za državni zbor bolj prioritetno: več denarja za vojsko ali več denarja za minimalne plače, socialne transferje ali več denarja za raziskave in razvoj. Nesprejemljivo je, da je z določbo zakona, ki ga boste danes prejeli, samo vojska izločena iz omejitve, ki jo postavlja splošna javnofinančna zakonodaja, da nacionalni program vojske, ta temeljni razvojni program, letno ni omejen z vsakokratnim zakonom o izvrševanju proračuna. To je nesprejemljiva določba. To določba danes sprejemate. Sam zato nasprotujem spremembo tega zakona in ocenjujem, da je zgolj potuha. Dobro bi bilo, da ko bomo sprejemali zakon o javnih naročilih, ko bomo govorili o porabi javnega denarja v vojski, da je ta predmet enakih omejitev, kot je to financiranje zdravstva ali socialnih transferov, zato nasprotujem zakonu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Moge.
Težave imam, prosim, če bi mi do jutri nekdo popravil to stvar, mikrofon. Ne mine dneva, spoštovane kolegice in kolegi, da bi odprl časopis ali pa televizija, da se ne bi pojavila novica o tem, kaj je treba vse kupiti v Slovenski vojski. Bodisi da gre za orožje, ki smo ga dali v Afganistan gratis, bodisi da gre za oklepnike, bodisi da gre za letala. In zdi se mi, da zdaj, ko smo prišli v Nato in ko bi morali biti neprimerno bolj varni, se o vtisu, ki ga nudijo mediji, poraja mnenje, da smo vedno bolj ogroženi. Ta zakon, ki ga imamo pred seboj - jaz mu ne bom nasprotoval. Določeno varnost zagotavlja tudi državi, ampak bil bi pa neprimerno bolj srečen, če bi vlada gospoda Janeza Janše prinesla v državni zbor tudi zakon, ki ne bi govoril o orožju, ki bo govoril o znanosti, ki bo govoril o tehnologiji, ki bo govoril o izobraževanju, o tako imenovanem šolskem tolarju. Tega ni, do zdaj sta vedno obrambni in šolski tolar hodila z roko v roki, ampak, ko smo vprašali ministra, pristojnega za visoko šolstvo, ali vlada sploh kaj o tem razmišlja, je rekel, da ne in da takega tolarja nadalje več verjetno - torej, da ni potreben, je pa obljubil odboru, da bo v roku nekaj mesecev povedal, ali je tudi to področje, ki sem ga prej omenil in ki je prednostno za našo državo, deležno enake pozornosti oziroma enake darežljivosti, kot jo je potrebno na obrambnem področju. Jaz ne bom nasprotoval temu zakonu.
Hvala lepa. In še poslednji, gospod Anderlič. Prosim. [[...]] [[Tehnične motnje.]] [[...]]Prosim tehnično osebje, da ukrepa kasneje in popravi mikrofon gospoda Mogeta. Zdaj pa ima besedo gospod Anderlič. Prosim.
Po opravljeni splošni razpravi v prvem branju nisem nasprotoval oziroma sem glasoval za zakon, računajoč, da bo mogoče v drugem branju upoštevati nekatere pripombe. V ta namen sta bila oblikovana tudi dva amandmaja, ki sta govorila o tem, da je potrebno omejiti vlado v tem, da lahko kadarkoli preseže tudi 2% bruto domačega proizvoda za obrambne namene, kar je v 6. členu določeno v drugem odstavku, ne glede na to, da je državni zbor sprejel resolucijo, kjer se naj bi približali 2%, in to sem podpiral v prvem branju in v drugem. Vlada je tukaj očitno arogantno, tako kot sicer, tudi ministru ni do tega, niti državnemu sekretarju, da bi 710 milijonov evrov pričakal tukaj v naslednjih sedmih letih. Da bi v 7. členu dopustil, da bi državni zbor izvajal kontrolo tako kot v vseh demokratičnih parlamentih, kjer o vsaki taki nabavi, kot so, recimo, sedaj v tem programu predvidene, da parlamenti razpravljajo, da ugotavljajo, ali so stvari potrebne ali ne, in da vršijo kontrolo. Zaupanje, gospodje in gospe, je dobro, je pravilno, ampak kontrola je boljša, in po svetu, v razvitih parlamentih, v demokratičnih parlamentih to počno. In kako zaupati ministru in ministrstvu, gospodu Bogataju in ostalim, ki ne znajo kupiti niti za šest milijonov tolarjev, kupujejo mimo razpisa in še zastarelo tehnologijo pred očmi slovenske javnosti, kako jim zaupati 710 milijonov evrov, v naslednjih letih najmanj 100 milijonov evrov na leto, da ne bodo naredili tudi določene neumnosti. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Na drugi strani so problemi v Slovenski vojski, kot je videti, enormni in bi najbrž se morali pogovarjati o statusu, o položaju slovenskega vojaka, oficirja in tako naprej in najprej zagotoviti dobre pogoje [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Mislim, da imamo še en krog obrazložitev. Odpiram prijavo. Najprej vabim k besedi gospoda Petana.
Hvala za besedo. Jaz bom to podprl. Res pa je, da se strinjam s tistimi, ki pravijo, da so v Slovenski vojski problemi. Prav gotovo bi ti problemi bili manjši ali pa jih mogoče ne bi bilo, če v preteklosti ne bi kupovali stare municije, ki je bila prebarvana, če ne bi kupovali orožja, ki je bilo tako rekoč neuporabno in je bilo nevarno za lastne vojake. Pa je tudi takrat, moram povedati, nadzor bil tako rekoč onemogočen, ker tisti, ki so opozarjali, so pač bili preglasovani. Tako pač je. Upam, da se zdaj tako staro orožje ne kupuje več, tudi staro strelivo se ne kupuje več, in da bo ta minister in seveda zaposleni na ministrstvu imeli več sreče in več posluha, da bodo razpisi izvedeni tako, kot se spodobi, da bo tudi pred ogledalom javnosti. Vendar, argumenti pač potem morajo ostati. In do zdaj, kolikor sem opazil, se to je tako dogajalo. In kot kaže, se kupuje tisto orožje, ki je potrebno, da bo Slovenija lahko računala na dežnik, varnostni dežnik v okviru Nata, ki omogoča, da imamo sicer majhno, vendar profesionalno vojsko in bo tudi profesionalno opremljena z novo opremo, ne pa s staro opremo, tako kot je bilo včasih. Jaz zaupam, da to bo tako, zato bom seveda podprl ta predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še gospod Štebe.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavnik ministrstva za obrambo! Jaz bom podprl zakon. Mislim, da je zelo modro in popolnoma normalno, da se dolgoročno planira in da ima tudi državni zbor možnost, da o tem odloča, in da ima potem kasneje tudi pregled nad tem dolgoročnim planiranjem. Dvoletni proračuni, za katere nekateri mislijo, da je edino možno in dovoljeno o tem razpravljati v tem državnem zboru, poleg še načrtov razvojnih programov, je prekratka doba, da bi lahko imeli ustrezen pregled. Sploh pa Slovenska vojska ima praktično 100% obrambni značaj in če sem še bolj konkreten, ima značaj mirovnih operacij, ki so tudi predmet razprav in odločanja v državnem zboru. Vsaka nabava orožja za mirovne operacije pa je predmet podrobne javne razprave in medijskega, takega in drugačnega ocenjevanja. Mislim, da je treba začeti gledati na Slovensko vojsko in njeno obrambno doktrino v pozitivnem smislu. Temeljni razvojni programi pa v svoji osnovi omogočajo, da skozi javna naročila in javne razpise, da se financirajo lahko tudi določene temeljne razvojno-raziskovalne naloge. In posredno izpolnjujemo obveznosti iz pogodb po severnoatlantski zvezi in tudi na ta način pomagamo domačim razvojno-raziskovalnim in gospodarskih organizacijam pri učinkovitem nastopu s svojimi izdelki na trgu. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 8. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 8.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in vam želim lep in sproščen jesenski večer. Prekinjam 21. sejo državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč!