Dame i gospodo narodni poslanici, ne želim da ulazim u oštre političke sukobe sa mandatarom, ulaziću u sukobe sa predsednikom Vlade kad bude izabran. Ali, nešto me je iz jučerašnjeg drugog javljanja mandatara za sastav vlade izazvalo, zbog toga što može da se uvreži mišljenje u javnosti o jednom stavu Srpske radikalne stranke, koji mandatar ima pravo da tumači na svoj način, ali ne odgovara istini. U beleškama imate na strani 27/5 i 28/1 to što je mandatar rekao: "Srbija i Crna Gora, i državna zajednica; bojim se da su tu predstavnici Srpske radikalne starnke na neki način bili u sukobu sami sa sobom. Isto onako kako su se čvrsto zalagali za očuvanje Kosova i Metohije možda više u sastavu Srbije nego državne zajednice Srbije i Crne Gore, mislim da su olako pustili niz vodu Crnu Goru, polazeći od nečega što su nazvali vladajućim separatizmom u Crnoj Gori, a u tom pogledu se zalagali za što brže raspisivanje referenduma". Građani Crne Gore znaju stav Srpske radikalne stranke po pitanju zajednice država, kako se to zvanično zove, a ne državne zajednice. To moram da ponovim i ovde, da bi mandatar znao, kad bude vukao poteze, na šta može da računa od Srpske radikalne stranke. Dakle, mi smo branili Ustav Savezne Republike Jugoslavije, po kome nije bilo moguće otcepljenje jedne federalne jedinice bez saglasnosti druge federalne jedinice. I tada smo bili optuživani od svih vas, koji niste bili u tadašnjoj vladi Srbije, da smo spremni da izazovemo rat, da se formira specijalni bataljon VojskeJugoslavije u Crnoj Gori, da je već vojska na vojnom delu aerodroma u Podgorici isprobavala svoju snagu i da, u stvari, želimo oružjem da sprečimo mladu demokratsku reformsku vlast u Crnoj Gori da se bavi politikom i da svoju Crnu Goru vodi, kako je to volja većine garađana Srbije. Onda je zalaganjem i današnjeg mandatara i njegove političke stranke došlo do Ustavne povelje, po kojoj je otcepljenje potpuno moguće. Ono što nije bilo moguće po Ustavu Savezne Republike Jugoslavije, pogaženo je većinama u skupštinama. Sada imamo Ustavnu povelju koju tako zdušno branite, a po njoj je moguće da se Crna Gora otcepi. Nije moja želja da se razdvoje Srbija i Crna Gora. To je poslednje što bih poželeo u životu. Naravno, nisam spreman da ratujemo, niti mi protiv Crne Gore, niti da, ne daj bože, u Crnoj Gori dođe do rata, ako dođe do otcepljenja, a vi znate čega sve može da bude ako bi do toga došlo. Dakle, želeo bih da večito budemo u zajednici, da ta zajednica bude minimum federacija. Mi sada živimo u nekoj, vi kažete, državnoj zajednici. Rukovodstvo Crne Gore, s kojim ste to pravili, zove to zajednicom država. U nečemu živimo sada zajedno. Ako je to minimum, samo tražim da u tome iskreno učestvuju i Srbija i Crna Gora. Ponavljam, stanje je više neodrživo. Rukovodstvo Crne Gore neprekidno preti otcepljenjem. Na osnovu te pretnje stvaraju se ucene. (Predsednik:Vreme.) Evo, završavam, ali ne zaboravite, citirao sam, pa mi računajte. Na osnovu svega toga nemojte da izvlačite zaključak da Srpska radikalna stranka pušta niz vodu Crnu Goru. To mi uopšte nije želja. Samo želim da sve bude čisto u državi u kojoj živimo, da niko nikoga ne ucenjuje. Zato predlažem mandataru, i svima vama koji u petak idete na sednicu Skupštine Srbije i Crne Gore, da se dogovorimo pre te sednice, a šta ćemo mi tamo da radimo? Prvo, da vidimo ko nas tamo zove, zašto nas zove, a drugo, šta ćemo mi kao delegacija Srbije, koje ćemo stavove tamo da zastupamo? Ako hoćete stav Srpske radikalne stranke, zastupaćemo stav da ta zajednica minimum mora da se održi i učvršćuje. Ali, dajte da isteramo na čistac vladajuće strukture u Crnoj Gori. Uopšte ne podnosim kad mi neko mali preti, niti kao veliki bilo kome pretim, niti dozvoljavam da mi mali prete. To ste videli verovatno i ovde u Skupštini Srbije za ovom govornicom.
Molim da privedete kraju, iskoristili ste šest minuta.
Izvinjavam se, neću više da se izvinjavam, neću više da se javljam. Ako su zaista mali, ako žele svoj samostalni put, nemojte da očekujete od Srpske radikalne stranke da izjavi: sprečićemo ih da se otcepe. Ne, nećemo ih ni jednim gestom sprečiti. Hoćemo da vam pomognemo da pravite dobru državu, u kojoj će biti Srbija i Crna Gora, ali nemojte da nas optužujete da mi želimo da se Srbija i Crna Gora razdvoje. Mnogo me to boli. Zato sam malo uzurpirao vreme. Opomenite me, imam tri hiljade dinara, daću vam. Davao sam vam stotine hiljade dinara na osnovu kazni, mogu i ove tri.
Mogli ste bez opomene, u humane svrhe.
E, moj gospodine Maršićaninu, humano je ono što iz svog džepa dam i namenim za humanitarnu svrhu, a ono što otmete mojoj deci od moje plate, pa date nekome za humanitarnu svrhu (te neartikulisane krike sam slušao i ranije u Skupštini Srbije), nisam još čuo za svetski slučaj da je neko humanitarno pomagao tako što su mu otimali novac.
Reč ima narodni poslanik Miloš Jevtić, posle njega narodni poslanik Ivan Živadinović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, u svakoj demokratskoj zemlji program vlade sledi iz izbornog programa one političke grupacije koja je dobila većinsku podršku građana na parlamentarnim izborima. Pitanje je političke tradicije ili političke kulture da li će se ta koalicija ili politička grupacija formirati kao predizborna ili postizborna, ali u oba slučaja osnov za takvu koaliciju ili političku grupaciju svakako treba da budu ista programska načela, programski principi ili određene vrednosti za koje se te stranke zalažu. To jeu neku ruku garancija da će tavka koalicija, kao vladajuća, slediti te vrednosti iu svakom slučaju biti dosledna u sprovođenju određene politike, a takođe i određena garancija da bi jedna vlada mogla da potraje čitav mandat ili četiri godine. Zatim, nije slučajno što je proces formiranja nove srpske vlade neprimereno dug i što u ovom trenutku traje duže od dva meseca, upravo iz razloga što stranke koje treba da tvore tu vladu programski gotovo da nemaju toga mnogo zajedničkog, čak i kada je u pitanju državno uređenje. U tom konglomeratu stranaka imate stranku nacionalne orijentacije koja se principijelno zalaže za očuvanje državne zajednice, imate stranku koja, bez obzira što je stavila svoj potpis na Beogradski sporazum, eksplicitno tvrdi da je za nezavisnu Srbiju. Imate, zatim, najmanje dve stranke koje su za monarhističko uređenje i na kraju stranku čiji je nosilac liste na poslednjim izborima bio Slobodan Milošević, te u tom smislu prestaje izvestan kontinuitet u odnosu na politiku koju je Milošević vodio nešto više od jedne decenije u Srbiji. Potpuno je nesumnjivo da je Srbiji u ovom trenutku potrebna vlada i da građani Srbije priželjkuju da vlada bude formirana. Ono što Srbija u ovom trenutku nema, to je svakako vreme. Vreme u Srbiji je danas najznačajnije i predstavlja najkritičniji resurs, stoga bi svako traćenje vremena za Srbiju moglo da bude pogubno. Upravo zbog toga građani Srbije i percipiraju generalno da vreme koje je utrošeno za stvaranje ove vlade može da premaši vreme njenog trajanja. Što se tiče ekspozea budućeg mandatara vlade, jedno od ključnih mesta je svakako državni status Srbije, kako opstanak državne zajednice, položaj Srbije u okviru te državne zajednice, tako i pitanje Kosova i Metohije, i na kraju međunarodna pozicija Srbije. Kad je u pitanju očuvanja državne zajednice, smatram da će to biti prilično veliki problem za ovu koaliciju, jer ne vidim kako bi se moglo pronaći zajedničko rešenje sa strankom koja je u toj koaliciji, a koja se zalaže za nezavisnost Srbije. Kad je reč o Kosovu i Metohiji ubeđen sam da će rešenje tog problema, koje je za Srbiju jako važno i jedno od prioritetnih u ovom trenutku, zavisiti od međunarodnog položaja i kredibiliteta nove vlade, koji su sa SPS-om prilično dovedeni u pitanje. U pogledu same strukture ove vlade, smatram da je politički princip dobio prvenstvo u odnosu na pricip efikasnosti i funkcionalnosti, pre svega, zbog postojanja samo jednog potpredsednika, koji će mahom biti zadužen za tzv. finansijska ministarstva. Razlozi racionalnosti i uštede u ovom slučaju ne stoje, iz prostog razloga što jedan potpredsednik ima kabinet koji ne broji više od 10 članova administracije. Dakle, 10 zaposlenih, a uzevši u obzir da jedno prosečno ministarstvo, sa svim svojim pratećim službama, ima u proseku između 500 i 600 zaposlenih, taj razlog zaista ne stoji. Sa druge strane, postojanje većeg broja potpredsednika, koji bi vršili pre svega koordinaciju onih ministarstava koja su u srodnoj delatnosti, može u velikoj meri da doprinese efikasnosti i u samom radu vlade. Takođe, što se tiče same racionalizacije, nije izvršeno ništa epohalno, jer broj ministarstava sa postojećih 19 smanjen je na 17, a pri tome je izvršeno ukrupnjavanje onih ministarstava koja među sobom nemaju gotovo nikakve sličnosti. Za to je najbolji primer upravo ono ministarstvo koje je predviđeno članom 10. Zakona o ministarstvima, a to je tzv. ministarstvo za kapitalne investicije, koje u sebi sadrži i Ministarstvo saobraćaja, i Ministarstvo telekomunikacija, zatim Ministarstvo urbanizma i građevine. Postavlja se logično pitanje, zašto u ovom ministarstvu nije našlo mesta i Ministarstvo energetike, pošto je ono takođe oblast kapitalnih investicija, pa da onda zaista pronađete nekog super ministra koji bi se bavio tim poslom. Što se tiče Ministarstva privrede, delokrug poslova ovog ministarstva gotovo da je prepisani član 8. starog zakona o ministarstvima, osim što je u samom nazivu izbrisana reč – privatizacija. Mislim da je to pogrešno zato što je privatizacija, odnosno proces transformacije društvene u privatnu svojinu, zapravo jedan od najvažnijih poslova, najvećih izazova i iskušenja jedne tranzicione vlade. U proteklom periodu ovo ministarstvo, zaista i kroz svoja personalna rešenja i kroz izabrani model privatizacije, postiglo je najbolje rezultate ne samo u poređenju sa zemljama iz našeg regiona, već uzimajući u obzir i Mađarsku, koja je do sada bila paradigma ili primer dobro izvršene privatizacije. Jedini razlog brisanja reči "privatizacija" iz ovog ministarstva mogao bi da se nađe možda u ideološkim pobudama SPS, koji u ovom trenutku mnogo više preferira društvenu od privatne svojine. Uopšte u ekonomskom delu programa vlade smatram da postoji jedan veliki nesklad između namere da se smanje porezi na određene proizvode, i da se time relaksira privreda u smislu povećanja konkurentnosti domaćih proizvođača, i sa druge strane da se povećaju socijalna davanja koja će sledeća vlada imati. U ovom trenutku oko 219.370 zaposlenih finansira se iz budžeta Republike Srbije. Za to se godišnje izdvaja 59 milijardi i 861 milion dinara. Pri tome treba navesti takođe i podatak da u trenutku kada je Zoran Đinđić formirao vladu pre tri godine, oko 500 hiljada radnika je bilo u Srbiji uslovno zaposleno. Radilo je u preduzećima koja su trajno nelikvidna. Ukoliko bi se socijalna politika od strane preduzeća, a koja se u ovom trenutku sprovodi, prebacila na vladu i ukoliko vlada daje takva socijalna davanja, uzimajući u obzir i smanjenje poreza na određene proizvode, mogli bismo da dođemo u situaciju da napravimo strahovit budžetski deficit, koji bi se po ovim ciframa mogao kretati do 100 milijardi dinara godišnje, a to je za Srbiju nedopustivo, iz razloga opšte makroekonomske stabilnosti, a takođe i stabilnosti dinara koja nam je u ovom trenutku neophodna. Sledeće ministarstvo koje želim da prokomentarišem je ministarstvo prosvete i sporta. Smatram da omladina i sport u Srbiji svakako zaslužuju svoje posebno ministarstvo i argument da prethodna vlada ovo ministarstvo nije predvidela zapravo ne stoji. U momentu kada je konstituisana vlada premijera Zorana Đinđića, ona je imala situaciju da je na saveznom nivou postojalo resorno ministarstv o za sport, a kasnije i savezni sekretarijat za sport. U ovom trenutku takva nadležnost nije predviđena Ustavnom poveljom na nivou državne zajednice i mislim da omladina i sport svakako zaslužuju svoje posebno ministarstvo. Što se tiče ministarstva za dijasporu, potpuno je nesporna namera da se takvo ministarstvo oformi i da se zapravo ministarstvo približi Srbiji, ne samo kroz izborni zakon koji će omogućiti predstavnicima dijaspore da glasaju, već i kroz mogućnost da se transferiše znanje velikog broja mladih ljidi koji žive u inostranstvu, a koji su visoko obrazovani i da se omogući civilno služenje vojnog roka u diplomatsko-konzularnim predstavništvima. Dakle, ta namera je potpuno nesporna. Ima nekih nedostataka u izbornom zakonu koji će dovesti u pitanje tehničku sprovodljivost tog zakona i na osnovu toga veći broj predstavnika dijaspore neće moći da glasa, čime se bitno narušava ravnopravnost u ostvarivanju biračkog prava. Na kraju krajeva, s obzirom na makar moralni kontinuitet u odnosu na vladu Slobodana Miloševića, mogli ste da u delokrugu ovog ministarstva predvidite i vraćanje zajma za preporod Srbije ili eventualno stare devizne štednje. Na kraju, završavam konstatacijom da je ovo vlada velikih antagonizama, a u isto vreme vlada skromnog potencijala i prilično nedefinisanog trajanja, ali zbog interesa građana Srbije smatram da ova vlada treba da zadrži određene smernice koje su postojale u prethodnom periodu i koje su ustanovljene u poslednje tri godine, a to su pre svega, put ka evroatalnskim integracijama, pridruživanje Evropskkoj uniji, ulazak u Partnerstvo za mir. Da podsetim, Srbija je jedina država u okruženju koja nema skupštinsku deklaraciju koja tangira tu poblematiku; zatim privreda, pre svega orijentisana na tržišnim principima; principijelno rešavanje pitanja Kosova i Metohije; i na kraju, opstanak Srbije u okviru državne zajednice Srbija i Crna Gora.
Reč ima narodni poslanik Ivan Živadinović, a posle njega narodni poslanik Momir Marković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zovem se Ivan Živadinović, poslanik sam G17 plus iz Užica. U svom prvom obraćanju Skupštini hteo bih da prokomentarišem nešto što je jedan poštovani kolega poslanik juče govorio o Snežani Plavšić, poslaniku G17 plus iz Leskovca. Taj kolega je njoj držao moralne pridike o radu Opštinskog odbora G17 plus u Leskovcu, a taj kolega nema ni trunke morala, jer je u zadnjih dvadesetak dana govorio o nekoliko nemoralnih stvari. Dozvolio je sebi da komentariše penziju babe Mlađana Dinkića, nepokretne žene koja ima 90 godina. Dozvolio je sebi da drži moralne pridike jednoj visokomoralnoj osobi koja se zove Snežana Plavišić i da komentariše rad Tomice Milosavljevića, ministra zdravlja, bivšeg i budućeg. Uz to, kolega je lekar i ni jedan jedini dan nije radio u svojoj struci. Kolegi predlažem da uzme slušalice, aparat za merenje pritiska i krene u kusturečki kraj, gde ima od 15 do 20% nepismenih ljudi, da njima odradi besplatne lekarske preglede, kao što su to radili i rade članovi G17 plus, i to ljudi iz tima za zdravstvo. Čak 35.000 članova G17 plus ušlo je u predizbornu kampanju sa ovim programom. U novom programu za novu vladu našao se kompletan plan aktivnosti svih ministarstava. Građani Srbije su prepoznali ideju i shvatili naše iskrene namere. Zahvaljujući poverenju pola miliona građana Srbije, koji su glasali za nas, G17 plus je postala treća po snazi politička partija u parlamentu. G17 plus želi da Srbija postane jaka i demokratska država, koja je sposobna da bude lider na Balkanu, da prihvati sve evropske standarde, ali i da sačuva i zaštiti ono što je najbolje iz naše tradicije i kulture. Teško je biti lider. To mogu samo ljudi koji prepoznaju problem i znaju rešenje, ali imaju i dovoljno hrabosti da bez obzira na izazove ostanu na pravom putu. Taj put za ovu vladu je put u Evropsku uniju, a najveći izazov će biti polje finansija. Građani Srbije veruju da će Ministarstvo finansija, pod kontrolom Mlađana Dinkića, voditi finansijsku politiku koja će im obezbediti sigurnost. Naš cilj je bolji život, a za njegovo ostvarenje treba uraditi dosta stvari. Neophodno je obaranje inflacije na 3% do 4% godišnje, ukidanje poreza na finansijske transakcije, ukidanje poreza na prihod od poljoprivredne delatnosti, ukidanje poreza na upotrebu i držanje vozila i, naravno, nešto što će obradovati 60% građana Srbije, ukidanje poreza na mobilne telefone. Smanjenje ukupnih poreza na plate stimulisaće prijavljivanje i zapošljavanje novih radnika, što je neophodno za zemlju sa skoro milion nezaposlenih građana. Program Ministarstva finansija posebno će obradovati građane bez stanova, jer će ovo ministarstvo predložiti osnivanje nacionalne korporacije za osiguranje stambenih kredita, što će omogućiti hipotekarno kreditiranje u Srbiji. Ovo će biti zamajac za građevinsku industriju i obradovaće 60.000 domaćinstava ili 250.000 građana Srbije koji sada žive kao podstanari. Mi iz G17 plus smo sposobni da ispunimo predizborna obećanja. Svojim znanjem, ali i obrazom, garantovaćemo za kvalitet rada u našim ministarstvima. Ova vlada će imati mnogo iskušenja, ali neće odstupiti od reformi i ulaska u Evropsku uniju, jer samo kao članice Evropske unije Srbija može realizovati prethodni san da svi Srbi, svi Mađari, svi Albanci, svi Bošnjaci žive u jednoj zemlji.
Ovo se zove fleksibilno tumačenje Poslovnika.
Dame i gospodo poslanici, zaista je neverovatno da se poslanik G17 javlja sa nekoliko dana zakašnjenja. Pre svega, govorio sam pre desetak dana o gospodinu Dinkiću i o njegovoj baki, koja ima 36.000 dinara penziju, a da nigde nije radila. Vi niste demantovali one navode koje sam izneo za govornicom. Juče je gospođa Plavšić slušala ono što sam govorio i mogla je da demantuje, ali očigledno nije imala argumente da bi rekla nešto protiv toga. Medicinski fakultet sam završio na vreme, bukvalno sve ispite sam davao u prvom ispitnom roku sa prosekom 8,73 i radio sam dve godine, ali baš zbog tih ljudi koji rukovode zdravstvenim centrom nisam dobio posao za stalno. Zato se država setila, kada je bio rat na Kosovu i Metohiji, da prvi kao lekar budem sve vreme na Kosovu i Metohiji u predelu Kačikola i da i te kako koristim ne samo slušalice, nego i da ušivam hirurške rane, iako nisam hirurg nego internista po profesiji. To vam dovoljno govori o tome ko je kakav autoritet. Kakav sam autoritet dovoljno je da sam sa nepunih 39 godina bio savezni ministar u Saveznoj vladi, dva puta narodni poslanik i predsednik Skupštine opštine Leskovac, gde vi nemate nijednog odbornika, niti ćete ga ikada imati u opštini Leskovac.
Replika, izvolite.
Poštovane dame i gospodo poslanici, nisam se juče javila za repliku. Juče sam pomenula da G17 rado diskutuje sa svim političkim protivnicima koji imaju argumentovane i jasne razloge. Međutim, jako je teško odgovoriti na diskusiju koja je logički nedosledna i jezički netačna. Imate, malo, problema da je razumete. Pošto sam po drugi put prozvana, moram da kažem da sam sinoć razmišljala o tome da je malo neugodno, da mogu da dovedem gospodina Cvetanovića u neugodnu poziciju time što ćemo raspravljati o moralu, obzirom da je to kategorija kojom se moja struka bavi, a u svojoj struci radim već 18 godina, za razliku od gospodina Cvetanovića koji u struci nije radio. Šta još reći? Pominjanje u ovom parlamentu žene od 90 godina, koja je nepokretna, nemoralno je i neumesno samo po sebi. Čak i da je ona akter nekih političkih događaja, kada je ona nečija baka onda je to udar na jednu od osnova srpske tradicije, a to je porodica. Molila bih vas da ubuduće naše porodice poštedimo naših diskusija.
Nema replike na repliku. U replici ste prozvani, a kažete da ste deset godina narodni poslanik i onda znate da nema replike na repliku. Da li možemo da unesemo ozbiljnosti u današnju sednicu? Ako već svi tvrdite da znate kakvo je stanje u Srbiji, onda ne znam zašto se ovoliko razveseljavate na sednicama. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a posle njega narodni poslanik Živorad Smiljanić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nama srpskim radikalima čini zadovoljstvo da juče i danas na galeriji vidimo studente Pravnog fakulteta kako prate jučerašnje i današnje zasedanje. Upravo studentima i jeste mesto na galeriji i želim da ih pozdravim u ime Srpske radikalne stranke, jer do sada su njihova mesta zauzimali razni otpori, razne nevladine, uglavnom antisrpske organizacije ili NGO (En dži o), kako ste im vi tepali u prethodnom mandatu. To je izgleda jedino zadovoljstvo koje mi poslanici Srpske radikalne stranke i građani Srbije danas imamo. Što se tiče ekspozea mandatara, sigurno nije i ne može izazvati zadovoljstvo, ni nas srpskih radikala, a ni građana Srbije. Mada se o ekspozeu mandatara može dugo i mnogo govoriti, zbog toga što pripadam poslaničkoj grupi, najjačoj poslaničkoj grupi u ovoj skupštini, vreme je ograničeno, a samo za diskusiju o ovom ekspozeu javilo se više poslanika iz moje poslaničke grupe nego što tri četvrtine poslaničkih grupa ima ukupno poslanika, moraću da skratim. Nadam se da će posle mene svi koji se budu javljali reći i ono što nisam uspeo da kažem. Nekoliko razloga zbog kojih ne treba prihvatiti ekspoze mandatara. Prvi je da mandatar ponovo podvlači čudnu, a da ne kažem neku malo težu kvalifikaciju, ideju regionalizacije kroz tzv. kantonizaciju Kosova i Metohije; time Srbe koji neće ući u kantone zatvara bukvalno u geta i prepušta na milost i nemilost šiptarskim teroristima, a da tamo u šiptarskom okruženju oni ostvaruju svoju kulturnu, personalnu itd. autonomiju. Neću govoriti o onim selima koja će ostati izvan tih srpskih enklava po ovome što nam mandatar juče reče. Neću govoriti o imanjima ni na Kosovu, ni na Metohiji, a verovatno svi poslanici znaju da je Metohija reč izvedena iz reči metoh, što znači manastirsko imanje, manastirina, manastirska imovina. Pitam samo mandatara, koje će manastire, koje će crkve, koje će delove srpske kulturne baštine ostaviti izvan tih srpskih enklava, inače kantona, kako ih on zove. Da li mislite da ostavite Zočište, da li mislite da ostavite Dečane, da li mislite da ostavige Bogorodicu Ljevišku, ko vas je ovlastio da ostavljate da tri monaha tamo u Bogorodici Ljeviškoj ostvaruju personalnu i kulturnu autonomiju. Da li mislite da će nam Šiptari čuvati tu našu viševekovnu tekovinu? Vi ne govorite o obavezama drugih koje proističu iz Rezolucije 1244, ne govorite o obavezama međunarodne zajednice, po kojoj bi se pre svega vratila vojska i policija u ograničenom broju i čuvala Srbe koji se tamo nalaze. Drugo, to što mandatar, i to deklarativno, govori o odnosima unutar državne zajednice, a gotovo nikako i nimalo o aktivnostima buduće vlade na jačanju jedinstva u njoj. Uostalom, kako će kada se polovina stranaka iz njegove koalicije zalaže za razbijanje upravo te zajednice. Treće, kako misli mandatar da vodi borbu protiv organizovanog kriminala, protiv zloupotrebe u privatizaciji i protiv svega onog negativnog što se danas i do danas u Srbiji provlačilo, kada mu finansijsku politiku ili, što bi narod rekao, i kesu i kasu, drže ljudi, a pre svega mislim na Dinkića, ljudi za koje se već zna da su u aferi oko Nacionalne štedionice, do guše. Mislim na kapital prilikom formiranja Nacionalne štedionice, a svi smo mi mislili da je Nacionalna štedionica državna banka, dok nam na kraju nisu objasnili da je to akcionarsko društvo, sa vrlo sumnjivim kapitalom. Pri tom mislim na kapital Hamovića, a već je otkrivena afera da su Hamović i Lazarević samo u ovoj godini za oko 150 miliona dolara, odnosno evra opljačkali EPS, odnosno državu Srbiju preko svoje firme EFT. To će skupštinski anketni odbor vrlo brzo utvrditi i nadam da će sudski i ostali organi imati šta da rade. Da li je to onaj isti Hamović koji je svojevremeno, dajući preko svoje čuvene Tras banke kredit Brodogradilištu u vrednosti od 2,4% kapitala Brodogradilišta Beograd, a raznim matematičkim gimnastikama je došao do 92% Brodogradilišta. Gle čuda, procenu kapitala Brodogradilišta radi firma koja se zove "Diloj i tuš" i nosilac projekta dosadašnji ministar Vlahović. Prema tome, imaće štošta sudski i ostali nadležni organi da raspravljaju. Još jedna stvar koja nikako ne može da se protumači pametno, a to je pitanje Haga. Umesto da otvorite sve državne arhive, umesto da država pomogne haškim optuženicima, umesto da svu relevantnu dokumetnaciju pripremite i date haškim optuženicima da se odbrane - jer ne zaboravite, gospodo, tamo se ne sudi ni Slobodanu Miloševiću, ni Milanu Milutinoviću, ni Vojislavu Šešelju, sudi se Srbiji i presude njihove će biti osnov za naplatu ratne štete, a koju su već ispostavile Hrvatska i BiH - umesto podrške haškim optuženicima, mandatar kaže da će sklopiti dogovor sa sudom u Hagu da oni služe svoje kazne ovde. Znači li to da ćete nam sutra dovesti te optuženike da služe u Požarevcu, u Zabeli, da služe u Mitrovici one kazne koje su im drugi odrezali. Pri tom činite jednu veliku grešku, jer ako, ne daj bože, Slobodana Miloševića osudi Haški tribunal i on dođe u Požarevac, on bi vaše koalicione partnere tog trenutka razjurio. Ni imena predložena za ministarske portfelje i fotelje ne garantuju ni stručnost, ni zainteresovanost za rešavanje problema, a još manje za poštenje i pošten odnos. Srbiju čeka još jedan izgubljen period, a nadam se nekoliko meseci, i do sledećih parlamentarnih izbora, jer duže sigurno nećete moći da izdržite. Na kraju bih da završim sa jednom rečenicom koju ste svi vi, i vi iz DSS-a i vi iz DOS-a, koristili i koja je najprikladnija u ovom trenutku: mnogo ste isti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živorad Smiljanić, a posle njega narodni poslanik Miroslav Martić.
Poštovani poslanici, u uvodnom izlaganju kandidata za predsednika Vlade čuli smo da privatizacija treba da bude poštena, efikasna, u korist malih akcionara i da ne bude na štetu države. Privatizacija koju je vodio DOS nije bila ni poštena, ni pravedna, a najmanje efikasna. Dakle, 80% preduzeća koja su privatizovana danas ne rade ili jedva rade, a privatizacija koja se sprovodila bila je (80% ili 90%) transparentna i netransparentna. Znači, privatizacija bila je transparentna, a reč transparentna kada se prevede na srpski jezik znači providna, a providna znači nameštena. Ispričaću samo dva slučaja iz mog Apatina, kako se sprovodila transparentna privatizacija. Transparentna znači nameštena. Naše gradsko transportno preduzeće, koje je imalo 50-tak kamiona, koje je imalo radionice, poslovni prostor i jednu benzinsku pumpu, novu, prodatao je za 300.000 evra. Posle mesec dana, novi vlasnik iz Beograda je prodao benzinsku pumpu za 2,5 miliona evra. Kada država prodaje, a privatizacija je takva bila, 70% pripada državi, 30% radnicima, a onda početna cena je 20% od knjigovodstvene vrednosti, a to vam je 2%-3% ili 5% najviše tržišne cene. Druga, još transparentnija privatizacija, nameštena, jeste prodaja "Podunavlja", trgovinskog preduzeća opštine Apatin. To preduzeće nije imalo ni jedan dinar duga, imalo je 50 radnji u Apatinu, imalo je robnu kuću od 5.500 m2, magacinski prostor od 4.800 m2. Na transparentnu privatizaciju javila su se dva preduzeća: Delta banka ili Delta kompanija i Apatinska pivara. Apatinska pivara je odustala i onda je to preduzeće prodato za 28 miliona ili 450.000 evra. Sama robna kuća vredi oko 7,5 miliona evra. Čovek zadržao robnu kuću, zadržao magacinski prostor, a ove trgovine ga ne interesuju i počeo je da prodaje. On je već za kratko vreme prodao za dva miliona evra desetak prodavnica. Kada prodaje Vlada onda je to 5% tržišne vrednosti. Kada prodaje privatnik, on je to prodavao po 1.000 evra kvadratni metar. Zaradio je za pola radnji negde oko dva miliona evra. Šta se dešava posle? Radnici dolaze i pitaju me, pošto sam lekar, doktore, pošto je naših 30%, a njegovih 70%, on je zaradio dva miliona evra, imamo li mi pravo tu da uzmemo bar 600.000 evra. Ne. Nemaju pravo ništa. Deonice su dobili od onih 30%, niko ne sme ni da pita. Pitaju zašto se ne bunimo, kako da se bunimo kada ćemo mi dobiti otkaz. Prema tome, hoću da kažem, transparentna privatizacija je bila nameštena i rasprodato je u bescenje. Netransparentna privatizacija je bila samo tada kada su radnici kupovali preduzeća ili kada su radnici prodavali preduzeća. Takođe samo dva primera da vam navedem iz opštine Apatin. Rapid, građevinska firma, kada je kupovala 34% svojih akcija u licitaciji, koja je bila netransparentna, od milion i 200 maraka popela se na osam miliona maraka. Drugi primer, onaj najsvetliji primer, to je privatizacija koju smo mi socijalisti imali, a to je deoničarska ili akcionarska privatizacija, po kojoj se naša Pivara privatizovala. Imala je 91% privatizacije, kada su je radnici prodavali Interbruu, plaćena je 240 miliona evra. Privatizaciju Nikšićke pivare, takođe po diktatu MMF-a, Vlada Crne Gore sprovodila, pa je prodata za 12,5 miliona evra. Samo radnici kada prodaju, onda to postigne tržišnu ekonomiju. Kada smo 2000. godine ušli u Savezni parlament, bio sam prisutan na jednoj pauzi kada je Mićunović Nikoli Šainoviću rekao - vama socijalistima smo zahvalni, a sada ćemo sve to da prodamo. Sve je prodato. Ta privatizacija je bila obična otimačina, pretakanje ogromnog društvenog i nacionalnog blaga u privatne džepove. A kako se pretače u privatne džepove govori vam ova privatizacija, da čovek kupi za 300.000 evra, a samo deo proda za samo 2,5 miliona evra. Ili naše "Podunavlje" se kupi za 450.000 evra, a ono vredi 15 miliona evra. Tako je ova privatizacija osiromašila građane Srbije. Jeste ona efikasna, ali je nepoštena. Nacionalno blago i društvena imovina pretočena je u privatne džepove i jeste kapitalizam liberalni koji mi uvodima efikasan, jer je prethodno usvojen Zakon o radu u kome radnici nemaju nikakva prava, pa kada se pobune u privatnim firmama, odmah dobiju otkaz, prvo vođa sindikata. Imamo mi još efikasniji sistem, a to je feudalni. Ovde može gazda da otpusti radnike. U feudalnom dobu mogu i da ga ubiju. Prema tome, rad koji se po ovom načinu odvija jeste rad na bazi straha, a ne na bazi ekonomije ili nečega što bi stimulisalo. Žao mi je što nemam vremena, ali naravno naveo bih vam dosta primera nepoštene privatizacije.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Martić, a posle njega narodni poslanik Nevena Karanović.
Kolege poslanici, evo imam obavezu i odgovornost da govorim neposredno iza mog mladog kolege iz G17, koji koliko vidim nije ovde i koji je nadahnuto i polurevolucionarno govorio i o programu G17 i o ekspozeu mandatara, pa bi možda dobro bilo da čuje i kontraargumente. Inače dolazim iz grada, jednog od retkih većih gradova, gde je DSS ostala sve vreme u lokalnoj vlasti. To znaju kolege iz DS-a, iako je lokalna vlast mogla da funkcioniše bez odbornika DSS-a, i ne samo sa odbornicima DSS-a, već je lokalna vlast sve vreme funkcionisala i funkcionisaće do narednih izbora. Dakle, u Užicu nismo dozvolili da se politički sukobi ili politička razmimoilaženja između naših političkih opcija prenesu i na lokalni nivo, sve zbog toga što smo, pre svega, vodili računa o građanima i lokalnim problemima koje smo nastojali da rešimo i da se ne bavimo političkim sukobima. Ovo govorim iz razloga da ovu moju diskusiju ne shvatite kao nekakav politički marketing, već doprinos da čujete neke primedbe i na ekspoze i na koncept Vlade koji je na usvajanju. Poštujući instituciju premijera i na neki način poštujući kandidata za premijera, moram da izrazim veliku sumnju i na način na koji je formirana buduća vlada, i na pojedine delove ekspozea koje je premijer izneo u uvodnoj reči. Ali, pre toga samo nekoliko komentara na Predlog zakona o ministarstvima. U suštini, ono što se čulo ovde kada su te primedbe isticane i što je daleko najvažnije, a to je bez obzira kakav je koncept tih minsitarstava, da ta vlada pokaže da dobro radi mnogo je manje važno to tehničko rešenje, nego to kako će Vlada raditi i kakve će rezultate pokazati. Ali, ima određenih primedbi kada su spajana ministarstva, kada se teško mogu spojiti kao što je Ministarstvo za socijalna pitanja i Ministarstvo za rad ili ono što su neki pre mene isticali, a to je Ministarstvo za kapitalne investicije koje je u sebi objedinilo dva ili tri značajna ministarstva, Ministarstvo za saobraćaj i telekomunikacije i Ministarstvo za urbanizam i građevinu, što je po meni prilično nelogično. Kažem da je najvažnije kako će ta Vlada raditi, a manje je važno kakav je koncept Vlade, kakav je koncept ministarstava. Ono što je u svemu tome pozitivno je što ima mnogo manje potpredsednika Vlade, odnosno ima samo jedan potpredsednik Vlade i za razliku od prethodne Vlade koja je imala šest ili sedam potpredsednika, jasno je da je to bilo politički uslovljeno od stranaka koje su bile tada sa nama u koaliciji i to jedna olakšavajuća okolnost u funkcionisanju buduće vlade. Koncept manjinske vlade koji je predložen sasvim je jasno da po prirodi stvari nije dobar, to je nesigurna i vlada koja vrlo često mora da pravi kompromise zbog toga što tu vladu čine političke grupacije različitih političkih opredeljenja, različitih ideoloških opredeljenja, različitih programa, a još više zbog toga što imaju podršku od strane SPS-a. Ovde smo mi čuli, i od predstavnika SPS-a i od predstavnika DSS-a, da oni za tu podršku ništa nisu tražili i nemaju nikakav interes. Da se mi ne zavaravamo, u politici se skoro ništa ne radi iz ljubavi, uglavnom se radi iz interesa. Ako vam nisu tražili sada ništa, to ne znači da vam neće tražiti, odnosno ako ne traže sada, ne znači da u narednom periodu neće tražiti. Sasvim sigurno je bio njihov interes da se ne organizuju i ne raspisuju ponovni izbori, gde bi oni verovatno lošije prošli. Drugi značajan momenat u tome je što su oni, na ovaj ili onaj način, vraćeni u politički život i to zahvaljujući tome što su ih budući premijer, odnosno stranke ove vladajuće koalicije podržali u formiranju manjinske vlade. To da oni nemaju nikakvog interesa u svemu ovome, videćemo za nekoliko meseci. Uostalom, videli smo ovde da su vatrenije i zdušnije podržavali ovu vladu poslanici SPS-a nego poslanici DSS-a. Kada sam slušao juče aktuelnog potpredsednika gospodina Anđelkovića, imao sam utisak da on više podržava i sa više pohvala govori o budućem premijeru, nego što je to bilo kada radio ili govorio o svom predsedniku stranke Slobodanu Miloševiću. Premijer je u svom ekspozeu, pre svega, istakao pravnu državu i vladavinu prava. To ništa nije sporno i nadam se da se sve stranke ili većina stranaka, kao i većina poslanika, zalažu za jednu pravnu i dobro uređenu zemlju. Ali, ako se zalaže za vladavinu prava, ne može se zalagati za vladavinu prava samo unutar ove zemlje. Mora se zalagati za vladavinu prava i u međunarodnim odnosima. Mora se zalagati za to da se poštuju neke međunarodno preuzete obaveze. Ne možete biti legalista samo kada je u pitanju vaša zemlja, a da niste legalista kada je u pitanju međunarodna zajednica. Konkretno,kada je u pitanju Hag, premijer je rekao i da ćemo sarađivati i da nećemo sarađivati sa Hagom. Hag je nužnozlo, bolje da ga nije bilo, bolje da nije bilo razloga zbog čega je on formiran, ali je činjenica da smo mi preuzeli međunarodne obaveze i da svaka nesaradnja sa Hagom može da donese ovoj zemlji velike i ekonomske i političke probleme. Tvrditi da ste legalista samo u vašoj zemlji, a niste legalista kada su u upitanju međunarodni zakoni ili propisi, mislim da tu nema mnogo prostora za nekakav legalizam. Zatim, kada je govorio o pravnoj državi i vladavini prava, vi znate da je juče istaknuta primedba, kada je budući premijer predložio za ministra pravde Zorana Stojkovića. Već danas u novinama se kaže: "Novi ministar pravde sudio grupi disidenata". Dozvolite samo kraći deo iz ovog teksta da vam pročitam: "Optuženi za rušenje socijalizma. Tokom 1984. godine profesori, koji su izbačeni sa Filozofskog fakutleta u Beogradu, i grupa mladih liberala i intelektualaca okupljali su se po privatnim stanovima i raspravljali o različitim društvenim temama. Među profesorima koji su organizovali sesije bili su Mihajlo Marković, Zagorka Golubović, Nebojša Popov, Miladin Životić, Dragoljub Mićunović, Trivo Inđić i drugi. Iste godine 20. aprila u policijskoj akciji je uhapšeno 28 ljudi, a proces je vođen tokom 1984. i 1985. godine. Pokrenut je postupak protiv "šestorice", zbog ugrožavanja samoupravnog socijalističkog uređenja. Suđenje je vodilo petočlano veće, a predsednik je bio Zoran Stojković", gospodin koji je predložen za ministra pravde. Gospodo moja, iako je to radio po službenoj dužnosti, želeo bih da premijer ovde kaže, iako možda poseduje stručnost neophodnu da može biti ministar, da li je moralno da ovakav čovek bude budući ministar pravde u tako dobro uređenoj Srbiji, za koju se gospodin Koštunica zalaže? Zatim, nekoliko reči oko ekonomskog dela ekspozea. Premijer je rekao da će u budžetu biti obezbeđen dodatni deo sredstava za finansiranje poljoprivrede, za oživljavanje proizvodnje, za veća socijalna izdvajanja, a sa druge strane je rekao da će porezi biti smanjeni. Baš bih voleo da vidim kako će izgledati taj budžet gde će poreske stope biti na neki način smanjene, a budžetska izdvajanja povećana. Kod privatizacije, na koju ste vi imali velikih primedbi, premijer nije o samom procesu privatizacije ili o samom programu ili cilju privatizacije koji će biti primenjeni mnogo govorio, štoznači da je, u principu, bio saglasan sa načinom privatizacije koja je do sada urađena, s tim što je pravo onih koji sada dolaze na političku scenu Srbije da preispitaju proces privatizacije i da utvrde da li je bilo nekih nepravilnosti u ovom procesu privatizacije koji je realizovan. Inače, jedna od najvećih primedbi koju smo ovde vrlo često čuli i od predstavnika DSS-a, a još više od predstavnika SPS-a, bila je u smislu toga da smo mi procesom privatizacije ostavili veliki broj ljudi bez posla, što u suštini nije tačno. Gospodo, ove ljude koji su ostali bez posla ostavili su naši prethodnici, ostavio ih je SPS, kupovao je socijalni mir, ali nije im rekao da taj veliki broj ljudi već odavno ne radi i nema radna mesta. Veliki broj ljudi je vođen kao nezaposlen, vođen je na plaćenom odsustvu i već pre nekoliko godina oni nisu radili. Gospodo moja, ova vlada im je samo rekla da oni odavno nemaju posla i da su oni odavno ostali bez radnog mesta. Na kraju, nekoliko reči o ministarstvu za kapitalne investicije, odnosno o budućem ministru, mom komšiji Velimiru Iliću. Da ne pričam o tome koje je on kapitalne investicije obećao Čačku, od fabrike duvana, fabrike za spaljivanje otpada, auto-puta, fabrike automobila. Nijednu od ovih kapitalnih investicija nije realizovao u Čačku. Njegovo objašnjenje je bilo ili njegovi razlozi zašto to nije mogao da uradi, uglavnom, da je bio sprečan od strane vlade ili je imao problema sa nekim od tada aktuelnih ministarstava. Da zanemarimo to, mislim da će sada on, kao budući ministar, imati potpuna ovlašćenja i da će biti u prilici da realizuje neke od ovih kapitalnih investicija vezanih za Čačak, ali i neke koje su vezane za Srbiju. Ono što je interesantno, ovih dana se pojavila informacija u novinama da je Čačak, izuzimajući Vojvodinu, grad u kome su najveća dugovanja za komunalne usluge. Da li je to taj srećan grad u kome je Velja Ilić uveo blagostanje i da li on želi takvu Srbiju u kojoj će građani na takav način izmirivati svoje obaveze, komunalne i svake druge. Uostalom, ko je gledao "Klopku", a čuo sam da su mnogi poslanici gledali, videli su jedno njegovo kadrovsko rešenje koje je nastupalo u "Klopci", a to je izvesni gospodin Jovanović, koji će, valjda, biti njegovzamenik za saobraćaj. Ljudi moji, ako ste ga pažljivo slušali i gledali, videli ste da čovek veze nema sa životom, a kamoli sa saobraćajem ili sa nekakvim kapitalnim investicijama u sferi saobraćaja. Onošto će Velja vrlo teško objasniti, to je što se ova vlada oslanja na podršku SPS-a. Čovek koji se najviše zalagao da se SPS otera sa političke scene,uostalom i on i ja smo išli 5. oktobra u Beograd, verovatno će imati najveći problem sa svojim sugrađanima imnogim građanima u Srbiji da objasni otkud odjednom tolika naklonost prema SPS-u. Njegovo osnovno obrazloženje je da se SPS promenio. U čemu se promenio? U čemu se se promenili Anđelković, Vučelić, Dačić, sem što su možda promenili odela? Znam da ima časnih ljudi i među poslanicima SPS-a koji ovde sede, a i u članstvu SPS. Pričati da su se ovi čelni ljudi u nečemu promenili, ti isti ljudi koji su bili uz Miloševića, to nema nikakvog realnog obrazloženja. Kada slušate ovih večeri Vučelića, koji ne silazi sa TV ekrana, i kada vam on počne pričati o krađama i o toj jedinoj krađi koja se desila u ovom parlamentu, i o onome što su oni pokrali izbore, i lokalne i predsedničke, i što je cela Srbija nekoliko meseci šetala zbog toga, toporediti sa ovom krađom, to su neverovatne konstrukcije. I na kraju, da zaključim. Kao politički rival bih, možda, želeo da ovaj koncept Vlade ne uspe, ali kao neko ko sve to ne posmatra politički, zbog Srbije i zbog građana Srbije, i zbog svoje i naše dece, želim da ova vlada funkciniše neko vreme i da napravi neke promene koje je premijer izneo u ekspozeu. Gospodo moja, kako ste se počeli grliti i ljubiti sa ovima iz Socijalističke partije Srbije, ne sluti da će ovo na dobro izaći. Hvala.
Hvala. Replika. Stevanović, pa Dačić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, u ovoj sali su se čuli razni komentari ekspozea, od onih koji su razumeli ekspoze, do onih principijelnih kritika koje su upozoravale sa ove strane i do, zaista, neprincipijelnih kritika ljudi iz trenutne vlasti. Čuli smo čak i to od ove nove grupacije Demokratske stranke, da u ekspozeu ne vide zapošljavanje, nova radna mesta i tome slično. Dakle, isti ti koji su, valjda, morali da objasne, odakle novih 500.000 ljudi na ulici, pitaju gde je to u ekspozeu. Očekivao sam da ću sa ove leve starne – žute, čuti takve primedbe, ali nikako ne i sa desne. Sa druge strane, čuo sam od još jednog iz nove garniture sledeću rečenicu: "Sudiće o tome što podržava SPS-ovu vladu istorija i Bog". U postu pominju Boga onima koji u njega veruju i poste. Mi kažemo, naravno da će da sudi istorija, ali sudiće i sud. Dakle, gospodo, očekujte da sud počne da radi. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Velimir Ilić, replika, zatim Ivica Dačić, replika.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, slušam vas već odavno. Naravno, mogu da slušam radikale. Ljudi iznose, pričaju, kritikuju, ima mesta kritici. Ali, molim vas, kad slušam demokrate, kada sam slušao gospodina Martića, creva mi se okrenula. Da li je to moguće? Ljudi ne znaju za šta su izabrani. Mislim da gospodin Martić ne zna još šta treba da radi. Kad on bude ukapirao šta treba da radi, proći će deset godina. Nemojte vi da brinete ni o Čačku, ni o Srbiji, brinite vi o sebi. Radite nešto što znate, a ovo, gospodine Mariću, ne znate i nemojte više da se brukate. Pričate ovde kojekave gluposti. Slušamo ljude koji još uvek vrše vlast i kritikuju nekoga ko minut nije vršio vlast. Pa zar ima mesta takvim diskusijama? Valjda Srbija vidi. Vi ste sve ovo upropastili. Pričate mi o SPS-u. Jeste, radili su to što su radili i kako su radili, ali vi ste bili gori. Evo, sad ste bili gori od njih. Videli smo da od nečeg lošeg ima još gore. Prema tome, glupo je otezati ove rasprave, diskusije. Pustite nas da nešto uradimo. Dajte neko vreme, pa nas onda karitikujte, a vas smo videli i stvarno nema smisla više da gubimo vreme sa vama. Vreme je da što pre odete. To je dobro za sve nas.
Gospodin Dačić, izvolite.
Znate, kad se neko mnogo voleo, teško mu padaju ovakvi rastanci. Vojislav Koštunica je bio vaš predsednički kandidat 2000. godine, a ne naš. Takođe, Miroljub Labus je bio vaš predsednički kandidat protiv Vojislava Koštunice i Vojislava Šešelja. Čini mi se da je glavna tema ove rasprave o izboru vlade Socijalistička partija Srbije. Zahvaljujem vam na tome. Čini mi se da niko nikada nije više spominjao Socijalističku partiju Srbiju i njeno rukovodstvo, nego što je to bilo ovih nekoliko dana. Na tome vamzaista zahvaljujem. Malopre sam pitao gospodina Tadića, da li je njegova skupština pozitivno ocenila rad Vlade Republike Srbije, prethodne i ove koja je trenutno na vlasti? Znači, Zorana Đinđića i Zorana Živkovića. Odgovorio mi je potvrdno. Vlada Zorana Živkovića je, gospodo, donela odluku da nema više izručenja Haškom tribunalu po komandnoj odgovornosti. Ko je onda ugrozio međunarodni položaj naše države? Molim vas, drugarice i drugovi demokrate, vodite računa o tome. Vi mislite da možete takve odluke donositi pred izbore, da zavaravate narod, a da se posle toga pravite kao da ne postoje. Vi ste doneli tu odluku. Dušan Mihajlović i njegova stranka je na listu stavila generala koji je optužen pred Haškim tribunalom. Nemojte vi sada Socijalistikoj partiji Srbije spročitavati nešto za šta je većina građana ove države. Budite barem toliko pošteni, pošto očigledno niste baš u svemu pošteni, iako vam je to nekada bilo geslo. Kada vam je bilo geslo, tada smo i sarađivali, i to tada kada Slobodan Milošević nije bio u Hagu, nego u Beogradu i nemojte se toga stideti, jer se i mi ne stidimo saradnje sa bilo kim u interesu Srbije. Želim samo da kažem jednu stvar. Gospodo, 400.000 otpuštenih radnika se desilo od 2000. godine do 2003. Vi možete, naravno, reći da je sve posledica onoga što je bilo u poslednjih deset godina pre 2000. Ali, još jednom vas podsećam, u septembru i decembru 2000. godine se odlučivalo o vladavini Socijalističke partije Srbije za proteklih deset godina. Dame i gospodo, ili drugarice i drugovi demokrate,28. decembra se odlučivalo o vašoj vlasti i dobili ste onoliko koliko ste dobili. Mi smo dobili dva poslanika manje od Demokratske stranke. Vi imate 24 poslanika, a mi 22.
Pazite na vreme.
Ostale glasove ste dobili zahvaljujući gospodinu Ugljaninu, zahvaljujući gospodinu Svilanoviću iz Građanskog saveza, zahvaljujući Žarku Koraću i zahvaljujući gospodinu Mićunoviću. Možda sam nekoga zaboravio od ovih velikih političkih gromada, ali u svakom slučaju to je to. (Predsedavajući: Vreme. ) I na kraju, zaista molim gospodina Koštunicu da prekine ovu agoniju i ovo plakanje drugarica i drugova demokrata. Primite ih u vladu, molim vas. Zar ne vidite da im teško pada što više neće biti na vlasti. Teška je žal za izgubljenom vlašću. Mi to dobro znamo i mi smo te bolesti preboleli. Ne daj bože da iko preživi u opoziciji ono što je Socijalistička partija Srbije doživelau opoziciji posle 5. oktobra, ali mi smo i pored svega opet tu. A gde će biti drugarice i drugovi demokrate. Zbog toga je njihova velika žalost trenutno. Hvala.
Replika, gospodin Tadić.
Dame i gospodo, nije dobro da pravimo lakrdiju od republičkog parlamenta i nije dobro da se nadgornjavamo, situacija je više nego ozbiljna i potrebno je suočiti se sa realnim problemima ovog društva. Nema Demokratska stranka nikakvu nameru, gospodine Dačiću, da ulazi u politički odnos koji je stvoren strankama demokratskog bloka SPO-NS, DSS, G17 plus i SPS. Mi ne želimo da razvrgavamo taj novi savez, taj novi politički brak, ne zameramo vam zbog toga, vi ste preuzeli odgovornost za vođenje ove zemlje u narednom periodu. Mi smo opozicija, mi ćemo biti konstruktivna, državotvorna opozicija, kritikovaćemo vas uvek kada smatramo da treba da vas kritikujemo jer grešite. Istovremeno, želim vam svu sreću u vašem novom političkom odnosu, ali istovremeno ne želimo da vam dopustimo da Demokratsku stranku na bilo koji način vređate. Nema nijednog razloga da Demokratska stranka odustane od svega onoga što je urađeno u reformama Srbije pre tri godine. Vrlo brzo ćete se suočiti sa teškim problemima vođenja zemlje posle razaranja koje je bilo, pre svega, posledica vaše vladavine u poslednjoj deceniji prošlog veka. Govorite o radnim mestima, o ljudima koji su izgubili posao. To su oni ljudi koji su imali fikivna radna mesta, a imali s fiktivna radna mesta, čitava privreda je bila posledica vaše destrukcije. Da, mnogi ljudi su imali radna mesta, ali nisu primali godinama platu. Žalili su se zbog toga. Nismo mi u poslednjoj deceniji dvadesetog veka učinili da oni imaju fiktivna radna mesta, nego ste to vi učinili. Za sve ono što je u prethodne tri godine učinjeno, mi smo potpuno spremni da podnesemo svaku odgovornost, apsolutno svaku odgovornost, svaki anketni odor, svaka istraga. To što vi kažete u ovom parlametu da smo mi učinili nešto nažao Srbiji, da smo razorili privredni sistem, da smo uništili sve, kao što kaže neko iz DSS-a, mada ste i vi učestvovali godinu dana u toj vladi, mada je i vaš ministar zdravlja bio aktivni učesnik tog procesa, imali ste gospodina Pravdića, potpredsednika te vlade. Gospoda iz G17 plus su imali učesnike u sistemu vlasti do pre nekoliko meseci, nije prošlo ni godinu dana, makroekonomska politika vođena je uglavnom iz G17 plus i druge stranke koje ovde učestvuju u parlamentu, i SDP, imale su svoje učesnike u sistemu vlasti, i danas želite da se na neki način lišite odgovornosti za ono što ste radili prethodnih godina. Nemamo ništa protiv. Mi smo spremni da preuzmemo odgovornost za ono što ste vi činili u sistemu vlasti u prethodne tri godine. Nemamo na za to ništa protiv da kažemo. Jednostavno, samo hoću da vam kažem da ćemo vas posmatrati kako radite, kritikovati za sve što zaslužuje kritiku, podržati za sve što zaslužuje podršku i nemojte previše da se žalite. Gospodine Iliću, vama da kažem, meni je veoma drago da ste vi građanima Srbije rekli da smatrate da je SPS danas bliža vama nego DS-u, neka tako ostane i zabeleženo. Mi stvarno nemamo ništa protiv. Nemamo ništa protiv da pravite reviziju svog učešća u 5. oktobru. Bilo bi vrlo ružno kada bih pominjao one reči koje ste vi toj stranci upućivali tih godina. Sa druge strane, svako je gospodar svoje sudbine i preuzima i odgovornost za svoja politička dela. Naša primedba vama ili onome što vi nameravate da vodite kao resor kapitalnih investicija jeste vezano za državu. Dakle, nikada se u svetu nije desilo da se objedine ministarstvo telekomunikacija, ministarstvo saobraćaja i ministarstvo građevina. To su totalno raznorodna ministarstva, to su ministarstva koja zahtevaju drugu vrstu specijalizacije i nadležnosti, ministarstva koja su na neki način i tehnološki bitna za društvo u kojem živimo. Mislimo da pod ovim uslovima nećete moći da odradite svoj posao valjano. Neka vam je Bog svima u pomoći. Mi se nadamo najboljem, jer mi hoćemo da verujeo da će Velimir Ilić doneti nove tehnologije u našu zemlju, izgraditi nove auto-puteve, da će zemlja procvetati njegovim ministrovanjem i videćemo vrlo brzo kako će to biti. Hvala vam najlepše.
Replika na izlaganje gospodina Tadića? Po Poslovniku? Po Poslovniku možete, izvolite.
Iako je ideološki nama najbliža stranka Demokratska stranka, ipak moram da se pozovem na Poslovnik. Iako je reč o drugaricama i drugovima iz Socijalističke internacionale, ipak u svakom slučaju moram da se pozovem na Poslovnik i neću tražiti da se izjasnimo o tome da li je prekršen Poslovnik ili ne, ali bih upozorio gospodina Tadića da je upotrebio reč da ovde neko pokušava da napravi lakrdiju od parlamenta. Ne bih ulazio u to što je gospodin Tadić malo pre definisao, to je član 97. stav 1, ovaj parlament nije lakrdija. Vi, gospodine Tadiću, znate da su industrijska proizvodnja i društveni proizvod, a vaša vlada je to napravila, manji nego u tih 10 godina koje kritikujete. Po tome se meri rezultat svake vlade. Takođe, dobro znaju svi naši građani da u vreme kada je Srbija imala sankcije, imala je to barem zbog toga što je podržavala Srbe van Srbije, a sada je dobila sankcije zbog šverca šećera. Takođe, gospodine Tadiću, nemojte vi govorito o tome da neko pokušava napraviti lakrdiju od parlamenta. Vi ste, gospodine Tadiću, i drugarice i drugovi iz Demokratske stranke, od parlamenta napravili mesto gde se kralo, gde su se krali glasovi i krali mandati i o tome dame i gospodo i drugarice i drugovi trenutno dajete izjave kod tužioca i istražnih sudija. Toliko oko lakrdije, a naravno svoje greške mogu ispravljati samo oni koji su svesni svojih grešaka. Mislim da drugarice i drugovi demokrate ne samo da nisu svesni svojih grešaka, pa ih nikada neće ispraviti, nego mislim da im pomoći nema.
Samo sekund, gospodin Tadić, pa gospodin Ilić. Gospodine Tadiću, po Poslovniku?
Gospodine predsedavajući, molio bih vas da vodite sednicu po Poslovniku i da onima koji krše Poslovnik i javljaju se po Poslovniku date opomenu. Tražim da se sazove Administrativni odbor i da utvrdi ko je ovde prekršio Poslovnik; Milka Planinc, vrlo verovatno. Gospodin Dačić se pozvao na 97. član Poslovnika, a u tom članu nema nikakvog osnova za prijavu kršenja Poslovnika malopre, možda je u pitanju član 100. ako kojim slučajem gospodin Dačić misli da sam ga uvredio svojim izlaganjem. Znači, poslanička grupa Demokratske stranke traži da se utvrdi da li je povređen Poslovnik ovom prilikom i da li je predsedavajući morao gospodinu Dačiću da da opomenu. Zbilja se neću osvrtati na epohalne rečenice koje je gospodin Dačić kasnije izrekao, pošto je dao primedbu na kršenje Poslovnika.
Zahvaljujem. Molim da se Administrativni odbor u sledeća 24 časa izjasni o ovom kršenju Poslovnika. Gospodine Iliću, gospodine Iliću, po kom osnovu? Izvinite, molim vas, nema replike na repliku. Samo sekund, gospodin Ilić kao zamenik šefa poslaničke grupe.
Zamolio bih poštovane poslanike da mi shvatimo Demokratsku sranku šta je njihov cilj. Mi znamo da je panika u ministarstvima. Treba im malo vremena, ovde nas zamajavaju i to svi mi znamo. Prema tome, nećemo vam više replicirati, pričajte šta god hoćete, ali vi znate i predlog vaših ljudi je bio da u mnogim razvijenim zemljama postoje ministarstva za infrastrukturu koja se objedinjuju i gospodin Tadić to dobro zna. Nemoguće je uraditi nešto kapitalnije, krupnije, pa da imate probleme sa urbanizmom, građevinom i ostalim. U mnogim zemljama je to spojeno i mi smo pokušali da se na jedan nov način organizujemo. Prema tome, nemojte vi, gospodine Tadiću, mnogo da brinete o svemu tome, šta će se uraditi. Ako ste se vi kao profesor psihologije snašli i bili izuzetno dobar ministar telekomunikacija, i ja ću se nešto snaći tu usput. Ako ste sada uspeli da organizujete vojsku kao profesor psihologije, svaka čast. Vi ste taj "supermen", o čemu pričate, vi ste "devojka za sve".
Molim vas, gospodine Iliću, da obratite pažnju na rečnik.
Gospodine Tadiću, nisam čuo da ni u jednom ozbiljnom parlamentu ministar vojske sedi ovde kao neka "baba Simana" i replicira.
Gospodine Iliću, molim vas.
Ministar vojske mora da bude dasa, gospodine Tadiću, da bude vojničina, a ne da sedi tu kao "seka Persa". Mislim da se mnogi generali stide kada vas vide.
Gospodine Iliću, izričem vam opomenu zbog ponašanja prema narodnom poslaniku. Replika, gospodin Tadić.
Moram da priznam da sam se stvarno nasmejao i da je dobro ponekad u ovom parlamentu i u ozbiljnim okolnostima biti duhovit. Zahvaljujem Velji Iliću na preporukama, mada mi je žao što dasa upravo izlazi iz parlamenta. Veliki dasa i velika muškarčina izlazi iz parlamenta, zbog toga što smatra da budući ministar za kapitalne investicije ne sme da sedi u parlamentu kao "baba Simana", to je sada očigledno.
Gospodine Tadiću, i na vas se odnosi isto pravilo i isti Poslovnik.
Moja sugestija predsedavajućem jeste da vodi sednicu po Poslovniku. Velimir Ilić nije imao nikakvog osnova da ponovo dobije reč. Ne kao zamenik šefa poslaničke grupe, jer šef poslaničke grupe govori ...
Gospodine Tadiću, zamenik šefa poslaničke grupe ima pravo ma u kom trenutku da iskoristi svoje vreme, jer ga nije iskoristio.
Apsolutno nije imao pravo da dobije reč i molim vas da na Administrativnom odboru utvrdite kako je prekršen Poslovnik na ovoj sednici.
Reč ima gospodin Anđelković.
Čuo sam da se gospodin Martić ovde zabrinuo za moje oduševljenje ili razočarenje, šta god hoće. Naravno, kada već diskutuje bilo bi dobro da sasluša ono što sam govorio ili bar pročita. Imao je vremena ceo jedan dan da pročita šta sam govorio, a jasno sam izneo očekivanja Socijalističke partije Srbije, u kom pravcu ova vlada treba da ide i šta će to Socijalistička partija Srbije podržati u narednom periodu. Međutim, ako već postoji neko oduševljenje, onda je to oduševljenje građana Srbije, koje naravno delim, da vi od danas nećete biti vlast u Republici Srbiji, da ćete otići u istoriju i da ćemo ove afere, u kojima ste učestvovali, raspraviti, saznati ovde u parlamentu i u srpskoj političkoj javnosti. A da ćete za to odgovarati, u to sam ubeđen.
Reč ima gospođa Nevena Karanović, a neka se pripremi narodni poslanik Svetozar Krstić.
Poštovani narodni poslanici, poštovani gospodine Koštunica, htela bih da skrenem pažnju narodnim poslanicima da način koji se u poslednjih 15 minuta vodi diskusija svakako nije primeren ovom parlamentu, a pogotovo u danu kada treba da odlučujemo o jednoj velikoj stvari, Vladi Srbije. Stranka G17 plus ulazi u Vladu da bi dala svoj doprinos napretku društva. Na to nas, pre svega, obavezuje skoro pola miliona građana Srbije koji su na poslednjim izborima glasali za nas. Pored nekoliko oblasti koje smo preuzeli u Vladi, preuzeli smo i odgovornost za zdravstvo. Zdravstveni sitem Srbije, kao što svi znate, nalazi se u veoma teškoj situaciji. Zbog toga su mu potrebne sistemske reforme i mi ćemo se zalagati za to. Za reformu zdavstvenog sistema Srbije nije neophodna samo vizija kako će on da izgleda, već je potrebna i dobra strategija prilagođena društvu u tranziciji, kao što je naše društvo. Mnogi moji prethodnici su, govoreći o doktoru Milosavljeviću, rekli, napomenuli, odnosno podsetili da se on već nalazio u rekonstruisanoj vladi dr Đinđića, a on je i aktuelni kandidat za ministra u Vladi dr Koštunice. Podsetila bih na ono što je dr Milosavljević uradio za vreme svog trinaestomesečnog ministrovanja. Pre svega, reorganizovano je Ministarstvo zdravlja. Formirani su neki novi sektori, kao što su sektor za međunarodne odnose i koordinaciju projekata, plan razvoja i reforme, unapređenje menandžmenta i finansiranje. Zatim, napisana je radna verzija reforme zdravstvenog sistema i radna verzija strategije razvoja zdravstvenog sistema Srbije, oko čega je vođena višemesečna javna rasprava od strane eksperata, odnosno stručnih krugova. Ovi nacrti su bili prihvaćeni u velikoj meri, međutim, prihvaćene su i sugestije radnika u zdravstvu i unete su kao dopune prvobitnim predlozima. Dalje, završeni su predlozi zakona, pre svega zakona o lekovima i medicinskim sredstvima, zatim zakona o komorama u zdravstvu, zakona o zdravstvenoj zaštiti, kao i zakona o izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju. Reorganizovane su četiri bolnice, u Valjevu, Kraljevu, Zrenjaninu i Vranju, čija će organizacija rada poslužiti kao primer kako treba u budućnosti da izgledaju bolnice u Srbiji. Urađena je implementacija pilot projekta u kraljevačkoj bolnici i ona je u svojoj poslednjoj fazi, tako da ćemo na osnovu rezultata koje dobijemo iz ovog pilot projekta primeniti isti sistem i u drugim gradovima Srbije. Napravljena je analiza kadrovskih i prostornih resursa, a što je najvažnije novac građana iz budžeta trošen je namenski, pre svega za infrastrukturu i za opremu. Zdravstvo je problem koji opterećuje i pogađa svakog od nas, bez obzira da li smo pacijenti, zdravstveni radnici ili potencijalni pacijenti. Bavljenje reformama zdravstva jeste jedan veoma odgovoran i mogu da kažem slobodno - nezahvalan posao. To se vidi na primeru Češke, gde je zdravstveni sistem na mnogo višem nivou nego u našoj zemlji, za deset godina, koliko traju reforme, devet ministara je bilo na tom mestu. Reforme su odmakle mnogo dalje od onoga dokle smo mi stigli. Praktično, bavljenje reformama zdravstva u zemljama tranzicije jeste jedan dugoročan posao, sa nizom pomaka koji su mali i teško se vide. Potrebna je vizija i strategija, ali pre svega zakonska regulativa.Zato G17 smatra da reforma zdravstvenog sistema treba biti jedan od prioriteta nove vlade, koja bi već u prvom mesecu, a moguće i za sto dana svog rada, trebalo da pred ovu skupštinu stavi predloge zakona na usvajanje. To će nam biti prvi korak u reformi zdravstvenog sistema Srbije, a krajnji cilj je poboljšanje zdravlja stanovništva i stvaranje zdravstvenog sistema koji će biti održiv na duži rok.
Reč ima narodni poslanik Svetozar Krstić, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Samo jedna ispravka. Ne zovem se Svetozar nego Svetislav.
Izvinite, tako mi je zapisano.
Želeo bih da kažem da se u poslednjih nekoliko godina desilo ono što je Sveti Augustin još u petom veku rekao, a to je - vršenje vlasti, ako se pravda izmakne, je dijaboličan proces. Ne bih govorio o onome što je bilo, želeo bih da pokušam da dam neke savete novoj vladi. Pre svega, potrebno je veće oslanjanje na sopstvene snage. U prethodnom periodu svi koji su dolazili na vlast, a pogotovo poslednja Vlada, neprekidno su govorili o stranim investicijama, o pomoći itd. Naš jedini način da se izvučemo iz ovog stanja jeste da se oslonimo na sopstvene snage. Što se tiče energetike i oblasti iz koje dolazim, želim da kažem da energetika predstavlja infrastrukturu privrede i društvenog života. Prema tome, uslov za privredni razvoj jeste dovoljno jeftine energije. Srbija ima veliki problem i sa jednim i sa drugim. Mi nemamo dovoljno energije, imamo skupu energiju. Po jednom kilovat času ili jednom džulu, kako hoćete, mi tri puta više potrošimo para nego razvijene evropske zemlje. Prema tome, energetika može da bude ozbiljan ograničavajući faktor u privrednom razvoju. Savetujem novoj vladi da jedna od prvih stvari koju bude radila, upravo pokuša da nađe načine kako da Srbija obezbedi dovoljno jeftine energije. Mislim da to može. Nisu iscrpljeni svi unutrašnji resursi i mislim da se taj problem može rešiti. Druga stvar koja je veoma važna, ne treba žuriti sa privatizacijom velikih industrijskih sistema i javnih preduzeća. To je zaista imperativ, zato što država ima u suštini, ako posmatramo državu na Zapadu, u nekom kapitalizmu u kome se mi sada nalazimo, praktično, dve osnovne poluge vlasti: prvo, diktira makro ekonomsku politiku; drugo, država je najveći kapitalista. Ona poseduje najveći kapital. Prema tome, kapital ove države, odnosno Vlade kao predstavnika države, jesu veliki energetski sistemi EPS, NIS itd. Ne samo što ne bi trebalo zbog tog razloga vršiti privatizaciju ovih velikih sistema, nego ne bi trebalo ni u kom slučaju ići sa privatizacijom kakva je do sada bila primenjena. Jedini prihvatljiv oblik privatizacije dela velikih sistema jeste dokapitaliazcija. Postoji još jedan važan razlog zbog čega treba sačuvati od privatizacije velike sisteme, a to je razvoj malih i srednjih preduzeća. Molim vas, ne postoje mala i srednja preduzeća bez velikih preduzeća. Ako mi privatizujemo i rasparčamo velika preduzeća, onda ne možemo da govorimo niti o razvoju malih preduzeća. Pošto imam samo malo vremena, samo toliko, hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Vladimir Homan.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada su građani Srbije izašli na izbore 28. decembra, nisu glasali za to da danas poslanici u novom sazivu Skupštine Srbije slušaju ekspoze i da imaju za mandatara Vojislava Koštunicu. Međutim, vaša volja, vaša koalicija, vaš način sporazumevanja sa drugim parlamentarnim strankama, a mi unapred izražavamo sumnju ne samo zbog ovoga što je Vojislav Koštunica nama predočio u ekspozeu, već zbog ranijeg činjenja, i njegovog i njegove DSS, da će to ići na dobro i da će Srbija krenuti putem oporavka i prosperiteta. Narod jemnogopropatiou poslednjetrigodinepodDOS-ovskom vlašću, a čiji ste vi deo bili i čiji ste glavni nosilac bili od 5. oktobra, s obzirom na činjenicu da je dobro poznato to da nikada oni koji su vršili vlast u protekle tri godine ne bi došli na vlast da nije bila lista od 18 stranaka tog nesrećnog konglomerata na listi DOS - Vojislav Koštunica. Gospodine Koštunica, pošto se trudite da tako strpljivo i mirno sedite, a tek vam je nekoliko puta da ste u novom sazivu ovog parlamenta, povedite malo računa šta se dešava u vašoj poslaničkoj grupi, kako vam se ponašaju i kako reaguju poslanici iz vaših redova, jer vi ne možete da zadržite utisak nekog finog, umerenog i mirnog političara, a da pri tom imate takve u vašoj poslaničkoj grupi. Onini iz daleka nisu onakvi kao što se predstavljaju, a bogami niste ni vi, a o tome ćemo stavku po stavku. Što se tiče vaše aktivnosti i onoga što ste uradili sa pozicije predsednika SRJ, zaista više nego poražavajuće. Mi smo se kao država i kao narod pod vašom vladavinom suočili sa tim da budemo zadnja država, da vi zatražite u naše ime bez našeg ovlašćenja ponovni prijem u UN i time ste bacili 200 godina naše državnosti pod noge, a o čemu govorite u prvom pasusu vašeg ekspozea i, čini mi se, malo više nego patetično. Što se tiče vaših datih obećanja u pogledu demokratskih procesa i ekonomske politike, kao i u pogledu socijalne zaštite, ama baš ništa nema u vašem ekspozeu utemeljenje da će se oporaviti situacija u svim tim segmentima. Prvo, dosta je netačnih podataka, a da li ste ih sami pribavljali ili neki vaši bivši, sadašnji ili budući savetnici, to ne znam. Ne možete da prenebregnete činjenicu da nije po statističkom broju 950.000 ljudi samo bez posla u Srbiji danas, niste naveli usput, uzgred budi rečeno, da jemilion i po onih koji nemaju za osnovne životne namirnice, niste naveli da je milion i po onih koji jedva sastavljaju kraj sa krajem. Nije 950.000 samo nezaposlenih, nego je taj broj mnogo veći, zbog toga što svi oni koji su potpuno demoralisani i koji su ostali bez posla nisu evidentirani na bioru rada, odnosno zapošljavanja. Čini mi se, gospodine Koštunica, po ovom vašem ekspozeu i po tome da niste baš spremni da stojički podnosite kritiku, a što se pokazalo juče u vašem 20-to minutnom repliciranju, da ta vaša svirala izgleda ima više zadnjih rupa. Tako su vam na svirali na zadnjem mestu borba protiv siromaštva, zapošljavanje, zaustavljanje pljačkaške privatizacije i konkretni primeri kako će to da se desi. A da ste imali dobru volju da preispitate tu pljačkašku privatizaciju u protekle tri godine, vaši poslanici bi uz vašu sugestiju juče glasali za predlog SRS da se u dnevni red uvrsti naš predlog izmene i dopune Zakona o privatizaciji. Kako da vam verujemo i kome ćete posle tog vremena kratke vaše vladavine moći da pogledate u oči, kada vrlodobro znate da su vaši poslanici glasati za taj Zakon o privatizaciji, kada vrlo dobro znate da su vaši poslanici glasali za Zakon o radu, a po kome je mnogo ljudi u Srbiji ostalo bez posla, izbrisan kolektivni ugovor. Kako možemo da vam verujemo kada nam vi predlažete za ministra finansija, znači budžet cele zemlje, sudbinu svih ljudi koji su na budžetu poveravate Mlađanu Dinkiću, koji će pre ili kasnije, ako bude pravde u ovoj državi za koju se vi deklarativno zalažete, morati da ide u zatvor. Grupacija G17 minus - plus je grupacija čiji čelnici imaju do lakata uprljane ruke u aferama, u kriminalnim radnjama i u svemu onome što su radili da se lično bogate na štetu građana Srbije. Kako možemo da vam poverujemo da ćete da zaštitite Srbe na Kosovu i Metohiji, kada predlažete neki neverovatan model kantonizacije. Znate, to što ste vi juče pričali, neverovatno podseća na period iz 90-te godine, kada se predstavljao Vuk Drašković, vaš sadašnji koalicioni partner, koji je na sličan način zagovarao i predviđao kakvu će sudbinu imati Srbi u zapadnim srpskim zemljama, pa je rekao da ta mapa treba da izgleda kao leopardova koža. Ako će tako da izgleda i mapa na Kosovu i Metohiji, ako ćete da ostavite Nebojšu Čovića koji vas je podržavao, sve vreme vaših predsedničkih kampanja, i trošio novac od 2,5 milijarde dinara, onda teško građanima Srbije i teško nama sa vama kao takvim premijerom i sa takvom vlašću. Ne možemo da vam verujemo da ćete vi da uspostavite razvoj demokratskih procesa, zato što je Dejan Mihajlov šef vaše poslaničke grupe, verovatno uz vašu saglasnost, a vi možete reći da to nije, ali vi ste predsednik te stranke, predložio Poslovnik po kome su se novčano kažnjavali poslanici. Uskraćena im je mogućnost da govore o veoma važnim zakonima i sve se to dešavalo naočigled cele javnosti, koja je bila suočena sa činjenicom da su se svim tim nedemokratskim procesima suprotstavili jedino poslanici SRS-a. Rekli ste da vam je prioritet novi ustav, a ne socijalna politika, povećanje životnog standarda. Ako pratite šta se dešava u svim gradovima Srbije i kako anketiraju ljude, njih samo interesuje kako će bolje da žive. Restrukturiranje privrede; lako je to napisati, ali kako ćete vi da uradite to u EPS-u, koji je toliko opljačkan, kako ćete to da uradite sa grupom "Zastava" Kragujevac, kako ćete to da uradite sa drugim velikim sistemima? Gde su ti ljudi u vašem kabinetu koji su sposobni za to? Juče ste rekli da poslanici SRS-a imaju sukob sami sa sobom, međutim, gospodine Koštunica, očigledno je da vršite zamenu teza. Mislim da ste vi u sukobu sa voljom naroda i sa većinskom Srbijom, a pre svega sa matematikom: 82 je mnogo više od 53. I kako sada stvari stoje, kako ste nam napisali, kakav je sastav vašeg kabineta i s obzirom na činjenicu da vam je podrška veoma slaba, da vam je prošlost loša, sadašnjost teška, kraj vam je veoma blizu.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Homan, a posle njega... po Poslovniku, izvolite.
Predsedniče, reklamiram povredu Poslovnika, član 97. prvi stav, i mislim da na osnovu toga kao poslanik DSS-a imam pravo na repliku, jer je gospođica Nataša Jovanović rekla ovde jednu neistinu, a to je da su poslanici DSS-a glasali za Zakon o radu. Podsetio bih je da to nije tačno, da mi nismo glasali za Zakon o radu i da smo čak mi ti koji smo upozorili da je prekršen i tada Poslovnik i cela procedura glasanja zbog gospodina Borislava Novakovića, koji je u to vreme bio u Solunu. Upravo je to bilo na tom Zakonu o radu, i ako već želite da kritikujete DSS i njene poslanike, onda se barem koristite istinom, a nemojte da govorite stvari koje nisu istina. Znači, Zakon o privatizaciji, tačno je da smo glasali za njega, uz neka obećanja od Vlade koja nisu ispunjena. O Zakonu o radu nismo glasali i nemojte da govorite ono što nije istina.
Ovo je bilo javljanje po Poslovniku, a zapravo je bila replika. Zamolio sam prethodnih dana da to ne činite. Izvolite, replika, gospođica Jovanović.
Da je bio šef poslaničke stranke DSS mogao bi da se javi za reč, ima nekih pretendenata na tu funkciju kao što je gospodin Šormaz, ali ovo očigledno nije moguće. Što se tiče svih katastrofalnih poteza DSS-a, oni su u kontekstu saradnje sa G17 plus i sa ostatkom DOS-a, i to u jedno veoma velikom i dugačkom periodu. I ne zaboravite, u gradu u kome vi živite, u mnogim gradovima u Srbiji, a njih je na desetine, DSS je na vlasti sa ostatkom DOS-a. Gospodin Koštunica i vi sami trebalo bi da se zabrinete nad činjenicom da ti ljudi koji vrše vlast u tim opštinama i gradovima u Srbiji nisu ništa uradili da se položaj onih koji su osiromašeni poboljša. Ništa nisu uradili da se položaj onih koji su ostali bez posla poboljša. Ništa nisu uradili da se poboljša infrastruktura u tim opštinama i gradovima, a pre svega ste učinili sve da se unazade demokratski procesi. Vi ste jedan od aktera tih događaja u Skupštini Srbije, vi ste bili najgromoglasniji kada su izbacivali i šikanirali poslanike SRS-a iz ove sale. Opet vam to ništa nije pomoglo, nije vam pomoglo zato što narod nije hteo vas i nije hteo Koštunicu za premijera, nije hteo da DSS osvoji najveći broj glasova i tu je matematika jasna. Tu je sukob Vojislava Koštunice sa matematikom i to je sukob vas samih sa građanima Srbije, koji će mnogo više da vas kazne i onda neće moći predsednik vaše stranke ni nas ni njih da pogleda u oči, već će te rezultate sledećih izbora da sačeka zajedno sa vama takvim kakvi jeste pognute glave.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Homan, a zatim narodni poslanik Milovan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega bih želeo da kažem da oni koji imaju minus u svom vaspitanju, obrazovanju, kulturi, treba mnogo dobro da razmisle i kada se jave da kritikuju G17 plus. To je prva stvar. Drugo, želim da odam priznanje mandataru i njegovom timu na hrabrosti da se upuste u jedan vrlo važan i težak posao za ovu zemlju, u trenutku kada znaju da u ovom parlamentu imaju veoma jaku opoziciju, koja će svaku njihovu grešku sačekati onako, što se kaže, jedva. Tu će biti mnogi koji će tražiti brzo donošenje sistemskih zakona i koji će onda brojnim amandmanima, replikama, povredama Poslovnika, razvodniti svaku diskusiju i napraviti od ovog parlamenta ono što je bio i u prethodnim sazivima, a znamo kakav je bio. Kada govorim o tome da je moguće da ova vlada načini nekada i neku grešku, to je zato što svako ko radi može da se desi i da pogreši, ne greše samo oni koji " svoje greške ne priznaju" ili oni koji svoje greške priznaju sa zakašnjenjem od nekoliko meseci, pa još onda traže da im se podigne spomenik za to što su priznali svoju grešku. Za to priznanje se spomenik ne diže. Osvrnuo bih se malo i na prethodne vlade, koje su se u ovom parlamentu smenjivale u poslednjih desetak, petnaest godina. Za sve njih je jedno isto, a to je da su u početku svog mandata imale veoma veliku i jaku podršku u parlamentu i u narodu. Onako kako su radile tako im se ta podrška i topila, i to pre svega u narodu, a na kraju i u parlamentu. Milošević je vladao onoliko koliko je vladao, DOS je vladao mnogo kraće i jasno je da građani imaju sve manje strpljenja, i svaka sledeća vlada, pa i ova, ima sve teži i teži zadatak. Upravo to je jedan od najveći razloga zbog kojih se G17 plus prihvatio da uđe u Vladu. Ovo je veliki izazov, a ljudi u G17 plus ne plaše se izazova i svaki zadatak koji su preuzeli na sebe do sada obavili su uspešno. Obećali smo u predizbornoj kampanji da ćemo, ukoliko budemo u mogućnosti, ostvariti veći deo našeg programa. Sada su u Vladi ljudi poput gospodina Labusa, gospodina Dinkića, gospodina Milosavljevića i gospođe Dulić, koji su garant da će taj program biti ostvaren onoliko koliko bude u mogućnosti da bude ostvaren. Mi smo preuzeli ulaskom u Vladu odgovornost za ekonomsku politiku, za evropske integracije i reforme. To je ono čime ćemo se mi u ovoj vladi baviti. Da zaključim, ova vlada se neće nedogovorno ponašati prema Srbiji. Neće se neodgovorno ponašati i možemo da očekujemo da će za razliku od svih ovih prethodnih vlada, kao što sam malopre napomenuo, poverenje u narodu, a možda i u ovoj skupštini, ovoj vladi se neće smanjivati, nego verovatno povećavati. To je razlika između prethodnih i ove vlade. Gospodine Koštunica, vama i vašem timu želim da poručim da krenete odmah na posao, da dokažete svoju hrabrost, poštenje i stručnost. To je posao za koji vam G17 plus i ja lično dajemo punu podršku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milovan Marković, a posle njega narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo, poštovani predsedavajući, pre ove diskusije želim da predsedavajući, shodno članu 82. stav 6, utvrdi da li postoji kvorum za rad ove skupštine.
Molim da utvrdimo kvorum. Molim grupu nepostojećih poslanika da ne galame. Konstatujem da imamo kvorum. Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović. Vi nemate reč, jer niste prijavljeni da ste u sali. Možete kasnije, kada se verifikujete. Po Poslovniku, gospodin Dačić.
Dame i gospodo poslanici, molim da se primene odredbe Poslovnika koje su drugarice i drugovi demokate stavili u Poslovnik, a koje se odnose na to kad je neko prisutan u sali, a ne evidentira svoje prisustvo.
Gospodin Tadić, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, oduzeli ste reč poslaniku Markoviću zbog toga što ste dali primedbu da nije u sali. On je izašao za ovu govornicu da zatraži utvrđivanje kvoruma. Njegova kartica je ostala u poslaničkoj jedinici. Možete da govorite da nije tačno koliko god hoćete. Ovog trenutka sam video da je to bila istina i bilo je 20 svedoka oko njegovog poslaničkog mesta. Dakle, oduzeli ste reč potpuno mimo Poslovnika našem poslaniku. Primetili ste da nije u sali. Nije mogao da ubaci karticu, jer je stajao ovde, čekajući da se identifikuje kvorum. To je sva istina o ovom događaju. Dva puta smo imali kršenje Poslovnika danas, ovo je treći put da imamo kršenje Poslovnika. Molim vas da na Administrativnom odboru utvrdite šta je istina o ovom kršenju Poslovnika.
Zahvaljujem gospodinu Tadiću što je skrenuo pažnju na ono što ni sam poslanik Marković nije znao. Ubuduće, kada se bude tražio kvorum, zahtevaću fizičko prebrojavanje poslanika i onda će imati prilike svi oni koji vade kartice i krše Poslovnik da izađu iz sale i da se onda prebrojimo onako kako je red. Tako ćemo ubuduće činiti, pa ćemo imati tačnu sliku prisutnih. Evo, gospodin Pajtić klima glavom, pa će vam objasniti zašto to predlažem. Reč ima narodni poslanik Milovan Marković. Izvinjavam se.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista nije ni potrebno, a nisam ni očekivao izvinjenje od predsedavajućeg, a najmanje da me podučava kako se treba ponašati u parlamentu. Ne znam da li da svoju diskusiju o ekspozeou mandatara ili kandidata za predsednika Vlade Srbije počnem konstatacijom da je ovako predloženi program Vlade lako kritikovati ili da se o njemu ne može govoriti, jer ovo je jedan papir koji, u suštini, ne daje gotovo ništa. Nema jasne koncepcije iz koje bi se videlo kakva će politika vlade biti u narednom periodu, nema jasno naznačenih prioriteta kojima će se vlada baviti u narednom periodu, nema rokova, uprkos činjenici da je gospodin Koštunica juče reagovao veoma nervozno na takvu primedbu i, čini mi se, dodatno uneo nepotrebnu nervozu u raspravu o jednom jako važnom pitanju. Koje bi bilo važnije ako ne ono kada parlament raspravlja o programu buduće vlade, o par ekselans važnom državnom pitanju. U proceduri dogovaranja oko formiranja ove vlade došlo se, krozjednu vrstu političke kampanje, do poruke građanima Srbije da je važno imati vladu, kakvu-takvu vladu. Ako je ovo ta takva-kakva vlada, hajde da uvažimo i tu činjenicu da nije bilo moguće, sa političkim potencijalom koji su imale, da stranke koje formiraju skupštinsku većinu okupe u kraćem periodu tu skupštinsku većinu, pronađu personalna rešenja, postignu politički dogovor i formiraju vladu. I hajde da uvažimo činjenicu da je Srbija zaista u poziciji da je vreme najkritičniji resurs i da treba da formiramo vladu koja će pristupiti realizaciji jednog ozbiljnog programa. Poslanički klub DS zaista ne nalazi da u ovom programu, ovako kako je predložen u ekspozeu budućeg predsednika Vlade, stoje, pre svega, jasno naznačeni osnovni prioriteti, za koje mi smatramo da su prioriteti za građane Srbije. Komentarisaću samo onaj deo koji se odnosi na ekonomske, a upotrebiću reč reforme, koliko god da se to neće svideti budućem predsedniku vlade, jer je u posebnom delu komentarisao koliko je to rogobatna i ružna reč, sve u najnegativnijem kontekstu, iako je pomenuta samo na jednom mestu, kada se radi o nastavku reformi u BIA-i, kao da ih nema, da ih nije bilo i da nisu potrebne u drugim segmentima i resorima kojima će se baviti Vlada Srbije. Lepo je konstatovati da je ekonomsko pitanje ključno i da u Srbiji postoji potencijal da se bolje živi i da građani Srbije, pre svega, to nose u sopstvenoj motivaciji, želji i kvalitetima da mogu da iznesu tokove reformi, ali je vlada, ministarstva i oni koji su za to zaduženi,obavezna da stvori makroekonomske uslove, da stvori ambijent u kome se može motivisati, staviti u funkciju sav taj potencijal. Osnovna nelogičnost koja preti da ugrozi makroekonomsku stabilnost naše države je teza da je potrebno smanjiti poreze koji opterećuju našu privredu, kao pokretač i osnovnu motivaciju za privredni prosperitet. To zaista ne drži vodu. Nisam siguran da takve poreske olakšice u ovoj situaciji u našoj privredi mogu biti adekvatan podsticaj da se nadoknadi sve ono što ćemo izgubiti na drugoj strani, ugrožavajući budžetsku ravnotežu i vodeći računa da takvi eksperimenti kada je u pitanju poreska politika nisu potrebni ovom narodu. U prethodnom periodu, uprkos vašoj tvrdnji da vlada nije radila na kvalitetan način, upravo u sferi poreske politike, uravnoteženog budžeta, smanjenja javne potrošnje i velike discipline u sferi javne potrošnje imali smo izuzetne rezultate i evidentno je da vlada koja treba da preuzme mandat u narednom periodu u tom smislu preuzima budžet u kome ima novca, u kome nema dugova. Čudno je da svi oni koji su ovde izlazili da hvale, po pravilu one eksperte koji su u međuvremenu postali loši političari, a bili su učesnici u prethodnoj vladi, govorili su da su oni bili i te kako uspešni, ali u kojoj vladi, kada je vlada u celini, po vašoj oceni, radila loše i nije ostvarila nikakve rezultate. Da li su ti ministri radili van sistema i van te vlade? Zaista je nelogično da se u daljem obrazloženju govori na koji način će se vršiti podsticaj privrednog razvoja i, kako je rečeno, izdvajanje sredstavaiz realnih izvora, intervencije iz budžeta u prioritetnim granama privrede, koje treba podsticati u svom razvoju, ako se na početku govori o smanjenju poreskih stopa, dakle o direktnom smanjenju budžetskih prihoda. Sa druge strane, o tome smo govorili kada je bio na dnevnom redu Predlog zakona o ministarstvima, izostavljanjem pojma "privatizacija" iz naziva Ministarstva za privredu i privatizaciju naznačeno je da buduća vlada nema baš jasne ciljeve i jasan program na koji način će ovaj važan segment naših ekonomskih reformi ili ključni segment ekonomskih reformi i privatizaciju dovesti do kraja, a da pri tom vodi računa o svojim predizbornim obećanjima, da u privatizaciji nije ništa valjalo, da ona treba da pretrpi korenite izmene, da treba doneti novi zakon. Iz ekspozea premijera ne vidi se da će išta biti preduzeto konkretno. Stoje određene konstatacije, razmotriće se, videćemo, potrebno je, što praktično ukazuje da način na koji vlada ulazi korz ovaj program u tako ozbiljne poslove govori o njenoj nedoslednosti i nesigurnosti. Takva je konstatacija da restrukturiranje velikih sistema ne mora nužno da znači ostajanje bez radnih mesta, jer ako se potrudimo da preusmerimo višak neuposlenih kapaciteta na profitabilna i fleksibilna, mala i srednja preduzeća, radnici će imati posla. To je isto kao kada bi ste rekli, ako uspemo da proizedemo proizvode koje će kupovati ceo svet i izgradimo efikasna preduzeća, rešićemo svoje ekonomske probleme. Na koji način? To je pitanje sa kojim niste navikli da se susrećete, gospodo, vi koji tretnutno činite skupštinsku većinu. Pre svega, mislim na Demokratsku stranku Srbije. Ovde smo čuli u prethodnoj raspravi, pustite nas da radimo. To je jedna sasvim neobična, za Demokratsku stranku Srbije nova izjava. Gospoda hoće da rade, neće više da trpe kritike da su prespavali, dremali, hoće da rade. Budite sigurni da Demokratska stranka neće ni jednog trenutka vršiti opstrukciju kada su u pitanju kvalitetni i pozitivni zakonski predlozi, kada je u pitanju prepoznatljiv reformski kurs buduće vlade i mi u ovoj raspravi učestvujemo na način da u samom polaznom programu buduće vlade damo doprinos da bude dorađen, da bude konkretan i, ako hoćete, bez nekakvih iluzija da će to biti prihvaćeno, da ukažemo šta nije valjalo u polazu u ovom programu. Mandatar je ostao dosledan u činjenici da je njegov način političkog poimanja da nikada ne obećava ništa konkretno, da uvek govori o opštim mestima i da time izbegava odgovornost o preispitivanju njegovog rada kada za to dođe vreme. Ali, to je njegovo pravo, a naša je obaveza da ukažemo na tu činjenicu, da u programu Vlade koji je ovde ponuđen ne stoji ništa konkretno. I ne možemo posle godinu dana reći, vi ste obećali da će u roku od šest meseci biti promenjen Zakon o privatizaciji i da će biti otvoreno 10.000 novih radnih mesta, da će standard u Srbiji porasti tako što će, za razliku od prethodnog perioda, u kome je vladala Vlada Zorana Đinđića, kada su plate sa 40 evra porasle na 190, u budućem periodu sa 190 porasti na 195. Ni toga nema ovde. Dakle, nema nikakvih konkretnih obećanja. To je, možda posledica načina na koji ste formirali skupštinsku većinu i jedne koalicije koja ni po čemu ne može biti srodna koaliciji u kojoj, da ne ponavljam ono što je rečeno, jedni zagovaraju legalizam, drugi su eksperti kojima je Srbija na prvom mestu, treći su monarhisti i oni koji podržavaju ko zna šta. Svaki dan čujemo nešto novo o toj Socijalističkoj partiji Slobodana Miloševića, ali građani Srbije ih prepoznaju svaki put, ma šta oni govorili i kako god predstavljali sebe i svoju ulogu u podržavanju ove vlade. O personalnim pitanjima u budućem kabinetu mandatara ovde su govorili najviše ljudi iz poslaničke grupe G17 plus, hvaleći svoje kandidate za buduće ministre. Mislim da ne bi mogao da se preskoči komentar oko personalnog rešenja za Ministarstvo privrede, ali to se nadovezuje na činjenicu, koliko je to opaženo kao manje važno, samim izostavljanjem u nazivu Ministarstva pojma "privatizacije". Zaista, neću komentarisati to personalno rešenje. Ne želim da uđem u rizik da prekršim Poslovnik, stav 2. člana 100, jer sve što bih iskreno rekao o kandidatu za to ministarstvo moglo bi da zavredi kršenje Poslovnikai eventualno neku opomenu. Hvala.
Neće, ne brinite, ne bih vas opomenuo. Izvolite, recite ako imate još nešto?
Zaista, neću ovoga puta odlazećem predsedniku Skupštine pružiti to zadovoljstvo da i dalje krši Poslovnik, da zloupotrebljava mesto predsedavajućeg. On je pokazao da zna da radi. Videćemo ga kada dođe ovde da podnosi izveštaj kao ministar onoga što verujem da ni u ovom trenutku ne zna šta podrazumeva.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović, a posle njega narodni poslanik Željko Ivanji.
Dame i gospodo narodni poslanici, deo ekspozea mandatara vlade juče je bila i saradnja sa Haškim tribunalom. Mi u Srspkoj radikalnoj stranci se dobro sećamo, a želim da podsetim i javnost i deo vas, da je sve počelo poslednjom rupom na svirali, a završilo se juče doslednom saradnjom sa Haškim tribunalom. Šta se dogodilo između? Mandatar vlade je brže-bolje odleteo u Moskvu, da kaže našim tradicionalni prijateljimada savez sa Rusijom i Belorusijom ne dolazi u obzir, iako za to postoji odluka Saveznog parlamenta, odnosno parlamenta Savezne skupštine, a i odlukaSkupštine Republike Srbije. Posle toga je podneo zahtev za prijem Savezne Republike Jugoslavije u članstvo Ujedinjenih nacija, kao da smo mi iznikli iz prvobitne zajednice. Bez odluke saveznog parlamenta je imenovao Gorana Svilanovića za saveznog ministra inostrani poslova. Legalistički, nema šta. Kada su u pitanju rezultati izbora 28. decembra, slogani Demokratske stranke Srbije, većinskog partnera u koalicionoj vladi, bili su: "K'o što narod kaže" i "Reč je reč". Posle objavljivanja zvaničnih rezultata, sadašnji mandatar vlade izađe u javnosti i reče da neće Demokratska stranka Srbije sa onima koji su bili na vlasti pre 2000. godine, ali i sa onima koji su bili na vlasti i posle 2000. godine, jer, k'o što narod kaže, reč je reč. I članovi buduće vlade, i pre 2000. godine bili su u vlasti, a i članice koalicione vlade i posle 2000. godine bili su u vlasti. Bili su u vlasti i oni bez kojih ne bi mogla ova vlada da se izglasa, i to značajan deo vlasti pre 2000. godine.Bili su u vlasti na svim nivoima i oni koji imaju najveći broj poslanika u koalicionoj vladi. Bili su na vlasti i u Republičkoj vladi, i u Saveznoj vladi, bili i sada su na vlasti u velikom broju opština u Republici, sa svojim partnerima, Demokratskom strankom, Srpskim pokretom obnove i drugima. Dakle, k'o što narod kaže, reč je reč. U ekspozeu mandatara vlade prioritet nad prioritetima je borba za očuvanje Kosova i Metohije pod suverenitetom Republike Srbije. Međutim, 2001. godine, kao i 2002. godine, mandatar vlade je pozvao Srbe na Kosovu i Metohiji da izađu na izbore i time daju legitimitet albanskoj teroristikoj vlasti, koja sada pravi probleme u vezi opstanka Srba na Kosovu i Metohiji. To je bilo na parlamentarnim pokrajinskim izborima 2001. godine, kao i na lokalni izborima 2002. godine. Sada se pitam kao građanin i kao poslanik Srpske radikalne stranke, kako može većinski partner u koalicionoj vladi da rešava pitanje Kosova i Metohije, kad drugog partnera u toj istoj vladi ima, kome je zadatak i koji je dobio nalog da pokrene ili da podrži eventualno pitanje statusta Kosova i Metohije u smislu odvajanja od Srbije.Borba protiv siromaštva, korupcije i izrada novog Ustava i, naravno, borba protiv organizovanog kriminala, jesu prioriteti, takođe. Koja je uloga ljudi u novoj vladi, u vladi koja treba da bude izglasana u ovom parlamentu, ljudi za koje su vezane razne kriminalne afere, od finansijskih malverzacija i pranja novca, od uništavanja velikog broja banaka, od saradnje i pranja državnog novca preko Standard banke u Londonu, preko Evroaksis banke u Moskvi, koja je uloga tih ljudi koji treba kao članovi vlade da se bore protiv svih vidova kriminala kada oni sami treba da odgovaraju zbog kompletnog kriminala, gde su upleteni do guše. Naravno, namerno ne pominjem stranku i naziv te stranke, ali ako pomenem da je jedan od tih ljudi bio guverner Narodne banke Jugoslavije, za čije ime se vezuje pranje novca i finansijske malverzacije i preko Standard banke i preko Evroaksis banke u Moskvi, nama i javnosti biće jasno o kojoj je stranci reč. Šta će biti sa protivzakonitom privatizacijom, šta će biti sa velikim brojem otpuštenih radnika, sa rešavanjem životnih pitanja građana Srbije, šta će biti gospodine mandatare vlade Republike Srbije? Zagovarate sa razlogom, i mi u SRS naravno da podržavamo to vaše zalaganje, saradnju sa verskim zajednicama u Srbiji, ali zanemarujete jedan veliki problem koji tu postoji. Toje upravo sve veće delovanje verskih sekti. Jedna najopasnija sekta preko Los Anđelesa i Tirane, uveliko preko državnog aparata, pokušajem ulaska u finansijski i monetarni sistem države, želi da razgradi i ono malo što nam je ostalo, ono malo što imamo od ekonomije, privrede i od svih resursa i institucija. Naravno, to je sekta Sajentologa, ukoliko je neko mislio da nije opasna ili da se ne nalazi na prostoru državne zajednice, odnosno konkretno mislim na Srbiju, imamo pouzdane infomacije da je to velika opasnost i da moramo da vodimo računa da sprečimo njeno odlučivanje i njen upliv u finansijsko-monetarne tokove Srbije. Naravno, prvi pokušaj koji treba da uradimo jeste da eliminišemo i onemogućimo uticaj ljudi koji će biti članovi buduće vlade i ljudi koji će biti i na određenim drugim državnim funkcijama. Kada je u pitanju borba protiv organizovanog kriminala i svake druge vrste kriminala, na kraju samo da vam kažem da smo mi u SRS, što se tiče naših političkih stavova i opredeljenja, dosledni i principijelni. Neko od vaših najbližih saradnika je, nadam se da ćete me razumeti, "principalan zbog principala".
Reč ima narodni poslanik Željko Ivanji, a posle njega narodni poslanik Bajram Omeragić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ono što želim danas da kažem je i to da buduća vlada ne sme da zaboravi da je samo vlada. Dakle, to je jedan od elemenata državne vlasti, pored zakonodavne i sudske vlasti. Jedino svi zajedno u tom sistemu vlasti mi nešto možemo da uradimo, i to je osnovna stvar. Nova vlada koju ćemo danas izabrati na sebi nosi verovatno najveće breme koje su imale sve vlade do sada. Nova vlada mora biti narodna. To je ono što nije bila karakteristika, dakle, prošlih vlada, to nije krasilo prethodne vlade. Narodna volja treba da bude izražena pred ovom skupštinom čiji smo mi predstavnici. Da bi uopšte bilo narodne volje, ona mora da postoji. Znači, u narodu mora da postoji volja. Kako da postoji, ukoliko je ona ubijena? To podrazumeva, pored političke volje koju mora da ima, volju da uopšte može da preživi u ovakvom sistemu kakav je danas bio postavljen u vladi. Jednostavno, ako vi imate za ministra nekog čoveka koji promoviše jedan lagodan život, promoviše besne automobile, sa puno cinizma se obraća građanima Srbije, onda ne možete ništa da uradite. Onda narodu preostaje samo jedna stvar, da vlast sruši, kao što se to desilo 5. oktobra. Narod se, dakle, ovde u Srbiji bori za golu egzistenciju, ali pre nekih osnovnih pitanja i pre rešavanja najvećih državnih stvari, vlada mora da definiše osnovne stvari. Ne samo vlada, nego i parlament treba da krase ovu državu, a predstavljaju temelj za same građane Srbije da bi oni mogli imati volju. Dakle, prvo moramo definisati šta je naša teritorija. Moramo definisati koja je naša država, koji je naš državni grb i koja je naša državna himna. Mi ovde ispred sebe, znači, na ovoj govornici imamo jedan grb koji jeste formalno-pravno grb ove države, ali faktički to nije, nije već godinama to taj grb. To je ono što nas sve boli i to je ono na osnovu čega i iznad čega moramo da govorimo u ime naroda. To je ono što moramo promeniti svi zajedno. Sve navedeno treba zaokružiti novim ustavom. G17 plus se zalagao za donošenje novog ustava i to je ono što treba da bude jedan od prvih zadataka nove vlade. Svest, dakle, o kojoj sam govorio, o nama samima kao pripadnicima ove države, koja ima svoj grb i svoju himnu, preduslov je da uspostavimo jednu privatizaciju koja će imati kao osnovni model i kao osnovno načelo dogovor. Dakle, postojanje društvenog dogovora o samoj privatizaciji, to je ono što nije postojalo u prošloj vladi. To je ono što je punilo registratore u G17 plus, to su one pritužbe građana Srbije na privatizaciju, na proces privatizacije, na principe prodaje, na prodaju stečajne mase, na zloupotrebe stečajnih sudija. To je ono, dakle, što nije krasilo prethodnu vladu. Finansije; za finansije uslov – poverenje. To poverenje su građani Srbije stekli u našoj makroekonomskoj politici koju smo mi vodili i zato građani Srbije imaju poverenje ubudućeg ministra finansija. Ne treba zaboraviti da je za proces telekomunikacija neophodno da postoji jedno obično parče žice, to nije postojalo, dakle, obično parče žice kod montera ne postoji i onda ne možemo doneti zakon o elektronskom poslovanju, koji je gospodin Tadić doduše doneo, ali i napravio kuću počevši da je gradi od krova. Za trgovinu je naravno potrebno da postoji roba i tržište. Za poljoprivredu je potrebno da postoji zadrugarstvo. Ako odemo na teren, po selima Srbije, građani Srbije kažu, naš osnovni princip je razdruživanje, a ne zadružni princip. A zašto? Upravo zato što je takav model samodovoljnosti bivših ministara bio izražen. Narodu je muka od takve vlade i od takvih ministara. Takođe, ono što nas čeka to je pridruživanje Evropskoj uniji i to je proces u koji mi ulazimo sa ponosom zato što smo uvek bili deo Evrope. Opet taj preduslov, dakle država, državne granice i teritorije, mora biti zadovoljen. Staroj vladi svakog trenutka ističe vreme. U toj vladi nije bilo ministara koji su reprezentovali interese narodne volje. Bilo je ministara za koje je dokazano da su bili uključeni u kriminalne aktivnosti i korupciju. O tome će sud, kao treći element vlade i vlasti, dati svoj odgovor. Bilo je ministara koji su radili doduše prave stvari, ali su ih radili na pogrešan način, tako da su te stvari izgubile potpuno svoju suštinu. Međutim, Srbija je opstala i opstaće upravo zahvaljujući svojoj istoriji, zahvaljujući kostima naših predaka i zato je na ovoj vladi da ispravi ono što se dešavalo, slobodno možemo reći, u ovoj zemlji već 80 godina. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić, a posle njega narodni poslanik Snežana Pantić-Aksentijević.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovani mandataru gospodine Koštunica, najpre želim da kažem da će Vlada biti manjinska i ta činjenica me zaista na početku ne raduje, s obzirom da država koja ima ovakve probleme u oblasti ekonomije, socijalne politike i u svim drugim oblastima društvenog života, vrlo je teško poverovati da se sa manjinskom vladom može uhvatiti u koštac sa njima. No, to je sada jedna činjenica. Postoji većina koja će je podržati i treba pustiti Vladu da radi svoj posao, a mi ćemo se prema toj vladi odnositi onako kako ona bude radila i koliko bude ispunjavala ono što stoji u ovom ekspozeu. Svesni smo činjenice da jedan ekspoze ne može da sadrži listu svih problema i prioriteta kojima će se baviti vlada, ali želimo da kažemo par napomena, odnosno par dopuna koje bi, po nama, trebalo da učini mandatar, kako bi se taj ekspoze dopunio nekim stvarima koje su za nas vrlo bitne. Ono što želim najpre da kažem jeste da nas raduje da se u ekspozeu na samom početku izražava jedna velika intencija da se jača državna zajednica Srbija i Crna Gora. Politička opcija kojoj pripadam zalaže se za opstanak državne zajednice, jer smatramo da nema nikakvih razloga da se ona razgradi. U prošlosti je bilo dosta razrađivanja, mislimo da ova država treba da opstane i da je to interes građana Srbije i Crne Gore. Što se tiče ekonomskog dela ekspozea, želimo da se ovaj program dopuni nečim što se zove balansirani regionalni ekonomski razvoj. To imamo svuda u Evropi i retke su prilike da mandatari u svom programu ispuste, da ne govore o balansiranom ekonomskom regionalnom razvoju, s obzirom da je u našoj zemlji prisutna činjenica da su velike razlike između regiona u ekonomskom razvoju. U tom smislu pozivamo mandatara da se u budućem radu tom temom pozabavi i da na neki način nađe, preko ministarstava ili na neki drugi način, kako on smatra da je nejracionalnije, da se posveti pažnja balansiranju ekonomskog razvoja različitih regiona u našoj zemlji. Jedan deo ovog ekspozea odnosi se na pitanje olakšavanja sticanjadržavljanstva naših građana. Kaže se u ekspozeu da treba olakšati građanima srpskog porekla da lakše dođu do državljanstva naše države. Mi želimo to da dopunimo jednim stavom, da to treba omogućiti pod povoljnijim uslovima, naravno tim zakonom koji će se kasnije doneti, svim građanima koji su rođeni na teritoriji Republike Srbije ili su im roditelji rođeni na teritoriji Republike Srbije i jasno izražavaju želju da žele da budu državljani ove zemlje. Na taj način se to omogućava svima onima koji imaju pozitivan odnos prema ovoj državi, a na taj način bi se pokazalo da država ima jednak, ujednačen odnos prema svim građanima ove zemlje. Što se tiče učešća manjina, drago nam je da je u ekspozeu mandatar već predvideo da će se manjinama posvetiti velika pažnja, naročito u delu da se njihovo učešće u vidnoj meri oseti u svim državnim institucijama, a naročito u izvršnim organima. Želimo to da dopunimo time, da ukažemo da se mnogo puta događalo da se u izvršnim organima nađu ljudi koji nemaju legitimiteta. Nadamo se da će mandatar o ovoj činjenici razmisliti, dakle, kada se radi o manjinama, da se one uključe u izvršne organe, u upravne organe, u sve institucije ove zemlje, ali kada se radi o izvršnim organima da se vodi računa da se biraju ljudi koji imaju legitimitet, kao što je učinio da u Vladu uđu predstavnici stranaka koje imaju legitimitet na zadnjim izborima. Mandatar je spomenuo da postoji jedna loša činjenica, a to je što se tiče privredne situacije i spomenuo je da mi uvozimo jabuke, uvozimo žito. Mislim da je to spomenuo zbog toga što smo mi veliki proizvođači jabuka i žita, ali mislim da to treba dopuniti na način da smo mi proizvođači i džinsa, tekstila, obuće, kože i ostalih proizvoda i da se mora naći način kako da se zaštiti naša proizvodnja. Ne želim da se zalažem za neku vrstu protekcionizma. Pristalica sam i mislim da je to svima jasno da je liberalizacija jedan neophodan uslov u saradnji sa svetom. Ne možemo da zatvorimo naše tržište, ali naše tržište ne treba da bude ni više, ni manje zatvorenije ili otvorenije od tržišta svih zemalja u Evropi. Sve države u Evropskoj uniji i van nje nalaze načina da zaštite svoju proizvodnju. Ne zato da je liši uticaja spoljnje konkurencije i spoljnih uslova privređivanja, ali se nalazi načina da se svoja proizvodnja na neki način zaštiti. Ne treba da dođe do toga da se naša proizvodnja ugasi i da imamo veliki broj nezaposlenih radnika. Ono što želim ovom prilikom još da kažem to je da već više decenija ni jedna vlada Republike Srbije nije obratila pažnju na jedan hroničan problem u našem kraju, konkretno u Novom Pazaru. Ovih dana ste svedoci da su velike poplave u našem kraju. Lokalna samouprava to ne može da reši. Zaista mislim da mandatar u svom ekspozeu ne može da se bavi konkretnim problemima, odnosno pojedinačnim problemima, ali to je višedecenijski problem. Želim sada, kada mandatar treba da počne svoj posao, da ukažem na nešto što je vitalni problem, a momentalno u Novom Pazaru stotine porodica je ostalo nezbrinuto. Iz budžeta lokalne samouprave to nije moguće rešiti i pozivam Vladu da iznađe rešenja da se veliki broj porodica zbrine i reši ovaj višedecenijski problem. Što se tiče lokalne samouprave, ona će biti kooperativna da se sa Vladom uključi u rešavanje ovih problema.
Reč ima narodni poslanik Snežana Pantić-Aksentijević, a posle nje narodni poslanik Darko Glišić.
Poštovano predsedništvo, gospodine Koštunica, dame i gospodo narodni poslanici, obraćam vam se danas kao jedna iz grupe od 31 poslanika G17 plus. G17 plus je osnovana da pomogne građanima Srbije i na to nas obavezuje pola miliona glasača, građana koji su nam verovali, koji nam sada veruju i glasaju za nas. Naša predizborna obećanja bila su upućena svim građanima Srbije i oni znaju da je G17 plus stranka sposobna da ispuni obećanje i ostvari saradnju sa svima. U novu vladu ušli su oni koji su spremni da preuzmu odgovornost. G17 plus je spremna da preuzme odgovornost tamo gde smo već imali uspeha i gde ćemo ostvariti dobre rezultate. Kao i većina građana, bili smo u situaciji da budemo suočeni sa nizom nedostataka vezanih za oblast zdravstva. Šta nas je do toga dovelo? Pre svega, nepostojanje jasno određenih ciljeva i osmišljenih strategija reformisanja i razvoja zdravstvenog sistema. Rezultat ovakvog rada su nezadovoljni građani, korisnici zdravstvenih usluga s jedne strane i nezadovoljni zdravstveni radnici s druge strane. Zdravstveni radnici su nemotivisani za rad. Lekarske plate su male i zdravstveni objekti su u veoma lošem stanju. Oprema je zastarela. Dostupnost zdravstvenih usluga je ugrožena. G17 plus ima viziju i strategiju budućeg zdravstvenog sistema. Preduslovi za jedan novi početak i dovođenje u red stanja u zdravstvu su donošenje novih zakona. G17 plus predlaže usvajanje četiri nova zakona: zakon o lekovima i medicinskim sredstvima, zakon o komorama zdravstvenih radnika, zakon o zdravstvenoj zaštiti i zakon o zdravstvenom osiguranju. Fond zdravstvene zaštite omogućio bi savremeno zdravstveno osiguranje na ekonomskim temeljima, da predstavlja logistiku u sprovođenju zdravstvene politike. Saradnja Ministarstva i Fonda svakako će biti kvalitetna, bolja i drugačija nego do sada. Zakoni su prvi korak, a sledeći je izrada glavnog plana i mreže za poboljšanje zdravlja stanovništva, a zdravstveni sistem održiv na duži rok. Vratićemo dostojanstvo kako korisniku i primaocu zdravstvenih usluga, tako i zdravstvenim radnicima. G17 plus se ne plaši izazova. Ušli smo u Vladu da uradimo konkretne stvari. Pružamo punu podršku Vladi i stavićemo interese građana na prvo mesto i, kao i uvek, ispunićemo obećanja.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Darko Glišić, a sledeći je narodni poslanik Dragan Šutanovac. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, sasvim je jasno na osnovu diskusije koja je juče i danas vođena i na osnovu onoga što održava sliku javnog mnjenja da ova vlada zaista ne predstavlja narodnu volju, onu volju koja je iskazana 28. decembra prošle godine. U analizu ekspozea gospodina Koštunice bih se upustio od samog njegovog početka, dakle, od pitanja kojim je otvorio ovaj ekspoze - šta Srbija od nas traži. Ako smem da parafraziram, šta Srbija očekuje od njenih narodnih predstavnika i šta Srbija očekuje od onoga što su bili rezultati glasanja 28. decembra. Mislim da su na to pitanje građani veoma jasno dali odgovor na izborima 28. decembra i na onim izborima koji su bili uvertira za te parlamentarne izbore. Čini mi se da su zaista utrli jedan put i pokazali određenim političkim strankama šta treba da čine, kako bi počeli da rešavaju zaista goruća pitanja u ovoj državi, pa da se napravi jedna jednostavna, funkcionalna vlada, koja ne bi bila opterećena raznoraznim kalkulacijama unutar same koalicije; vlada koja bi bila programski slična i zaista bi mogla da reši ona pitanja koja su goruća. Čini mi se da su to svi razumeli, jedino nije DSS, a ne znam iz kog razloga i ne znam šta je ono što ih je opredelilo na ovakav način koncipiraju vladajuću većinu. Da li je to sujeta, da li je to strah ili nešto treće, vreme će pokazati najbolje. Čini mi se da su tri osnovne karakteristike onoga što karakteriše ovu vladu koja će, sasvim je izvesno, biti izabrana. To su zaista velike koncepcijske razlike unutar samih koalicionih partnera. Ne bih tu nabrajao, zaista, javnost vrlo dobro zna i poslanici su upućeni iz koje i do koje to krajnosti ide, i koje su to koncepcijske razlike. Vrlo nejasan cilj ova vlada ima, pa mi se čini da je skriveni cilj bežanje od izbora po svaku cenu. Treće, što daje tračak nade građanima Srbije, a to je njen sasvim izvesno veoma kratak rok trajanja. Sam ekspoze je prilično nedorečen, uopšten i zaista ne nudi nijedno konkretno rešenje ni na jedno pitanje. Ako bih krenuo da ga analiziram redom po stavkama koje je mandatar za premijera naveo u svom ekspozeu, zadržao bih se na nekoliko stavki. Kosovo i Metohija i podela na entitete, odnosno kantonizacija Kosova i Metohije. Zaista mi je nejasno u čije ime i na koji način mandatar predviđa da tako nešto uradi, gde će biti povučena ta granica i ko će zastupati interese građana Kosova i Metohije, ko će biti taj koji će biti njihov predstavnik. Da li će to ostati Nebojša Čović i dalje? Evo, danas imamo priliku u štampi da vidimo da ste vi, gospodine Koštunica, obećali Nebojši Čoviću da će i dalje biti predstavnik Vlade. To je on danas izjavio. Imali smo priliku da vidimo u svim dnevnim novinama, a znate, reč je reč, nisam siguran da li ćete je vi pogaziti ili ćete zaista ostati pri onome što ste njemu obećali, da će on i dalje biti predstavnik Srba na Kosovu i Metohiji. Ako zaista uvažavate izborne rezultate, onda treba da znate da je preko 70% građana izašlih na izbore na Kosovu i Metohiji poverenje dalo SRS-u, programu koji je ona nudila za teritoriju čitave Republike, a pogotovo za rešavanje njihovog pitanja na Kosovu i Metohiji. Mislim da ako zaista želite da uvažite njihovo mišljenje, ne bi trebalo da imate dilemu koga ćete konsultovati prilikom rešavanja pitanja na Kosovu i Metohiji. Od ostalih stavki zadržao bih se na ovome, a ono mi je omiljeno, pravosuđe. Činjenica je da je pravosuđe bilo izloženo i politizaciji i veoma velikom pritisku političkih moćnika u prethodnom periodu. Nadam se da ćete vi prekinuti sa tom praksom. Imate sjajnu priliku da to pokažete javnosti jednostavno: prostorije SRS-a, koje su na legalan i legitiman način zakupljene i u kojima se SRS na jedan zakonom osnovan način nalazi, da više oslobodite opsedanja onih koji svakodnevno dolaze da nas isele, tobož pozivajući se na nekakav zakon, a zaista zloupotrebljavajući poziciju na kojoj se nalaze. Dalje, nadam se da ćete raskrstiti i sa pritiscima u sudovima. Imam zaista sjajan primer iz sredine iz koje dolazim. Mislim da bi taj početak raščišćavanja same korupcije i pritisaka u sudstvu mogao krenuti i od samog raskrinkavanja mnogih afera. Kada biste se suočili sa duvanskom mafijom i kada biste taj vrh ledenog brega krenuli polako da topite, mislim da bi vam se mnoge stvari i u pravosuđu otvorile, kako biste ih regulisali. Recimo, primer kako; jednom sudiji u Valjevu je prećeno, a reći ću vam ko je pretio, pa će vam biti mnogo jasnije zašto pominjem duvansku mafiju. Dakle, sudija koji je morao da se povuče sa tog slučaja u svojoj izjavi, a mogu vam i dostaviti izjavu, kaže da je bila prinuđena da sudi po diktatu straha, pretnje i ugroženosti lične egzistencije. Pretio joj je advokat Stanka Subotića. Veoma vam je poznato ko je Stanko Subotić i sasvim je jasno onda kako se ponašaju oni koji su uz njega i na koji način svoju pravdu isteruju. Ljudi tamo žele da svoju pravdu zadovolje na zakonom zasnovan način, a ne onaj koji ima određenu moć i koji ima određena finansijska sredstva, koji ima te metode prisile i da nekog može da prinudi ili da ga natera da presudi onako kako oni žele. Što se tiče podatka koji ste izneli, da je blizu milion ljudi nezaposleno, to je činjenica, a mislim da odgovor za toliki broj nezaposlenih leži i u vašem kabinetu. Ako pogledate prvog do sebe, potpredsednika Republičke vlade Miroljuba Labusa, onda ćete znati da dobar deo od ovih milion nezaposlenih je njegovo autorsko delo, ako smem tako da kažem. Kada ste stavili van snage odluku o izboru guvernera Kori Udovički i kada ste se s pravom pozvali da je bilo priličnih neregularnosti, pa da je zaista došlo do nečega što se slobodno može nazvati krivotvorenjem volje Skupštine, krađom glasova, morali ste da znate, a verujem da znate, da je isto to učinjeno i kada je Zakon o radu donošen. Neki logički sled bi bio, ako je prvo prekršeno i prva manipulacija načinjena kada je donet Zakon o radu, da prvo njega stavite van snage, ali čini mi se da kao što je vaša vlada koncipirana da je to bila neka usluga, da je to bilo, ako tako smem da kažem, kupovanje određenog broja poslanika, koji bi dali podršku za ovo što vi ovde iznesete. To je opšta karakteristika čitave Vlade, to je jednostavno vlada vaših međusobnih ustupaka, vlada koja će biti toliko opterećena tim međusobnim trvenjima, međusobnim razmiricama, da zaista mislim i gotovo sam ubeđen da ne može rešiti ni jedno goruće pitanje. Još samo nešto na kraju; prošli put, na prethodnom zasedanju, kada sam govorio, demantovao i dokumentovao da ste ipak i vi i vaša stranka učestvovali u pojedinim opštinama u kriznim štabovima, sada vam to nije bio dovoljan nauk, pa je poslanik Šormaz dobacio Nataši Jovanović, poslaniku SRS-a, da laže, kada je iznela tvrdnju da DSS i DS vrše vlast u nekim lokalnim sredinama. Morate znati, uvaženi poslaniče, da poslanici Srpske radikalne stranke nikada ne lažu. Evo vam sada i dokaz za ovo. Jasno ste rekli da Nataša Jovanović laže kada kaže da DSS vrši lokalnu vlast sa Demokratskom strankom. Ona nije rekla u svim opštinama, nego u desetini opština, izvinjavam se ako sam pogrešno rastumatičio, ali ću završiti, čisto da vam dokumentujem, da javnost ne pomisli da se to odnosilo na sve opštine. Pored vas sedi gospođa Vojić-Marković, koja je potpredsednik skupštine opštine Valjevo, član DSS-a, skupštine opštine čiji je predsednik član DS-a i predsednik izvršnog odbora član DS-a. Nije baš da ste vi toliko gadljivi jedni na druge, kao što bi se reklo "stara ljubav zaborava nema". Čini mi se da vi zbog toga nećete moći da rešite ni jedno goruće pitanje i zbog toga je možda ponajbolje da se što pre raspišu izbori za predsednika Republike Srbije, da dobijemo konačno tu instituciju, a najbolje bi bilo o istom trošku da budu i izbori za pokrajinsku skupštinu. Dakle, to govorim zbog vas, jer ako to razvodnite, izgubićete prvo predsedničke, pa onda pokrajinske, pa lokalne, dobićete kompleks onda. Lakše se to preboli kada u jednom danu izgubite izbore na svim nivoima, lakše će biti vama.
Replika, gospodin Šormaz.
Ne znam da li ste vi advokat gospođice Nataše Jovanović, ali apsolutno nije tačno to što ste rekli. Prvo nisam rekao laž, nego sam rekao neistina. Vezano za Zakon o radu pod jedan, a pod dva gospođa Nataša Jovanović, to se možete uveriti pogledavši u stenografske beleške, rekla je da je u mnogim gradovima u Srbiji, što je tačno, DSS i dalje na vlasti sa DS. To je činjenica u nekoliko gradova, ali to nije tačno za moj grad, a ona je rekla "i u vašem gradu", i zato sam rekao da je neistina, a to je Smederevo. Tamo je DS manjinski bila na vlasti uz podrškuSPS-a, a sada je SPS pokrenuo inicijativu za rušenje te vlasti, kojoj smo se mi izDSS-a pridružili i, dao bog, vrlo brzo ćemo zameniti tu vlast. Znači, još jedna od neistina koja je rečena, tako da vas molim da ubuduće vodite računa o činjenicama pre nego što se javite.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, a posle njega narodni poslanik Vesna Lalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle ovakvog izlaganja teško je nastupati za govornicom. Žao mi je što nije ovde prisutan gospodin Anđelković, potpredsednik Skupštine Srbije, jer se ovih dana najviše bavio DS i želeo bih da mu kažem da ni jedna stranka, pa ni DS neće otići u istoriju iz ovog parlamenta. Žao mi je što je mandatar Vlade izašao, jer sam hteo da mu postavim par ozbiljnih pitanja. Kao drugo, pominje se u ekspozeu da je suštinsko pitanje rešavanje problema unutar državne zajednice i da je to jedno od gorućih problema Vlade Srbije. Interesuje me na koji način će da se rešava ovaj problem, imajući u vidu da je trećina Vlade u svojoj izbornoj kampanji govorila da se zalaže za nezavisnu Srbiju. Da li tu ima iskrenosti i ukoliko je dobio obećanje od nekog iz G17, reći ću vam da se svi članovi DS-a dobro sećaju obećanja koje je davao gospodin Miroljub Labus na skupštinama DS-a. Poslednje koje je dao je bilo da neće izaći iz DS-a i da je DS sve što je on u svom životu imao. U ekspozeu nije pomenuta još jedna jako bitna stvar po meni, a to je pitanje "Partnerstva za mir". Koji je odnos Vlade Srbije, odnosno buduće vlade Srbije, prema Partnerstvu za mir, imajući u vidu da je to jedna od veoma bitnih globalnih stvari i da ćemo mi još koliko par meseci biti jedina zemlja na severnoj hemisferi koja neće biti članica Partnerstva za mir. U tom problemu vidim i problem rešavanja pitanja Kosova i Metohije. Ne mogu da verujem da je gospodin mandatar zaboravio septembar 2000. godine, kada su ga njegovi parlamentarni koalicioni partneri dočekali u Gračanici kamenicama i jajima. Sada će zajedno sa njima da rešava probleme Kosova i Metohije na način na koji su to započeli još u tom periodu. Takođe, na sedmoj strani ekspozea kaže se da će buduće procene vrednosti preduzeća biti realnije i bliže tržišnim. Šta znači da će procene biti bliže tržišnim? Da li će procene biti tržišne? Da li hoćete da opomenete ovog gospodina u drugom redu, treći sa leva.
Radite vi svoj posao, a ja ću svoj.
Gospodine Maršićanin, kada gospodin Marković ne ispoštuje Poslovnik, to je zbog toga što je čovek neiskusan, a kada vi ne ispoštujete Poslovnik, to je zbog toga što ga zloupotrebljavate. Na kraju, interesuje me i pitanje MUP-a. U toku kampanje govoreno je da će doći do dekriminalizacije i depolitizacije MUP-a. U ekspozeu nije pomenuta ni jednom reč dekriminalizacija. Da li to znači da je DSS ustanovila da nema kriminala u MUP-u ili da je iskorenjen? Interesuje me na koji način će MUP biti depolitizovan? Na kraju, gospodin iz G17 plus je rekao da je program G17 plus takav da se zalaže da svi Srbi, Mađari žive u istoj državi. Da li je to platforma na kojoj će Vlada Srbije u narednom periodu raditi i na koji način mislite da sprovedete to da svi Srbi, Mađari i Bošnjaci žive u istoj državi.
Reč ima narodni poslanik Vesna Lalić, a posle nje narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, poštovani poslanici, sa ove govornice želim da ponovim ono što verujem i vi dobro znate, a to je zbir komentara i kritika koje kao običan građanin na ulici, lekar na radnom mestu i kao politički predstavnik G17 plus slušam svakog dana. Neposredno posle 5. oktobra prethodna vlast je na osnovu očekivanja naroda dobila poverenje i ocenu plus beskonačno. U vršenju vlasti za protekle tri godine bezobzirno je potrošila poverenje i strpljenje naroda, spotičući se na relacijama struka, politika, opšti interes, lični interes. Danas su očekivanja naroda takođe ogromna. Brz rast standarda, upošljavanje mladih stručnjaka, Hag, integracije u Evropu, borba protiv organizovanog kriminala, pokretanje i oživljavanje privrede. Političare G17 plus građani vide kao ljude koji će biti odgovorni za stanje u privredi. Ovo je u teškoj ekonomskoj situaciji i minimalne su šanse da se nagomilani problemi reše preko noći. Mi, poslanici G17 plus, sa ove skupštinske govornice šaljemojasnu poruku narodu da smo rad na otklanjanju problema već započeli. Nikada nismo i nećemo se sporiti oko stvari oko kojih ne sme biti spora, a to su vitalni interesi države, što zahtevamo i od drugih, bez obzira na stranačke interese. Ovoj vladi curi vreme i delovanje mora biti brzo i efikasno, sa jasno izraženom vizijom koju ona ima i istrajnošću pri rešavanju problema. Imajući u vidu ovo, ne želim trošiti ni reči, ni vreme na prazna obećanja, već poručujem, kada je upitanju G 17 plus i moja struka – zdravstvo, da je zdravlje naroda od opšteg i opštedruštvenog interesa. Vlada Republike Srbije, na čelu sa gospodinom Koštunicom, i Ministarstvo zdravlja, na čelu sa gospodinom Tomicom Milosavljevićem, definisaće okvire zdravstvene politike u Srbiji i dati doprinos sistemu zdravstvene zaštite u očuvanju i unapređenju zdravlja stanovništva. Prvi koraci reforme zdravstva su usvajanje sistemskih zakona, četiri važna zakona: zakon o lekovima i medicinskim sredstvima; zakon o zdravstvenoj zaštiti; zakon o zdravstvenom osiguranju i, na kraju, tako dugo očekivani zakon o komorama, koji će formiranjem staleških komora i udruženja omogućiti legalne mehanizme za zaštitu interesa profesije. Sve to, uz neke prateće zakone, kao što su vantelesna oplodnja, transplantacija organa, bezbednost hrane, kontrola zaraznih bolesti, evidencija u zdravstvu, promet opijata i prekursora opijata. Sve je to moguće uraditi u prvih 100 dana rad vlade. Sistem zdravstvene zaštite mora da bude takav da mu veruju svi građani, da ne pravi razliku među ljudima, da na pravi način pomaže našoj deci,mladima, starima, ženama, a da pri tom nama, zdravstvenim radnicima, omogućava dostojanstveni rad, kako bismo mogli da pomažemo ljudima. Na kraju želim da kažem, na svim ovim poslovima će G17 plus istrajati, jer su to očekivanja naših sugrađana, a mi ih ne želimo izneveriti.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a posle nje narodni poslanik Branka Bošnjak.
Dame i gospodo, ekspoze mandatara za sastav nove srpske vlade, koji nam je juče predstavljan, jeste jedan suvoparan, uopšten tekst na nivou teorije, što je apsolutno u suprotnosti sa onim što građani Srbije očekuju od nove vlade, a bogami i u suprotnosti sa predizbornim obećanjima DSS. Gospodin Koštunica bi trebalo da zna da već za nekoliko sati, od momenta kada bude izabran za predsednika vlade, više ne može da bude samo teoretičar, da građani Srbije od njega i od nove vlade očekuju da se aktiviraju, očekuju konkretne poteze od kojih bi u Srbiji bar nekome ili bar na nekom nivou trebalo da bude bolje. Gospodin Koštunica, sudeći po ovom ekspozeu, ponaša se kao da ne zna da u Srbiji, nažalost, postoji veliki broj građana koji su i bukvalno gladni. U okviru svog socijalnog programa, ovog teoretisanja o socijalnom programu, nije rekao na koji način misli da obezbedi da ti gladni građani dnevno imaju bar kilo hleba i litar mleka. Nema ni konkretnog rešenja za milion nezaposlenih u Srbiji, nema nagoveštaja da će ta nezaposlenost dalje da se zaustavi. Ima samo, u okviru restrukturiranja privrede, jedna interesantna rečenica. Kaže: "Restrukturiranje velikih sistema ne mora nužno da znači gubitak radnih mesta, ukoliko se potrudimo", itd. Nema gospodina Koštunice da nam kaže da li ima nameru da se potrudi ili nema nameru da se potrudi. Uostalom, jedan od budućih ministara je već najavio da će u njegovom ministarstvu morati da bude znatnog broja otpuštenih radnika. Drugi ministar kaže da mu se nameštaju afere zato što će ova vlada Vojislava Koštunice sprovoditi, u stvari, program njegove stranke, stranke tog ministra. To isto je govorio i 2001. godine, kada je formirana vlada Zorana Đinđića. Logično se postavlja pitanje postoji li ikakva razlika između ove odlazeće i ove dolazeće Vlade Srbije? Ako je suditi po izjavama ovog budućeg ministra, razlike nema. U jednom ministarstvu, opet, budući ministar kaže da za godinu dana u tom ministarstvu skoro ništa ne može da se radi. Kaže čovek da mu fale projekti, a treba godinu dana da se ti projekti urade. Kakav je odnos gospodina mandatara prema zaista ključnim problemima koji su danas evidentni u Srbiji, pokazao je juče kada kao narodni poslanik nije glasao za predlog poslaničke grupe SRS da se po hitnom postupku raspravlja o rešavanju problema na Kosovu, da se po hitnom postupku raspravlja o lopovskoj privatizaciji koju bi trebalo zaustaviti i sprečiti, da se hitno raspravlja o stavljanju van snage Zakona o planiranju i izgradnji, odnosno tzv. zakona o legalizaciji. To je ono što građani Srbije očekuju od nove vlade, ali nažalost, to nije problem kojim će nova vlada da se bavi. Što se tiče stava mandatara o Kosovu i Metohiji, ovde su navedeni neki stravični podaci. Jedan od tih je da "suštinska autonomija", kako kaže mandatar, "srpske zajednice na Kosovu podrazumeva teritorijalnu autonomiju, podelu na entitete, odnosno kantonizaciju Kosova i Metohije". Ovo je zaista strašno i ovo je potpuno suprotno onome što je gospodin Koštunica obećavao u predizbornoj kampanji. Spominje da će se uključiti u rešavanje problema na Kosovu i Koordinacioni centar, verovatno, kako smo danas pročitali, na čelu sa Nebojšom Čovićem. To je ono što Srbi sa Kosova i Metohije ne žele i to je ono što ne žele naši građani na tlu južne pokrajine. To je ono što gospodin Koštunica u predizbornoj kampanji nije obećavao. Takođe, kaže gospodin Koštunica: "Razume se da smo mi spremni za direktne razgovore i sa predstavnicima privremenih institucija samouprave". Naravno, nisam iznenađena, jer gospodin Koštunica je ubedio Srbe da izađu na izbore na Kosovu i Metohiji i on je na taj način dao legitimitet šiptarskim organima vlasti na Kosovu i Metohiji. On je stvorio Koaliciju "Povratak", koja ubira lepe pare na račun muke svojih rođaka, prijatelja i komšija sa Kosova i Metohije. Kada je u pitanju pravosuđe, gospodin mandatar je potpuno neopravdano za sve ljude rekao da su korumpirani, da postoji veliki stepen politizacije, neefikasnosti itd. Jeste činjenica da postoji korumpiranost, jeste činjenica da postoji jedan čudan odnos između predstavnika pravosudnih organa i organa izvršne vlasti, ali to su pojedinačni slučajevi i nije imao pravo gospodin mandatar da sve časne i poštene ljude iz pravosuđa svrsta u ovu grupu. Ako želi da izvrši depolitizaciju sudova, onda neka učini prvi potez, neka razreši predsednika Okružnog suda Beograda, koji je član Demokratske stranke Srbije. U predizbornoj kampanji Demokratsku stranku Srbije, kada je u pitanju Haški tribunal, svrstavali su u antihaški lobi i gospodin Koštunica nije imao ništa protiv toga, zato što je znao da to donosi značajne glasove, zato što je znao da je velika većina građana Srbije, u stvari, antihaški lobi. U ovom ekspozeu gospodin Koštunica nije napisao ono što je obećavao u preizbornoj kampanji. Gospodin Koštunica kaže da će se obezbediti određena dokazna sredstva protiv naših državljana. Ovo je potpuno trapava rečenica, jer ne može da kaže da će se koristiti sredstva protiv naših državljana, mogao je da kaže nešto što je prijatnije za uho, nešto što je pravnički ispravnije, znači, da će se obezbediti sredstva koja terete naše državljane za eventuano počinjene ratne zločine. Gospodin Koštunica je znao, aktuelno je to već tri meseca, da se u Haškom tribunalu krše ljudska prava naših građana. Gospoda Vojislav Šešelj i Slobodan Milošević već tri meseca ne mogu da komuniciraju ni sa svojim porodicama, nego su u potpunoj izolaciji. Gospodin Šešelj već tri meseca nije čuo ni svoju suprugu, ni svoje četvoro dece, ni svoju majku, ni svoje stranačke prijatelje,a gospodin Koštunica nije našao za shodno da kaže da će buduća vlada da vodi računa o osnovnim ljudski pravima naših građana u Haškom tribnalu. Kada su u pitanju izbeglice, kaže mandatar da u Srbiji živi 370.000 izbeglica, od kojih je preko 250.000 uzelo državljanstvo Srbije. Pa valjda ovih 250.000 ljudi nisu više izbeglice, ili buduća vlada namerava da ih zove tim ružnim i za njih ponižavajućim imenom do kraja života. Ako želi da pomogne izbeglicama, gospodin Koštunica treba, a trebalo je to juče da uradi, da glasa za stavljanje van snage zakona o legalizaciji i na taj način zaštiti te ljude od pljačke, jer treba da plate 10-15.000 evra za legalizaciju objekata koje su teškom mukom stekli. Nije rekao gospodin Koštunica šta će učiniti sa ovim izbegličkim kampovima, u Inđiji, Srpskom Krsturu itd, gde su ti ljudi već dobili rešenja da se isele iz objekata koje su adaptirali sopstvenim sredstvima. S obzirom na to da su u ekspozeu nabrojani svi problemi koji postoje u Srbiji, a izostali su konkretni načini rešavanje ovih problema,mi smo u Srpskoj radikalnoj stranci potpuno sigurni da ćemo imati lak zadatak oko rušenja ove vlade. Srušićemo vas mnogo brže i mnogo lakše nego prethodnu, između ostalog, zato što nas je danas u parlamentu 82.
Reč ima narodni poslanik Branka Bošnjak, posle nje narodni poslanik Petar Jojić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, probaću da vam se obratim sa par kratkih zaključaka do kojih sam došla slušajući prethodne govornike. Jučerašnja i današnja diskusija oponenata, prevashodno, nove vlade podsetila me na misao poznatog utilitariste Bentama. Probaću da parafraziram. U opštem je interesu da se neki uzdrže od krađe, ali to nije u njihovom interesu. Na svu sreću ima i kraj te rečenice. Tamo gde postoje efikasni zakoni nema problema. Za takvu vladu i takvu Srbiju zalaže se stranka G17 plus. Nova vlada treba da donese te i neke druge zakone kojih ćemo se pridržavati, na osnovu kojih ćemo započete reforme, završiti i otpočeti neke druge reforme. Međutim, sada kada smo na korak do nove vlade, želela bih da se podsetim građana koji su glasali za svoje predstavnike u ovoj skupštini, a samim tim i kakvu bi vladu želeli da imaju. Građani su na decembarskim izborima nedvosmisleno kazali da žele demokratsku vladu, to znači, vladu koju treba da predstavljaju stranke četiri demokratska bloka. Nestrpljivo očekuju da mi okončamo ovu našu parlamentarnu raspravu, da se vlada formira i da počne da vlada. Mi znamo da postoji neko ko je izneverio volju građana. Mi nemamo većinsku vladu. Mi imamo manjinsku vladu. Oni koji su učestvovali u razgovorima, a nisu uspeli da se dogovore, snose odgovornost zašto vlada započinje svoj mandat kao manjinska. Stranka G17 plus je aktivno učestvovala u tim pregovorima. Ona se sve vreme zalagala da se demokratska volja građana ispoštuje. Oni koji su odustali na pola puta do formiranja demokratske vlade treba da odgovore, da li nisu umeli ili nisu želeli da se dogovore. G17 plus sa koalicionim partnerima spremna je da prihvati odgovornost. Na kraju, želim da izrazim još jedno čuđenje. Odakle toliko reči gneva, prvo, onih koji su nudili da formiraju koalicionu vladu sa Demokratskom strankom Srbije, a posle toga onih koji sudo juče sedeli i pregovarali sa istim ovim strankama koje će formirati vladu. I u toj situaciji verovatno zajedno sa njombi vršili vlast i verovatno sa ove govornice branili iste one kandidate za ministre o kojima mi sada govorimo najbolje, pošto tako i mislimo. Neka vaši birači sude o vašoj doslednosti. Na kraju svog izlaganja želim da se zahvalim gospodinu Koštunici na predloženom kabinetu, da mu predložim uspešnu vladu, da svim ministrima poželim uspešan rad. Nadam se da će vas građani pamtiti po ispunjenim obećanjima. Hvala.
Aleksandar Vučić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre bih želeo da razuverim poslanika G17 plus koja je sa ove govornice pričala o nečijem gnevu. Ne znam gde ste primetili bilo čiji gnev kod poslanika SRS, zato što ga prosto kod nas nema. Mi smo izlazili za ovu govornicu i izlazićemo da vam ukažemo na činjenicu da je to što radite, upravo, suprotno narodnoj volji.
Druže Vučiću, već smo imali problema sa ovakvim javljanjem po Poslovniku, a zatim vođenjem rasprave.
Javio sam se za repliku [[Nataša Jovanović, sa mesta: Javio se za repliku.]]
Izvinite onda, ja sam kriv, pogrešio sam.
Dakle, javio sam se za repliku. Nigde nije bilo nikakve liste demokratskog bloka, a posebno ne četiri liste demokratskog bloka. Tako ste jedni druge častili u toj izbornoj kampanji, da bi se reklo da ste stotinama hiljada kilometara udaljeni blokovi jedan od drugog, a ne da svi pripadate jednom demokratskom bloku. Nigde nije pisalo da će tih četiri ili pet političkih stranaka ući u zajedničku vladu. Nikome nigde to pre izbora niste ponudili. Nigde to nikome niste saopštili. Da jeste, budite sigurni, dobili biste mnogo manje glasova. Ali, naše je da vam kažemo da narod i građani Srbije nisu želeli takvu vladu, jer da jesu, onda bi drugačije glasali i njihovo raspoloženje bi bilo drugačije valorizovano. Građani Srbije su, pre svega, želeli promene, želeli su drugačiju vlast, želeli su sve ono što bi bilo suprotno onome što su imali 2000. do 2003. godine, sa izuzetkom Demokratske stranke dobili su sve isto. I dobili su vas, najglasnije danas ovde, koji ste najviše učestvovali u finansijskom delu te vlasti, neko bi rekao da ličite na nekadašnji JUL; lično to ne bih rekao, ne ličite, oni su računali i gledali su nekoga drugog da imaju, a vi baš samo tamo gde se o parama rešava, ni o čemu drugom. Želim da vam kažem da građani Srbije ne samo da nisu želeli ovakvu vlast, što ćete uskoro moći da se uverite na novim parlamentarnim izborima, na novim pokrajinskim izborima, na predsedničkim izborima, na kojim god hoćete lokalnim. Ali morate da imate u vidu jednu stvar: legalitet nije isto što i legitimitet i zato ne vidite nikakvu ljutnju i nervozu kod nas srpskih radikala. Za razliku od vas koji jedino čega ste se dohvatili, uvek i u svakom trenutku, to su kase, uglavnom budžetske, ili Narodne banke ili poslovnih banaka, a ponekad i pištoljima i pušakama kada zafali. Nama ništa od toga nije svojstveno, ne brinemo mnogo zbog toga što smo u opoziciji, naučili smo na opoziciono delovanje. Najveći deo političkog rada SRS jeste bio opozicion, sasvim hladno to prihvatamo, čestitaćemo vam, videćete, gospodin Nikolić će čestitati gospodinu Koštunici, bez obzira što mislimo da legitimiteta nemate i uverićete se da legitimiteta nemate. Nemojte da brinete o našem gnevu, brinite o gnevu srpskog naroda i građana Srbije zbog vaše vladavine do danas i zbog vaše vladavine od sutra. Imaćete o mnogo čemu da brinete. Hvala vam najlepše.
Gospodo narodni poslanici, želeo bih da vas obavestim da je planirano da se ne pravi pauza u 14,00 časova. Preostalo je još tačno dva sata rasprave o ovoj tački dnevnog reda i onda se može pristupiti izboru vlade, naravno i završna reč mandatara. Potom će u svakom slučaju biti neophodno da se napravi jedna duža pauza, pa bih predložio, o tome se ne glasa, obaveštavam vas da ćemo raditi bez pauze otprilike negde do 15,45 časova ili 16,00 časova, a onda posle izbora vlade napraviti jednu pauzu, dovoljnu za sve što je neophodno i administrativno i politički. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a zatim narodni poslanik Boban Vojinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mandatar buduće vlade ponudio je program po resorima koji se bitno razlikuje od njegovog programa u predizbornoj kampanji. Naime, oni koji će činiti buduću vladu obećavali su u toku predizborne kampanje da će u odnosu na socijalni program učiniti vidne rezultate i da će građani Srbije videti kako će da osete bolji život, veći standard, a bilo je obećanja da će biti zapošljavanja; neki su obećavali 400 hiljada, pola miliona radnika koje će odmah zaposliti, tako da Srbija doživi preporod. Međutim, iz ekspozea i programa koji se nudi u ovoj Narodnoj skupštini ne proizilaze takve činjenice niti takvi dokazi. U programu mandatara, kada je u pitanju agrar, nema ni reči o tome da li će poljoprivrednicima biti obezbeđena predstojeća setva, bolje pripremljena i uspešnija od one koja je bila za proteklih nekoliko godina. Iz programa mandatara ne vidi se da li će se obezbediti poljprivrednicima nafta po regresivnim cenama, da li će se skinuti cene repromaterijala, da li će se traktori i poljoprivredne mašine povoljnije moći nabavljati, da li će biti cene niže itd. i da li će se na kraju isplatiti blagovremeno šećerna repa, suncokret i ostali poljoprivredni proizvodi koji poljoprivrednicima nisu isplaćeni blagovremeno. U odnosu na poglavlje koje se tiče pravosuđa i uprave, ne vidi se kako će se otkloniti štetne posledice akcije "Sablja". U akciji "Sablja" uhapšeno je 11 i po hiljada ljudi, dakle ljudi su hapšeni po slobodnoj proceni pojedinaca, ne postoje odluke nadležnog suda za hapšenje, a Ustav Srbije u članu 16. predviđa isključivo da se neko može lišiti slobode i protiv njega odrediti pritvor samo na osnovu odluke suda. Postavljam pitanjekako će to nova vlada da otkloni štetne posledice, imajućividu činjenicu da je bilo brojnih zlouporeba, da je Vlada vršila svakodnevne pritiske na organe pravosuđa, da je bilo zagovaranja posle 5. oktobra da se osnivaju i logori u Delibradskoj peščari i na Suvoj Planini; da li će biti revanšizma, da li će se postavljati ljudi nestručni da rukovode pravosudnim organima, da li će se postavljati nestručni za sudije i tužioce, da li će se vršiti edukacija naših sudija u okviru našeg pravosudnog sistema ili će se dozvoliti da nam iz Hrvatske dođu sudije da edukuju sudije Vrhovnog suda Republike Srbije kako treba da sude osumnjičenima za ratne zločine u Republici Srbiji. SRS se nikada sa takvim metodama neće složiti. SRS ne prihvata ocenu mandatara da je u pravosuđu korupcija. SRS traži da se ovo vanredno stanje u pravosuđu prevede u redovno. SRS smatra da redovni sudovi treba da sude. Osnovane su institucije za vreme prethodne vlasti, kao što su specijalni sudovi, specijalna tužilaštva, pa se postavlja pitanje kako to da sudije u specijalnim sudovima i specijalni tužioci imaju višestruko veće plate u odnosu na redovne sudove, sudije i administraciju, i da daktilograf u specijalnom sudu ima veću platu nego sudija u opštinskom i okružnom sudu. Dakle, to su pitanja koja SRS traži da se urede u oblasti pravosuđa. Ne može se dogoditi da se parnice i dalje vode 15, 20 ili 30 godina, a da za to ne snosi odgovornost ova država, da građani imaju štete. Ne može se dogoditi da se pritvori određuju svakodnevno, na desetine i desetine slučajeva, da se pritvori produžuju često suprotno članu 24. Ustava Republike Srbije i Zakonika o krivičnom postupku, da se produžuju pritvori na zahtev javnog tužioca, a da to krivično veće u pojedinim sudovima olako prihvata i produžuje. Prema tome, SRS smatra da se u oblasti uprave i pravosuđa moraju razrešiti brojni slučajevi, da se pravosuđu moraju obezbediti uslovi rada. Ono što je obećano u prethodnom periodu da će biti hiljadu maraka, a sada imamo situaciju da su se sudijama smanjile plate. Prema tome, SRS smatra da se moraju obezbediti slobode i prava građana, ali ne kao što je to sada. Ubuduće se mora više voditi računa o tome. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Boban Vojinović, zatim narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je dala svoje mišljenje o novoformiranoj vladi. Da li je potrebno bilo šta reći osim činjenice da će u ovoj novoformiranoj vladi biti isti oni ministri, jedan deo DOS-a koji se u poslednjih nekoliko godina obračunavao ni sa kim drugim nego sa sopstvenim narodom. Ovakva vlada po svemu podseća na onu prethodnu. Skupila se navrat-nanos, a bilo je i mnogo želja i mnogo naloga da se formira jedna ovakva vlada. Dobar deo ove vlade učestvovao je i u prethodnoj, DOS-ovoj vlasti, a znamo da gore i pogubnije vladavine nikada u ovoj zemlji nije bilo. Za tri godine otpušteno je 400.000 radnika. Zaduženje državeiznosi preko dve milijarde dolara. Veći deo građana Srbije živi na ivici siromaštva, a zabrinjavajući su podaci i o zdravstvenom stanju mladih, gde je uzrok siromaštvo i ekonomska kriza u Srbiji. Podatak objavljen u "Večernjim novostima" od 16. februara 2004. godine, o zdravstvenom stanju mladih u Pirotu, gradu odakle dolazim i kojeg danas mnogi nazivaju zaboravljeni grad, dokaz je koliko je prethodna vlada i sadašnja vlast u Srbiji uzrok ovakvih pojava. U tom tekstu se kaže: "Zabrinjavajući podaci o zdravstvenom stanju mladih u Pirotu; sve je više gladnih đaka. Na sistematskim pregledima ustanovljeno je da je svaki peti osnovac loše uhranjen, a neuhranjeno je ukupno 14,5%". To je, gospodo, veoma zabrinjavajući podatak, a sve to prouzrukuje različite vrste bolesti, smetnje sa vidom itd. Uzrok ovome jeste vaša vlast, gospodo, vaša bivša vlada koja je osiromašila i moje sugrađane i sve građane Srbije, pa su i posledice siromaštva glad, neuhranjenost, kriminal, droga i prostitucija. Kada smo pobedili na izborima 28. decembra i osvojili 82 poslanička mandata trebalo je da se odreknemo svojih pradedova, da izmišljamo mnoge gadosti i da ih prišivamo Srbima, da hvalimo Šiptare i ustaške zločince, da se odreknemo srpske braće u Republici Srpskoj, pa da budemo demokratski blok. Srpska radikalna stranka da nikada ne uđe u vladu, da nikada ne osvoji vlast, po cenu da na izborima ne dobijemo ni jedan jedini glas, mi to nikada nećemo učiniti. Da li je potrebno ponavljati da će mandatar nove vlade Vojislav Koštunica biti isti onaj čovek koji je najokorelije, najekstrmnije šiptarske zločince i ubice oslobodio iz zatvora? Ti isti su se vratili na Kosovo i Metohiju i dan-danas ubijaju i čine najstravičnije zločine nad preostalim srpskim stanovništvom na Kosovu. Da li ste možda zaboravili da je Vojislav Koštunica bio predsednik ove države i da su za to vreme kidnapovani Srbi u Srbiji i odvođeni u Hag? Da li su građani Srbije na izborima 28. decembra želeli da im buduću vladu prave oni koji su palili Saveznu skupštinu i televiziju? Da li su građanima Srbije potrebni ministri koji su naoružani, sa oružjem upadali u Narodnu banku i druge državne ustanove i preduzeća? Sada su ti isti opet u vladi. Ima i onih koji šutiraju novinare u televizijskim emisijama. Skupili su se bivši koji su bili najgori i ovi novi koji puno ne obećavaju. Pogledajte kakva će to biti kombinacija. Građani Srbije su na izborima izabrali, odabrali Srpsku radikalnu stranku, a to što ste vi po svaku cenu formriali ovakvu vladu, pa sada kažete - eto, mi smo formirali demokratsku vladu od demokratskih stranaka, dok mi što smo na demokratskim izborima pobedili, osvojili 82 poslanička mandata, mi nismo demokratski blok. Zar naših 1.070.000 glasača, glasača Srpske radikalne stranke, nisu demokratski opredeljeni? Vi, gospodo, vređate ove ljude koji imaju svoje demokratsko pravo da se na izborima izjašnjavaju onako kako žele. Osuđujete sve građane koji vama ne daju poverenje, a morate da znate da su glasači Srpske radikalne stranke ono najčasnije i najpoštenije glasačko telo u Srbiji. Videćete na prvim sledećim izborima, kazniće vas građani za sve ovo što sada radite. Tačno je da vi sve možete. Možete da otvorite biračka mesta u inostranstvu, normalno gde vam to odgovara. Može čak i Nebojša Čović da vam posreduje da i Šiptari na Kosovuglasaju za vašeg kandidata. Na samom kraju želeo bih da pozovem budućeg premijera da obavesti predsednika Narodne skupštine da država Srbija nema svog predsednika, da predsednik Narodne skupštine u što kraćem roku raspiše predsedničke izbore u Srbiji. Nadam se da će na tim izborima pobediti najbolji. Na tim izborima će pobediti Tomislav Nikolić. On je najbolji, a to i narod u Srbiji želi.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Mileta Poskurica.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu ovog uopštenog ekspozea ne može se konkretno razgovarati o namerama i planovima vlade ili kritikovati. Međutim, postoji nešto o čemu može konkretno da se razgovara, a to su pojedini segmenti iz ovog ekspozea, nešto što u svakom slučaju, hteli mi to ili ne, moramo vezati za pojedine stranke članice ove vladajuće koalicije. U ekspozeu mandatar nam reče da će jedan od osnovnih zadataka ove vlade biti učvršćivanje zajednice sa Crnom Gorom. Ne možemo sa sigurnošću da prognoziramo kako će se i na koji način ponašati mandatar i njegova većinska stranka u budućem vremenu, ali ono što sa sigurnošću možemo da kažemo jeste da je jedan od koalicionih partnera ili tačnije rečeno lider jednog od koalicionih partnera, jedne trećine koalicije, jasno nastupio u javnosti i u predizbornoj kampanji, a pogotovo nakon potpisivanja Beogradskog sporazuma, da je to najgori sporazum koji je on ikada u životu video, a ovde je kao član već bivše vlade govorio da se on zgražava nad činjenicom da je uopšte jedan takav sporazum mogao biti prihvaćen i nametnut od Solane. Da ne bi bilo nejasno, govorim o Miroljubu Labusu. Ovde sa ove govornice svima nama i javnosti Srbije saopštio je da je on maltene nateran da potpiše taj sporazum. On je čovek koji je tada decidirano tvrdio da će nastojati da taj sporazum nikada ne zaživi, jer je tako nakaradan, štetan za Srbiju. Sa dovoljnom sigurnošću možemo reći da će ova jedna trećina nastojati, sprovodeći svoj predizborni programa, sprovodeći stavove koje je izneo njihov lider, da ovaj sporazum, odnosno ova veza sa Crnom Gorom nikada ne bude čvrsta. Što se tiče onog dela u kome se govori o Kosovu i Metohiji, logika stvari nalaže da vladajuća koalicija uđe stabilna u sve pregovore. Ta stabilnost podrazumeva prvenstveno opštu saglasnost oko pojedinih pitanja, a pogotovo oko pitanja statusta Kosova i Metohije. Kako ćete, gospodo iz vladajuće koalicije, obezbediti tu stabilnost, kada se već razlikujete po stavovima kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Grupacija G17 plus je u preizbornoj kampanji govorila, problem Kosova se rešava tako što to treba prodati, uzeti nekoliko milijardi dolara i skinuti bedu sa vrata Srbiji. Kasnije su pojedini članovi to demantovali. Međutim, nikad demanti nije izašao iz usta lidera te stranke. Kako ćete, gospodo, sutra pregovarati uz prisustvo međunarodne zajednice o daljoj sudbini Kosova, kada se koncepcijski razlikujete. Neki zagovaraju da Kosovo bude u enklavama, a neki zagovaraju da se Kosovo proda, a neki, bogami,govore da Kosovo onog trenutka kada nestane državna zajednica Srbija i Crna Gora ne treba ni da bude u Srbiji. To su tri različita stava. Kako bismo imali jasan stav, mi srpski radikali ćemo vam uvek pomagati u tome kada su u pitanju pregovori oko Kosova i Metohije. Imaćete uvek podršku SRS-a, svi oni koji zagovaraju da je Kosovo i Metohija neotuđivi deo Srbije.Svi oni koji zagovaraju suprotno, imaće velike rivale u SRS-u, velike političke protivnike. Što se tiče pojedinih ministarstava, gospodo, moramo da obratimo pažnju i na pojedince, odnosno personalna rešenja u tim ministarstvima. Mi ne možemo da znamo kako će da se ubuduće ponaša MUP, jer je tu nov čovek, koji je član DSS-a i prvi put sada preuzima takvo jedno važno ministarstvo. Ne možemo da znamo ni kako će to da radi Ministarstvo za nauku, ne možemo da kritikujemo unapred, da osuđujemo poteze Ministarstva za lokalnu samoupravu i upravu. Ne možemo dosta tih ministarstava unapred da kritikujemo, ali možemo sa sigurnošću da tvrdimo da Ministarstvo finansija koje je jako bitno, da Ministarstvo za poljoprivredu, da sva ona ministarstva na čijem su sada čelu, po ovom predlogu mandatara, članovi iz G17, koji su do sada učestvovali aktivno u vlasti, vode Srbiju u propast. Evo kako je vode. Prvo, apsolutna kontrola i vlast nad monetarnom politikom je u grapaciji G17 plus. Sada kompletna kontrola budžeta je isto pod kontrolom G17 plus. Ne možete, gospodo, sada da pričate da se promenio stav ili programsko opredeljenje te poslaničke grupe. Do sada smo bili svedoci da je bila pogubna monetarna politika koju je, po ovom predlogu novi ministar finansija, sprovodio. Znate, pune su uši više tih priča kako je stabilni dinar preporodio Srbiju. Na čemu se zasnivao taj stabilni dinar? Na povećanoj proizvodnji? Na realnim nekim materijalnim osnovama? Ne. Na nečemu što je imaginarno. Sada se otkriva šta je pozadina tako velikih i golemih deviznih rezervi sa kojima ste se hvalili gospodo. Nešto čega se u svetu stide, vi se ponosite. Kada govorite o poljoprivredi, pa najveću katastrofu u poljoprivredi je donela politika koju je sprovodio G17 plus. Miroljub Labus je čovek koji je zagovarao i zagovara i dalje liberalni uvoz. Vi ste, gospodo, uveli to pravilo da se u ovu državu Srbiju uvozi sve i svašta, a pogotovo poljoprivredni proizvodi koji ne podležu nikakvoj kontroli. Šta sad, preko noći, da vam poveruje Srbija da ste se pormenili. Niste se vi promenili, gospodo. Vi ste jedna mala grupacija koja je do juče slušala šta to govori Demokratska stranka. Sada ste samo greškom ušli u parlament. Neka, nama radikalima je drago da vidi narod, konačno, ko je koalicioni partner DSS-u i nemate više vi iz DSS-a pravo da okrivljujete bilo koga drugog. Sada ste vi najveći krivci. Vi ste najveći po broju poslanika. Vi ste nosioci ove vlasti. Nećete sutra moći Srbiju da lažete i varate, kriv je G17 plus, morate račune polagati građanima Srbije.
Reč ima narodni poslanik Mileta Poskurica, a zatim narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo juče čuli pledoaje gospodina Koštunice i jedna od ocena koju je on ovde izneo i, naravno, deo grupacije koncentrisane oko ovakve konstrukcije vlade je da se na ovaj način prevazilazi još jedna od institucionalnih kriza. SRS se, naravno, ne bi sa tim složila, a moguće u kontekstu ako bi institucija kao takva mogla upasti u krizu. No, naravno, ne sumnjam da će ministri biti u krizi, a naročito ona finansijska grupacija oko G17 plus. Oni krizu osetiti neće. Da li će Srbija biti izvan krize i sa ovakvom vladom izvor krize, to je već posebno pitanje. Mi u SRS mislimo da neće. Mislimo zato što smo čuli kakav je ekspoze bio juče. Mislimo i zato što znamo da vi, iz ovako konstruisane koalicije, naprosto ste u taj genom, u taj nasledni materijal koji ste poneli sa sobom u vladu, poneli deo nečega lošeg iz prethodne. Uzeli ste ono što je neko okarakterisao ovde kao JUL. Nema smisla da govorim o partiji koje više nema, ali to je ona destruktivna aktivacija koja će vas kad-tad susresti i izunutra početi da grize. Čuli smo sjajne hvalospeve, kako je u zdravstvu ova grupacija pokazala izuzetne efekte. O tom-potom. Hteo bih da se vratim na redosled koji je juče gospodin Koštunica izneo u svom pledoajeu. U formalnom smislu, doduše, držao se nekog logičnog reda, mada je sirotinja i nemaština sasvim došla na kraju. Na početku je govoreno o Kosovu i Metohiji, a gotovo da je svaki radikal to pomenuo. Ne znam šta bih spektakularno rekao tu, sem činjenice da ako se oslanja u pregovaranju sa UNMIK-om na Čovića, neće mu dobro doneti. Znamo kako Čović raspolaže sa sredstvima sa kojima raspolaže, a znamo i da je sam priznavao da mu ni od pomoći nije bio ni Holkeri ni sadašnji predstavnik UNMIK-a. Znamo da je sam nekoliko puta govorio o tome da ga ne slušaju, ne uvažavaju. Dakle, nema personalnog kredibiliteta. Nema ni naročitog kredibiliteta ni među narodom. Videli ste, izašao je sam na izbore i šta je uradio. To nije neka naročito velika kopča koja će pomoći da se uspostavi ravnoteža sa međunarodnom zajednicom, sa kojom mora da se pregovara. Još je crnje ako se unapred anticipira rešenje za Kosovo, pa pre nego što se, recimo, stavi pod jedan, implementacija Rezolucije 1244, pa neka se vrati hiljdu vojnika i hiljadu policajaca u srpske enklave, možda i to nešto znači. Pre nego što vi to kažete, biće to tigrova koža. U slučaju zbivanja u Vojvodini kakav će stav Vlade biti, kakav je stav partija. Doduše, znamo kakav je stav DSS-a, oglasili su se povodom zbivanja u vojvođanskom parlamentu. Povodom zbivanja u Subotici, jedan veoma bogat čovek okupio je tzv. autonomističke stranke da stvore nekakve ponovne ideje o tome da bi Bačka i severna Vojvodina mogla da gleda u nekakav koncept novog izmeštanja iz Srbije ili kakve god su im ideje. Podstiču međunarodnu zajednicu da o njima razmišlja i razgovara na drugi način. Koje će se organizacije uključiti da bi im pomogle da to iznesu na viši nivo, u Evropski parlament? Ima takvih organizacija koje će podržati najbogatijeg čoveka Vojvodine, znate šta sve ima u Mađarskoj, šta sve ima u samoj Subotici, stotine hektara kompleksa oko granice i takav čovek, naravno, uprkos tome što su samo nekoliko dana ranije ovde doneli i sjajne zakone koji su omogućili da se privedu učešću vlasti, uprkos tome što su tzv. manjina i što su manjinski, i njima je to bilo malo i hteli su da idu dalje. Da li će buduća vlada imati i institucionalni i personalni kredibilitet kada, recimo, želi da pregovara o problemima na Kosovu, problemu manjina u Evropskom parlamentu ili drugim institucijama, da li će moći da zastupa dostojanstveno interes ove države. Da li će to moći bez jake institucije kakva je predsednik, nisam sasvim siguran. Da li vi, recimo, možete da pokrenete pitanje Mađara u Transilvaniji, pošto naši Mađari stalno pokreću pitanje svog statusa u Srbiji. Prave takve organizacije kakve prave i destabilizuju našu unutrašnju političku situaciju, o kojoj je ovde bilo govora, pa zato moram na to da se osvrnem. Juče je bilo govora i o stanju naše privrede, poljoprivrede itd. Zanima me šta će biti sa velikim finansijskim institucijama, značajnim bitnim institucijama, poput EPS-a, Nafte industrije, hoće li se oni samo dobro podgojiti, pa onda prodati ili će to biti nešto što ćemo kao strateški interes čuvati da ostane u ovoj zemlji. Kako će se to, recimo da stavimo u socijalnu problematiku, ujednačiti, prilično neujednačene plate. Plata nije socijalna kategorija. Kako takvu neravnotežu izbeći, koji će to biti mehanizmi, kako ćemo uspeti da razvijemo tzv. zdravu tržišnu privredu i zdravu konkurenciju, kada sve što valja ili što je moglo da se proda prodalo se i još razmišljamo o nečemu što se možda može prodati. Kako će taj koji je prodat da konkuriše ako 70% od prodatih, čujemo danas, i ne rade, te firme koje su prodate. Da li smo sigurni da oni koji nam otkupljuju firme ne stvaraju samo uslove za tržišni nastup u ovoj našoj sredini. Da li smo sigurni da izborom, ići ću na problematiku koja sam na početku napomenuo, izborom starog/novog minsitra za zdravlje, baš postižemo pun pogodak. Čuli smo četiri zakona, svi su ih ponovili i ti zakoni trebalo bi da reše, ajde nešto od ovoga što ću reći, to što nije dobro do sada u našem sistemu sprovođenja zdravstvene zaštite i pružanja zdravstvenih usluga. Zašto se niko od govornika iz te grupacije nije osvrnuo na činjenicu, koju ne bih ni rado izgovorio, da mito i korupcija nisu baš samo vezani za pravosuđe, pa moguće za prosvetu na neke male, niske načine. Hoćemo li nešto, ako je korupcija, deliti na malu i veliku. U zdravstvu postoje primeri izuzetno velike korupcije na različitim nivoima, od podmićivanja, korupcije, kada lekar sam zavlači ruku u džep pacijentu, do onoga kako to naši direktori i rukovodioci u zdravstvu mogu da urade. Sjajna saradnja naših direktora, oni su pravi tender majstori, sa velikim farmaceutskim kućama. Farmaceutski lobi, znate vi koliko danas to funkcioniše Srbijom. Znate li kako se sklapaju tenderi, znate da su mnogi postupci urušavanja tendera, zato što jednostavno postoji sjajan dil, lobi. Nemoguće je da baš ništa nije mandatar znao o tome kada je predložio jednog istog ministra da ponovo dođe i sprovodi dobru politiku zdravstva. Znate li sada, sa druge strane, da je u mnogim centrima u Srbiji dovedena situacija do apsurda, da bolesnik odlazeći dobije neki vid zdravstvene zaštite. Recimo, mora da participira troškove svog lečenja. Takvu je odluku i doneo upravni odbor Fonda 2001. godine, ali znate koje su tarife: deset puta veće. Znate li da je uvedena kategorizacija usluga, pa se dele na standardne i vanstandardne. Šta to znači? To je problem ministra. Nije to problem, ali je problem mandatara, jer ne zna koga postavlja. Zato je trebalo da se raspita, sa onima sa kojima jeste, da li je trebalo takvog da stavi. Šta znači standardno, vanstandardno? To su čiste laboratorijske analize, na volšeban način stavljene u vanstandardne uslige i onda im je cena izuzetno visoka. Recimo, cena ugradnog materijala, veštački kuk ako neko ugradi zbog degenerativne bolesti, dostiže 120.000 dinara. Ako je traumatizam 90.000 dinara, pa će mu to neko refundirati. Ali i tu leži zamka. Ako potpiše, a mnogi su pacijenti prinuđeni da urade, recimo kobajagi doniraju taj kuk koji su kupili u tačno određenoj apoteci, doniraju ustanovi i ova mu ugradi kuk, ode u socijalno, nema refundacije. Pristao si da budeš donator, sponzor. Prema tome, plati 120.000 veštački kuk. Graftovi, priprema bolesnika za dijalizu, to je obavezan vid lečenja. Kako može da se naplati da participira u troškovima, da mu se napravi fistula, on preko toga živi, da mu se ugradi graft. Još crnja situacija. Ako ne može preko fistule, živi od grafta. On taj graft mora da kupi, u tačno određenoj apoteci, pa socijalno prizna do određene cene, a ovo drugo mu ne prizna, jer su se mnogi tu ugradili itd. To su sve problemi sa kojima će se sresti zdravstvo. Nemoguće je da to do sada ministar nije znao. Ovo je veoma skupa institucija, skupa i za državu, ali izgleda skupa i za pacijenta. Da li će to ostati tako ili ne, mi imamo pravo da sumnjamo da hoće, jer je reč o istom personalnom rešenju. Videćemo kako će biti. Što se tiče prosvete, mi vidimo da je zapravo predviđena revizija zakona u vezi sa osnovnim, srednjim obrazovanjem i mi tu odluku pozdravljamo. Ne znamo tačno koliko ćemo se oslanjati na jedan sistem obrazovanja koji nije bi loš. Taj istočnoevropski dao je svetu nobelovca. Danas su nobelovci sveta poreklom i Poljaci, Rusi, oni koji su imali upravo to snažno, moćno, institucionalno istočnoevropsko obrazovanje. Šta će nam modeli koje smo videli i verovatno prilagođeni nekim drugim vidovima američkog obrazovanja. Znate li šta naša deca uče u osnovnim školama i obdaništima. Verujem da će se to, kao što je mandatar izneo, popraviti i da će zakoni u tom pogledu biti izmenjeni. Prilično dugo sam govorio, zahvaljujem vam se, jer dajem šansu drugim radikalima.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a sledeći je narodni poslanik dr Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, neko od mojih kolega reče ovde da svako ko učestvuje u politici treba da dobije priliku da formira vladu. Čini mi se da ovde nije prilika da neko formira vladu, nego neko dobija ponovo šansu posle izuzetno kratkog vremenskog perioda, od svega nekoliko meseci, da ponovo učestvuje u vlasti i sprovodi vlast. To je jedan od tih problema sa kojima će ova vlada da se, be obzira na predizborno obećanje, suoči. Saslušao sam pažljivo ekspoze mandatara za sastav vlade i hteo bih jedan deo njegovog ekspozea da vam pročitam, koji se odnosi na to kako se stara vlada ponašala i kako će nova. To otprilike ili tačno glasi ovako: "Pravna država podrazumeva odlučno odbacivanje i prevazilaženje pravnog volontarizma i samovolje, kao i obračun sa kvazireformskim, a zapravo revolucionarnim shvatanjem da cilj opravdava sredstvo, i da su pravo i vladavina prava prepreke i smetnje reformama, a ne nužan okvir i plodan podsticaj u kojem se reforme moraju odvijati". To reče Vojislav Koštunica. Posle 5. oktobra Vojislav Koštunica je postavljen na mesto predsednika SRJ, položio je zakletvu i prva stvar koju je uradio jeste da prekrši Savezni ustav. Prekršio je Savezni ustav tako što je zatražio da SRJ bude primljena u Ujedinjene nacije kao nova članica. Time se odrekao pravnog kontinuiteta svih ranijih Jugoslavija i dao pravni osnov da nas tuže za ratnu štetu i Hrvatska, i Bosna i Hercegovina. Te se u svakom slučaju može reći da je Vojislav Koštunica sam sebe demantovao i da cilj opravdava sredstvo. Kršenje Ustava Vojislava Koštunice svodi se i na Beogradski sporazum i na Ustavnu povelju, jer i jednim i drugim na jedan neustavan način suspendovan je Ustav SRJ. Zato što je to bila nečija volja. Da ne pričam o tome da na Beogradski sporazum, opet je došlo do kršenja Ustava, nema potpisa predsednika Republike Srbije, koji je jedini ovlašćen da predstavlja Republiku Srbiju. To nije ni premijer, ni predsednik SRJ, već isključivo predsednik Republike Srbije, koga smo imali, pa kakav je da je. Znači, opet cilj opravdava sredstvo. Kada je u pitanju Hag,gde opet cilj opravdava sredstvo, ništa vam ne verujem, pogotovo kada je u pitanju izručenje naših državljana toj instituciji ili nazovisudu. DSS je baš jedan od inicijatora Zakona o saradnji sa Haškim tribunalom. Navodno to mora da se uredi da ne bi Čeda, Mihajlović i Batić morali da otimaju ljude iz zatvora, nego da ih po zakonu hapse i na taj način ne snose krivičnu odgovornost za ono što su činili. Dalje, ova skupština je prilikom predlaganja dnevnog reda odbacila i predlog SRSda se Zakon o promeni Ustava, koji je usvojila prethodna Skupština, stavi van snage i to opet i isključivo voljom većine koju sačinjava DSS. Ne očekujemo valjda od ovih drugih koji su doneli taj zakon, da ga stavljaju van snage. I republički Ustavni sud je ocenio taj zakon kao neustavan. Kako sada misli gospodin madatar da nas ubedi da hoće da se pridržava Ustava i zakona. Kada su u pitanju Kosovo i Metohija, da vas podsetim da je i Vojislav Koštunica, iz jedne oligarhije domaćih političara, pozivao Srbe da izađu na izbore na Kosovu i Metohiji. Na taj način je dao legitimitet jednoj paradržavnoj skupštini da odlučuje i raspravlja šta će biti sa teritorijom Republike Srbije, a poslanici – Srbi koji su tamo, služe da glasaju protiv da daju legalnost ili da idu oklopnim transporterima na sahrane ubijenim Srbima. Isto tako je VojislavKoštunica prekršio i Ustav i zakon kada je potpisao aboliciju za Fjoru Brovinu. Isto tako nije, a bio je obavezan da se stara o očuvanja saveznog ustava i saveznog zakona, nije sprečio, a mogao je, da bude pušteno 2.500 albanskih terorista iz zatvora u Srbiji. Da vas podsetim, i uvek ću o tome da pričam za ovom govornicom i uvek vas malo da podsećam, jer imate i deo moralne odgovornosti za to, da je jedan od tih terorista izjavio da je silovao devetogodišnju devojčicu i njenu majku samo zato što su Srpkinje, a potom su spaljene u prvom krematorijumu posle Drugog svetskog rata. U tome ste učestvovali, gospodo. Uvek ćete makar malo moralno da snosite tu odgovornost. (Predsedavajući: Molim vas za malo pristojnosti prema poslanicima.) Dalje, bilo je ovde reči i oko toga ko je glasao za Zakon o radu, a ko je glasao za Zakon o privatizaciji i da je samo Zakon o radu kriv za novih pola miliona nezaposlenih. Mislim da su i jedan i drugi zakon podjednako odgovorni za to, s tim da je DSS glasala za Zakon o privatizaciji, a da je vaš koalicioni partner Miroljub Labus za Zakon o radu izjavio, pošto ste pokretali to pitanje krađe, da nije važno kako je zakon izglasan i donet, već je važno da je reformskii da je izglasan. Sada vas pitam kako mislite i koga mislite da okrivljujete u daljem radu za sve one probleme i posledice koje ćete da imate sa takvim koalicionim partnerima. Pošto nemam vremena, o vašem ekspozeo bih mogao prilično dugo da pričam, samo bih još hteo da kažem da je gospodin Vojislav Koštunica socijalni program postavio na poslednje ili pretposlednje mesto. Tu je negde oko sporta. Svi se slažemo da je većina domaćeg stanovništva na ivici bede, da je trenutna cena hleba 27 dinara, da će cena biti i preko 50 dinara zato što nema pšenice, da je hleb jedna od osnovnih životnih namirnica siromašnijim slojevima stanovništva. Postavljam pitanje: da li ova nova vlada razmišlja o tome da napravi subvencije, odnosno da smanji cenu hleba takvim slojevima stanovništva? Na kraju, pošto je ova vlada napravljena i protiv volje većine građana Republike Srbije i zato što ste, gospodo iz DSS-a, u lošem društvu, siguran sam da neće dugog veka biti i da neće imati dobre rezultate. Smatram da bi neki od vas, pogotovo ovi što sada dobacuju, kada se to desi, trebalo da prestanu da se bave politikom.
Reč ima narodni poslanik dr Paja Momčilov, a sledeći je narodni poslanik Zoran Krasić.
Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, nakon dva meseca teških porođajnih muka, rodila nam se i vlada, događaj koji sigurno može i da obraduje naše stanovništvo, zbog toga što konačno imamo i drugu važnu instituciju vlasti u Srbiji, što je nesumnjiva činjenica. Evo, uspeli smo i parlament da konstituišemo pre toga. To je sigurno jedna dobra vest. Međutim, ovako dug period za stvaranje i rađanje jedne ovakve vlade, koja se zove manjinska vlada sa podrškom SPS, dao je odmah i neke odgovore. Vidimo iz ekspozea, koji je ovde predložen, iz predloga članova vlade, zašto su porođajne muke ovako dugo trajale i zašto su ovako teške bile. Ovim rađanjem ovakvog jednog čeda mi smo odmah uočili da se to čedo rodilo sa izvesnim anomalijama. Neću da kažem sa nakaznostima, što bi bila jako teška reč, ali sigurno da anomalije postoje. Mnogi su već iu prethodnim izlaganjima ukazali koja je to anomalija. Jako je heterogena grupa kako onih koji sačinjavaju vladu, tako i onih koju vladi daju podršku. Naše kolege socijalisti su, izgleda, ovim činom, bar rukovodstvo te stranke, očitali opelo nekada velikom i moćnom SPS-u i izbrisali i ideološke odlike koje su krasile tu partiju. No, to je njihovo legitimno pravo. Mi srpski radikali se zbog toga uopšte ne sekiramo i ne ljutimo. To ističemo samo iz razloga da ukažemo kakav je to konglomerat koji se sada okupio oko ove vlade. Bio bih slobodan da iznesem neke karakteristike koje se mogu pripisati budućoj vladi. Prvo, to je vlada kontinuiteta, to uopšte nije vlada diskontinuiteta. Ko omogućuje kontinuitet? Upravo prvoborci oktobarske revolucije, danas lociraniu političkoj stranci G17 plus, ovde već mnogo puta spomenuti gospodin Labus i gospodin Dinkić. Treba da znamo da ovi nekada eksperti, sada politički lideri nisu baš toliko originalni politički eksperti kojima treba da se divimo. To su ljudi koji su zacrtali pravac i puteve kojim se vode finansije ove zemlje. To su ljudi koji su omogućili da se tokom protekle tri godine vodi ovakva ekonomska politika u zemlji Srbiji, koja je dala rezultate kakve danas imamo. Da ne bude nikakvih dilema, nisu oni krivi zbog toga. Jednostavo, oni su kontrolori i izvršiocio naloga MMF-a. Ovde imam, neću sigurno to pokazivati, ono što svi možete naći na Internetu, na sajtu MMF-a, gde je ovde nama propisano šta treba da činimo do 2005. godine. Znači, ovo su eksperti koji su bili kontrolori i upravo njihovu jagmu da imaju sve poluge finansijskih vlasti treba gledati u tom svetlu. Još jedna karakteristika ove vlade, po meni, može se odmah uočiti. To je privremena vlada. Mnogi su se i sprdali neopravdano sa gospodinom Veljom Ilićem i ministarstvom za kapitalne investicije. Potpuno je jasno da je to rezervni kanal kroz koji će se otvoriti prostor za rekonstrukciju vlade. Posle mesec – dva dana shvatićemo da ne može jedan čovek upravljati tako važnim privrednim granama kao što su telekomunikacije, kao što je građevina i kao što je saobraćaj.Biće jasno da neće biti veliki kapitalni poduhvati dovoljni za svakodnevni i veoma važan rad ovih sektora i evo onda razloga da se rekonstruiše vlada, evo onda ulaza za DS, koja je toliko ljuta što već nije u toj vladi. Bićete vi u toj vladi, nadam se, veoma brzo. Da bih završio svoje izlaganje, hteo bih nekoliko stvari da kažem vezano za medicinu. Pošto sam lekar, logično je da nešto kažem i o tome. Nije uljudno i nije umesno da pre nego što je neko i stupio na dužnost bude kritikovan. Ali, uvaženi poslanici iz grupacije G17 plus su nam ovde rekli dve različite stvari. Prvo je izašla koleginica i rekla da je situacija u zdravstvu katastrofalna, s čim se slažem, a prethodno je jedna koleginica kazala da su već postignuti rezultati. E, vidite, tu bi trebalo da se dogovorite. Rezultati, nažalost, nisu postignuti. Jedan od primera koji ste naveli, da je rekonstruisano Ministarstvo, upravo je to razlog što nas srpske radikale jako brine i boli. Ministarstvo zdravlja Srbije je radilo bez ministra. Bivši članovi vlade, koja će danas demisionirati izborom nove vlade, priznali su da je najmanje urađeno u sektoru zdravstva. U tom ministarstvu, kada je postojao ministar, bile su ličnosti koje će i dalje sedeti u srpskoj vladi. Šta se tu dogodilo? To je tipičan primer kako se razaraju institucije i sistem. Zdravstveni sistem Srbije, koji je bio dobar sistem, razoren je. Kojim načinom? Prvo, obezglavljivanjem, nemaš ministra. Drugo, pomoćnici su ljudi koji su sa 28 godina dovedeni na mesto funkcionera Ministarstva, a u biografiji im piše da su stipendisti USAID-a i da su politički lideri koji su dobijali stipendije sa Zapada.Idite na sajt Ministarstva zdravlja, ako grešim, vi me demantujte. Pokazaću vam i ove podatke, koji su tačni. Toliko ću imati vremena. Šta je ono što je zabrinjavajuće? Kada je gospodin Tomica Milosavljević, čiju stručnu kompetentnost ne bih nikako dovodio u pitanje, to je jedan naš vrhunski stručnjak, bio ministar, šta je uradio u toj rekonstrukciji? Tražio je pomoć da mu dođu sa strane ljudi da kažu kako treba da izgleda to ministarstvo. Osmoro ljudi je dva meseca pisalo ovaj spisak ovde koji držim u ruci i naplatilo, mislim, 100.000 dolara, da bi mu kazali koje delove treba jedno ministarstvo da sadrži i koliko ljudi treba da zaposli. Ta pamet i ta politika nas brine i zbog toga smo s pravom jako zabrinuti. Zahvaljujem.
Hvala vama. Replika, Žarko Obradović.
Izašao sam na repliku u ime poslaničke grupe Socijalistička partija Srbije. Mogu da razumem, ali ne mogu da prihvatim ovoliku nervozu kolega poslanika iz Srpske radikalne stranke. Obećali su Srbiji da će da budu u vlasti a nisu, pa sad ne znaju kako to da objasne, pa liju krokodilske suze nad našom sudbinom. Nemojte vi da se brinete o nama. Mnogo ste nervozni i ima tome racionalnih razloga, ali vam ta priča o SPS-u ne pije vodu. I sve, kao, nije vam važno što mi podržavamo ovu vladu, ali ne može da prođe nijedan od vas da izađe za ovu skupštinsku govornicu a da nas ne zakači. Svi se brinete o našem zdravlju. E, stvarno, dirljivo. Nemojte više, mi smo dobro, hvala na pitanju. Drago nam je što će Srbija dobiti, nadamo se, dobru vladu. Drago nam je što će prethodna konačno otići u istoriju, gde joj je i mesto, a vi razmislite zašto vaše otvorene pozive niko ne prihvata. Pokušajte to da objasnite svojim biračima. Ubeđen sam da će građani Srbije na sledećim izborima znati da cene naše poteze i činjenicu da smo podržali kandidata Demokratske stranke Srbije da se Skupština konstituiše i činjenicu da ćemo dati podršku manjinskoj vladi da bi Srbija imala normalnu vladu, koja će raditi u intersu građana Srbije. Kada budete to shvatili, biće vam mnogo lakše. Hvala.
Hvala i vama. Po Poslovniku, izvolite gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni posalnici, po članu 100. sam se javio da reklamiram. Dakle, nisam primetio nikakvu nervozu kod svojih stranačkih kolega i prijatelja. Naprotiv, gledao sam veoma pažljivo i slušao gospodina Obradovića. Na njemu je mogla da se vidi nervoza, iz meni neznanih razloga. Čovek je vlast postao ponovo. Nit manje glasova, nit manje poverenja naroda, opet vlast. Što se onda sekirate zbog nekih drugih. Mislim da ste sve ono što ste želeli uspeli da ostvarite. Ne brinite za Srpsku radikalnu stranku. Ono što vas brine jeste činjenicada mi jesmo pobedili, da smo ubedljivo najpopularniji, da smo ubedljivo najbolji u Srbiji i, takođe, činjenica da mi, možda, nismo tako pametni kao vi, možda nismo tako obrazovani kao vi...
Molim da ne vređate poslanike Srpske radikalne stranke.
... kao profesor Anđelković. Završavam, gospodine Markoviću. Jedino što mogu da vam kažem, mi poslanici Srpske radikalne stranke, bez obzira na to što se prekraja izborna volja građana Srbije, bez obzira na činjenicu što su nama dali četiri puta veće poverenje nego, recimo, vama, da su znali da ćete tako da se ponašate posle izbora, to bi poverenje bilo i 40 puta veće. I od nekih drugih smo dobili četiri puta više glasova. I ti su u vlasti pa se raduju. Svi imate pravo da se radujete. Večeras napravite ovde koktel, veselite se, budite srećni, mi ćemo čestitati novoizabranom premijeru, čestitaćemo članovima vlade, poželećemo im uspeh u radu, a od sutra krenuti da rušimo tu vladu, jer znamo da sreće i uspeha za Srbiju sa tom vladom nema. Da vam kažem još nešto, budite sigurni, garađani Srbije ovo dobro gledaju i znaju koga su hteli na vlasti. I znaju zašto neke pozive nisu prihvatili. Jer, ako ćete da mi kažete da zbog sveta nisu hteli nas, a hteli su vas, e, teško ćete me u to ubediti. Drugi su neki razlozi za to bili. Još nešto; pri svemu tome, nikada se nećemo hvaliti, da bismo se hvalili i nekome ulizivali i podilazili time - "izvršavamo reforme u našoj stranci". Mi smo reforme u našoj stranci izvršili još negde pri osnivanju stranke i završili s tim. Imamo demokratsku političku organizaciju, disciplinovanu, najbolje organizovanu. Mogli ste da vidite pre neki dan na glasanju, od 82 poslanika SRS, 82 su bila prisutna. To je snaga srpskih radikala i svih onih koji su birali našu stranku. (Predsedavajući:Vreme gospodine Vučiću.) Nemojte da se sekirate, građani će znati da ocene, a kad nas budu ocenili, i vas i nas, moći ćete to da govorite poslanicima SRS, ali ne sa ove govornice, nego gore gde se nalaze ovi studneti danas, jer vas u parlamentu neće biti. Hvala.
Po Poslovniku se javio gospodin Vučić, ne potcenjujte gospodina Vučića i gospodina Obradovića.
Molim vas, replika.
Molim vas, replika ili po Poslovniku. Izvolite.
Ne sekiram se ja za vas. Znate vi dobro šta radite, samo što niste objasnili Srbiji kako to radite. Kritikovali ste prethodnu vlast, a najviše vas je bilo u medijima, što ne može biti slučajno. Nemojte nama da držite predavanja o stvarima koje se dobro vide, nego je problem što se vi mnogo brinete o našem zdravlju, a ja vam kažem – ne morate, vodite svoju brigu, o sebi brinite. Nas pustite, Srbija će odlučiti kako odluči, ali vas ne treba da bude briga kakva će da bude naša podrška među građanima Srbije. Oni to odlično znaju. Hvala.
Po Poslovniku, ali bez replike, molim vas. (Nataša Jovanović, sa mesta: Nemojte Dragane tako, vi ste ministar.) Nisam čuo, ometate svog kolegu.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivajući se na član 100. ne bih govorio ovde o zdravlju narodnih poslanika, niti mislim. Prirodno je da brinemo valjda o zdravlju svakog kolege, prijatelja, ne vidim tu nešto posebno loše i ne bi bilo dobro da se to ponavlja i da se govori, tobož, neki su naročito pametni, a drugi su glupi, neki su zdravi, a neki nisu zdravi. Računam da su svi u ovoj sali i zdravi i pametni, izabrani su od naroda i ne bih na takav način vređao svoje kolege narodne poslanike. Samo oko jedne reči, oko notorne laži koja se ovde ponavlja, koju sam čuo i juče od jednog govornika iz iste političke stranke ...
Gospodine Vučiću, zamolio sam vas da ne vodite repliku, pozivajući se na kršenje Poslovnika. Molim da kažete u kom delu, koji član, gde je došlo do kršenja Poslovnika i onda da završite raspravu.
Već sam vam rekao, tiče se člana 100, dakle, uvredljivog obraćanja poslanicima, ali je zanimljivo da vama smeta samo kada ja izađem za ovu govornicu, da nisam u stanju ni jednu jedinu rečenicu da odgovorim, a neki se ni ne pozovu na Poslovnik, ni na član Poslovnika, govore tri minuta, vama to ne smeta.
I druge sam na to već upozoravao danas, upozoravam i vas, jer mi to jednako smeta.
Gospodine Mašićaninu, znam da vama smetam najviše, verujte mi u tom smislu se neće promeniti ništa, osim što ćete vi narodu još više smetati, pa tu govornicu ni privremeno nećete moći da zloupotrbljavate. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Građanima Srbije je dobro poznato da je današnja tačka dnevnog reda neuspeli pokušaj formiranja jedne vlade koja bi trebalo da obezbedi po definiciji političku stabilnost u Srbiji, jer stvarno teški problemi postoje u Srbiji i krupna pitanja treba da se reše. Ono što ih danas možda još više interesuje to je odgovor na pitanje zašto je ovo moralo da traje duže od dva meseca i kakva je perspektiva. Svako se brine za to šta ga čeka sutra. Mi smo imali prilike juče da čujemo zakasneli govor koji nije pročitan u Orašcu povodom 200 godina državnosti Srbije, imali smo prilike da čujemo puno lepih reči na nivou obećanja i običnih političkih iluzija. Imali smo prilike da čujemo, za divno čudo, i malo konkretnih stvari, ali poražavajućih, da čujemo konkretno nešto što sve treba da nas zabrine i da nam ukaže da je danas na delu pokušaj stvaranja vlade opasnih namera. Pošto nema kandidata za predsednika, ne bih trošio vreme objašnjavajući koliko je na jednoj strani svog teksta koji je ovde pročitao pogrešio kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Ono što je napisao, svi možemo da kažemo, ne daj bože da se ostvari, jer je u dubokoj suprotnosti, i terminološki i pojmovno, i sa Rezolucijom, i sa aneksima i sa nacionalnim interesima. Niko nama nije dao pravo u ovoj skupštini da govorimo o suštinskoj autonomiji srpske zajednice, čak je i terminologiju međunarodne zajednice prihvatio kao onaj nesrećni Oliver Ivanović. Taj deo neću da potenciram posebno, bilo je dosta govora, ali ću građane Srbije da obavestim da u dnevni red niste uvrstili rezoluciju o Kosovu i Metohiji. Nikakav problem nije bio da se stavi kao treća tačka dnevnog reda, pa kada izaberete vladu da nastavimo sa tom tačkom dnevnog reda i da građani čuju šta to pripremate povodom Kosova i Metohije. Moram da podržim one moje prethodnike koji su rekli da se u ovom pokušaju stvaranja vlade ide toliko daleko da se stvara i nešto nemoguće, jer ono što će biti karakteristika ove vlade jeste da je čine stranke koje u suštini nemaju profilisane političke programe, tu ideologije nema, ali ne postoji ni zajednički program šta da radi ova vlada i kako ona misli da vrši vlast u Republici Srbiji. Nema, ne može ništa konkretno da se pronađe, može samo da se pronađe nastojanje da se obezbedi 126 glasova, a u vladi će biti onih koji računaju da će kao geometri da podele kolače, da podele vlast, da naprave i omeđe atare svog političkog i interesnog delovanja. Nama će u ovoj skupštini biti vrlo jednostavno da obaramo tu vladu, jer kada se god izađe ovde treba da se prozove Vojislav Koštunica i ako nešto nije u redu u saobraćaju ili u nekom drugom resoru. Zašto? On će biti kriv, pošto je on predsednik vlade. To što ste se vi međusobno dogovorili pa kapitalne investicije vodi Nova Srbija, pa će ona tu svoj glavni odbor da preseli sa pomoćnicima, to je vaša stvar, to nas ne interesuje. Građane Srbije to ne interesuje. Građani Srbije za svaki problem i nedostatak moraju da prozivaju Vojislava Kioštunicu, da ga podsećaju na mnoge stvari i na to kako se zakleo na vernost SRJ pa pogazio zakletvu i nestala Savezna Republika Jugoslavija, kako je Hag deveta rupa na svirali, pa je postala prva rupa na svirali i kako su njegovog Jovana Rankovića izbacili iz vlade Labus i Dinkić, a sada su sa Labusom i Dinkićem u istoj vladi. Moraće da podseti one koje je podsticao da marta i jula 2001. godine izađu na ulice i telima brane svog predsednika, a kada je taj čovek kidnapovan, onda je on hladno rekao: "Pa, nisam bio obavešten". Tako će i Srbija da prođe, neće biti obaveštena šta se sve dešava. Upozoravam da postoji taj dvojac bez kormilara, on odavno funkcioniše, to je primetio i Đinđić, pa je naterao Labusa da bude kandidat za predsednika, da bi ih napokon posvađali i to izašlo na videlo. Treba da znate, dragi poslanici, da svi uslovi koji se nude ovde idu u režiji Miroljuba Labusa i oni znače hapšenje, krivične prijave i osiromašenje naše pivrede. To treba da znate. Kaju se oni koji su sačuvali Miroljuba Labusa u Saveznoj skupštini kada je trebalo da mu se izglasa nepoverenje. Kaju se i oni koji su sačuvali Mlađana Dinkića, kajali su se pa su 12. ili 19. decembra prošle godine napokon i podneli tu krivičnu prijavu Prvom opštinskom javnom tužilaštu u Beogradu protiv Mlađana Dinkića zbog oružanog upada. Podsetite se tih afera, na aferama je neko osvojio glasove, došao ovde da sprovodi vlast. Centralno pitanje, a šta je to spona nečega što je neodrživo? Spona je sponzor. Vrlo precizno može da se kaže, između šest i deset jakih finansijskih grupa je nateralo nespojivo da se spoji. Vrlo brzo ćete videti, između Biroa Vlade Republike Srbije i savetnika predsednika Vlade neće postojati principijelne razlike, budite svesni. Naročito budite svesni vi koji smatrate da zbog mržnje prema Demokratskoj stranci treba da podržite sve i svašta. Još veća opasnost se nadvila nad ovim. Napravljena je interesna podela. To će građani Srbije vrlo brzo da osete. I po definiciji zna se: jedni su zagrabili finansijsku moć, kontrolu, stavili van snage sve što im ne odgovara i drže banku; drugi nam sole o Ustavu i institucijama; a treći samo znaju da kažu - problemi i rezultati. To će nas očekivati, nove medijske manipulacije i novo posrtanje. Dokle?Dok nas neko ne obavesti. Iole ozbiljan političar ne bi hteo da se upusti u raspravu o ovome što je napisano, a nama predstavljeno kao program te buduće vlade. Da podsetim sve poslanike, bez obzira na političko opredeljenje, mi smo ta prva brana koja štiti Ustav. U Ustavu jasno stoji da danas treba da se bira predsednik, potpredsednici i ministri. Vi ćete danas birati predsednika, jednog potpredsednika i ministre. Dalje, da vas podsetim, predsednik Narodne skupštine kao vršilac dužnosti predsednika Republike predložio je mandatara, svog predsednika stranke, a predsednik stranke kao mandatar predložio je predsednika Skupštine i vršioca dužnosti predsednika Republike za ministra za privredu i on danas predsedava, a o njemu se glasa. Nemate više prava da prozivate Natašu Mićić. Ona to sebi ne bi ipak dozvolila. Mnoge stvari je dozvoljavala, ali ovo sebi nije dozvolila. Makar bi se pomerila sa tog mesta. Imaćemo vrlo interesantne situacije u nastavku ovog zasedanja i bitisanja ove vlade. Znači, parcela se zna, zna se koja stranka drži koji resor i tu niko ne može da prigviri. Ako ispadnu problemi, rasplet se očekuje, ili će nas obavestiti da podnosi ostavku, da pada cela vlada, ali neće pasti vlada, biće pregovora, biće svega i svačega. Ne ispušta se kolač, jer oni koji prošli put nisu prošli ni cenzus ili su se priključili nekima da bi ušli u Skupštinu, dohvatili se kolača i ne puštaju. Znaju da im je ovo poslednje. Posle ovoga više nema. U Srbiji više istina ne može da se zaustavi. Srbin voli pravdu, Srbin će da osujeti i ovu podvalu koja je na delu. Pozdravite vaše sponzore i zapamtite samo jednu stvar - ukoliko ih ne budete slušali oni će krvavo da naplate to što su vam pomogli i što su vas sastavili.
Replika, Dragan Maršićanin. Samo kratka replika. Retorička veština, jačina glasa i aplauza koji je sledio ne može da popuni prazninu neznanja. Pročitajte Ustav, pročitajte zakone, pa onda govorite o tome ko koga predlaže i šta se danas ovde bira.
Dame i gospodo narodni poslanici, pročitao sam ekspoze mandatara za sastav nove vlade Republike Srbije i želeo bih u par rečenica da se osvrnem na njegovo izlaganje. Na strani 3. citiram: "Prvi i najozbiljniji problem na Kosovu i Metohiji bio je i ostaje pitanje povratka srpskih prognanika u njihove domove i zavičaj". Mislim da to nije prvi i osnovni problem i kao član Srpske radikalne stranke predlažem da se ti problemi rešavaju kroz rešavanje sudbine kidnapovanih i nestalih lica. Da vas podsetim, dame i gospodo narodni poslanici, smrt je jako teška, ali je kidnapovanje i višegodišnje traganje za kidnapovanim i nestalim licima možda još teže i od same smrti. Podsećam vas, gospodo narodni poslanici, da je naš budući predsednik vlade zadužio Šiptare, da mu bar toliko izađu u susret i pomognu u rasvetljavanju svih ovih slučajeva kidnapovanih i nestalih, jer je on kao predsednik Jugoslavije oslobodio oko 2.000 šiptarskih terorista i kriminalaca, koje je srpski sud osudio na zatvorske kazne. Drugo, trebalo bi raditi na zaštiti preostalih Srba na Kosovu i Metohiji. Ostalo nas je oko 130.000 i mi moramo imati poseban tretman od Vlade Republike Srbije, kako bi uspeli, uprkos nenormalnim uslovima, nedostojnim za život čoveka, da se održimo i opstanemo na Kosovu i Metohiji. Treće je stvaranje uslova za povratak, a pre svega mislim na bezbednost, na sigurnost, a moguće je jedino realizovati kroz snage vojske i policije na Kosovu i Metohiji, gde Srbi žive, a potom ona tačka koja je prva kod mandatara, a kod mene četvrta - povratak srpskih prognanika i raseljenih lica. U tom istom pasusu mandatar navodi: "Razume se da mi ne možemo bez UNMIK-a ovaj problem da rešavamo". Mora ta saradnja da bude sa UNMIK-om, ali na koji način? Da li misli na dosadašnju praksu i dosadašnju saradnju sa UNMIK-om? Da li misli na sporazum o pravosuđu, da li misli na sporazum o Kosovskoj policijskoj službi? Da li misli na sporazum o carini ili ovaj poslednji sporazum o kontroli vazdušnog prostora, koji su potpisali Čović, Marija Rašeta i direktor JAT-a sa UNMIK-om i predali na kontrolu vazdušni prostor Kosova i Metohije Šiptarima. Kao kontrolor svega toga biće država Island. To je poslednji sporazum koji je potpisan sa UNMIK-om. Možda misli na saradnju sa UNMIK-om kroz saradnju njegovih predsednika opštinskih odbora. Da ga podsetim, predsednik opštinskog odbora Demokratske stranke Srbije u Lipljanu, Borivoje Vignjević, na sednici Skupštine opštine u kojoj je 15 Tačijevih Šiptara, 15 Rugovinih Šiptara, a on kao 16 glasao je da se formira fond za odbranu Fatmira Ljimaja, jednog zlikovca koji je napravio veliki zločin prema srpskom narodu. Petnaest Šiptara Rugovine partije nije želelo da glasa, ali je zato glasao odbornik u Skupštini opštine Demokratske stranke Srbije, Borivoje Vignjević predsednik DSS-a u Lipljanu i kandidat za narodnog poslanika. Da li misli na saradnju kao što to vrši Radojica Mitrović, predsednik DSS-a u Prištini i takođe kandidat za poslanika u ovom parlamentu, kada je kao potpredsednik Skupštine opštine Priština, šiptarske skupštine opštine, glasao da se stočna pijaca izmesti iz grada Priština i preseli na Gazimestan. Ovakva saradnja mora da prestane, dame i gospodo, budući vladari, jer ovaj problem ovako ne može da se reši i ovako ne možemo da zaštitimo Srbe na Kosovu i Metohiji. Sa druge strane, imate problem da ovo realizujete sa vašim koalicionim partnerima, a to ne možete, jer Labusa ne interesuje Kosovo i Metohija, a gospodin Dinkić na jednom svom predavanju u Americi, koje je verovatno platio od sredstava Narodne banke, odgovarao je ovako na pitanje američkog studenta. Prvo: "Gospodine guverneru, šta mislite o Kosovu i Metohiji"? On je odgovorio: "Kosovo i Metohiju prepuštamo Amerima". Pa upitao: "Zašto me to pitate"? Student mu je odgovorio: "Pitam vas zato što je moja koleginica Srpkinja iz Srbije, pa me ona naterala da vas pitam". To je izjavio gospodin Dinkić i takvi političari sigurno neće ništa uraditi da nama život, Srbima na Kosovu i Metohiji, bude lakši i bolji. Ima mnogo toga da se priča, međutim pošto ima i ostalih kolega poslanika koji treba nešto da kažu, zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Goran Jocić, a posle njega narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srbija je danas jasno polarizovana na dve političke opcije: jednu čini Srpska radikalna stranka i drugu tzv. demokratski blok, koji se deli u dve grupe - DOS jedan i DOS dva. S obzirom na sastav Vlade i na partije koje će učestvovali u Vladi, jasno se vidi da ćemo dobiti Vladu iz one druge grupe, tzv. demokratskog bloka, odnosno DOS dva, a nadam se da će nastaviti i u kontinuitetu politiku prethodne vlade. Skupštinska većina je pre nekoliko dana izglasala novi Zakon o ministarstvima, gde se tačno vidi da se ukidaju ostala potpredsednička mesta i da se samo ostavlja novoj vladi jedno. Kada smo videli personalni sastav Vlade, da se za to potpredsedničko mesto predlaže Miroljub Labus, predsednik G17 plus, onda nam je bilo jasno zbog čega je jedno potpredsedničko mesto, da bi Koštunica imao striktnu kontrolu. Za ministra finansija se predlaže Mlađan Dinkić, takođe potpredsednik političke organizacije G17 plus, a skupštinska veća je pre neki dan postavila i guvernera Narodne banke, koji je, takođe, visoki funkcioner stranke G17 plus. Iz toga se jasno vidi da će glavnu reč i da će Srbijom vladati upravo politička grupacija G17 plus. Ta vlada će biti troma, spora i neefikasna. U ekspozeu koji je mandatar podneo, a što se tiče Kosova i Metohije, kaže se: "Suštinska autonomija srpske zajednice na Kosovu podrazumeva teritorijalnu autonomiju (podelu na entitete, odnosno kantonizaciju Kosova i Metohije), kao i kulturnu i personalnu autonomiju". Gospodo, želeo bih da vas podsetim da se treba striktno držati Rezolucije 1244, koja i to malo što daje nekih ovlašćenja našim Srbima tamo, treba upotrebiti na taj način da se uspe i da se njima stvori sigurnost, da se povrati vojska i policija u tom malom broju koliko je potrebno, ali je ipak i to nešto značajno. Dalje, što se tiče poreske politike kaže se, a to kaže mandatar: "Najpre bih naglasio da nije dobro što je država sve one koji rade opteretila visokim porezima." I dalje: "Vlada će smanjiti poreze koji opterećuju proizvodnju". Dame i gospodo, već u startu skupštinska većina nije pokazala dobru volju i nije izglasala da se uvrsti u dnevni red predlog SRS-a, a to je bio Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara. To bi bio prvi gest dobre volje da se upravo sa ovim što je mandatar u ekspozeu izneo u startu krene. Dalje se kaže: "Srbija može i mora ne samo da obezbedi pouzdano snabdevanje električnom energijom, već i da bude izvoznik struje, koja je tražena i skupa roba u Evropi. U najkraćem mogućem roku uradiće se analiza investicija u nove kapacitete za proizvodnju električne energije". Gde god se spomene reč "investicija" tu je G17 plus, a gde je G17 plus tu su i razne afere, od Nacionalne štedionice do uvoza električne energije. Zašto je poslanička grupa, jedna iz novoformirane koalicije, bila uzdržana prilikom glasanja za formiranje anketnog odbora koji je predložila SRS, da se formira anketni odbor i na taj način da se preispitaju zloupotrebe oko uvoza električne energije i raznih bankarsko-mafijaških poslova. Što se tiče zdravstva, kaže se da se naš zdravstveni sistem već dugo nalazi u izrazito lošoj materijalnoj situaciji, a posledice takvog stanja su vidljive u svakodnevnom životu. Dame i gospodo, ne znam da li je poznato da u pojedinim zdravstvenim ustanovama postoji tzv. zdravstvena mafija, u pojedinim. Tako da direktor oko sebe okupi jednu elitu i radi što mu je volja, imate i primer za to, a to je Dom zdravlja u Nišu. Dalje se kaže: "Kao jedan od temeljnih stubova države, prosveta mora da zauzme svoje mesto pokretačke snage koja omogućuje napredak celog društva. U ovom poslu moramo voditi računa o našoj nacionalnoj i kulturnoj osobenosti, i jednim delom i o specifičnosti postojećih institucija". Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih da vas podsetim kako je prethodna Vlada donela neki pravilnik, poslovnik, zakon, šta već sve, da deca koja su u osnovnim školama, da im se izmeni plan i program rada. Na taj način deci se neomogućuje da napreduju i ta deca će za 10 do 15 godina biti tupa radna snaga raznih multinacionalnih kompanija, koje se danas šire našom zemljom. Prema tome, mislim da bi nova vlada trebalo da ima malo više sluha za ovo pitanje i da makar na tom polju više poradi. Mislim da bi to bio jedan veliki uspeh nove vlade, ako se tim pitanjem pozabavi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Branislav Rankić.
Dame i gospodo narodni poslanici, početkom 19. veka Srbija je imala veliki cilj, Srbija je želela državu, želela slobodu, Srbi su se borili da se oslobode ropstva. Danas, na početku 21. veka mandatar za sastav vlade se u prvoj rečenici pita, šta Srbija od nas traži. Nažalost, dame i gospodo, velikog cilja više nema. Danas se svaki prosečan građanin Srbije pita kako da preživi, kako mesec dana da obezbedi hleb svojoj deci, kako da plati struju, grejanje, komunalne troškove, kako da školuje decu, kako da se leči, kako da plati sve ono što je danas izuzetno skupo, a bez čega se ne može živeti. Niko više ne razmišlja o letovanjima, o zimovanjima, o nabavci novih automobila ili tome slično, niko više sem ono malo povlašćenih ljudi. Mi smo se u nedavnom periodu naslušali od prethodne vlasti kako je u Srbiji bolje i kako se lepše živi. Samo, nažalost, nisu to uspeli da objasne građanima Srbije ili građani Srbije to nisu prepoznali. Kažem vam da ono što moramo tražiti od ove vlade je, pre svega, da obezbedi hleb i ostalo što je neophodno za život građana Srbije. Kaže nam budući premijer u ekspozeu: "Najpre bih naglasio da nije dobro što je država sve one koji rade opteretila visokim porezima. Imam u vidu da je danas oko 950.000 ljudi bez posla, a brojni pokazatelji govore o viškovima radnika u mnogim preduzećima. Proizvodnja nastavlja da pada". Tako kaže mandatar u ekspozeu. Dakle, on prepoznaje da je država uvela prevelike poreze i slažemo se da je država opteretila sve svoje građane; slažemo se. Znači da privreda nije u stanju da izdrži uvedene namete, pa i tu se slažemo. Dok premijer govori o nečemu, mi očekujemo da odmah počne smanjenje tih tereta i tih obaveza da se lakše diše. Međutim, skupštinska većina sastavljena od članova SPS-a, DSS-a, NS-a, SPO-a i G17, već u startu odbija predloge zakona SRS-a u kojima će se mnogobrojne obaveze, maločas nabrojane, ukinuti, pa čak i onaj famozni Zakon o držanju i nošenju oružja, kako se već zove, Zakon o legalizaciji, koji predstavlja strašnu pljačku Srbije i građana Srbije, Zakon o porezu na finansijske transakcije itd. Niste pokazali dobru volju ili možda nećete slediti zahteve premijera, ili možda premijer nije obavešten da vi tako drugačije mislite, nego što on predlaže u svom ekspozeu. Kaže mandatar da bi to kretanje, a misleći na buduće kretanje Srbije, moglo da se nastavi. "Srbija danas mora prvo da reši svoj državni status koji je doveden u pitanje time što na delu njene teritorije, na Kosovu i Metohiji, ne postoji naša vlast, već vlast međunarodne zajednice". A kako i da rešimo i da očekujemo da će nova vlada to rešiti. Jedni se zalažu za zajednicu Srbije i Crne Gore, drugima nije stalo do toga. Kažu, neka bude samostalna Srbija. Jedni bi da Kosovo ostane onako kako je Ustavom definisano, u sastavu Srbije i Srbije i Crne Gore, a drugima je Srbija sasvim dovoljna i bez Kosova i Metohije. Između ostalog i zbog toga 82 poslanika SRS-a neće podržati predlog mandatara za sastav nove vlade. Ova vlada nije proistekla i neće proisteći iz izborne volje građana. Jasno je rečeno na izborima, jasno su rekli građani Srbije kakvu vladu žele i koga žele u toj vladi. Naravno, kod nas nema ogorčenja, nema ljutnje. Radikali mogu da čekaju, a pitanje je da li Srbija može da čeka. Nećemo podržati ovu vladu i zbog toga što smo apsolutno sigurni da neće dati značajan doprinos u borbi protiv organizovanog kriminala, u borbi protiv mafijaša, a naročito ne protiv onih koji su automatskim puškama osvajali policijske stanice, Narodnu banku, preduzeća, spalili Skupštinu, televiziju; da se neće obračunati sa energetskom i finansijskom mafijom. Nema toga, dame i gospodo, nema takvog obračuna sa kriminalom, nema boljitka bez onih koje je narod hteo. Samo oni imaju mandat i oni imaju hrabrosti, jer iza njih stoji veći deo srpskog glasačkog tela, da to uradi na najbolji način. Nema prave vlade i boljitka Srbiji bez SRS-a.
Reč ima narodni poslanik Branislav Rankić, a posle njega narodni poslanik Aleksandar Đorđević.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedna rečenica iz ovog ekspozea kandidata za predsednika Vlade posebno je skrenula moju pažnju. Neki poslanici pre mene su pomenuli otprilike nešto o tome. Radi se o restrukturiranju privrede, pri čemu se pre svega misli na restrukturiranje velikih privrednih sistema. Dolazim iz Borskog okruga, odnosno iz Bora konkretno, na čijoj teritoriji se nalazi najmanje tri velika privredna sistema. Neki od njih su već u fazi restrukturiranja, neki su već pri kraju sa restrukturiranjem na način DOS-a, a neke tek očekuje proces. Pre svega, radi se o nekoj vrsti nove organizacije poslovanja tih preduzeća. Oni su išli redosledom - Rudarsko-topioničarski basen Bor, kome pripada rudnik bakra u Majdanpeku, Industrija hemijskih proizvoda u Prahovu kod Negotina i FI hidroenergetski sistem Hidroelektrane Đerdap jedan i dva u Kladovu. Pošto nam mandatar obećava da će nastaviti proces restrukturiranja, moramo reći na primeru Rudarsko-topioničarskog basena Bor kako je taj proces već vršen od strane prethodne vlade. Naime, Vlada je imenovala u Boru čuvenog Nemanju Kolesara na mesto predsednika Upravnog odbora Rudarsko-topioničarskog basena Bor, koji je za potrebe restrukturiranja okupio oko sebe određeni ekspertski tim. Inače, eksperti u Srbiji koje je DOS promovisao su oni mladi ljudi, koji obično nemaju nikakvog radnog iskustva i koji su iz kratkih pantalona uskočili u komplet odela, vezali kravate i sa velikom bukom uleteli u naše privredne sisteme i samo svojom arogancijom, iza koje je stajala velika moć, uspeli su da potisnu veliki broj stručnih i kompetentnih ljudi, koji po 20 i 30 godina vode velike privredne sisteme, da se povuku pred jednom takvog najezdom. Pri tome jedini kvalitet kojim su raspolagali ti eksperti bio je u najvećem broju slučajeva znanje engleskog jezika i poznavanje rada na računaru. Skrenuću vam pažnju da su u svim zemljama sveta, pa i kod nas, uglavnom to stiče na raznim kursevima, nikako na nekim ozbiljnim školama i fakultetima. Premijer nam obećava da će da nastavi rekonstruisanje, odnosno restrukturiranje privrede, ali prethodno u sledećoj rečenici kaže - prvo će se uraditi pažljiva analiza stanja u svakom industrijskom sektoru. Obzirom na to da najveći broj građana u Srbiji zna energičnost premijera, mi mislimo da pažljiva analiza stanja može trajati godinama, nadživeće sigurno ovu vladu. Da je iskreno vlada, koja vidim da će se formirati, imala nameru da se uhvati u koštac sa rešavanjem velikih privrednih problema u kojima se nalazi naša država, oni bi već imali pripremljene programe, ne bi sada tek vršili analizu stanja, jer su imali i vladu u senci koja je imala vremena za taj svoj rad u senci, da napravi određene programe. Da biste znali o čemu pričam, vama ću pokazati kako otprilike izgleda jedan program kojima raspolaže SRS. Ovo vam je studija mogućnosti, koja prethodno mora da se uradi po Zakonu o rudarstvu, a ovo vam je Dugoročni program proizvodnje i prerade rude i proizvodnje koncentrata bakra sa revitalizacijom, rekonstrukcijom pogona u rudnicima bakra Bor, za period od 2003. do 2012. godine. Ovde ćete videti sve potrebne tabele sa svim analizama stanja, na koji način se vrši restrukturiranje privrede i na koji način možete, gospodo, ako ste zaista zainteresovani da Srbiju povedete putem ka boljem, kako možete postupiti. Ovo je samo jedan od programa kojima raspolaže SRS iza koga stoje izuzetno sposobni ljudi. Jedan od tih programa je otvaranje rudnika fosfata u Lisini kod Bosilegrada. Vaš poslanik iz Demokratske stranke Srbije je upućen delimično u te programe. Jedan od tih programa je i pokretanje proizvodnje u Industriji hemijskih proizvoda Prahova, pre svega koristeći ovaj rudnik fosfata koji bi trebalo da se otvori u Bosilegradu, da ne bi bili uvozno zavisni od te sirovine. Inače, ova rečenica - da će se izvršiti pažljiva analiza stanja u svakom industrijskom sektoru - pre svega je preneta iz udžbenika i to uvodnog dela udžbenika, po tome se vidi da je opšta i da Vlada nema nikakvu stvarnu nameru da se uhvati u koštac sa rešavanjem problema. Naime, u svim udžbenicima organizacije rada, a oni se uče kao sporedan predmet, ne u tom smislu sporedan, nego kao predmet koji nije stručan u okviru najvećeg broja tehničkih fakulteta. Tamo se kaže, a to svaki seljak u Srbiji zna, da ako imate problem prethodno treba da ga uočite, da vidite o čemu se radi i da donesete odluku kako ćete taj problem rešiti i da ga rešite. Inače, da bi to bilo potpuno demagoški, ovo su članovi DSS-a na lokalnom nivou koristili, ovu rečenicu, kao svoj stranački stav u toku predizborne kampanje decembra prošle godine. Žao mi je što se ovde trenutno ne nalazi kandidat za predsednika Vlade gospodin Koštunica, ali želeo bih lično da ga pitam da li je obavešten da se u Timočkoj krajini već više nedelja šire vesti kako se planira preseljenje nuklearnog otpada iz Instituta u Vinči, pre svega u bivši rudnik uranijuma u Kalni kod Knjaževca, a zatim i u postrojenja Industrije hemijskih proizvoda u Prahovu, zbog čega su građani veoma uznemireni. Ako ima neke informacije o tome, a vidim da ćete ga izabrati, trebalo bi da u roku ne dužem od sedam dana preporuči građanima Timočke krajine da li da se sele ili da ostanu tamo. Samo bih još pomenuo Ministarstvo finansija, pošto sam prošli put neshvaćen kada sam pričao kakve veze ima proizvodnja zlata sa Narodnom bankom Srbije, a tadašnji guverner je bio Mlađan Dinkić, koga sada predlažete za ministra finansija, objasniću još jednom. Na posebno zakonom uređen način, zlato proizvedeno u pogonima Rudarsko-topioničarskog basena Bor otkupljivala je Narodna banka Jugoslavije. Kasnije, posle 5. oktobra 2000. godine, odnosno od oktobra 2000. godine niko u Boru od onih koji su se bavili time ne zna koliko je proizvedeno ni šta se sa tim zlatom dešava.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Đorđević, a posle njega narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, čekali smo dva meseca da se predloži Vlada Republike Srbije. Juče je budući predsednik vlade, koga ćete vi verovatno danas izglasati voljom većine, koju ste nekako uspeli da sklopite, podneo ekspoze i predstavio građanima Srbije program vlade koja, nadam se, neće trajati dugo. Predlog Skupštini da se formira manjinska vlada, vlada u kojoj će učestvovati političke stranke koje su po prirodi i po programu na dijametralno suprotnim programskim ciljevima, neće doneti Srbiji ništa dobro. Ekspoze koji ste sastavili i podneli juče, sastavljen je na sličan način kao spisak želja koji nema jasan cilj. Izlaganje budućeg predsednika vlade Vojislava Koštunice podsetilo me je na njegovo izlaganje kada je bio inaugurisan za predsednika SRJ. Vrlo je zanimljiv njegov učinak kao državnika. Predlog da se formira manjinska vlada, koji je podnesen Narodnoj skupštini, pokazuje želju budućeg mandatara da pobegne od odgovornosti, koja je osnov za suočavanje sa nagomilanim problemima i pitanjima koje je ostavila prethodna vlada koju je predvodila DS. Srbija se danas nalazi pred velikim obavezama i pitanjima koja su od nacionalne i državne važnosti, a nisu rešena. Prvo je pitanje Kosova i Metohije. U ekspozeu budućeg mandatara navodi se i predviđa se podela na entitete, odnosno kantonizacija Kosova i Metohije. Ono što je osnov, to je da svaka buduća vlada treba da energično i ofanzivno u međunarodnim institucijama, a pre svega u Ujedinjenim nacijama, insistira na primeni Rezolucije 1244 Ujedinjenih nacija, da se vrati naša vojska i policija na teritoriju Kosova i Metohije. To je osnovna stvar koju treba učiniti. Pitanje zajedničke države Srbije i Crne Gore, koje će doći da se rešava u toku sledećeg perioda; nagomilani problemi u ekonomskoj i socijalnoj sferi; pitanje funkcionisanja monetarnog sistema zajedničke države. Prvo je trebalo da biramo vladu, pa onda da biramo guvernera NBS. Ovde su napravljeni neki redosledi poteza koji su meni i poslanicima SRS jasni, nadam se da su jasni i svim građanima Srbije. Pogotovo je bitno pitanje pokretanje proizvodnje, pitanje rešavanja problema u zdravstvu, u prosveti, kulturi i sportu. Naravno, ako govorimo o pitanju privatizacije, pitanju nezaposlenosti, u ekspozeu kažete da ima 950.000 nezaposlenih građana. Razvoj i reforme u saobraćajnom i šinskom sistemu, obračun sa kriminalom, a pogotovo pitanje saradnje sa Haškim tribunalom. Ako neko od vas misli da će manjinska vlada rešavati ta pitanja, mislim da neće dugo to moći da rešava, jer građani Srbije 28. decembra nisu glasali za manjinsku vladu, glasali su za jednu stabilnu vladu koja će se baviti svim ovim problemima koje sam naveo i koji se nalaze u ekspozeu, istina poređani kao spisak i ništa dalje od toga, bez jasne koncepcije, bez rokova kada će se to učiniti. Podsetiću vas i na to, dok je bio predsednik SRJ, budući mandatar gospodin Vojislav Koštunica je insistirao da naši Srbi izađu na izbore na Kosovu i Metohiji. Njegovim autoritetom dao je za pravo Šiptarima na Kosovu i Metohiji pa su kasnije formirali nelegitimni parlament. Znači, autoritet Vojislava Koštunice po tom pitanju išao je na ruku Šiptarima, koji sada imaju otvoren put da naprave prvi korak ka otcepljenju. Sada se u ekspozeu pominje ova kantonizacija. Prosto je neverovatno šta mi ovde imamo kao program buduće vlade. Nama je potrebna vlada da napravi veliki napor u tim međunarodnim institucijama da se primeni Rezolucija 1244. Ono što je posebno važno, SRS i dr Vojislav Šešelj nikada nisu bili spremni da prave kompromise kada je upitanju opstanak države i zaštita osnovnih nacionalnih interesa srpskog naroda, sa državnog i nacionalnog aspekta i interesa građana Srbije. Većinska vlada SRS i DSS je bila jedina vlada koja bi garantovala Srbiji stabilnost države i građana. Moram da izrazim žaljenje što Vojislav Koštunica nije prihvatio ponudu SRS da formira stabilnu vladu. Za stabilnu većinsku vladu građani su glasali 28. decembra. Tada su vam verovali. Smatrm, kao i sve kolege iz SRS-a, da ste propustili istorijsku šansu da ispravite sve greške koje ste počinili kao predsednik SRJ. Građani Srbije 28. decembra nisu glasali za DSS, da bi na vlasti ostali isti oni koji su nas doveli do krize institucija sistema. Dakle, manjinska vlada je vlada kompromisa, ucena, pritisaka, pristanaka, za šta građani Srbije sigurno nisu glasali. Zašto manjinska vlada? Zato što niste spremni da prihvatite odgovornost istorijskog trenutka u kojem se Srbija danas nalazi. Zato će vas na sledećim izborima građani žestoko kazniti. Već sada možete biti sigurni da će SRS na sledećim parlamentarnim izborima osvojiti skupštinsku većinu i vlast u Srbiji.
Reč ima Nemanja Šarović, a zatim Ostoja Stojanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, o ekspozeu mandatara za sastav Vlade Srbije, koji nam je predstavljen, izuzetno je teško diskutovati, jer da bi se o nečemu diskutovalo, potrebno je da ispred sebe imate nešto čvrsto, nešto konkretno i određeno. Iako se ekspoze proteže na čak 15 strana, malo se šta u njemu može nazvati konkretnim i određenim. Ovde se, u stvari, ne radi o programu buduće vlade, već pre o spisku lepih želja. Kao da je mandatar išao za tim da se već na prvom koraku dodvori svima, tako što će im reći upravo ono što žele da čuju: sve nepravde biće ispravljene, institucije izgrađene, pravna država uspostavljena, Srbija će biti uvedena u Evropu, korupcija proterana i to, kako mandatar kaže, ona velika, jer mala valjda može i da ostane, porezi će biti smanjeni, privatizacija poštena, zaposlenost veća, standard viši, ulagaće se u selo, elektroprivredu, saobraćaj, kulturu, zdravstvo, pravosuđe itd. Dosta je toga napisano, ali je malo toga rečeno. Mislim da nam je mandatar otkrio svoje prave namere kada je rekao da namerno u ekspoze nije stavljao rokove i brojke, jer kako kaže: "Brojke su opasne, umeju da zavedu, a može neko i da vas podseti na njih". Ovako je mnogo lakše, samo kažete – biće nam mnogo dobro, kada neko pita kada će biti, kažete-polako, biće. Da se na programu vlade nije ozbiljno radilo, govori nam i činjenica da je, nakon dva meseca pokušaja da se sklepa kakva-takva većina, program napisan za dan ili dva, iako se radi o veoma širokoj koaliciji sa heterogenim programima, što jasno pokazuje da kamen spoticanja nije bio program vlade, već raspodela resora. Čude me i kritike koje mandatar upućuje na račun svega što se dešavalo u protekle tri godine, kao da on za to ne snosi nikakvu odgovornost. Kaže, oni nisu bili u Vladi. Pitam ga, gde su onda bili? U opoziciji sigurno nisu. U opoziciji je bila SRS. I dok ste vi spavali svoj višegodišnji san, mi smo tu vladu rušili, a upravo ste joj vi svojom već poslovičnom nesposobnošću i neodlučnošću omogućili da traje onoliko koliko je trajala. Kaže nam mandatar da je dug zemlje dostigao 14 milijardi dolara. Za potpredsednika vlade istovremeno predlaže Miroljuba Labusa, koji je tri godine bio ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom. Ne tako davno, otvaran je šampanjac, sečene su torte po aerodromima, slavilo se opraštanje dve trećine naših dugova, pa se postavlja pitanje da li je taj dug bio 45 milijardi dolara ili je sve to sa opraštanjem bila samo farsa? Obećava nam mandatar i politički neutralno Ministarstvo unutrašnjih poslova, koje će voditi računa o suštinskim nacionalnim interesima, što je originalno rešenje kakvo ne poznaje uporedna praksa i zanimljiv način izgradnje institucija. Postvlja se pitanje ko će to i na koji način unutar Ministarstva unutrašnjih poslova procenjivati koji su to suštinski nacionalni interesi.Ne treba to da radi MUP. Za to postoji parlament. Jedna od retkih stvari koja neće biti prioritet vlade je saradnja sa Hagom. Mada nas iskustvo uči da to ne mora ništa da znači, oni kažu, nastojaće da se svim našim državljanima pruži adekvatna pomoć. To jednostavno nije dovoljno. Tamo se sudi političkom i državnom vrhu ove zemlje. Ne radi se o individualizaciji, već upravo o kolektivizaciji krivice. Svaka ozbiljna vlast mora razmišljati ne samo o milijardama dolara odštete koju ćemo plaćati ako oni kojim slučajem budu osuđeni, već i o žigu genocida i zločinačkog naroda, koji će buduće generacije morati da nose. Zato optuženim moramo pružiti svu neophodnu pomoć, a ne svesti ulogu Srbije na zatvor u kome će osuđeni, kako mandatar kaže, služiti svoje kazne, iako bi kao pravniku moralo da bude jasno, morao bi da zna da se kod nas kazna zatvora izdržava, a ne služi. Dotakao se mandatar u ekspozeu i državne zajednice Srbije i Crne Gore; kaže, nije funcionalna. Prethodni put kada je sređivao stanje mi smo i dobili tu nefunkcionalnu zajednicu. Jedino što nam je tada donošenje Ustavne povelje i formiranje takve kvazizajednice predstavljeno kao veliki uspeh Demokratske stranke Srbije i velikog državnika Vojislava Koštunice na njenom čelu. Na kraju, rekao bih da je Vojislav Koštunica osuđen da doživi sudbinu mnogih koji su obećavali sve, a to je da ne učini ništa. Jer, kada neko kaže da je sve prioritet, onda građani treba da znaju da je to samo lep način da se kaže da prioriteta, u stvari, i nema.
Reč ima narodni poslanik Ostoja Stojanović, a posle njega narodni poslanik Zoran Mašić.
Dame i gospodo, ja sam Ostoja Stojanović, poslanik Srpske radikalne stranke. Dolazim iz Valjeva. Moram vam reći samo dve tri reči o Valjevu. Valjevo je tuga od grada. "Krušik", koji je bio gigant vojne proizvodnje, "Srbijanka", "Gradac", "Elind", "Kožara" i da ne nabrajam ostale, niko ne radi ništa. Jednostavno, Valjevo je, gospodo, mrtav grad. Ova vlada je, gospodo, velika prevara građana Srbije. Građani Srbiji su najviše glasova dali SRS, imajući na umu da će SRS zajedno sa Demokratskom strankom Srbije formirati Vladu. U ekspozeu premijera je obećano da će se pronaći izvršioci zločina pre i posle 5. oktobra. Od toga, draga gospodo moja, nema ništa. Pre 5. oktobra Miloševićeva vlast znalački je odvojila vlast od kriminala. Između njih je bila Državna bezbednost. Ne mislim na demokratski blok, nego na Državnu bezbednost. Kriminalci su bili odvojeni od vlasti, ali su za vlast završavali velike prljave poslove, što su mnogi od nas ovde osetili na svojoj koži. Posle 5. oktobra organizovani kriminal se direktno umešao u vlast i došlo je do ubistva premijera Đinđića. Meni kao čoveku je Đinđića jako žao, iako smo bili politički protivnici. Žao mi je svakog čoveka i svakog Srbina. Žao mi je i Đinđića. Pogledajte šta je pravosuđe uradilo. Napravilo je pravu farsu od ovog suđenja. Doći će dotle da će se svi kriminalci koji su pohvatani proglasiti zaštićenim svedocima i izvući, ostaće sitna boranija i na kraju će ispasti da je gospodin Zoran Đinđić izvršio samoubistvo. Ovde mandatar Vojvodinu nije ni pomenuo. Vojvodina, gospodo, polako kliza ka statusu Kosova. Ukoliko se nešto u slučaju Vojvodine ne preduzme hitno, Vojvodina će doći isto gde je došlo i Kosovo. Selo je vrlo malo pominjano. Seoska domaćinstva su oronula, propala. O selu apsolutno niko ništa ne misli. O selu nije mislila ni prošla vlast, ne misli ni ova. Seljaci su potrebni samo onda kad su potrebni da glasaju za ovu vlast. Sva sreća što se bliže predsednički izbori, pa će gospodin Tomislav Nikolić dobiti na ovim izborima. Tada će biti kontrola vaše vlasti i kontrola vlasti vaših ministara. Hvala vam na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, i poslednji prijavljeni narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, priključujem se velikom broju poslanika naše poslaničke grupe, koji su podneti ekspoze budućeg mandatara ocenili kao prekomerno uopšten i deklarativan i bez jasne vizije za rešavanje nagomilanih problema u našoj državi. Upravo, zbog tih veoma nagomilanih problema, zbog lošeg vladanja protekle vlasti, velika je uznemirenost i zabrinutost građana Srbije za stanje naše države i perspektivu. Iz tih razloga sam očekivao, a nadam se i veliki broj vas, da će mandatar izneti jasnije ciljeve i opredeljenja buduće vlade u rešavanju najvažnijih i gorućih pitanja za ovu državu, a pre svega sa ciljem vraćanja poverenja u institucije sitema i vladu. Međutim, nažalost, mi to iz podnetog ekspozea nismo mogli da prepoznamo. Dalje, ono što želim da kažem, obzirom da dolazim iz Vojvodine, neshvatljivo mi je da u ekspozeu ni reči nije spomenuto o trenutnom političkom stanju u Vojvodini i eklatantno izraženom separatizmu nelegitimne, pre svega, političke oligarhije, koja želi da internacionalnizuje stanje i da dovede ovu državu u nove probleme. Mislim da je bila obaveza mandatara da se, barem u nekoliko reči, osvrne na to stanje i da nam kaže koje su vizije vlade u rešavanju tih problema. Mislimo da je ključni način rešavanja nalaženje mogućnosti da se što pre raspišu novi parlamentarni izbori i da građani izaberu legitimnu vlast u Vojvodini. Dalje, na šta bih se osvrnuo posebno, to je deo ekspozea koji se odnosi na argar. Gospodo, pojedini iz vaše novoformirane koalicije u toku predizbornih akivnosti su obećavali građanima da će uvećati agrarni budžet, čak tri puta, što mislim da svako ko je vezan za poljoprivredu i selo može pozdraviti. Međutim, u ekspozeu budućeg premijera nema ni reči o tome tako da se pitamo da li se odustalo od tih obećanja ili će se to u najmanju ruku revidirati. Svakako je dobro da buduća vlada određenim carinskim merama zaštiti našu poljoprivredu. Nedozvoljivo je i nedopustivo da se u ovu državu uvoze poljoprivredni proizvodi koji se u našoj zemlji nalaze u suficitu, pre svega neki poljoprivredni proizvodi, voće ili meso; u državi koja je bila prepoznatljiva po izvozu te robe, mi to uvozimo. Stoga očekujemo da će vlada učiniti da zaustavi tu tendenciju i taj trgovački lobi. Predsedavajući, molim vas, da li možete poslanike da upozorite da elementarno otpoštuju govornika.
Pridružujem se vašoj molbi.
Molim vas, svih ovih dana sam ćutao i odslušao sve poslanike, nadam se da zavređujem i da budem saslušan. Svakako tim carinskim merama buduća vlada ne može zaštititi poljoprivrednu proizvodnju, nego upravo merama koje su obećavane, a pre svega od ove vlade tražimo da obezbedi povoljne kredite, povoljne subvencije za poljoprivrednu proizvodnju, dalje, garantovane cene i svakako da utiče svojom politikom na povećanje kvaliteta naših poljoprivrednih proizvoda, što će nam omogućiti izlazak na svetsko tržište, pre svega na tržište Evropske unije ali i druga tržišta. Nažalost, ni o tome ništa više ni konkretnije nije rečeno, iako smo svesni da je poljoprivreda jedan od najvažnijih, najznačajnijih resursa. Dalje, ono što očekujem od vlade, a što nije u proteklom vremenskom periodu urađeno, to je donošenje novih i usaglašavanje postojećih zakonskih propisa u oblasti poljoprivrede, jer je poznato da nekoliko desetina hiljada propisa treba usaglasiti u oblasti poljoprivrede da bi mogli izvoziti na svetsko tržište i da bi mogli biti konkurentni. Proteklih nekoliko godina nije nijedan nov zakonski propis donet, niti su napravljena značajnija usaglašavanja. Od ove vlade se to očekuje, a u ekspozeu ništa konkretnije na tu temu nije rečeno. Dalje, ono što želim da kažem, to je da apsolutno podržavam, i nadam se da će to nova vlada ispuniti, da se definitivno raščisti šećerna afera, jer je ona donela jednu veliku mrlju našoj državi, donela je velike probleme našoj prehrambenoj industriji i na kraju veoma negativno utiče na ratarsku proizvodnju jedne značajne kulture kao što je šećerna repa. Jer nema povećanja proizvodnje i zasada šećerne repe bez izvoza šećera, a to što smo imali preferencijalne uslove jednostavno smo neodgovornošću upropastili i treba svakako raščistiti i jasno narodu i građanima Srbije reći ko je kriv za to. Na kraju, dozvolite mi da kažem par reči, a vezano je za oblast nauke. Nova vlada treba sigurno mnogo više da učini da se obezbede veća sredstva za ulaganja u naučnoistraživački rad i zadržavanje mladih i perspektivnih kadrova u našoj zemlji, jer to je jedina budućnost naše države, da nam mladi ljudi ne odlaze više u inostranstvo, nego da ostaju ovde, da se školuju u našim institucijama i da im se omogući da istražuju u našim naučnoistraživačkim ustanovama. Očekujem od vlada da na tom planu uradi više nego prethodna vlada, da se donese što pre novi zakon o naučnoistraživačkoj delatnosti, koji će omogućiti da se na pravi način reši status naučnoistraživačkih ustanova, da se kroz njega uđe u pravu vlasničku transfomaciju. Tako kako će vlada raditi građani će presuditi, a mi narodni poslanici, pre svega mislim na nas iz opozicije, nadam se za narednih 100 dana da ćemo imati pravo da saslušamo ekspoze o ostvarenim rezultatima. Ako data obećanja ne ispunite, mislim da ćemo imati apsolutno, i moralno i svako drugo, pravo da tražimo vaš opoziv i smenu, a poslanici SRS će sigurno to učiniti, jer i ovo formiranje vlade je mimo volje građana, ali prihvatamo činjenicu da nije prvi put izigrana volja građana i da ćete zbog toga, nadam se, položiti račune, pre svega, poslanicima SRS i građanima koji su glasali za SRS. Hvala vam.
Poslednji prijavljeni narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani studenti Pravnog fakulteta u Beogradu, SRS glasaće protiv izbora ovakve vlade Republike Srbije i, bez obzira na činjenicu što smo dobili ubedljivo najveće poverenje građana Srbije na prethodnim parlamentarnim izborima, bićemo opozicija u predstojećem periodu. Nadamo se zbog Srbije, a očekujemo objektivno i zbog prilika u njoj, da će toj vladi mandat biti kratak, da ćemo što pre dobiti bolju vladu, koja će suštinski zastupati interese naroda i građana Srbije. Slušali smo u ovoj Narodnoj skupštini, bar mi iskusniji narodni poslanici, više ekspozea mandatara različitih političkih ideja i političkih profila i svi ti ekspozei ličili su jedni na druge. Uvek je to bio spisak lepih želja, pa ne mogu ni za ovaj ekspoze da kažem da je zaboravljena neka sfera društvenog života, da negde nešto nije pomenuto što bi trebalo na lep način da se predstavi građanima ili poslanicima, te manje ili više podseća na nekakav predizborni letak kako bi to trebalo da se dopadnemo biračima i šta bi to trebalo da se dogodi ukoliko mi pobedimo. Ovde smo očekivali iznošenje ozbiljnog političkog, ekonomskog i socijalnog programa. To nismo mogli da čujemo, o tome nismo mogli da čujemo mnogo čak ni u kasnijim dodatnim objašnjenjima onih koji podržavaju ovakvu vladu i ovakav njen program. Rekao je mandatar uskoro, očigledno imajući u vidu novouspostavljenu skupštinsku većinu, predsednik vlade Srbije, nekako mi je to bliže od onoga premijer, da će jedno od najvažnijih pitanja, gorućih pitanja sa kojima će se vlada Republike Srbije suočiti biti pitanje Kosova i Metohije. Pri tome je uradio nešto što nije trebalo i nije smeo da uradi. Naime, poslanička grupe Srpske radikalne stranke već je podnela predlog rezolucije kao opšteg akta ovoj skupštini na usvajanje. Želeli smo raspravu o stanju na Kosovu i Metohiji. Želeli smo da razgovaramo o tome, da prihvatimo sve vaše dopune tog teksta, da vidimo šta je to što može da se izmeni, da vidimo šta je to što zajednički možemo da se dogovorimo, kako i na koji način da postignemo nacionalni i politički konsenzus. Nažalost, bez skupštinske rasprave, bez dogovora, siguran sam čak i sa skupštinskom većinom, a posebno bez dogovora sa svim političkim subjektima, gospodin Koštunicaje rekao kako bi trebalo da izgleda stanje na Kosovu i Metohiji, što je čak direktno suprotstavljeno Ustavu Republike Srbije, kao najvišem pravnom aktu naše zemlje. Gde to piše u Ustavu naše zemlje da na Kosovu i Metohiji imamo entitete, kantonizaciju ili kakva to treba da bude suštinska autonomija srpske zajednice? Reći ću vam, pošto imam nešto više vremena od mojih kolega, te mogu da iskoristim tu priliku da vam ukažem na jednu veliku grešku koju smo počinili u ranijem periodu. Tamo negde 1994. godine, pravnici to znaju, čitao sam arhive i obnovio to znanje, Lord Karington je došao u Srbiju i izašao sa jednim terminom koji je postao zla kob srpskog naroda na ovom prostoru. To je termin - nacionalna zajednica. On ga je prvi učvrstio govoreći o Kosovu i Metohiji. Mi smo znali jasno ko je narod, a ko su nacionalne manjine. Karington je rekao - nema više narod, Srbi, nema više nacionalne manjine, Albanci, svi ste vi nacionalne zajednice, ali ćemo odvojeno da posmatramo teritoriju Kosova i Metohije. Mi iz Srpske radikalne stranke ukazivali smo tadašnjem državnom rukovodstvu i kasnije vrhu državne vlasti da ne prihvataju takvu vrstu prevare, jer nije samo jezička, nije samo formalna, već suštinski, pravna i politička prevara. Kasnije smo došli do toga da se polako taj termin nacionalne zajednice, prihvaćen za sve, obrne, baš u okviru ovoga o čemu je govorio gospodin Koštunica, to da su oni većinski narod na Kosovu i Metohiji, kao da je to neka posebna država, država odvojena od Srbije ili od Srbije i Crne Gore. Ne kažem da mu je to bila namera, a mi smo manjinski narod, kome treba obezbediti suštinsku autonomiju unutar Kosova i Metohije. To je nešto što ne može da se prihvati. Mi smo narod, oni su nacionalna manjina. Naravno, ne možemo očekivati da se u tim okvirima i u skladu sa tim standardima taj problem rešava zahvaljujući kontroli koju danas na teritoriji Kosova i Metohije sprovodi tzv. međunarodna zajednica, odnosno SAD i njihovi sateliti, ali u svakom slučaju ovo nije smelo da se pojavi ni u ekspozeu, niti u izlaganju nekoga ko se poziva na legalizam, na poštovanje pravnih normi, a da ne govorimo o nacionalnim interesima srpskog naroda, koji nisu ustanovljeni u najvišem zakonodavnom telu, već ih je samo proklamovao predsednik Vlade. Ma kakvu podršku da ima nikada ne bi smeo na takav način da izađe pred širu javnost i da to saopšti kao ključni cilj svoje vlade. Uzgred, što se Kosova i Metohije tiče, morao je da se konsultuje pre ovoga sa onom političkom strankom koja je dosledni i jedini reprezent interesa srpskog naroda sa Kosova i Metohije. Nije to ova izmišljenja Koalicija"Povratak",gde se skupezbrda-zdola, da jedan dan kažu kada ubiju nekoliko Srba - nećemo da idemo u Skupštinu Ibrahima Rugove, Nedžada Dacija i Bajrama Redžepija, pa sutradan opet idu tamo, valjda da bi dobili dnevnice, ne znam za šta drugo služe, jer oni ne predstavljaju nikoga. Srpski narod na Kosovu i Metohiji predstavlja Srpska radikalna stranka, jer na pet poslednjih izbora ubedljivo su pobedili njeni kandidati i njena parlamentarna lista. Zato je morao mandatar ili kandidat za predsednika Vlade da vidi kakvo je mišljenje tih ljudi, šta misle Srbi o tome, da li je to njihovo rešenje ili je to predlog Olivera Ivanovića. Ako je to predlog Olivera Ivanovića, taj ne predstavlja nikoga na Kosovu i Metohiji, osim uže porodice. Kaže kandidat za predsednika Vlade da bi trebalo da se preispita i da se vidi, da se razmotri na koji način se sprovodio postojeći postupak privatizacije, može li se on unaprediti i mogu li se otkloniti evidentne manjkavosti. Poslanička grupa Demokratske stranke Srbije i poslaničke grupe koje predstavljaju skupštinsku većinu odbile su da glasaju da se zakon o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji stavi na dnevni red po hitnom postupku. Teško da smo imali mnogo hitnijih i mnogo važnijih poslova u ovom trenutku. Takođe, u delu u kojem govori o izbeglicama i tragičnoj sudbini našeg naroda, o velikom broju ljudi koji je morao da napusti svoja ognjišta, kandidat za predsednika Vlade kaže da bi im trebalo olakšati legalizaciju njihovih izgrađenih objekata. Tako je. Mi smo predložili taj zakon, predložili smo zakon o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji, ali ni on nije došao na dnevni red ove sednice zahvaljujući skupštinskoj većini, zahvaljujući Demokratskoj stranci Srbije, između ostalih političkih stranaka. Ono što se primećuje kao problem i kao nešto što u celom sistemu predložene Vlade ne valja i ne funkcioniše jeste nešto na šta se malo ukazivalo, a reč je o tzv. vertikalnoj ustrojenosti Vlade Republike Srbije. Naime, kao što ste primetili, poslanici SRS nisu želeli ad personam da kritikuju Vladu Republike Srbije. Nismo želeli da govorimo o ličnostima. To je izbor mandatara. On kreira svoj tim, tim ljudi za koje misli da će na najbolji način voditi Srbiju. Dobro je da više nema lažnih eksperata. Sada znamo da nema više ni jednog eksperta u ovoj vladi, navodnog ili samoproklamovanog eksperta, kako god hoćete. To su uglavnom stranački ljudi i da ne ulazimo dalje u taj sastav. Oko vertikalne ustrojenosti nema nikakve kontrole, čak ni vaše interstranačke. Dakle, ko dobije svoje ministarstvo ili nekoliko objedinjenih ministarstava, to je njegov zabran i u to mu se niko živi ne meša ni za živu glavu. Ministarstvo finansija nema zamenika ili pomoćnika iz neke druge političke stranke. To je njegovo i niko drugi ne može da kaže ni jednu jedinu reč, niti će biti makar formalne kontrole, osim kontrole koju će naravno parlament sprovoditi na svaki način. Čini mi se da to pokazuje da se mandatar rukovodio pre svega raspodelom interesnih sfera u okviru nove vlade. Pri tome ne znam i ne mislim da je on toliko čeznuo za tim i toliko želeo, pre bih rekao da su to političke stranke koje ulaze u Vladu želele na određen način da imaju nedodirljive sfere društvenog života kojima će oni upravljati i rukovoditi, u koje niko neće moći da se meša, u koje niko neće moći da dira i da na takav način mogu da urade šta žele, koliko žele. Moram da vas upozorim da će tu biti mnogo problema, jer oni koji su nekada imali iskustva sa izvršnom vlašću moraju da znaju da se budžet nikada ne izvršava sto posto, da ona ministarstva koja ga izvrše sa preko 70% mogu da se pohvale da su bila u dobrim odnosima sa ministrom finansija. Jer ne odlučuje o svom novcu isključivo ministar pravde, ministar unutrašnjih poslova ili ministar kulture. Naprotiv, on se konsultuje i taj novac traži, a pitanje je koliko će moći da se naplati i dobije od ministra finansija. Uz ovakvu raspodelu biće velikih problema da se takvi programi ostvare, a posebno zato što mi se čini da je ogromna finansijska moć skocentrisana u rukama jedne političke stranke, one političke stranke koja je svoje suštinsko delovanje svela na to da kontroliše tokove finansija, da kontroliše tokove novca, a za sve drugo nisu naročito zainteresovani. Ovde se deklarativno kandidat za predsednika Vlade zalaže za nezavisno pravosuđe, za nezavisno sudstvo. Trebalo je da se založi i za samostalno tužilaštvo kao poseban deo pravosuđa, jer tu smo imali najveće probleme u prethodnom periodu i ne bi trebalo da se ponovi ono što nam se događalo 2000. i 2001. godine, pa čak i 2002. godine, kada dođe neko od ministara, da li Božidar Đelić, da li bilo ko drugi i kaže- protiv ovog sam podneo, pa makar bila i potpuno idiotska, krivičnu prijavu. Tužilaštvo se odmah nađe na raspolaganju i kaže, jeste, odmah podižemo optužnicu, zato što nam je neko od ministara saopštio, zato što nam je to neko od predstavnika izvršne vlasti rekao. Sve dok zajednički ili na isti način budu reagovali i delovali izvršna vlast, tužilaštvo i sudstvo, nećemo imati ništa od pravosudnog sistema, a to imamo danas. Znam da će to biti problem sa kojim ćete se suočiti, a videćemo da li će on moći da bude rešen. Kada budete gonili nosioce prethodne vlasti za eventualna kriminalna dela, pozivam vas da ih gonite za ono što zaista jesu krivična dela, za ono što zaista jesu počinili, a ne da to radite zbog činjenice da ćete moći da održite neku konferenciju za novinare, da napadnete prethodnu vlast i da kažete kako ste vi dobri, a oni loši. Toga smo se naslušali 2000. i 2001. godine. Svašta smo slušali o tome. Rekao bi čovek da smo pobili ko zna koliko ljudi, da smo ne znam šta uradili i na kraju ništa od svega toga. Ništa od svega toga, zato što je sve služilo za jeftinu marketinšku promociju, zato što je sve bio jedan jeftin trik, ničemu drugom nije služilo osim okupiranju televizijskih kanala, okupiranju pažnje javnosti i sticanju jeftinih političkih poena. Kratko je trajala ta pažnja, kratko su trajali ti jeftino stečeni politički poeni. Kao što vidite, narod traži nešto više, da živi bolje. Upravo to je, rekao bih, najveći nedostatak ovog o čemu je ovde govorio kandidat za predsednika vlade. Ne mogu da govorim o vizijama, ne mogu da govorim o konkretnim programima, ne znam, nisam vizionar i ne mislim da ima vizionara, mada mnogi na političkoj sceni Srbije sebe pokušavaju da predstave kao vizionare. Moram da kažem da ono što smo mi očekivali ovde jeste kako će građani Srbije živeti bolje, kako i na koji način. To da ne valja privatizacija, ovako kako se sprovodi, znali smo. To, da ne valja pravosuđe, znali smo. Kako će ljudi živeti bolje? Znamo i koliko smo se zadužili. Znamo koliko smo se zadužili od uspostavljanja DOS-ovske vlasti, znamo ko je vodio tu politiku zaduživanja, politiku dužničkog ropstva. Profesor Cvjetićanin kaže, politika dužničkog ropstva koju vodi G17, a ovo je izjava od pre šest meseci, uništiće Srbiju. Mi se slažemo sa tom izjavom. On je posle kritike opozicionih poslanika napustio i nije želeo u tom prljavom poslu da učestvuje. Da li se nešto promenilo u toj politici? Ti isti ljudi treba danas da vode srpske finansije i ponovo treba da vode politiku zaduživanja dalje. Od čega da vraćamo taj novac? Od čega, kada sledeće godine već treba da vratimo oko 800 miliona dolara na godišnjem nivou. Od čega ćemo da vratimo, kada nigde nema proizvodnje, nema nijedne nove fabrike u Srbiji, nema nijednog novog proizvodnog pogona, nema nigde viška vrednosti, nema nigde profita. Ima li negde programa za to? Ja ću da izgradim auto-put; od čega, od kojih para, ne znam. Kako ću istovremeno da isplatim penzije, ne znam. Kako i na koji način će budžet da bude napravljen, hoće li on biti razvojni ili će da bude socijalni, malo toga smo čuli ili gotovo nimalo. Istovremeno, rekao bih da to što smo slušali nekada i sa čim smo mogli da se složimo do pre šest meseci, što su govorili pojedini ljudi iz ekonomskog dela tima DSS-a, danas više ne važi. Šta je sa profesorom Rankovićem? Šta je sa onim koji je morao da napusti mesto saveznog ministra finansija, samo zato što se nije slagao sa pogubnom politikom G17. Da li se tu danas nešto promenilo ili će možda promeniti svoju politiku zato što su preko noći ili naprasno postali bolji? Na delu teritorije naše zemlje u poslednje vreme i nažalost, uz podršku nekih koji su danas vlast, a od večeras će postati opozicija, i na njihovu inicijativu pre svega rekao bih, neki donose, neki izglasavaju nove državne simbole dela naše teritorije, i to ne kao regije, ne kao geografske regije, već kao političko-teritorijalne zajednice, neke žute petokrake su stavili na zastavu Vojvodine. Žutu petokraku su stavili na zastavu Vojvodine, a mi se još borimo i nismo uspeli da skinemo ni crvenu petokraku, a oni nam stavljaju neku žutu petokraku, oni rešili, smanjili crvenu boju, smanjili belu, povećali plavu i tri žute petokrake stavili. Ta zastava ne može da im traje duže od nekoliko meseci, koliko je potrebno da SRS ubedljivo pobedi na pokrajinskim izborima, ali to je trebalo da čujemo od kandidata za predsednika vlade. Naravno, znam da ovo jeste manjinska vlada, ali znam da je neće ugrožavati oni o kojima novinari govore da će ih ugrožavati. Neće ih ugrožavati zato što sve i da ih kandidat za predsednika vlade ili predsednik vlade, ukoliko bude izabran večeras, postroji u Knez Mihajlovu ulicu i da počne sve zajedno po turu da ih šutira, oni će da kažu baš nam je lepo i to doprinosi stabilizaciji Srbije. Naravno, zato što imaju jedan veliki problem, a to su izbori, to je narodna volja. To danas svi znamo. Zato nemamo iluzija da će tu doći do problema. Probleme će imati na drugoj strani, probleme će uvek imati u činjenici jer će znati da je narodna volja bila drugačija, jer će znati za koga su glasali građani Srbije. Drugi problem će imati, a ne želimo taj problem ovoj vladi, odluka 31. marta će biti - nema sertifikacije. Zapamtite, takva će biti odluka. Već tada ćete imati Labusa koji će govoriti, e taj Koštunica ne valja, imaćete i neke druge u nekim drugim strankama, pa će Koštunica njemu da govori da on ne valja u svom delu. Imaćete unutrašnje probleme na sve strane. Ono što će biti najveći problem i zbog čega će vlada morati da padne, zbog čega ćemo morati pre septembra da imamo raspisane nove parlamentarne izbore, neće biti samo pobeda na predsedničkim izborima Tomislava Nikolića, već će biti činjenica da građani Srbije žive sve teže, da građani Srbije žive sve lošije i da im nije ponuđeno rešenje za bolji život, da niko ne misli, da niko ne vidi, da niko ne može da shvati šta je to što će narodu olakšati da živi životom dostojnim čoveka. Ljudi će već u maju izaći na ulice, tražiti hleba da jedu, a za to rešenja nema. Mi vam, naravno, želimo svu sreću. Radite svoj posao. Mi ćemo poželeti naravno našim biračima i zamoliti ih da se strpe još malo, da izdrže još malo te vaše vladavine, koliko će je biti. Pa, da nam još jedanput ukažu to poverenje, da nam ukažu poverenje u još većem obimu i još većem broju nego što je to bilo na ovim sada izborima i da konačno stvorimo vladu kakva treba da vlada i upravlja Srbijom. Siguran sam da će to biti vlada SRS-a. Hvala najlepše.
Da li neko od predsednika poslaničkih grupa, koji nisu iskoristili pravo, želi reč? (Ne.) Da li kandidat za predsednika vlade želi reč? (Da.) Izvolite, gospodin Koštunica.
Dame i gospodo poslanici, prilikom utvrđivanja dnevnog reda ove sednice, koja se bavila programom i sastavom vlade u toku dva dana, DSS se saglasila sa tim i podržala ideju da se produži trajanje ove sednice, tačnije rečeno, da se rasprava udvostruči. Učinili smo to zbog toga što mislimo da i o ovako važnoj stvari, a i u drugim, možda manje važnim stvarima, neobično je značajno da se svaki glas u ovoj skupštini čuje, da se svaki argument iznese i da se prilikom takve rasprave, na kraju, donose i odgovarajuće odluke. Složićete se svi, drugačija je situacija u Skupštini. Drugačiji duh provejava ovom salom. Svi poslanici su ovde, nema spora oko toga ko jeste a ko nije poslanik. Nema spora oko toga da li neko ko bi trebalo da bude u Skupštini nije u njoj, a neko ko je u njoj ne bi trebalo da bude. Nema spora oko toga da li sve poslaničke grupe kroz raspravu u Skupštini, kroz skupštinske odbore, imaju pravo da iznesu svoje stavove i svoje mišljenje. U tom pogledu su se prilike izmenile. I da vas podsetim još nešto, što naravno zaslužuje posebnu pažnju, ova sednica Skupštine, kao i prethodne, dostupna javnosti u Srbiji, najširoj javnosti. Preko RTS-a narod može da se upozna sa onim što se u Skupštini govori. Nije tako bilo više meseci. To su, jednostavno, neke krajnje pozitivne promene. Složićete se, po meni demokratije u jednom društvu ima onoliko koliko ima u ovom domu, u Skupštini. Skupština je najbolje merilo stanja demokratije u društvu i to može samo da nas zaista ispuni pouzdanjem i ohrabri u poslovima koji nas dalje čekaju. Reći ću još nešto, ako Vlada i program koje sam predložio budu prihvaćeni u ovoj skupštini, ova vlada i njen predsednik - predsednik kažem, složiću se, a ne premijer, tako je tradicija naša, uvek se tako govorilo - u celini će uvek saslušati glasove Skupštine i uvek će polaziti od toga da Skupština mora biti iznad Vlade, da je Skupština ta koja kontroliše Vladu, a ne obrnuto. Da je vlada ta koja treba u jednom demokratskom društvu da polaže računa u skupštini i pred skupštinom, u to budite uvereni. U raspravi koja je do sada vođena čuo sam jako mnogo i zanimljivih i u suštini, kada razmislim, dobronamernih predloga, kako bi valjalo unaprediti rad Vlade. Najveći deo tih predloga svakako ću uzeti u obzir. Bilo ih je mnogo, na deo njih sam odgovorio prethodnog dana. Bili su u jednom delu nekada i protivrečni, utoliko što se istovremeno govorilo da program Vlade nije dovoljno određen, a onda se u kritici tog istog programa govorilo vrlo određeno. Ne može i jedno i drugo istovremeno, ali zaista čuo sam jako mnogo primedbi, sugestija, koje će svakako uticati pozitivno na dalji rad Vlade. Da kažem još nešto, baš zbog toga što se oseti ovakav nov duh u ovoj skupštinskoj sali, podsećam na jednu činjenicu, da će biti poslova koje treba obaviti, oko kojih nam je potreban konsenzus, u kojim prosta većina u ovoj skupštini nije dovoljna. Počev od Ustava pa nadalje. Tu se moramo složiti, ali moramo se složiti, naravno kako bi drugačije, nego svi čineći određene ustupke, praveći određene kompromise. Tako možemo doći do nekih rešenja, koja nadilaze rešenja i interese određenih stranaka, koji moraju biti u interesu države u celini. Reč je prvo o Ustavu, ali i o nekoliko drugih važnih rešenja. I naravno da će se pitanje Kosova i Metohije naći na dnevnom redu ove skupštine, i naravno da će se o njemu raspravljati, i naravno da će poslednju i odsudnu reč ovde dati poslanici u Skupštini Srbije. Naravno, biće i onih zakonskih predloga koji možda ne zahtevaju ovako širok konsenzus, ali budite uvereni ako ih ne budemo usvojili danas, ako ih ovaj skupštinski saziv ne usvoji, onda će njima morati da se bavi neki kasniji skupštinski saziv i prosto ti poslovi će morati u ovoj skupštini da se obave. Na kraju krajeva, da nam olakša posao, biće kada je reč o nekim zakonskim rešenjima nesumnjivo u ovoj skupštini i onih u kojima zapravo ne treba mnogo tragati za rešenjima; rešenja već postoje. Postoje u obliku standarda, vrednosti prihvaćenih u demokratskom svetu. To će nam olakšati posao. Poslednje, kada sam izložio program, kada sam izložio prioritete delovanja, da ponovim najkraće moguće, imao sam naravno na umu nekoliko stvari, koje treba svima da nam omoguće da izađemo iz stanja kakvo jeste, da se uSrbiji nešto promeni, a to podrazumeva pokretanje privrede, bolji život, viši životni standard, manje siromaštva, jačanje institucija, jačanje vladavine zakona, zaštitu naših sunarodnika na Kosovu i Metohiji, jačanje državne zajednice Srbija i Crna Gora i najzad ubrzavanje evropskih integracija. U onaj deo sveta kome istorijski, kulturno - politički pripadamo puna dva veka, i mnogo ranije, ali puna dva veka od kada je obnovljena državnost Srbije. Hteo bih, dame i gospodo poslanici, da vam se još jednom zahvalim na učešću u ovoj raspravi, na svemu što ste ovde izneli i još jedanput da vas uverim da će ova vlada, budite sigurni, uvek biti spremna da povodom problema koji se pokreću izađe pred ovu skupštinu i položi računa pred njom. Hvala vam.
Zaključujem pretres. Saglasno članu 187. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zakazujem 3. mart 2004. godine, dakle danas, kao dan za glasanje o predlogu za predsednika, potpredsednika i članove Vlade Republike Srbije. Glasanju ćemo pristupiti odmah. Pre nego što pristupimo glasanju, a budući da ćemo posle izvršenog glasanja imati pauzu od jedan sat, da bi se pripremilo polaganje zakletve ministara i da bi se podneo zahtev za dopunu dnevnog reda, izbor predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, kako to može da zahvati i vreme koje je van vremena predviđenog za rad Narodne skupštine, da donesemo odluku o tome da će se danas, posle polaganja zakletve ministara, raditi do prelaska na drugu tačku dnevnog reda. Molim da se o ovom predlogu izjasnite. Za 122, protiv 105, nije glasalo 14, od ukupno 241 prisutnog narodnog poslanika. Ne rade poslaničke jedinice. U svakom slučaju odluka je doneta i predlog je prihvaćen, ali da razmislimo o tome na koji način da utvrdimo da li ima problema sa poslaničkim jedinicama. Molim narodne poslanike koji sumnjaju u ispravnost poslaničkih jedinica da resetuju svoju karticu, da ponovo ubace, da pogledaju da li je to evidentirano na ekranu, a da ukoliko prilikom sledećeg glasanja bude problema pre no što se završi glasanje reklamiraju problem, da ne bi bilo nedoumica u vezi sa tim. Molio bih vas za malo pažnje, da izvršimo jednu probu elektronskog sistema. Dakle, naročito one koji su glasali iz Turske molim da se ne smeju, jednostavno želim da uložimo napor da ovo i sva buduća glasanja budu regularna i zakonita, te ću bez ikakvog predloga staviti sistem u funkciju i da se proveri da li su sve poslaničke jedinice u funkciji. Pošto je Narodna skupština obavila pretres o kandidatu za predsednika vlade, programu kandidata za predsednika vlade i kandidatima za potpredsednika i članove Vlade Republike Srbije, pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da se, prema članu 187. stav 1. Poslovnika, o predlogu za izbor članova vlade odlučuje u celini, tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasa javno. Predlažem da se o predlogu za predsednika, potpredsednika i članova vlade glasa javno – upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Da li ima drugih predloga? Gospodin Nikolić, izvolite.
Nemam predlog po tom osnovu. Nešto bih vam drugo predložio. Zašto ne bismo sastavili glasanje i polaganje zakletve, ako hoćete da to bude zaista jedan svečani čin. Ne razumem zašto vam treba sat vremena da bi ministri samo ušli ovde da polože zakletvu? Ako vam treba sat vremena, sačekajte sa glasanjem, mi hoćemo da prisustvujemo polaganju zakletve, ali samo ako obavimo sav ovaj posao odjednom. Da za sat vremena dolazimo da bismo slušali kako vi polažete zakletvu, nećemo. Ako vam je do svečanosti, da to zaista bude izabrana vlada, molim vas da istovremeno obavimo i glasanje i polaganje zakletve. Ako vam je do toga da radikali ne budu u sali kad polažete zakletvu, može i tako.
Postojao je jedan razlog za koji sam mislio da je opravdan da se napravi pauza. Da li ima neko predlog po Poslovniku? (Ne.) Stavljam na glasanje predlog da se o Predlogu za predsednika, potpredsednika i članove vlade glasa javno – upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Za 131, protiv 28, nije glasalo 84, od 243 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila predlog da se o predsedniku, potpredsedniku i članovima vlade glasa javno – upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Pošto je Narodna skupština odlučila da se o Predlogu za predsednika, potpredsednika i članove vlade glasa javno – upotrebom elektronskog sistema za glasanje, Narodna skupština će se o ovom predlogu izjasniti u celini. Podsećam vas da se, prema članu 92. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 187. stav 2. Poslovnika, odluka o izboru članova vlade smatra usvojenom ako je za nju glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog za predsednika, potpredsednika i članove Vlade Republike Srbije, u celini. Za 130, protiv 113, nije glasao jedan, od 244 narodna poslanika. Pošto je za Predlog za izbor predsednika, potpredsednika i članove Vlade Republike Srbije glasalo 130 narodnih poslanika, što predstavlja većinu od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da je Narodna skupština Republike Srbije izabrala Vladu Republike Srbije u predloženom sastavu. Dozvolite mi da, u vaše i svoje ime, čestitam predsedniku, potpredsedniku i članovima Vlade. Pozivam izabrane ministre da pristupe polaganju zakletve.
Obaveštavam vas da sam primio ostavku Dragana Maršićanina na funkciju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Ostavka će vam biti uručena. Da li Dragan Maršićanin želi da obrazloži ostavku? (Ne.) Hvala. Podsećam vas da je članom 29. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da, u slučaju podnošenja ostavke, predsedniku Narodne skupštine prestaje funkcija danom održavanja sednice na kojoj je podneo ostavku, odnosno na prvoj narednoj sednici Narodne skupštine, ako je ostavku podneo u vremenu između dve sednice. O podnetoj ostavci ne otvara se pretres, niti se odlučuje, već se prestanak funkcije predsednika po ovom osnovu samo konstatuje. Saglasno članu 29. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština konstatuje da je Dragan Maršćanin podneo ostavku na funkciju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Dozvolite mi da se u vaše i svoje ime zahvalim Draganu Maršićaninu, dosadašnjem predsedniku Narodne skupštine, na obavljanju poslova Narodne skupštine. Hvala vam. [[Aplauz.]] Molim članove Vlade da, u skladu sa članom 6. Zakona o Vladi Republike Srbije, pristupe radi polaganja zakletve. (Potpredsednik Narodne skupštine čita, a članovi Vlade ponavljaju tekst zakletve.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU SE U SVOM RADU PRIDRŽAVATI USTAVA I ZAKONA I DA ĆU DUŽNOST ČLANA VLADE VRŠITI ODGOVORNO I SAVESNO". Molim članove Vlade da potpišu i paredaju tekst zakletve. Nastavljamo rad. Pošto je Narodna skupština konstatovala da je Dragan Maršićanin podneo ostavku na funkciju predsednika Narodne skupštine, podsećam da je članom 31. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da, u slučaju prestanka funkcije predsednika Narodne skupštine pre isteka vremena na koje je izabran, Narodna skupština će na istoj, a najkasnije na narednoj sednici, započeti postupak izbora predsednika Narodne skupštine, u skladu sa odredbama ovog Poslovnika. Ako je predsedniku Narodne skupštine prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran, dužnost predsednika Narodne skupštine, do izbora novog predsednika, vrši najstariji potpredsednik Narodne skupštine, a to sam ja, Vojislav Mihailović. Obaveštavam vas da sam, u skladu sa članom 158. st. 3. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, primio predloge za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku – u toku sednice, o kojima Narodna skupština treba odmah da se izjasni. Narodni poslanik Goran Paunović, predsednik poslaničke grupe G17 plus, predložio je da se, u skladu sa članom 158. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, po hitnom postupku, na dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini, stavi izbor predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, kao i da se ova tačka razmatra kao druga tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 148, uzdržana dva, nije glasalo 91, od 141 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Boris Tadić, predsednik poslaničke grupe Demokratska stranka – Boris Tadić, predložio je da se, u skladu sa članom 158. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, po hitnom postupku, na dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini stavi izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 234, uzdržana dva, nije glasalo pet, od 241 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Određujem pauzu od pet minuta. [[Posle pauze – 17,05]] Narodni poslanici, molim vas da ubacite vaše kartice u poslaničke jedinice. Pošto imamo kvorum, želim samo da vas obavestim, pošto nije odštampan sav materijal za drugu tačku dnevnog reda, da odlažem sednicu i nastavljamo je sutra u 10,00 časova.