Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 101 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanikai da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Zakonodavni odbor će se održati u maloj sali odmah i molim članove da pređu u malu salu. Obaveštavam da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Vojkan Tomić. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O UDžBENICIMA I DRUGIM NASTAVNIM SREDSTVIMA (načela )
Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka – jedan sat, 36 minuta; Demokratska stranka Srbije – jedan sat, tri minuta, 36 sekundi; Demokratska stranka-Boris Tadić – 43 minuta, 12 sekundi; G17 plus – 37 minuta, 12 sekundi; Socijalistička partija Srbije – 26 minuta, 24 sekunde; Nova Srbija i samostalni poslanici 9+9 – 20 minuta, 24 sekunde; pet narodnih poslanika "Za evropsku Srbiju" – 6 minuta; poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, tri poslanika SPO-a i tri nezavisna poslanika – po pet minuta na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, dr Slobodan Vuksanović, ministar prosvete i sporta, želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima ministar Slobodan Vuksanović.
Sasvim kratko, jer kratka je izmena. Ona je, pre svega, tehničke prirode i vezana je za pravila koja važe u našoj državi u vezi sa privatizacijom i konstituisanjem javnih preduzeća. Dakle, Zavod za udžbenike i nastavna sredstva trebalo bi ovom izmenom, kratkom tehničkom, da bude izjednačen sa ostalim javnim preduzećima i da se stvore uslovi za njegovu privatizaciju, koja će se, pretpostavljam, odvijati u nekom narednom periodu od godinu, dve, kada već za to dođe vreme, kao i sa ostalim javnim preduzećima. Reč je o usaglašavanju, ovog, postojećeg Zakona sa Zakonom o privatizaciji, jer su zakoni koji su u međuvremenu doneseni u ovoj oblasti prevazišli ovaj postojeći Zakon o udžbenicima. Onda, u tom slučaju bi se, naravno, stvorili uslovi da se ovde pred vama nađe i novi zakon o udžbenicima, koji je prilagođen novim okolnostima, novom vremenu, konkurenciji, tržištu, činjenici da sada u Srbiji već nekoliko godina ne postoji samo jedan tzv. državni izdavač, kako je to bio slučaj nekoliko decenija unazad, nego postoji još šest malih privatnika koji su mladi u tom poslu, postoje svega nekoliko godina, koji nisu tako velikog formata i koji se na tom tržištu bore i napreduju iz godine u godinu. Taj zakon je, takođe, čini mi se, važan, jer u prethodne dve godine, koliko ja obavljam ovu dužnost na ovom radnom mestu, mi smo imali dobru atmosferu, dobru saradnju, napredak i po svim stručnim ocenama najveći napredak u kvalitetu udžbenika imali smo prošle godine. To ste mogli da vidite i u medijima, prvi put, da nije bilo gužve pred 1. septembar ispred knjižara, zato što smo napravili jedan način rada; tih šest privatnih izdavača i Zavod za udžbenike, u nedostatku propisa koji prate ovaj naš trenutak, da se oni sastaju u kancelariji ministra prosvete, da pravimo zajedničke dogovore, da pravimo zajedničke rokove, da u tim rokovima svi budu fer, izdavači na vreme da predaju rukopise i da tačno u dan i sat dobiju odobrenja od nadležnih službi u Ministarstvu. Tako je to bilo učinjeno, oni su imali dovoljno vremena da štampaju svoje udžbenike, a jedini uslov koji sam ja imao, koji sam njima postavio, bio je taj da oko 15. avgusta uspostavimo običaj, sada je to već mala tradicija, da 15. avgusta, otprilike, održimo jednu zajedničku konferenciju za štampu u Vladi i da saopštimo roditeljima, deci, profesorima, da su svi udžbenici u kompletnom tiražu odštampani i da neće biti nikakvog deficita, manjka i onih svih velikih tradicionalnih gužvi pred knjižarama, jurnjave roditelja da nabave na vreme knjige za svoju decu. I to smo uspeli da uradimo i to je najveća tekovina ovog našeg rada, ali da to sve ne bi pripadalo dobroj volji ministara, izdavača itd. ipak je bolje imati zakon, pa po zakonu i sa dobrom voljom i sa, ne daj bože, zlovoljom svi moraju da ispoštuju svoje rokove. Ova izmena i dopuna ovog postojećeg Zakona omogućava dve stvari: – da se ovo javno preduzeće izjednači sa ostalima i da počne proces privatizacije, to je prva stvar, – to je uvod u novi, savremeni, zakon o udžbenicima, koji su inače, za vašu informaciju, pisali izdavači, to je druga stvar. U toj istoj kancelariji oni su raspravljali, to je trajalo izvesno vreme, posle je bila javna rasprava, ali svi oni koji su zainteresovani, koji parče hleba zarađuju u tom poslu, oni su na najdemokratskiji način sedeli u kancelariji ministra i sve argumente izukrštali, sva iskustva razmenili i sve odredbe usaglasili. Hvala vam.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Donka Banović, pa Milisav Petronijević.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, danas razgovaramo o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima, koji je na snazi još od 1993. godine. Tim zakonom su uređena pitanja koja se odnose na pripremanje, odobravanje, izdavanje i upotrebu udžbenika i drugih nastavnih sredstava. Zakon, takođe, propisuje obavezu njihovog praćenja i vrednovanja tokom upotrebe u obrazovno-vaspitnom radu. Kada je taj zakon donet, on je ujedno postao i osnivački akt javnog preduzeća, koje se danas još uvek zove Zavod za udžbenike i nastavna sredstva. Do sada taj važeći zakon nije usaglašavan sa određenim drugim zakonima, a kojima je drugačije uređen položaj svih javnih preduzeća u Srbiji. Naime, položaj javnih preduzeća uređen je posebnim zakonom, Zakonom o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. Tim zakonom je, pored ostalog, propisano da javno preduzeće osniva Republika Srbija i da osnivačka prava u ime Republike Srbije ostvaruje Vlada. Prema tome, osnivački akt javnog preduzeća ne može biti neki zakon, već je to odluka Vlade. Takođe, saglasno odredbama Zakona o privatizaciji, propisano je da se osnivačkim aktom javnog preduzeća određuje procentualni iznos državnog kapitala koji će biti predmet prodaje u postupku privatizacije. Zakon o udžbenicima iz 1993. godine propisuje da se JP Zavod za udžbenike i nastavna sredstva ne može organizovati kao deoničarsko društvo ili društvo sa ograničenom odgovornošću. U stvari, to znači da je ovo javno preduzeće izuzeto u ovom trenutku od svake mogućnosti od privatizacije. Zbog svega toga bilo je neophodno da se donese novi osnivački akt i to na način koji je propisan Zakonom o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa. Time se obezbeđuje ravnopravnost položaja Zavoda, kao i mogućnost sprovođenja postupka privatizacije. Predloženim izmenama i dopunama obezbeđuje se kontinuitet u obavljanju delatnosti, jer se predlaže da prava, obaveze, sredstva, zaposlene i dokumentaciju javnog preduzeća preuzme javno preduzeće koje će se uskoro zvati JP zavod za udžbenike. To javno preduzeće je osnovano Odlukom Vlade od 25. maja ove godine. Inače, ovaj zakon stupa na snagu 1. septembra, što je usklađeno sa datumom stupanja na snagu novog osnivačkog akta. Osnovni razlog za donošenje ovog zakona o izmenama i dopunama proizilazi iz namere i nastojanja da se u oblasti izdavanja udžbenika unesu elementi sistema tržišnog privređivanja i konkurencije, ali svakako u meri u kojoj je to moguće, zbog specifične prirode i značaja same delatnosti, čijim obavljanjem se, pod posebnim režimom i uz obezbeđivanje kontinuiteta, vrši zadovoljavanje opšteg interesa u jednoj izuzetno važnoj društvenoj oblasti. DSS će podržati ove izmene i dopune.
Reč ima gospodin Petronijević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima, koji se nalazi pred nama, ima samo jedan cilj, a to je da se izvrše one izmene Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima koje će omogućiti da Zavod za udžbenike i nastavna sredstva postane javno preduzeće, u skladu sa Zakonom o javnim preduzećima, koji je donet, koje omogućuju da se izvrši privatizacija tog preduzeća. Ako to posmatramo iz tog ugla, onda je to maltene tehnički zakon, jer Zakon o javnim preduzećima je donet, važi za sva javna preduzeća, te, prema tome, i za Zakon o udžbenicima i nastavnim sredstvima. Ali, nije samo tehnički zakon. Mislim da Predlog izmena i dopuna Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima zatvara jedno, a otvara više pitanja. Želeo bih da upozorim na tih nekoliko otvorenih pitanja. Što se tiče zatvaranja jednog pitanja, pitanje je zatvoreno time što Zavod za udžbenike i nastavna sredstva postaje javno preduzeće, ne više zakonom kao osnivačkim aktom, nego postaje javno preduzeće odlukom Vlade Republike Srbije. U tom delu nije sporno. Sporno je sledeće. Prethodno da kažem da ovde postoji još jedna mala izmena, a to je da je u izmene i dopune Zakona uneto da Zavod priprema i izdaje udžbenike i za predškolsku ustanovu, što do sada nije bio slučaj, a ne samo za osnovne i srednje škole. No, da se vratim suštini ovog zakona. Dakle, ako smo rekli, a tako je, da je položaj javnih preduzeća uređen Zakonom o javnim preduzećima i ona treba da funkcionišu, kako ovde predlagač kaže, na ravnopravnoj osnovi. Gospodine ministre, imajući u vidu da se osnivačkim aktom javnog preduzeća, a ako, pri tom, imamo u vidu da je cilj ovih izmena privatizacija Zavoda, određuje procentualni iznos državnog kapitala koji će biti predmet prodaje u postupku privatizacije, prvo pitanje za ministra je sledeće: koliki je procenat državnog kapitala predviđen za privatizaciju? Ovo pitam iz razloga što je prilikom rasprave o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima SPS insistirala, to je prihvaćeno, da u svim javnim preduzećima prilikom privatizacije 30% kapitala mora da se prenese bez naknade, od toga do 15% zaposlenima u javnim preduzećima, a da država mora da procenjuje koliki je značaj tih preduzeća, na koji način da zaštiti opšti interes kroz to, kroz određivanje procenta, na koji način se može prodati kapital. Dakle, pitanje za ministra je – koliki će procenat državnog kapitala biti u postupku privatizacije? Ovo o čemu sam do sada govorio je pitanje izmena Zakona koje se odnose na Zavod, ali mi menjamo jedan Zakon samo zbog transformacije Zavoda. Postavljam sledeće pitanje, imajući u vidu veoma veliku potrebu, zašto to nije urađeno novim Zakonom o udžbenicima i nastavnim sredstvima? Ovo pitam iz razloga što bi se Zakonom, novim, sigurno jasnije videlo na koji način će država da zaštiti opšti interes kada je u pitanju priprema i izdavanje udžbenika. Podsećam vas, to nije obična roba. Udžbenik je osnovno nastavno sredstvo učenika. Državi ne može da bude svejedno kakva je ta roba, kakav je udžbenik i kakav je, pre svega, kvalitet udžbenika. I u vezi sa tim, zašto mislim da je trebalo da bude zakon o udžbenicima i nastavnim sredstvima? Kada se pogledaju ove izmene i kada se pogleda deo Zakona koji ostaje, ostaju dosta nejasna pitanja, da ne kažem i pomalo konfuzija. Naime, članom 30. sada važećeg Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima, Zavod se osniva radi pripremanja i izdavanja udžbenika. To mu je delatnost. Interesuje me, da li će osnivačkim aktom Vlada odrediti šta je delatnost tog Zavoda koji će biti privatizovan? Da li će mu to biti osnovna delatnost, da li će mu to biti pretežna delatnost, a to nisu nijanse i nisu za zanemarivanje, ili će to biti preduzeće koje će se baviti svim drugim, pa, i, izdavanjem udžbenika? Do sada, po Zakonu o udžbenicima i nastavnim sredstvima, postojala je vrlo precizna procedura kako da se dođe do rukopisa za udžbenik koji, na kraju krajeva, odobrava ministar. Nije slučajno, bilo je predviđeno da Zavod raspiše javni konkurs. Da svi predaju rukopise, da postoji komisija koja će da pregleda rukopise, koju obrazuje Programski savet Zavoda za udžbenike i nastavna sredstva, kao stručno telo.Pa kada on to usvoji on ga predlaže ministru na odobravanje i upotrebu. Zašto sam ovo ispričao? Zato što se izmenama i dopunama ovog zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima ukida Programski savet kao stručno telo Zavoda. Da li je to dobro, nije li to bio postupak, odnosno nije li to bio način da preko toga država obezbedi još bolji kvalitet udžbenika? Ili, ako je već tako, kako primeniti ove prethodne odredbe koje govore o proceduri kako da se rukopis, odnosno udžbenik pripremi pre odobravanja. Dakle, deo koji je ostao u Zakonu govori da će Programski savet predložiti ministru na odobravanje, posle razmatranja komisije, a deo koji govori o izmenama i dopunama Zakona kojim se Zavod za unapređenje vaspitanja transformiše u javno preduzeće, ali po novom zakonu, gde se ukida Programski savet. Koje će onda to stručno telo, govorim o Zavodu kao javnom preduzeću, ne govorim o svim onim drugim institucijama koje se bave tim pitanjem, a i oni su razlog da je potrebno doneti novi zakon o udžbenicima i nastavnim sredstvima. Jer, recimo, Zakonom o osnovama iz sistema obrazovanja i vaspitanja Nacionalni prosvetni savet utvrđuje standarde kvalitata udžbenika, pa zatim Zavod za unapređenje obrazovanja i vaspitanja, jedno stručno telo, odnosno njegov centar za razvoj programa i udžbenika obavlja stručne poslove koji se odnose na kvalitet i postupak odobravanja udžbenika. Pa zatim, u članu 94. Zavoda o osnovama obrazovanja i vaspitanja Nacionalni prosvetni savet predlaže ministru odobravanje udžbenika,doduše, u skladu sa posebnim zakonom. E, to je taj posebni zakon. I mislim da je nužno bilo da se donese zakon o udžbenicima i nastavnim sredstvima, da se ta celina materije reguliše na jedan način. I ovo je moglo da se reguliše, jer ova odredba, koja stoji u prvom članu izmene i dopune Zakona, da za pripremanje i izdavanje udžbenika i drugih nastavnih sredstava za predškolsku ustanovu, osnovnu i srednju školu jeste delatnost od opšteg interesa koju obavlja javno preduzeće Zavod za udžbenike, i ona moraće sigurno da ostane u tom zakonu. Dakle, tim zakonom bi se regulisala i pitanja pripremanja, izdavanja, odobravanja i upotrebe udžbenika, praćenje kvaliteta itd, i u okviru toga i Zavod. To su ta otvorena pitanja koja sam na početku svog izlaganja najavio. Mislim da je potrebno, da je nužno da se to što pre, ako već nije urađeno, uradi. Molim da ministar javno, odnosno tražim da javno odgovori na ova pitanja koja sam postavio za ovom govornicom. Hvala lepo.
Hvala. Da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštava vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe, tako da prelazimo na raspravu. Prvi se za reč javio narodni poslanik Milan Veselinović, SRS. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo kratko izlaganje ministra prosvete, koji negde pobeže, verovatno ima preča posla, ako neće ići na otvaranje Svetskog prvenstva. Ovde je ostala velika dilema vezana za ovaj predlog zakona, mada se ministar ne meša u svoj posao. On je i ovom prilikom priznao da su izdavači pravili ovaj zakon, a ne on. Znači, pokupio je pet-šest privatnih izdavača, e, sada, da li je bio direktor Zavoda za izdavanje udžbenika, Ljušić, ne znam, a verovatno jeste, čim je predstavnik vladajuće koalicije i, eto, oni se dogovorili da naprave jedan ovakav zakon, odnosno Predlog dopune i izmene ovog Zakona. O čemu se radi? Zavod za udžbenike i nastavna sredstva je i do sada bio javno preduzeće, koje je imalo još 1993. godine definisan zakonom i precizno predviđen status. Naime, to je jedna kuća veoma bitna za naše društvo i državu. Ta kuća je usko vezana za Ministarstvo prosvete. Imao sam priliku da budem član Nadzornog odbora, tri godine, tog Zavoda i dosta sam se upoznao sa delatnošću koju obavlja taj Zavod, ali sam saznao i mnoge nezakonite stvari koje se tamo rade. Naime, veliki novac se izdvaja iz budžeta Republike Srbije za rad ovog javnog preduzeća, da ne govorim o njegovom značaju i o eminentnim stručnjacima koji se nalaze u tom Zavodu. Vi znate da veća borba postoji ko će biti direktor Zavoda za izdavanje udžbenika nego, čak, da bude ministar prosvete. To vam je logično pitanje. O čemu se radi? U stvari, kažem, o velikom novcu koji se priliva i prolazi kroz tokove Zavoda za udžbenike. Samo štampanje testova za prijemne ispite svršenih osmaka i obavljanje svih tih delatnosti koštalo je oko milion maraka tada, e možete da shvatite koja je tu konkurencija ko će da uzme taj posao. Taj posao je znači bitan i tu postoje veliki grabeži. Ovim zakonom Vlada Srbije želi da stavi Javno preduzeće Zavod za udžbenike i nastavna sredstva pod svoju šapu, u stvari oni hoće direktno da ih vežu za Vladu Srbije, odnosno Ministarstvo prosvete i da oni imaju odlučujuću reč kakav će biti dalji status Javnog preduzeća Zavod za udžbenike i nastavna sredstva. Iz ovog predloženog zakona odmah vidimo o čemu se radi. Samim predloženim zakonom ovo i najbolji pravnik neće razumeti, a da ne govorim o običnom građaninu. Ovaj zakon je nešto smandrljano na brzinu, napravljeno je bez neke opšte povezanosti i sistematskog rada, tako da ako pogledate ove izmene Zakona, ovo što se briše u Zakonu, pa onda ono što je ostalo u prethodnom Zakonu, videćete da između tih delova zakona, i Predloga zakona, ne postoje veze. Jednostavno, kao da je nešto preskočeno. U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima se kaže: "Pripremanje i izdavanje udžbenika i drugih nastavnih sredstava za predškolsku ustanovu, osnovnu i srednju školu jeste delatnost od opšteg interesa koji obavlja Javno preduzeće Zavod za udžbenike (u daljem tekstu: Zavod)". Moram da kažem da mi imamo sada desetak izdavačkih kuća, eminentnih izdavačkih kuća, koje jesu privatne, ne znam tačno koji je sad trenutno njihov status, ali koje su bile konkurenti Zavodu za izdavanje udžbenika. U ovom slučaju, bez obzira što ministar kaže da su se oni dogovorili, u šta ja ne verujem, daje se monopol Zavodu za izdavanje udžbenika. Sada će on kreirati celu izdavačku politiku za izdavanje udžbenika i nastavnih sredstava. To se vidi iz člana 1. stav 2. Posle člana 2. dodaje se član 1a, između stavova se kaže da hoćemo da status Zavoda za izdavanje udžbenika stavimo u ravnopravni položaj kao sva druga javna preduzeća. U prethodnom Zakonu imate član 33. gde se kaže – Zavod se ne može organizovati kao akcionarsko društvo ili društvo sa ograničenom odgovornošću. Znači, odmah je bilo rečeno i onim zakonom, sa ograničenom odgovornošću. Onda idu organi Zavoda itd. U ovom slučaju mi ne znamo kakav je sadašnji status Zavoda za izdavanje udžbenika, ne znamo koliko je tamo akcija, koliko akcija imaju ti radnici, kakav je njihov status, šta će biti sa njihovim dosadašnjim statusom koji su imali. To uopšte nije rečeno ni predviđeno ovim zakonom. Meni ovo liči na jednu otimačinu. Jednostavno, bez ikakvog obrazloženja, Vlada Srbije donosi izmene Zakona gde vrši otimačinu te imovine, koja je tamo sticana godinama. Uopšte nije obrazložen dosadašnji status tog javnog preduzeća. Nismo dobili takvo objašnjenje, a nismo ni imali priliku da čujemo mišljenje tih ljudi iz Upravnog odbora Javnog preduzeća Zavoda za izdavanje udžbenika i nastavnih sredstava. U članu 4. se kaže da prava, obaveze, sredstava, dokumentaciju i predmete Javnog preduzeća Zavoda za udžbenike i nastavna sredstva preuzima Javno preduzeće Zavod za udžbenike, koje je osnovano Odlukom Vlade od 25. maja 2006. godine, na način utvrđen tom Odlukom. Znači, danom registracije tog preduzeća prestaje da postoji Javno preduzeće Zavod za udžbenike i nastavna sredstva. Ovo potvrđuje da preuzima celu imovinu, vezano za zaposlene itd. Gledano pravno, mislimo da je ovo flagrantno kršenje prava iz Zakona dosadašnjeg statusa Javnog preduzeća Zavoda za udžbenike i nastavna sredstva. Ovde je imalo dosta problema. Od kada je došao ministar Vuksanović tek su nastali problemi. Gde se ti problemi pojavljuju? Uzmite udžbenike za prvi razred osnovne škole, videćete tamo, posebno u nacionalno mešovitim sredinama, da možete da poručite od više izdavača te udžbenike. Po jednom udžbeniku se uči ijekavski, po jednom jekavski, po jednom ekavski. To je ministar odobrio. U stvari, ministar se ne meša u svoj posao, nego to su uradili ljudi koji su se tamo sastali, da ne ulazim, predstavnici Mađara, Muslimana, Albanaca i drugih. Jednostavno, napravljeno je od više izdavača više vrsta udžbenika za isti predmet, za isti razred. To su problemi koje je napravio ministar Vuksanović od kada je došao. U to se možete uveriti u osnovnoj školi, od kada je došao ministar, počeli su da štampaju udžbenike bez kontrole. Ukidanjem ove Programske komisije, koju je pomenuo kolega prethodni govornik, koja je davala mišljenje na rukopis izdavača, jeste stvoren jedan presedan. Tačno je da je Zakonom o osnovama obrazovanja i vaspitanja osnovnih i srednjih škola predviđeno, na neki način, da taj programski deo obavljaju određeni centri, protiv čega smo bili mi srpski radikali, ali ova programska komisija u Zavodu za izdavanje udžbenika je imala veliku ulogu i značaj. Bila je uglavnom sastavljena od eminentnih ljudi, stručnjaka koji su koliko-toliko mogli da doprinesu da se ne dešavaju ovakvi propusti koje sam naveo vezano za izdavanje udžbenika za osnovnu školu; u jednom odeljenju trećih razreda uče po ovim udžbenicima, a u drugom odeljenju uče po drugim udžbenicima, zavisno od toga kakvo je tamo nacionalno opredeljenje i zavisno od toga koji je novac u pitanju kada poručuju udžbenike za decu. Mislim da je ovakva izmena i dopuna zakona nepotrebna, ovo je nejasno, nepovezano, predstavlja jednu otimačinu ovog javnog preduzeća. Liči na neko davno prošlo vreme i mislim da bi trebalo ovaj zakon povući i nikako ga dati u ovoj formi, jer neće doprineti ničemu boljem, već će jednostavno nastati još veći haos i javašluk u oblasti obrazovanja i vaspitanja. Hvala.
Hvala. Reč ima Velimir Simonović, posle njega narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo, imam samo nekoliko napomena. Prvo, oko programskog saveta ili komisije, to je bilo u okviru Zavoda, to što je govorio kolega iz SPS, po mom mišljenju dobro je da ne postoji programski savet u samom preduzeću o udžbenicima, nego naprotiv, da to rade komisije koje su van tog preduzeća, a to mogu da budu u Nacionalnom savetu za obrazovanje, u tom centru za razvoj, da se tu formiraju komisije koje će predlagati rukopise za štampanje udžbenika, a ne u samom Zavodu koji je izdavač. Drugo, mislim da ne postoji nikakva bojazan od toga da će Zavod biti privilegovan kad je u pitanju izdavanje udžbenika. Čim se spominje tržište i čim izdavači uđu – koji će udžbenici biti štampani? Onaj udžbenik koji je najbolji, koji ponudi neki izdavač. Biće konkursa, komisija će birati te udžbenike i onaj koji bude izabran, bilo kog izdavača, taj će biti štampan. Inače i ja sam pristalica da ne bude mnogo udžbenika za iste predmete, jedan, eventualno dva. Razume se da mora da stoji preporuka ministra prosvete i odobrenje da se upotrebljava kao udžbenik za određeni razred i određeni predmet. Ako je još neki napisan, profesori mogu da preporuče đacima to kao lektiru, ali đaci moraju da znaju da je jedan udžbenik, najviše dva, onaj koji je obavezan, koji on treba da nabavi i iz koga treba da uče. Prema raspoloženju, mogućnostima itd. mogu da kupuju i druge udžbenike ili literaturu, oni koji su radoznali, koji žele svoja znanja da prošire.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilića, a zatim Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, osnovni cilj ovog predloga zakona je mogućnost osnivanja javnog preduzeća Zavoda za udžbenike kao akcionarskog društva. U obrazloženju ovog zakona se to navodi uz pozivanje na usklađivanje prethodno donetih zakonskih propisa koji se odnose na javna preduzeća. Prostim jezikom rečeno, ovim predlogom zakona otvara se put mogućoj privatizaciji ovog veoma bitnog preduzeća, s obzirom na to da se radi o Zavodu za udžbenike. Jedno od najosetljivijih pitanja kada je prosveta u pitanju su udžbenici, odnosno njihovo pripremanje i odobravanje za upotrebu. Efekat koji može da proistekne usled zloupotrebe prava, eventualnog kasnije možda većinskog vlasnika, može biti veoma negativan. U pitanju je naravno i finansijski momenat, s obzirom na to da se na neki način radi o monopolu u odnosu na neke druge izdavačke kuće. Ono čime bi trebalo da se Ministarstvo prosvete i sporta pozabavi je sam nastavni program kojim se naši mladi naraštaji polako, ali sigurno, indoktriniraju i na neki način se odnarođuju od svog naroda. Dovoljno je uzeti udžbenike za prvi ili drugi razred i videti šta deca u Srbiji uče. Ako se toj deci u tim godinama ne govori u školi ko su, šta su i kom narodu pripadaju, šta će biti od njih kada se kasnije na ulici, na internetu, televiziji, susretnu sa propagandom raznoraznih verskih sekti, a sada smo i to omogućili usvajanjem jednog zakona i šta će se desiti kada se nađu na udaru sumnjivih nevladinih organizacija, stranih propagandnih emisija itd. Reformama obrazovanja upravo se ide ka cilju razbijanja prosvetnog sistema u Srbiji i utapanja u kolotečinu dobro poznatog "new age". Upravo je obrazovanje jedan od bitnih prioriteta masonskog tzv. novog doba, koje mora biti stavljeno pod njihovu kontrolu da bi preko indoktrinacije onih koji stasavaju brže došli do svog cilja. To je prava suština svih reformi u sferi obrazovanja. Zavod za udžbenike je samo jedna karika u tom organizovanom lancu i eventualna privatizacija ovog preduzeća samo će učvrstiti pozicije onih koji su se kao virus ubacili u prosvetni sistem Srbije. Mnoge metodologije koje se primenjuju, pogotovo u osnovnom obrazovanju, krajnje su mučne i izazivaju kod dece nervozu i odbojnost prema konkretnom predmetu. Sada se izmišlja nešto novo, ono što je prosto i lako tako se komplikuje da to postaje prava mora za našu decu. Takozvana pedagoško psihološka reforma ili kako je skraćeno zovu "pepsi", koja upravo na neki način oslikava i zemlju odakle ta metodologija dolazi, zaglupljuje našu decu, pravim jezikom rečeno. Pogledajte samo na primeru matematike za drugi razred osnovne škole. Toliko bespotrebnih sitnica koje su suvišne, koje zamaraju i zbunjuju decu, jer dete da bi izračunalo koliko je 85 minus 15 mora da ispiše tri reda računskih operacija. Svet oko nas toliko je oskudan da su učitelji prinuđeni da deci diktiraju osnovne pojmove, jer deca u tim knjigama mogu da gledaju samo slike. Što se tiče nacionalne istorije deca više uče o našim sportistima, nego o znamenitim Srbima iz srpske nacionalne istorije. Nije izuzeto ni visoko obrazovanje i u moru užasnih antisrpskih brošura navešću jedan koji se koristi kao udžbenik na Fakultetu političkih nauka za prvu i drugu godinu studija, a zove se "Politika", čije je finansiranje palo na teret američke ambasade u Beogradu. Dakle, pomenuti udžbenik napisao je Endrju Hejvud i na strani 219 dotični gospodin kaže – i kao što su nacisti uradili i bosanski Srbi su shvatili da je jedni siguran način da se stvori jedinstvena nacionalna država program etničkog čišćenja. To je udžbenik koji se koristi usred Srbije.O ovome je pisao "Svedok", nedavno 30. maja 2006. godine, reagovao je i profesor, čak, sarajevskog univerziteta, vrlo zanimljivo, profesor Emil Vlajki, inače gostujući profesor na Univerzitetu Jejl, u Montrealu i Otavi. Ovakvih primera je svakako mnogo u Srbiji, a niko nažalost ništa ne preduzima. Ono što zbunjuje i đake i roditelje, prosvetne radnike, jeste veliki broj izdavačkih kuća koje štampaju udžbenike koji su međusobno, na neki način, različiti. Onda se nastavnik opredeljuje za izdavača praveći problem, pre svega, roditeljima koji kupuju te udžbenike. Dešava se da nastavnici traže od đaka lektire koje nisu štampane kod jednog izdavača. Lično sam imao takvu situaciju da sam, što se tiče lektire za prvi razred, bukvalno svaku narednu lektiru nalazio kod drugog izdavača tako da sam za šest lektira morao da kupim komplete od šest izdavača. To je samo jedan od malih problema sa kojima se susreću roditelji. I zato, u mnoštvu udžbenika u mnoštvu izdavača prolaze udžbenici koji sa sobom nose izuzetno negativne tendencije. Što se tiče, takođe, Ministarstva prosvete, žao mi je što ministar trenutno nije ovde, s obzirom na to da dolazim iz opštine Paraćin, možda na neki način zahvaljujući Ministarstvu prosvete danas se troje učitelja iz seoske škole u selu Striži nalazi pred sudijom za prekršaje, a povod je bio školska slava Sveti Sava, koja je u novinama tako opisana zahvaljujući konferenciji za štampu Demokratske stranke. Oni su naveli da su radikali, koji su bili pozvani od strane čoveka koji je slavio školsku slavu, došli na slavu sa zastavama, sa slikama Vojislava Šešelja, sa bedževima, da su držali zapaljive govore pred učenicima i zbog takve izjave koju su demokrate dale prosvetni inspektor u Opštini Paraćin je brže-bolje napisao prijavu sudiji za prekršaje za ovo troje učitelja. Na svu sreću tu je bila lokalna televizija, snimala je ceo događaj i ispostavilo se da niko od radikala niti je bio sa zastavama, niti je držao govore, niti je bio sa bedževima. U najmanju ruku, naš je greh što smo, u prostoriji u kojoj se slavilo, deci podelili knjige, 70 školskih knjiga, a te knjige su, "Mali princ", "Hajdi", "Čiča Tomina koliba", bukvalno lektire i kada se kasnije videlo šta su radili prijave su već otišle, ali na neki način jedna bruka je pala pred Ministarstvo prosvete, a trebalo je nekada da reagujete i na ono što radi takozvani direktor Narodne kancelarije Dragan Đilas. Opet se poziva na Pomoravski okrug. On je pre dva meseca u Opštini Despotovac, sa svojom svitom, posetio osnovnu školu u selu, mislim da se zove, Trućevac, Lomnica i zbog njega je morala da bude prekinuta nastava. Deca su morala da mu održe priredbu, a oni su držali govor pred maloletnom decom i čitavoj toj manifestaciji je prisustvovao ceo opštinski odbor Demokratske stranke iz Despotovca. Učiteljima koji su organizovali taj doček nije falila ni dlaka sa glave, ali tamo gde odu srpski radikali, a mi nismo krivi što nas narod prepoznaje na ulicama, eto učitelji su na neki način izvrgnuti toj torturi, pre svega Demokratske stranke u Opštini Paraćin i čitava ta stvar je izazvala negativne konotacije što se tiče svega ovoga. Naravno, sve su ovo neistine, ali vidi se kakvim se sve metodama služi Demokratska stranka, ne samo u Paraćinu nego bukvalno u svim mestima u Srbiji.
Za reč se javila Milica Vojić-Marković. Pitam Vjericu Radetu, trebalo bi sada da dobije reč iz druge poslaničke grupe, a Vas sam već prozvao. Zahvaljujem.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo poslanici, najpre da se zahvalim svojoj koleginici koja mi je ustupila mesto da govorim pre nje. S obzirom na to da je bilo jako mnogo komentara koji su na mestu kada govori neko ko je roditelj i ko ima dete u školi, komentara koji su izgovorili ljudi koji se poslom bave prosvetom, znači, profesionalno i ja mogu da razumem ove komentare, ali mislim da nisu na mestu, s obzirom na to da mi govorimo o nečemu sasvim drugom, govorimo o jednom predlogu zakona koji se odnosi na tehničke izmene ovog dela Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima. Zbog toga ću ja početi svoje izlaganje od Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima, koji je donet 1993. godine i kojim se uređuju pitanja koja se odnose na pripremanje, odobravanje, izdavanje i upotrebu udžbenika i nastavnih sredstva u osnovnoj i srednjoj školi. Zakon dalje uređuje njihovo praćenje i vrednovanje u celom vaspitnom radu i osnov za izdavanje udžbenika na višim školama i fakultetima. Ovaj zakon iz 1993. godine bio je istovremeno osnivački akt Javnog preduzeća Zavod za udžbenike i nastavna sredstva. U međuvremenu, doneti su zakoni kojima se drugačije uređuje položaj javnih preduzeća i način vršenja prava osnivača javnih preduzeća, kao i uslovi i način privatizacije kapitala u javnim preduzećima sa većinskim učešćem državnog kapitala koji obavljaju delatnost od opšteg interesa. Zakon o javnim preduzećima i obavljanju delatnosti od opšteg interesa, govorim o zakonima, o izmenama iz 2002. i 2005. godine, koji propisuju da javna preduzeća osniva Republika Srbija, da osnivačko pravo ima Republika Srbija i da vrši Vlada. Zakon o privatizaciji predviđa da se osnivačkim aktom javnog preduzeća određuje procentualni iznos državnog kapitala koji će biti prodat tokom privatizacije. Dakle, tim zakonom je Javno preduzeće Zavod za udžbenike i nastavna sredstva izuzeto od moguće privatizacije. Zbog toga je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima i nastavnim sredstvima, koji je pred nama, neophodan, jer se njime Javno preduzeće Zavod za udžbenike i nastavna sredstva, dovodi u ravnopravan položaj sa ostalim javnim preduzećima i kada je u pitanju tržište, kada je u pitanju konkurencija, to je nešto o čemu ne treba da raspravljamo. Mislim da se dobre stvari mogu naći samo tamo gde postoji konkurencija, a Zavod za udžbenike i nastavna sredstva je do sada pokazivao da zaista ume da radi svoj posao. Ja ne vidim da treba da se plašimo toga. Kada govorimo o ovom delu kakvi su udžbenici, šta se nalazi u udžbenicima, to možemo da raspravljamo na nekom drugom mestu. Prosto, to nije tema ovog zakona. Isto tako, htela bih da razbijem iluziju kao neko ko dolazi iz prosvete i kao neko ko je učestvovao u reformama u više navrata, jer 20 godina radim u prosveti i mogu da kažem jednu stvar, ne treba se plašiti mogućnosti da nastavnici koriste udžbenike, odnosno da uzmu iz mase udžbenik koji se njima sviđa, prosto, govorim o tome da su naši nastavnici obrazovani, o tome da imaju mnogo iskustva i znaju da prepoznaju ono što učenicima treba. Sa druge strane, postoje delovi institucija koje se bave tim šta programi treba da sadrže, tako da neće biti prepušteno slučaju. Dakle, neće biti prepušteno ni dobroj volji ili lošoj volji šta će to naša deca učiti. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Govorimo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima i drugim nastavnim sredstvima i u obrazloženju – Razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku, kaže Vlada Republike Srbije, odnosno ministar Vuksanović u ime te vlade: "U skladu sa članom 161. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predlaže se da se ovaj zakon donese po hitnom postupku kako bi se na odgovarajući način obezbedili uslovi za zaštitu opšteg interesa u obavljanju delatnosti izdavanja udžbenika za predškolsku ustanovu, osnovnu i srednju školu, koja je ovim zakonom utvrđena kao delatnost od opšteg interesa". Kada vidite ovaj deo obrazloženja, odnosno kada čujete, onda bi svako ko ovo čuje pomislio da u je ovoj oblasti potpuna anarhija i haos, da mi nemamo zakon koji ovo reguliše i da se prvi put ministar Vuksanović setio da bi bilo dobro da se ovo reguliše zakonom. Ja ga pitam – šta je do sada sa zaštitom opšteg interesa, ako sada moramo navrat-nanos da donosimo ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona?! Naravno, ministar je ovde izdeklamovao par rečenica, on misli da je mnogo pametan pa da nam to ispriča i da ode iz ove sale, zato što njega ne interesuje ni šta radi ova skupština, ni šta se dešava u oblasti obrazovanja, on ima preča posla – znate da je u poslednje vreme vrlo često izigravao portparola Vlade kada je objašnjavao kako je prioritet Vlade hapšenje Ratka Mladića i uglavnom se tim poslom bavio, umesto da se bavi onim poslom koji je u nadležnosti ministarstva na čijem je čelu, dakle, Ministarstva prosvete i sporta. Ministar Vuksanović je takav svoj odnos prema ovoj oblasti pokazuje da od samog početka i zato nije nikakvo čudo što svaki drugi ili treći dan u novinama čitamo da neko traži ostavku ministra Vuksanovića. Bilo bi mu bolje da se bavi onim poslovima koji su zaista od interesa i učenicima i roditeljima i Srbiji kao državi, kao društvu. Šta reče ovde Vuksanović? Razlog zašto donosi, odnosno predlaže ovaj zakon, kaže, da se izjednači sa ostalima i da počne proces privatizacije, dakle, da se ovo javno preduzeće izjednači sa ostalim javnim preduzećima i da počne proces privatizacije. To je svakako osnovni razlog, ne ovaj prvi deo, nego drugi vezan za privatizaciju. Zamislite rečenicu, kaže – ovaj zakon je uvod za donošenje novog sveobuhvatnog celokupnog zakona. Prvi put čujem, pravnik sam već 30 godina i prvi put čujem da se donosi neki zakon koji treba da posluži kao uvod u donošenju nekog novog zakona. Dakle, ministre Vuksanoviću, u odsustvu, narodni poslanici, građani Srbije nisu glupi i prestanite više da se igrate vi i ostali članovi Vlade i da vređate inteligenciju građana Srbije. Ministar nije ni govorio ništa konkretno o ovom zakonu, jer o ovome nema šta da se kaže. Ministar je ovde trebalo je da se pojavi, pa i Vlada Republike Srbije, sa jednim novim zakonom, sa novim tekstom zakona, da ga predstavi Narodnoj skupštini i da onda ozbiljno radimo ovaj posao. Da ozbiljno raspravljamo i razgovaramo o tom zakonu, a ne da se ministri, kako kome padne na pamet da se prošeta kroz Narodnu skupštinu, da se igraju sa narodnim poslanicima i da vređaju dostojanstvo ovog parlamenta tako što nam podnose neke zakone sa dva člana. Naravno, razumem ja da nekada izmene zakona moraju da imaju dva člana, ali u ovom slučaju za tim nije bilo potrebe, već je bilo potrebe za jedan ozbiljan nov zakon, o čemu bi narodni poslanici ovde raspravljali. Dakle, rekao je ministar da su ovaj predlog zakona uradili, sedeli, valjda, u njegovom kabinetu, samo ne znam da li je on bio tu, to nije rekao, predstavnici svih izdavača. Kakve veze imaju predstavnici izdavača sa pisanjem teksta zakona? Razumem ja da kada se pojavi predlog zakona svi zainteresovani mogu da komentarišu, ali da učestvuju u radu? Valjda Ministarstvo prosvete ima dovoljno stručnih kadrova i valjda je ministar nekakav stručnjak, tako se bar predstavlja, da sumogli sami da urade, ako ne ceo zakon, onda bar četiri člana Predloga zakona o kojima danas pričamo. Naravno, ministar se ne bavi svojim poslom, reče ovde kolega Veselinović, ne meša se u svoj posao i to je tačno. Nisam pročitala danas u novinama komentar ministra vezano za trovanje ovih učenika u hotelu "Petrus" u Paraćinu, učenici Hemijsko-tehnološke škole, naravno, ne mislim da ministar direktno može biti odgovoran zato što su se maturanti u nekoj školi otrovali, ali da se ministar ne oglasi i da ništa ne kaže na tu temu, to jednostavno nije verovatno. Na ekskurzijama se dešavaju i dalje mnogo loše stvari, ružne stvari, Ministarstvo prosvete ne reaguje i dalje se ekskurzije, iako je zakonom propisano da ne može da se vrši prevoz noću, vrši se prevoz noću. Ako učenici dođu na odredište u jedan sat noću ili u dva sata, to je valjda, takođe, noćna vožnja. I dalje učenici krenu u jednom autobusu, koji im se pokvari na petom kilometru udaljenosti od škole. Džabe se donose zakoni kada nikome ne pada na pamet da i to što se u ovom parlamentu donese primeni ili da prati primenu nekog zakona. Svakodnevno po novinama čitamo o prebijanjima maloletnika u osnovnim školama, u srednjim školama, sa težim povredama. Ministar ne reaguje, Ministarstvo ne reaguje, tu i tamo po školama traže od roditelja da sakupljaju novac, da roditelji plaćaju neke čuvare. Dakle, od sve one priče ministra Vuksanovića kako će on i njegovo ministarstvo da vodi računa o položaju učenika, o bezbednosti učenika, od tog posla sa ovim ministrom nema ništa. Ali je zato juče Vuksanović sa Poltom potpisao Sporazum o statusu internacionalne škole, koja je inače postala deo obrazovnog sistema u Srbiji. To je američka škola, a u Srbiji postoje i ruska i nemačka i francuska škola. Sada je, zaista, interesantno da ministar kaže zašto se opredelio da prvi ovaj Sporazum zaključi baš sa Poltom i sa američkom školom, zašto se nije opredelio da to bude ruska škola ili je to opet odnos ove vlade prema različitim partnerima iz sveta. Neko je ovde rekao da ove izmene Zakona u stvari predstavljaju tehničke izmene i onda je, takođe, kolega dobro primetio da ne može biti tehnička izmena nešto gde se suštinski menja i uvodi jedna potpuna novina, a to je delatnost izdavanja udžbenika za predškolske ustanove. Zaista ne znam da li mi imamo uslove, materijalne uslove, objektivne uslove. Govorili smo to i kada je bilo reči o Zakonu o osnovama sistema obrazovanja, da li mi imamo uslove i šta će nama udžbenici za predškolske ustanove, kada nemamo dovoljno predškolskih ustanova u gradovima, kada u prigradskim naseljima ili u selima nema ni pomena o predškolskim ustanovama, a zakon obavezuje roditelje da decu upućuju u predškolske ustanove. Sada će imati obavezu i da kupe udžbenike, a da li će neko da ih koristi, to je nebitno. Jednostavno, ne radite po nekom logičnom redosledu stvari, nego samo ispunjavate obaveze nekih odande koji vam nalažu. Čudi me da ovde ne stoji da je nekakva direktiva sa Zapada u pitanju, ali to naravno ničim ne može poboljšati status učenika, ni status nastavnika, uopšte prosvete u Srbiji. Kaže ministar Vuksanović kako je on postigao veliki uspeh, jer sada postoje pre početka školske godine svi udžbenici u knjižarama, svi mogu da se kupe. A sada tu postoje dva problema: prvi problem je koliko je Vlada Republike Srbije učinila da svi zaista mogu da kupe udžbenike, jer, nažalost, mnogi roditelji ne mogu svojoj deci, učenicima da kupe ove udžbenike; s druge strane, udžbenici su zaista poprilično skupi, da ne kažem veoma skupi i, onaj treći, možda čak najvažniji problem koji ministar nije spomenuo, jeste da to što postoje udžbenici ne znači da đaci imaju potrebne im udžbenike, zato što ne smeju da ih kupuju dok ne počne školska godina, jer tek kada počne školska godina onda svaki nastavnik kaže – e, moraš da kupiš ovaj udžbenik, pa, ili je to njegov udžbenik ili udžbenik njegovog sina, zeta, tasta, nije bitno. Dakle, na udžbenicima se velike pare zarađuju i to opet na štetu roditelja i na štetu učenika. Ta priča Ministrova da postoje udžbenici apsolutno ne znači ništa. Ja moram, takođe, radi javnosti, da podsetim kako je ministarsku karijeru počeo ministar Vuksanović. To je, onom njegovom čuvenom saglasnošću za uvođenje bosanskog bukvara u rašku oblast i mislim da će po tome zaista ostati upisan ovako najtamnijim slovima u istoriji prosvete u Srbiji, ali, evo, nekoliko meseci kasnije shvatili smo da su se još tada vodili pregovori i da je on bio taj koji je učinio prvi korak, a ishod je da ga sada podržavaju tvorci tog bukvara, ovde u ovoj skupštinskoj sali. Udžbenici za istoriju za sedmi, osmi razred, osmogodišnje škole i za srednju školu, dame i gospodo i građani Srbije, pišu se u Bolonji. Ovde je Radiša Ilić govorio o nekim detaljima šta sve uče deca u Srbiji i koliko zapravo ne uče pravu istoriju. Ali ja, i kada smo govorili o zakonima i o osnovnom i o srednjem i o visokom obrazovanju, govorila sam da je sreća ipak da u Srbiji postoji jedan veliki broj nastavnika i profesora, koji predaju pre svega srpski jezik i istoriju, koji nisu podlegli denacifikaciji u koju nas vodi Vlada Republike Srbije od Vlade Zorana Đinđića, preko Vlade Zorana Živkovića i danas Vojislava Koštunice i da oni, bez obzira na sve ove preporuke, uče decu pravoj istoriji, onoj, koja zaista jeste srpska istorija, odnosno koja je realna istorija. Na koji način se ministar i njegovi sledbenici bore protiv takvih nastavnika? U školama su počele da deluju nekakve nevladine organizacije, koje se predstavljaju kao sindikati, a to su organizacije, odnosno u organizaciji ovog Tadićevog "žutog" lopovskog preduzeća, idu po školama, vrbuju nastavnike i profesore, daju im po sto evra da se učlane u te njihove organizacije, pa im obećavaju poslove za supružnike, za decu itd. i onda u tim redovima pripremaju buduće direktore, tamo u onim lokalnim samoupravama gde oni mogu da utiču na to.To se uveliko radi i na teritoriji Zemuna i na teritoriji celog Beograda i na teritoriji cele Srbije. I nastavnici reaguju, roditelji reaguju, Vuksanović dobija... Ja znam da je dobio bar desetak primedbi i pisama sa ovim podacima, baš ga briga, on ne reaguje, on je samo taj Gašin nastavljač denacifikacije u Srbiji kroz prosvetu, jer se to najbolje radi pogotovo još od predškolskih ustanova. Njega stvarni problemi ne interesuju, kao što ga ne interesuje materijalni položaj prosvetnih radnika. Obećao je neko zaista mizerno povećanje plata, koje ti ljudi nisu dobili, i dalje ne dobijaju ni redovno plate, stalno su negde skrajnuti. Svi ministri nešto, hajde bar ako ništa izađu pa govore da će, ne znam ovaj Stojković će povećati plate u oblasti pravosuđa, naravno ni od toga nema ništa, ali bar kaže da hoće, onaj Tomica Milosavljević kaže da će povećati plate u zdravstvu, ni od toga nema ništa, ali bar kaže. Vuksanović, kao što reče Veselinović, ne meša se čovek u svoj posao. On niti kome šta obećava, niti ga to interesuje, niti se bori za bolji status prosvetnih radnika. Jedino ume da zapreti da je on spreman da daje otkaze. Ako je zato postavljen za ministra, onda svaka čast onima koji su pritisli zeleno dugme da ga biraju! Da li se ministar i Ministarstvo na bilo koji način brinu i vode računa o školama i o decu na Kosovu i Metohiji? Naravno da ne. SRS, naša poslanička grupa je imala nekoliko akcija na Kosovu i Metohiji. Poklonili smo svim školama kompjutere, poklonili smo školskim bibliotekama knjige. Naravno, i dalje ćemo da radimo na tome da ih pomažemo i materijalno i, što je još važnije da ostvarujemo nekakvu komunikaciju, da ta deca i ti roditelji koji žive na Kosovu i Metohiji budu svesni i da znaju da su oni u Srbiji, da pripadaju Srbiji i da postoji bar jedna stranka u Srbiji, a to je SRS, koja vodi računa o njima. Naravno, za Vladu Srbije oni su, očigledno, izbrisani iz sfere interesovanja. Nije ministar odgovorio, svojevremeno sam ga to pitala, pitali su ga mnogi roditelji, mnogi nastavnici, novine su bile prepune pisanja o onim čuvenim upitnicima u kojima su za decu trebalo da budu upisani svi mogući i nemogući podaci, pa je svoj deci rečeno da moraju te upitnike da donesu, recimo, u petak su ih dobili, u ponedeljak. Šta će deca, plaču kod kuće, moraju da donesu, rekao nastavnik i nema razgovora. Kada su prikupili sve te upitnike, onda su iz Ministarstva sporta rekli, otprilike, 10 dana kasnije, da nisu ni morali roditelji da popunjavaju u upitniku sve rubrike, nego samo ime, prezime itd. Dakle, ostaje pitanje, i podsećam radi javnosti, za šta su upotrebljeni ili zloupotrebljeni ti upitnici, odnosno za šta će biti zloupotrebljeni kada ta deca odrastu? Na jednoj od sednica je Tomislav Nikolić postavio pitanje i nismo dobili odgovor od ministra – ko je dozvolio i ko je distribuirao upitnike učenicima po Kragujevcu, gde je trebalo da odgovore učenici u Kragujevcu i selima oko Kragujevca, da li koriste engleski jezik u svojoj kući i u svojoj porodici, tako još neka glupa i besmislena pitanja su bila u tom upitniku. Dakle, svaki čas poturate nešto iz Vlade i iz Ministarstva, proturate nešto kroz škole, kroz predškolske ustanove, uticaj nevladinih organizacija, direktan uticaj ovih "žutih" lopova. Naravno, ministar je sa njima u mnogo dobrim odnosima, tako da njemu to ne smeta, a očigledno ne smeta ni Koštunici, pošto se oni već dogovaraju o nekoj budućoj koaliciji. Opet ponavljam, najtužniji i najstrašniji deo cele ove priče jesu ti udžbenici kroz koje učenici treba da čitaju, da uče i da nauče, da odgovaraju za neku ocenu, da su takvi da im je cilj da potpuno izbrišu sve što je srpsko u udžbenicima istorije. Ponavljam da se ti udžbenici pišu u Bolonji i zato ne znam šta će nam ovaj zakon. Ne znam koje će udžbenike da izdaje ovaj zavod. Sreća je i za tu decu koji su osnovci, a koji će vrlo brzo biti u prilici da čitaju i ozbiljnije knjige, sreća je i za državu Srbiju da postoji jedna velika edicija SRS, do sada izdatih 64 knjige prof. dr Vojislava Šešelja, u kojima je do detalja opisana srpska istorija, i ona dalja i ona novija. Sve više je, hvala Bogu, građana u Srbiji, srednjoškolaca, studenata koji kupuju te knjige, koji čitaju te knjige, a vrlo brzo će i oni koji su sada osnovci, koji uče bolonjsku istoriju, preći na tu pravu istoriju i pravu edukaciju iz knjiga prof. dr Vojislava Šešelja.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Prelazimo na tačku 4. dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O RADIODIFUZIJI Primili ste Predlog zakona koji su podneli narodni poslanici: Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe DSS; Tomislav Nikolić, predsednik poslaničke grupe SRS; Miloljub Albijanić, predsednik poslaničke grupe G17 plus; Miroslav Markićević, zamenik predsednika poslaničke grupe NS i samostalni poslanici 9+9 i Ivica Dačić, predsednik poslaničke grupe SPS. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto do otvaranja načelnog pretresa, a saglasno Poslovniku, poslaničke grupe nisu podnele prijave za diskusiju, zaključujem načelni pretres. Pre zaključivanja pretresa, pitam da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo po Poslovniku želi reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Pre nego što pređemo na 5. tačku dnevnog reda, dajem pauzu od pet minuta, da dođe predstavnik predlagača. [[Posle pauze.]] Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O PLATAMA DRŽAVNIH SLUŽBENIKA I NAMEŠTENIKA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe da, ukoliko to nisu učinile, odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li želi reč predstavnik predlagača, Zoran M. Balinovac, direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo? (Da.) Izvolite, gospodine Balinovac.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zakon koji je pred vama jeste jedan zakon koji bi se na neki način mogao nazvati izvedenim zakonom, zakonom izvedenim iz Zakona o državnim službenicima i otuda je za njegovo puno razumevanje i shvatanje rešenja koje zakon sadrži neophodno dobro poznavanje službeničkog sistema. Takođe, pretpostavka za razumevanje suštine zakona jesu i niz uredaba koje je donela Vlada, a kojima se razrađuje Zakon o državnim službenicima. Govoriću samo kratko, predmet zakona i uređivanje plata državnih službenika i nameštenika u svim državnim organima, dakle, počevši od Vlade, ministarstava, posebnih organizacija, preko Narodne skupštine, Službe Predsednika Republike, Službe Narodne skupštine, Službe Ustavnog suda. To je sistem jedinstvenog uređivanja radnih odnosa, odnosno jednog od najbitnijih aspekata radnih odnosa. Plata o kojoj govorimo se sastoji od osnovne plate i dodataka na platu. Osnovna plata državnog službenika i nameštenika predstavlja proizvod koji se dobija množenjem osnovice i koeficijenta, dodatak za platu sledi za posebne okolnosti koje se vezuju za neku situaciju u kojoj se zaposleni nalazi. Jedini obavezan dodatak na platu jeste dodatak za vreme provedeno u radnom odnosu, odnosno što mi danas nazivamo minulim radom. Plate službenika se uređuju po principu platnih grupa i platnih razreda. Kao što je poznato prema Zakonu o državnim službenicima, svi državni službenici su razvrstani i podeljeni na osam radnihmesta u kojima mogu da rade. Svako radno mesto na koje izvršioci, državni službenici mogu da rade deli se, zatim, u osam platnih razreda. To, dakle, kada je reč o onim izvršilačkim državnoslužbeničkimmestima. Što se tiče položaja, onih radnih mesta sa posebnim ovlašćenjima i odgovornostima oni predstavljaju daljih pet grupa. Prema tome, čitava koncepcija sastoji se od postavljanja 13 platnih grupa, osam za izvršilačka radna mesta i pet za položaje unutar kojih se, kada je reč o izvršilačkim radnim mestima, uvode platni razredi kojih ima osam. Svrha platnih razreda jeste da omoguće tzv. horizontalno napredovanje državnog službenika. Horizontalno napredovanje državnog službenika predstavlja mogućnost da njegova plata bude povećana iako se nalazi na istom radnom mestu. Dakle, plata se povećava shodno rezultatima rada, a da se pri tome ne napreduje na više radno mesto. To je, dakle, svrha horizontalnog napredovanja kojiovaj zakon detaljno uređuje. Pored sistema plata ja samo mogu reći da su, kada je reč o koeficijentima, postavljeni striktni algebarski i logički odnosi između svih koeficijenata, bilo da se tiču nameštenika, bilo državnih službenika koji rade na izvršilačkim radnim mestima, bilo državnih službenika koji rade na položaju. Odmah posle toga uređuju se dodaci na platu. Njih ima šest po ovom zakonu, za razliku od dosadašnjeg zakona koji ima pet i posebno su značajna dva koja su potpuno nova u našem pravnom poretku. To je dodatak za pripravnost i dodatak za dodatno opterećenje na radu. Ja ću govoriti o njima, jer kažem, predstavljaju jednu novinu. Dodatak za pripravnost jeste dodatak na platu državnog službenika koji se plaća usled toga što je državni službenik prinuđen da neko vreme bude pripravan ukoliko bude potrebe da dođe na radno mesto i da radi. Dakle, stanje pripravnosti je ono stanje kada je neko stalno dostupan rukovodiocu ili drugom nižem funkcioneru u državnom organu, kada mora tačno da se nalazi na određenom mestu i da sačeka poziv da obavi neki posao, ako je to potrebno. Tipičan slučaj pripravnosti koji postoji u našem pravnom sistemu jeste pripravnost daktilografkinja, pripravnost drugog tehničkog osoblja, u toku noći kada jednostavno oni moraju da se nalaze na određenom mestu ako se dogodi nekakav zločin ili nešto drugo, da bi zajedno sa istražnim sudijom mogli da izađu na teren. Dakle, pripravnost uskraćuje na neki način slobodu kretanja, vezuje ljude za određenu prostoriju koja je inače izvan prostorija radnog mesta u kome se nalazi i usled toga zaslužuje i poseban dodatak. Što se tiče dodatnog opterećenja za poslove na radu ono se, takođe, izvodi iz Zakona o državnim službenicima prema kome je po nalogu rukovodioca državni službenik dužan da radi i poslove koji nisu uopisu njegovog radnog mesta, dakle i one poslove na kojima i inače radi i one druge, ako je to neophodno da se zameni odsutni državni službenik ili je neophodno da se tako savlada povećani obim posla. U tom slučaju, s obzirom na to da praktično imamo situaciju da državni službenik radi na dva radna mesta, mi predviđamo poseban dodatak. Što se tiče troškova i naknada, i ostalih primanja oni se nalaze u granicama dosad već viđenih rešenja u našem pravnom poretku, s tim što smo nastojali koliko je to bilo moguće da odstupimo od režima Zakona o radu i da približimo Zakon o državnim službenicima potpuno posebnostima službeničkog sistema. Tako, kod naknade zarada, koja se inače uvek plaća državnom službeniku koji ne radi u određenim situacijama, za razliku od plate koja se plaća samo onome ko radi, predvideli smo posebnu mogućnost naknade zarade za slučaj suspenzije, udaljenja sa rada. Ta naknada iznosi 50%, za razliku od Zakona o radu gde je ona nešto niža. Tu su i naknade koje se određuju državnim službenicima koji su stekli status neraspoređenih i to su one neke posebnosti službeničkog sistema koje u ovom segmentu, u segmentu naknade plata izlaze iz opšteg ravnopravnog režima. Na kraju, po uzoru na državne službenike uređene su i plate nameštenika uz bitna odstupanja. Naime, nameštenička radna mesta su jednostavno definisana kratko i laičkim jezikom ona radna mesta koja se ne vezuju za posebnost organa, koja se ne vezuju za delokrug organa, već radna mesta koja mogu da se rade u svim preduzećima i u onome što se danas naziva privatni sektor. Otuda je i pravilo da svuda u uporednom zakonodavstvu nameštenici podležu, za razliku od državnih službenika, opštem pravnom režimu, a to je u našem slučaju Zakon o radu. U mnogo manjoj meri na njih se primenjuju službenički propisi. Dakle, kada je reč o nameštenicima, predvideli smo takođe platne razrede, pošto se nameštenici razvrstavaju u šest grupa i svaka grupa ima jedan platni razred. To što nameštenici ne rade poslove koji su iz delokruga državnog organa, ometa ih da napreduju, ne mogu napredovati i usled toga unutar svake platne grupe nameštenika ne postoje platni razredi koji bi mogli da izraze njihovo napredovanje na određeno radno mesto. No, kompenzacija za to jeste mogućnost nameštenika da u zavisnosti od pokazanih rezultata rada primi praktično dve plate više nego što je to 12 plata godišnje. Ta mogućnost je propisana u Predlogu zakona koji je pred vama i ona treba da kompenzira, da nadoknadi to što po prirodi svoga položaja nameštenici ne mogu da napreduju iz jedne klase u drugu klasu, kako bi to rekao Nušić, već su zauvek osuđeni da ostanu u jednoj platnoj grupi. Na kraju je uređen prelazni režim zakona koji relativno detaljno uređuje ovu, inače, vrlo osetljivu situaciju, a završivši ovo izlaganje, hteo sam da kažem da smo mi u zakonu predvideli nemogućnost smanjenja plata. Praktično, to znači, u slučaju ako bi u nekoj kategoriji državnih službenika i nameštenika posle stupanja na snagu ovog zakona, a to je 1. januar iduće godine, bila plata niža nego što treba da bude 1. januara, plata mu se ne umanjuje, već mu ona ostaje ista, sve dok po odredbama ovog zakona ne bude dostigao platu koja je jednaka plati koju je imao pre stupanja na snagu ovog zakona. Ne želimo nikoga da oštetimo tim zakonom. Za kraj bih ostavio jednu posebnost, a to je, da je osnovica jedinstvena. Trenutno u našem pravnom sistemu imamo jedno polurasulo, za sve državne službenike koji su pod ingerencijom Vlade, za Ustavni sud, za sudove osnovicu propisuje Vlada uredbom, a za one državne službenike, kao i za poslanike i ministre osnovicu propisuje Administrativni odbor Narodne skupštine. To stvara probleme i u toku je postupak pred Ustavnim sudom i čini mi se, mogu to i kasnije kada o tome bude reči detaljno da ekspliciram, da te odredbe zakona o platama u državnim organima koje sada važe nisu stavljene van snage od strane Ustavnog suda jedino zbog toga što bi nestao pravni osnov za primenu plata. Dakle, ovim zakonom se predviđa jedinstvena osnovica, ta osnovica bi se utvrđivala zakonom o budžetu. Prema tome, tu osnovicu bi određivala Narodna skupština, Narodna skupština bi osnovicu za platu utvrđivala kako za Vladu, ministarstva, posebne organizacije, tako i za Službu Narodne skupštine, Službu predsednika, Službu Ustavnog suda i uopšte za sve državne organe. Dakle, jedan organ zakonom bi utvrđivao osnovicu čime bi se ispunila ustavna potreba prema kome se sistem radnih odnosa uređuje zakonom, a osnovica ulazi zajedno sa koeficijentom u elemente sistema radnog odnosa. Na kraju, pozivajući vas na raspravu i kritiku o ovom zakonu, hteo sam da vas pozovem da glasate za njega, jer lično mislim, a i stav je Vlade Republike Srbije, da ovim zakonom zaokružujemo jednu oblast činovničkog sistema, zaokružujemo službenički sistem i trebalo bi posle toga da pređemo na uređivanje plata državnih funkcionera, to su narodni poslanici, ministri itd. Međutim, kada je reč o narodnim poslanicima, moram vam reći da Vlada tu nema prava da ona svojim aktima uredi, jer po Ustavu Republike Srbije Narodna skupština uređuje pravni položaj i prava i obaveze narodnih poslanika. Prosto, mogli bismo da napravimo neku zajedničku grupu i da konačno rešimo i problem narodnih poslanika i predsednika Republike i platu ministara itd. i da sve to uvedemo u jedan sistem koji bi bio koherentan, koji bi bio dosledan, i u kojem bi se uveo red u državi, za razliku od sadašnjeg stanja gde je taj red ozbiljno pomućen. Hvala.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe SPS i SRS. Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, SPS, a nakon njega Vjerica Radeta, SRS. Izvolite, gospodine Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas smo opet dobili zakon o platama državnih službenika i nameštenika i smatram da bi, odmah u startu, zakon trebalo da nosi neki drugi naziv, jer ovo "službenika i nameštenika" nešto mi se ne rimuje. Pitaš nekog – šta ti radiš u Skupštini Srbije? A on kaže – ja sam nameštenik. Ne znam da li će ga neko razumeti šta radi, gde radi i kako radi. Ima mnogo lepih srpskih izraza i mislim da bi u naslovu zakona trebalo promeniti ovo "nameštenika". Zakon je komplikovan i to je naša boljka, da od prostog napravimo komplikovano. To mi liči – "jedan seljak iz mog kraja je poslao sina na studije u Beograd, pa kad je bio na letnjem raspustu, a on ga pošalje i kaže: izbroj mi ovce, a on otidne pa počne da broji noge. Otac kaže – šta radiš, poslao sam te da brojiš ovce. Sin odgovori – podelićemo sa četiri da bude malo složenije". Ovako mi izgleda i ovaj zakon koji je napravio Balinovac. Imam za ministra dosta pitanja ... (Predsedavajući: Nije on ministar, on je direktor.) Ja ga pitam – koji mu je zakon dobar? On je pisao zakone u naše vreme, pa pisao kod Batića, pa sad piše kod Koštunice i kad napiše novi, kaže – ovaj prošli ne valja, a isto ga on pisao. Kada će on da napravi valjani zakon? Sledeći put će verovatno da piše zakon za nekog drugog, a ako dođu radikali, verovatno neće Balinovac da piše. I ovaj zakon, kao i svi zakoni koji su usvajani u poslednje vreme je protiv radnika. Radnici su ovde na najnižoj stepenici i to mnogo niže od svih ostalih koji su ispred njih. Na pitanje: zašto ovako mali koeficijenat za radničke plate, mnogi rukovodioci kažu – što nisu učili školu?! Da su svi učili školu, ne znam ko bi u ovoj državi radio i ko bi pravio dohodak. Kada se pravi plata, kada se odlučuje o sudbini nekog, uvek se pođe od pitanja da li su svima potrebne pare. Kad ujutru u školu pođe dete i radnika u rukovodioca, ono traži pare, mora da mu platiš, jer neće da ide u školu. Odakle da mu da radnik ujutru da ponese kad ima koeficijenat 0,75%? Mi imamo određene amandmane na ovaj zakon. Ukoliko se usvoji neki amandman i ukoliko se usvoji neki od amandmana SRS i ispravimo ovaj malo zakon, možda ćemo i da glasamo za njega, ali sve zavisi od amandmana, a ja ću govoriti o mojim i amandmanima za koje mi se čini da treba da budu ugrađeni u ovaj zakon. Ovako platni razredi, pa platne grupe, pa koeficijenti, sve je ovo ono što sam prvo rekao, samo da bude složeno, da ne bude prosto. Dalje, imamo napredovanje državnih službenika u viši platni razred, pa se kaže da će rukovodilac 2007, 2008, 2009. i 2010. godine da prati i za četiri godine da oceni da li si dobar, vrlo dobar, da li se ističeš, posebno ističeš itd. Dao sam jedan amandman da se ovo briše. Nisu radnici deca u školi. U školi se daju ocene, a za predškolski uzrast, za malu decu ispod šest godina ovo su opisne ocene. Opisnim ocenama doći ćemo do plate. Šta će onda rukovodilac? Rukovodilac treba da se bavi samo pitanjem da ide po kancelarijama i ocenjuje službenike, da li se neko ističe ili ne ističe. Mislim da ovo treba izbaciti iz zakona i ovo će samo uneti pometnju, ali može i da se zloupotrebi. Šefovi, rukovodioci mogu neke da privileguju, da ih posebno ocene, jer to se u praksi dešava, to je viđeno. Ne treba sada da licitiramo da li će biti tako ili neće. To je već tako. Sledeće pitanje je dodatak na prekovremeni rad. Ovde predlagač kaže da se ne plaća više prekovremeni rad, nego za mesec dana se sakupi prekovremeni rad, pa za šest meseci možeš taj prekovremeni rad, ako ima mesta da odsediš, da odmaraš, a ako nema 26% od toga posle šest meseci može da ti bude isplaćeno. Zašto da bude prosto kada može da bude komplikovano? Predložio sam da damo dve mogućnosti, gde su ovde radnička prava, ljudska prava, kada ti neko treba nateraš ga da radi, a kada ti ne treba pustiš ga da ide kući da sedi. Ako su radnička prava, ako su ljudska prava, treba ovde ostaviti dve mogućnosti: da radnik odabere za ono što uradi, što treba da uradi kada mu se naredi da ostane, da li će da naplati ili će da uzme slobodne dane. Mislim da će radnici biti oštećeni i ovo u praksi neće biti primenjeno. Oko naknade plate državnim službenicima koji ne rade zbog bolesti i povrede, tu smo delovali amandmanima. Tu se kaže za 30 dana 65% plate. I ovde će biti oštećeni radnici u smislu od jadne male plate, kada izdvoji 65% pitanje je šta će ostati u koverti za radnika. Koeficijenti su takođe predloženi i to u nekih šest grupa. Najniža je 0,75%, a mi smo amandmanom dali da najniža bude jedan, da četvrta bude 1,15%, tako da se sve to uklapa u druge grupe, s tim što smatramo da koeficijent ispod jedan niko ne treba da ima. Govorio sam o primerima režima napredovanja i opet smatram da i taj član treba da bude izbrisan, da ne treba da stoji u zakonu i da ništa zakonu neće smetati. Prema tome, mi ćemo glasati za ovaj zakon ukoliko budu prihvaćeni određeni amandmani.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, ovo zaista na način na koji radi ovaj parlament je vređanje dostojanstva samog parlamenta. Ajde što nas ministri ignorišu, nego čak ni Zoran Balinovac više nije spreman da sedi i da sluša narodne poslanike. Ovo zaista prevazilazi sve mere normalnog ponašanja. Ovo ovde što je rekao Zoran Balinovac o Predlogu ovog zakona, nije rekao ništa, čak ni iz obrazloženja Vlade Republike Srbije i zato ću pročitati samo dve stvari iz ovog obrazloženja – Razlozi za donošenje zakona. Kaže: "Zakon o državnim službenicima koji stupa na snagu 1. jula 2006. godine, na potpuno nov način uređuje radnopravni položaj zaposlenih u državnim organima. Zakonom o državnim službenicima predviđeno je i to da se plate, naknade i druga primanja državnih službenika i nameštenika uređujuposebnim zakonom. Plata kao osnovno pravo iz radnog odnosa, prema koncepciji zakona o državnim službenicima, treba, s jedne strane, da odražava složenost i odgovornost poslova koji se rade (što proizilazi iz novog koncepta zvanja koja se vezuju za poslove, a ne za ličnost), a s druge strane, da odražava rezultate rada (što proizilazi iz koncepta napredovanja na istom radnom mestu). Zakonom o platama državnih službenika i nameštenika upotpunjuje se normativni okvir neophodan da bi se državni organi, pre svega organi državne uprave, razvili na savremenim principima". Stvarno ne znam da li je ovo neko razumeo, pogotovo šta je Vlada htela ovim da kaže. Zato u poslednjem delu – Sredstva potrebna za sprovođenje zakona, kaže: "Za sprovođenje Zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije. Za sprovođenje Zakona potrebno je da se u budžetu Republike Srbije za 2007. godinu obezbede dodatna sredstva od 4.365 miliona dinara. Time se sadašnji fond sredstava za plate uvećava za 41%". Moje pitanje se nastavlja na onu priču o prethodnoj tački dnevnog reda, da li ovo znači da se već sada predviđa ovim zakonom da će se državnim službenicima u idućoj godini povećati plate za 41%, ako to jeste tako, neka je, ako država ima pare, nemam ništa protiv, ali onda postavljam pitanje šta je sa zaposlenima u lokalnoj samoupravi, da li će i njima iz budžeta da se obezbedi plata povećana za 41%. Ne verujem, pošto Dinkić preti lokalnim samoupravama ako ne smanje broj zaposlenih da će da im smanji plate. Da li to znači da će takođe iz budžeta biti predviđene i veće plate za zaposlene u zdravstvu za 41%? Da li to znači da će za 41% da se povećaju plate u prosveti? Malopre kada sam govorila o prosveti, slala poruke ministru prosvete, Vuksanoviću, kada sam završila onda mi jenaš novi kolega poslanik sa Kosova i Metohije rekao da je ministar Vuksanović školama na Kosovu i Metohiji, čak, ukinuo neki dodatak koji su do sada imali, neka sredstva kojima su kupovali ogrev, održavali školske objekte, to im je ukinuto. A, ako neko dođe u lokalnu samoupravu da traži ili do Ministarstva, ako stigne, pošto je vrlo teško doći do ministra, onda se kaže, tom direktoru škole, da se obrati UNMIK-u da im oni daju pare da kupe ogrev za škole u kojima uče srpska deca na srpskom Kosovu i Metohiji. Dakle, ovo su otvorena pitanja, ne za Balinovca, on nema pojma o tome, nego za ministra Dinkića i za Vojislava Koštunicu, ako će zaista svim budžetskim korisnicima ovako da se povećaju plate za 41%, onda bi trebalo da znači da ova vlada dobro radi, ali od tog posla nema ništa. Još jedno pitanje – da li to znači da će se i penzije povećati za 41% ili je ovo samo zakon, i suština je njegova u članu 8. gde se kaže: "Osnovica je jedinstvena i utvrđuje za svaku budžetsku godinu zakonom o budžetu Republike Srbije". Znate šta ovo znači? Znači usklađivanje plata zaposlenih po ministarstvima sa ostalim delovima državne uprave, jer u ostalim delovima državne uprave plate zaposlenih su veće nego što je to u ministarstvima. I umesto da samo ministarstvima povećaju plate, samo onima zbog kojih donose zakon, oni donose ceo zakon i to potpuno nakaradan. Zoran Balinovac, poziva narodne poslanike da usvoje ovaj pametan zakon?! A, ja pozivam Zorana Balinovca da u ime Vlade Republike Srbije povuče ovaj glupi zakon. Onda, još reče Balinovac, dobro je malopre poslanik Perić rekao, kaže, takvo nam je stanje (kako on to teatralno, jer on misli da je na nekoj sceni ovde) u ovoj oblasti kada su u pitanju plate državnih službenika i nameštenika, to je naziv iz ovog novog zakona o državnoj upravi protiv kog smo mi bili, hvala Bogu da jesmo, kaže, u ovoj oblasti imamo polurasulo. Stanje polurasula?! To kaže čovek koji je visoki državni funkcioner, više od 10 godina, zamenik ministra pravde, julovski zamenik ministra pravde, a posle toga, visoki funkcioner, odnosno kada je bio u funkciji zamenika ministra pravde, doveo je za ručicu Gorana Kljajevića kao šefa kriznog štaba u taj isti Trgovinski sud. Zoran Balinovac, on je bio prisutan kada su obijali kancelariju i fioke tadašnjeg predsednika, Milene Arežine. Onda ga je Koštunica uzeo za svog specijalnog savetnika za pravna pitanja i uvredio sve pravnike u DSS-u, samo ne znam zašto nisu reagovali, ali to je njihova stvar i danas je on, više nije sekretar, kako sam ga ja u onom prepodnevnom delu nazvala, direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, tako je sebi nadenuo ime novim zakonom koji stupa na snagu 1. jula. Šta nam kaže ovaj zakon o platama državnih službenika i nameštenika? U članu 3, odnosno iznad člana 3. kaže se – Početak prava na platu i prestanak prava na platu. Dakle, jezički potpuno suvišno i nepotrebno. Očigledno je ovo radio neko ko baš, odnosno Balinovac koji ne stoji dobro ni sa srpskim jezikom, a sa pravom, to odavno znamo da ne. U članu 4. se kaže: "Državni službenici i nameštenici imaju pravo na mesečnu platu. Plata se isplaćuje u tekućem mesecu za prethodni mesec". Šta znači da imaju pravo na mesečnu platu? Valjda imaju pravo na platu. Da li to znači da ako neko radi do 20-tog u mesecu i prestane mu iz bilo kog razloga radni odnos, da on nema pravo na platu na tih 20 dana?! To znači, ako čitamo član 4. Predloga zakona. Ili, potpuno nepotrebno iznad člana 7. kaže – Osnovna plata. Ispod toga – Kako se određuje osnovna plata i onda se u tekstu člana 7. kaže kako se određuje osnovna plata. Zaista, kao da je neki priručnik za polupismene, a ne Predlog zakona koji će, ako ga usvojite, primenjivati diplomirani pravnici. Dalje, u članu 9. mi, srpski radikali, smo imali jednu intervenciju amandmansku i rekli smo da se koeficijent za položaj i izvršilačka radna mesta određuju tako što se, jer je u zakonu stajalo – time što se, govorićemo o ovome kada budemo govorili o zakonu u pojedinostima, a ovo sada pominjem zato što smo u međuvremenu dobili mišljenje Vlade i obrazloženje zbog čega se naši amandmani ne prihvataju, i toliko bezobrazluka zašto se ne prihvata ovaj član 9. da je to prosto neverovatno. Nadam se da će Balinovac biti prisutan kada budemo govorili u pojedinostima, pa da mu ipak u lice kažem neke stvari. U članu 10. u drugom stavu je predviđeno,ne znam, da – "Platna grupa u koju se svrstava položaj u službama Narodne skupštine, predsednika Republike, Ustavnog suda i službama organa čije članove bira Narodna skupština određuje se njihovim aktima, pri čemu se polazi od opštih pravila za razvrstavanje radnih mesta" i ovde bi trebalo staviti tačku, ali Balinovac dalje kaže, "i teži da ona budu jednako vrednovana kao slični položajima u ministarstvima, službama Vlade i sudovima". Kako može u zakonu da stoji da se nešto teži. Zakon kaže, nešto jeste ovako, a nešto nije ovako. Nešto može, a nešto ne može. Zakon, dame i gospodo, vi koji niste pravnici, a ja mislim da ste naučili koliko sam ja za ovom govornicom, skrećem pažnju na tu zakonsku terminologiju i ove novotarije su neverovatne. Sada imamo član 13, a to je najinteresantniji član, u tom članu se govori o koeficijentima. Ja mislim da će sada sva srpska javnost koja prati rad ove skupštine, biti, blago je reći, šokirana. Dakle, mlađi referent u organima državne uprave ima koeficijent 1,00, a prva grupa položaja, to je neka deveta po redu, ima devet puta veću platu. Nikada, ali nikada u Srbiji nije bio odnos najniže i najviše plate 1:9!! Zaista je preterano i neverovatno da narodni poslanici na to ne reaguju i neverovatno je da je nekome u Vladi palo na pamet da predloži ovakav zakon. Ljudi moji, razlika jedan kao najniža plata, a najviša devet puta veća, ja mislim da to niko zdrave pameti i zdrave logike ne može da prihvati!! Ovo nije demagogija, ovo je stvarno nešto što je neprihvatljivo i što nikada, ali nikada u Srbiji nije bilo!! Ima nas ovde i sa 20, 30 i više godina radnog staža i sa pamćenjem tolikim i neka zaista neko kaže, a drvlje i kamenje uvek sasipate vi iz vladajuće koaliciji kada govorite o nekim ranijim sistemima, ali ovakvo čudo i to znaju svi koji sada gledaju ovu skupštinu i verovatno se svi krste i pitaju koja je to drskost, koji je to bezobrazluk Vlade Vojislava Koštunice da predloži ovakvo čudo!! Ko određuje koeficijente? U trećem stavu člana 15. kaže se: "Predsednicima žalbenih komisija Vlade i pravosuđa i savetnicima predsednika Vlada i potpredsednika Vlade koji su u radnom odnosu, pripada koeficijent položaja koji odredi Vlada". Ovo mora da se briše. Zašto bi samo oni bili povlašćeni da njihov koeficijent određuje Vlada, ako je sve drugo regulisano zakonom. I ko su ti ljudi?! Ko su ti predsednici, kojih žalbenih komisija, koji su to savetnici, da li se ovde misli na Đilasa i na Narodnu kancelariju. Ionako ste im, gospodo, dali mnogo, odnosno uopšte je neprihvatljivo da su predviđeni budžetom, a dobili su poprilično para budžetom. I još će sada biti posebno povlašćen onaj "žuti" kriminalac, Đilas, koji je onoliko opljačkao i koji se hvali koliki mu je prihod godišnji, koliko miliona mesečno, i njemu treba posebna plata da bude regulisana ovim zakonom. Neverovatno!! Član 16. mora da se briše, jer govori o napredovanju državnog službenika u viši platni razred. Ovde je rekao Balinovac da je suština ovog zakona, napisala sam, kaže – "plata se povećava shodno rezultatima rada". Da je do sada bilo tako Balinovac bi još primao pripravničku platu. "Državni službenik", kaže član 16, "kome je dve godine uzastopno određena ocena naročito se ističe napreduje za dva platna razreda. Za jedan platni razred napreduje državni službenik kome je dve godine uzastopno određena ocena ističe se", za jedan platni razred, dobar, ističe se, dobar itd. Kolege poslanici, ovo su zaista gluposti, zato što je ovo nešto što je u praksi apsolutno neprimenljivo. Opet ću da vas podsetim da je Srbija već jednom ovo vežbala. Imali smo ovo. Ja sam radila u lokalnoj samoupravi i imali smo isto tako obrasce koji su se popunjavali, "dobar", "ističe se", "naročito se ističe" itd. Kriterijumi ne postoje. Nemoguće je na ovaj način utvrditi kriterijume, da neko nekoga prati dve godine, i da neko bude nekome posebno simpatičan. Dakle, zloupotreba "naizvolite" u primeni ovog zakona. Nema egzaktnih podataka, nekih stvari na osnovu kojih može da se kaže ko je dobar, ko se ističe, ko se posebno ističe. Kriterijumi će biti stranačka pripadnost i to je savršeno jasno. Dok su na vlasti ovi iz DSS, G17 plus i ovi koji su sada, njihovi će biti u prednosti. Kada dođe neko drugi, odnosno tamo gde je neko drugi u nekim organima, pošto je mnogo "žutih" u raznim državnim organima, iako kažu da su oni opozicija, naravno to je laž, onda tamo napreduju njihovi. Oni koji nisu iz tih stranaka nikada napredovati ne mogu po ovom zakonu. Ovo jednostavno mora da se briše, ne smemo zakonom da otvaramo mogućnost zloupotreba. Opet podsećam, kada je to bilo jednom u primeni, a bilo je, šta su onda zaposleni radili? Pola radnog vremena su se bavili sami sobom, upisivali koliko je stranaka ušlo, koliko je puta telefonirao, koliko je izdao tamo nekih uverenja, koliko pregledao papira. To je zaista neverovatno i gubljenje vremena i besmisleno i neprimenljivo. Ovo mora da se briše. Onda, u članu 18. govorite – "Državnom službeniku koji stupa na radno mesto rukovodioca unutrašnje jedinice uvećava se koeficijent za dva platna razreda". Ne znam zašto bi preskakao, zašto to nije jedan platni razred, zašto taj dvoskok treba da učini, zaista mi nije jasno, osim ako nije svrha i ovog zakona ista kao i Zakona o državnim službenicima, a tada smo govorili – državni sekretari itd. na po pet godina, da biste ostavili zaleđinu kada izgubite vlast. Verovatno, to isto hoćete, da neke svoje uhlebite da preskoče jednu stepenicu, da im date dobre plate i da lepo uživaju. Zato – Dodatak za dodatno opterećenje na radu, član 26. u stavu 2. i 3. kaže, dodatak za dodatno opterećenje od najmanje desetak radnih dana mesečno, a odnosi se na to ako na jednom mestu, ako čovek obavlja jednu vrstu posla, a njegov kolega na bolovanju, onda će on mesec dana da obavlja i jedan i drugi posao pa, onda, ako radi do deset radnih dana, nikom ništa, a ako radi najmanje deset radnih dana, zamislite, velikodušno, biće mu plata povećana za četiri posto. Strašno. Ako radi više od deset dana, onda će mu plata biti povećana pet posto. Znate, ovo je opet vređanje i tih ljudi. Ovako ste sa četiri posto skoro povećali platu zaposlenima u zdravstvu. To vam je izgleda neka brojka koja vama nešto znači, samo ja ne razumem šta bi to moglo da vam znači, ali je zaista ovo neprihvatljivo. Bolje kažite da mora da radi dva posla neko zato što nema trenutno kolege na poslu i da radi za onu platu koju inače prima, a ne da bude duplo opterećen, a da dobije samo četiri posto plate i to samo ako radi više od deset dana. Dakle, ovo nije dobro i to mora da se menja. Mi smo predložili amandmansko rešenje. Kada budemo govorili o tome, onda ćemo da pričamo detaljnije. Prekovremeni rad, predvideli ste da se prekovremeni rad ne plaća. Ovo nije dobro i ovo ne sme da ostane. Kaže: "Izuzetno, državnom službeniku koji ne može da iskoristi slobodne sate zbog toga što priroda poslova radnog mesta češće zahteva tako obiman prekovremeni rad, može da se isplati dodatak za svaki sat prekovremenog rada, koji iznosi 26%". Tako ste to formulisali da isključivo od nekog šefa zavisi da li će neko dobiti prekovremeni rad ili će dobiti slobodne dane. Ovo ne može ovako. Dakle, svako u državnim organima koji mora da radi u interesu službe, evo, recimo, Narodna skupština nekada zaseda do jedan, dva sata noću, naravno, sve prateće službe u Skupštini moraju da budu tu. Sada mi ćemo njih da teramo, zato što se poslanicima vladajuće većine ne dolazi na Skupštinu, zato što već sutra Skupština neće imati zasedanje iz ko zna kojih razloga, možda ćemo prekosutra, verovatno u četvrtak, raditi do ponoći, ove ljude koji su ovde zaposleni da sede tu zato što poslanici rade, i da im kažemo – baš vam hvala što ste vi ovde odsedeli do ponoći, ali mi to vama nećemo da platimo, idite vi kući, pa jednog dana možda i dobijete neki slobodan dan. Dakle, ovo je izrabljivanje i ovo ne sme da ostane u zakonu. Svaki minut prekovremenog rada, ako zaista postoje razlozi da se prekovremeno radi u državnim organima i bilo gde, svaki minut prekovremenog rada mora da se plati. Naravno, kao u Evropi. Bravo, Jojiću! Ako se prati Evropa, ne vidim što se ovde preskoči na ovako bitnom segmentu. Dodatak za ostvarivanje rezultata rada, to vam je član 48. u 3. stavu kaže: "O dodatku za ostvarene rezultate rada i o njegovoj visini rešenjem odlučuje rukovodilac državnog organa, na predlog koji daje, posle razgovora s licem koje je neposredno pretpostavljeno namešteniku, rukovodilac unutrašnje jedinice" itd. Dakle, ne taj ko rukovodi, nego opet neko sa kojim će ovaj da se savetuje. Opet prepreke, opet mogućnost zloupotrebe, opet ako slučajno nekog ko vam je nadređen popreko pogledate, ode plata, ode dodatak, nema prekovremenog rada, nema prelaska u drugu grupu. Neverovatno. Član 50. kaže: "Uredbu kojom se propisuju naknada troškova državnih službenika i nameštenika je visina njihove otpremnine... Vlada donosi do 1. januara 2007. godine". Volela bih da Vlada kaže Narodnoj skupštini, odnosno da Narodnoj skupštini da informaciju o ovoj uredbi, da vidimo koliko je to para, kome su date, na koji način itd. Član 54. – mislim da zaista niko neće biti ko neće glasati za ovaj amandman gde smo predložili da se ovo briše. Između ostalog, da ne čitam ceo član, u 2. stavu kaže: "Godine 2009. i 2011. u viši platni razred može da napreduje najviše po 20% ukupnog broja državnih službenika u državnom organu" itd. Šta ćemo ako 70% državnih službenika ispuni sve one zahteve koji su prethodili ovom članu 54. Šta ćemo mi da kažemo – zakon je rekao da samo 20% može da napreduje, a vi 50% još što vas ima, što ispunjavate te uslove, izvinite, nije vas Balinovac predvideo. Ko će da izabere, od tih 70% koji ispunjavaju uslove, ovih 20% koje Balinovac predviđa? Ovo je stvarno van zdrave pameti i ovo apsolutno mora da se briše, da nestane iz ovog teksta zakona, ako hoćete iole dobar zakon. Na kraju, u članu 59. ste rekli da zakon stupa na snagu 1. jula 2006. godine, da se neke odredbe primenjuju od 1. januara 2008. godine, a da se član 16. primenjuje od 1. januara 2011. godine, a član 16. je onaj član koji mora da se briše, a to je onaj član "naročito se ističe", "ističe se" itd. Znate, 2011. godine ćete biti mnogo daleko i potpuno zaboravljeni vi koji ste tvorci ovog zakona, mislim, u političkom smislu zaboravljeni. Dakle, pozivam predstavnika Vlade u odsustvu da povuče ovaj zakon, pozivam kolege poslanike, ako se to ne desi, da barem glasaju za naše amandmane, da bi zakon bio koliko-toliko i primenjiv, praktičan i pravičan. Bez toga ćete doneti jedan zakon koji će napraviti papazjaniju u državnim organima, koji će dovoditi do takvih zloupotreba, do tako loših međuljudskih odnosa, do poltronisanja, da će to biti najstrašnije videti na delu. Dakle, još jedan poziv da se ovaj veoma loš predlog zakona povuče.
Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović, a neka se pripremi Sreto Perić.
Poštovani narodni poslanici, izgleda da vladajuću većinu ne interesuju odredbe ovog zakona. Gledajući obrazloženje ovog zakona i, kako reče "direktor" Balinovac, Predlog ovog zakona je izvedeni zakon iz Zakona o državnim službenicima, koji treba da stupi na snagu 1. jula 2006. godine. Kada se pogledaju odredbe predloženog zakona i obrazloženje koje je dato uz ovaj zakon, prvo što sam uvideo da nema nijedne rečenice da je data direktiva, rezolucija ili preporuka EU za donošenje zakona i o državnim službenicima i ovog tzv. izvedenog zakona, kako je rekao "direktor" Balinovac. Verovatno, mudrost i pamet predlagača je predložila ovaj zakon, a odredbe ovog zakona treba da stupe na snagu, neke od 1. jula 2006. godine, i to članovi 39, 50, 51, 55. i 56, a zakon u celini da stupi na snagu 1. januara 2007, a odredbe člana 16. da stupe na snagu 1. januara 2011. godine. Besmisleno je uopšte predlagati takvu odredbu koja će stupiti za više od četiri godine. Da ne govorim o suštini te odredbe i mnogih odredbi ovog zakona. Navešću samo nekoliko tih odredbi. Ovo je vreme da se vrati 1961-62. godina, vreme, kada je u državnoj upravi one bivše SFRJ organizovanje ili postavljenje državnih činovnika bilo na osnovu platnih razreda. Ovo je pokušaj da se kopijom tog sistema uradi predlog zakona i da se službenici u državnoj upravi rasporede u platne grupe, ne platne razrede, da se to malo drugačije zove. Ako je jedan predlog zakona trebalo da bude jasan i precizan, pored ovog Zakona o državnim službenicima, tako je trebalo da bude i ovaj zakon o platama državnih službenika i nameštenika. Materija je takva da može jasnim i preciznim normama da se regulišu plate državnih službenika i nameštenika i sva prava vezana za rad u državnoj administraciji. Predlagač nije imao sposobnosti da predloži odredbe zakona koje će biti jasne i precizne. Kroz određivanje platnih grupa i određivanje šta je osnovna zarada, šta je dodatak na zaradu ili na platu, pokušava da izmisli neke kriterijume na osnovu ovih normi i odredbi zakona koje su neprimenjive i besmislene. Kako se može vršiti ocena od neposrednog rukovodioca: "naročito ističe", "ističe se", "dobar" i ne znam šta je sve navedeno ovde u zakonu? Nema nikakvih merilnih kriterijuma u zakonu. Znači, to je subjektivna ocena vezano za neposrednog rukovodioca. Da li je sve ovo što je predloženo ovim zakonom, koji u celini neće stupiti na snagu do 1. januara 2007. godine, želja ovih koji drže vlast – Vlade Republike Srbije, stranaka u vladajućoj koaliciji da, saglasno Zakonu o državnim službenicima, koji stupa na snagu 1. jula, izvrše raspored, postavljanje ili nameštenje ili imenovanje funkcionera u ovom periodu od šest meseci, sa svim ovim odredbama, da ti funkcioneri nastave svoj rad, pogotovo direktora, za pet godina, po ovom novom predlogu zakona i sa pravima koja im daju odredbe ovog zakona. Kao narodni poslanici nemamo i nikada nismo imali uvid, u proteklim godinama, kako je organizovana Vlada, odnosno ministarstva u Vladi. Imali smo prilike mnogo puta da su određeni poslovi ministarstava faktički dislocirani putem donošenja zakona u mnoge agencije, u mnoga tzv. regulatorna tela koja su nezavisna, a da nemamo uvid šta se događa u ministarstvima. Ono osnovno što je trebalo da se uradi, to je reforma celokupne državne administracije, kako se zahteva i od ministra Dinkića, koji je ovde isto trebalo da bude ovlašćeni predlagač ispred Vlade Republike Srbije, da se i u lokalnim samoupravama izvrši reforma opštinske administracije. "Direktor" Balinovac reče ovde da je poluhaotično ili polurasulo u državnoj upravi. Neću reći da je polurasulo, ali jedan haos, jedna anarhija vlada u celokupnoj državnoj upravi. Da li ovo što imamo u ovom trenutku i ovaj zakon i Zakon o državnim službenicima treba da posluže da se 3.500 ili 4.000 ljudi koji sada ostaju bez posla, bez plata u organima državne zajednice, prevedu u administraciju Republike Srbije, iako smo navodno u prethodnom periodu imali pokušaja smanjenja administracije državne zajednice, mnogi su primili otpremnine, i to velike otpremnine, ali su došli do zaposlenja ili postavljenja u administraciji Republike Srbije. Da li će sada doći do enormnog uvećanja administracije države Srbije, a pritisak će biti na lokalne samouprave da smanjuju broj zaposlenih i po nalogu ministra Dinkića i Vlade Republike Srbije da to bude za prvi mah 10%, pa će slediti sledeće godine verovatno novih 10%. Govoriti ovde o odredbama člana 13.gde su predviđeni ovi koeficijenti – neshvatljivo je i na neki način nerazumno predložiti ovakav raspon. Mi koji smo dugo godina radili i u administraciji iu privredi znamo kakvi su bili rasponi ili kakvi su odnosi bili u vrednovanju poslova, radnih zadataka, zarada ili plata. U nekom vremenu i ja se sećam taj odnos je bio maksimalno 1:6, pa se smanjivao na 1:5, pa 1:4 ili 1:4,5. Evo drskosti, koju ovde imamo, da se članom 13. predviđa odnos 1:9. A članom 15. da se opet daje nekome tamo, da u okviru Vlade mimo zakona, merila i kriterijuma određuje koeficijente, odnosno određuje platne grupe, određuje plate i ostala primanja po osnovu zarade. Ovaj zakon je faktički trebalo u osnovi sve jasno i precizno da odredi i samo da se primeni bilo od Vlade Republike Srbije, od ovlašćenih organa Narodne skupštine, da ne govorim od ostalih u državnoj administraciji. Ocena rezultata ovoga što sam pomenuo "naročito se ističe", ne postoje merljivi ili objektivni kriterijumi i merila kada je u pitanju ocena rezultata u administraciji. Narodni poslanik Vjerica Radeta, pošto je i ona radila u opštinskoj upravi, ovde je iznela deo, a i ja sam radio u opštinskoj upravi, radio sam dugo godina i u "Jugobanci". I tada je bilo u nekom vremenu nametnuto da se navodno usvajaju merila i kriterijumi za ocenu radnika i po osnovu obima i kvaliteta i rokova ili uspešnosti obavljanja poslova. Bilo je apsurdnih situacija da u banci treba, recimo,neko da stoji iza stuba pored šaltera da meri sa štopericom koliko blagajnik ili likvidator obavlja jednu operaciju likvidiranja ili isplate štediši. Gledajući u celini sa amandmanima koje je podnela SRS, prevashodno za brisanje nekoliko ovih članova i za izmenu određenih članova, samo sa prihvatanjem tih amandmana ovaj zakon će imati svog smisla i moći će da se primeni. U protivnom, kao što sam rekao i za ovu odredbu koja treba da stupi na snagu 1. januara 2011, sam zakon i sve odredbe su besmislene. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi Stefan Zankov. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažene kolege, kada bi obavljali posao onako kako od nas građani očekuju, nakon izlaganja narodnog poslanika Hranislava Perića i narodnog poslanika Vjerice Radete, vi iz poslaničkih grupa koje podržavate ovu vladu trebalo bi da izađete i da kažete kritički da ovaj zakon treba da se povuče iz procedure. Mi smo do sada dobijali razne predloge zakona, ali čini mi se da nijedan nije bio sličan ovom. Pre nego što prokomentarišem, samo, vi se sećate kada smo usvajali Zakon o državnim službenicima i Zakon o Vladi, tada je, u to, vreme sekretar Sekretarijata za zakonodavstvo u Vladi Republike Srbije, gospodin Balinovac, bio sve vreme, ne samo kada smo govorili u raspravi u načelu, nego i kada smo govorili o pojedinostima, odnosno amandmanima, raspravljao je tu. Sada ja postavljam pitanje – gde bi on mogao da se nalazi u ovom trenutku? Očigledno, malo uplašen od izbornih rezultata u prethodnoj nedelji...Vi iz vladajuće koalicije ste procenili da nije dovoljna aktivnost ministra za kapitalne investicije, gospodina Velimira Ilića, po mestima, odnosno opštinama gde se održavaju izbori, nego, evo, stiglo je i do gospodina Balinovca da i on mora da ode... Ali, izgleda da ste Bor konačno napustili i ne vidite nikakve šanse. Poslanik iz Bora, koji je, ovako, vrlo učtiv i korektan kolega, nalazi se tu, informiše se. Znači, SRS očekuje pobedu u Boru sledeće nedelje. Sada da se vratimo malo na ovaj zakon. Hranislav Perić je rekao da je ovaj zakon puno komplikovan i zaista u pojedinim odredbama to jeste tako. Ali, ima nešto ne da je prosto regulisano ovim zakonom nego uvredljivo za one na koje će se on odnositi i za nas koji ga čitamo. Evo i uvaženi kolega, Mika Vlaović, složiće se sa mnom. Slušajte odredbu člana 3. ovog zakona, stav 1. kaže: "Državni službenici i nameštenici ostvaruju pravo na platu od dana kada stupe na rad". A stav 2. kaže: "Državnim službenicima i nameštenicima prestaje pravo na platu od dana kada im prestane radni odnos". Ovo je možda interesantno za zakonodavstvo Evrope, oni ne znaju kad stiču pravo na plate, odnosno pravo na zaradu, a u našoj lepoj Srbiji nema nijednog čoveka koji bi zasnovao, mogao da zasnuje, ima želju da zasnuje radni odnos a da i sam ne zna da se zakonom reguliše kada stiče pravo na platu. Član 4. kaže: "Državni službenik i nameštenik imaju pravo na mesečnu platu. Plata se isplaćuje u tekućem mesecu za prethodni mesec". Pa, to su stvari koje se podrazumevaju same po sebi, koje nemaju nikakve veze sa jednim ovakvim zakonom. Šta dalje karakteriše ovaj zakon? U mnogim odredbama ovog zakona ima puno subjektivnih mesta u primeni ovog zakona. Znači, neki pretpostavljeni, viši činovnik ili službenik će određivati o sudbini, ne samo o plati, nego i o sudbini onih koji su zaposleni u organima državne uprave, odnosno državnim službenicima i nameštenicima, što je nedopustivo. Odredba člana 13, to su komentarisali gospođa Vjerica Radeta inarodni poslanik Miljko Četrović, nedopustivo je, nerazumno, pa čak, drsko i bezobrazno ovolika razlika u koeficijentima između mlađeg referenta i nekog ko je u prvoj grupi položaja. A znate zbog čega je ostavljen ovaj odnos devet puta u korist pripadnika prve grupe položaja? Iz razloga, što je pod njegovim nadleštvom mnogo veći broj izvršilaca, a logično je, prirodno je da onaj ko je pretpostavljeni ima veći uticaj i mogućnost uticaja na političku pripadnost i na neke druge stvari što svakako nije i ne sme da bude dobro. Mi smo ovde govorili o strategiji razvoja turizma, strategiji reforme u pravosuđu i to je u redu, to je dobro, to je u ovoj državi sa ovakvim načinom privređivanja, rada i funkcionisanja državnih institucija potrebno, ali trebalo bi pod hitno, mnogo pre ovakvih zakona, da govorimo o strategiji životnog standarda i o strategiji mentalnog zdravlja građana Srbije. Većina, odnosno ima nekoliko kolega koji su specijalisti iz te oblasti i znaju sa kakvim problemima se sve suočavaju. Evo, prof. dr Mileta Poskurica nije stručnjak za tu oblast. Ali, ako mu se neko obrati na srčane tegobe, vidi on da čovek ima i drugih problema. I vidite da iz dana u dan imamo samoubistva, ubistva i druge razloge, sve je to posledica, između ostalog, i načina vladanja ove vlade, a sa druge strane, drage moje kolege, i vaše, jer podržavate takvu vladu bezrezervno, ako dopustite da ovakav zakon uđe u proceduru a da vi nemate ni jednu jedinu reč, do sad ste obično nešto hvalili, a sad vidite i vi da je ovo besmisleno, pa, imate dostojanstva i nećete na takav način da uzmete učešće u ovoj raspravi. Znači, sve je veći broj tih problema, a mi juče, onako, malo demagoški, govorimo kako će nam se popraviti situacija, kako će se zaposliti novi broj radnika. Neće, neće dok se ne stvore bolji privredni ambijenti. Evo, gospodin Sava Urošević je čovek koji privređuje i ima niz problema, a siguran sam da sa onim zakonom koji je juče bio na dnevnom redu neće se dobiti mnogo, iako je on izašao, vrlo je lepo prokomentarisao, našao je neke tačke koje se ne mogu osporiti i koje mi ne sporimo. Pored ovih članova za koje sam rekao da nemaju smisla, da su uvredljivi za građane Srbije, imamo i član 16. U ovom zakonu koji je juče bio na dnevnom redu, i u ovom sada i u sve većem broju onih zakona koji se donose, kaže se – stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku", ali će se primenjivati od 1. januara 2007. godine. Prvi januar 2007. godine, naravno, nije period u kojem će ova vlada biti na vlasti, ali ovde ste otišli mnogo dalje od toga, pa pominjete čak i 2011. godinu za pojedine odredbe iz ovog zakona, za neke i 2008. godinu. To je zaista neprimereno, nekorektno. I u članu 16, to je gospođa Vjerica Radeta komentarisala, ocene i način nagrađivanja, odnosno šta to sve utiče na plate, i ovo je jedan od subjektivnih članova koji će ostaviti veliku mogućnost rukovodiocu da subjektivno određuje oko ocenjivanja i načina nagrađivanja. Zatim, u vezi minulog rada, čini mi se da se neće ministar Lalović složiti sa tim, jer on ima sasvim drugu koncepciju koju priča u štampi, na televiziji, oko ove kategorije minulog rada, ali da sad ne ulazim u to. Dodatak za prekovremeni rad, to je regulisano u članovima 26. i 27. ovog predloga zakona. Ne znam, ako je neko imao povećane napore, imaoje i prvog dana kao što će imati i 31. pa pravljenje ovih razdela od 10 dana, preko 10 i preko 30 mislim da nije uputno. Na kraju, ovde ste rekli, a ja ću na drugačiji način da prokomentarišem, vezano za sredstva potrebna za sprovođenje ovog zakona, gde se kaže da nisu potrebna dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije za 2006. godinu, jer se predviđa da će se ovaj zakon primenjivati od 1. januara 2007. godine, a za 2007. godinu biće potrebno dodatno obezbediti sredstva u iznosu od 4.365 miliona dinara. Time se sadašnji fond sredstava za plate uvećava za 41%. Ako je u pitanju povećanje plata službenicima i nameštenicima, trebalo bi, to je dobro i mi u SRS nikada nemamo ništa protiv povećanja bilo čije plate. Više se zalažemo za to da se spreči korupcija, kriminal. Drugo, kada su u pitanju plate, postoji realna mogućnost da se one povećaju svakom zaposlenom i na svakom mestu. To je dobro i to treba da bude stalno zalaganje svake vlade i svih ljudi koji učestvuju u vlasti na bilo koji način, ali se s druge strane postavlja pitanje, pošto nema obrazloženja, da se možda ne predviđa povećanje broja zaposlenih, da bi se ovaj 41% koji se predviđa kao povećanje plata državnih službenika, na taj način potrošio? A čuli ste iz komentara šta se dešava sa zaposlenima u lokalnim samoupravama, gde je ministar finansija naložio da se smanji za 10%. Možda ima lokalnih samouprava gde je to objektivno i potrebno, ali to su one lokalne samouprave u kojoj su 2000. ovi "žuti" došli na vlast i poprimali i "šišu i golišu", a tamo gde su drugi bili na vlasti 2000. godine, pa i danas, nije takva situacija, domaćinski se raspolagalo u tim opštinama i primalo se samo onda kada su bili objektivni razlozi za prijem novih radnika. Na kraju samo da kažem, ni amandmanima koje smo mi podneli neće se moći ovaj zakon učiniti kvalitetnim i primenljivim i jedini je predlog da se ovaj zakon povuče iz procedure, a ukoliko to Balinovac, ako je na Administrativom odboru, ili negde učestvuje u izbornoj kampanji, ne učini pre ovog, molim vas da u danu za glasanje glasate protiv ovog predloga zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov, a neka se pripremi Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podsetio bih vas prvo kako smo krenuli sa ovom tačkom dnevnog reda, potpredsednik Narodne skupštine koji je predsedavao u tom trenutku dao je pauzu da bi bivši sekretar, a sada direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, toliko ga uvažio, došao da nam obrazloži svoj predlog. Kako smo čuli, to je već njegov treći predlog u ovih nekoliko godina pod svakom vlašću, a taj isti Zoran Balinovac je, čim je nešto malo ispričao, napustio salu i nije uvažio narodne poslanike da sasluša njihove primedbe. Tu prvenstveno mislim na SRS, jer samo naši poslanici, praktično, diskutuju o ovoj tački dnevnog reda. Šta nam je rekao gospodin Balinovac za tih nekoliko minuta, pravo da vam kažem, ne znam zašto smo ga i čekali,? Rekao je ko su državni službenici, ko su nameštenici i rekao je da oni treba da dobijaju plate. Tu se, ja mislim, svi slažemo i tu nam zaista nije bio potreban. Ni jednog jedinog komentara nije bilo vezano za ove, po nama, paušalno određene brojke, mislim na razne procente, sate, koeficijente koji se tiču zarada zaposlenih, odnosno zarada državnih službenika i nameštenika. Tu i te kako ima prostora za priču i za analizu. Pretpostavljam da je on zbog toga i napustio sednicu. Zakon obiluje sa mnogo nepreciznosti, tekst je preobiman. Ne slažem se da ako zakon ima mnogo članova, da je on dobar. Bolje da je kraći, ali da jasno kaže kako treba da se po njemu postupa. Stojim pri stavu da su svi ovi procenti i koeficijenti određeni potpuno paušalno, to su moje kolege komentarisale i ja ću na, čini mi se, tri najbitnija člana to da prokomentarišem. Oko nepreciznosti drugih stvari, to ćemo ostaviti kada budu naši amandmani na dnevnom redu, pa ćemo detaljno o tome. Ono što je najdrastičnije, sa čime SRS nikako ne može da se složi, to je član 13. naslov – Koeficijenti, gde se predviđa raspon između prve i trinaeste platne grupe od čak 1:9. Nismo ni mi za neku uravnilovku, kako se to kaže, ali je ovo potpuno neljudski i smatramo da ovako nikako ne može da ostane, a odgovornost je na skupštinskoj većini, koja će verovatno da glasa za ovo. Mi uporno pozivamo da se za ovo ne glasa. Smatramo da i onaj čovek koji radi kao mlađi referent, a i ova prva grupa položaja, da su to ljudi koji imaju decu, koji moraju od toga da žive i da ne vredi ovaj posao sigurno devet puta više od posla koji obavlja mlađi referent i to je za nas apsolutno neprihvatljivo. Smatramo da taj odnos treba da bude mnogo manji. U amandmanu smo predložili da to bude 1:3,5 – ovo su teška vremena i trebalo bi svi koji rade u državnoj upravi, a to spada danas, nažalost, tako je, tako da kažem, u privlačnije poslove koji se mogu naći u Srbiji, s obzirom na to kakvo je stanje u privredi, neprihvatljivo je da taj raspon bude ovoliki. Druga stvar, kod ocena, znate, u oblasti školstva, čini mi se za prvi razred, ne znam da li i za drugi, ali sigurno za prvi, uvedene su neke ocene opisnog karaktera, pa se kaže – dete je dobilo cvetić, leptirić i ne znam tačno šta. Ovo liči na to. Ovo liči na to, samo što se ovde neće dobijati cvetići i leptirići, nego će zaposleni dobijati, ako već nemaju članske karte određenih partija koje su na vlasti, to će biti jedini osnov za napredovanje i za te dobre ocene. Valjda će neko da prati, da li će biti zaposlen čovek koji će samo to da radi, da prati kako službenici rade. Ovo liči na te neke reforme u oblasti školstva koje su nesrećno sprovedene. Što se tiče dodatka za dodatno opterećenje na radu, apsolutno je ponižavajuće da neko ko bude radio dodatni posao i to po pismenom nalogu pretpostavljenog, dobije do 4% osnovne plate kao nagradu, predviđeno je najmanje 10 radnih dana, a da od najmanje 20 radnih dana dobije celih 8%. Tu strašnih zloupotreba može da bude, može pretpostavljeni na taj način nekoga da otera sa posla ako to iz dana u dan traje, on ne prihvata da radi za 4% i plašimo se da tu ne bude mnogo zloupotreba po članu 26. Smatramo da, ako neko već radi dodatni posao ti procenti moraju da budu 10%, odnosno 20% u našem predlogu do 15 i preko 15 dana. Dodatak za prekovremeni rad je nešto što je vrlo interesantno, što hoću da prokomentarišem na kraju izlaganja. Kaže –"Državni službenik za svaki sat koji po nalogu pretpostavljenog radi duže od punog radnog vremena (prekovremeni rad) ima pravo na sat i po slobodno". Osnovna je stvar i minimum minimuma je da taj državni službenik može da izabere, da izabere da li hoće slobodan taj sat i po ili hoće da mu to bude plaćeno. To je osnovna stvar što je rekao i narodni poslanik Petar Jojić, tako je i u Evropi i zašto sada ne primenjujete praksu Evrope. Ne samo u Evropi, to je izraženije u Americi, da se sve prekovremeno plaća mnogo više. Još jedna stvar, šta će se desiti ako državnom službeniku iz nekog razloga prestane radni odnos, a on nakupio brojne slobodne sate i hoće li mu sve to propasti, tako da mislim da niko nema pravo da tera zaposlene da rade da bi dobili neki dan slobodno. To su četiri osnovne kritike. Više priče će biti u danu kada ćemo raspravljati u pojedinostima i o jezičkim nepreciznostima. Još nešto što mi smeta, a što se nalazi praktično u svakom vašem zakonu. U članu 57. kaže se da će se preispitati do 1. januara 2011. godine opravdanost daljeg postojanja dodatka za vreme provedeno u radnom odnosu, što je vrlo čudno za jedan zakon. Ovaj zakon stupa na snagu 1. januara 2007. godine, a neke odredbe stupaju na snagu 1. jula 2006. godine, a neke odredbe stupaju na snagu 2008. godine, neke 2011. godine. Bolje da ste sačekali, bolje da ste razmislili i napravili jedan mnogo precizniji zakon koji se odnosi na rad službenika i nameštenika.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovo je više komemorativna sednica, kako vidim, jer nema nikoga iz Vlade, nikoga ovo ne interesuje, oni smatraju da imaju 126, pa da će i ovaj zakon kao 200 i kusur, kako se Marković hvali efikasnošću, i ovaj će biti usvojen. Ovo je još jedan od predloga zakona koji nema koncepciju, ali ovaj predlog zakona ima i jako izražene mentalne probleme. Teško ovo može da se shvati, a još teže da se primeni. Može da se primeni uz veliku količinu voluntarizma. Da bi oni koji prate ovaj prenos to shvatili, o čemu se radi i da znaju šta će da ih pogodi, moram da ukažem da je dosta dugo kod nas postojao jedan period, ako uzmemo za primer ministarstvo, ministar se tretirao blizu Boga, on je sve odlučivao, bio je vezan nekim aktom o unutrašnjoj organizaciji, nekim propisom koji reguliše plate i reguliše nazive radnih mesta, ali je postojala neka mogućnost, doduše skromna, za neku stimulaciju i da se napravi neka razlika između onih koji rade bolje, koji slabije rade itd. U ministarstvima je bio potpuno zapostavljen jedan deo koji se tiče stručnih poslova za pripremu ministarstva. Tu su se različito snalazili ministri. Ovo vam pričam na bazi ličnog iskustva, jer još uvek me krivično proganja ona "žuta" vlast zato što sam navodno isplaćivao stimulaciju, ali tužilac ne zna da je bio zakon i pravilnik koji je regulisao stimulaciju, tako da još uvek stoji taj predmet. Tužilac proganja, sud neće ništa da radi, ja se tresem, plašim se šta će da bude. Zaključili su da je nezakonito isplaćena stimulacija, a tužilac ne zna da postoji zakon i pravilnik koji to reguliše i on uopšte blage veze nema o tome da je postojala komisija u Ministarstvu koja je na bazi rezultata rada određivala o stimulaciji. Šta da radimo, takva imamo tužilaštva, takve sudove i takve "žutaće" što proganjaju. To je Đelić radio po nalogu Đinđića i po nalogu Međunarodnog investicionog fonda. Nalog za progon je iz inostranstva. To je period kada su mi našli čak i rođenog brata, iako sam jedinac. Ovaj predlog zakona samo na prvi pogled deluje kao da treba da bude neki propis koji će vrlo precizno i vrlo konkretno da uredi sistem plata u državnim službama. Znači, kada ga neko pročita ko baš i nije u ovoj materiji ima da kaže da je kompletan propis, sve je tu napisano. Međutim, kada se analiziraju odredbe, jedna po jedna, onda se vidi da tu vezivnog tkiva između članova nema, postoje problemi da se shvate neki pojmovi, tako se plata svodi na koeficijent, potpuno apsurdno. Ovde nema rešenja o plati. Ovo je rešenje o koeficijentu. Ako ste se opredelili na platne razrede i platne grupe, verovatno ste mogli da uzmete bilo koji propis Vojske Jugoslavije koji je uredio plate po ovom sistemu i to su bili relativno dobri propisi, unapred se sve znalo prema činu, prema godinama radnog staža, kakvi su dodaci itd. Međutim, ovde je morala da dođe do izražaja stvaralačka inovacija, a ona se ogleda u tome što iznad svakog člana postoji naziv za taj član. Molio bih vas da se u ovom ozbiljnom trenutku ne smejete, jer evo, recimo, šta stoji napisano kao naslov za član 7. kako se određuje osnovna plata. Znači, ovo je pitanje i pošto je to pitanje, znači naslov člana je pitanje, onda treba u članu da imamo pitanja. Ovo je sistem pisanja zakona kada sedne čovek sam pa sam sa sobom razgovara i kaže, kako da odredimo platu, piši, kako da odredimo platu, a to ćemo da odredimo članom 7, pa onda, osnovna plata, pa da vidimo dalje i to je slobodan literarni sastav koji apsolutno ništa ne znači. Nemojte da se smejete, to je potpuno normalno. Dalje, pravo na platu, sada malo da preskočimo, pa da vidimo šta je napisano u tom istom članu 7. ali, stav 2. pa kaže: "Osnovna plata pripada državnom službeniku koji radi", pazite, "koji radi puno radno vreme ili radno vreme koje se smatra punim radnim vremenom. "Državni službenik koji ne radi puno radno vreme ima pravo na osnovnu platu koja je srazmerna dužini njegovog radnog vremena". Valjda ima pravo na platu u odgovarajućoj srazmeri prema vremenu, a ne na punu, pa se onda puna sa nečim deli. Član 7. u stavu 1. počinje ovako: "Osnovna plata se određuje množenjem koeficijenta sa osnovicom za obračun i isplatu". Sada se ta osnovica za obračun i isplatu plata naziva "osnovica", a ja ne znam zašto ste ubacili ovo – isplatu, jer ona je uvek osnovica za obračun. Isplata je radnja kojom se službeniku prenose sredstva koja predstavljaju platu, ali ovde je sve pobrkano, tako da mene čudi što u članu 14. kažete: "Koeficijent se određuje rešenjem", a to bi u stvari trebalo da bude rešenje o plati. Dakle, kada je neko zasnovao radni odnos, zaključio ugovor, onda se određuje i plata, eventualno u toku odnosa moguća je promena, u zavisnosti od naziva radnog mesta na koje se raspoređuje koja platna grupa, koji platni razred u okviru platne grupe. Ali, to je rešenje o plati, ne može da bude rešenje o koeficijentu, jer se ovde koeficijent pojavljuje kao nešto najvažnije, a to je instrument pomoću koga se dolazi do ovog iznosa plate. Ovde su pobrkane stvari. Ovde nije poenta u plati, nego u koeficijentu, potpuno je pobrkano. Dalje, "Platni razredi izražavaju napredovanje na istom izvršilačkom radnom mestu pod uslovima koji su određeni ovim zakonom". I sada tu postoji osam platnih razreda, dakle, od šeste do trinaeste platne grupe, pa u okviru svake platne grupe postoji osam platnih razreda i ima kasnije odredba koja se odnosi na vremenski period koji je potreban da se bude, ako mogu tako da kažem, na određenom radnom mestu, jer sigurno mora da postoji razlika između onoga ko radi šest meseci na radnom mestu i njegovog kolege koji pet godina radi na tom istom radnom mestu i obavlja iste poslove. Takva podela ne postoji za prvih pet grupa, a zašto? Tu se priča o položajima i pazite šta se kaže tu, kaže – koeficijenti za položaje i izvršilačka radna mesta određuju se prema tome što se svaki položaj i svako izvršilačko radno mesto svrstava u jednu od 13 platnih grupa. A ko to radi, ko to svrstava? Onaj ko rukovodi državnim organom ili uopšte organom gde se primenjuje ovaj zakon. Kaže – položaji se razvrstavaju. Ne razvrstava se posao koji se radi, nego položaj. Pazite, ovde je terminologija potpuno iz Nušićevog Narodnog poslanika, to da znate, kompletna je, onaj će biti izabran za ministra, on je meni obezbedio i obećao nameštenje, a zašto? Ne može da bude državni službenik, nego da ga tamo zaposli kao strinin ujak itd. Znači, terminologija je potpuno iz Nušićevih komedija, to je sve provučeno. Ima on tri komedije koje se tiču toga, a ne samo jednu. Platna grupa gde se svrstava položaj, vidite, položaj u službama Narodne skupštine. Znači, gospodine Periša, ovo vaše je položaj zamenika sekretara, tako ispada, dakle, predsednika Republike, a kako ćete da svrstate Đilasa, uopšte mi nije jasno i koji će to položaj biti. Vi ste čak njemu prihvatili da nema Narodne kancelarije, po Zakonu o budžetu ne postoji Narodna kancelarija, terminološki, nema nijedne poziciji gde piše Narodna kancelarija, ali pare idu. Kako ćete njih tamo da razvrstate? Oni neće nikoga ni da razvrstavaju, nego će Tadić da ih razvrstava, pa šta će nam onda zakon, jer čovek može da uradi šta god hoće, može najbogatijeg čoveka, najvećeg tajkuna da ubaci i da izigrava, ne znam, malo mi ličini na Dafinu Milanović, srpska majka, a ovo je srpski dečko, sekira se, ide po Trgovištu u cipelama od 600 evra i kaže, stvarno vam je teško. I on saoseća u njihovom bolu, eto, to je to. Vidite, ima tu puno začkoljica i puno stvari koje verovatno u praksi neće da daju neke rezultate. Moram da vam kažem da neće baš ni služiti kao neka velika pomoć kada se projektuje budžet Republike Srbije, ma koliko vam delovalo da broj zaposlenih, platne grupe, koeficijenti, kada ko napreduje, kada puni dve godine, godinu dana, neće vam to pomoći u primeni ovog zakona, niti u boljem planiranju sredstava u budžetu Republike Srbije, u to budite sigurni. Zašto? Vi ste ovde praktično dali slobodu rukovodiocu nekog organa ili organizacije da prema svom nahođenju, a polazeći od nekih kriterijuma koje će Vlada morati da usvoji na bazi kojih se radi sistematizacija i organizacija u svakom državnom organu i određuju zvanja i na bazi Zakona o državnim službenicima, i opet će pojedinci koji rukovode nekim organima da projektuju odgovarajuća radna mesta po nekom svom nahođenju. Ja ću vam dati primer Agenciju za duvan ili bilo koju drugu agenciju da uzmete u obzir, moram da vas podsetim na još jednu stvar, da li se ovaj zakon primenjuje i za Narodnu banku Srbije, kako mislite to tamo da primenite? Neću da uzmem u obzir platu guvernera i viceguvernera, neću čak ni naknadu članova saveta Narodne banke, uzmite ove druge. Kako ćete njihove plate da odredite? Samo da vas podsetim, kada je bilo govora o tome kolika je plata guvernera Jelašića i da li on može da digne plate, odnosno da podigne kredit toliki da kupi onu kuću što nije hteo posle da trampi sa onim ko mu je ponudio pare, onda je rečeno, ljudi koji rade u Narodnoj banci moraju da imaju ekstra velike plate, a zašto? Klijentela sa kojima rade ne sme da ima mnogo veću platu od njih. Kako ćete vi tamo da zavedete taj red i da skinete te plate da, otprilike, odgovaraju platama koje postoje, da kažem, u ovim najrazvijenijim ministarstvima, pošto u Ministarstvu finansija neki stvarno imaju dobru platu, ali većina nema tu platu kako se priča. Naravno, pošto je načelna rasprava, ja ne zalazim u konkretna rešenja koja smo mi obuhvatili sa 20 amandmana, jer o tome ćemo sledećih nedelja više da pričamo, da ukažemo na konkretne nedostatke, ali osim ove terminološke neusklađenosti, terminoloških zabluda koje se javljaju, prigovora ljudi koji su radili ovaj posao i koji vrlo dobro znaju da je pojedine odredbe nemoguće primeniti, odmah da vam kažem, sve odredbe o ovim dodacima, teško da možete da primenite kod inspekcijskih organa, mislim na dodatke na platu, jer imate posebno poglavlje – Dodaci na osnovu plata državnih službenika, to je od člana 23. naovamo i to ćete vrlo teško da primenite kada su u pitanju inspekcijski organi. Naravno, vi ovim zakonom dajete samo neke osnove za MUP, za neka druga ministarstva, ali imate ova civilna ministarstva gde postoje inspekcijski organi. Vi ovo teško možete da primenite i u pogledu dužine radnog vremena, i u pogledu načina obračuna plate, načina obračuna dodataka i nagrađivanja. Ako vi nagrađivanje svedete na radno vreme, na radno mesto, na radni staž i izostavite sve druge aspekte kojima se meri kvalitet, a potencirate ovo "ističe se", "naročito se ističe" itd, budite uvereni da neće da se postigne onaj efekat. Unutar samog ministarstva neće da se postigne onaj efekat. Imate situaciju da su uopšte u praksi ljudi suočeni sa tim problemom, da je nemoguće obračunati platu nekom državnom službeniku. Nemoguće je pravedno obračunati. Zbog čega? Kako vi čoveku da izračunate, ako je došao na posao, recimo, neka radno vreme bude od pola devet, on je došao u osam, radi, zna da treba hitno da se završi nešto, Vlada traži, mora da ostane i posle podne da radi, mora i sutra da ostane posle podne da radi, nosi kući predmete da radi, posle tri, četiri dana uraganskog posla završen je taj posao, prošlo je sednicu Vlade, znate i sami kada je u pitanju priprema zakona ili nekog izveštaja itd, a vi u službi imate jednog ili eventualno dvojicu ljudi koji taj posao znaju da rade. Kako ćete vi tom čoveku da obračunate platu za jedan, dva, tri ili pet meseci, a on neprekidno radi? Ne možete pravično da obračunate, a po odredbama ovog zakona samo ćete da prouzrokujete još veću nepravdu unutar samog ministarstva, unutar same službe. Pitanje slobodnog dana, pitanje dolaska, izlaska itd. Mislim da u osnovnim stvarima, cenim nastojanje da se ovo pitanje uredi. Naravno, ne podržavam ovako veliku razliku u platama u kategoriji državnih službenika, pa sada bez obzira na ove platne grupe, ne podržavam, mislim da je to ipak velika razlika. Ne može državna služba da se stavi u ovaj kontekst, nije to privredno preduzeće. Drugo, moram da vam kažem, i ranije je bilo situacija, nije to sada prvi put, ali od 2001. godine naovamo masovno analitičko stručne poslove za potrebe ministarstva rade instituti, grupacije pojedinaca nevladinih organizacija, pa samo da vas podsetim. Verovatno 70 posto propisa koje je ova Narodna skupština usvojila za ove dve i po godine kao pozitivnu stranu i kao razlog zbog čega se pledira da i opozicija podrži takav predlog zakona je bilo to što je zakon radila radna grupa koju čine profesori, neki institut. Predlog zakona je dobio sertifikat ovog Slovenca što kontroliše da li je to usaglašeno sa evropskim standardima i sa standardima koje su neki drugi zamislili. Neko mora da kaže – e, to što je napisano usaglašeno je sa stavovima ove verske sekte, Venecijanske komisije. Vi ste taj dobar deo posla preselili van ministarstva i van Vlade. Samo da vas podsetim, napravite jedan spisak, evo neka bude jedno poslaničko pitanje. Da i ja postavim jedno poslaničko pitanje – od 2001. godine, 25. januara, do danas da se napravi spisak na koliko zakonskih predloga je bio član radne grupe Gašo Knežević, Dragor Hiber, Vesna Rakić-Vodinelić, njen muž Vodinelić, Boško Mijatović i da ne ređam dalje? Hajde da izračunamo koliko su predloga zakona oni uradili. Da li se sećate kada je donet Zakon o izvršnom postupku? Paralelno sa Predlogom zakona cirkulisala je i knjiga radne grupe koja je pisala taj propis. Nije? Mi smo poslanici dobili to. Zar te propise, predloge i nacrte tih propisa ne rade u ministarstvu? Ako se ne rade u ministarstvu, onda ovi, peta grupa, četvrta, treća, druga, ne znam zašto bi oni morali šest, sedam, osam ili devet puta da imaju veću platu. U čemu se ogleda njihovo radno mesto? U tome što se popunila sistematizacija. Postoji državni sekretar, postoje pomoćnici ministra. Šta imamo? Imamo situaciju da pola pomoćnika ministara nema pojma gde se nalazi – ovi iz G17 plus što su ubacili ovo, što Ministarstvo finansija, što ova druga ministarstva. Oni ne znaju, ljudi, šta ih je snašlo. Šta znaju? Znaju da kažu – molim vas, u Sloveniji je ovakav propis donet, zašto i mi ne bismo imali takav propis. Celo njihovo ekspertsko znanje se zasniva na tome. Već u susednoj kancelariji daktilografkinja više zna od tog eksperta. Po kom kriterijumu on dobija toliku platu? Nema kriterijuma. Postoji politička pogodba i ćef. Hajde da se ne ljutite vi, ista situacija je sa SPO. Još gora. Idite u bilo koje ministarstvo gde je DSS ili u Vladu, ima da vam kukaju na Vuka Draškovića i njegov SPO. Ja ne očekujem od vas priznanje, nećete da priznate, vi ste koalicioni partneri, ali morate da trpite. Vaše srce i duša zna kako dolazite do 126. Oni su bili zainteresovani za aerodrom, za Geneks, za ovaj sajam, ovaj porno sajam, tamo im je Trpković; morali su čak i porno sajam da izmisle da bi se prodavale pljeskavice jer tu imaju procenat od pljeskavica. I kada nije vreme za sajam oni prave sajam jer pljeskavice moraju da se prodaju. Sada mi kažite šta je taj Srećković sposobniji od 99 posto ljudi koji rade u Ministarstvu trgovine. On pojma nema gde se nalazi. Nema. Vidite i onog Milosavljevića, pobeže u Privrednu komoru, tamo, DS povukla sve svoje, sve u Privrednoj komori. Mi smo jedina država koja ima obaveznu privrednu komoru, sve imaju dobrovoljnu, ali ova je morala obavezno, ne sme niko da ljuti predsednika, pošto je Platini najbolji golman na svetu, znate kako to ide. Sada vi ubeđujete nas, mi treba da vam pomognemo i treba da se kaže čoveku koji 20 godina radi u ministarstvu stručne poslove da je Srećković ekspert za njega ili onaj Senić. I on je ekspert. Za šta li je on ekspert tamo? Objasnite mi molim vas. Kakvi su to eksperti, ko im je dao diplomu da su eksperti? Čeda Jovanović bio ekspert. Molim vas, o čemu pričamo. Šutanovac bio ekspert da radi u MUP, pa je postao višak, maznuo 20, 30, 50 plata i ponovo došao na platu. "Šuki plazma", opet došao na platu. Obećao mu Boki Tadić, kum – bićeš nameštenik. Čim demokrate pobede bićeš nameštenik ili državni službenik. Držao je tamo neki kafić, prao čašice tamo itd. Ekspert, mangup iz kafića. Pokupila se manguparija iz kafića i rekla – možemo mi da uzmemo pare ovima iz inostranstva, a da se bavimo politikom. I to je cela politička scena Srbije. To je cela politička scena Srbije. Državu nam uništi kafić i mangupčići iz kafića. Našli način kako da uzmu pare, baš ih briga, malo varaju inostranstvo, inostranstvo kaže – ovi su drčni za pare, ima sve da urade kako mi kažemo i eto. Eksperti postali, diplomu dobili na nekom oluku. Čekali pored Narodnog pozorišta iz oluka da ispadne, ispala diploma, odmah Mlađa to zaposlio, pojma nemaju, ne znaju gde su se našli. On je prva, druga platna grupa, on ima šest, sedam puta veću platu od čoveka koji 20 godina radi u ministarstvu, brine brigu o državi, brine brigu o svom radnom mestu, brine brigu o tome kad se promeni vlast da li će da ga pomere, da li neće da ga pomere, da možda u kampanji neko nije obećao sestriću da će da bude nameštenik, a on po profesiji idiot. Pa nećemo, gospodine Balinovac, da vam glasamo za ovaj zakon. Kada bude govora o našim amandmanima, onda ćemo konkretno da vam ispričamo šta vam zameramo povodom svakog člana na koji smo pisali amandman. Ako već donosite zakon, onda mi objasnite zašto bi predsednicima žalbenih komisija Vlade i pravosuđa, savetnicima predsednika Vlade i potpredsednika Vlade, e, sad, uzmite vašeg potpredsednika Ivanu Dulić-Marković i ona pokupi ove njene ustaše i dovede da budu savetnici [[Dobacivanje iz sale: To je sramota.]] Što sramota? Koga sramota? Mene da bude sramota? Mene da bude sramota?!! Gde joj je bila rodbina? A brat, gde je bio on, u vojsci Republike Srpske ili zenga? Šta je bio?! Vi rasturate moju državu. Čekajte eksperti da vidite, sada će izbori pa ćete da vidite. Nema više. Nema ljudi, vodite računa, imali ste i Stjepana Marovića i Svetozara Mesića. Sekula Drljević trenutno vodi, da znate. Crvena Hrvatska se pravi, rastura se država. Kako? I ovakvim zakonima i ovakvim ekspertima, po zadatku. Građani Srbije će malo po malo, a mi uporno sa ove govornice, malo po malo, da objasnimo šta ko radi, zašto radi, koliko radi i gde će da bude kraj. E, pa, građani Srbije, znajte, dok je ovakve koalicione vlade i ako u budućnosti bude ovakvih koalicionih vlada, od 19, 20, 250 ili pet stranaka, imaćemo rasturanje, pa ćemo imati i ono "čime se pametan stidi, budala se ponosi". Vuk Drašković se hvali kako mu je najveći prijatelj Havijer Solana, onaj koji nas je bombardovao, koji je potpisao bombardovanje. "Dragi Oli Ren", "draga Karla del Ponte". Ono što najviše mrzi srpski narod je glavni razlog zbog čega mora Vuk Drašković da bude ministar inostranih poslova. Naravno, Koštunica je sve pošten, on "jadnik" sve to mora da trpi. Što mora da trpi? Šta je on obećao, kome je obećao? Slušao sam Koštunicu šta je pričao tokom 2000. godine na TV Crna Gora. Vrlo dobro sam čuo šta je rekao: "Svi problemi se rešavaju posle 24. septembra 2000. godine; Kosovo se vraća, sa Crnom Gorom se sređuje". I, šta sređujete? Koga nam postavljate za državne službenike, one koji se hvale kako rade za inostranstvo? Hoćete da nas ubedite da je to put u inostranstvo? Put prema Evropi? Vodite računa, nezavisna država Hrvatska je uspostavljena, pravi se crvena Hrvatska od Crne Gore. Vodite računa! Optužujete nas za teoriju zavere a molim vas, kako to sve po toj teoriji se desilo? I ovim zakonom i mnogim zakonima koji su ovde doneti većinom od 126 i po plus "Geneks", 126 i po plus "Naftna industrija", 126 i po plus neka televizija, 126 plus pozicija. To je taj vaš kompromis. Od tog vašeg kompromisa mi gubimo državu. Bolna je ta vaša kohabitacija. Bolna. Kažite mi jednog državnog službenika koji je podržao ovaj predlog zakona, koji smatra da ovde postoji nešto normalno. Nema ga, ali ne sme niko ništa da kaže. Zašto ne sme? Znaju šta može da se desi. Preko noći izmislite nekog eksperta. Čitamo mi onaj vaš "ci vi", "curucum", "variteja", kako beše. I to nam ubacuju. Sve nam ubacuju. Građani Srbije, razmislite zašto ova vlada, koja je odavno trebalo da padne, i dalje opstaje. Nisu završili pešadinci onaj posao koji su dobili. Došli su oni da rasparčaju ovu državu. Vodite računa sledeći put kad glasate. Čim vidite da piše D, bežite dalje. Demokratija je bolna za Srbiju. Sve što nose demokrate je bolno. Demokratski blok,blok za rasturanje države. Ako ih ponovo izaberete, onda ste saučesnici sa njima.
Replika.
Na veoma neprimeren način je pomenuta Ivana Dulić-Marković, jedan od najboljih ministara u Vladi Srbije. Smatram da je teško povređeno dostojanstvo Skupštine Srbije i da su teško povređeni građani Srbije, samo zbog toga što neko, ko je možda druge nacionalnosti, biva nazivan najružnijim imenima. Dakle, stranka G17 plus neće dozvoliti ovakve uvrede i pozivam sve poslanike G17 plus da napuste salu do kraja današnjeg zasedanja.
Izvolite, reč ima gospodin Krasić, replika.
Gospodine Mihailoviću, član 101. Nisam pričao o nacionalnosti nego o ideološkom sklopu neke ličnosti. Ustaša nije nacionalnost, to je zločinac. Ako vi neku nacionalnu grupu poistovećujete sa ustašama, to je vaš problem. Ja taj problem nemam. Bio sam vrlo precizan, pa sam rekao ko su zločinci – ustaše. Proterano je 150.000 ljudi iz njihove Republike Hrvatske 1990. godine kada je došao Stjepan Mesić. Da li je neko pružio zaštitu tim ljudima? Niko. Ne poistovećujem, nego su kriminalci i zlikovci oni koje treba nazvati pravim imenom. Uostalom, samo da vas podsetim, to je ta gospođa koja je rekla da je ona vlast klala i krvavim kontejnerima prebacivala itd! To je ona gospođa koja se veselila sa onim veselim Albijanićem, duvala je i ona u balone! To je gospođa koja je uvek na strani onih koji su protiv Srbije!! To je dokazala svakim svojim korakom. Može njena stranka da ide nekim putem, a ona, kao slobodni strelac i pojedinac, ide tamo gde su oni koji mrze Srbiju, mrze građane Srbije. Vi ćete nju da izaberete za potpredsednika Vlade! Tada ćemo mi da napustimo sednicu, nećemo da budemo prisutni. Još jedanput, da se moje reči ne krive, kada sam rekao "ustaše", nisam povezao ni sa jednom nacionalnom grupom. Vrlo precizno znam šta pričam. Bliska familija dotične gospođe se hvalila time kako je učestvovala u domovinskom ratu, gde je dala naročite zasluge. Raspitajte se malo kakvi su tragovi gde je njena familija prošla.
Reč ima direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo gospodin Zoran Balinovac.
Hvala, gospodine predsedavajući. Najpre da objasnim svoje odsustvo iz ove sale. Bio sam na sednici Administrativnog odbora koja je imala za svoj predmet Predlog zakona o platama državnih službenika i nameštenika i zato nisam bio ovde. Ja se radujem svakom razgovoru o pravu. Ovde je pored niza proizvoljnih tumačenja zakona, odnosno Predloga zakona i onoga što u njemu ne piše izrečeno i da ovaj zakon ruši državu. Kada sam imao uvodno izlaganje rekao sam da je ovaj zakon, na neki način, uslovno rečeno, izveden zakon iz Zakona o državnim službenicima i iz niza uredaba koje je Vlada Srbije donela na osnovu izričitog zakonskog ovlašćenja, na osnovu Zakona o službenicima. Prema tome, vrlo je teško razgovarati o ovom zakonu i još želeti da u tom razgovoru se bude ozbiljnim, a da se ne poznaje Zakon o državnim službenicima, niti da se poznaju drugi zakoni, druge uredbe, odnosno uredbe koje su za njegov rad donete. Onda naravno, sve možete ismejati, i najvišu misao i najnižu misao možete ismejati i možete uvrediti koga god hoćete, ali duboko sam uveren i dokazaću da je razlog za to neznanje. Ovaj zakon smo pisali gospođa Jasmina Damjanović, koja sedi ovde, i ja. Znate sada i ime i prezime tvorca zakona. Da li sam ekspert ili nisam ekspert, ja se o tome nikada nisam izjašnjavao. Ima ih koji znaju da nisam, ima ih koji možda misle drukčije i to je potpuno sekundarno pitanje, mislim, meni ono nije značajno. Samo ću vam reći par reči. Ovde je bilo govora o tome da je sistem ocenjivanja paušalan, da napredovanje unutar platne grupe koja se deli na platne razrede zavisi ne zna se od čega, od klase, tašte, ujaka, itd. Tu je pokušano da se nađe jedan vešt komunikacijski kontakt sa Nušićem, koji je inače napisao komediju "Narodni poslanik". Međutim, postoji jedan drugi problem. Zakon o državnim službenicima u članu 84. piše da ocenu određuje rukovodilac rešenjem, da ocena nezadovoljava, zadovoljava, dobar, ističe se, naročito se ističe i potom da Vlada uredbom bliže uređuje merila za ocenjivanje i postupak ocenjivanja u svim državnim organima. Vlada je tu Uredbu i donela, i prema toj Uredbi ocenjuju se sledeća merila: postignuti rezultati, neću čitati šta su postignuti rezultati, samostalnost, stvaralačka sposobnost, preduzimljivost, preciznost i savesnost, kvalitet saradnje, a mogu da budu i dodatna merila. Tom Uredbom je propisano kada su stečeni uslovi da se izrekne bilo koja od ovih pet ocena. Dakle, sve je u meri u kojoj je to opšte moguće propisano, sve se zasniva na manje ili više matematičkih operacija, tako da bilo kakvo protežiranje na osnovu partijske ili druge pripadnosti ili bilo kakve druge pripadnosti jednostavno nije moguće. Da ste imali u vidu da postoji ova uredba o ocenjivanju pretpostavljam da ne biste tako kritikovali ovaj zakon. Bilo je reči i o položajima i o tome zašto se kod položaja ne napreduje. Položaji su ona radna mesta u kojima onaj ko radi na položaju ima posebno ovlašćenje vezano za rukovođenje organom. Prema tome, položaj je konkretno pomoćnik ministra, sekretar ministarstva, itd. S obzirom na to da je njegov mandat pet godina onda on objektivno ne može ni da napreduje kao državni službenik koji je na izvršilačkom radnom mestu, koji nije na položaju. To je jedino što sam shvatio da je bilo ozbiljno. Što se tiče komentara koji se tiču jezika zakona, posredi je jedan čitav niz istrgnutih citata u kome se potpuno krivo interpretira ono što u zakonu piše, preskače se ono što piše, dodaje se ono što u njemu ne piše i onda, naravno, tako može sve na ovom svetu da bude smešno. Hteo sam da zamolim, pošto sam ja pravnik po struci, da nastavimo da razgovaramo ako ikako možemo u nekom pravnom, pa i političkom aspektu ovog zakona, ali da ne iskrivljujemo njegovu sadržinu, da ne predstavljamo građanima Srbije da u njemu piše nešto što ne piše, pa da onda kritikujemo ono što u njemu ne piše jer nam to tako odgovara ili pogoduje našoj duhovitosti ili nečemu drugom. Mislim, zaista, da to nije korektno i da prosto stvaramo zabludu među građanima. Hajde da razgovaramo o odredbi, da se kaže zašto neka odredba ne valja, onda ja da pokušam da vas uverim da li valja itd, itd, ali nema smisla zaista i nije korektno da se napamt proizvode članovi koji ovde ne pišu, da se priča o nečemu što ne postoji i onda se kritikuje nešto što zapravo ovde ne postoji. Spreman sam na svaki pravnički razgovor i molim vas da mi pomognete u tome.
Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Vučić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovi što su optuživali narod i građane Srbije da su umesto breskve prevozili leševe izgleda da su nešto ljudi i nervozni, šta da im radim, ali sad kad budu ovo čuli imaće razloga. Dame i gospodo, došao sam do veoma značajnog papira, gospodine potpredsedniče i predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije obaveštavam vas o sledećem: ja sam već godinama pričao o lopovluku između Mlađana Dinkića i B92, o spornim ugovorima koji su napravljeni, o tome kako je to učinjeno na štetu građana Srbije. Sada ću vam pročitati sledeću stvar. Naime, Narodna banka Jugoslavije zaključila je 25.12.2001. godine ugovor sa Radiodifuznim preduzećem Radio B92 za iznajmljivanje poslovnog prostora u Novom Beogradu, ul. Bulevar AVNOJ-a broj 64 površine 3.474,61 metara kvadratnih po ceni od 1.280.000 dinara mesečno za period od 10 godina. E sada, da vam objasnim kakav je ovde lopovluk u pitanju, očigledan. Molim vas, gospodine Balinovac, vi ste dobar pravnik, ja to znam, radili smo nekada zajedno u Vladi Srbije i ja znam da ćete vi da se začudite ovakvom ugovoru. Ajde, ako nećete da se začudite, otkud NBJ kao državna institucija par excellence sklapa ugovore sa B92, privatnom informativnom kućom. Zna se ko su akcionari te kuće, ali nevezano za sve to možda je napravila dobar posao. Ali, dame i gospodo, pogledajte kako je Dinkić napravio posao. Pošto nisam bio lenj da izračunam, po kvadraturi je ovo 4,3 evra po kvadratnom metru. Prosečno izdavanje ekskluzivnog prostora u Novom Beogradu na baš toj lokaciji jeste 22 do 28 evra po kvadratom metru. Milijarde dinara je država Srbije ovim izgubila, ne milione, milijarde, jer u pitanju nije cena 20 evra nego 20 evra puta 3.500 kvadrata, pa je to 70.000 evra na mesečnom nivou, pa puta 12 je milion evra, pa puta 10 godina je 10 miliona evra, gospodine Balinovac, 10 miliona evra čiste krađe, čiste krađe o trošku građana Srbije. Pitam vas, gospodine potpredsedniče, ne znam ko mi je više iza leđa, gospodine Balinovac, a šta je neko preduzeo od nadležnih državnih organa? Ja sam čekao da se dočepam ovog ugovora, dugo mi je bilo potrebno, i kompletnih informacija o tome. Sada ćemo da vidimo šta će nadležno tužilaštvo da radi. Da li će Dinkić uskoro u zatvor, jer on je tu direktno oštetio državu Srbiju za procene, negde, oko osam miliona evra, a da znate i ovo 4,3 evra po metru kvadratnom, što će za dve godine, pošto se ide po principu monetarnog nominalizma, biti dva evra po kvadratnom metru, dakle, i to nisu plaćali redovno i to su plaćali sa po godinu dana zaostatka. Ima tu još mnogo stvari. Još nešto da vas upoznam i ove novinare, koji se prave kao da ne znaju šta se zbiva i šta se dogodilo, da ih upoznam sa rezultatima u Bujanovcu, pošto vidim da to neće da pročitaju, iako je u Bujanovcu izašao najveći broj birača, i u apsolutnom broju i proporcionalno, izgleda da ih samo tamo izbori ne interesuju. Ne interesuju ih zato što je kandidat SRS, ali i lista SRS dobila više nego zajednička lista devet srpskih stranaka DS, DSS, G17, Pokret snaga Srbije, SPS, Nove Srbije, SPO, našli su još neke dve stranke u Srbiji koje su bile zajedno i sve one su dobile tri i po puta manje glasova od SRS, ali svejedno, očekujemo njihovu podršku u drugom izbornom krugu. Bilo je nerešeno, 6.500 prema 2.000, šta da vam kažem. Ali svejedno, računam na njihovu podršku ... (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, vreme.) Završavam, gospodine predsedavajući, veoma ste ljubazni, očekujem da vi, kao častan čovek, intervenišete za ovakvu zloupotrebu u našoj državi, za ovakav lopovluk koji se događa pred vašim očima. Siguran sam da ćete to da učinite. Samo to da vam kažem i nadam se da ćete i Vi, gospodine potpredsedniče, i svi ostali, da pozovete, pre svega, one građane Bujanovca, ne mislim samo na Srbe, ne mislim ni samo na Rome, već sve koji poštuju Ustav i zakone Republike Srbije, da izađu na izbore u drugom izbornom krugu i da glasaju za kandidata koji poštuje Ustav i zakone Republike Srbije, a to je Svetislav Stojmenović, kandidat srpskih radikala. Hvala najlepše.
Samo da pročitam obaveštenja. Sednica Odbora za saobraćaj i veze održaće se u 14,00 časova u sali na trećem spratu, kao i da sesednica Odbora za pravosuđe i upravu Narodne skupštine zakazana za sredu, 7. jun 2006. godine odlaže za četvrtak, 8. juni 2006. godine, sa početkom u 9,00 časova, sa istim dnevnim redom. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Zbog preuzimanja mere i aktivnosti, kao posledica juče donete odluke, nastavak rada ove sednice biće u četvrtak, u 10. časova i obaveštenje da ćemo raditi u petak. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u sistem za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 64 narodna poslanika, odnosno da nije prisutna najmanje jedna trećina narodnih poslanika, a zbog čega, saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, sednicu odlažem za jedan sat.