Dame i gospodo narodni poslanici, prekršen je Poslovnik naknadnim uvršćenjem ove tačke u dnevni red. Po Poslovniku, jednom fiksirani dnevni red za vanredno zasedanje ne može se menjati. Može se menjati samo redosled tačaka. Za ovu tačku dnevnog reda bilo je potrebno sazvati novo vanredno zasedanje. Naravno, to novo vanredno zasedanje je moglo biti i u pauzi tekućeg, ali je poslovnička forma morala da se poštuje. Podsetiću vas na sličnu situaciju negde iz maja meseca prošle godine. U toku zasedanja se išlo sa inicijativom za izglasavanje deklaracije o stanju na Kosovu i Metohiji i morala je da bude zakazana nova sednica. U ovom slučaju imamo pred sobom član 164. Poslovnika, koji kaže: "Na vanrednom zasedanju Narodna skupština radi po unapred utvrđenom dnevnom redu koji je dostavio podnosilac zahteva za održavanje vanrednog zasedanja". Dakle, dnevni red se unapred utvrđuje. Utvrđuje se pre početka zasedanja, utvrđuje se u samom zahtevu za vanredno zasedanje i Skupština je dužna da svoj rad vezuje isključivo za taj dnevni red. Stav 2. istog člana kaže "Redosled razmatranja tačaka dnevnog reda ne može se menjati bez saglasnosti predstavnika predlagača, na čiji je zahtev vanredno zasedanje zakazano". Predlagač ne može dodati novu tačku dnevnog reda, ni uz saglasnost Skupštine. Tu saglasnost Skupštine uopšte nije bitna. Skupština mora da se sazove svaki put kada ovlašćeni predlgač traži vanredno zasedanje i Skupština se ne izjašnjava o dnevnom redu, jer se on unapred utvrđuje. Nije bilo moguće po Poslovniku da se Skupština izjašnjava o dopuni dnevnog reda. Moralo se zakazivati vanredno zasedanje, odnosno vanredna sednica. Naravno, vama ne znači mnogo ukazivanje na kršenje Poslovnika i ovo ukazivanje nije zato da biste vi promenili svoj stav u odnosu na Ustav i Poslovnik, nego da bi javnost i ovom prilikom saznala kako poštujete načelo ustavnosti i zakonitosti rada Parlamenta.
Da li narodni poslanik Vojislav Šešelj želi da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Vojislav Šešelj: Prvo objašnjenje.) Drago mi je da je narodni poslanik u saglasnosti sa namerama predsedavajućeg da se uvek daje objašnjenje. Dakle, činjenica da je Narodna skupština odlučila o stavljanju ove tačke na dnevni red vanrednog zasedanja, a po predlogu ovlašćenog predlagača koji je sazvao vanrednu sednicu, može da se tumači ako se poziva samo na član 164. Poslovnika Narodne skupštine; ali može da se traži i tumačenje po članu 166. koji se tiče vanrednog zasedanja, a da Skupština pri vanrednom zasedanju primenjuje isti postupak kao i pri redovnom zasedanju. Presedan koji ste spomenuli ticao se rezolucije o Kosovu i Metohiji i stav predsedavajućeg, a kao predsedavajući preuzimam odgovornost za stavljanje ovog predloga na dnevni red, je da rezolucija o Kosovu i Metohiji i tema - Kosovo i Metohija - uvek zaslužuju posebnu sednicu Skupštine, te smatram da Skupština nije pogrešila i da je ispravno uradila što je ova tačka dnevnog reda, zbog sadržaja i zbog saglasnosti predlagača, odlukom Narodne skupštine uvršćena u dnevni red. Da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Da.) Molim Narodnu skupštinu da se izjasni o povredi Poslovnika. Za 54, protiv 109, uzdržana tri, nije glasalo 19, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog o povredi Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Marijan Rističević ima predlog po Poslovniku Narodne skupštine. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam predlog u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine, član 105. stav 2, koji ću citirati: "Mera udaljenja sa sednice može se izreći narodnom poslaniku i bez prethodno izrečenih mera, u slučaju fizičkog napada, odnosno drugog sličnog postupka kojim se ugrožava fizički ili moralni integritet učesnika sednice, u zgradi Narodne skupštine". Naime, u četvrtak, po završetku rada, kada smo izgubili kvorum, gospodin narodni poslanik Tomislav Nikolić se iznervirao, iščupao mikrofon sa govornice i bacio ga u salu. Stoga tražim da se Skupština izjasni i da narodnog poslanika Tomislava Nikolića, zbog ovog vandalskog čina, udalji sa sednice. Tim pre što u prošlom sazivu retki opozicioni poslanici uopšte nisu imali ton na RTS-u, dakle ukidan im je ton, a oni nikada nisu, nije im palo na pamet, čupali mikrofone i bacali ih po Skupštini. Dakle, tražim da se Skupština, bez pretresa, izjasni o mom predlogu. Hvala.
Dužna sam da kažem narodnom poslaniku Marijanu Rističeviću, pre vašeg prava na repliku [[obraća se poslaniku Nikoliću koji traži repliku]] , da za mere održavanja reda na sednici, koje se po Poslovniku Narodne skupštine primenjuju i određuju, diskreciono pravo ima predsedavajući Narodne skupštine. Dakle, po Poslovniku, član 102, Narodna skupština bi o ovome mogla da glasa da predlog izrekne predsednik Narodne skupštine i onda bez pretresa Narodna skupština izriče meru. Pošto ni predsedavajući, a ni predsednik Narodne skupštine nije dao takav predlog, o tome ne može biti glasanja. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, pravo na repliku, na predlog narodnog poslanika Marijana Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u četvrtak je došlo do grube povrede Poslovnika, kada je gospođa Čomić, vršeći neku ekvilibristiku, izbegla da ukaže na povredu i Poslovnika i Ustava, kada ste odlučili da uvrstite jednu tačku u dnevni red vanrednog zasedanja, što je nezapamćeno u praksi demokratskih zemalja. Dnevnim redom vanrednog zasedanja Skupština uopšte ne upravlja i vi niste bili vlasni da takvu odluku donesete. Ona se pravila da ne vidi moju podignutu ruku za prijavljivanje povrede Poslovnika, a to su videli svi poslanici - da sam tražio; stavila je to na glasanje, posle toga mi je dala reč da prigovorim povredu Poslovnika, ali ste vi, naravno, odbili da slušate šta hoću da kažem. Skupština je izgubila kvorum, gospođa Čomić je odmah pogledala u ekran da vidi kada ćete biti ispod 126, da bi prekinula sednicu; možda je trebalo da preturim celu ovu govornicu i da izazovem isključenje sa sednice. Na kraju krajeva, ako vama povreda Ustava nije greh, to što bih preturio govornicu bi i za mene, moju porodicu i za moju stranku bio najmanji greh. Ali, kako da me Marijan Rističević upozori na povrede Poslovnika i na vandalsko ponašanje, kada smo ga jedva sprečili da skine grb Srbije, u pauzi, samo dan pre toga; došla je policija da ga bije. Kada je video koliko je policajaca došlo, podvio je rep i pobegao, a pacolovac ga podbadao da dobije batine. Onaj ko ne poštuje grb Srbije taj ne zaslužuje da sedi u Narodnoj skupštini Republike Srbije kao narodni poslanik. Ne volimovu petokraku, ali kada budete ... (glasovi - voliš, voliš) ne, nego je vi više volite nego ja. Već dve godine je niste promenili. Kad budete doneli odluku da se promeni grb, kad grb bude promenjen, poštovaću i taj grb jer je to grb Republike Srbije, sve dok važi. Možete da se pravite da ga vi ne volite, međutim, on - eno ga stoji veoma upečatljivo.
Da li još neko od narodnih poslanika ima primedbe na Poslovnika? (Ne.) Otvaram načelni pretres o tački dnevnog reda - Predlog zakona o davanju garancija Republike Srbije Kreditnom zavodu za obnovu(Kreditanstalt für Njiederaufbau) za zaduženje Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije". Da li predlagač, odnosno predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima ministar, gospodin Božidar Đelić.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, pred vama je Predlog zakona posebne vrste, koji se nije video u ovom domu deset godina. Današnji predlog je još jedan vid prekida loše prakse koja je postojala svih ovih deset godina bivšeg režima. Prvi put vidite da izvršna vlast dolazi pred parlament, da se izglasa zakon o davanju garancije tamo gde država daje garancije, gde se budžetskim sredstvima garantuje u slučaju da zajmoprimac, a u ovom slučaju "Elektroprivreda Srbije", ne bude u stanju to da isplati. Jedno od odličja demokratije i parlamentarizma je da izvršna vlast, svaki put kada daje garanciju koja će obavezati buduće budžete, mora doći pred ovaj dom, tako da cela javnost i ovaj dom budu upoznati sa tim. Veoma mi je milo što se ovim zatvara veoma ružan period u kome se na svaki način izbegavalo da parlament i javnost znaju šta se dešava u javnim finansijama, a pre svega u davanju garancija. Imamo veoma loše primere, kada se dešavalo da guverner Narodne banke Jugoslavije daje garanciju svojeručno i po sopstvenom nahođenju, tako da su neke inostrane države mislile da su dobile suverenu garanciju Savezne Republike Jugoslavije, a da ni Savezna skupština, a još manje ova skupština, nije imala bilo kakve informacije o tome. Mi se ovim predlogom vraćamo duhu parlamentarizma. Jedna od sledećih tačaka ovog zasedanja će biti - zakon o budžetskom sistemu, gde će to biti pedantno urađeno. Tu je filozofija veoma jednostavna, i u ovom slučaju se dešava, izvršna vlast će u budućnosti morati da za svaki značajniji kredit, gde se daje garancija države, dobije glasanje Skupštine o tome. Samim tim neće moći da se dogodi da se obezbedi izglasavanje budžeta Republike Srbije od strane parlamenta, a da se dešavaju neki finansijski aranžmani koji u stvari angažuju budžete te i sledećih godina, da za to Narodna skupština ne zna i da ne glasa o tome. Toliko bih rekao o duhu parlamentarizma i želji izvršne vlasti da ovaj dom, samim tim i ceo naš narod, zna šta se dešava, kome, zbog čega i pod kojim uslovima se daju garancije. Što se tiče samog ovog kredita, završava se jedan period kada nijedan deo naše države, bilo to preduzeće, javno preduzeće ili organsame države, nije bio u stanjuda dobije jedan finansijski kredit. Bilo je kredita, ali oni su bili robni krediti. Ovo je prvi finansijski kredit koji Srbija dobija u zadnjih 12 godina. Samim tim, mi pokazujemo da postajemo platežno sposobna i priznata zemlja na tržištima kapitala.Ovde se postavlja pitanje - zašto EPS, zašto ovaj kredit i da li je on povoljan za našu državu? Odgovor na sve ovo je - da; zbog toga ću zatražiti od vas i da glasate za ovaj predlog zakona. Prvo, mi smo u situaciji kada ne treba da se daje suverena garancijaolako. I posle smanjenja dugova - što se već desilo u Pariskom klubu, a probaćemo da dobijemo i u drugim klubovima, kao što su Londonskii neki drugi bilateralni klubovi - mi ćemo i dalje ostati podosta zadužena zemlja. Zbog toga moramo biti izuzetno oprezni u davanju suverenih garancija. Dok se ne reguliše u potpunosti naš dug spolja, pristup izvršne vlasti je da se ne daje suverena garancija na čisto komercijalne aranžmane. Znači, tražiće se svaki put, i pre nego što se dođe do ovog doma, da se izglasa eventualno zakon o davanju kontragarancije ili garancije, da se obezbede uslovi koji su značajno bolji od komercijalnih uslova. U ovom konkretnom slučaju, to je tako. I da vam dam nekoliko preciziranjaovoga što je napisano u ovom predlogu zakona. Prvo, uslovi ovoga zajma su povoljni zbog toga što se on daje na veoma dugi rok, to je 11 godina i 8 meseci; prva isplata se dešava 30. decembra 2004. godine, za tri godine i četiri meseca. Drugo, što se tiče kamate, početna kamata nije kamata koju bi država Srbija mogla da dobije na tržištu kapitala, bez ili sa suverenom garancijom. Prema nekim procenama, i sa suverenom garancijom, naša država, ukoliko nađe moguće poverioce, mogla bi da dobije zajam uz kamatu od 8 do 9%, možda čak i 12%. U ovom slučaju imamo aranžman da namRazvojna banka Nemačke, koja ima najviši mogući rejting prema agencijama koje rangiraju kreditni rizik raznih zajmoprimaca, obezbeđuje da imamo isti rejting kao da smo država Nemačka ili kao Razvojna banka Nemačke, koja prenosi taj rejting na ovaj zajam i nama daje mogućnost da dobijemo kamatu kao onikoji imaju rejting prema ovlašćenim agencijama. U vezi sa tim, Vlada Nemačke je odlučila da dodatno da sredstva Banci za razvoj Nemačke, da bi se ta kamata dodatna smanjila. U ovom momentu, na celom ovom zajmu od 51,1 milion eura, procenat od donacije koji će ući u to je14%. Znači, na tu najpovoljniju kamatu dolazi još pojeftinjenje od 14%, tako da efektivna kamata, koja će biti fiksirana, u slučaju da izglasate ovaj zakon, kroz koji dan bi trebalo da bude oko 4,3% na godišnjem nivou. Što se tiče roka otplate, što se tiče kamate, to su veoma povoljni uslovi i zbog toga vam predlažemo ovaj zajam. Treća stvar se tiče celishodnosti namene zajmoprimca i same namene upotrebe ovoga novca. Hteo bih da vam dam nekoliko preciznih objašnjenja o tome za šta EPS treba taj novac da upotrebi. Mislim da je svima jasno da je uloga EPS-a centralna u našoj privredi, u našoj ekonomiji. Zahvaljujući naporima zaposlenih u EPS-u i naporima koje je dao budžet Republike Srbije, koji je, kao što ćete i videti po završnom računu za 2001. godinu, dao oko 3,5 milijardi dinara kratkoročnih pozajmica EPS-u da bi se remonti izvršili na vreme, došli smo u situaciju da naša zemlja bukvalno nije imala restrikcija električne energije u ovoj sezoni. Bilo je nekoliko dana, ali oni se vrlo povoljno porede prema drugim zemljama u okruženju. Pogledajte u sklopu SRJ Crnu Goru, pogledajte Makedoniju, pa čak i Grčku, zbog nepovoljnih meteoroloških uslova imali su skoro isto toliko dana restrikcije električne energije kao i mi. To je stvarno veliki pomak prema onome što smo imali za vreme grejne sezone 2000-2001. godine. To je prva konkretna manifestacija da su ovi prvi napori urodili plodom. Druga stvar, to su novosti koje sada dolaze sa kopova, vidimo da i Kostolac i Kolubara proizvode rekordne količine uglja, mnogo više nego što je bilo pre i u teškim situacijama. Znači, taj novac i taj unutrašnji napor koji smo mi uradili, plus donacije koje je dobio EPS od oktobra 2000. godine pa do danas, omogućile su da situacija u tom ključnom segmentu naše privrede bude dobra. Međutim, ni ono što može budžet da odvoji, ni unutrašnja sredstva EPS-a, ni donacije, sve to nije dovoljno da bismo mogli za mali broj godina da stvarno revitalizujemo EPS i da nemamo više lomove u energetskom sistemu. Zbog toga su zatraženi najpovoljniji mogući krediti i ispostavilo se da je ovaj kredit najpovoljniji koji smo mogli da nađemo za tu namenu. I da zaključimo oko namene ovoga kredita: ovaj kredit je striktno namenski upotrebljen za remonte u sklopu EPS-a. Mogu da kažem da tu imamo dve tranše. Imajući u vidu urgenciju koja je postojala, u saradnji sa Nemačkom bankom za razvoj, neki od tih poslova su već krenuli, a to budžet Republike Srbije sa iznosom od milijardu i po dinara već finansira. Deo ovoga zajma će biti za vraćanje te kratkoročne pozajmice budžetu Republike Srbije. To je upotrebljeno isključivo za Kostolac i Kolubaru. Druga tranša, koja je isto 50%, biće upotrebljena za tri ključna projekta. Hteo bih da vam dam nekoliko podataka o tome. Prvi projekat je kapitalni remont bloka B2 na TE "Nikola Tesla", snage 600 megavata. Sam taj blok proizvodiće 10% električne energije za celu našu državu. On je pušten u pogon 1985. godine, a kapitalni, tj. suštinski remont je trebalo da se uradi 1992. godine; od tada je odložen. Zahvaljujući ovome zajmu, posle 10 godina EPS će biti u stanju da izvrši taj kapitalni remont i da obezbedi 90% funkcionalnosti toga kapitalnog bloka. Drugi projekat je popravka jednog bagera (bager ST 1200) koji će podići kapacitet kopanja uglja sa 0,5 na tri miliona tona godišnje. To nije jedini bager. On je pušten u pogon čak 1968. godine, 1993. godine se desio požar i od onda on nije popravljen. Znači, to je jedna velika oprema koju imamo, koja će biti ovim osposobljena. I treći projekat to je kompletiranje jednog odlagača A2 RSB 8500, koji će isto tako pomoći da se otkrivanje ležišta poveća za tri miliona kubnih metara. Znači, ako pogledate namene, ovaj kredit ni u kom slučaju ne ide na podizanje plata u EPS-u, niti ide na neke stare dugove, koje je imao EPS prema bilo kome, nego ide direktno u opremu, u remont, u osposobljavanje našeg energetskog sistema. Što se tiče kontrole ovih sredstava, mogu da kažem da se u velikoj meri, kroz neke naknadne kontrole, uspostavilo veliko uverenje da je ovaj novac namenski utrošen. Biće i dodatnih kontrola oko toga, da to ne bude kroz neke naduvane fakture kada postoji jedan dobavljač, i to domaći; i da kažem, za one koje to sigurno interesuje, da ovaj kredit nije uslovljen kupovanjem robe nemačkog porekla. Znači, samo je uslovljena namena ovoga kredita, ali nije izbor. Mogu da kažem da će za veliki deo svega ovoga biti uposleni naši kapaciteti, domaći. Gledajući prema remontu, koji je urađen prošle godine, on je zaposlio čak 300 naših preduzeća i sveukupno negde oko 40.000 ljudi. Time se potvrdila i centralna uloga EPS-a u našoj privredi; ako nastavimo ovim ritmom, ne samo da ćemo stabilizovati sam EPS, pa snabdevanje električnom energijom, nego ćemo stabilizovati i veoma važan deo naše privrede koji radi prevashodno kao dobavljač EPS-a. Samim tim, želim samo da ponovim, ovaj zakon možda izgleda kao specifičan; ali ovo je jedan prvenac, prvi put u 12 godina se Vlada Republike Srbije obraća ovom domu da zatraži glasanje o jednoj garanciji, i tako uvek mora biti od sada, da bi nacija preko vas znala šta se radi u domenu davanja garancija bilo kome. Drugo, sledimo tu filozofiju, kao jedna visoko zadužena zemlja, da se ne smeju davati suverene garancije za bilo šta što nije naročito dobro u vidu namene upotrebe, zajmoprimca i finansijskih uslova. Osposobljena je jedna kontrola. Siguran sam da ćete zatražiti dodatne kontrole za proveru namenskog trošenja ovog novca. Mislim da su svi uslovi ovde pred nama, da se ovaj zakon izglasa.
Pre nego što, po članu 89. Poslovnika Narodne skupštine, dam reč po redosledu, kako član precizira, molim poslaničke grupe, ako to nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Da li narodni poslanik koji je izdvojio mišljenje želi reč? (Da.) Ima reč narodni poslanik Zoran Novaković. Posle njega, po članu 89, na redu su predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Prijavili su se narodni poslanici Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS i narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslanike grupe SRS. Narodni poslanik koji je na sednici odbora izdvojio mišljenje ima pravo da govori jednom u trajanju do pet minuta.
Uvaženi građani Srbije, poštovano predsedništvo, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo pre ove sednice imali Odbor za finansije, gde sam izdvojio mišljenje iz više razloga. Prvo, kao član Odbora za industriju, obzirom da ne shvatam zašto predlog ovog zakona, pošto je vezan za EPS, nije išao i na Odbor za industriju. Rekao bih da osećam da je to, kako neko kaže, smišljeno urađeno, zato što mi kao Odbor za industriju čekamo uvaženog ministra rudarstva i energetike šest meseci da dođe na nadležni resorni odbor. Znači, od jula, avgusta meseca, i više od šest meseci, čekamo na izveštaje Ministarstva za rudarstvo i energetiku vezane za sva pitanja, pa i ova. To ću i obrazložiti. Gospodin Živica Predojev, predsednik Odbora, u naše je ime poslao po meni jedno vrlo obavezujuće pismo Ministarstvu rudarstva i energetike, ali mi za sada nemamo odgovora. Taj deo priče sam pokušao da obrazložim i gospodinu Đeliću. Uvažavajući gospodina Đelića, ne zato što on ovde nama lepo priča o bagerima, već zbog toga što je uvažen od gospodina Rasela i gospođe Sajmons, koji su mi lično rekli da njega uvažavaju i to cenim, pošto su oni vrh MMF. Prvo bih rekao da u Skupštini ima dosta poslanika iz Elektroprivrede Srbije, odakle i ja dolazim, i zamolio bih da kao prvi čovek EPS-a za ovu govornicu obavezno izađe gospodin Radomir Naumov, kao predsednik EPS-a, a posebno gospodin Vladan Jovičić, kao bivši direktor "Kolubare", koji je ugovarao ove bagere. Što se tiče informacija o rekordnoj proizvodnji ovih dana, pozdravljam to, s obzirom da je to moj resor - proizvodnja, ali moram da upozorim gospodina ministra da je ovo rekordna proizvodnja do ukidanja proizvodnje. To znači da sam i prošli put za ovom govornicom izrekao moju dobronamernu opomenu da, ako se ništa ne preduzme, proizvodnje uglja u martu i aprilu neće biti uopšte. Zašto sam izdvojio mišljenje? Zato što mislim da je ovaj zakon retroaktivan. Hvala gospodinu ministru na priznanju za govornicom, iako to nije rekao na Odboru, da polovina sume koju nam daje Nemačka banka za razvoj, napominjem to, od 25,5 miliona evra je, u stvari, punjenje budžeta Vlade Republike Srbije za ovu godinu, obziromna pozajmicu koju je Vlada prošle godine dala EPS-u za remonte, dok se druga tranša od 25,5 miliona evra koristi za remonte u ovoj godini. Šta se krije iza ovog zaduženja EPS-a, to bi trebalo na posebnoj raspravi utvrditi. Ali, indikativno je da mi još uvek nemamo niti nacrt zakona o rudarstvu, niti nacrt zakona o energiji, makar mi ga ne znamo, niti zakon o koncesijama. Da li se iza ovoga krije prodaja delova Elektroprivrede Srbije po osnovu duga kojim se sada zadužuje Elektroprivreda Srbije? Voleo bih da me osećaj vara, ali bi bilo dobro da to neko pojasni. Još samo da kažem jednu rečenicu, radi informacije. Neko bi trebalo jednom nama svima da objasni gde je utrošeno 570 miliona maraka od donacija koje smo dobili u protekle dve grejne sezone?
Reč ima narodni poslanik Vladan Jovičić, replika.
Poštovana gospođo Čomić, narodni poslanici, uvaženi prijatelji iz Narodnog pokreta "Otpor" i vi unesrećeni što ne znate gde su vam najmiliji nestali u dešavanjima na Kosovu u proteklom periodu, osnov za repliku jeste da ja nisam taj koji je ugovarao bager SRS 1200 i njegovu revitalizaciju. U vreme dok sam bio generalni direktor "Kolubare", najvećeg privrednog kompleksa u Srbiji, učestvovao sam u radu komisije ispred "Kolubare" i dela kome pripada uvažena, ovde prisutna gospođa Dana Vuković iz direkcija za investicije i za eksploataciju uglja, ali ostalih ljudi ovde nema. Činjenica je da je "Kolubara" dala negativan stav na ono što je usvojeno, a usvojeno je da nosilac posla bude nemačka firma "FAM", koja je po raspadu demokratske Nemačke -DDR-a, bila ta koja je, u stvari, nosilac poslova "Ketena", firme koja proizvodi bagere, ali odlagače, ne rotorne bagere. Došlo je do nečega što nije u praksi, barem praksi površinske eksploatacije, ustrojeno, da nešto što je "pola riba, pola devojka" prođe. Jednostavno, na donje postolje bagera 1200 dato je rešenje da bude gornja gradnja bagera 1300; nešto što nije zadovoljilo uslove i nešto što nigde u svetu nije dalo praksu kopanja. Znači, nije dokazalo svoje kapacitete i svoju upotrebnu vrednost. To je ono što jesu ljudi iz "Kolubare", na čelu sa mnom, primedbovali na onima koji su usvojili takvu ponudu. Ostaje da vidimo finale svega toga. To je ono što je jasno i to ne može da se pripisuje bivšem rukovodstvu "Kolubare", pošto ovo koje je došlo radi i druge poslove. Vidim da nema potrebe da se oko ovoga mi raspravljamo. Pozvao bih narodne poslanike da ovo izglasaju. Naprosto, to je neophodno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radomir Naumov, replika na izlaganje narodnog poslanika Zorana Novakovića. Pominjanje po imenu.
Poštovana potpredsednice, pošto je postala praksa, uvaženi poslanici, da se ovde sa govornice obraćamo naciji i raznim drugim telima i (Vojislav Šešelj, sa mesta: nevladinim organizacijama) recimo i nevladinim organizacijama, izašao sam ovde samo zato da se ne stekne utisak da neću da izađem na repliku. Nisam našao osnov za repliku u ovom izlasku. Javio sam se za redovnu diskusiju o ovom predlogu zakona u načelu, pa kada budem na redu govoriću. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živica Predojev, osnov za repliku, pomenut u izlaganju narodnog poslanika Zorana Novakovića. Osnov za repliku, smatrate da niste dobro tumačeni? Izvolite, narodni poslanik Živica Predojev.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, zarad istine morao sam da izađem i kažem jednu stvar. Odbor za industriju je do sada imao saradnju sa Ministarstvom energetike, a moglo bi se reći da je bila u principu dobra. Ono što smo od njih tražili, dobijali smo. Ne vidim zašto bismo sada prozivali tu saradnju u negativnom kontekstu. Isto tako, činjenica je da je upućeno pismo sa veoma velikim brojem zaheva prema Ministarstvu energetike. Ministarstvo energetike je vrlo profesionalno odgovorilo, reklo da nam te podatke ne može da skupi u tako kratkom vremenu. Dali su sebi rok i nismo im ga mi dali, nego su oni dali i rekli da je to kraj februara. Pretpostavljam da treba da dočekamo kraj februara da bismo utvrdili da li je to ministarstvo profesionalno ili nije, da li hoće da sarađuje sa Skupštinom ili neće, da li hoće da da podatke, a između ostalog i one o kojima je govorio gospodin Novaković za ovom govornicom. Ti podaci su takođe traženi tim dopisom. Znači, zarad istine moramo reći da postoji dopis, ali da postoji i odgovor Ministarstva energetike. Nadam se da će saradnja između Skupštine i Ministarstva, preko ovog odbora, biti i dalje dobra. Očekujem da će svi traženi podaci biti dostavljeni Odboru, a samim tim i Skupštini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, kao predsednik poslaničke grupe. (Branislav Ivković, sa mesta: Sigurno?) Pošto se narodni poslanik raspituje da li je sigurno, onoliko koliko je i sve ostalo sigurno. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, ne može čovek da se otme utisku da su pare već stigle u zemlju i da su potrošene. Očigledno postoje dileme da li su te pare potrošene i kako. U svakom slučaju, svakom građaninu Srbije je drago kada se vrši ulaganje u njegovu zemlju, jer ulaganje finansijskih sredstava bi trebalo da znači proizvodnju, a samim tim i rast standarda. Što se tiče javnosti u radu, samo bih gospodina ministra podsetio na Ustav Republike Srbije, član 73: - Narodna skupština, piše tačno ovde, decidirano, raspisuje republički javni zajam, te odlučuje o zaduživanju Republike Srbije. Prema tome, ova Narodna skupština radi upravo ono što je po Ustavu, koji je donet 1990. godine, i zacrtano. Za one koji će se ponovo setiti, šta ste nam radili ovih deset godina itd, da se zna da je apsolutno važio finansijski embargo i da Skupština, zarad onih koji su davali kredite, nije smela javno da im govori imena i prezimena, jer bi bili pod optužbama naših velikih prijatelja. Guverner Narodne banke Jugoslavije morao je sam da daje garancije. Međutim, u ovom smislu nameće se jedno pitanje: šta je to sa bankarskim sistemom SRJ i kakvi su to veliki rezultati rada gospodina Mlađana Dinkića, kada jedan u suštini komercijalni posao, gde se vidi da je roba iz zemlje porekla davaoca kredita, nije normalno odrađen preko bankarskog sistema. Prema tome, očigledno je da bankarski sistem Srbije i Jugoslavije nije u stanju o kojem guverner Narodne banke Jugoslavije govori. Možda bi gospodin ministar, a to će verovatno morati kada budemo razgovarali o zakonu o budžetskom sistemu, mogao da objasni u vezi javnosti rada zašto se išlo na ovlašćenja ministra, a ne bar na odluke i saglasnost premijera za potpisivanje ugovornih obaveza. Kada se radi o ovoj ugovornoj obavezi, interesantno je reći da otplata počinje 30. decembra 2004. godine i time je jasno što je interes opozicije veći, jer će verovatno sadašnja opozicija tada te kredite i da vraća. [[Žagor u sali.]] U pogledu "Elektroprivrede Srbije" želim samo da kažem sledeće: sigurno je dobro što se ulaže u EPS, ulaže se u jedan veliki sistem koji je period embarga zaista sa poljoprivredom i građevinarstvom izneo, jedan težak period ove zemlje. Zamolio bih poslanika preko puta mene da poštuje one koji diskutuju, kao što oni ćute dok on govori. Običaj je da stalno komunicira sa Čedom. Čedo, nemoj bar ti da se okrećeš dok on govori. Znači, EPS je zaista iznela jedan izuzetno težak teret na svojim leđima, a posebno želim da kažem da je EPS nakon NATO agresije bila, kao i mi koji smo radili taj deo posla, u velikoj obavezi da pre grejne sezone 1999-2000. obnovi svoje kapacitete. Mi koji smo to radili i tada radili u Vladi Republike Srbije znamo koji smo teret izneli, da razorena elektrodistributivna postrojenja u Beogradu, Nišu i Novom Sadu obnovimo i da ta grejna sezona zaista prođe bez ijednog jedinog sekunda restrikcija. Prema tome, ulaganje u EPS sigurno ima podršku svih građana ove zemlje, strana ulaganja imaju podršku. Međutim, poslanička grupa SPS neće podržati ovaj predlog zakona iz sledećih razloga: nije u redu da mi sada govorimo o garancijama za posao koji je očigledno već izvršen u dobroj meri. Već je opredeljena oprema i već jedan deo novca po svoj prilici je u igri. Drugo, mi nemamo precizne uvide u kompletne uslove kredita, a bar bi bilo pristojno nama poslanicima dati ugovor, da mi u celini vidimo ugovor na bazi koga mi dajemo garanciju za skoro 55 - 60 miliona evra. Ovi podaci koji su dati ovde nisu dovoljni, malo kasnije ću ih protumačiti. Treće, ko je radio ovaj posao u ime EPS-a, u ime koga mi dajemo garanciju, ko je bio nosilac pregovora sa bankom i sa onim isporučiocem opreme? Mislim da je osnovni red da ovi poslanici ovde, a ima nas i građevinaca, i pravnika, i lekara, i elektroinženjera, i ekonomista, i sociologa i raznoraznih, bar znamo onoga ko je ovaj posao nosio, da mu vidimo lice, ime i prezime i da nam da dodatna objašnjenja gde se uopšte ovaj posao nalazi. Da li je ovaj posao završen, nije završen, da li je počeo? Da li se čeka naša garancija da se krene, ko je opredelio odgovarajuću opremu? Četvrto, i ključno, ako u ovu zemlju ulazi, ili je već ušao ili treba da uđe takav iznos sredstava koji znači mnogo, znači oko 100 miliona maraka, da li je i u kom obimu angažovana domaća operativa, domaći proizvođači opreme, domaće građevinarstvo. Ko proizvodi materijale i opremu za ugradnju elektroenergetskih postrojenja Srbije, ko izvodi građevinske radove, u kom procentu je prisustvo domaće proizvodnje, a u kom procentu, finansijskom i fizičkom obimu proizvodnje, prisustvo ino- proizvođača? Za one koji ne znaju, Zakon o koncesijama je donet 1997. godine, a to je zakon koji zasigurno u određenim delovima može da se popravi, ali je ubedljivo trenutno najbolji zakon o koncesijama u Evropi, jer je rađen na bazi uporedne analize. Taj zakon je predvideo da oni koji ulaze u koncesione odnose moraju planirati kao koncesionari prema koncedentu 70% angažovanja domaće operative na koncesionim poslovima, koje ugovaraju u ovoj zemlji. U vezi koncesionarstva zasigurno ostaje otvoreno pitanje i građanima Srbije, a i sadašnjoj vlasti, i budućoj vlasti, kako se opredeliti prema onima koji su kupili fabrike cementa, jer ti koji su kupili gvožđuriju, koji su kupili beton, koji misle da su kupili radnike, nisu kupili prirodni resurs, jer Zakon o koncesijama koji je danas na snazi govori da niko ne može da proda ni jedan prirodni resurs ove zemlje, pa ni laporac koji se koristi za proizvodnju cementa. Prema tome, ta vrsta privatizacije nikako nije mogla da obuhvati osnovno izvorište resursa, moglo je samo da ide u međunarodnu licitaciju, da se dovodi koncesija na određeni vremenski period i za određene pare. Prema tome, poslanička grupa SPS-a bitnu primedbu stavlja uopšte na ceo tok postupka ovoga jer ostaje otvorena dilema: ko je uopšte u ime Elektroprivrede Srbije pregovarao o ovim kreditima; da li je ovaj kredit realizovan ili čeka našu garanciju; ako je realizovan u kom obimu je realizovan; ako je već podeljena oprema koja treba da se uveze, ko je u tehnološkom smislu, opravdao tu opremu i da li su u tom smislu stručni timovi EPS-a dali saglasnost. Ostaje otvorena zamerka da je osnovni red da mi dobijemo ugovor u celini da bi na taj ugovor dali garanciju. U tom smislu su vrlo interesantne primedbe Odbora za zakonodavstvo, u prvoj alineji člana 2. stoji - da se realna kamatna stopa utvrđuje dva dana pre isplate novca. To je bilo u Predlogu zakona, dva dana pre isplate novca, znači isplata novca ide 30. juna i 30. decembra. Nesporno je da se radi o vrlo povoljnom kreditu, mi to ocenjujemo pozitivnim što se ulažu sredstva u našu privredu, ali je sada pitanje koliko našu, jer je pitanje koliko je angažovana domaća operativa. Sada je interesantno da umesto reči "pre" Zakonodavni odbor piše "prve". Znači - utvrđuje se dva dana prve isplate novca, a to znači da se zakida kamatna stopa; umesto ranije da se određuje, dva dana pre svake isplate, na dan prve isplate, a to je 30. decembra 2004. godine. Drugo, otplata koja je data ovde, očigledno se radi o glavnici, očigledno je da je ostavljena varijabilna varijanta sa kamatama i jasno je da je odnos prema kamatama i procenama kamata ostao otvoren. Znači, poslanička grupa SPS-a apsolutno je za privrednu proizvodnju, da reč privreda i proizvodnja uđu u rečnik, ne samo za ovom govornicom, nego i kod aktuelnih lidera u republičkoj i saveznoj vladi, da se okrenemo svakoj vrsti proizvodnje privrede. Mi smo izuzetno pozitivno orijentisani prema stranim ulganjima, ali u ovom slučaju stavljamo bitne primedbe koje naš odnos opredeljuju: nemamo kompletan ugovor za koji moramo da damo garanciju; nemamo odgovor na to da li ovaj ugovor već živi ili ne; da li je opredeljena oprema ili ne; nemamo odgovor na to ko je radio ovaj posao u ime EPS-a, da li je imao ovlašćenja i kako je ugovarao te poslove. I osnovno, nemamo suštinsku stvar u kom obimu je angažovana domaća operativa i proizvodnja opreme. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas Narodna skupština Republike Srbije treba da se izjasni o davanju garancije za jedan kredit koji vredi 100 miliona maraka. Za 100 miliona maraka mi smo dobili 3,5 strane kucanog teksta, obrazloženje koje je samo pro forme. Šta se ne vidi iz ovog obrazloženja? Kada je ugovor potpisan, šta ugovor sadrži, ko je potpisao ugovor, da li je EPS mogla ove poslove da obavi bez podizanja kredita, a ako nije, zašto je onda danas struja skuplja 10 puta nego što je bila pre dve godine. Danas je kilovat već više od pet dinara, skoro 10 centi, negde oko 9 centi. Kod nas je struja već odavno mnogo skuplja nego u zapadnoj Evropi. Gde onda ide taj novac od poskupljenja struje, ako ne ide u remont postrojenja i proširenje obima proizvodnje uglja kao glavne sirovine za proizvodnju. Zašto ovolika cena struje, ako stoje na raspolaganju krediti sa odloženim rokom vraćanja. Drugo, zašto Parlament nije dobio elaborat o neophodnosti zaduživanja, sa specifikacijom svega što je potrebno nabaviti za našu elektroprivredu da bi se izvršio remont, sa specifikacijom onoga što mogu da proizvedu naše firme i onoga što mora da se uveze, jer naše firme nisu u stanju da proizvedu i da se iz tog elaborata vidi da je raspisan javni konkurs, licitacija, tender, da se javilo više inostranih firmi i da su zaista odabrane one koje mogu da isporuče najkvalitetniju opremu pod najpovoljnijim uslovima. Nikakvih garancija nemamo. Ovde se od Narodne skupštine traži da preuzme na sebe izdavanje garancije Republike Srbije za nešto za šta ni jedan poslanik nije zapravo upućen o čemu se radi. Možda je to neophodno, možda je ovo kreditni aranžman koji se sklapa pod najpovoljnijim uslovima, ali bar pokušajte da nas ubedite da je zaista tako. Pokušajte da nas ubedite da EPS nije mogla bez ovog kredita, pokušajte da nas ubedite da je ovo kredit koji se podiže pod najpovoljnijim uslovima na svetskom tržištu, pokušajte da nas ubedite da će oprema koja se nabavlja novcem ovog kredita da bude najkvalitetnija i najjeftinija. Niko nije pokušao da nas u to ubedi. Ovde izlazi ministar Đelić i on se samo hvali, 12 godina nije bilo kredita za Elektroprivredu, a sada je Elektroprivreda dobila kredit. Naravno, onome ko je neupućen to izgleda lepo, ali onome ko je upućen, ko je ranije čitao bar knjigu Momčila Cemovića, bivšeg viceguvernera NBJ i ministra finansija, čiji je naslov "Zašto smo se i kako smo se zaduživali", sve je ovo sumnjivo i ovo je način kako se ranije komunistički režim u Titovo vreme zaduživao i kako je taj titoistički režim bankrotirao. Niko ne vodi računa o kakvim je kreditnim aranžmanima reč, a svi se hvale kako su dobili novac. Pogotovu, što je ovde izražena sumnja da je novac stigao ranije i da je taj novac već potrošen, bar delimično. Gde nam je garancija da je taj novac racionalno potrošen, zašto taj elaborat nije stigao u Parlament, zašto se to krije od narodnih poslanika. U svakoj varijanti, kada javno preduzeće koje preuzima na sebe ovakvu kreditnu obavezu u inostranstvu, morala je i Vlada prethodno da se izjasni. Javno preduzeće po našem zakonu nije smelo ovoliki kredit da uzme u inostranstvu, a da ne dobije saglasnost Vlade. Kada je kreditni aranžman sklopljen, kada je Vlada Javnom preduzeću EPS dala tu saglasnost, koliko je vremena prošlo od sklapanja kreditnog aranžmana do obaveštavanja Narodne skupštine Republike Srbije, zašto je bilo hitno da se ovo preko reda uvrsti u dnevni red, kome se žurilo? Ko je taj ko žuri, da li je to Elektroprivreda, da li je to Vlada, da li su to posrednici u sklapanju kreditnih aranžmana? Nikada neću zaboraviti nameru Miroljuba Labusa iz oktobra 2000. godine da se obnovi samoupravljanje, pre svega u javnim preduzećima i društvenim preduzećima i da se EPS proda za tri milijarde maraka. Elektroprivreda Srbije koja vredi oko 60 milijardi maraka. Naravno, posle javne kritike Labus je zaćutao, ali njegove izjave su ostale u novinama, u novinskim isečcima. Koliko god vam to izgledalo loše, mi ćemo vas neprekidno na to podsećati. Ovde nema nikakvih garancija i simptomatično je što ministar energetike nije došao pred Parlament da obrazlaže potrebu ulaska u ovaj posao. Zašto ovo samo obrazlaže ministar finansija i to na jedan neuk način, on se hvali, stekao kredit. Ajde da se hvali da je stiglo onih šest milijardi dolara bespovratne pomoći, što su obećavali u predizbornoj kampanji, bilo bi mi jasno. Ko se to na svetu hvali što je digao kredit? Kredit mora da se vraća. Ovde su kamate realne, nema ovde otpisivanja dugova. Gde je garancija da će racionalno te pare biti potrošene? Tih garancija nema. Zašto ministar energetike nije došao da nas ubedi da se bez ovog kredita nije moglo? Gde je ministar energetike? Da li on uopšte zna za sklapanje ovog kreditnog aranžmana? Da li je učestvovao u sklapanju? Da li je učestvovao u pregovorima? Da li mu je podnesen izveštaj o toku pregovora? Niko ništa o tome ne zna. To nije ni važno. Mi smo dovedeni pred svršen čin. Ko je sve u ovoj zemlji povodom ovoga doveden pred svršen čin? Ko će ovo vraćati? Nova vlast 2004. godine, kada Đelić bude, ako ne umakne u Francusku, kada DOS-ovci budu po zatvorima, ovi glavni bar, i ko će onda ovo da vraća? Znate, ovde treba staviti i ovoj poslovnoj banci na znanje, Kreditnoj poslovnoj banci iz Nemačke, ako se nađe kriminal u sklapanju ovog ugovora o kreditu, onda otpada garancija i onda će biti krivično gonjeni oni koji su učestvovali u kriminalu, a oko posledica će se naša država sporiti sa Nemačkom, verovatno pred nekim međunarodnim arbitražama, verovatno pred međunarodnim sudovima koji su zaduženi da presuđuju u ovom slučaju. Ko je uzeo proviziju iz ovog kredita? Znate, najveći problem svih velikih stranih banaka je danas gde da sigurno plasiraju kapital. Cela Evropa je danas u krizi investicija. Danas je u Evropi najteže plasirati kapital. Najveći uspeh jedne inostrane banke je da odobri kredit, a da je obaveza onoga ko kredit podiže da kupuje svu robu i da novac potroši u toj državi u kojoj se uzima kredit. Treba ovde izvući procenat, koliko je do sada nemačka oprema, koliko su do sada nemačka postrojenja, nemački proizvodi učestvovali u remontu naših elektrana. Koliko znam, do sada su se pojavljivale druge firme u tim remontima, jer su bile najpovoljnije. To su bile pre svega ruske firme, beloruske, bilo je čeških firmi itd. Kako sada odjednom oprema koja do sada nikada nije korišćena? Kolika je razlika u ceni? Ko nam je to saopštio? Ko nas je sa time upoznao? Ko je to u okviru elaborata napisao? Ko zna nešto o tome da kaže? Zašto ministar energetike to ne objasni? To je suštinsko pitanje. Kada je sklopljen ovaj ugovorni aranžman? Je li sklopnjen ili nije? Čujemo informacije da je deo novca već odavno došao. Zašto nas neko o tome ne obavesti? Ako je već sklopnjen aranžman, ako je više od pola novca došlo, zašto bi mi retroaktivno davali garanciju? Da damo onda garanciju, ako je to racionalno, samo za onaj deo novca koji još nije stigao. To bi bilo racionalno. Zašto da dajemo garanciju za nešto što je i tako i tako prošlo? Zašto retroaktivne garancije? Ovo je Labusova tehnologija, tako je on retroaktivno davao ... (Predsedavajuća: 10 minuta i 30 sekundi.) (Nastavljam dalje.) ... garancije za dubiozne obaveze iz ranijeg komunističkog perioda, posle prekida kontinuiteta SRJ, odricanja od kontinuiteta. Bez završenih pregovora o sukcesiji on je preuzeo garancije za sve ranije dugove, a onda se hvali kako je u tome dobio popust, kako mu je trećina otpisana kod Pariskog kluba. Lako je onima da otpišu tu trećinu kada su dobili garanciju za dve trećine dubioze. Neko vam sada kaže da mu dugujete hiljadu maraka, a vi ni luk jeli, ni luk mirisali, neka dubiozna dugovanja. Onda vam kaže - ajde, oprostiću vam 300, dajte mi 700 i vi date 700 maraka za obavezu za koju niste znali ni da postoji. Otprilike vam je tako sa našim pregovaračima, sa njihovim sporazumima, sa njihovim kreditnim aranžmanima. Šta sadrži ovaj zakon? Sadrži samo odredbu da se preuzima garancija, kako će garancija teći i kada će početi da se isplaćuje kredit. Ko na svetu može da preuzme garanciju o nečemu o čemu uopšte ne zna šta je u pitanju? Možete da glasate jer ste glasačka mašina. Umni, racionalni ljudi ne bi smeli da glasaju dok se ne upoznaju o čemu se radi. Svaki glas obavezuje, pravno, politički i moralno. Dati glas za mačka u džaku, ko je to spreman da uradi? U svakom slučaju, treba imati u vidu ako ovako olako prođe ova garancija da će nas verovatno zasuti sličnim garancijama. Da vidimo ovde da li se na svetskom finansijskom tržištu mogao naći povoljniji kredit. Ako je sada kriza investiranja, ako banke imaju višak novca, ako sve zapadno-evropske države ugrožava manjak investicija, ako je kriza te vrste u pitanju, da nam neko objasni da se zaista nije mogao naći povoljniji kreditni aranžman, da neka banka ne bi dala pod povoljnijim uslovima, da neka banka ne bi dala novac koji bi se iskoristio u našoj zemlji za kupovinu opreme, za finansiranje proizvodnje. Koliko će naših domaćih firmi ostati bez posla, jer će se sva oprema u vrednosti od 100 miliona maraka kupovati u Nemačkoj? Da vidimo da nam i to nadležni ministar saopšti ovde, ministar industrije na primer, da se vidi ko će ostati uskraćen. Lako je zatvarati fabrike, vi ste se u tome izveštili, ali teško je naći posao fabrikama. Znate, Žak Širak je došao u Beograd, mislite zato što nas voli, ne, nego da protežira interese firme "Lafarž" oko kupovine cementare u Beočinu. To mu je glavni razlog dolaska. Smejte se, smejte se, prodali ste naše cementare najmanje za trećinu jeftinije nego što je ranije ugovarana njihova prodaja, najmanje za trećinu. Vi sa tenderom postignete za trećinu manju cenu, nego ranije bez tendera. Nije tačno ministre Đeliću, i ranije je postojao tender i takmičile su se dve firme, engleska BTC i "Lafarž", čak svoje lobije formirale ovde po tom pitanju, pa nisu mogle tako lako da dobiju posao. Vi ste transparentni, vi začas - meni proviziju u džep i možeš da uzmeš šta god hoćeš, samo dobra provizija i to je suština vaše ekonomske politike. Ovde je neko dobio proviziju. Ko? Da nemačka banka dobije veoma dobar kreditni aranžman, da plasira svoj kapital, sa kamatom koja se potpuno podrazumeva na uobičajenom tržištu finansijskog kapitala. Dakle, nije nikakva privilegija dobiti takav kredit, pogotovo uz garanciju države. Nikakva to privilegija nije. Uz to, da dobije posao za nemačke firme od 100 miliona maraka, to je dvostruki uspeh. Plasira svoj novac, obezbedi kamatu, obezbedi glavnicu i još nađe posao svojim firmama. Možete vi i Vlada da se smejete do mile volje, vama je sve smešno i tako, ali zašto to ne objasnite, da vidimo šta se to krije iza tog kreditnog aranžmana, da vidimo šta stoji iza toga, da se ne bi posle hvatali za glavu oni koji za koji mesec zauzmu vaše fotelje u Vladi Srbije. Ono što je rađeno u Titovo vreme vi ponavljate. Vi jeste titoisti po raznim pitanjima, ali ovog puta taj proces neće tako dugo trajati kao u Titovo vreme. Ovog puta će se mnogo ranije polagati računi za svaki potez, za svaki postupak. Vi ste uništili domaće banke, sa obrazloženjem da ćete tako ošišati strane poverioce. Četiri najveće srpske banke su likvidirane. Što ovde ne krenete u šišanje stranih poverilaca, ministre Đeliću? Đelić i Dinkić su bili glavni zagovornici ukidanja glavnih domaćih banaka. Što ne idete ovde na šišanje stranaca? Vi biste šišali strance i ostavljali ih bez glavnice i kamata samo u onim poslovima gde sami niste uzimali proviziju. Tamo gde vi sklapate provizije, tamo gde vi uzimate te provizije sklapajući ugovore, vi dajete najjače državne garancije. Gde je tu princip ekonomske politike? Šta je bilo? Što mi upadaš u reč, Đeliću? Slušaj ovo i odgovaraj na sve ovo posle, nemoj da bežiš ...
Molim narodnog poslanika da ne krši Poslovnik i da ne razgovara ... (Vojislav Šešelj: Mislim da nisam kršio Poslovnik kada mi on upada u reč.) ... s ministrom ili s poslanicima u Skupštini Srbije.
Niste molili ministra da ne upada u reč, a ja odmah prihvatam dijalog. To vam je dijalog između Vlade i opozicije. Opozicija sve zna i propituje Vladu. Vlada samo ćuti i jadikuje što uopšte ima opoziciju.
Taj dijalog je nedopustiv po Poslovniku Skupštine Srbije ... (Vojislav Šešelj: Jeste, ali onda upozorite ministra da ne započinje taj dijalog.) ... i vašem sličnom parlamentarnom ponašanju.
I nemojte moje vreme da trošite.
U mojoj slici o parlamentarnom ponašanju nemate pravo na takvo ponašanje.
Šta je rezime svega ovoga? Narodna skupština Republike Srbije ne sme olako da prihvata ogromne obaveze za Republiku Srbiju bez detaljnog obrazloženja predlagača obaveze. Možda je ovo i dobar ugovor. Morate nas ubediti da je dobar. Zato predlažem da se ovaj predmet vrati Vladi Republike Srbije na doradu, da Vlada Skupštini ponudi kompletan elaborat koji će sadržati - stanje u elektroprivredi; zašto su tolike cene struje; zašto su cene struje u Srbiji najveće u Evropi; koji su efekti ovakvog enormnog povećanja cena za popravljanje proizvodnih pogona, za remont elektroprivrednih kapaciteta. Zatim, konkretno, što se tiče samog kreditnog aranžmana: da li je bilo još ponuda za sličan kredit u sličnom iznosu; koji su razlozi opredelili potpisnike kreditnog aranžmana da se opredele baš za ovaj aranžman sa ovom bankom; da li je bilo moguće dobiti i trošiti novac u našoj zemlji ili je bilo nepohodno da se sva roba kupuje u zemlji kreditora? Ili - možda ima i deo u novcu. Da vidimo koji je to deo, da vidimo koji će novac biti ovde raspoloživ? Da li je ta oprema najkvalitetnija i najjeftinija? Da li je bilo nekih alternativnih mogućnosti? Ako nije bilo alternativnih mogućnosti, zašto se za njima nije tragalo. Ko se uverio da zaista nema nikakvih alternativnih mogućnosti? Sve su to suštinska pitanja. Naravno, ova pitanja su za DOS-ovce veoma teška. Najradije bi glasali a da ni o čemu ne razmišljaju. A, naša namera nije da vas teramo na razmišljanje. Naša je namera da celokupnu srpsku Vladu ubedimo da vi u ogromnoj većini ni o čemu ne razmišljate, a da nekoliko ljudi koji sumaheri za finansijska pitanja opljačkaju narod i državu i beže, kao što je Đelić svojevremeno bežao iz Rusije, gde je bio savetnik najvećem ruskom kriminalcu Anatoliju Čubajsu i ovde se hvali (predsedavajuća - molim narodnog poslanika da pazi na navode koje iznosi za skupštinskom govornicom) ... kako mu je bio savetnik.
Ovo je zaista ozbiljno upozorenje. Način na koji se koncipira govor je pravo narodnih poslanika, naravno, ali molim narodne poslanike da se vodi računa o izricanju tvrdnji za skupštinskom govornicom, jer nas na to obavezuje Poslovnik Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, veoma je tragično društvo u kome parlament nije mesto susreta činjenica i argumenata i zato nekoliko veoma važnih instistiranja na istini i činjenicama. Nije tačno da je u Srbiji najskuplja struja u Evropi. U Srbiji je prosečna cena kilovat-sata 2 centa, u Crnoj Gori 3,7, a prosečna evropska cena je između 5 i 6. Dakle, prva radikalna i veoma ozbiljna neistina kojom se u potpunosti predstavlja karakter onoga ko kritikuje ovakvu vrstu našeg skupštinskog posla, inicijative i aktivnosti Republičke vlade. Mi kao poslanici moramo da razgovaramo o bitnim temama kada je u pitanju ova tačka dnevnog reda, a to je - da li je potreban ovaj kredit "Elektroprivredi Srbije"? Ko su ljudi i ko su organizacije koje su bile angažovane u izradi projekta i dokumentacije koja je prethodila ovoj tački dnevnog reda, i konačno - u kakvom stanju se nalazi "Elektroprivreda Srbije" i ovo društvo, da bismo mi mogli da procenimo da li je ono u stanju da odgovori ovakvoj vrsti obaveze koju mi kao Skupština treba da potvrdimo. U prethodnih deset godina ova država i ljudi koji su je vodili izgradili su i nama ostavili 35 puta veći dug od ovog o kome mi danas razmišljamo, na osnovu aranžmana i garancija koje su dale poslovne banke koje su zbog toga i propale. Prema Kini i Ruskoj federaciji zadužili smo se milijardu dolara. Dakle, 20 puta više od ovog kredita o kome danas razgovaramo. Sveukupno, u prethodnih deset godina, Republika Srbija i Savezna Republika Jugoslavija preuzele su, tiho i mimo svake procedure i propisa, 55 puta veća zaduženja od ovoga o kome mi danas razgovaramo, u uslovima u kojima, sasvim sigurno, ti krediti nisu trošeni na način na koji su formalno obrazlagani. Elektroprivreda Srbije, na osnovu činjenica sa kojima raspolažemo, godišnje na svoje remonte mora da potroši minimum 500 miliona maraka. U prethodnih deset godina "Elektroprivreda Srbije" je potrošila 500 miliona maraka, ali svakom socijalisti i svakom radikalu puna su usta EPS-a, puna su usta brige o državi i puna su usta žrtve. Ni jedan socijalista i ni jedan radikal, koji danas sede u republičkom parlamentu, nisu ti koji su trpeli i nisu oni koji se mogu predstavljati žrtvama. Zbog toga veoma argumentovano i na osnovu činjenica mi možemo danas ovde da kažemo da je Republička vlada, preko resornog ministarstva i Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije", veoma ozbiljno pristupila ovom poslu. Tri direkcije koje nemaju nikakav politički koncept bile su angažovane na realizaciji ovog posla: Direkcija za investicije, Direkcija za proizvodnju uglja i Direkcija za proizvodnju električne energije. Mi danas možemo da razgovaramo o tome da li su one kvalitetno uradile svoj posao. Siguran sam da su ga uradile kvalitetno, s obzirom da nisam čuo ni od koga ko je bio uključen u taj posao - a između ostalog i od onih koji su ovde prethodno govorili a koji imaju direktno veze sa tim poslom, kao recimo bivši direktor Kolubare, koji je narodni poslanik, i koji je rekao da treba podržati ovo jer je sasvim jasno da je to ozbiljna potreba našeg društva - ni jednu činjenicu, osim onih koje su same po sebi proistekle iz potrebe da se politički uništi svaka zdrava inicijativa u ovom društvu kako bi Srbija zauvek ostala ono što je bila prethodnih deset godina: zemlja u kojoj je blato do kolena i zemlja u kojoj nepisani moćnici mogu da rade sa našim sudbinama sve ono što su prethodnih deset godina radili. Ako ste zaboravili koja je cena toga uključite televizijske ekrane, prebacite na neki od državnih kanala i videćete šta se u ovom trenutku dešava u gradu koji se nalazi na 3.000 kilometara odavde. Ako ste zaboravili koja je cena, ta cena je realna i ona je veoma jasna, u svakom trenutku saglediva. Mislim da je zato ovde pred nama odgovoran posao pre svega zbog toga što Skupština ovim postaje adresa na kojoj se o ozbiljnim poslovima odgovorno razgovara. Tačno je da je cementara prodata za manju cenu od one koju su istakli naši prethodnici na vlasti, ali je ta cena manja samo za onaj novac koji je išao u njihove džepove; to je ono što oni danas ovde moraju da obrazlože i to je ono na šta mi želimo da ukažemo; jer samo rasprava u Saveznoj skupštini pokazala je da se Vojislav Šešelj ne bori za četiri banke i nezaposlene u bankama, nego za svoje pare koje su tamo ostale; a kako su se te pare tamo stvorile u vremenu u kome su svakom drugom nestajale. Neka se o tim činjenicama razgovara ako neko već želi takvu raspravu. Optužiti najmanje sporne ljudi u Republičkoj vladi, ne nas političare, nego eksperte koji svoj profesionalni angažman mogu da nađu bilo gde u svetu, da su bez karaktera, da su nestručni, a pri tom biti stručnjak samo za laž i insinuaciju, je nešto što ovaj parlament mora da osudi. Ali, ne pozivanjem na Poslovnik, ne sankcijama, već demonstracijom zdravog razuma. Mislim da je za nas veoma važno to što smo kao Skupština imali snage da uvrstimo po hitnom postupku ovu tačku dnevnog reda, što možemo da kažemo da je EPS u katastrofalnom stanju, da su njeni dugovi ogromni, da ova država ne može da se pokrene bez stabilnog EPS-a, da ljudi koji rade u EPS-u zaslužuju našu pažnju, jer su u vanrednim okolnostima. Ne mislim samo na prošlu zimu, mislim, recimo, na period bombardovanja kada su zapravo od nemogućeg činili moguće, i zaslužuju takvu vrstu naše pažnje, ali ne zaslužuju onu vrstu političke hajke, sa kojom se suočavaju kroz sve ono o čemu se danas ovde razgovara. Dakle, EPS treba da dobije sto miliona maraka. To je samo jedna petina godišnjeg ulaganja da bi EPS normalno funkcionisao. Republička vlada je započela preko resornih ministarstava kontakte, tražeći najpovoljniju investiciju, i ovo je najpovoljnija inveticija kapitala koja se može pronaći u ovom trenutku u Evropi i svetu. Oni koji tvrde suprotno, neka kažu koje su to kamatne stope pod kojima smo se mi zaduživali u Rusiji, Kini, pod kojim kamatnim stopama su se zadužile naše poslovne banke u visini od 3,5 milijarde maraka, zbog čega su propale? Ovo je istina i ovo je nešto što se ne može oboriti argumentima, ali se može uniziti političkim ruglom. Zbog toga molim poslanike da ne pristanu na tako nešto. Mislim da razgovaramo o činjenicama i sasvim sam siguran da će, opet po svemu, ovaj kredit proći, da će sredstva biti valjano utrošena, da će svi oni naši unutrašnji privredni potencijali koji imaju snage u ovo biti uključeni, jer niko na suprotan način o tome nije razmišljao. Mislim da je veoma jasno iz ovih prvih reči i svega onoga što je do sada rečeno da je interes opozicije rušenje Srbije, zbog toga što u svakom trenutku insistiraju na sopstvenim političkim stavovima, koji se nikako ne mogu svrstati, recimo, u EPS, u privatizaciju, u Zakon o radu, jer su to teme koje nemaju nikakve veze sa svakodnevnom politikom. Struje ima i u socijalističkom društvu, i u komunističkom, i u diktaturi, i u kapitalizmu. U Srbiji je nije bilo zbog toga što su je vodili nesposobni ljudi; danas je mnogo manje za nas važno da li je reč o socijalistima, radikalima ili demokratama, ali na vlast moraju doći sposobni; na vlast su došli sposobni, koji sada pokušavaju da pokrenu Srbiju iz mrtvila u kome je stajala 10 godina i propadala zajedno sa nama. Zbog toga moramo, na osnovu činjenica, oduzeti pravo onima koji se danas pojavljuju ovde za govornicom. Neka kažu zato koje su kamatne stope bile kada su uzimani krediti u visini od 3,5 milijarde maraka i milijardu dolara; neka kažu koje su kamatne stope bile kada su se oni zaduživali kao pojedinci pred bankama i podizali kredite iz primarne emisije; neka kažu kako su se na njihovim računima pojavile stotine hiljada maraka, u vremenu u kome naši građani nisu imali ni jedan pfenig u svom novčaniku; a uvek ću biti spreman da se argumentima suočim sa njima, braneći poslaničku grupu DOS-a i zdrav razum u našem društvu. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Da li još neko od predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Ako ne, prelazimo na raspravu prijavljenih narodnih poslanika, dakle, po prijavama za reč u načelnoj raspravi. Podsećam vas da poslanička grupa DOS ima dva časa i 30 minuta, poslanička grupa Demokratske stranke Srbije 54 minuta, poslanička grupa SPS-a 44 minuta, Srpske radikalne stranke 28, Stranke srpskog jedinstva 17 minuta, poslanička grupa DOS - Nova Srbija ima 10 minuta, poslanička grupa DOS - Liga socijaldemokrata Vojvodine - Liga za Šumadiju 8 minuta, poslanička grupa DOS - Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija 7 minuta i poslanička grupa DOS - Savez vojvođanskih Mađara 7 minuta. Prvi od prijavljenih narodnih poslanika za raspravu u načelu je narodni poslanik Radomir Naumov.
Uvaženi poslanici, uvaženo predsedništvo, uvaženi gospodine ministre, kada bi se odbilo od svega ovoga do sada rečenog, što ima nekih političkih primesa i demagoških primesa, jasno je ostalo da je ovo jedan koristan zajam, ne za EPS, nego za celu našu privredu i društvo. Mislim da će Demokratska stranka Srbije, što se toga tiče, glasati za davanje garancija po pitanju ovoga zajma. EPS, kao što ste čuli, iako je možda u ovim trenucima njen značaj zamagljen kroz razne male tzv. medijske i druge afere, jedan je od najbitnijih tehničko-tehnoloških sistema u nas. I govornici do sada su to istakli i činjenica je da je u proteklom periodu, naročito u poslednjih deset godina, EPS imao najveći teret na svojim leđima, pored poljoprivrede. Do pre petnaestak godina mi smo bili u tehničko-tehnološkom pogledu potpuno ravnopravni sa evropskim elektroenergetskim sistemima. Bili smo deo evropskog elektroenergetskog sistema. U EPS-u, koji broji 23 javna preduzeća, neprekidno su radili ljudi koji su nosili visoku svest o tom svom profesionalnom poslu, a i po svojoj društvenoj korisnosti koju taj posao ima. U poslednjih 10 godina, nažalost, ulaganja u EPS su bila minimalna ili ih nije bilo. Mi smo postali jedno ostrvo u Evropi;isključeni, mi smo se zaista patili i mučili. Maja meseca prošle godine su ponovo krenuli remonti u tom celom sistemu. Znači, novo poslovodstvo, nova vlast uopšte gledano, uzela je u svoje ruke taj EPS tek negde od aprila meseca prošle godine, kada su za ovih 7-8 meseci u toku prošle godine urađeni remonti, kako smo već čuli ovde,koji nisu urađeni za prethodnih 10 godina. Rezultat toga je vrlo vidljiv. U poslednjih nekoliko decenija nije bila jača zima nego što je bila ova. Mi potrošači nismo to osetili kao problem u snabdevanju električnom energijom. To je, naravno, rezultat vrlo dobro urađene pripreme za zimsku sezonu, gde je, i pored potpuno nepovoljne strukture potrošnje električne energije, ovaj i ovakav sistem uspeo da 90% potreba stanovništva pokrije u potrebi za električnom energijom, naravno, u sadejstvu sa neophodnim uvozom koji je bio oko 10%. Prema tome, na početku svake godine vrše se pripreme za taj remont. Remont je već postao jedna krajnje gruba reč, to je u stvari celokupna priprema sistema za najteži period koji taj sistem očekuje kod nas, a to je zima. Tada se prave planovi. Planovi su napravljeni za ovu godinu. To su vrlo striktni planovi, koji se donose na upravnom odboru, koji se posle svakog meseca kontrolišu, kontroliše se stepen ispunjenosti tih planova. Donet je i elektroenergetski bilans za ovu godinu, donete su i osnove poslovnog plana za naredne četiri godine, tako da u tom sklopu mi dolazimo do sigurnog zaključka da nam nedostaju velika sredstva. Elektroprivreda je nasledila jedan kumulativni gubitak samo u poslovanju od preko 150 milijardi dinara, a da ne govorimo o kreditima i o ostalom, gde možda ide čak i na milijardu dolara. Prema tome, kada se pojavi zajam i kada se određena politička primesa skine sa te inicijative i pristupa realizaciji tog zajma, onda se dolazi do toga da je on neophodan, da bi se ispunila osnovna uloga koju ima EPS. Naravno da je Upravni odbor razmatrao pitanje tog zajma u EPS-u još u oktobru mesecu i 18. oktobra je odlučio da se sklopi jedan takav zajam. To nije on uradio sam, to je radio u sadejstvu saMinistarstvom finansija i Ministarstvom rudarstva i energetike, i to je morala i Vlada da potvrdi. Prema tome, to je posao koji je urađen na bazi elaborata, na bazi sagledavanja potreba. To su radile, kao što smo čuli, tri direkcije. Postoji i sada tim koji prati realizaciju priprema i celog posla oko tog projekta. Naravno da Elektroprivreda, kao sistem koji je toliko preko sebe progurao, to ne radi amaterski, već to radi visokoprofesionalno. Mislim da poslanici ni jednog trenutka ne bi trebalo da sumnjaju da se ta sredstva neće upotrebiti za to za šta su i namenjena. Šta reći dalje? Mislim da mi, praktično, velikog izbora tu nemamo. Ako su to još povoljna sredstva, onda tim pre svi da glasamo za prihvatanje garancije za ovaj zajam.
Umesto narodnog poslanika Miloša Lukića, reč ima narodni poslanik Dragan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, SSJ smatra da Srbija ne može da krene bez nekog kredita, ali kako ovaj kredit treba da se dobije, mislimo da nije izabran pravi način i od prave zemlje. Ako se podsetimo da je Nemačka dražva koja je učestvovala u agresiji NATO pakta 1999. godine, onda smo očekivali da će nam Nemačka ponuditi neki kredit bez kamate. Međutim, oni nam ne nude taj kredit bez kamate, ali možda bi nam dali da su naši državnici i naši predstavnici to tražili od Nemačke, jer je poznato da je 1999. godine uništen energetski sistem i da je mnogo para potrošeno da bi taj energetski sistem mogao da se vrati u funkciju. Znači, mi iz SSJ-a nismo mogli da vidimo ni da čujemo da je to naša Vlada tražila. Mi iz SSJ se bojimo da je to možda jedan početak kolektivne krivice, da nam niko ne priznaje ono što je tu uništeno za vreme 1999. godine, baš u vreme kada je suđenje u Haškom tribunalu. Dok niko ne pominje ratnu štetu, već žurimo da se što pre isporuče i ostali Srbi koji se nalaze na listi kao osumnjičeni, a da se pri tom ona druga, treća i četvrta strana, oni koji su učestvovali i izazvali sve ono što nam sedesilo, ne pominju. SSJ, takođe, zamera Vladi i ministru Đeliću što oni nisu sve te njihove posete stranim zemljama iskoristili da se naprave ino-ugovori, da oni otkupe naše proizvode, one proizvode koje mi proizvodimo, a Srbija i Jugoslavija je malo tržište i ne možemo da plasiramo naše proizvode u Srbiji, već da izvezemo u neku zemlju. Mislim da je napravljen veoma mali broj ugovora i zbog toga mi iz SSJ stavljamo jednu veliku primedbu Vladi Srbije. Kada se neki kredit uzme, valjda treba banka da bude garancija tog kredita. Nema nikakve razlike između bivše i sadašnje vlasti, dame i gospodo. DOS je govorio u izbornoj kampanji da je bivša vlast prezadužila ovu državu. Evo, oni sada nastavljaju to da rade i da Srbija, odnosno Skupština izglasa da bi ovaj kredit mogao da dođe u zemlju. Mi nemamo ništa protiv toga, ali kažu da je ovo jedan napredak, da je ovo transparentno itd. Pa, poznato je da svaka vlada ima većinu u parlamentu i da vlada ne mora da traži saglasnost od parlamenta, a i ako traži saglasnost od parlamenta, zna se ishod tog glasanja, zna se da će parlament usvojiti predlog vlade. Smatramo da je možda gospodin Dinkić i Narodna banka Jugoslavije trebalo da da garanciju ovog kredita, a ne da se bavi zatvaranjem banaka. Za taj njegov rad je dobio jedinicu, međutim, sada žuri kako bi mogao da popravi tu jedinicu na dvojku ili trojku, baš od onih koji su imali veliki uticaj na njegovu ocenu i njegov rad; a mislim da je Nemačka imala najveći uticaj i na njihov predlog je gospodin Dinkić dobio za svoj rad, kao guverner NBJ, jedinicu. Onaj ko dobije jedinicu i ponavlja razred, taj više nema šta da traži na toj funkciji. Takođe bih zamolio gospodina Đelića da nam obeća da li može poljoprivreda u Srbiji da očekuje neki kredit. Kako je uništen energetski sistem, tako je uništen i individualni poljoprivredni proizvođač, kao i svi oni koji se bave poljoprivredom u Srbiji i Jugoslaviji. Bez kredita poljoprivreda ne može da stane na zdrave noge. Onaj ko treba da vodi računa o tome, ministar za poljoprivredu, njega nema: ide u nedelju u lov, posle toga dva-tri dana odmara, pošto nije u fizičkoj kondiciji; ovde ga u Skupštini nismo videli; videli smo ga samo kada je bio omnibus zakon i to sam prošli put rekao. Kao da u Vojvodini ne postoje poljoprivredni proizvođači, kao da taj problem postoji samo u unutrašnjosti Srbije. Znači, tražim od gospodina ministra, u ime poljoprivrednih proizvođača, pošto sam dobio veliki broj pisama, zamolio bih ga da posle mog izlaganja obeća da li će biti neki kredit za poljoprivrednike u ovoj godini, jer smoveć zakasnili: počela je prolećna setva, poljoprivredni proizvođači nisu u situaciji da finansiraju repromaterijal, a poznato je da cena njihovog proizvoda ne prati rast cena repromaterijala. Seljak treba da uloži svoja sredstva i da čeka po šest-sedam meseci da ubere ono što je dao. Kada bi zaračunao tržišnu kamatu, svaki poljoprivredni proizvođač je u gubitku. Dalje, SSJ neće podržati ovaj predlog iz još jednog razloga - ne zato što nama ne treba kredit i što Elektroprivredi ne treba kredit, nego što vraćanje počinje 2004. godine. Sve ankete u Srbiji govore da će SSJ imati vlast 2004. godine. Mi se bojimo da ovaj kredit ne bude korišćen namenski i, kada mi budemo došli na vlast, da ćemo posle morati nešto da prodamo kako bi vratili taj kredit. Iz tog razloga SSJ neće glasati za ovu garanciju za kredit, koju je predložila Vlada.
Narodni poslanik Dragan Marković je koristio pravo po Poslovniku iz člana 89, da se Skupštini obrati kao predsednik poslaničke grupe, pa će, zbog toga što smo već otvorili raspravu u načelu, reč imati narodni poslanik Miloš Lukić, ali kako je po članu 91. Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, a posle njega narodna poslanica Nataša Jovanović.
Poštovano predsedništvo, koleginice i kolege poslanici, u narodu postoji uverenje da su "sveznalice tipične neznalice". Mislim da ćemo mi uskoro morati razgovarati o potrebi donošenja jednog zakona koji će zabraniti sveznalicama, neznalicama i frustriranim tipovima da za ovom govornicom drže ovakve tirade, kao što smo imali prilike da slušamo od pojedinih poslanika. Svih 20 minuta te tirade se svelo na nipodaštavanje, na lopovluk, na iznošenje neistina, na iznošenje poluistina, da bi se pokazalo kako ova vlast u Srbiji i ovim predlogom zakona želi državu Srbiju i narod Srbije da dovede u još veće nedaće nego što su nas doveli oni koji za ovom govornicom kritikuju nas, a učestvovali su u jednoj najlopovskijih vlada u istoriji Srbije, koja je opljačkala svoj sopstveni narod, koja je uništila svoju sopstvenu privredu, koja je razorila bilo kakve odnose ove zemlje sa svetom. I, kad moramo od takvih ljudi da slušamo ove tirade, onda se postavlja pitanje potrebe da se nađu načini da se takve priče za ovom govornicom ne mogu iznositi, jer one predstavljaju najobičniju muku i bruku i ovog parlamenta i ovog naroda, u čije ime se ovde govori. Jedan drugi poslanik, mnogo normalniji, izađe za ovu govornicu i ukaza kako se iz Predloga ovog zakona ne vide određeni podaci, iz kojih će se saznati u ovom parlamentu za koje svrhe će se ova sredstva iskoristiti. Mogla bi se reći čak pohvala Vladi Srbije što je uspela da predlogom ovog zakona, i o onome što je njemu prethodilo, obezbedi sredstva za stvaranje uslova da privreda ove zemlje počne jedanput svoj sopstveni razvoj, na osnovu inicijalnih sredstava i kapitala koji je nemoguće naći u našoj zemlji. Upravo ovaj predlog zakona dokazuje da Vlada Republike Srbije ispunjava obećanja iz svog programa dato građanima ove zemlje, da će sve učiniti i stvoriti uslove za takav ekonomski razvoj, koji će se zasnivati na realnosti, realnim izvorima i realno i odgovorno korišćenim sredstvima. Ako je svaki poslanik iole dobronameran, on će prihvatiti obrazloženje koje smo ovde čuli od ministra Đelića, da je ovo kredit koji će biti upotrebljen u zaista izuzetno potrebne i realne svrhe, da se nama građanima obezbede uslovi da u narednim godinama ne doživljavamo ono što smo u zimskim periodima doživljavali prethodnih godina. Upravo, da se elektroenergetski sistem ovim kreditom osposobi da do takvih iznenađenja ne dolazi. Jedan poslanik nam predoči kako će možda u martu ili aprilu doći crni dani za "Kolubaru". Zaboravio je da upravo ovim sredstvima i remontima, koji su predviđeni baš za "Kolubaru", treba da se stvore preduslovi da ti radnici na kopovima rudnika "Kolubara" mogu efikasno izvršavati svoje zadatke. Poslanik i šef poslaničke grupe SPS veoma pohvalno se izrazi u svom izlaganju o ovom predlogu zakona i o aktivnostima Vlade Republike Srbije. Taman kada smo očekivali da kaže, konačno će poslanička grupa SPS podržati ovaj zakon, jer je on izuzetno koristan za građane Srbije i ovu državu, on ga odbaci zbog bizarnih razloga, a oni su, nemamo ugovor o kreditu, ne znamo da li će biti angažovana domaća radna snaga i domaća oprema za realizaciju ovog zakona; kao da je stvar članova ovog parlamenta, da li će se i kojom tehnologijom vršiti remont; kao da je stvar članova ovog parlamenta, pod kojim će se uslovima obavljati ti poslovi. Valjda je EPS u ovoj zemlji određen za realizaciju tih poslova. Stručni ljudi će to da rade. Neće to raditi neznalice i sveznalice sa titulom doktora nauka, koji blage veze nemaju s tim. Ne, nego stručni ljudi iz EPS-a, uz kontrolu nadležnog ministarstva, a i uz kontrolu našeg Odbora za industriju, uz kontrolu našeg Odbora za finansije, uz kontrolu celog ovog parlamenta. Zašto svaka pozitivna nastojanja Vlade Republike Srbije i DOS-a u ovom parlamentu, da se stvore uslovi za napredak ove zemlje, moraju da trpe ovakve tirade za ovom govornicom. Učinimo nešto da konačno normalnim jezikom govorimo ovde. Nema spora da ovaj zakon, koji predlaže Vlada Republike Srbije, treba biti oberučke podržan od svih članova ovog parlamenta, a ne samo članova poslaničke grupe DOS. Hvala.
Osnov za repliku, narodni poslanik Tomislav Nikolić? (Tomislav Nikolić, sa mesta: Pogrešno je protumačio poslaničku grupu SRS.) Narodni poslanik Stanko Kovačević je spomenuo šefa poslaničke grupe SPS i nijednu drugu stranku, nemate osnov za repliku. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Vladan Jovičić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imali ste prilike da vidite da je novogovor uspostavljen u Narodnoj skupštini Republike Srbije prisutan i kod predsedavajuće Gordane Čomić. Meni to neće, kao poslaniku SRS, da smeta da iznesem u kratkom vremenu, u nekoliko rečenica stav srpskih radikala, koji je jedino mogući i jedini ispravan, a to je da mi nećemo glasati protiv ovakvog aranžmana, za koji bi jedna narodna poslovica rekla, da je Republika Srbija, i EPS sa njom zajedno, uzela "mačku u džaku". Kako mi nemamo elaborat o ugovoru koji je sklopljen sa stranim kreditorom, sa nemačkom bankom, a to nisu nikakvi realni izvori, već je to kredit koji će morati, između ostalog, svi građani koji plaćaju struju i svi poreski obveznici da vrate. Nama ne ostaje ništa drugo nego da se zapitamo šta sve stoji iza ovoga, kakvi su motivi onih koji su napravili ovakav "kreditni aranžman", ko na kraju krajeva ima koristi iz svega ovoga. Dali ste nam osnov za otvorenu sumnju, uz sve ovo što ću izneti u narednih nekoliko minuta, zbog toga što nikakav argument ministar tzv. ekspert nije izneo u prilog onome da nam kaže kakav je to zapravo ugovor i da nema možda taj ugovor hipoteku na EPS. Mi zaista ne znamo, a to je po ko zna koji put da nam se kaže da nisu potrebna nikakva sredstva iz budžeta za sprovođenje ovog zakona. Onda se ispostavi da cena struje poskupi jednom, pa drugi put, pa treći put i tako deset puta; vi sa vašim konceptom ekonomske politike sistematski uništavate EPS i svu privredu u našoj zemlji i najviše štete od svega toga imaju sami građani Srbije, oni isti koje ste obmanuli 2000. godine, u toj globalnoj prevari da će u našu zemlju stići šest milijardi dolara bespovratne pomoći. Zašto onda krediti u iznosu od skoro šest miliona maraka godišnje, odnosno 180 miliona dinara; gde je ta bespovratna pomoć koja je trebalo da dođe vašim dolaskom na vlast, posle 12 godina vašeg sistematskog pripremanja od strane vaših zapadnih mentora; onih istih koji vam sada daju ove kredite, koji nisu nikakav poklon niti ne znam kakva pomoć EPS-u; oni će jednostavno morati da se vraćaju po normalnim i svuda važećim kamatama i tu nema nikakvog popusta, nikakve privilegije. Postavlja se jedno pitanje, a koje bi vam postavio svaki građanin Srbije da ima priliku da dođe u Narodnu skupštinu da se obrativajnom ministru i predstavnicima vlasti: šta je sa naših pet milijardi dolara koje su nam zlikovci zarobili i koje ne možemo da koristimo? Kojom logikom dolazite do toga da oni nama pomažu dajući nam ovakav kredit? Samo obrtom tih pet milijardi dolara oni višestruko mogu da profitiraju i da na taj način stvaraju enormna profitabilna sredstva za sebe i svoju privredu, dok sa druge strane našu uništavaju. Isto tako, treba da nam kažete, a to nam ministar nije rekao u svom nemuštom i kratkom obraćanju narodnim poslanicima, šta je to do sada od ove sume već stiglo, ko to koristi; treba da nam kažete kakve će sve biti dalje posledice zbog uslovljenosti uvozom delova i opreme od stranog kreditora. To je ista situacija kao i sa nabavkom "Pežo"-a za MUP. Odbili ste svaku mogućnost i svaki aranžman sa kragujevačkom "Zastavom"; to je tema, ti takvi ugovori Vlade Republike Srbije na štetu i građana pre svega i naše privrede; a onda će MUP i za remont i za nabavku delova morati ubuduće da trpi sve diktate koji budu dolazili od strane "Pežo"-a. Da li su ti delovi i ta oprema kompatibilni sa ovom našom i zašto se stalno svaki ministar, a naročito ministar Đelić, u svom obraćanju narodnim poslanicima osvrće na period od pre deset godina. Pre svega, gospodine Đeliću, mi smo za vas po zlu čuli ranije, po pisanju svetske štampe (i to ne treba da bude razlog za upozorenje od strane predsedavajućeg) odakle ste vi kao samozvani ekspert sve proterani, gde vam je zabranjen ulaz. Mi smo za vas čuli i videli šta ste vi sposobni da uradite, a naročito prošle godine kada ste ovde, uz vašu DOS-ovsku većinu, izglasali paket enormnih poreskih zakona. Videli smo šta ste sve u stanju da uradite kroz vaše budžetske projekcije. E, sada treba neko da nam objasni, ako ste vi takav ekspert, zašto ste nam se tako neuko malopre obratili govoreći o tom ugovoru koji je više nego konspirativan, kada znate da svi eksperti u EPS-u sada rade po ISO 9001 i u tom evro smislu tako se i vi obraćajte poslanicima. Sa druge strane, treba da nam kažete koji su to sve lobiji, naročito iz Demokratske stranke, koji nameravaju da otpuste ogroman broj zaposlenih u EPS-u, kao što je to slučaj sa tajnim spiskovima u Elektrošumadiji Kragujevac, gde je na spisku 250 zaposlenih.
Molim sve narodne poslanike da se podsete odredaba iz Poslovnika o međusobnom obraćanju sa uvažavanjem, uz sve ono što je koloritno, talentovano sastavljanje govora, sa pravom na primedbu predsedavajućem o izrazu narodna poslanica i kvalifikacijom takvog govora kao novogovora, nemam ništa protiv, to je stav, ali je u pitanju sposobnost narodnog poslanika i narodne poslanice da svoj stav iskaže bez govora netolerancije i sa uvažavanjem. Obraćanje je svim narodnim poslanicima, a posebno po članu 220. stav 1. - narodnom poslaniku, narodnoj poslanici - tako će se obraćati da vas podsetim na vaša prava, obaveze i dužnosti o poštovanju Poslovnika [[Nataša Jovanović sa mesta traži repliku.]] Nemate osnov za repliku. Reč ima narodni poslanik Vladan Jovičić, a posle njega narodni poslanik Dragan Tomić.
Poštovana gospođo Čomić, poštovani narodni poslanici, uvaženi ministri, predstavnici EPS-a koji su ovde, već sam rekao u prethodnoj replici, ovde su predstavnici za investicije, Dana Vuković, ispred Elektroprivrede Srbije, a sve što je izgovoreno za ovom govornicom kao nepoznanica dešavanja oko kredita koji daje KFV banka EPS-u, posebno raduje sve nas u DSS-u jer konačno dolazimo na teren o kome ova stranka priča već sedam meseci. Znači, imamo jednu retroaktivnu priču za već deo kredita koji je upotrebljen za održavanje remonta; imamo deo koji tek treba da dođe kao novčano sredstvo; naravno da je ovde bilo i sumnje oko toga da li to baš treba da bude od nemačke ili bilo koje druge banke, odnosno sumnja u vrstu opreme koja će biti upotrebljena. Ali, ono što raduje nas iz DSS-a jeste da se konačno uviđa ono što govorimo, da su potrebni sistemski zakoni, reformistički zakoni, pa tek ondada govorimo šta treba da radimo dalje, a ne možemo donositi zakone retroaktivno. Naprosto smo prinuđeni da tražimo kredit iz prostog razloga, vidljivog na osnovu dela EPS-a Kolubara, koji izuzetno dobro poznajem, a takav je ceo ovaj, najveći, privredni sistem: 23 javna preduzeća u EPS-u je sa opremom koja je 98% amortizovana. Nemoguće je takvom opremom proizvoditi ono što je potrebno za našu zemlju. To kako je uspelo da uradi rukovodstvo, koje je u reprizi Drugog zasedanja AVNOJ-a, na izvesnoj sednici Upravnog odbora EPS-a smenjeno u Kolubari, to je nešto što se i dan - danas priča. Dakle, tada proizvesti 25. miliona tona uglja, a čujemo da je usvojen energetski bilans za 2002. godinu koji za Kolubaru iznosi 23,5 miliona, nije bilo dovoljno iz prostog razloga što je moralo da se desi ono što se desilo Radu Marinkovu, Draganu Maršićaninu, Vladanu Jovičiću, dr Jagodiću i svima onima koji pripadaju Demokratskoj stranci Srbije, dakle morali su da budu navodno uvedeni u reformistički pravac. Naprotiv, mi jesmo reformisti, mi jesmo oni koji govore da se prvo moraju donositi temeljni reformistički zakoni ili barem da odredimo prioritet grupe tih zakona koji su najneophodniji našem društvu da bi krenulo napred. Upravo ovo što se sada dešava, govori da smo bili u pravu unazad sedam meseci pričajući, pa čak i žrtvujući sami sebe, da nam nisu preče te fotelje, nego nam je preče ono što jeste Srbija i prosperitet Srbije. Dakle, govorili smo, pa smo iza toga povukli naše ljude iz Vlade Srbije, pa onda dalje, dalje i dalje. I dalje ćemo govoriti i zahtevati,bez obzira na napade i što se sve ipak, nažalost, u ovome što jeste dobilo izbornu većinu DOS, uglavnom okrenulo protiv DSS-a. Dakle, kada se konkretno vratimo na temu, možemo videti da je u pitanju deo sredstava, najneophodnijih EPS-u. A zašto EPS-u? Zato što EPS 2001. godine kroz remonte ciklusa i kroz dve pozajmice, praktično jeEPS-u Vlada Srbije dala, iako je ona osnivač EPS-a, iznos od dve milijarde dinara za remonte, a u stvari je pokrenuta privreda u Srbiji koja je definitivno zaostala toliko, a poznato je da nije ni 40% iskorišćena. Sumnja da se neće moći vratiti kredit, da se neće moći on oploditi pa dalje valorizovati i u rokovima kako je ovde predviđeno, a ne znam da li svi imaju materijal, na šta se sve odnosi prva tranša i kada su sve rokovi vraćanja tog kredita, jeste jedna prosta činjenica. Samo za godinu dana, pošto sam rukovodio najvećim privrednim kompleksom u Srbiji, jeste da je kroz razne vidove, kroz povećanje kontrole troškova, nabavke i kontrole nekorektnih zaliha, ušteđeno 10.700.000 dinara. Racionalizacijom, znači sveobuhvatnom kontrolom i smanjenim utroškom nafte za mehanizaciju, benzina za mehanizaciju, zatim usluga, održavanja takozvanih trećih lica, napravljeno je uštede od 20.945.000 dinara i sveukupno, da ne nabrajam sve stavke, ima ih 11, za godinu dana je napravljena ušteda od 128.695.000 dinara. To je približno dva miliona evra i preko toga. Sa druge strane, baveći se poslovima izvoza i poslovima saradnje, naša zemlja se otvorila, nemojmo zaboraviti, prema svetu onog momenta kada se 5. oktobra desilo to što se desilo. Sama Kolubara je napravila 2.850.000 dolara izvoznih poslova. Dakle, činjenica jeste da je zbog određenih političkih stavova rukovodstvo Kolubare moralo da plati glavom, čitav tim ljudi je sklonjen, čitav tim je sklonjen iz jednog prostog razloga što je Kolubara radila sa 97,4% kapaciteta, za razliku od drugih u samom EPS-u gde se radilo ispod 70%; a isto tako posledica onoga što sam nazvao da su nestručni i nekompetentni ljudi uradili to što su uradili, jeste da za period od 14. decembra, kada se desilo nešto u najvećem privrednom kompleksu u Srbiji, nastale su deponije na elektranama; činjenica je da su sada blizu onoga što smo mi ostavili, ali za to vreme je potrošeno 520.000 tona mazuta u Obrenovcu, a to je prvenstveno ekološki, a iza toga materijalni problem; da li će se to sada videti u prezentaciji budžeta gospodina ministra Đelića, ne znam, verovatno da hoće, ali to je posledica poteza koji je urađen. Činjenica je da jeste "Kolubara" pravila proizvodnju dok su "Kolubaru" vodili ljudi koji su preko 15 i kusur godina u njoj radili. Ono što se sada dešava tamo, zna se po izveštajima, a globalno sam rekao da je jasno ono što nas sve ovde kasnije košta. Na kraju krajeva, narod u Srbiji zna da dok je neki tim vodio deo Elektroprivrede Srbije da je bilo struje, iza toga je bilo restrikcija, a imali smo obećanja iz Ministarstva energetike i rudarstva da treba da obučemo dugačke gaće, potkošulje i da nije baš toliko strašno spavati u hladnoj sobi. Dakle, moramo biti odgovorni za ono što radimo. Moramo iznositi argumente. Već sam rekao osnovni argument: 98% amortizovane opreme u "Kolubari" zahteva hitnu intervenciju. Verujte, taman da se čitav iznos kredita da "Kolubari" to ne bi bilo dovoljno. Naravno, mi smo siromašna zemlja, nemilice upropašćena u ranijem periodu, što je jasno svima i moramo korak po korak da rešavamo te probleme. Naravno, sveukupno gledano vezano za bilo koji kredit, jasno je da bez bočne pomoći nema oporavka. To svi znamo. Dakle, potrebno je pored ovoga što je sada lepo izneo ministar Đelić, da se po prvi put posle toliko godina javno raspravlja o finansijama. Ako je tako, onda ova skupština mora da preuzme na sebe odgovornost, možda kroz njene stručne odbore, recimo kroz Odbor za industriju, da prati realizaciju svega ovoga. Znači, to je ona obaveza koju mi preuzimamo, jer se nadam da ćemo izglasati ovo i već sam rekao da je ovo jako neophodno. Sa druge strane, lično očekujem, kao i svi ovde, da ne bi bilo raznih napisa po novinama, da ćemo onda verovatno biti upoznati i sa mnogo većim investicijama, mnogo većim davanjima koja idu iz Elektroprivrede Srbije; recimo da mora da se uveze struja i pre potpisivanja ugovora jeste uvoz struje u iznosu od 45 miliona dolara. Dakle, to je ono što moramo da imamo da bismo imali kompletnu sliku, da bi kompletno sve bilo transparentno i onda se sigurno neće javljati napisi po novinama - jako unosni poslovi sa uvozom struje, jako unosno ovo, jako unosno ono, odnosno meni se neće pretiti da će finansijske ili bilo koje policije raspravljati o ovome kada sam bio i zašto smenjen. Već su tri bile u "Kolubari" i nije nađeno ništa nenormalno, ništa što je van zakona, iako se, ponavljam, uštedelo ovoliko koliko se uštedelo i proizvelo koliko se proizvelo. Dakle, ukupno gledano skoro do pet miliona evra je moguće napraviti u "Kolubari" kroz sve delove "Kolubare", a "Kolubara" ima devet nezavisnih sistema i devet svojih osnovnih jedinica. To je ono što jeste prednost ovoga što je pred nama, a pred nama jeste kredit koji, da vas podsetim, nije problem možda u Zakonu o koncesijama, koliko je mnogo veći problem u zakonu o rudarstvu, koji je neophodno doneti i koliko znam on se radi, kao što je neophodno doneti zakon o energiji i koliko mi je poznato i to je u fazi izrade. Dakle, moramo doneti te prioritetne zakone i definisati sve te odnose, da ne bismo dolazili u situaciju sumnje, u situaciju preispitivanja i, na kraju krajeva, o tome upoznati javnost. Dakle, ono što stoji, kredit koji je pred nama neophodan je da bismo mogli da krenemo napred, a postoje osnovi da će on bez ikakvog problema biti vraćen u rokovima kako je predviđeno, pogotovo što je dat grejs period od četiri godine i ako za to vreme svi zasučemo rukave, ako svi radimo i ako se ne nameštaju štrajkovi, kao što su bili u "Kolubari" iz političkih razloga; jer sam duboko bio uveren da posle 5. oktobra, za šta sam se borio više godina, neće biti političke države, neće biti onoga što jeste nažalost i danas; da će jednostavno biti meren stručan i kvalitetan rad i iz tog rada će se stvoriti svi osnovi za vraćanje ne samo ovog, nego i svih drugih kredita. Dakle, nemojte zaboraviti, drage moje kolege, da je kroz Elektroprivredu Srbije i kroz remonte u Elektroprivredi Srbije uključeno preko 70% ostalih privrednih subjekata u zemlji. Da li je toteška, da li je laka metalna industrija, prehrambena, tekstilna, znači sve je to krenulo. Nemojte da gledate EPS kao nešto što je lutkica koju ćemo sada da oblačimo, da šminkamo. Jednostavno, Elektroprivreda Srbije, a vezano za ono na šta nas uredbom Evropska unija poziva, kao što je i rekao prethodni govornik iz Demokratske stranke Srbije Radomir Naumov, da mi moramo da se prilagodimo Evropskoj konvenciji, da ne možemo biti sami kao neko ostrvo, bez tih veza i bez tih osnova. Naravno da moramo liberalizovati tržište struje, naravno da moramo vršiti i reorganizaciju same Elektroprivrede, a takođe i pojedinih javnih preduzeća u Elektroprivredi; naravno da to mora biti postepeno i da to mora biti na vrlo osetljiv i prilagodljiv način urađeno, gledano i kroz socijalnu kartu i kroz sve naše zaposlene, ne samo u Elektroprivredi Srbije nego i van nje. Dakle, nemojmo se pozivati na mogućnosti dobijanja otkaza. Nemojmo se pozivati na neke rasprodaje. Pozivajmo se na rad, pozivajmo se na ono što će nas sve zajedno izvući iz onoga što smo nasledili, a nasledili smo da nam visokonaponska mreža ne odgovara situaciji koja jeste i zato jesmo izolovani od Evropske unije. Takođe i niskonaponska mreža; često je bilo havarijskih isključenja i to je pripisivano navodno nesposobnosti ljudi u EPS-u, ali jednostavno sistem je takav. Naravno da kroz uključenje ovog kredita, jer vrlo dobro znam da kroz revitalizaciju bagera i nastavaka montaže odlagača 8.500, gde su konkretno opredeljena ova sredstva, govorim za RBK, jesu uključeni svi naši privredni subjekti: "Kolubara metal" kao nosilac posla, "Lola inžinjering", "Goša", "Sever" Subotica i naravno ono što nikada ne smemo zaboraviti, naša zemlja jeste otvorena zemlja i jeste da sada moramo sarađivati sa "Končarom" iz Zagreba. Dakle, kroz ovo se pokreće ne samo Elektroprivreda Srbije, nego se pokreću i ostali delovi naše privrede. Samo sam konkretnonabrojao ono što jeste uključeno za ovaj deo koji mi je dobro poznat, za basen "Kolubaru". Naravno da je neophodan taj bager, pogledajte koliko košta nov bager, jer nažalost posle smene rukovodstva došlo je do havarije; kako je ovde navedeno, to je milionska šteta, hiljade metara trake je pocepano. Ovde se čuju vapaji da će doći do nemanja uglja u rudarskom basenu "Kolubara". Naravno, neće ga biti u onoj količini koliko ga je bilo i razlog za to postoji; postoji zato što su ljudi koji sada vode "Kolubaru" odustali od određenih tehnoloških rešenja; ne treba se sukobljavati, ali definitivno na "Tamnavi istok" na kraju marta neće biti uglja. Ali, zato moramo da kažemo da oni ljudi koji su, umesto da po glavnim projektima otkrivaju ugalj, oni su otkrivali šoder, presipali puteve i mesne zajednice i tako dobijali izbore. Za to sve postoje glavni projekti, čega se moramo držati i za to na kraju krajeva mora da bude određene odgovornosti, kako se uvek za to Demokratska stranka zalagala. Kako za one pre 5. oktobra, tako i za one posle 5. oktobra mora postojati odgovornost. Samo tako ćemo ići napred i samo tako sa novim paketima zakona. Nadam se da će oni dolaziti pre i da neće biti ovakvog iznuđenog donošenja, retroaktivnog, jer nemojte sumnjati da je novac do sada utrošen bez veze. Naprosto to znaju i predstavnici KFA banke, ali ako preuzimamo ljude koji su došli u našu zemlju a eksperti su, moramo da kažemo da su naši domaći eksperti, i u papirnom izveštaju i na disketama, davali sve ono što je potrebno da se nesmetano obave remonti u periodu do 2001. godine. Svi smo potpuno svesni da to nije dovoljno, ali mora da se podvuče ono što je defektažom ustanovljeno, i kroz pomoć od strane Vlade Srbije je urađeno 100%, da nije dovoljno, ali onoliko koliko je bilo moguće toliko je urađeno. Dakle, neosporno vas molim da zarad svih nas i nevezano samo za "Elektroprivredu Srbije" usvojite ovaj zakon, a u nadi da ćemo imati pred ovim uvaženim domom sve buduće zakone, podvlačim, ne retroaktivno; ili, bar pakete zakona koji su najnužniji da bismo kao društvo krenuli napred i da bismo zakonodavnu sferu uobličili u ono što čine reforme, a ne da samo, uslovno rečeno, prividnim izveštajima, ili kako neko voli da kaže - bavljenjem dnevnom problematikom - rešavamo stvari sa kakvima se susrećemo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, a posle narodni poslanik Milisav Petković.
Poštovana gospodo narodni poslanici, prosto je neverovatno da, kada neko iz opozicije postavi pitanje, a ono glasi - možemo li da znamo da li je u ovoj kreditni aranžman uključena i srpska privreda i da li će deo sredstava od ovog kredita biti opredeljen za srpsku privredu koja je naslonjena na elektroenergetski sistem, koja radi u toj oblasti i da li će i deo tih sredstava ostati u srpskoj privredi, da i drugi zaposleni imaju neke koristi od svega ovoga, imamo jednu salvu pogrdnih reči odavde - kako uopšte smemo to i da pitamo. Svaki kredit koji treba da uđe u srpsku privredu je dobrodošao, ali kada se sa ove govornice šalju poruke građanima Srbije onda se prosto zaborave neke činjenice kao što je - kako je uništena Elektroprivreda Srbije. Imamo prosto činjenicu da je 1999. godine u NATO bombardovanju najjači i najveći deo kapaciteta u toj oblasti u više navrata bombardovan, da je bilo mnogo ljudskih žrtava i da su zaposleni radnici nadljudskom snagom, svojim naporima učinili sve da se u toku rata i agresije održi koliko-toliko rad elektroenergetskog sistema. Posle toga smo imali činjenicu da su značajna sredstva uložena u obnavljanje kapaciteta za servisiranje opreme, za ono što je uništeno, da bi bilo podignuto i da bi elektroenergetski sistem mogao uopšte da radi. Naravno, niko ne govori o ratnoj šteti koja je nastala u tom periodu i kako elektroprivredni sistem uopšte može da bude legitiman cilj za bilo koju ratnu agresiju. Ovde takođe stoji činjenica da smo došli u situaciju da prekinemo vanredno zasedanje Skupštine i da razgovaramo o temi koja je okasnila. Već dobar deo tog kredita je utrošen. Verovatno se očekuje tek druga tranša. Moram da kažem da su ovde pominjani i termini - stalo se oko budžeta, ili savezne države ili Republike Srbije, upotrebljavaju se neka sredstva, a u ovom slučaju se radi o kreditima. Ovih dana imamo u Beogradu i razgovore o kreditu od 800 miliona dolara, sa jednom osnovnom namenom - za finansiranje budžetskih deficita. To bi bilo dobro kada bi taj budžetski deficit, tzv. budžetskideficit, bio upotrebljen za privredu Srbije i za razvoj kapaciteta za zapošljavanje mladih kadrova, za zapošljavanje radne snage i za zapošljavanje postojećih kapaciteta. Očigledno je da su ovo krediti čiji davaoci određuju namenu i utvrđuju da samo na jedan način mogu biti korišćeni, a to je da se finansiraju budžetski deficiti. Oni će postojati u svakoj državi i u svakoj privredi, ako se o privredi ne bude vodilo računa. Mi nismo čuli, od usvajanja budžeta za ovu godinu do dana današnjeg, da li će uopšte neko od vlasti u ovoj Srbiji uložiti neki dinar ili bilo koju stranu valutu u razvoj ili za sređivanje kapaciteta u privredi Srbije, za poboljšanje uslova rada, za snižavanje procesa gubitaka u privredi i naravno za jačanje proizvodnje, što građani Srbije i očekuju. Činjenica je da u ovoj oblasti uzimamo kredit koji je neophodan za remont. Interesantno bi bilo razrešiti drugo pitanje - kako doći do nivoa kapaciteta koji je neophodan za proizvodnju koja je dovoljna za Srbiju. Jer, činjenica je da Srbija proizvodi manje struje od količine potrošnje koja je neophodna na godišnjem nivou. Da li neko uopšte razmišlja o tome kako stvoriti nivo kapaciteta koji će biti neophodan da Srbija ima dovoljno električne energije u toku godine. Čuli smo ovde i rečenice da je u toku prošle godine uvoz struje bio u iznosu od 10% od dnevne potrošnje. To znači da ako je potrošnja na dnevnom nivou negde oko 150 miliona kilovata, znači 15 miliona kilovata smo dnevno uvozili. Onda moramo da pitamo: ko su uvoznici; pod kojim kriterijumima su uvozili struju; da li su to društvena preduzeća; da li je EPS uopšte uvozio; ili Vlada Republike Srbije; ili su to opet neka privatna preduzeća. Priča se da zarađuju 300.000 dolara dnevno. Kada se govori o ceni struje u ovom momentu u Srbiji, onda se gleda nekakav prosek. Samo, niko ne pita koja je cena struje u crvenoj tarifi, toj koja najviše muči građane Srbije. Ona je veća 13 do 17 puta od realne cene u Evropi. I, niko ne kaže kako da se vratimo na realne osnove, a realne osnove su one koje građani mogu da plate, već opet imamo najavu povećanja cene struje za 2,2 puta u narednih godinu dana. Nema rasta prihoda kod građana, nema rasta u privredi, nema ekonomske snage koja tu cenu može da plati. Komentar iz EPS-a, koji smo dobili tim povodom, kaže - pozajmite od komšija, kao da komšija ima novca da plati cenu struje. I zato SPS, iz ovih razloga, zato što ne znamo i zato što nadležni odbori, kako su pomenuti ovde, neće imati uvida u sve ovo o čemu se govorilo, i mi poslanici u ovom parlamentu, nećemo podržati ovaj predlog. Možda to vama nije važno, ali siguran sam da je važno građanima Srbije.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, tražio je repliku na izlaganje narodnog poslanika Stanka Kovačevića. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, ovde sam kao šef poslaničke grupe SPS jasno i glasno rekao da poslanici SPS-a i te kako podržavaju aktivnosti na pokretanju privredne proizvodnje. Normalno, i one aktivnosti koje znače ulaganje inostranog kapitala i one aktivnosti koje idu ka tome da se to ulaganje inostranog kapitala poentira direktno u proizvodnju, kod naših proizvođača opreme, kod naših građevinara. Ovde je to jasno i glasno rečeno i niko ne može da imputira da se iza toga ne stoji. Međutim, ovde je jasno i glasno citiran Ustav Republike Srbije, koji govori upravo o tome da jeste naša obaveza da govorimo o garancijama. Ovde je glasno rečeno da od 1992. godine, otkada je uveden embargo ovoj zemlji, pa i finansijski embargo, naravno da Skupština Republike Srbije nije mogla da raspravlja i da otkrije one koji daju kredite ovoj zemlji i da je taj posao radio guverner Narodne banke Jugoslavije. Ali, postavio sam otvorena pitanja zbog kojih ćemo ako se ne odgovori, biti protiv ovoga. Rekao sam - da li je ovaj kredit realizovan, da li je i u kojoj meri; da li se čeka garancija da počne realizacija kreditaili su već sve pare dogovorene, ugovorene, čak i potrošene; da li je tehnološki opravdana napravljena oprema i ko je tu opremu odobrio kao takvu? Ovde su samo postavljena pitanja, da bi se dobili odgovori. Ako to sve sada stoji i čeka našu garanciju, ako će se EPS sa svojim stručnim timovima opredeliti za opremu iza koje stoji tehnološki pismen stručni tim EPS-a, ako tu gro realizacije ide kod naših proizvođača opreme, pa naravno da ćemo da glasamo. Ali smo rekli - kako to da mi glasamo, da dajemo garancije za kredit, čiji ugovor ne vidimo? Znači, mi tražimo da vidimo ugovor na bazi koga se ostvaruje garancija za taj kreditni aranžman. Zar nema ništa logičnije nego da mi vidimo papir za koji dajemo garanciju, pa ko god kupuje bilo šta on vidi u izlogu šta kupuje, pa onda to kupi. Ovde su pitali - ko je to u ime EPS-a pregovarao? To nisu bizarna pitanja, gospodine Stanko Kovačeviću,nego su to domaćinska pitanja, koja svaki domaćin želi da postavi. Pa zar ćete vi da glasate i dajete garancije za nešto što niste videli, ugovor, o čemu se radi i na bazi čega se ta potraživanja rade? Drugo, dosta je ovde žalopojki bivših sindikalnih revolucionara, koji su izgubili svoje fotelje, o tome kakva je bila elektroprivreda. Pa kakva da bude elektroprivreda Srbije, ako je ovde pola sale tražilo da se ne plaćaju računi za struju? Pa samo Niš duguje milijardu i 500 miliona dinara; pa to vam je pola ovoga kredita, koji sada želite da ostvarite. Terani su građani da ne plaćaju račune EPS-a, namerno je išla opozicija ka tome da elektroprivreda nema kapital; i šta hoćete, na šta da liči elektroprivreda čija su postrojenja raketirana? Zar nisu najznačajnija distributivna postrojenja, od Batajnice ka Smederevu, Novom Sadu, Nišu, raketirana od strane NATO agresora? Jedva smo ih popravili. Znate, kada govorite o minulih 10 godina, licemerno i bedno je da zaboravite šta se u ovoj zemlji radilo 10 godina. Bolje slušajte šta vam se govori tamo u Hagu.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petković.
Poštovana potpredsednice, poštovani ministre Đeliću, poštovani otporaši, poštovani članovi porodica kidnapovanih, poštovane kolege poslanici, imamo priliku tokom ovog našeg višestranačkog sistema prvi put u zadnjih 10 ili 12 godina da danas razgovaramo o nekom kreditnom aranžmanu sa drugom državom. Kako se to radilo, neću mnogo da govorim, ali ću da kažem kakvo je danas stanje u EPS-u.Stanje je u EPS-u danas katastrofalno. Proizvodni kapaciteti raubovani, distributivna mreža uništena, a strateške politike skoro da u ovoj zemlji nije ni bilo. Niko nije ulagao u distribuciju, niko nije ulagao u proizvodne kapacitete, a da ne pričam o promašajima i koliko to danas košta Srbiju, što nismo znali strateški da se preorijentišemo na vreme i da druge alternativne načine i izvore energije koristimo u Srbiji. Može se reći dobrim delom da građani nisu zadovoljni cenom, nisu zadovoljni ponekada malim naponom, ali ne može se ni o tome pričati, a da se ne zna koja politika je ranije bila i zbog čega nisu zadovoljni. Nisu iz prostog razloga što su nam benzinske pumpe bile na ulici, zato što su nam banke bile na ulici, zato što nam je država bila neuređena. Imali smoneuređenu državu, imalismo zapušteno javno preduzeće. Činjenica je danas da je ovaj kreditni aranžman prvi dobar korak ka sređivanju stanja u elektroprivredi. Nikada više da ne dozvolimo i nikada više da nemamo takvu situaciju da na papiru, ili na salveti, ministar ili guverner Narodne banke potpiše kreditni aranžman sa Kinom. Prošla su ta vremena, javnost Srbije mora biti obaveštena, parlament ubuduće mora biti obavešten o svakom projektu međunarodnog ugovora i mi poslanici takođemoramo biti obavešteni. Dajem podršku ovom ugovoru, dajem podršku ovom zakonskom projektu i pozivam kolege poslanike da takođe glasaju za ovaj projekat.
Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gosti, pred nama je tekst Predloga zakona o davanju garancija Republike Srbije za kreditni aranžman, i to u iznosu od 51 milion evra. Sve ovo ne bi bilo tako strašno i trebalo bi da se odradi rutinski, da pred nama nije tekst zakona koji sadrži svega pet članova, a od toga je jedan suštinski, a to je član 3. Ovaj član kaže: "Sredstvima zajma Javno preduzeće EPS će kupiti robu i usluge, odnosno zaključiće sa jednim ili više ugovarača jedan ili više ugovora za nabavku opreme i slične usluge za obnavljanje opreme rudnika lignita i generalni remont elektrana". Ovo je suština. Nama predstavnik Vlade, ministar, reče u uvodnom izlaganju da je ovo nova praksa, da se parlament konsultuje kod zaduženja i da daje, praktično, garanciju u ime Republike Srbije, za obaveze ove države prema inostranstvu. Međutim, postavlja se pitanje - da li mi, kao narodni predstavnici u ovom domu, imamo pravo da na osnovu samo ovog jednog člana, ovako šturo objašnjenog i uz jedno usmeno objašnjenje, koje je takođe bez ikakvih podataka i argumenata, da li mi imamo pravo da glasamo za ovakav predlog? Mi iz SSJ smatramo da treba ovaj aranžman napraviti, međutim, smatramo da ova skupština zaslužuje da bude valjano obaveštena o celom poslu. Činjenica je da ovde nedostaje, a to se iz izlaganja mnogih mojih prethodnika čulo, taj elaborat. Ako je Upravni odbor Elektroprivrede razmatrao ovo pitanje, zašto nam nije dostavljena ta odluka, zašto nisu dostavljeni relevantni podaci i argumentacija, kada je ta odluka donošena. Kada je reč o Ministarstvu energetike, smatramo da je njihovo mesto bilo ovde i da je trebalo da oni iz svog ugla stručno i kvalitetno rasvetle ovu temu, jer građani Srbije sigurno zaslužuju da budu obavešteni o svim detaljima ovog arnažmana. Najmanje što je moglo da se učini to je da nam se, uz ovaj zakonski tekst, priloži tekst ugovora o kreditu, tako da nije neophodno da svimi budemo stručnjaci izoblasti energetike, industrije ili bilo čega. Postoje ljudi koje možemo konsultovati. Imalo je dovoljno vremena i mogli smo to da učinimo. Prema tome, ovde se ponovo postavlja ona stara dilema - odnos Vlade i Skupštine. Izgleda da mi ovde služimo, kao Skupština, da verifikujemo neki postupak koji je već davno napravljen, a da damo samo pokriće onom aranžmanu koji je već, praktično, zaključen. Čuli smo dilemu da je veći deo novca već stigao, da je utrošen itd, a nismo čuli demanti. Znači, ovaj zakon je vrlo značajan, u svakom slučaju. Mislim da je neozbiljno od Vlade Srbije što nam je dala ovakav predlog, ovako štur, da je trebalo ovaj predlog doraditi i da je trebalo dati sve argumente, one argumente koje bi mi kao poslanici koristili za ovom govornicom, jer je očigledno da ih nemamo; zatim, one argumente koje bi štampa, radio i televizija takođe mogli da koriste da o jednom ovakvom poslu daju svoj sud. Sigurno je da bi bilo to zanimljivo iz više uglova, jer ovaj parlament zaslužuje jedan ozbiljniji pristup i mi zaslužujemo da budemo uvaženi od strane Ministarstva, kada nam podnosi ovakve predloge. Takođe smo čuli da je Odbor za industriju imao određeni stav po ovom pitanju, međutim, taj izveštaj nismo dobili. Postavlja se još jedno pitanje - da li na ovaj način, zaduživanjem kod nemačke banke, mi odustajemo od naših želja da se stvarno utvrdi šteta koja je nastala Elektroprivredi Srbije za vreme ratnih razaranja i da li smo odustali od zahteva za nadoknadu te ratne štete. U svakom slučaju, u cilju zaštite ovog doma i zaštite poslanika, kao i onih koji su nas glasali, smatramo da SSJ neće podržati ovaj zakon.Kažem, iz ovih razloga, mada je zaduženje neophodno.
Reč ima narodni poslanik Vladan Radovanović, a posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je dosta vremena utrošeno na jednu temu koja, nažalost, nije predmet današnjeg razgovora. Radi se o cementnoj industriji Srbije i prodaji cementara. Nemojte mi zameriti, samo par rečenica radi ispravke i pravilnog tumačenja nekakvih informacija u vezi sa tim. Kada se radi o cementari u Novom Popovcu, tamo je do aprila meseca 2001. godine predsednik Upravnog odbora bio Igor Mirović iz SRS. Tada je proizvodnja, u 2000. godini, bila oko 980 hiljada tona cementa i, sa prosečnom cenom od 104marke za tonu cementa, proizvodila je 8% gubitka. Ali, tih 104 maraka po toni cementasmo dobili tek u novembru 2000. godine, a pre toga je čitavu godinu prosečna cena bila 42 marke za tonu, pa možete misliti koliki je ukupan gubitak. Takođe, gas je kupovan za cementaru od privatnog preduzeća "Egzit". Danas se kupuje od "Energogasa". Šljaka ili zgura, kako neki kažu, kupovana je od privatnog preduzeća "Agrovojvodina", a danas se kompenzira sa proizvođačem "Sartidom " - laporac za zguru, odnosno šljaku. Takođe, pepeo, koji je neophodan u proizvodnji klinkera, je kupovan od privatnog preduzeća"Standard", a danas se kupuje od Termoelektrane iz Svilajnca. Zahvaljujući tome proizvodnja je unapređena i obezbeđena profitna stopa od 140 miliona dinara. Druga stvar, ukupna cena koja je bila na tenderu je 139 miliona maraka, što je više 79 miliona maraka od onoga koliko je bilo plasirano i pripremljeno za prodaju pre 5. oktobra 2000. godine. Takođe, 30 miliona maraka je socijalni program, 10 miliona maraka su ekološki filteri za obnavljanje ekologije, 5% od prodaje ide paraćinskoj opštini, 5% ide za unapređenje privrede u čitavom regionu i 2% od bruto proizvodnje koja ne može da bude manja od milion tona godišnje. Građani su zadovoljni, 3.000 radnika je zadovoljno. Ako ne verujete, pitajte drugog člana Upravnog odbora, iz tog vremena, gospodina Tomovića iz SPS-a. Nemački kreditni zavod daje kredit od 51 milion evra. Da li se ovde neko setio da je za novogodišnje praznike Elektroprivreda Srbije proizvdela rekordnih 140 miliona kilovat-sati. Da li se neko setio da je podrška EPS-upotrebna, pre svega, zbog toga da građani i privreda imaju normalne uslove i minimum za nekakav udoban život, da imamo struju. Grejs period od tri godine, mislim da je sasvim dovoljno vremeda se konsoliduje Srbija i da u tih tri godine mi imamo uslove da vrlo lagano posle vraćamo taj dug. Ugovorima za nabavku opreme i ugovorima za usluge za obnavljanje opreme, verujem da će i naša privreda da dobije šansu da konkuriše, a samim tim i da obezbedi nekakav prihod. Siguran sam, u meri u kojoj to bude bilo moguće, da će to biti impuls i podsticaj za stabilna i nova radna mesta i za poboljšanje ukupnog standarda privrede i stanovništva. Remont elektrane će omogućiti i normalnu proizvodnju eleketrične energije, odnosno strujeu samim energanama. Kamata od 4,3%, kako reče gospodin ministar, možda nije baš mala, ali je verovatno najbolja što mi u ovom trenutku možemo da dobijemo. S druge strane, tri godine odlaganja početka plaćanja, pa 8 godine plaćanja, pa još kad se setimo koliko smo mi solidan dužnik i kako smo do sada vraćali kredite, verujem da je ovo super plasman i super posao za nas. Još ako se umanji iznos za subvenciju, hvala im. Reče neko malopre - pozajmiti od komšija. Meni padne na pamet, kako čujem, kamate na depozite, oročena sredstva i sredstva po viđenju kod inostranih banaka su dva eventualno tri posto na godišnjem nivou, pa još ima i porez na taj prihod. Možda bi mogao ministar da razmotri mogućnost, a propo onog - pozajmite od komšija, da se ponudi našim dragim komšijama - radikalima i socijalistima - da svoja sredstva, koja pod tim uslovima plasiraju kod tih stranih banaka, pozajme Srbiji za tri do četiri posto, gde bismo mi dobili malo jeftinije uslove, a vi malo veće kamate.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Mislim da bi trebalo da Čeda Jovanović da nekog konja da jašete vi iz Demokratske stranke, da ne jašete ovu govornicu bez veze i da ne prozivate radikale... [[isključen mikrofon]]
Podsećam narodnog poslanika na poslaničku obavezu o obraćanju sa uvažavanjem. Znam da istina boli, ali ne toliko da izgubimo kulturno ophođenje sa ostalima u ovoj sali. Izvolite.
Vidite, gospođo Čomić, kada je Čedomir Jovanović rekao da su sada jeftinije prodali cementare, ali da je ta razlika samo za onaj deo koji je trebalo da uzme prethodna vlast i da strpa u svoje džepove, uopšte se niste osećali pozvanom da reagujete i da poslaniku kažete, gospodine poslaniče, upozoravam vas na neki nivo rasprava koji treba da se održava za ovom govornicom. Vi čak i ne slušate kada vaši poslanici govore. Vama se uključuju senzori onda kada izađe srpski radikal za govornicu i čekate svaku reč. Ovde se govori o pljačkama, o otimačini, o kriminalu. Vi ste hajdučijom preuzeli vlast pre skoro dve godine. Ko je to od nas dobio poziv, makar od tužioca, da se javi na informativni razgovor u MUP Srbije zato što smo se bavili kriminalom, zato što smo otimali, zato što smo pljačkali. Dokle više da koristite ovu govornicu da optužujete srpske radikale za pljačke. Pitam vas za koje pljačke, za koje pljačke? Izađe Stanko Kovačević, optužuje nas za pljačke, a njegov general samo godinu dana nije u vlasti od ovih deset godina, samo godinu dana nije u vlasti. Kake to pljačke pominjete? Ima li vas tu? Gde ste bili sve te godine, da li ste učestvovali u životu ove države? Zašto samo imate obavezu, a ja vas uopšte i ne poznajem, ništa niste u javnom životu, a u političkom životu ništa ne predstavljate. Odakle vama pravo da vi jednu SRS onako šamarate sa ove govornice? Za šta? Za izmišljotine. Ko je rekao vama da je jeftinije trebalo da bude prodata cementara "Novi Popovac"? Odakle vama ti podaci? Uopšte nije bilo govora o tome. Mi vam govorimo o onojcementari u Vojvodini, za koju je skoro duplo veća cena bila postignuta. Sada saznajemo, ovde sa ove govornice, da ste je prodali jeftinije, a to je onaj deo koji smo mi kao trebali da strpamo u svoje džepove. O čemu se ovde radi? Svako ko kaže da jesmo, neka izađe za ovu govornicu, neka kaže koliko su to novca srpski radikali strpali u svoje džepove. Bili ste prestali sa tim, pa što ne kažete, pod kojim je datumom ugovor za ovaj kredit. Sve bi Srbiji bilo jasno. Kakva transparentnost, sredstva već utrošena. Zašto garancija Vlade Republike Srbije? Pa više ni Đinđiću niko ne veruje kada sklapa kredite, vide da se menja vlast, hoće garanciju države, pa kada se promeni vlast da država mora da garantuje za ovo. O tome se radi, dame i gospodo narodni poslanici. Za ono što mi govorimo principijelno protiv ovog predloga zakona, za to hoćemo da snosimo i krivicu. Kada kažemo da nema relevantnih podataka, snosićemo krivicu. Vi možda kažete da ima, a za normalnog čoveka ovde nema podataka, ovde nema tog ugovora, ovde nema datuma tog ugovora. Koliko je tranši novca stiglo u zemlju, koliko je opreme stiglo u zemlju i neko se sada setio kada mu trebaju poslanici da pokriju taj posao. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Završavam. Ovo je samo pokrivanje tog posla. Da vas i ne pitam, da vam ovde niko nije ni napisao, a koliko će to nemačka vlada osloboditi ovu banku, još koliko je to dodatak neki pozitivan koji ćemo imati. Nije dovoljno samo doći ovde, dovesti tetku i teču i u dva minuta obrazložiti zakon. Ovo je ozbiljan posao. Ovaj zakon je jedan od ko zna koliko koje ćete sada donositi. Setite se kada smo krenuli protiv... (Predsedavajuća: Četiri minuta.) ... Tita, osnov je bio to što je i naše unuke zaduživao stranim kreditima.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić... [[Žagor u sali.]] Izvinite poslaniče. Za repliku se javio narodni poslanik Branislav Ivković. Osnov za repliku - izlaganje Vladana Radovanovića o plasmanu socijalističke imovine u naše banke.
Dame i gospodo, zaista mi je ispod časti ono što moram sada da govorim. Ponekad funkcija predsednika poslaničke grupe nameće da uđete u zonu koja je na granici sa piljarsko-primitivnom zonom nastupa na ovoj govornici. Gospodine Radovanoviću, pitam vas u ime građana Srbije, čime vi lično raspolažete, koliko prodavnica imate na pijaci u Jagodini, koliko prodavnica imate u samoj Jagodini, po selima oko Jagodine, kada ste to stekli i kako ste stekli. Pretpostavljam da ste to sve stekli pre 5. oktobra. To dokazuje da ste jednim delom u pravu, da oni koji se bave poreskom politikom nisu dobro testerisali vas i vaše poslovanje, jer bi verovatno manje toga stekli. Što se tiče načina govora ovde za ovom skupštinskom govornicom, opet moram da ponovim, u Ustavu Republike Srbije piše da Skupština Republike Srbije mora da daje garancije na zaduženja. Svakom pismenom Srbinu je jasno da od 1992. godine, kada su uvedene finansijske sankcije i blokada ovoj zemlji, nijedna skupština nije želela javno ovde da daje garancije onima koji daju kredite, jer bi time prozvali kreditore koji bi morali da trpe sankcije zbog embarga prema Jugoslaviji. To je jedina istina. Drugo, pozivali ste građane Srbije da ne plaćaju struju. Samo Niš duguje milijardu i petsto miliona dinara, a što je polovina ovog duga. Treće, socijalistički poslanici pozdravljaju svako ulaganje kapitala u ovu zemlju, bilo inostranog, bilo privatnog, jer konačno tada dolazi u rečnik reč privreda i dolazi u rečnik reč proizvodnja. Posebno podržavamo ulaganja u EPS, gde rade izuzetni radnici i gde su ta postrojenja sa svojim radnicima izdržala užasan desetogodišnji embargo i raketiranje NATO agresora. Popravili su svoja postrojenja, da bi u najljućoj zimi ta postrojenja funkcionisala. Ne možemo da podržimo i da glasamo za garanciju, ako nam neko ne objasni, dajte ljudi da vidimo taj ugovor, dajte ljudi da vidimo da li je taj novac već ušao u ovu zemlju, da li je već opredeljen, da li je već potrošen, da li je neko garantovao za kvalitet tehnoloških rešenja i nabavku opreme sa tim parama. To želimo da vidimo. Ko je to pregovarao? Ako daješ garanciju, onda želiš da znaš za šta daješ garanciju. Što se tiče cementare, svakome je jasno i zna se da su cene za koje su prodate cementare ispod onih cena o kojima je pregovarano u vreme vlade Mirka Marjanovića. Hvala lepo.
Narodni poslanik Slobodan Tomović, spomenut u izlaganju narodnog poslanika Vladana Radovanovića, kao član upravnog odbora cementare, koji zna sve podatke koje je izneo. Izvolite.
Hvala lepo, gospođo predsedavajuća, a gospodinu kolegi poslaniku zahvaljujem što mi je dao priliku da sa ove govornice kažem nekoliko reči o radu tog upravnog odbora, čiji sam bio član. Dakle, prvo što bih podsetio kolegu poslanika, to je da do formiranja tog upravnog odbora - a formirala ga je vlada narodnog jedinstva, čiji je predsednik bio Mirko Marjanović tada - ta cementara je bila u kolapsu. Proizvodnja je bila na minimumu, a naravno da su se isporuke cementa prodavale za to posebno određenim ljudima, uz bogate i masne provizije. Taj upravni odbor koji je tada došao presekao je to, dragi kolega. To što vi kažete da se cementara nekim robama snabdevala i od privatnika, pa valjda ćete vi da mi kažete da se zalažete za to da privatni sektor bude diskriminisan u odnosu na društveni sektor, u odnosu na nešto drugo. Upravo je to ono što pokušavamo od kada smo u ovom sastavu i radimo, da objasnimo potrebu i naročite razloge za privatizacijom. Prema tome, želim i ovo da istaknem, da je cementara prodatapo nižoj ceni nego u trenutku kada se o tome pregovaralo, a kada smo i mi pomalo bili, da tako kažem, za to nadležni. Zato vas molim da ovo što ste za ovom govornicom rekli, kritikujući prethodni upravni odbor, ne pričate više ni ukućanima, sumnjam da će vam i oni poverovati. A, za vašu informaciju, ne znam da je iko od članova upravnog odbora optužen, ne znam da li je bilo ikome šta u tom smislu stavljeno na dušu. Kada je došao novi upravni odbor, predsednik upravnog odbora koji je sada direktor, odmah je bio vezan za neku aferu, a kako se ta afera završila, ne znam niti me interesuje. O tome će verovatno reći neko ko je za to pozvan, ali samo hoću da kažem da postoji i ta, evo, vrlo uočljiva razlika, i u javnosti je poznata, između rada onog upravnog odbora i ovog koji je sada bio pre nego što je cementara prodata. Sada će cenu određivati taj kome je prodata, a što se tiče cene cementa, što se tiče produkcije, ja ću vas podsetiti da je to bilo vreme obnove, da se produkcija usmeravala na gradilišta, da se obnove bolnice, da se obnove mostovi i tako dalje, a da je i cena u tom smislu bila takva kakva jeste, a troškovi cementari na određen način subvencionirani. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, replika na .... znači, pauza do 15,00 časova. Poslepodnevni deo počinjemo sa replikom narodnog poslanika Stanka Kovačevića, pa onda reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Hvala vam.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti sa radom. Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, to je pravo replike na izlaganje narodnog poslanika Tomislava Nikolića.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti, moja replika se odnosi na izlaganje narodnog poslanika Tomislava Nikolića, koji je u svojoj diskusiji interpretirajući moje izlaganje ustvrdio da je predsednik Pokreta za demokratsku Srbiju, gospodin Perišić, bio do pre godinu dana član vlade prethodne vlasti, o kojoj sam se negativno ovde izražavao za ovom govornicom. Želeo bih da zaista ukažem da kada sam govorio u negativnom kontekstu o prethodnoj vlasti Srbije i pomenuo neki oblik najlopovskije vlasti, znam da bi mnogi učesnici u tadašnjoj vlasti veoma rado se odrekli svog učestvovanja u takvoj vlasti, ali sada je to nemoguće, jer posledice koje su izazvali zaista su nepopravljive. Pa još ustvrditi da je gospodin Perišić bio u toj vlasti, a jasno se zna da za ovom govornicom govorimo o bivšoj vlasti u Republici Srbiji, dok je gospodin Perišićbio načelnik Generalštaba Vojske Jugoslavije kao saveznog organa; eventualno može imati tretman neke savezne vlasti i nema nikakve veze sa vlašću u Republici Srbiji. Zaista smatram nekorektnim i nepoštenim gospodina Perišića vezati za lopovsku vlast, dakle jednog generala, izuzetnog patriotu i borca za prava Srbije, koji je smogao snage da prvi stane i kaže Miloševiću kakva je njegova vlast i da se takva vlast više ne može trpeti. Dakle, jedini je imao hrabrosti to da kaže. Svrstati ga u takvu vlast koju je vodio Milošević zaista je nekorektno, a posebno iz razloga što je gospodin Perišić kao general, kao patriota, izuzetno zaslužan za zaštitu hiljade i hiljade života naše dece i naših unuka i iz tih razloga sam želeo da izađem za ovu govornicu, da opovrgnem onakve navode koje je izneo poslanik Toma Nikolić u svojoj diskusiji.
Replika, Aleksandar Vučić, u ime poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, znam da je mnogima žao, mnogi bi voleli da narednih 10 godina ne izađem za ovu govornicu, kada bi mogla Nataša Mićić takvu kaznu da izrekne vi biste to odmah podržali, ali moram da ukažem na jednu stvar o kojoj je danas bilo dosta reči. Mnogi kada izađu za ovu govornicu valjda misle da će neko da ih se uplaši ili da će ne znam šta da se dogodi, pa počinju da viču, da govore jezikom najgorih uvreda, kleveta, falsifikata, laži, onih svakodnevnih na koje smo već naučili gledajući sve televizije, čitajući bezmalo sve novine, slušajući radio stanice; pa tako možete da čujete kao ključni argument DOS-ovog režima da su njihovi politički protivnici budale, kreteni, ludaci, ovakvi ili onakvi. Ali, sve to mnogo više govori o DOS-ovom režimu, jer time se koriste ljudi koji nemaju ni znanja, ni obrazovanja, ni pameti, ni argumenata, ljudi koji ne znaju više šta da kažu. Nešto oko ovoga - najlopovskija; pošto o tome stalno govori gospodin Kovačević: niste reagovali, gospođo Mićić. Da sam to kojim slučajem ja rekao, siguran sam da biste mi oduzeli reč. U Poslovniku još ne piše da možete da izvršite streljanje, a da piše izvršili biste i tako nešto. Mislim da je dosta bilo toga i da je dosta bilo takvih laži i dosta je bilo takvih izmišljotina. Govorite svaki put - pre 10 godina je neko izazvao hiperinflaciju ili ne znam šta. Kažite tome ko je izazvao hiperinflaciju - izazvao si hiperinflaciju. Hoćete to da govorite meni:kome sugovorili da sam bio hitlerjugent kada su gospodin Šešelj i Nikolić bili u zatvoru, a vi ne znam gde ste bili; hoćete za one dve i po godine, koliko smo bili manjinski partneri, a vi ste bezmalo toliko već sami apsolutno na vlasti. O čemu pričate? Kome više govorite? Dosta je više te priče. Za nas su ... Ovde je neka bedna kukavica ponovo počela da dobacuje, koja ne sme da se pojavi za ovom govornicom i koja ne sme nikada ništa da mi kaže u lice; dođi pa mi kaži to u lice; dođi pa mi kaži to napolju ili mi kaži sa ove govornice. Nemojte tako bedno da se ... Ne, nego gospodin iza. Nemojte tako bedno da se ponašate, kukavički, jadno i tužno. To priliči vama, ali obratite pažnju na svoje ponašanje. Budite koliko-toliko civilizovani i pristojni. Ne plašim se takvih dvadeset kao što ste vi. Dvadeset takvih se ne plašim, kao što ste vi. [[Smeh.]] Pa, dođite i kažite to. Dakle, nemojte da govorite o tome ko je mnogo bogat i ko gde ima. Za nas srpske radikale obično su neuporedivo siromašniji birači, ako hoćete. Nije slučajna činjenica da je kod nas godišnja članarina jedna marka, a kod vas deset maraka. To pokazuje nešto. Naši članovi to nemaju i ne mogu da plate. Ako imate nešto, donesite pravosnažnu presudu - taj je lopov, a ne da vi ovde lepite etikete poštenim ljudima, časnim domaćinima, boljem delu Srbije, neuporedivo boljem od vas (predsednik - vreme) da govorite ko je lopov, a ko nije lopov. Ovde imamo i ubice, i reketaše, i razne, koji će da pričaju o tome kako neki drugi ne valjaju i kako su za nešto odgovorni. Vi ste za to odgovorni. Vi ste odgovorni za to što narod danas nema hleba da jede. Nemojte kao što su komunisti radili 1946. godine, pa vi stvorili novu RTS, a oni su imali (predsednik - vreme) završiću. Vreme je inače lepo, rekli su mi. Dakle, što se tiče komunista 1946. stvorili su novu misao, a vi RTS, pa sve ne valja Stojadinović, ne valja Jovanović, tako i vi. Obezbedite narodu hleba da jede, da ima struju da plati, a ne samo da se bavite falsifikatima, klevetama, lažima i ničim više. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle Slobodan Tomović.
Draga gospodo poslanici, u toku ove rasprave mogu reći da sam se naslušao svega i svačega, pa čak i da su pojedine kolege izjavljivale za ovom govornicom da je ovo jedna od najhladnijih zima u poslednjih 20-tak godina, zaboravljajući da je danas 18. februar, znači zima, da je napolju oko 15-tak stepeni i da je ovakvo vreme već skoro mesec dana. Ne zameram to takvim poslanicima, jer kako narodna poslanica broj jedan izjavljuje u svojoj televiziji, RTS-u, kako su ovde uslovi za rad teški, kako radimo pod zemljom, kako je sala slabo provetrena, imam osećaj da smo mi ovde rudari. Koliko vidim sredstva od ovog kredita najviše će biti plasirana u rudnike i to sa površinskom eksploatacijom. Ovde je ministar često pričao i o Kostolcu, nekoliko puta je govorio, a za njegovu informaciju - srednju školu sam upisao i završio u Kostulcu. Smer je sličan onim smerovima koji su potrebni u industrijsko-energetskom kombinatu "Kostolac" i mada ne radim u struci, veliki broj mojih školskih drugova su rudari ili radnici na održavanju tih kopova. Mogu vam reći da je i danas, otkad ste vi došli na vlast, takva situacija na kopovima da su zloupotrebe mnogo veće nego što su ranije bile. Za razliku od onih koji, kao gospodin ministar, obilaze iste rudnike, kada im se podmeću poslušnici ili strašljivci koji ne smeju da kažu koji su pravi problemi da ne bi izgubili posao, ovi ljudi su bar iskreni prema meni, jer se znamo desetak, petnaestak i više godina. Reč je o tome da je u vreme ekonomskih sankcija prema Saveznoj Republici Jugoslaviji određen broj radnih mašina i transportnih vozila angažovan u rudnicima površinskog kopa "Kostolac". Činjenica je da niko nije hteo da se taj njihov rad plati gotovim novcem, već isključivo ugljem. To su tražili oni koji su davali mašine. Neko mi je rekao - pa jesu li oni ludi? Mogu da vam kažem da nisu ludi jer su uspeli da izdejstvuju da dobijaju ugalj po tri ili četiri marke od kopova, iako je tržišna cena bila oko 20 maraka. Tako je bilo u vreme embarga. Za vašu informaciju - trenutno, od svih kopova koji su u eksploataciji, jedinu pravu proizvodnju ima površinski kop "Drmno". Površinski kopovi "Kostolac", "Ćirikovac" i "Klenovnik" ne podmiruju potrebe Termoelektrane Blok 1 "Kostolac". Od trenutka kada ste vi došli na vlast, isti oni ljudi koji su omogućili ove zloupotrebe oko cene uglja prvi su učestvovali u obustavama rada i svi su od kada ste vi došli na vlast redom unapređivani i pomerani, tako da su svoje prethodnike u mnogo čemu prevazišli. Pošto je sada neophodno da se ugalj sa površinskog kopa "Drmno" prebacuje kamionima u Kostolac, ponovo se ista priča dešava. Samo je sada ovde pljačka kopova mnogo veća. Ugalj se prodaje građanima, kopovi ga prodaju po 20 maraka, s tim da niko ne može da ga uplati. Može isključivo kod onih koji daju ta vozila. Ako ko i uspe da uplati,ako pronađe kamion i pošalje ga, provešće na rampi, verovali ili ne, od pet do sedam dana. Dok gospoda koja angažuju svoje mašine imaju prioritet i voze taj ugalj, što podiže cenu na 60 do 70 maraka u maloprodaji. Da ne pričam, da bi napravili veštačke nestašice uglja, nagovaraju, podmićuju, pa i naređuju poslovođama i šefovima smena da na rudnicima koji služe za skidanje jalovine usporavaju proizvodnju, da bi je usporili i na otkopu uglja. Samim tim svi ovi kopovi, neko je seo i izračunao, godišnje gube oko 35 miliona maraka. Tolika je cena zloupotreba samo u razlici cene uglja od 4 do 20 maraka, a da ne pričam o tome da sada država daje servis kamiona, nabavku rezervnih delova, gorivo i mazivo, a kilometraža koja se nabija u razvozu uglja građanima fakturiše kao rad na kopovima i tako kupuju nove tone uglja za nove zloupotrebe. Ako se sve ovo uzme u obzir i cena koja se plaća, da je to minimalno 35 miliona maraka, onda bih gospodina Đelića pitao - šta on to radi. Da li on to kljuka kokošku koja nosi zlatna jaja, samo je problem u tome što ta zlatna jaja neće pripasti kopovima, kao što treba.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Tomović, a posle njega Predrag Čanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, deo svog obraćanja sa ove govornice, u okviru kvote koja pripada Socijalističkoj partiji Srbije, iskoristiću da ipak nekoliko reči, kao repliku, kažem na zaista bljutave reči, izgovorene sa ove govornice, kada se govori o nekoj bivšoj ili nekim bivšim vladama i kada se pominju epiteti koji se tim vladama daju. Lično sam bio član Vlade narodnog jedinstva, u kojoj je predsednik bio Mirko Marjanović, a bio sam i član prelazne vlade;kada čujem da bilo ko sa ove govornice, a neću mu zbog dobrog ukusa pominjati ime, o toj vladi govori kao o lopovskoj, moram da reagujem jer sam bio član te vlade, a ne smatram se lopovom. Ako za to postoje dokazi, molim vas da ih iznesete. To je prvo. Drugo, ako postoje dokazi za bilo koju vladu, neka se pored reči kaže šta su to dokazi. Mi se zalažemo za pravnu državu. Mi se, dakle, zalažemo za pravnu državu, mi se zalažemo za pravni poredak. Niko nije kriv pre nego što se ta krivica dokaže i pre nego što se valjanim sudskim presudama utvrdi. Prema tome, molim vas, sve dotle i sve do tada, i u domenu insinuacija,neću da uopšte ni vama, gospođo predsedavajuća, upućujem zamerku, a ni gospođi Čomić, koja vas je zamenjivala, zašto kada neko o bivšoj Vladi govori sa epitetima "lopovska" ne dobije opomenu ili bar naznaku da će dobiti opomenu. Kad bi bilo ko od nas rekao, a meni to ne pada na pamet, za ovu vladu da je lopovska, verujem da bi opomena bila izrečena. Toliko zbog toga da se zna da ova govornica treba pre svega da bude korišćena da se argumentima ukazuje na neke propuste i neke kritike, a ne da svako, na osnovu svog ličnog osećaja, nekažnjeno priča to što mu padne na pamet i da pri tom ne bude ni opomenut. E sada, pošto sam u toj vladi jednog trenutka bio i ministar rudarstva i energetike, a i predsednik Upravnog odbora EPS-a, usuđujem se, pored niza drugih koji su već uzeli učešće u razmatranju ove problematike koja je sada na dnevnom redu, da o tome pričam kao neko ko se, ponekad i toliko koliko jeste, time bavio. Šta najpre želim da kažem i na šta najpre želim da usmerim vašu pažnju - sa ove govornice čulo se već mnogo puta o tome da je u prethodnih deset godina sve izraubovano, sve otišlo dođavola, sve upropašćeno. Govorim i usmeravam se na to što se tiče elektroprivrednog sistema Srbije. Kad bi to bilo tako, gospodo, a zna se da smo mi ovih deset godina bili u sankcijama i da u sankcijama vi ne možete da uvezete turbinu, ne možete uvesti deo za turbinu, jer to je veliko, to se prepoznaje. Dakle, pošto to ne možete uvesti, onda morate nečim drugim da nadomestite hendikep toga što se zove zanavljanje opreme. I tu dolazimo na teren tehnike, gde se takođe usuđujem da opet nešto sa ove govornice kažem - postoji nešto, gospodo, što se zove sistem održavanja, a u tom sistemu procedurom utvrđene razne operacije i postupci koji polaze od tekućeg, preko preventivnog održavanja, a onda preko srednjih, lakih i na kraju generalnih remonta, završavaju se u tom domenu koji se zove održavanje. Dakle, vi tvrdite da se na planu generalnih remonta ništa nije radilo. Na drugoj strani, bili smo hermetički zatvoreni, ništa nismo mogli da uvezemo, da kupimo neku novu opremu. Pa kako smo onda održavalistabilnost elektroenergetskog sistema, pa da li vi mislite da smo mi bili u stanju da rešimo to što predstavlja tehničku fikciju, a zove se perpetum mobile, da se ni iz čega ne može dobiti energija? Upozoravam vas i zaista vas molim - manite se tih priča koje su obojene demagogijom, koje su obojene lošim namerama, koje su obojene stranačkom ostrašćenošću. Dajte da pričamo kao privrednici, dajte da pričamo kao tehnička lica i dajte da vidimo - šta je to što sada treba da uradimo, da bismo rešili jedan tako gorući i jedan tako važan i veliki problem, koji se zove elektroenergetski sistem Srbije. I kada smo kod toga, hoću odmah da vam kažem da se veoma protivim ideji, koja nam se kroz ovaj zakon protura, a to je da na parcijalan način rešavamo problematiku elektroenergetskog sistema. Dakle, mi kažemo - hajde da damo garanciju za kredit, pa ćemo, kako piše u članu 4, za ta sredstva zajma kupiti robu i usluge, odnosno zaključićemo sa jednim ili više ugovarača (dakle, ne znamo ni sa kim, ni sa koliko) jedan ili više ugovora za nabavku opreme i slične usluge za obnavljanje opreme rudnika lignita i generalni remonti elektroenergana. To su dva sasvi odvojena pojma. Jedno je nabavljanje opreme, drugo je generalni remont. Mi se moramo odlučiti šta hoćemo da uradimo - generalni remont ili da nabavimo opremu. Gospodin ministar Đelić je rekao - isključivo za generalni remont. Brišimo onda ovo što stoji ovde. Ali, šta je tu parcijalno - parcijalno je to što naš problem nije hoćemo li mi da nabavimo tu opremu i da izvršimo generalni remont? Ako samo to uradimo, mi ćemo zaista uraditi mnogo da poboljšamo stabilnost elektroenergetskog sistema, ali nećemo rešiti ključno pitanje, i dajte da se oko toga jednom dogovorimo, a ključno pitanje jeste - nedostatak kapaciteta za proizvodnju električne energije. To je to što je naš problem, a problem remonta rešava samo da mi imamo pouzdano funkcionisanje onih kapaciteta koji su već instalirani. A šta ćemo da radimo sa onim što nam fali, jer fali nam celo Kosovo A i B, energane. Šta ćemo raditi sa tim što, dakle, kad počne, kad se zahukta proizvodnja, aočekujemkao i svi vi, molim Boga da se to što pre desi, bilo privatizacijom, bilo na koji drugi način: šta ćemo onda kada se elektroenergija ne bude trošila samo za grejanje stanova itd? Odakle ćemo tu elektroenergiju da dobijamo? Neko će da kaže - pa, daće nam donacije i mi ćemo to da kupimo. A ja na to kažem - ne vredi, jer prenosna mreža nije tako dimenzionisana da možei to što bismo kupili, pod uslovom da ima ko da nam proda, da prenese. Prema tome, protivim se da parcijalno raspravljamo o tome. Hajde da kupimo opremu, a da ne kažemo kako ćemo kompleksno rešiti problem. Liči mi to, neka predlagač oprosti, ali pred javnošću moram da kažem, liči mi na čoveka kome prokišnjava kuća, a on sedi u sobi i drži kišobran, važno je da mu ne pada na glavu, a nije važno što kuća prokišnjava. Dakle, zalažem se da problem elektroenergetskog sistema i elektroprivrede rešavamo kompleksno i u tom smislu molim da danas, kao parlament, donesemo zaključak po kome tražimo od resornog ministra i od državnog preduzeća da nam kažu - kako će , čime i šta mi u tom smislu treba da garantujemo, ako već garantujemo, ovaj problem snabdevanja elektroenergijom da bude rešen? Što se tiče samog predloga ovog zakona,ne ulazim u to da li je to najpovoljniji kredit. Dozvolite mi da nemam razloga da sumnjam da je to dobro proučio gospodin Đelić, koji se u ovom trenutku pojavljuje u funkciji zastupnika predlagača. Dakle, kao što ne znam koliko su bile kamate, neko je to danas pitao, kad se zaduživala prethodna vlast, ne znam ni sada kolike su kamate kada se zadužuje ova vlast, ali cenim i mislim da svaka vlast zbog toga mora da ima neku odgovornost. Ali, šta je ono što mi moramo da znamo - moramo da znamo i volim da nam tokaže gospodin Đelić, da li mi o ovome odlučujemo u post festumu ili je to nešto što prethodi tome što se zove zaključenje ugovora, pa onda realizacija tog utovora, pa onda davanje tih sredstava i onda sve to što iz toga sledi. Ako je to, neka se to kaže. Ako se uvodi prvi put posle toliko godina institut davanja garancije odlučivanjem u parlamentu, ondadalje mislim da ovaj zakon ima svoje manjkavosti, jer on kaže šta mi treba kao poslanici da garantujemo, ali nigde u tom zakonu ne kaže šta je mehanizam kontrole? Dakle, mi ćemo dati garanciju, ali ako smo dali garanciju, a garancija je naša reč, a reč je obaveza koju smo uzeli prema biračima, onda nam neko mora reći - a kako ćemo mi kao poslanici to što smo dali kao garanciju u realizaciji da kontrolišemo? Ovde u zakonu ne piše - hoće li to biti jedna komisija, hoće li to biti interkomisije ovih naših odbora za industriju itd; to ovde ne piše i to ovde treba da se vidi. Dakle, pridružujući se već datim izjavama mojih kolega, poslanika SPS-a, takođe insistiram da se pre nego što se o ovome donese odluka, daju još i drugi podaci koji su neophodni, a to je - prvo, da li je kredit već zaključen ili nije? Da li je, ako je zaključen, počelo to da se realizuje, i to treba da znamo. Ljudi smo, korektno, reći ćemo - neko je uzeo obavezu, moralo se, mi ćemo biti žiranti. Kako ćemo kontrolisati to što će tu da se odvija? Naročito, pošto se radi o finansijskom kreditu, hoće li tim kreditom da budu, pre svega, beneficirana i povlašćena domaća preduzeća i domaća proizvodnja, jer nema razloga da to ne bude. Zadnje, takođe molim da se donese jedan od zaključaka kojim se traži od nadležnog ministra i od EPS-a da nam daju jedan celovit materijal prema kojem ćemo se ovde izjasniti i reći - rešili smo problem snabdevanja elektroenergijom, od sada pa za neki period. Bez toga, očigledno je deplasirano danas, parcijalno i ad hok raspravljati o ovom zakonu.
Reč ima narodni poslanik Predrag Čanović, a posle njega narodni poslanik Lazar Marjanski.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SSJ protivi se predlogu da Republika Srbija preuzme obavezu da, kao garant, izmiri dug Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije" prema nemačkoj banci za razvoj iz više razloga. Kao prvo, nejasno je zašto se baš sada predlaže ovaj zakon, i to još po hitnom postupku. U obrazloženju ovog zakona navodi se da je reč o opštem interesu, kao da to i ranije nije bio opšti interes. Dakle, pitanje je da li je zaista to razlog ili se radi o potrebi da se po hitnom postupku opravdaju većdobijene i potrošene pare. Drugo, ako je uslov za davanje ovog kredita evropska cena struje u našoj zemlji, zar ne može "Elektroprivreda Srbije" da se sama rehabilituje i oporavi od tih dobijenihsredstava. Uz to, u obrazloženju ovog zakona se ne navodi da li će "Elektroprivreda Srbije" moći da izmiri taj dug, odnosno kolika je verovatnoća da će EPS moći da izmiri taj dug i u kom obliku će biti izmiren dug - da li isključivo novcem ili možda i nekim drugim sredstvima. U krajnjoj liniji, postavlja se i pitanje zašto se zadužuje EPS, a ne država Srbija. Takođe je nejasno ko će da kontroliše da će dobijene pare biti zaista upotrebljene za obnavljanje rudnika lignita i generalni remont elektrana ili će te pare i ta sredstva biti utrošena u druge svrhe. Konačno, da li "Elektroprivreda Srbije" i država Srbija mogu da garantuju građanima Srbije da će nakon dobijanja ovakvog kredita imati uredno snabdevanje električnom energijom ili ćemo imati obavezu i da izvozimo struju. Plašim se da u osnovi svega ovoga ipak leži rasprodaja "Elektroprivrede Srbije" na mala vrata. Sve su to dileme zbog kojih poslanička grupa SSJ neće moći da podrži ovaj predlog zakona.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski, a posle njega narodni posalnik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kad se pomenu naši rudnici, kako podzemnog tako i površinskog kopa, može se sa sigurnošću reći da su u katastrofalnom stanju, a to se isto odnosi na mehanizaciju u tim rudnicima. Moram napomenuti da NIS - Naftagas spada u kategoriju rudarstva, da je oprema u NIS-u veoma dotrajala i traži što hitniju i što bržu reparaciju i kupovinu novih sredstava u okviru NIS-a. Ako se dobije 51 milion evra kredita ili zajma, potpuno svejedno, da li to znači da će proizvodnja uglja biti mnogo veća, što znači da će struja biti jeftinija za širu potrošnju građana; da li to znači da će dug EPS-a prema svojim izvođačima, podizvođačima radova, dobavljačima, početi da se vraća. Samo jedan primer: Kostolac je blokiran već dve godine od 50 sudskih pravosnažnih rešenja i on hoće da reši tajproblem putem kompenzacije, ali mnogi u samom vrhuEPS-a to ne dozvoljavaju. Naime,traže 25% diskonta, a to je nama privrednicima veoma dobro poznato i znamo ko su ti ljudi. Da li to znači, kada se poveća proizvodnja uglja, da više neće biti nakupaca, prekupaca, koji su usko povezani sa određenom strukturom ljudi u rudniku i preko reda i po jeftinijoj ceni dobijaju ugalj i takose strašno bogate, sada se busaju kako su pošteni, a imaju ogromne televizije i ogromni park. Svi znamoko su glavni nakupci u Kostolcu, u Kolubari. Šta se planira sa investicijama u NIS-u, koje su vezane za "Elektroprivredu Srbije"?Znamo dobro da deoVojvodine dobija struju iz termoelektrana koje rade na gas. Hteo bih par neistina da demantujem. Kad bi se pokrenulo pitanje da li se radilo uEPS-u ili ne, EPS je radio i to je sigurno, ali nije istina da je EPS pokretač razvoja privrede. Istina je da suNIS i EPS pokretači privrede u Srbiji:40% privrede Srbije vezano je za NISi ako krene NIS i EPS privreda će krenuti. Mislim da to gospoda iz privrede znaju, a treba da znaju i ministri. Još jednakonstatacija -ovde je rečeno da se u proteklih 10 godina u EPS-u ništa nije radilo.To možeda kaže samo čovekkoji nikada nije radio u privredi, a kamoli u rudnicima ili u institucijama koje su vezane zaEPS. Mora da bude dnevno, nedeljno, mesečno održavanje. Bez održavanja nema rada u EPS-u i ne mogu da rade instalacije. Jedno pitanje koje se neodoljivo nameće - ministar Vlahović je rekao da pod hitno mora da se izvrši prodaja EPS-a ili dela EPS-a, kao i dela "Naftagasa". Ako je tako i ako tako mora da bude, zašto onda Vlada Srbije daje te garancije? Par pitanja da postavim - postoji li tehničko-tehnološka opravdanost za zajam koji dižemo; da li ima ekonomske opravdanosti za ovaj zajam? Podići ovako veliki zajam ili kredit, stvarno treba imati hrabrosti. Na kraju, što se tiče ovog zajma od nemačke banke, jedno je sigurno, da se ugovor mora preispitati- da li su postojale i druge opcije, kod drugih banka, po povoljnijim kamata i većim grejs periodom plaćanja. Sigurno je da "Elektroprivreda Srbije" i NIS moraju doživeti rekonstrukciju i moraju krenuti u proizvodnju. Zato predlažem gospodinu ministru da nam pokaže taj ugovor, kad je potpisan, ili da nam kaže kada će biti taj ugovor potpisan.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Gospođo predsednik, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da o Predlogu ovog zakona iznesem neke stavove i konstatacije koji su već ovde izneti, da ih potvrdim i da na neki način otklonim neke sumnje i iznesem neke sumnjive okolnosti zbog čega se ovo sada radi. Prvo, zašto hitan postupak? Zaista, sve što se donosi po hitnom postupku i u toku redovne ili vanredne sednice, prilikom prekidanja, stavljam u određenu sumnju, a moram da kažem da je to potkrepljeno i činjenicom da smo u mesecu decembru mi već imali na sednici Odbora za finansije neke garancije, kontragarancije, što se tiče davanja kredita, čini mi se, EPS-u, železnici i javnim preduzećima iz Srbije, za obavljanje i pripremu određenih radnji, za rekonstrukciju putne mreže, železničke infrastrukture i elektromreže. Kada smo na savetu usvojiliove garancije i ove zakone, Vlada je po hitnom postupku povukla ove zakone i ove garancije, a što je već u tom trenutku odavalo određene sumnje. Drugo, to je potvrda da ovo nije prvi put, da ova vlada, kao izvršna vlast izlazi pred parlament oko garancija i još jednom ponavljam: šta je sa onim zakonima i odlukama koje smo usvojili u mesecu decembru, a Vlada ih je hitno i brzo povukla pre razmatranja na decembarskom zasedanju. Zašto ovu garanciju dajemo pre usvajanja zakona o budžetskom sistemu? Mislim da je ovo dobro i pravo pitanje i to me navodi na određenu sumnju, imajući u vidu da ovde Narodna skupština daje garancije za ovaj kredit, a po zakonu o budžetskom sistemu, ako ga prihvatimo, a mi smo dali određene amandmane na Predlog tog zakona i ovlašćenje ministru da potpisuje ovlašćenja, odnosno da daje garancije i da se zadužuje u ime Republike Srbije. Zašto ovom prilikom to činimo, da pre damo saglasnost odnosno garanciju na neki manji kredit nego na ono šta će uslediti posle ovoga. Zato mislim da je ovo i prvi i poslednji put da će na sednici ovog parlamenta biti uključeni i razmatrani zakoni o garancijama. Slažem se sa svim poslanicima koji su izneli da u ovom predlogu zakona nedostaje jedna strana, odnosno ugovor zaključen između EPS i Kreditnog zavoda za obnovu. A po mom mišljenju i nekim računicama i sagledavanjima, ugovor je zaključen krajem oktobra ili početkom novembra prošle godine i da je deo sredstava, polovina, zaključen, odnosno već i potrošen. Na šta me to upućuje? Ako uzmete čistom logikom i matematičkom operacijom da kredit počinje da se vraća od 13. decembra 2004. godine, a grejs period je tri godine i dva meseca, a rok otplate 13 godina i 8 meseci, tačno navodi da je ugovor zaključen u oktobru mesecu prošle godine. Šta sada četiri meseca čekasmo da u ovom trenutku damo garanciju. Drugo, u obrazloženju na kraju piše, predlaže se da zakon o davanju garancija Republike Srbije za zaduženje JP EPS bude donet po hitnom postupku, obzirom da je reč o opštem interesu. Slažemo se svi da je u opštem interesu. Međutim, stanje elektroenergetskih postrojenja u JP EPS, u toku zimske sezone kada njeni kapaciteti treba da rade maksimalno. Znači, radi se o pripremi elektroenergetskog sistema i kapaciteta za ovu zimsku sezonu, a što iz ovog obrazloženja takođe stoji. Nije mi jasno da nije stavljeno sedište kreditnog zavoda, već samo država ovog zavoda koji daje garanciju, a stavljeno je JP EPS Beograd, a svi znamo, bar mi poslanici ovde u ovoj Srbiji da je JP EPS sa sedištem u Beogradu. Zato, ne taj je iz Elektrodistribucije vaš. Nemojte njega ovamo. Stavljeno je sedište EPS-a Beograd, a što navodi na sumnje da je bliže neka pokrajina u Nemačkoj ili je to Republika Nemačka. Kakva je garancija na unutrašnja sredstva iz budžeta, a sada se iz kredita nemačke banke vraćaju pare budžetu: čiji je budžet, čija su sredstva JP EPS i ko daje garanciju? Sve je jedan isti titular, budžet Republike Srbije, sredstva JP EPS su sredstva Republike Srbije. Takođe, garanciju daje Republika Srbija, a tako je to i napisano, a ne ova skupština, Republika Srbija kao država daje garanciju EPS-u. Da li Republika Srbija, ako izmiri ove obaveze EPS i budžet ponudi imovinu odnosno kopove zavodu umesto novog opterećenja poreskih obveznika i da li je to ponovo okupacija našeg rudnog bogatstva. Mnogo bih više voleo da se raspravlja o garanciji za povećanje kapaciteta za proizvodnju struje, na primer, o izgradnji i nastavku izgradnje nove termoelektrane "Kolubara B" u Kaleniću. Vrlo jasno bih se izjasnio zašto je opšti interes, a ne samo prema sredstvima informisanja, a iz ovog kredita se obezbeđuje samo 10% od planiranih sredstava za remont. Danas je objavljen podatak da u ovoj godini za remont elektropostrojenja treba da se obezbedi 12 milijardi dinara, a iz ovih sredstava biće obezbeđeno samo nekih desetak posto. Sve ovo govorim u prilog onome što je u prethodnih nekoliko sednica Skupštine, na sednicama odbora, gospodin Novaković, a čini mi se iz Aranđelovca, stalno isticao probleme koja preduzeća učestvuju u obnovi, koja preduzeća proizvode opremu i elektromaterijal za rekonstrukciju i remont elektroenergetskih postrojenja. Takođe, još jedno vrlo ozbiljno pitanje, šta se dešava sa nenaplaćenim dugovima? Opet su neke nove greške u računima. Šta ako se ne naplati, a onda će nagovešteno povećanje cena biti ponovo na udaru onih koji plaćaju. Na kraju, gde su gospodo obećane donacije? Mogu da kažem da zaista o svemu ovome, mislim da bi trebalo da bude informisan Odbor za rudarstvo i energetiku, da razmatra izveštaje, a takođe mislim da bi trebalo na kraju ovog poslada bude obaveštena i ova skupština. Imajući u vidu da rok otplate počinje istekom mandata redovnog, nadam se da će pre isteći mandat ovoj vladi, a da će još proći vremena i vode ovom rekom i ovim rekama, dok se ovaj dug ne otplati. Na kraju, predlažem da ovaj predlog ne prihvatimo i da zaista, glasaću javno ako treba, u onom trenutku kada se izađe i kaže poslanicima i narodu Srbije, ugovor je potpisan tad i tad, uradili su poslove ti i ti. Gospodo, radovi su izvršeni, overa nadzornog organa i nadležnog ministarstva i tada ću prihvatiti da javno glasam da se potvrdi i da se da garancija za ovaj zajam. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Novaković. Izvolite. Spomenut je imenom, baš Zoran Novaković.
Uvažene kolege poslanici, samo još jedno mogu da kažem zašto sam izdvojio mišljenje: zato što o ovoj temi apsolutno nije bilo reči ni na jednoj sednici Odbora za industriju koji podrazumeva i energetiku. To je prva stvar. Druga stvar, radi istine, ovde razni ljudi pričaju, ne znam, rekord taj i taj, radi istine, proveo sam u toj "Kolubari" u proizvodnji deset godina, sa kolegama koji su danas ovde izlazili za govornicu takođe. (Milka Marinković, sa mesta: Zato je i propala.) U to vreme "Kolubara" je postigla najveću proizvodnju u istoriji, bez obzira šta ko dobacivao ovde. Što se tiče rekordne proizvodnje, EPS je ostvarila rekordnu proizvodnju, radi istine, radi građana, 1998. godine na Svetog Nikolu - 155 miliona kilovat-sati taj dan, odnosno taj ceo dan. Znači, to je bilo 1998. godine, nije bilo za prošlu novu godinu, da vas ne lažu. Što se tiče onoga što je bitno, bitno je to da je za dve grejne sezone, a ova grejna sezona još uvek traje, dobijeno 570 miliona maraka donacija, gospodo dragi poslanici. Od toga, prošle grejne sezone za uvoz struje je potrošeno 100 miliona maraka, molim vas, a za ovu grejnu sezonu već 150 miliona maraka i tu je kraj donacija; samo da vam pojasnim. Sledeće grejne sezone moraće neko debelo da se zaduži da bismo uvozili do 27 miliona kilovat-sati dnevno, to je isto radi neke istine. Znači, donacijama je kraj, a onih 50 miliona maraka o kojima priča gospodin ministar je potrošeno prošle godine, to je definitivno i trebalo bi te pare iz ovog kredita da se vrate budžetu. Znači, ministar neka izađe i neka kaže da li to nije istina, a 50 miliona se koristi ove godine za remont Termoelektrane B i za kupovinu bagera od firme FAM iz Nemačke, koja nikada nikakvu referencu nije u Elektroprivredi imala. O tome je gospodin kolega Jovičić pričao, znači o tome se radi. Definitivno, krediti su potrebni, novac je potreban, ali, molim vas, u sasvim drugim okolnostima i ako hoćemo transparentno, kao što to gospoda ministri tvrde. Hvala [[Vladan Jovičić sa mesta traži repliku.]]
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite, pravo na repliku narodni poslanik Vladan Jovičić.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, dragi prijatelji i predstavnici Narodnog pokreta Otpor i vi unesrećeni sa vašim nestalima na Kosovu, jasno jeste da sve u izveštaju stoji i ne vidim potrebu zašto potenciramo to da je deo sredstava trošen u 2001. godini. Jasno je rečeno da će deo sredstava od preostalih 21 milion dinara biti vraćeni u budžet Vlade Republike Srbije zato što je Vlada Republike Srbije dala kredit EPS-u za ostvarenje remonta u 2001. godini. Znači, to je ono što jeste transparentno i to nije sakriveno, jer je to pričano unazad mesecima, čitavog proleća kada su počeli remonti u 2001. godini. Ono što jeste bitno da bez bočne injekcije, bez finansija novih, jednostavno ne može da krene deo koji uz sebe jednostavno uključuje kompletnu privredu Srbije, a to je EPS. Dakle, tačno je da je u proteklih deset godina bilo rekordne proizvodnje i struje i uglja, a da je vanbilansna bila proizvodnja, tačnije ispodbilansna proizvodnja na otkrivci, zbog mnogih faktora, a najčešće zbog nedostatka sredstava za eksproprijaciju i najčešće zbog opreme koja je, kao takva, najviše pretrpela 1992. godine, upravo nastankom elektroprivrednog sistema, zvanog EPS. Tada je praktično rudarski basen Kolubara, pod vođstvom sadašnjeg direktora Direkcije za proizvodnju uglja i dolaskom Slobodana Miloševića na vlast, mada je on tada bio u SPS-u, a sada je u Demokratskoj stranci visoki funkcioner od Koalicije "Zajedno"1996. godine, potrošio sredstva za amortizaciju i akumulaciju i tada su podignute plate radnicima. To je ona propast elektroprivrednog sistema koja traje godinama. A sada neko pokušava da to jednostavno oporavi, akosada insistira na prirodnim odnosima, a to zaista jeste prirodni odnos, bez obzira što je Vlada Srbije osnivač EPS-a, znači, upravo kreditom koji daje toj firmi ili bilo kojoj firmi (da je sreće u Srbiji) obavezuje tu firmu da toliko pozitivno radi da jednostavno bude u stanju da taj kredit i vrati. Dakle, evo završavam, sredstva su upotrebljavana tokom 2001. godine, što je dato u izveštaju, a definitivno stoji ono što samrekao i ono što DSS i njeni predstavnici pričaju već dobrih sedam meseci, da određeni reformistički zakoni, bar oni najprioritetniji, kasne, a ne da se navodno DSS odrekla pa prešla u opoziciju i odrekla vlasti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Petrović, a posle njega narodni poslanik Goran Cvetanović; i ima još jedan prijavljeni, to je narodni poslanik Božidar Vučurović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti sa galerije, kao što je rečeno, a ja ću samo ponoviti, poslanička grupa SSJ neće podržati ovaj predlog zakona o davanju garancije na zajam kod ove banke, da ne citiram ceo Predlog zakona, iz razloga koji su se ovde čuli; samo ću još navesti nekoliko razloga. Međutim, na početku bih postavio jedno pitanje Vladi, odnosno predstavnicima Vlade koji su ovde: da li je ovo presedan koji je sada pred Narodnom skupštinom i pred nama narodnim poslanicima da se daje garancija za ovaj zajam, kao što smo čuli, gde je EPS već uzela i potrošila pola, pa mi sada retroaktivno treba da damo garancije ili će ubuduće za svaki zajam koje neko od javnih preduzeća Srbije bude zatražilo i dobilo od neke međunarodne banke Vlada Republike Srbije davati garanciju?To je sa jedne strane. Sa druge strane, da li ova banka ima toliko nepoverenje u sistem EPS-a kada traži garanciju države, odnosno Republike Srbije, za 51 milion evra, a to je ako se ne varam cirka 100 miliona maraka. Zar EPS ne vredi malo nešto više od 100 miliona maraka? Postavlja se pitanje zašto - ovaj kredit sada i u ovo vreme? Svi smo očekivali da će baš u ovo vreme krenuti da dolaze sredstva od onih obećanih šest milijardi dolara, a ovih 100 miliona maraka, pa to je jedna kap u moru tih šest milijardi dolara. Za šta nam treba kredit ako su to obećane pare koje čekaju, odnosno evo već treba da uđu u Srbiju? Sa druge strane, da li na ovaj način Republika Srbija ne želi dalje da učestvuje u razgovorima, pregovorima i naporima da naplati bar deo štete koju je između ostalih pretrpela i EPS u NATO razaranjima 1999. godine. Sa druge strane, zašto se ovaj zajam, koji će biti utrošen za obnovu i razvoj EPS-a, jednostavno nije tražio od Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koja je i po funkciji ta koja treba da pomaže ove zemlje u tranziciji, odnosno da pomaže njihovu obnovu i razvoj. Postavlja se pitanje, zašto je u ovom slučaju nosilac kredita EPS, a ne država, ako država već daje garanciju, a javno preduzeće je EPS. Država je mogla da bude i nosilac kredita, znači ne treba garancija, jednostavno novac da usmeri u fondove za obnovu i razvoj EPS-a. Postavlja se pitanje zašto se država, ako se već zalaže i daje garancije za ovaj kredit, ne zalaže da se dobiju krediti koji će se usmeriti u primarnu proizvodnju? Vrlo dobro znamo da su nam kompleksi crne metalurgije, obojene metalurgije, poljoprivredni kompleksi u vrlo teškom stanju, da je proizvodnja u tim oblastima i u tim segmentima privrede stala i zašto se ne uzmu krediti da se usmere u te delove privrede, pa da se odatle iz stvorenog profita finansira obnova i razvoj Elektroprivrede Srbije. Na taj način bi većini radnika u ovoj državi bilo mnogo bolje. Stranka srpskog jedinstva i njeni poslanici se pitaju ko će 2004. godine vraćati ove pare. Da li gospoda koja sada potpisuju ugovore o kreditu misle da će 2004. na redovnim izborima, koji tada treba da budu održani, ponovo pobediti, pa će oni vraćati kredite? Mislim da se varaju, da će drugi ljudi doći tada, koji će preuzeti ovu obavezu da vraćaju kredite koji se sada uzimaju, a mislim da će to biti između ostalih i Stranka srpskog jedinstva. Kao što je najavljeno, u proleće nas čeka drastično povećanje cene struje. Znači, unapred se znalo da će ovaj kredit biti uzet ili je već uzet i moraće da se nadomesti novac koji nedostaje u Elektroprivredi Srbije, znači kroz cenu struje, jer kao što znamo sadašnja cena struje, kako nam govore čelnici u Elektroprivredi Srbije, ne pokriva ni prostu reprodukciju. Iz svega rečenog ponoviću još jednom, Stranka srpskog jedinstva ne može podržati ovaj predlog zakona o davanju garancije na zajam od strane države Srbije.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a posle njega narodni poslanik Božidar Vučurović. Narodni poslanik Božidar Vučurović je poslednji prijavljeni govornik.
Dame i gospodo narodni poslanici, da li dati garancije Republike Srbije za zaduženje Javnog preduzeća Elektroprivrede Srbije? Očigledno postoji nekoliko aspekata ovog problema, a ja ću probati da vam to obrazložim. Upravni odbor Elektroprivrede Srbije je razmatrao ugovor novembra 2001. godine, u saradnji sa Ministarstvom energetike i Ministarstvom finansija. Ono što su oni razmatrali očigledno je poznato samo njima, ali ne i srpskoj javnosti. Postavlja se logično pitanje:da li Narodna skupština treba da vrši kontrolu Vlade ili da bezrezervno, bez provere i bez uvida u njene planove podržava sve Vladine aktivnosti? SRS takve aktivnosti neće podržavati, jer ako je sve transparentno, postavlja se pitanje zašto se od poslanika i od javnosti krije čitav elaborat o stanju u EPS-u, kao i sam ugovor? Očigledno je sporno nekoliko pitanja: kada je ugovor potpisan, sadržina ugovora i ko je potpisao ugovor? Samo pitanje se nameće - da li je sve to uopšte državna tajna? Da li hitnost stavljanja ovakvog Predloga zakona na dnevni red, kojim sedrastično krši Poslovnik, krije upravo odgovore na ova pitanja? Uzeti kredit od Nemačke sa standardnom kamatom i pri tome kupiti od Nemačke opremu za remont rudnika i elektrana je očigledno dobar posao za Nemačku, a da li je to dobar posao i za Srbiju, odgovor treba potražiti upravo od Vlade. I sami uslovi kredita vam ukazuju da se ne radi ni o kakvom specijalnom zajmu, jer je kamata jednaka važećoj tržišnoj kamati Evropske monetarne unije za dugoročne zajmove, sa zateznom kamatnom stopom. Zatezna kamatna stopa se plaća u slučaju da se na vreme ne plati kamata, tako da vaše dobacivanje očigledno nije primereno i adekvatno. Na pitanje gde je Vladi elaborat o stanju u EPS-u, odgovor očigledno treba da daju ovlašćeni ministri u Vladi Republike Srbije. Oni znaju i odgovor na pitanje da li će oko 30 hiljada ljudi, koji sada rade u sistemu EPS-a, zahvaljujući radu sadašnje Vlade izgubiti posao? Pitanja koja se sama nameću su i sledeća: da li je data hipoteka, da li je ova nemačka banka već budući vlasnik EPS-a? Smatram da je bolje Vladi da iskoristi dobre odnose sa Zapadom i da novac u iznosu od 5,5 milijardi dolara, koji je po njihovim bankama, vrate građanima Srbije, a tim novcem Srbija bi samostalno izvršila remonte svih sistema u zemlji i pokrenula procese privredne proizvodnje. Da li Vlada ima viziju i određen program kako će EPS vratiti taj kredit? Odgovorno tvrdim da će ovaj ugovor i te kako uticati na novo poskupljenje struje, koja je i sada najskuplja u Evropi, a i sami znamo da su građani Srbije dostigli donji prag socijalne izdržljivosti i da je i sadašnja cena struje enormno visoka za njihov standard. I sami znate da je najavljeno poskupljenje oko 50% struje i to za nižu tarifu, a pre svega da bi se zahvatio široki sloj populacije. Jer, grejna sezona se polako završava, a onda je potrebno i onom siromašnom sloju ljudi koji koristi nižu tarifu i njima dići za 50% cenu električne energije, da bi se još više budžet Vlade Republike Srbije povećao. Narodni poslanici uopšte nemaju podatke da li je Vlada bila u mogućnosti da nađe povoljniji kredit, ali pri tome ne mislim povoljniji u odnosu na proviziju koju oni dobiju od ovakvih kredita, već povoljniji za građane Srbije, koji moraju svojim radom da vrate i ovaj kredit, kao i mnoge ranije, bez njihove realne želje da tako i bude. Želim na jednom primeru da uporedim efikasno funkcionisanje Vlade u prošlom mandatu i sadašnje DOS-ove vlade. Razvodno postrojenje na Bežanijskoj kosi je pogođeno sa šest raketa tipa "tomahavk" za vreme NATO bombardovanja, a bivša vlada je to postrojenje vratila u prvobitno stanje za samo dva dana. Sadašnja vlast očigledno nije u stanju ni obračune za potrošenu električnu energiju adekvatno da registruje i validan račun za struju da isporuči potrošaču. I sami znate da su decembarski i januarski računi po 30 i 50 hiljada dinara i da su bukvalno za par meseci registrovani, tako da su računi neadekvatni i građani Srbije sigurno nisu u mogućnosti da plate te račune, koji nisu realni.
Reč ima narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo verujem u ovaj kredit, vrlo verujem u aranžmane koje naša vlada sklapa, ali zamislite - Filip ne veruje, a Filip ima sedam godina i pita šta je to kredit. Ja mu kažem - to je kada daš nekome novce, pa mu posle vratiš i još mu malo dodaš. On kaže - pa ovi su rekli da ne treba ništa da se vraća. A ja kažem - ne samo tebi, nego su rekli celom narodu. Danas, dame i gospodo, odlučujemo o garanciji koju će država Srbija dati nemačkim firmama na kredit koji će oni dobiti od nemačke banke. Onda će nemačke firme tim novcem na tržištima Rusije, Češke, Francuske i Hrvatske kupovati delove i opremu za remont naših elektroenergetskih postrojenja. Najveći deo opreme i delova u našoj zemlji se nalazi upravo u ovim zemljama i neće onda kamata biti jednaka važećoj tržišnoj kamati Evropske unije, nego će se, kako kaže Filip i njegovo društvo, banka još ogrebati malo od te firme, a te firme će se malo ogrebati o cenu ruskih, čeških, francuskih i hrvatskih delova i opreme, pa će to nas koštati mnogo. No, svejedno. Mi smo dobili ministra da nam sredi budžetski kreditnisistem i nemoguda odolim nego da mu uvek kada se pojavi u ovoj skupštini ispevam pesmu, uz izvinjenje mom počivšem prijatelju Dušku Radoviću što koristim njegovu metriku: "Tri su zemlje prelazili i tri gore pregazili, i tri mora preplovili, dok ga nisu ulovili, strašnog Božu derikožu, jedinog na svetu; ovaj Boža zna da svira, ovaj Boža zna da igra, zna i tepih da ispraši ...
Gospodine Vučuroviću, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda, ako može u stihovima - može, ali samo tema da bude ...
...Ovo je tema. Nama je ministar dao gospođo ovaj zakon. "I samo se miša plaši, strašni Boža derikoža, jedini na svetu; ovaj Boža svašta ume, zna da šeta, zna da smeta, ume jesti, ume piti, i francuski govoriti ... (Predsednik: Gospodine Vučuroviću, upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.) ... strašni Boža derikoža, jedini na svetu.
Ovde se vode ozbiljni državni poslovi i nije reč o ministru Božidaru Đeliću, nego postoji konkretan Predlog zakona. [[Žagor.]]
(Glasovi - kako znaš da je o njemu reč.) Da? "Pa ga onda nama daše, da kreditni sistem stvara, da nam uzme nešto para; da nam šara, da nas vara, i francuski razgovara, strašni Boža derikoža, jedini na svetu; da nam uzme i kamate, malo odmah, pa na rate, za kredite ...
Gospodine Vučuroviću, izričem vam opomenu, na osnovu člana 102. i 103, posle upozorenja koja sam vam izrekla.
... Za kredite što nam daše koristeći pare naše ... Gospođo, o ovom kreditu, kaže Boža - to se mora. Mora se ...
Gospodine Vučuroviću, izričem vam i drugu opomenu na osnovu člana 102. i 103. ...
Moraće se do izbora; a posle će prelaziti, a posle će pregaziti, a posle će preploviti, al ćemo ga uloviti, strašnog Božu derikožu, jedinog na svetu.
Molim za mir. Molim samo da se prisetite gde se nalazite. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa koji to pravo nisu iskoristili po članu 89. Poslovnika. Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, izašao sam samo na nekoliko minuta da ponovim ključne stavove poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, zato što je nekoliko poslanika vladajuće koalicije nas ubeđivalo o značaju remonta "Elektroprivrede Srbije". Da se razumemo: poslanici Socijalističke partije Srbije i te kako podržavaju ulaganja u "Elektroprivredu Srbije", jer je to ulaganje u jednu ključnu privrednu granu koja omogućava razvoj drugih privrednih grana. To je ulaganje u privrednu granu koja je i te kako pretrpela embargo, iznela ga na svojim leđima i to pretrpela tokom NATO agresije, kada su razorena elektroprivredna postrojenja Srbije. Ulaganje u "Elektroprivredu Srbije" je ulaganje u našu privredu, jer bi trebalo da se maksimalno angažuju naši proizvodni kapaciteti, kako za opremu, tako i iz oblasti građevinarstva. Prema tome, mi podržavamo svako ulaganje u privredu, a posebno elektroprivredu. Mi podržavamo ulaganja i te kredite iz inostranstva, i podržavamo ulaganja privatnog kapitala iz ove zemlje. Ali, ovaj predlog zakona, da bi dali garancije, zahteva od nas da vidimo čemu dajemo garancije. Tražim od ministra Đelića, koji će, pretpostavljam, uzeti reč posle mene, da nam objasni o kakvom se ugovoru radi. Mi smo sada od jednog poslanika koji je zaposlen u elektroprivredi čuli da je to ugovor koji već živi. Ugovor gde je već 50% vrednosti prošle godine realizovano. Ugovor putem koga je već nabavljena oprema iz Nemačke. Da li je to tačno? Vi tražite od nas da mi damo garancije, a nismo dobili ugovor na bazi koga se daju garancije. Drugo, ako je to čisto komercijalni posao, ako je to finansiranje u Nemačku privrednu proizvodnju, gde se proizvode nemački proizvodi i oprema, da bi mi mogli da je uvezemo, zašto komercijalne banke i Narodna banka nisu dale garancije. Zašto će Skupština Republike Srbije davati garanciju za kredit u kome se ne zapošljava ni jedan kapacitet privrede Jugoslavije. Prema tome, draga gospodo, mi apsolutno podržavamo kreditne aranžmane, podržavamo ulaganje u privredu, ulaganje privrednog kapitala, podržavamo i shvatamo značaj ulaganja u "Elektroprivredu Srbije", ali ne možemo da glasamo za ovaj predlog zakona dok nam se ne daju odgovori i da vidimo ugovor na bazi koga je to rađeno. Ko je radio taj ugovorni aranžman? Da li se tim ugovorom zapošljavaju privredni kapaciteti Srbije ili ne? To su ključna pitanja na koja očekujemo odgovor da bi se opredelili. Hvala lepo.
Za reč se javio narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ova rasprava pokazala da mi ovim glasanjem zapravo ne pomažemo "Elektroprivredi Srbije" već pomažemo našem društvu da ono definitivno preboli onu logiku koja sledi razmišljanje "što gore to bolje". Pa, neka propadne "Elektroprivreda Srbije" ako će to značiti da će propasti DOS, a mi se vratiti na vlast. To je ista ona logika kojom je ovo društvo uništeno, kroz razmišljanje - neka se sruši sve, ali neka ostanemo mi. Nismo kroz raspravu dobili argumentovane odgovore na one vrste kritika i pitanja sa kojima smo se suočavali, a koju su oni koji kritikuju ovakvu vrstu kreditnog aranžmana morali da ponude. Dakle, prvo se sumnjalo u stručnost i kompetenciju ovakve vrste posla. Jasno je rečeno da je ona proistekla iz angažmana i rada Direkcije za proizvodnju uglja, Direkcije za proizvodnju električne energije i Direkcije za investicije. Tamo ne sede politički predstavnici DOS-a, niti verujem da se tamo nalaze politički predstavnici bilo kojih parlamentarnih stranaka. Tamo sede ljudi koji čitav život rade u tom EPS-u, ljudi koji se suočavaju sa svakodnevnim problemima i ljudi koji veoma dobro znaju da sve ono što je danas bilo predmet našeg razgovora nema nikakve veze sa "Elektroprivredom Srbije", niti sa željom da se tamo stanje promeni, već naprotiv, sa željom da se taj proces promena zaustavi, a ovo društvo uništi na tom putu povratka u normalnu civilizovanu svetsku zajednicu, u kojoj je ono o čemu danas razgovaramo ne presedan već pravilo. Niko nije rekao zbog čega i na osnovu čega tvrdi da je u Srbiji najveća cena električne energije. U Srbiji kilovat sat košta 2 centa, u Crnoj Gori 3,7, a u razvijenoj Evropi minimum 5. Neka neko kaže, na osnovu argumenata i činjenica - gde su osnove za takvu vrstu kritike. Što se tiče podsećanja na donacije i podršku sveta onome što mi u ovom trenutku radimo u svojoj zemlji, samo u oblast"Elektroprivrede Srbije" uloženo je oko 300 miliona evra. Istina, nešto manje, ali možemo da razgovaramo o toj sumi u obliku donacija. Podsetiću vas da je samo godišnja, minimalna potreba "Elektroprivrede Srbije" 500 miliona nemačkih maraka ili oko 250 milioina evra za minimalne remonte. Deset godina to nije činjeno, za deset godina je uložena jedna godišnja suma. Katastrofa sa kojom se suočavama je takvih razmera da niko ko se odgovorno bavi politikom u ovom društvu nema pravo na neodgovorne političke stavove. Dakle, pitanje ugovora i razmišljanje da li je on potpisan ili ne, u ovom trenutku, ima jasan i konsekventan odgovor - Republička vlada je, ne sumnjajući u političku podršku koja mora pratiti njene aktivnosti, iz budžeta Republike Srbije izdvojila deo sredstava, kako bi unapred sanirala onu vrstu štete koja postoji u okviru "Elektroprivrede Srbije", računajući da će ovaj kreditni aranžman biti podržan i zbog toga parlament Srbije nema pravo da se distancira od takve vrste posla. Jer, u suprotnom, oduzima sredstva prosveti, zdravstvu, policiji, sudstvu, svim budžetskim korisnicima, koji iovako vape za takvom vrstom pomoći. Dakle, kada pričate o tome da želite ugovor i da se suprostavljate ovakvom kreditu, vi se suprostavljate normalnom životu građana Srbije, koji se finansiraju iz budžeta Republike Srbije. Oni koji su u ovome prepoznali dobar politički teren, moraju našim glasanjem videti da će se okliznuti. Skupština Srbije je najnepristojnije mesto u ovom društvu, ali ne zbog nepristojnosti 250 poslanika, već zbog neodgovornosti manjine, koja u svakom trenutku, nakon svega onoga što jesu naši napori, pokušava da se suprotstavi nečemu što je samo po sebi neminovnost, demokratizaciji našeg društva i njegovom demokratskom sazrevanju. Dakle, niko ovim nije pokušao da prevari parlament, niko nema zadnju nameru u ovom poslu. Baš naprotiv, kroz nastup ministra Đelića videćete da su svi oni koji se suprostavljaju ovom kreditu zapravo one snage koje razmišljaju logikom - bolje šteta, nego korist, jer će se nešto srušiti, odgovornost će biti na drugoj strani, a ja ću onda ostvariti politički profit u nečemu što samo po sebi nema nikakve veze sa politikom [[Tomislav Nikolić traži pravo na repliku.]]
Nema osnova za repliku, gospodine Nikoliću. Nemojte da zloupotrebljavate javljanje po Poslovniku i koristite pravo na repliku. Nemate pravo na repliku, apsolutno, niste spomenuti.
Vi znate vrlo dobro za odredbe Poslovnika. Gospodin Jovanović je tumačio naše nastupe za ovom govornicom potpuno pogrešno. Zašto se krijete iza toga? Izneo je niz optužbi isključivo na račun opozicije, i prepoznao sam se, naravno; prepoznao sam sve poslanike SRS i sve ih je pogrešno protumačio; imam pravo na repliku, kao predstavnik te poslaničke grupe. Pa to je potpuno jasno. Pre imam na repliku pravo sada, nego da je rekao - slušao sam poslanika Božidara Vučurovića. Tu nemam pravo na repliku, ali ovo pogrešno tumačenje naših nastojanja za ovom govornicom i da ostane u javnosti trag da mi želimo da se država sruši, da bi pao neki zakon - pa molim vas, dajte pravo na repliku. Morate da mi date pravo na repliku.
Žao mi je, gospodine Nikoliću, ne mogu da vam dam pravo na repliku, zato što mislim da nema osnova, zato što su svi koji su se izjasnili protiv, a tu postoje tri poslaničke grupe, znači, pogrešno protumačeni, znači da bi imali pravo na repliku.
Ne znam, neka se oni jave da li je njih pogrešno tumačio, ali znam da je pogrešno protumačio poslanike SRS, apsolutno pogrešno. Uopšte nam nije želja da se sruši država, mi smo državu branili od takvih kao što je on.
Gospodine Nikoliću, javili ste se po Poslovniku.
Pa molim vas, deset godina pozivam vas da zajedno branimo državu, a vi se sklanjate. Javio sam se po Poslovniku, naravno. Ovde treba da se čuva dostojanstvo Skupštine. Ne može jedan poslanik da kaže da je nekim drugim poslanicima želja da država bude uništena, samo zato da bi neki zakon pao. To što se vi za jedan zakon zalažete, a mi smo protiv njega, to uopšte nije znak da ste vi za dobro Srbije, a da smo mi za loše Srbije. Svaka vlast ima pravo da donosi zakone koje predloži u Narodnoj skupštini. Ali, prigovore na te zakone, ako postoji dostojanstvo Narodne skupštine, ne može da tumači kao želju da potpuno propadne društvo, jer, gde bi nas to odvelo? U ovoj skupštini, za koju je gospodin Jovanović rekao da je nepristojno mesto, a vi ga niste opomenuli, gospođo Mićić, niste hteli da čuvate dostojanstvo Narodne skupštine. Ova skupština je veoma pristojno mesto, samo što izgleda argumenti opozicije paraju uši onima koji su na vlasti. Pa, izdržite to. Predugo ste bili u opoziciji i dok ste bili u opoziciji, koristili ste još oštriji vokabular, izražavali se još grublje o vlasti, imali medije na kojima ste sve to iznosili, imali Skupštinu na kojoj ste to sve govorili. Otkuda vam sada pravo da i diskusije opozicionih poslanika za ovom govornicom nazivate nepristojnostima? Gde bi nas to odvelo, gospođo Mićić? Gospodin Jovanović je rekao malopre da su jeftinije prodali cementare, za razliku koju bismo mi uzeli, da smo prodali skuplje.
Gospodine Nikoliću, javili ste se po Poslovniku, prekoračili ste vreme, ne govorite o Poslovniku, imate dve mere, prethodno izrečene dve mere opomene.
Javio sam se po Poslovniku da vam skrenem pažnju na to da morate da čuvate dostojanstvo Narodne skupštine, gospođo Mićić, a usput da obavestim građane, ako već nisu znali - ima li jednog preduzeća u Srbiji gde DOS nije na vlasti? Ko to hoće da nas ubedi da u EPS-u nije DOS na vlasti? Pa vi svoje ljude iz DOS-a menjate, da bi doveli još DOS-ovskije ljude, a ovamo nam pričate drugo.
Da li se još neko od predstavnika, odnosno od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres i stavljam na glasanje Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije Kreditanstalt für njiederaufbau za zaduženje Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije", u načelu. Za 134, protiv 62, uzdržanih nema, nije glasalo 13, od 209 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona, u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pre nego što zaključim pretres u pojedinostima, da li predlagač - predstavnik predlagača želi reč? Ima reč ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Hteo bih samo kratko da odgovorim na nekoliko pitanja, koja smo čuli za vreme ove rasprave. Prvo, hteo bih da kažem da je veoma bilo prijatno čuti prvi put za zadnjih 12 godina da ovaj dom raspravlja o jednoj garanciji. To znači da najzad izvršna vlast mora da polaže račune kada deo izvršne vlasti, ili pak javnih preduzeća, treba da se zaduži, a to, ili direktno, ili indirektno, može tražiti budžetska sredstva. I drugo, to znači da ponovo dobijamo kredite, i to nije zadnji put, kao što je jedan poslanik već napomenuo; pred ovim domom će se naći novi kreditni aranžmani, naročito Evropske banke za rekonstrukciju, i posle ovih 100 miliona maraka, kao što vidite, za EPS, doći će na dnevni red i 100 miliona eura, znači dva puta više od strane Evropske banke za razvoj, i to će biti još jedan podsticaj, još jedna bočna injekcija, kao što je neko rekao, za revitalizaciju EPS-a. Želeo bih samo da kažem nekoliko reči - prvo, oko prvog pitanja: da li je ovaj kreditni aranžman povoljan za EPS, da li je povoljan za državu? Drugo pitanje je - da li nas ovaj kreditni aražman uvlači u neke obaveze koje mogu biti štetne za EPS ili pak za državu? Treće pitanje je bilo pitanje kontrole - ko će kontrolisati da li se ovaj novac troši namenski. Četvrto pitanje, najzad, to je pitanje - kako smo došli do ovog aranžmana i da li je sve bile respektovano na pravi način. Prva stvar - kada imate pred sobom kreditni aranžman na 11 godina i osam meseci, sa počekom od tri godine i dva meseca, to su aranžmani koje, sami nastupajući, ne bi mogli da dobijemo. Jednostavno, još nije rešena naša spoljna finansijska situacija do te mere da možemo, ili da izdajemo obveznice, ili bar da dobijamo kredite na tako dugi rok, a da se neko drugi, u ovom slučaju Nemačka banka za razvoj, ne umeša i ne potpomogne našem nastupu na tržištu kapitala. Što se tiče kamate, kao što sam pomenuo, umesto da budemo u ovom aranžmanu viđeni kao zemlja koja ima svoj specifičan rizik, kao što npr. ima Bugarska, Rumunija i druge zemlje, i koje povlače kamate koje nisu manje od 10 do 12% na godišnjem nivou u ovom momentu za te zemlje, mi kroz ovaj aranžman dobijamo rejting koji ima Nemačka banka za razvoj, a to znači AAA, najveća moguća cifra, i pride na to, nemačka Vlada daje sredstva koja će to smanjiti, ceo trošak od toga kredita, za dodatnih 14%. Samim tim, efektivna kamata koja će biti fiksirana nekoliko dana posle vašeg glasanja, u slučaju da glasate za ovaj predlog zakona, trebalo bi da bude oko 4,3 do 4,4% na godišnjem nivou, daleko ispod bilo koje srednjoročne tržišne kamate Evropske unije, kao što je neko napomenuo, daleko ispod onoga što bi dobili kao zemlja, da smo nastupali samostalno. I samim tim, ovo je veoma povoljno. Drugo pitanje je bilo pitanje obaveza - da li mi preuzimamo neke obaveze koje su štetne za našu državu? Prvo bih hteo da kažem da se ovim aranžmanom ni u kom slučaju EPS ne obavezuje da kupuje nemačku robu. To nije predviđeno, ali to ne znači da jedan deo ovoga neće biti upotrebljen i za tu robu. Jednostavno, samo zbog toga što su kroz deceniju razvoja ovog velikog, neko je malo ranije rekao najvećeg sistema u ovoj zemlji, upotrebljavani delovi i oprema iz te zemlje. Samim tim, ne treba da se iznenadimo ako dođe i do toga. Hteo bih samo da kažem da, naravno, nije bilo nikakve obaveze koja treba da bude preuzeta oko bilo kakve prodaje EPS-a, oko bilo kakve privatizacije. Ta tema nije aktuelna, niti će biti još dugi niz godina. Prvo EPS mora da stane na noge i onda ćemo videti šta treba raditi. Što se tiče kontrole ovih sredstava, mislim da je kontrola koju smo već uspostavili prošle godine za remonte pokazala svoje dobre strane. U mnogim slučajevima cena je bila višestruko manja, zbog toga što se išlo na konkurenciju svuda gde je bilo moguće i veoma strogu kontrolu. Bilo je potrebno imati pet potpisa u EPS-u, do vrha EPS-a, da bi se jedan finansijski aranžman sa dobavljačem overio, pa je to posle moralo da nosi dva ministarska potpisa, ministara za rudarstvo i energetiku i finansija i ekonomije, da bi moglo biti overeno i prosleđeno. Ne samo to, novac nije ulazio u EPS nego je išao direktno dobavljačima; da se ne bi izgubio u nekim lavirintima, išao je tačno onima koji treba da budu plaćeni zbog remonta. To je bila, čini mi se, ispravna odluka u ovom momentu. Ali, to neće biti sve. Naravno da će resorno ministarstvo pratiti dalji tok ovog aranžmana, budžetska inspekcija Ministarstva finansija i ekonomije će pratiti dalji tok ovog aranžmana i sigurno je da će biti kontrola u godinama koje dolaze, da vidimo kako je to potrošeno. Ne samo to, kao što znate, parlament će imati vrhunski računovodstveni sud koji će u njegovo ime pratiti ovakve njegove operacije i vršiti kontrole. Najzad, i sam davač ovoga zajma , pošto je to razvojna banka, ne želi da on bude potrošen nenamenski. Oni će dodatno kontrolisati da li je sve bilo prema onome što je bilo ...... i ne za nemačku robu, gospodine Vučuroviću, nego za one namene koje su bile predviđene. Što se tiče Odbora za industriju, koji je nadležan za ovo, očekujemo, kao što je već bilo najavljeno u diskusiji, da će biti dodatne kontrole. Sada, kada prelazimo na način na koji se došlo do ovog aranžmana, videćete da ovde, ma koliko se neki trudili da naprave neku famu, neku misteriju, nje apsolutno nema, niti treba da je bude, niti je ovo državna tajna niti treba da bude. Ovaj ugovor je potpisan posle prethodnih pravni radnji od strane EPS-a i Vlade, koji su ovlastili lica da potpišu tamo gde treba, mogućnost da sprovedu ovaj ugovor. On je potpisan 26. oktobra prošle godine. Jedini razlog zbog čega on nije bio ovde, pred vama, je da je ovaj dom razmatrao i Zakon o radu, Zakon o budžetu. Januar je bio dobrim delom neradan i posle se došlo do omnibus zakona i Zakona o lokalnoj samopravi. Međutim, situacija u EPS-u je takva da se očekivalo da ipak počne da dejstvuje. Samim tim, vidite da ovaj novac još nije efektivan. On čeka danas vaš glas da bi se onda fiksirala kamata i novac dobio. U međuvremenu, očekujući ovakav aranžman, budžet Republike Srbije je odlučio da da kratkoročnu pozajmicu za milijardu i po. Tu su postojale dve mogućnosti - ili je ovaj dom glasao za ovakav predlog zakona i onda će deo toga, kao što su mnogi korektno videli, biti refinansiranje te kratkoročne pozajmice koja je bila tu samo kao most za dobijanje ovoga novca, ili ne. U tom slučaju je trebalo da tražimo alternativne izvore, mnogo teže, kao što je neko malo pre rekao - trebalo je, u tom slučaju, da tražimo od nekih drugih budžetskih korisnika i nekih drugih izvora da podmirimo preko nužne potrebe. Što se tiče samog ugovora, on ima nekih 45-50 strana. Dozvolite da, kroz sasvim normalan način, preko nadležnog odbora zatražite taj ugovor i da ga dobijete. Vi ćete ga dobiti i tu nema nikakve tajne. On ne treba da bude tajna. To je jedno javno preduzeće koje pripada sto posto našoj Republici i za velike poslove, ako parlament misli da je u njegovom interesu da zna kakav je taj ugovor, nema nikakvog problema, vi ćete taj ugovor dobiti. Da zaključim, čini mi se da je danas ovo prvenac što se tiče kreditnog aranžmana. Ovo pokazuje da smo u još jednom segmentu raskinuli sa jednom prošlošću. Rekao bih, ovo je još jedan simboličan deo onoga što se dešava u EPS-u, u našem društvu. Sa ovim i sa ovakvim načinom odlučivanja što se tiče EPS-a, gotovo je sa finansiranjem za koje zna samo nekoliko ljudi u državi, a oni su po komercijalnim uslovima, a prodaje se magla da su oni veoma povoljni za državu i ostavljaju rupe u javnim preduzećima, kao što je sada slučaj sa EPS-om, NIS-om i sa mnogim drugim javnim preduzećima. Gotovo je sa bitangama koji su uzeli 30 stanova i vila, od novca poreskih obveznika, onih koji su plaćali struju. Gotovo je sa Uskokovićima i drugima koji su hteli za sebe nešto od ovoga što je javni resurs, kojim oni moraju gazdinski da upravljaju. Njima je mesto u zatvoru, a ne .... Gotovo je sa mafijom, koja je švercovala ugalj sa naših kopova, koja ga je posle krijumčarila i veoma često prodavala po inflatornim cenama našim budžetskim korisnicima. Zbog toga danas, navodno i zbog boljeg funkcionisanja EPS-a i zbog kraja te krađe, imamo mnogo bolje snabdevanje. Gotovo je sa lažnim posrednicima koji su se ugrađivali u ključnim kontaktima i ugovorima, koje su zaključivali EPS, NIS i drugi, a posle davali provizije na nekim Lihtenštajnima, navodnim posrednicima. Sa ovima je gotovo, kao što su rekli, novo mesto i novi način. To su transparentni i veoma dostupni javnosti aranžmani. Novo mesto za EPS, to je revitalizacija kroz ove aranžmane, kroz njihove jasne prihode. Novo vreme, to vreme dolazi i sa nama je to je vreme stručnih i postojanih ljudi koji rade njihov posao za dobrobit svih naših građana. Hvala. (Božidar Vučurović: Replika.)
Konsultovala sam se sa članovima predsedništva i sa sekretarom i kažu da ministar nije spomenuo narodnog poslanika Vučurovića. (Tomislav Nikolić: Kaži da li si ga spomenuo?) (Božidar Đelić: Ne sećam se.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o davanju garancija Republike Srbije Kreditanštalt fir Videraufbau za zaduženje Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije", u celini. Za 140, protiv 57, uzdržanih nema, nije glasalo pet, od ukupno 202 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona, u celini. Pošto je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u celini, napominjem da će se prilikom pripreme zakona za objavljivanje u "Službenom glasniku Republike Srbije", u tekst zakona uneti predlozi Zakonodavnog odbora koji se odnose na pravno-tehničku redakciju u nazivu Predloga zakona i u članu 1. i 2, a sa kojim se saglasio prestavnik predlagača na sednici Zakonodavnog odbora. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDSKIM TAKSAMA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Petar Petrović, Dragan Marković, Miloš Lukić, Živko Selaković, zajedno Petar Cvetković i Đorđe Mamula, Vladimir Garčević, zajedno Živodarka Dacin i Toma Bušetić, Nebojša Jović, Jovan Todorović, zajedno Zoran Radovanović i Branko Ružić, Rade Bajić, Ljubomir Mucić, Arsen Kurjački, Veroljub Arsić, Dragan Čolić, Goran Cvetanović, Dragoljub Stamenković, Branislav Blažić, Vitomir Plužarević, Gordana Pop-Lazić, Milorad Mirčić, Lazar Marjanski, Stevan Kesejić, Miroljub Veljković, Božidar Vujić, Aleksandar Vučić, Božidar Vučurović, Srboljub Živanović, Slobodan Janjić, Zlatan Jovanović, Nataša Jovanović, Petar Jojić, Ljubomir Kragović i Tomislav Nikolić, kao i Vlada Republike Srbije. Primili ste obaveštenje narodnog poslanika Arsena Kurjačkog da povlači amandman na član 6. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Primili ste i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram načelni pretres. Prestavnik predlagača nije prisutan. Gde piše da mora da bude prisutan? Može da bude, ali ne mora. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, prva prijava za reč.
Sve može u ovoj novoj demokratiji. Jedinstven slučaj da počinje pretres predloga zakona i da nemamo predstavnike predlagača. Razumem da u toku pretresa predloga zakona nemamo predstavnika predlagača, ali da otpočnemo, da ne dobijemo uvodnu reč predlagača zakona, da on sedi negde i gleda prenos, čeka šta će reći poslanici, pa onda da izađe da odgovori na naše priče. On to uvek ima pravo po Poslovniku. Dobija reč kad god je zatraži i govori koliko god hoće. On je prvi koji treba danas da govori, a to vam piše u Poslovniku. On mora, mi moramo da zastanemo sa radom Narodne skupštine, nama mora da se obrati predstavnik predlagača da vidimo šta mu je želja, šta mu je cilj, šta postiže. Nemojte da ionako ranjenu Narodnu skupštinu Republike Srbije do kraja dokrajčite. Molim vas, ako i sebe poštujete malo kao predsednika Narodne skupštine, ako ne poštujete narodne poslanike, donesite odluku ili da napravimo pauzu ili prekinite rad danas, izglasaćemo vam to, pa da dobijemo predstavnika predlagača zakona u ovoj sali. Inače je svaki dalji rad besmislen. Pitam vas, hoćete li da nešto menjate u svom stavu ili ne, da bih znao da li da govorim o predlogu zakona ili ne.
Javili ste se za reč u načelnoj raspravi, kao zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Dakle, vaš izbor je da li ćete sadržajem za govornicom ispuniti motiv svog javljanja. U to se predsedavajuća ne meša.
Vi biste vodili aukcije fenomenalno. Možete da pričate ceo dan i da ne kažete ništa.
I vi biste na tim aukcijama dosta loše prošli.
Nama se sada ovde obratio neko ko nam je dostavio Predlog zakona o sudskim taksama i to je onaj ministar koji obećava sudijama platu od 1.000 maraka. Ako ćete sudijama platu od 1.000 maraka ovakvim zakonom, ako ćete policiji platu od 1.000 maraka onakvim kaznama, ako ćemo možda plaćati dodatno uskoro i lekarske usluge da bi i lekari imali 1.000 maraka, pitam vas ko će to sve u ovoj državi moći da finansira. Vrlo dobro se sećam 1994. godine i 1997. godine kada su menjane visine sudskih taksi, kada su na isti način vršena njihova povećanja, poslanici opozicije, a među njima jedan koji više nije poslanik DS, sada je negde u Skupštini Vojvodine, ali sam ga pre neki dan video tu kada je branio omnibus zakon, rekao je ono što sam i ja tada govorio, ali ja od tog stava nisam odustao, a vi ste izgleda odustali. Kada ovoliko povećate sudske takse, kada ovako smanjite osnovice na koje ćete primenjivati, pa i na najbanalnije sporove, onda terate građane da se služe institucijom samopomoći. Očigledno je da u našoj državi nije tako lako živeti. Makar toliko da možemo da kažemo da su plate povećane, a očigledno da troškovi života vrtoglavo idu, očigledno je da ne možemo da postignemo, onim što primimo i odnesemo kući, da živimo ni onako kako smo živeli pre vašeg dolaska na vlast. Egzaktni podaci, instituti koji se time bave, čak i čitava udruženja potrošača koja su morala da budu formirana, slike ljudi u kontejnerima, samo sada ne više onih koji su bili tamo pre pet godina, nego neki novi, dokaz su da se u Srbiji, u najmanju ruku, živi duplo gore nego što se živelo do vašeg dolaska na vlast. Ako je situacija takva, ako čovek više ništa ne može da ostvari pred sudovima, a da zbog toga ne ispašta njegova porodica godinama zato što će morati da vraća neke dugove, očigledno da nas terate da sami isterujemo pravdu. Odatle do hajdučije vrlo je kratak put. Naravno, sudovi su zasuti predmetima, ali pogledajte malo... (Borivoje Katić, sa mesta: Kako te nije sramota?)...zamolio bih vas da ne spavate, gospođo Čomić, nego da prislušnete malo šta ovi vaši iz DS dobaciju, da me ne bi opominjali kada ja dobacujem, ništa drugo od vas ne tražim, samo isti tretman.
Po članu 84. stav 2... (Tomislav Nikolić: ... kud i pomenuh.) ... kojim predsedavajući obaveštava o redu, obaveštavam narodnog poslanika da za vreme dok sam predsedavala sednicama Narodne skupštine i kada mi je taj posao poveravao gospodin Maršićanin i gospođa Mićić, nisam izrekla nijednu opomenu nijednom narodnom poslaniku.
Da li bih mogao sada da govorim?
Izvolite.
Hvala vam najlepše. Efikasnost sudova je daleko ispod svih evropskih standarda. Na tome insistirajte. Vi ste se umešali u posao kojim se bavite u svim preduzećima. Vi ste postavili svoje predsednike sudova i mislite da ste završili posao koji se tiče jedne od najodgovornijih grana vlasti. Mislite, to je put, naši su predsednici sudova, nešto pripravnika smo kao sudija i mi zaposlili, sada ćemo narodu da razrežemo visoke sudske takse, pa ćemo imati dodatnih sredstava za finansiranje, a i zakon je promenjen tako da ta sredstva mogu da se koriste za finansiranje sudova, rada sudova. Sada će naše sudije imati platu 1.000 maraka. Pitam vas, šta će biti sa narodom? Istina je da građani Srbije, pojedinci, vole da se sude. Po pojedincima se ne pravi zakon. Zakon se pravi prema većini. U svakom opštinskomili okružnom sudu, svi znaju ljude koji se sude, koji imaju mnogo parnica, mnogo ročišta, a i oni su već verzirani, bezmalo kao advokati. Nije to odlika srpskog naroda. Mi ne volimo da se sudimo. Ne volimo da imamo posla sa zakonom uopšte. Ima situacija kada to mora da se obavi. Šta ćete, kada je nasledstvo u pitanju ili neko banalno pojavljivanje pred sudom, za sve vam treba mnogo novca zato što je došla nova vlast. Drugo, ako tim visokim sudskim taksama dovedete do toga da se smanji broj parnica, od čega ćete onda finansirati sudove? Ako narod prestane, možda vam je želja da narod prestane da se pojavljuje pred sudovima, ali od čega ćete onda finansirati rad sudova? Sve mora da ima meru. I opterećenost sudija i visina troškova koje će građani plaćati za uslugu koju država čini, jer pred sudovima se rešava ono što građani sami između sebene mogu da reše, mogu čak i da se dogovore, ali to mora da bude overeno sudskim potpisom, nekim rešenjem ili presudom koje će doneti sud. A, vi ste zapeli da takse nisu menjane evo četiri, evo peta je godina; pa šta ako nisu menjane? Je li to baš mora da se menja, jel mora baš ovoliko? Juče je bila jedna vrednost koju uplaćujete za bilo šta, a sutra ćete uplatiti tri do pet, do 50 puta više i je li tako država to reguliše? Da li je to država bez inflacije, da li je to država koja će ove godine sa 20% inflacije da tobož provede građane i da ih uvodi u neki bolji i lepši život? Nije bogami, nije. Ako sve troškove građanima podignete do marta meseca, a jurite da opteritite narod sve do marta meseca da bi cela godina iz toga tekla, to nas upućuje na to da će nas ova godina mnogo koštati. Zakon o sudskim taksama jednom je vraćen predlagaču, pre samo nekoliko meseci. Ubedite me sada da istovetan predlog zakona sada treba da prođe, a pre dva meseca nije trebalo da prođe. Pre dva meseca, pred naletom poslanika, pred govorima poslanika u ovoj skupštini, za ovom govornicom, ministar je povukao Predlog zakona o sudskim taksama. Šta se u međuvremenu desilo što je promenilo njegovo mišljenje? Izgladili se neki odnosi u DOS-u. To je dovoljan dokaz da narod trpi i da ima posledice od toga kakvi su odnosi u DOS-u. Onda kada je bio raspad sistema, kada je DSS izgubila predsednika Narodne skupštine, izgubio je i ministar Predlog zakona o sudskim taksama. Sada kada DSS polako, gonjena bičevima, zvižducima, ko zna čime sve ne, ulazi u obor koji se zove DOS, sada može ponovo da se na dnevnom redu nađe predlog zakona o sudskim taksama. Mi ćemo samo da sedimo u klupama, narod će da sedi pored televizije, da gleda i da čeka jesu li su se pomirili jesu li se posvađali, hoće li jedan sudski proces da košta 30.000 dinara, ili će da košta 1.000 dinara. Hoće li, znam da nema prenosa, lepo vi to kažete, evo završavam, nisam ni izašao zbog televizijskog prenosa, ali vi iz Demokratske stranke da znate, nema prenosa zato što govori Koštunica iz DSS-a i to vama nije neki uspeh, mislim da to vama nije neki uspeh.
Da li još neko od predsednika poslaničkih grupa ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Narodni poslanik Zoran D. Nikolić. Da li je sekretaru Skupštine prosleđeno ovlašćenje? Jeste. Narodni poslanik Zoran D. Nikolić, predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, mi smo krajem oktobra meseca prošle godine raspravljali o gotovo identičnom predlogu zakona i tada je Vlada odlučila da povuče ovaj predlog, pre svega, čini mi se, zbog argumenata koje su narodni poslanici iskazivali za ovom govornicom, a i verovatno zbog nedostatka broja glasova da se podrži ovaj predlog zakona. No, to su bili razlozi Vlade da opet izađe sa istim predlogom, tako da je i naš odnos prema ovim pitanjima isti. Mogu da kažem ispred poslaničkog kluba SPS-a da mi ovaj predlog zakona nećemo podržati, kao što ga nismo podržali ni oktobra meseca prošle godine, pre svega zato što smatramo da nije primeren ovom aktuelnom ekonomskom i društvenom trenutku u kome živimo. To je bila ocena koju smo izrekli pre par meseci i mislim da je ona, zbog svega što se događalo, do danas još više na snazi, jer smo svedoci da je standard građana, rastom cena struje, hrane i ostalih najneophodnijih elemenata za život, zaista ruiniran, tako da će ovaj rast sudskih taksi predstavljati ograničavajući faktor za ostvarivanje jednog značajnog prava građana koje oni imaju pred sudovima. I to ne samo građana, nego i naše privrede. Svedoci smo da je veliki broj privrednih subjekata u postupku stečaja, redovne likvidacije, sada se i u tom delu Predloga zakona poprilično dižu visine sudskih taksi koje obeshrabruju i te organizacije, a i njihove poverioce da pokrenu stečajne postupke, postupke redovne likvidacije, da u postupku pred privrednim sudovima ostvare neka svoja prava koja imaju. Mislim da će ovaj predlog zakona imati i žestoke reperkusije na privredni život naše zemlje, za koji vidimo da ne ide onako kako se priča. Ono što sam govorio prošli put, mislim da i dalje važi. Kada je Srbija ustrojavala svoj fiskalni sistem 1990. godine, po ugledu na neke evropske zemlje, najbliži smo bili portugalskom sistemu; tada je u pogledu pravne prirode sudskih taksi zauzeto stanovište da ona treba da bude utrošak organa, znači sudskog organa u određenom predmetu. Međutim, izgleda da sa ovim povećanjem i ovom visinom sudskih taksi, napuštamo ovaj prilaz i shvatamo sudsku taksu sada kao ekvivalent pravu koje će stranka dobiti radom sudskog organa. To znači da i u relativno jednostavnim stvarima i relativno jednostavnim predmetima, kao što je zaostavština sa jednim naslednikom, ukoliko je ta zaostavština velika, sudska taksa će biti velika jer je vrednost spora velika. Zbog toga smatram da taj zaokret u pravnoj prirodi sudske takse nije dobar, nije primeren aktuelnom ekonomskom trenutku i da će odvratiti građane da pred sudom ostvaruju svoja prava. Mislim da je za jednu državu, a svi težimo da budemo pravna država, najbolje kada su građani stimulisani da svoja prava ostvaruju na institucionalni način, znači pred državnim organima, pred pravosuđem. Ovako, bojim se da će ova visina destimulisati mnoge da pred sudom potraže pravdu. Drugi deo gde bih želeo da kažem par reči; mi smo od tog oktobra do danas učinili jednu značajnu stvar, sa velikim konsenzusom u ovom parlamentu doneli smo paket zakona o pravosuđu, gde smo se svi složili oko toga da upravo taj sistemski zakon o pravosuđu treba da omogući nezavisnu poziciju pravosuđa za jedan daleki niz godina ubuduće. Mislim da se oko toga svi slažemo. Međutim, sigurno je da na poboljšanju materijalnog položaja pravosuđa od tada nismo učinili mnogo. Dobili smo jednu ohrabrujuću izjavu ministra, koja je svakako dobro dočekana u pravosuđu i van pravosuđa, da će plate sudija, odnosno zaposlenih, biti 1.000 maraka, ali i činjenicu da do realizacije te izjave još nije došlo. Mi se nadamo da će do realizacije te izjave što pre doći, jer su naše sudije i naši tužioci zaslužili da imaju bar toliku platu, u okolnostima u kojima žive i rade. Složićemo se, suštinski nezavisnosti pravosuđa nema bez ekonomske nezavisnosti nosilaca pravosudnih funkcija. Mi tu ekonomsku nezavisnost još uvek nemamo. Isto tako bi dobro bilo da smo primenili možda neka iskustva koja smo imali u prošlosti, koja nisu dugo trajala, gde se na primer kod sudske takse motivisao sud u kome je ta taksa ostvarena jer se znalo da jedan procenat od naplaćene takse ostaje u sudu. Ne ide u budžet, pa iz budžeta u Ministarstvo pravde, pa da se iz Ministarstva pravde vraća nazad u sud, nego se zna, 10% ili 20% od naplaćene sudske takse na području tog suda ostaje tom sudu, da on u skladu sa pravilima odluči šta će sa njim. Mogu da kažem da je ta praksa, koja je trajala nažalost kratko, možda dve godine pa je napuštena, pokazala dobre rezultate i da su se mnogi sudovi zaista materijalno i tehnički opremili za te dve godine, kako nisu u svih ovih 10 godina pre i posle toga; tako da smo očekivali da se u ovim izmenama zakona nađe mesta i za takva rešenja, iako imamo obećanje da će sudske takse ići u budžet, ali da će se namenski koristiti za poboljšanje materijalnog položaja. Međutim, kada sredstva uđu u budžet, onda država uvek računa šta je veća muka i gde su pare potrebnije, pa se desi da i novac od sudskih taksi bude usmeren na neke druge pozicije, pa da se nakon mesec, dva ili tri vrati Ministarstvu pravde, ali to nije isto kao kada se taj prihod danas ubere i danas realizuje u samom sudu. Zbog toga smatramo da je i za predlagača bilo dovoljno vremena, ova četiri meseca, da neke sugestije koje su date ugradi u ovaj predlog zakona. Moramo da priznamo da je nešto i prihvaćeno, da je visina pojedinih sudskih taksi smanjena, tako da je to povećanje sada četiri puta. Ali, kada se uzme u obzir da je 1997. godine, kada je zadnje povećanje izvršeno, to bio poprilično veliki udar na standard građana, onda se ovom indeksacijom koja se sada vrši povećanjem, taj udar ponovo na neki način vraća u život. Siguran sam da mnogi građani neće moći svoja ustavna prava, koja žele i imaju nameru da ostvare pred sudom, moći da ostvare upravo zbog ovog jednog neprimerenog odnosa koji nam se nudi ovim predlogom zakona. Zbog toga smatram da mi socijalisti ne možemo stati iza jednog ovakvog koncepta koji se nudi.
Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Po članu 95. stav 1. predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine kada utvrdi nedostatak kvoruma na sednici Narodne skupštine, dok se kvorum ne obezbedi. Očigledno je, pogledom u salu i pogledom na elektronski sistem, da u sali Narodne skupštine nema kvoruma.
Molim narodne poslanika da ubace identifikacione kartice, da bismo utvrdili da li imamo kvorum. Obaveštavam narodne poslanike da ćemo sa radom nastaviti sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 125 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da smo primenom elektronskog sistema utvrdili da postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Rad započinjemo obaveštenjem o odsutnosti narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Milan Radulović, Stevan Lilić, Dragoslav Bošković, Zaharije Trnavčević, Vladimir Dobrosavljević, Dragan Jočić, Đorđe Čukvas, Vojislav Došen, Pal Šandor, Ljubiša Đoković, Kermeci Karolj, Ratimir Svirčević, Dragor Hiber, Slobodan Radulović, Branislav Grubački, Branislav Pomoriški i pre podne Milutin Prodanović. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine, predsednik Narodne skupštine Nataša Mićić obaveštava da su na ovu sednicu pozvani predstavnici Narodnog pokreta "Otpor" i predstavnici Udruženja porodica otetih i nestalih Srba sa Kosova i Metohije. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SUDSKIM TAKSAMA Podsećam vas da su u pretresu Predloga zakona, u načelu, učestvovali narodni poslanici Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke i Zoran Nikolić, predstavnik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije. Za reč se javio ministar pravde i lokalne samouprave gospodin Vladan Batić, predstavnik predlagača. Izvolite.