Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 115 narodih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 136 narodnih poslanika i da uslove početak rada. Obavestio nas je narodni poslanik Miladin Ševarlić da je sprečen da prisustvuje današnjoj sednici. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka predviđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz dnevnog reda. Dostavljeni su vam zapisnici Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2018. godini, Prve, Druge i Treće sednice Prvog redovnog zasedanja u 2019. godini i sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja u Jedanaestom sazivu i Dvadeset prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja u prošloj godini, održane 27, 28, 29. i 30. novembra i 3, 4, 5, 6. i 7. decembra. Zaključujem glasanje: za – 141 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Jedanaestog vanrednog zasedanja u Jedanaestom sazivu, održane 11, 13. i 14. februara 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja u 2019. godini, održane 5, 6, 12, 13. i 14 marta. Zaključujem glasanje: za – 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja u 2019. godini, održane 20, 21. i 26. marta. Zaključujem glasanje: za – 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Treće sednice Prvog redovnog zasedanja u 2019. godini, održane 27, 28, 29. marta i 2. i 3. aprila. Zaključujem glasanje: za – 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Stavljam na glasanje Zapisnik Dvadeset prve Posebne sednice u Jedanaestom sazivu, održane 28. marta 2019. godine. Zaključujem glasanje: za – 141 narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, koja je sazvana na zahtev 159 narodnih poslanika, dostavljen vam je zahtev za održavanje vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Za sednicu Petnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, određen je sledeći: D n e v n i r e d: Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim uslovima za realizaciju projekta izgradnje stanova za pripadnike snaga bezbednosti, Predlog zakona potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o uspostavljanju zajedničkih kontrola na graničnom prelazu za međunarodni drumski saobraćaj Preševo (Republika Srbija) – Tabanovce (Republika Severna Makedonija), Predlog odluke o prestanku dužnosti Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, Predlog odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podata o ličnosti. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, u skladu sa Poslovnikom, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o posebnim uslovima za realizaciju projekta izgradnje stanova za pripadnike snaga bezbednost i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Severne Makedonije o uspostavljanju zajedničkih kontrola na graničnom prelazu za međunarodni drumski saobraćaj Preševo (Republika Srbija) – Tabanovce (Republika Severna Makedonija); i zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o prestanku dužnosti Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti i Predlog odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Da li želite reč? (Ne.) Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 141, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog dnevnog reda. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su danas pozvani da sednici prisustvuju: ministar pravde, Nela Kuburović i njeni saradnici u Ministarstvu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o izvršenju i obezbeđenju. Da li predstavnik predlagača, ministar Nela Kuburović želi reč? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem poštovana predsednice. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, želela bih na početku načelne rasprave da vam predstavim najvažnija rešenja koja sadrži Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Svesni smo činjenice i značaja i centralnog mesta koje zauzima izvršni postupak, koji iako dospeva na kraju postupka realizacije subjektivnog građanskog prava predstavlja njegovu najznačajniju fazu. Izostanak efikasnosti izvršnog postupka obesmišljava u prvom redu sve ranije vođene postupke, ali samo postojanje izvršnih i verodostojnih isprava koje nisu rezultat kognicijskog postupka ugrožava izvesnost u namirenju novčanog i ostvarivanju nenovčanog potraživanja. U najširem smislu ovo dovodi do podrivanja stubova uređenog pravnog sistema, vladavine prava i pravne sigurnosti u postupku zaštite subjektivnih građanskih prava i obaveza. Važeći Zakon o izvršenju i obezbeđenju, koji je stupio na snagu 1. jula 2016. godine, u odnosu na svog prethodnika je otišao korak dalje u smislu povećanja efikasnosti postupa izvršenja i obezbeđenja, kao i u dodatnom regulisanju svih relevantnih pitanja u vezi sa imenovanjem, radom, odgovornošću javnih izvršitelja, kao i vršenjem nadzora nad njihovim radom. Ministarstvo pravde je nakon stupanja na snagu važećeg zakona usvojilo niz podzakonskih akata i razvilo sisteme koji u mnogome doprinose olakšanom radu sa povećanom efikasnošću, postupanje javnih izvršitelja, ali i sprovođenje nadzora nad njihovim radom. Veliki značaj ovog zakona i primene njegovih odredbi u praksi pokazuje i činjenica da je postupak izvršenja postupak koji se prati od strane Svetske banke u vezi sa listom, uslovima poslovanja „Duing biznis“, koju formira ova organizacija. U tom smislu posebno se prate u okviru dela izvršenja ugovora koji obuhvata parnični i izvršni postupak i postupci izvršenja sa aspekta trajanja kako celokupnog postupka, tako i pojedinačnih faza, kao i sa troškovnog aspekta. Prema poslednjem izveštaju Republika Srbija u ovoj oblasti zauzima 65 mesto sa prosečnim trajanjem samog izvršnog postupka od 110 dana, pa je samim tim jedan od osnovnih ciljeva ovih izmena i dopuna poboljšanja pozicije Republike Srbije u delu izvršenja ugovora koji se meri od strane Svetske banke, ali istovremeno značajno smanjenje trajanja i troškova postupka izvršenja. Ministarstvo pravde prateći primenu propisa u ovoj oblasti, koju normativno uređuje, pre svega nadzirući sprovođenje postupka izvršenja i obezbeđenja uočilo je određene nedostatke koji utiču na efikasno vođenje postupka, a koji se ogledaju kroz neujednačenu praksu javnih izvršitelja koji postupaju u zavisnosti u širem smislu područja Apelacionog suda kom pripadaju. Neujednačena praksa sudova prouzrokovala je neujednačeno postupanje izvršitelja na području cele Srbije. S druge strane, ministarstvu su se sukcesivno obraćali, pre svih Komora javnih izvršitelja, Privredna komora Srbije, zatim Državno pravobranilaštvo, ukazujući na probleme sa kojima se suočavaju dostavljajući pojedina rešenja za njihovo prevazilaženje. Prilikom formiranja radne grupe koja se bavila izmenama i dopunama ovog zakona Ministarstvo pravde posebno je vodilo računa da se u radnoj grupi nađu predstavnici svih institucija relevantni za sprovođenje ovog zakona, dakle, svi oni koji u nekom procesnom delu učestvuju u postupku izvršenja i obezbeđenja. Stoga je među članovima radne grupe, između ostalog, bilo predstavnika svih sudova opšte i posebne nadležnosti, predstavnika advokature, NBS, Državnog pravobranilaštva. Vodeći računa o tome da se praksa u postupanju javnih izvršitelja pokazala kao neujednačena na područjima apelacionih sudova, Ministarstvo pravde u radnu grupu uključilo i predstavnike javnih izvršitelja sa područja sve četiri apelacije. Mnogobrojnost radne grupe bila je uslovljena potrebom da se svi predlozi za izmene i dopune zakona sagledaju iz svakog mogućeg ugla, analitički, u cilju pronalaženja najboljeg mogućeg rešenja za konkretan problem. Radnu grupu pratio je i Savet za borbu protiv korupcije. Od samog početka radne grupe pojavio se niz spornih odredaba koje trebalo razmatrati i kroz zaštitu, kako poverioca, tako dužnika, doneti najprihvatljivije rešenje, koje povećava efikasnost postupka o izvršenjima, a dodatno štiti i čini jačim pravni sistem Republike Srbije, što je radna grupa i činila kroz razmatranje apsolutno svih predloga za izmene i dopune zakona, podnetih kako od strane članova radne grupe, tako i svih ostalih zainteresovanih, kako pravnih, tako i fizičkih lica. Pre svega valja napomenuti raznolikost sudskih tumačenja i mišljenja o promeni određenih normi, i ako je svakako značajno u akademskom nivou, izuzetno otežava rad javnih izvršitelja. Sledeći pravca postupanja sudova, na čijoj teritoriji su imenovani, javni izvršitelji postupaju izuzetno neujednačeno na teritoriji Republike Srbije, što za posledicu dovodi do potpuno nejednakog položaja stranaka u istovetnim procesnim situacijama, što nije posledica koja može biti prihvatljiva za srpski pravosudni sistem. Ovaj problem predstavljen je kao primarni. Izmenama i dopunama zakona Ministarstvo pravde trudilo se da u potpunosti ukloni ovaj problem i stvori uslove za ujednačeno postupanje svih javnih izvršitelja u Srbiji, kako bi se obezbedila pravna predvidivost u izvršnoj materiji. Nadalje, stvari kojima je posvećena pažnja upravo zbog brojnih komentara stručne javnosti odnosi se na nadležnost za sprovođenje izvršenja, kao i prenormiranost zakona, posebno u delu koji uređuju pravne lekove. Čini se da bez obzira što je profesija javnih izvršitelja uvedena prethodnim Zakonom o izvršenju i obezbeđenju, donetim 2011. godine, ni u trenutno važećem zakonu nisu u potpunosti nesporne odredbe koje propisuju situacije u kojima sud, odnosno javni izvršitelji su ovlašćeni da sprovode izvršenje. Nadalje, u cilju stvaranja uslova za lakšu primenu zakona za sve učesnike u postupku odlučeno je da se smanji broj pravila koji uređuju pitanje pravnih lekova, a uzimajući u obzir odredbe Zakona o parničnom postupku, kao sistemskog procesnog zakona o građanskoj materiji, koji sadrži pravila koja se mogu shodno primeniti po ovom pitanju, posebno kada se uzmu u obzir pravne posledice nedozvoljenih neblagovremenih pravih sredstava u izvršnom pravom postupku. Kada je reč o antikoruptivnim merama prepoznata je potreba da se u ovom delu značajnije interveniše u samom tekstu zakona. Pojačano je i pravilo o tome ko ne može biti kupac u postupku izvršenja tako što su javni izvršitelji, njihovi zamenici, pomoćnici, kao i druga lica zaposlena kod javnog izvršitelja u potpunosti izuzeta od ove mogućnosti bez obzira da li postupaju u konkretnom predmetu ili ne. Analizom primene zakona utvrđen je i veliki broj postupanja određenih lica sa ciljem očiglednog dodatnog finansijskog prihoda. Naime, uočeno je dosta situacija u kojima dolazi do tzv. cepanja zahteva u smislu da se na osnovu istog pravnog osnova za vođenje izvršnog postupka podnosi nekoliko predloga za izvršenje koji osnovni zahtev zapravo deli na nekoliko manjih zahteva i time direktno utiču kako na povećanje broja predmeta pred sudovima, tako i na smanjenje efikasnosti u sprovođenju izvršenja. U ovom smislu predloženo je rešenja sa ciljem zaštite ličnosti ivršnog dužnika kroz zabranu naplate troškova po svim uslovno rečeno razdvojenih predmetima i priznavanju prava na troškove poverioca samo u jednom predmetu koji proističe iz jednog pravnog osnova. Dodatno, Predlog zakona će onemogućiti značajne troškove u tzv. budžetskim predmetima u kojima se kao izvrši dužnik označava Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, odnosno direktni ili indirektni budžetski korisnici, imajući u vidu da je pre predloga za izvršenje izvršni poverilac dužan da o nameri podnošenja za izvršenje pismenim putem obavesti Ministarstvo finansija najmanje 30 dana pre podnošenja predloga za izvršenje, čime se omogućava mogućnost dobrovoljnog namirena obaveza. Takođe smanjenje troškova u ovim predmetima će se ogledati u smanjenju naknade za javne izvršitelje i to kroz izmene javno-izvršiteljske tarife i analiza efekata pokazuje da će ove izmene dovesti do smanjenja troškova za 50%, što prema stanju u 2018. godini iznosi preko tri milijarde dinara. Jedan od najbitnijih i najosetljivijih pitanja je svakako pitanje srazmere koje se odnosi sa jedne strane na visinu duga izvršnog dužnika i sa druge strane, vrednosti imovine izvršnog dužnika koja predstavlja predmet izvršenja. Načelo srazmere iako propisano važećim zakonom predstavlja generalno pravilo bez posebne razrade kroz sam tekst zakona. Odredba člana 56. važećeg zakona koja propisuje dužnost javnog izvršitelja prilikom izbora sredstva i predmeta izvršenja radi namirenja novčanog potraživanja vodi računa o srazmeri između visine obaveza izvršnog dužnika i sredstva i vrednosti predmeta izvršenja je pravilo koje je zahtevalo detaljnije uređenje kako u opštem delu zakona, tako i kroz pojedina najvažnija sredstva i predmete izvršenja. U ovom smislu dodata su i pravila koja imaju za cilj preciziranje načelo srazmere kao što je odredba da prilikom izbora između više sredstava i predmeta izvršenja javni izvršitelj po službenoj dužnosti vodi računa o tome da li se izvršenje sprovodi onim sredstvom i na onom predmetu koji su za izvršnog dužnika najmanje nepovoljni, ali i odredba da će javni izvršitelj po službenoj dužnosti ili na predlog stranke zaključnom da promeni već određena sredstva i predmet izvršenja ako postoji očigledna nesrazmera između određenog sredstva i predmeta izvršenja i visine potraživanja izvršnog poverioca. Ovo načelo je takođe razrađeno i u pogledu izvršenja koje sprovode pojedinim sredstvima i na pojedinim predmetima izvršenja, te se kod izvršenja na nepokretnostima predviđa da nakon upisa zabeleške rešenja o izvršenju, javni izvršitelj, po službenoj dužnosti ili na predlog stranke određuje da se izvršenje sprovede na drugoj nepokretnosti ili drugim sredstvima i predmetom izvršenja, ako postoji očigledna nesrazmera između visine potraživanja izvršnog poverioca i vrednosti nepokretnosti koje je izvršni poverilac predložio u predlogu za izvršenje, a druga nepokretnost, odnosno drugo sredstvo i predmet izvršenja su dovoljni za namirenje potraživanja izvršnog poverioca u razumnom roku. Konačno, jedno od najvažnijih rešenja odnosi se na zabranu određivanja izvršenja prodajom jedine nepokretnosti u vlasništvu izvršnog dužnika, fizičkog lica, radi namirenja potraživanja iz komunalne ili srodne delatnosti, čije glavnica ne prelazi iznos od pet hiljada evra, u dinarskoj protivvrednosti, po srednjem kursu NBS, na dan podnošenja predloga za izvršenje. Govoreći o ograničenjima u sprovođenju izvršenja, uzimajući u obzir zaštitu ekonomski slabijih slojeva stanovništva i jačanje socijalne komponente zakona, izvršene su izmene zaštićenog iznosa specifičnih potraživanja izvršnih dužnika. Naime, kada je reč o plati ili zaradi, odnosno naknadi plate ili zarade, izvršenje će u buduće moći da se sprovede do njihove polovine, umesto dve trećine. Odnosno do njihove četvrtine, umesto polovine, ako je njihov iznos jednak ili manji od minimalne zarade utvrđene, u skladu sa zakonom. Izvršenje na zaradi ili plati, naknadi zarade, odnosno naknadi plate, koja ne prelaze iznos prosečne neto zarade, prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike, može se sprovesti do njihove trećine, dok se izvršenje na minimalnoj zaradi sprovodi do četvrtine. Izmene se odnose i na penzije, pa se tako izvršenje na penzije može sprovoditi do njene trećine, umesto dve trećine, odnosno četvrtine kada je reč o penziji koja ne prelazi iznos prosečne penzije prema poslednje objavljenom podatku Fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje, odnosno desetine kada je reč o penziji čija visina ne prelazi najniži iznos penzije. Izuzetak postoji samo u pogledu naplate zakonskog izdržavanja i to do jedne polovine svih navedenih primanja. Još jedna od novina koja je sastavni deo Predloga zakona, koja ima za cilj smanjenje broja izvršnih postupaka, odnosi se na mogućnost dobrovoljnog umirenja novčanog potraživanja, pre nego što izvršni postupak je uopšte i pokrenut. Predloženo rešenje otvara mogućnost da izvršni poverilac u fakultativnom neumandatornom postupku ovakav zahtev podnese javnom izvršitelju koji dalje obaveštava izvršnog dužnika i stavlja mu izgled posledice izvršnog postupka, kao i pogodnost dobrovoljnog namirenja novčanog potraživanja, utičući na njega u pravcu dobrovoljnog namirenja potraživanja, odnosno postizanja sporazuma o načinu izmirenja duga sa poveriocem. Svakako će izmena tarife pratiti ovaj postupak, odnosno naknade za ovaj postupak treba da stimulišu izvršnog dužnika da prihvati ovaj način ispunjenja obaveze. Predlog zakona sadrži i rešenja koja oslikavaju nastojanje Republike Srbije koja se kreću u smeru digitalizacije postupka i sami tim činjenja lakšim i dostupnim mnogih informacija za sve građane, kao i osiguravanje potpune objektizacije u sprovođenju postupka izvršenja. U ovom smislu, spomenula bih dve novine sadržane u Predlogu zakona čija će upotreba ne sumnjivo doprineti povećanju efikasnosti i regularnosti u izvršnom postupku. Naime, analizom primene odredbi važećeg zakona u praksi, ustanovljena je da javna aukcija kao centralna faza prodaje nepokretnosti, najslabija je karika i do sada već godinama vlada nedopustiva praksa koja se ogleda u postojanju jednog jako uskog kruga pravnih, odnosno fizičkih lica, koji figuriraju kao kupci nepokretnosti, koja se prodaju na javnoj aukciji u izvršnim postupcima u celoj zemlji. Stav je da samo razvijanje elektronske platforme, kao jedine adrese za javno nadmetanje svih potencijalnih interesenata sa primenljivim zaštitnim merama sprečava zloupotrebe. U zemljama članicama EU ovakvo rešenje nije novina i dematerijalizacija već preuzima dobar deo postupka i slučaj drugih sredstava izvršenja, kao što je prenos sredstava sa računa, koji izvršni dužnik ima kod banke, odnosno štednog uloga ili tekućeg računa. Ono što je najvažnije, ime i prezime, odnosno naziv pravnog lica kao učesnika, nisu međusobno vidljivi i svaki od učesnika ima svoju oznaku bez navođenja identifikacionih podataka. Sistem automatski snima tok nadmetanja i takav zapisnik se čuva trajno. Sa druge strane, svako zainteresovano lice može da se upozna sa svim hronološkim objavljenim prodajama nepokretnosti ili pokretnih stvari, po različitim kriterijumima pretrage u zavisnosti od konkretne potrebe, pa je tako npr. moguće vršiti pretragu po vrsti nepokretnosti, posebnom delu objekta ili pak pretragu stambeno poslovnog objekta u celini. Podaci će sadržati površine objekata, fotografije, pravne osnovne sticanja, po mogućstvu čak i video zapisa. Na ovaj način kroz zaštitu identiteta učesnika na javnim prodajama stvoriće se uslovi za postizanje najveće moguće prodajne cene, što će svakako odgovarati kako izvršnom poveriocu, tako i izvršnom dužniku u konkretnom postupku. Oglasnu tablu suda će u buduće zameniti elektronska oglasna tabla. Razlog ove izmene je praktične prirode, imajući u vidu da će strankama biti znatno jednostavnije i dostupnije da se informišu putem elektronske oglasne table. Oglasna tabla svuda je često nedovoljno transparentno mesto putem kojeg se vrši dostavljanje o izvršnom postupku, pismeno je često teško videti ili pronaći što čini ovu zakonsku izmenu veoma potrebnom. Elektronska oglasna tabla biće postavljena kao centralizovana aplikacija dostupna na jednoj veb adresi, na kojoj će biti objavljeni svi akti svih sudova i javnih izvršitelja na jednom mestu. Pretragu podataka biće moguće izvršiti na jednom mestu za sve sudove i javne izvršitelje, ali naravno i pojedinačno uz korišćenje određenih filtera. Stoga, predloženo rešenje omogućava da svi sudovi ubuduće imaju jedinstvenu oglasnu tablu, a građani imaju mogućnost da kroz prethodnu registraciju u budućnosti dobiju informaciju putem elektronske pošte ili SMS poruke, u situacijama kada se na oglasnoj tabli istakne dokument koji se odnosi na njih. U cilju smanjenja broja predmeta koji se po prigovoru šalju u parnicu, predlog zakona uvodi i odredbe koje regulišu skraćeni postupak koji se može sprovesti ako su izvršni poverilac, izvršni dužnik subjekti za rešavanje, čijih sporova je u skladu sa zakonom stvarno nadležan Privredni sud. Predloženo je da se ovaj postupak sprovodi na osnovu kvalifikovanih, verodostojnih isprava i to menice ili čeka domaćeg ili stranog lica, sa protestom ako je potreban za zasnivanje potraživanja na osnovu bezuslovne bankarske garancije, bezuslovnog akreditiva i overene izjave izvršnog dužnika kojom ovlašćuje banku da sa njegovog računa prenese novčana sredstva na račun izvršnog poverioca. Odredbama važećeg zakona propisana je dužnost izvršnih poverioca, u čiju korist i pre početka rada javnih izvršitelja u Republici Srbiji, doneto rešenje o izvršenju na osnovu izvršne ili verodostojne isprave ili rešenje o obezbeđenju, a koji su 1. maja 2016. godine još uvek vodili izvršni postupak ili postupak obezbeđenja, da se do 1. jula 2016. godine izjasne o tome da li su voljni da izvršenje sprovede sud ili javni izvršitelj pod pretnjom obustave postupka u slučaju ne izjašnjavanja. Postupajući po navedenoj odredbi, u sudovima je rešeno preko milion predmeta, ali se i dalje veliki broj poverilaca opredelio da izvršenje sprovodi sud i takvih predmeta trenutno ima 631.488 shodno godišnjem izveštaju radu sudova za 2018. godinu, koji je objavljen od strane Vrhovnog kasacionog suda. Reč je o predmetima koji su najvećim delom stariji od 10 godina. O ovakvim predmetima se ili ne postupa ili veoma retko i uspore postupak i postoji opravdana bojazan da Republika Srbija nadoknadi štetu strankama, usled povrede prava na suđenje u razumnom roku. Vodeći se svim navedenim razlozima, Predlog zakona propisuje da će se izvršni postupci u kojima izvršenje ili obezbeđenje sprovodi sud, a za čije sprovođenje po odredbama Predloga zakona je isključivo nadležan javni izvršitelj, nastaviti pred javnim izvršiteljima. U tom slučaju javnog izvršitelja koji će sprovoditi izvršenje, određuje predsednik suda, tako što rešenje o izvršenju sa spisima predmeta dostavlja javnom izvršitelju čije se sedište nalazi na području suda koji je doneo rešenje o izvršenju, a ako više javnih izvršitelja ima sedište na području tog suda, rešenje o izvršenju i spisi predmeta dostavljaju se ravnomerno, prema redosledu po kome su javni izvršitelji upisani u imenik javnih izvršitelja i njihovih zamenika. U ovom slučaju, izvršni poverilac biće dužan da uplati 25% predujma propisanog javno izvršiteljskom tarifom, pod pretnjom obustave postupka, ukoliko se uplata ne izvrši u roku od osam dana od dana dostavljanja zaključka o predujmu. Što se tiče izvršnih postupaka za namirenje potraživanja iz komunalnih i srodnih delatnosti, kao i postupaka koji se vode radi namirenja ili obezbeđenja potraživanja izvršnog poverioca Republike Srbije, AP, jedinice lokalne samouprave, javnog preduzeća ili drugog pravnog lica, čiji je osnivač ili vlasnik Republika Srbija, AP ili jedinica lokalne samouprave, a čije izvršenje sprovodi sud u skladu sa odredbama člana 547. važećeg zakona, u kojima do stupanja na snagu ovog zakona nije započeto sprovođenje izvršenja, odnosno u kojima od poslednje preduzete radnje sprovođenja proteklo više od šest meseci, ovakvi postupci biće obustavljeni danom stupanja na snagu ovog zakona, ako glavnica potraživanja koja se namiruje ili obezbeđuje ne prelazi iznos od 2.000 dinara. Isto važi za postupke izvršenja na računu izvršnog dužnika, koji je na dan stupanja na snagu ovog zakona, u blokadi duže od tri godine. Ovakvi postupci biće obustavljeni ako izvršni poverilac u roku od osam dana, od dana stupanja na snagu ovog zakona, ne predloži promenu sredstva i predmeta izvršenja. Predloženo rešenje trebalo bi da doprinese značajnom smanjenju starih predmeta u sudovima, što će nesumnjivo uticati, kako na rad sudova, tako i na rangiranje Republike Srbije na listi Svetske banke u uslovima poslovanja „Duing biznis“. Ovo su ukratko najvažnije rešenja koji Predlog zakona sadrži. Želim da vam se zahvalim na pažnji i izrazim nadu da ćemo tokom rasprave u načelu i pojedinostima, narodni poslanici, odnosno Narodna Skupština usvojiti Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona u izvršenju i obezbeđenju. Hvala.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, gospođo ministarka sa saradnicima Ministarstva pravde, dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu je na svojoj sednici održanoj pre otprilike sat vremena jednoglasno prihvatio Predlog izmena i dopuna Zakona o izvršenju i obezbeđenju koji je predložila Vlada u načelu, i predlaže Narodnoj Skupštini da ga u danu za glasanje prihvati u tekstu kako je dat. Ovo sa razlogom što smo ocenili da ovaj Predlog izmena i dopuna Zakona o izvršenju i obezbeđenju je plod jednog studioznog, stručnog rada i što je to rezultat i primedbi koje su u praksi, primena ovog ranijega zakona, date ministarstvu, a i u javnosti smo mogli da vidimo dosta primedbi u štampi itd, na rad određenih javnih izvršitelja, tako da je to rezultat svega toga ovaj Predlog izmena i dopuna ovog zakona koji je danas pred vama. Gospođo predsednice, ako mi dozvolite da u par rečenica, samo u ime poslaniče grupe Jedinstvene Srbije kažem još neke stvari, da se ne bi posle toga javljao ponovo za reč. Poslanička grupa JS će u danu za glasanje podržati Predlog izmena i dopuna Zakona o izvršenju i obezbeđenju iz razloga što smatramo da će ovaj zakon poboljšati rad, kako javnih izvršitelja, ali sa druge strane će omogućiti i izvršnim dužnicima i izvršnim poveriocima da lakše izvrše svoje obaveze, odnosno da ostvare svoja prava kada su u pitanju izvršni poverioci. Ovim izmenama i dopunama zakona, kao što sam već rekao, izašlo se u susret mnogim primedbama koje su se čule u ranijem vremenskom periodu prilikom primene postojećeg Zakona o izvršenju i obezbeđenju, jer je u praksi često dolazilo do kršenja nekih odredbi zakona i etničkih normi i tako dalje, ali sa druge strane treba reći da je Komora izvršitelja, kao organ koji vrši nadzor nad radom svojih članova, a takođe i Ministarstvo pravde, ukazivalo i preduzimalo određene mere protiv onih javnih izvršitelja koji se nisu doslovce držali postojećeg Zakona o izvršenju i obezbeđenju, kao i rezultat svega toga jeste i ovo što danas imamo, ove izmene i dopune Predloga Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Ove izmene, kao što je ministarka rekla u svom uvodnom izlaganju, imaju za cilj da s jedne strane poboljšaju položaj izvršnih dužnika, ali istovremeno i da poboljšaju i položaj izvršnih poverilaca. Kada to kažem mislim prvenstveno na načelo srazmere koje se ovim izmenama i dopunama ovog zakona danas predlažu, tako da neće izvršni dužnici dolaziti u situaciju da im se za neke, da kažem, minimalne obaveze prodaju nekretnine koje su višestruko ili neke druge pokretne stvari, čija je vrednost višestruko veća od njihove obaveze koja je nastala iz nekog ranije vremenskog perioda. Tako da je ministarstvo prepoznalo ovaj problem koji se u praksi pojavio, a imali smo i slučajeva da je bilo i zloupotreba od strane određenih javnih izvršitelja u primeni postojećeg zakona, iz ovih ili onih razloga, nije moje da o tome odlučujem i da kažem da li su prigovori uvek u pravu ili nisu, izvršnih dužnika na rad javnih izvršitelja, ali ja bih sada upotrebio jednu rečenicu iz moje Jagodine, koju mi često kažemo, da u svakom žitu ima kukolja, pa i među javnim izvršiteljima ima i onih, na žalost, koji se uvek ne pridržavaju u potpunosti zakonskih odredbi, nego iz nekih njima znanih razloga žele da nekome izađu u susret i da prodaju nečiju nekretninu ili pokretnu stvar veće vrednosti za obavezu koja je višestruko manja od onoga što se prodaje. Mislim da će se ovim zakonom tome stati na put i da neće moći više javni izvršitelji, odnosno pojedinci, ne trebamo sve javne izvršitelje stavljati na stub srama zato što su pojedinci vršili, kažem i etičke norme i zakonske norme u primeni određenih postupaka izvršenja. S druge strane, kao što je ministarka rekla i u Predlogu zakona to stoji, kada je u pitanju stavljanje zabrane na isplatu plata za obaveze koje su nastale, postoje ta ograničenja kada je u pitanju visina plate, da li je trećina, polovina, ako je minimalna plata, da je to jedna četvrtina itd. Takođe, treba reći ovde i ministarka je to pomenula, mi smo vrlo često zemlja uzimana za primer da imamo veliki broj izvršenja u našim sudovima i da je to i razne komisije su nam stavljale primedbe, da se nedovoljno brzo rešavaju ta izvršenja. Ja sad neću da govorim o ciframa, ali mislim da su tu na par stotina hiljada, ako ne i miliona ovih izvršenja ima po raznim osnovama i po raznim sudovima, kako opšte, tako i posebne nadležnosti. Mislim da ćemo i ovim izmenama postojećim kada ih budemo usvojili Zakonom o obezbeđenju i izvršenju, u mnogo čemu biti pozitivna stvar i da ćemo dobiti jedan plus kod evropskih komisija koje prate primenu propisa u Republici Srbiji, a na njenom putu ka ulasku u EU. Takođe je za pohvalu što je prepoznat problem kod naplate dospelih obaveza kada su u pitanju komunalne usluge, kako kod onih preduzeća i ustanova, kako republičkog, pokrajinskog, tako i lokalnog značaja, odnosno čiji su osnivači Republika, pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, da je ograničeno da ako nije u određenom vremenskom periodu završen posao oko izvršenja do iznosa od dve hiljade dinara, da će se to jednostavno brisati kao obaveza nekog dužnika. Takođe je vrlo dobro rešeno, odnosno predloženo rešenje, tzv. dobrovoljnog izvršavanja preuzetih izvršnih obaveza, tzv. dobrovoljno izvršenje i da će se taj način ipak izbeći u mnogo čemu neki nesporazumi koji uvek postoje između poverioca, koji traži ono što mu pripada, i izvršnog dužnika koji ima obavezu da to ispuni. Na kraju, kod ovog elektronskog obaveštavanja je veliki korak napred u Republici Srbiji, na taj način krupnim koracima Republika Srbija ulazi u to tzv. elektronsko obaveštavanje gde će svi oni koji su zainteresovani na ovaj ili onaj način moći da imaju uvid kakve su obaveze, koji su izvršni dužnici, koji su izvršni poverioci, i moći će da vide jednostavno i kada su u pitanju pravna i fizička lica, sa kim u svom poslovnom odnosu imaju posla, da li izvršava svoje obaveze ili ne, da li prema njemu postoje potrebe za nekim izvršenjima ili ne, itd. Sve u svemu, još jednom da kažem da će u danu za glasanje poslanička grupa JS podržati Predlog zakona o izvršenju i obezbeđenju u načelu i glasati za njega. Hvala.
Hvala, kolega Petroviću. Sada reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, na samom početku moram da u ime poslaničke grupe SPS čestitam vama, uvažena ministarko, na jednom izuzetnom govoru koji ste imali u UN, koji je u pravnom smislu reči govor koji podrazumeva odbranu naših interesa i interesa Republike Srbije, odnosno naše države, i zaista na tome sve čestitke, prevashodno zbog izraženog patriotizma i jako argumentovanog govora. Imajući u vidu da sam se malo udaljio od teme, ali sa pravom, vratiću se na temu. Odmah da kažem da će poslanička grupa SPS podržati Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Uvažena ministarko, lično mišljenje je da je ovim predlogom zakona učinjen jedan kvalitativan pomak, u odnosu na sve do sada prethodno donete izmene Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Nama je jasno da s obzirom da je obim izmena i dopuna ispod 50%, da niste mogli da krenete u pravcu donošenja novog zakona o izvršenju i obezbeđenju, zbog čega imamo izmene u ovom obimu koji nije nimalo mali, ali je suštinski jako bitan. S druge strane, konačno imamo kvalitetna rešenja koja se vezuju za sve probleme koji su sada otklonjeni, a postojali su u prethodnim zakonima, odnosno izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, jer da budemo potpuno iskreni, mi smo već u jednom jako dugom vremenskom periodu traganja za dobrim i kvalitetnim rešenjima, kada je u pitanju izvršni postupak. Ono što bi trebalo u startu pohvaliti jeste proširena nadležnost javnih izvršitelja, s jedne strane, a sa druge strane je pojačan stepen kontrole i nadzora nad radom javnih izvršitelja. Zbog građana Srbije moram da kažem nešto što je jako važno. Ne smemo da robujemo predrasudama kada su u pitanju javni izvršitelji i njihovo postupanje u skladu sa odredbama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Zašto predrasudama? Pa, zbog toga što se uglavnom anatemišu izvršitelji koji sprovode ništa drugo nego sudske odluke i moramo da budemo svesni da izvršitelj i ne radi ništa drugo, osim što sprovodi ili kondemnatorni deo sudske odluke ili nešto što je opet vezano za izvršni naslov koji se odnosi na izvršnog dužnika, kada je u pitanju sprovođenje izvršenja. Dakle, ukoliko u presudi stoji obaveza nekog Marka Markovića da mora da izvrši neku činidbu, da se iseli iz stana, onda to nije volja i želja javnog izvršitelja, nego je imperativna norma za javnog izvršitelja, odnosno obaveza izvršitelja da tu sudsku odluku sprovede. Zašto? Pa, zbog toga što se na taj način postiže pravna sigurnost za građane Srbije i na taj način se pravni poredak Republike Srbije čuva. Ono što je bitno, bitno je istaći da ste pronašli dobra rešenja, u ime Advokatske komore Srbije, pohvaliću jedno od tih dobrih rešenja, a to je da advokat može primiti troškove na svoj račun, naravno, uz punomoćje koje je uredno potvrđeno, odnosno overeno od javnog beležnika. Kada sam govorio o proširenju nadležnosti javnih izvršitelja, moram da skrenem pažnju da je tu konačno i ovim prethodnim izmenama u odnosu na ove izmene dosta toga učinjeno. Ja ću se iz sudske prakse pozvati na jedan primer, kako bi građani Republike Srbije mogli da prepoznaju koji su sve problemi postojali, gde su javni izvršitelji zaista kršili ili zloupotrebljavali procesna ovlašćenja. A taj primer glasi ovako – ukoliko je sudskom odlukom obavezano izvesno fizičko lice, hajde da ga nazovemo opet Marko Marković, da preda pokretne stvari koje su bile predmet parnice i ta presuda postaje pravosnažna, znači, i izvršna isprava, pokreće se postupak izvršenja i, nažalost, te stvari budu ukradene i budu predmet krivičnog dela i ne postoje, tada je javni izvršitelj, naravno, u skladu sa zakonom, naložio izvršnom dužniku da umesto pokretnih stvari koje ne postoje i ne mogu da se predaju plati vrednost tih stvari. I to ne bi bilo sporno. Ne bi bilo sporno da se kaže – dobro, ukraden je ovaj kompjuter, ti sad moraš platiti vrednost tog kompjutera. Međutim, šta je sporno bilo? Bilo je sporno što je tada javni izvršitelj potpuno diskreciono, bez bilo kakvog posebnog ovlašćenja, umesto da uzme u obzir da te pokretne stvari koje su bile predmet izvršenja ili sredstvo izvršenja imaju svoj stepen amortizacije, da su korišćene, upotrebljavane. On je uzeo od određenih prodavaca tržišnu vrednost nepokretnosti i zadužio izvršnog dužnika neuporedivo više, u neuporedivo većem iznosu nego što je to bilo logično i prirodno, a to znači da plati realnu, odnosno stvarnu vrednost pokretnih stvari. Tu je problem bio kada su u pitanju javni izvršitelji, zato što su njihova ovlašćenja tada bila nedovoljno definisana, čak i neprecizno definisana i javni izvršitelj je mogao na neki način čak i da čini štetu izvršnom dužniku, jer je umesto vrednosti stvari koje vrede, recimo, 500 dinara stavio na teret izvršnom dužniku da plati 5.000 dinara. Prema tome, sada imamo jedan, da kažem, daleko bolji način uređenja i rada izvršitelja i njihove kontrole. Naravno, mi u poslaničkoj grupi SPS insistiramo na tome da se nadzor nad radom javnih izvršitelja sprovodi upravo onako kako bi se sankcionisala svaka zloupotreba javnog izvršitelja, svaki njegov propust, svaka njegova greška u radu i to, naravno, u disciplinskom postupku koji se vodi u okviru javno-izvršiteljske komore. E sad, ono na šta bih želeo da ukažem, i mi smo ispred poslaničke grupe podneli više amandmana, nekoliko amandmana na sam tekst zakonu, to su izvesne naše primedbe ili bolje reći dobronamerne sugestije gde bi eventualno zakon mogao još da se dodatno poboljša, pa ću početi ne baš od samog početka, nego recimo od člana 85. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju koji se odnosi na član 180. postojećeg zakona. Uvažena ministarko sa saradnicima, i te kako dobro znate da je predloženo donošenje odluke u formi zaključka kada se radi o dodeljivanju i predaji nepokretnosti. E sad, naše mišljenje je da odluka u formi zaključka nije dobro rešenje i da bi to trebalo da bude u formi rešenja, a ne zaključka. Zašto ovo govorim? Govorim zbog toga, pa bih vas zamolio samo malo pažnje na jednu činjenicu za koju smatram da je jako bitna. Momenat predaje kupcu nepokretnosti je poslednji momenat kada nešto može da se uradi. Znači, moja je kuća predmet izvršenja i postoje u postupku izvršenja dve odluke, jedna je, naravno, nakon izuzimanja moje nepokretnosti, da se izvrši dodeljivanje, a konačna odluka je predaja. Obe ove odluke se donose u formi zaključka. Protiv zaključka ne postoji pravni lek, ni prigovor, ni žalba. Mi smatramo da bi ove odluke trebalo da budu donete u formi rešenja i da se protiv tog rešenja o predaji nepokretnosti može izjaviti prigovor, u kojoj situaciji ne bi morao da se izjavljuje prigovor protiv rešenja o dodeli. A postoji i drugo rešenje ili bolja varijanta, a to je i da se dodeljivanje nepokretnosti izvrši u formi rešenja protiv koga bi bio dozvoljen prigovor, a onda i predaja nepokretnosti poveriocu koji u tom postupku traži da se njegovo potraživanje namiri, da bude mogućnost data izjavljivanjem žalbe kao pravnog leka. Dakle, u ovom pravcu mislim da bi bilo dobro razmisliti prevashodno zbog zaštite prava građana koji imaju ustavno pravo na pravni lek, da se i u ovom pravcu definiše postojanje pravnog leka. Druga primedba se odnosi na član 8. koji je u vezi član 24. postojećeg Zakona o izvršenju i obezbeđenju, gde jesu definisani pravni lekovi i gde ste rekli da se prigovor može izjaviti protiv rešenja prvostepenog suda i javnog izvršitelja samo kad je to pripisano zakonom ili prigovor nedopustivosti izvršenja trećeg lica. Sad, ovde postoji jedan problem za koji se nadam da ćete ga prihvatiti kao takav i da ćemo ga zajedno rešiti. Prigovor nedopustivosti rešenja od strane trećeg lica, kao prigovor trećeg lica nije pravni lek, to je pravno sredstvo. Pravni lek je žalba, pravni lek je prigovor, ali i ne i prigovor trećeg lica. Zbog toga protiv rešenja koje je sadržano u ovom članu 24. treba da stoji samo prigovor, ali ne i prigovor trećeg lica zato što je prigovor trećeg lica sredstvo, a ne pravni lek, pa vas molim da samo prigovor trećeg lica razmislite o tome da se briše, jer mislim da je apsolutno suvišan u ovoj normi koja je dobro normirana, odnosno čiji tekst može da se prihvati kao kvalitetno sistemsko rešenje. Sledeća primedba, na koju želim da vam ukažem, jeste u članu 67. Predloga izmena, a vezuje se za član 149. postojećeg zakona. Ja vas molim da opet razmislite, isključivo zbog građana Srbije koji imaju pravo na delotvorno pravno sredstvo, a svakako najdelotvornije pravno sredstvo jeste žalba ili prigovor. Dakle, postojanje pravnog lek, da se u članu 149. stav 2. definiše da se protiv rešenja iz istog člana stava 1. dozvoli i žalba. Zašto ovo govorim? Ovde je u pitanju zahtev za otklanjanje nepravilnosti. Mi u praksi i te kako dobro znamo da zahtev za otklanjanje nepravilnosti nije dao nikakav efekat ili je dao mali efekat. Ranije protiv zahteva za otklanjanje nepravilnosti nije postojao nikakav pravni lek, apsolutno nikakav pravni lek. Ukoliko se zahtev za otklanjanje nepravilnosti u radu izvršitelja, pošto izvršitelj može da greši i na to su kolege narodni poslanici više puta ukazivali, da javni izvršitelj može da zloupotrebi svoja ovlašćenja, da nanese štetu izvršnom dužniku, pa čak i izvršnom poveriocu, da nekad postupa zlonamerno i da zbog toga postoji mogućnost da se kaže – slušaj on nepravilno radi, ja se koristim zahtevom za otklanjanje nepravilnosti. Ukoliko se taj zahtev za otklanjanje nepravilnosti usvoji i prihvati kao osnov nije sporno da se na taj način sankcioniše rad javnog izvršitelja, ali da li će biti preispitano to rešenje kojim se prihvata prigovor, odnosno zahtev za otklanjanje nepravilnosti ostaje nedefinisano, jer treba proveriti i u drugom stepenu da li sam ja kao sudija pravilno odlučio tako što sam prihvatio prigovor one stranke koja je rekla izvršitelj nepravilno radi. Zašto? Pa, možda postoji problem koji je objektivne prirode da on nije izvršio zloupotrebu. Dakle, da je radio upravo prema standardima, da je radio pravilno. Znači, drugi stepen odlučivanja mora da oceni rad prvostepenog sudija. Zašto? Zbog toga što i prvostepeni sudija može da pogreši, i kad prihvata zahtev za otklanjanje nepravilnosti nije isključeno da postoji mogućnost da se potkrala greška u takvoj odluci. Zbog čega u toj situaciji ne bi bila dozvoljena žalba protiv rešenja kojim se usvaja zahtev za otklanjanje nepravilnosti. Sledeće, što bi bilo dobro da razmislite kad su u pitanju pojedine odredbe Predloga zakona o izmenama i dopunama o izvršenju i obezbeđenju jeste činjenica koja se vezuje za postojeći član 151, izvinjavam se sad je to novi član 151a, a u predlogu ste ga označili pod odredbom člana 68. kao predlog izmena i tu smo mi poslanici SPS potpuno saglasni sa vama da u cilju zaštite interesa stranaka u postupku, a prevashodno interesa poverioca koji treba da naplati svoje potraživanje i koji uobičajeno dugo čeka na naplatu svog potraživanja da na neki način taj period oročimo. Dakle, da ne ide u nedogled da izvršni postupak učinimo što efikasnijim. Zbog toga ova zamena, zamena sredstva izvršenja umesto da se na jednoj sprovede na drugoj nepokretnosti mislim da bi trebala da ima neku vremensku distancu, jer u predloženom tekstu zakona ne postoji rok, već je neodređen, mi smo mislili da bi taj rok trebalo da bude rok najkasnije do javne prodaje nepokretnosti. Znači, najkasnije do javne prodaje nepokretnosti zbog toga što smatramo da će biti daleko efikasniji, jer kada se oglasi prodaja, to nije sporno, ali do tada možemo da čekamo bezmalo i godinu dana, a ovako ukoliko oročimo i kažemo, to je taj rok u kome se mora postupiti i neka bude najkasnije do prodaje, odnosno do javne prodaje, mislim da će na taj način se postići daleko veći stepen zaštite u pravne sigurnosti kako poverioca tako i onemogućiti dužniku da zloupotrebljavati bilo šta što se vezuje za izvršni postupak. Ono što takođe treba izmeniti ili dopuniti vezuje se za član 101. Predloga zakona, on se odnosi na postojeći član 212. Tu ste definisali sledeće, nadam se, da će i poslanici koji slušaju ono što govorim moći da razumeju, kaže se, u rešenju o izvršenju, odnosno zaključku javnog izvršitelja o sprovođenju izvršenja određuje se da se nepokretnosti i pokretne stvari, znači, kuća i pokretne stvari u kući, zajednički prodaju ako se pokretne stvari nalaze na nepokretnosti ili unutar nje. Znači, u kući su pokretne stvari, one koje su neophodne za domaćinstvo ili pokućanstvo a kuća je naravno, nepokretna imovina koja je predmet izvršenja. A onda ste dodali jednu reč koja bi ovde trebala da se briše, a to je ili ako su funkcionalnoj vezi sa nepokretnošću. Ili smeta, ne može biti ili, jer ne bi bilo prodaje da je to ili, nema prodaje. Znači, može biti – i ako su u funkcionalnoj vezi jer jesu u funkcionalnoj vezi, televizor, veš mašina, šporet, bilo šta su u funkcionalnoj vezi sa objektom, sa nepokretnom imovinom i nema mogućnosti da se pravi diskrepanca ili distanca, odnosno ili, može biti – i ta reč ili na neki način ovde zaista pravi problem. Dalje, ono što je takođe bitno istaći, kada su u pitanju naši predlozi jeste sledeće, vi ste rekli da u Predlogu zakona postoji jako osetljivo pitanje, sa čim se mi poslanici SPS a garantujem i naši koalicioni partneri slažu, najosetljivije pitanje interesa deteta. U postupcima izvršenja imamo i onaj deo izvršenja koji se odnosi na prinudno oduzimanje i predaju deteta. Nažalost, to nije redak slučaj. Nažalost, to su česte situacije u naročito sporovima iz oblasti bračnih odnosa, porodičnih odnosa gde se dete oduzima i predaje prinudnim putem. E, sad, vi ste u ovom delu izmenili ranija rešenja i definisano je da nadzor nad sprovođenjem ove mere oduzimanja vrši sudija sada u ovom predloženom tekstu kaže sud. Mi sada treba da postavimo, kao poslanici pitanje, u čije ime, odnosno ko u ime suda to sprovodi. Sud je malo širi pojam, u okviru suda to može da radi ili sudija ili sudski izvršitelj. Naše duboko ubeđenje je da to ne treba da radi sudski izvršitelj, jer je jako osetljivo pitanje. Jako je osetljivo pitanje oduzimanja, odnosno predaje deteta prinudnim putem. To isključivo, tu vrstu nadzora mora vršiti sudija, kako sa stanovišta autoriteta sudskog, tako i sa stanovišta jako velike pažnje i posvećenosti ovom pitanju. Nije svejedno oduzeti majci dete prinudnim putem i predati ga ocu, ukoliko postoji jedna takva odredba i, naravno, ukoliko se na taj način čuva interes deteta, a svakako je da se čuva. Prema tome, mislim da bi tu u tom pravcu da se to koriguje i da se na neki način to izmeni. Na samom kraju, pošto mi ističe vreme, želim da vam skrenem pažnju na jedan tehnički problem koji se može pojaviti u primeni ovog zakona, gde ste u članu 160, koji se vezuje za član 502. važećeg zakona, naveli obavezu Javnog izvršitelja da jednom dnevno podnosi Izveštaj Ministarstvu. Znači, dnevno da podnosi Izveštaj Ministarstvu. Uvažena ministarko, ja mislim da u Srbiji ima nekoliko hiljada izvršitelja i možete sad zamisliti da nekoliko hiljada izveštaja dnevno dolazi u Ministarstvo. Ko će da ih obradi? Prijem tih izveštaja u tako enormno velikom broju zahteva angažovanje velikog broja izvršilaca, što znači radne snage. (Predsedavajući: Vreme.) Pola sekunde. S druge strane, u ovom delu bi trebalo razmisliti da se ovaj vremenski period jednom dnevno produži na jednom mesečno ili na čak možda i duže, zbog vas, a ne zbog nas. Zahvaljujem se i, još jednom, imate punu podršku poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije za ove predloge zakona. Nadam se da ćete sa razumevanjem prihvatiti naše dobronamerne sugestije sadržane u našim amandmanima i da ćete barem neke od njih prihvatiti. Hvala.
Hvala gospodine Jovanoviću. Sada reč ima Slavica Živković. Izvolite gospođo Živković.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovana gospođo ministar sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju koji je pravila izvršnog postupka učinio socijalno odgovornijim, što je za mene i moje kolege Socijaldemokratske partije jako važno i što je ojačao načelo srazmera uz naglašavanje službene dužnosti javnih izvršitelja da vode računa o tom načelu. Nije zahvalno govoriti o ovom zakonu, jer rešenje koje pleni imovinu, prodaju uspomena ili nešto što je teško zarađeno i postaje ne našom voljom vlasništvo nekog drugog, zbog uslova koji su možda gubitak posla ili bolest ili neka druga nesreća koja je čoveka zadesila, ali dug je dug i zakon je zakon i to se mora poštovati. Primena Zakona o izvršenju i obezbeđenju naterala je mnoge nesavesne dužnike da na vreme izmiruju svoje obaveze. Istovremeno propis je doneo i niz problema, imovina dužnika je prodavana po znatno nižim cenama od vrednosti, a mnoge porodice su ostale bez krova nad glavom zbog duga od nekoliko stotina hiljada dinara. Zbog nesavesnog rada u proteklih meseci suspendovano je pet izvršitelja koji su bili u sukobu interesa, brojni prigovori građana i udruženja, primeri zloupotrebe ovlašćenih lica uslovili su da se pristupi izmenama i dopunama Zakona o izvršenju. Tokom javne rasprave, organizovana su i četiri okrugla stola uz podršku EU, koji su održani u Nišu, Novom Sadu, Kragujevcu i Beogradu. Evropska unija nekontinuirano podržava srpske pravosudne institucije kroz projekte u sferi efikasnije implementacije procesa reforme sektora pravde. Ministarstvo je imalo veliku podršku USAID-ovog projekta „Vladavina prava“ koje je kontinuirano pratilo rad i podržavalo radnu grupu, kao i projekt EU za „Pravdu, podrška za Poglavlje 23“ koji je takođe podržao organizovanje javnih rasprava. U Izveštaju Evropske komisije za Srbiju jedna od oblasti koja je pohvaljena je oblast izvršenja. Uzeti su u obzir ne samo napori, već i rezultati. Ovde se prvenstveno misli na smanjenje broja zaostalih predmeta. Evropska unija kroz projekat „Pravda, podrška za Poglavlje 23“ pružila je podršku jačanje kapaciteta Ministarstva pravde, kako bi ispunila svoju ulogu u procesu reforme pravosuđa i koordinisala mere iz Akcionog plana za Poglavlje 2. Evropska unija je izdvojila gotovo dva miliona evra za implementaciju dvogodišnjeg projekta. Prema Akcionom planu za položaj Srbije na Duing biznis listi Svetske banke u uslovima poslovanja predviđeno je da zakon bude usvojen u trećem kvartalu ove godine. Evo, mi se nalazimo na početku tog trećeg kvartala, jer od brzine izvršenja zavisi koliko je ostvaren stepen vladavine prava u Srbiji, a od toga zavisi pozicije Srbije na „Duing biznis listi“, ali i koliko su zaštićeni poverioci i dužnici. Kada govorimo o novim izmenama i dopunama ovog zakona i govorimo i zaštiti poverioca i dužnika, ja gospođo ministar, želim posebno da naglasim jednu izuzetno osetljivu grupu u ovom delu, a želim i da se osvrnem na prethodni period i na neke neprijatne situacije koje su prilikom samog čina izvršenja, bili smo svedoci preko medija, uopšte u razgovoru sa ljudima, moj uvaženi kolega pre mene je govorio o oduzimanju dece, ja neću o tom delu govoriti, ali želim da govorim o traumama kojima su deca izložena prilikom samog čina izvršenja. Sam čin ili preuzimanje imovine ili možda stana jeste jedna jako teška i specifična situacija koja podrazumeva da se pred kućom ili stanom zaustavi nekoliko policijskih patrola i tu dođe do jedne teške situacije. Ne možemo iz te situacije nikako u ovom slučaju izuzeti decu. Mislim da u narednom periodu treba tražiti način da se neke službe dodatno uključe u ovom delu sprovođenja odluke kako bi se zaštitila deca od eventualnih trauma, jer sami roditelji su došli u takvu situaciju i već su pod velikim stresom, pitanje je koliko mogu da se posvete deci, da im objasne šta se dešava, i uopšte, da ih zaštite od eventualnih trauma. Mi kao društvo moramo voditi računa u kakve ljude će oni sutra porasti i tražiti način da ih zaštitimo ukoliko je to moguće. Verujem da će se u narednom periodu raditi na ovome, jer ovo zakonsko rešenje podrazumeva i niz novina koje su zaista humanije u odnosu na prethodno zakonsko rešenje. Imajući u vidu da javni izvršitelj je pravnik, preduzetnik sa prenetim ovlašćenjima iz domena državne uprave, on međutim deluje na terenu pravosuđa sa pravom da u određenim postupcima odlučuje rešenjem o pravima i obavezama građana kao da je izvršni sudija, iako za razliku od … sudije, izvršitelj nije snabdeven ustavnom garancijom nezavisnosti sudske vlasti od strane u postupku i drugih grana vlasti. Kao što je dobro poznato, javnog izvršitelja direktno imenuje i razrešava, kontroliše izvršna vlast, a od punomoćja, izvršnog poverioca zavisi njegova mogućnost da zaradi, pri čemu njegova zarada nije fiksna kao kod sudije, već zavisi od stepena uspešnosti naplate duga za poverioca. Činjenica da javni izvršitelj, praktično u poslovnom odnosu sa poveriocem. Naročito je opasna u situacijama kad je izvršni poverilac ekonomski moćan, poput banaka, javnih komunalnih preduzeća, EPS, Telekomunikacionih operatera, a izvršni dužnik je potrošač koji je ustavna kategorija i kojeg je država po Zakonu zaštiti potrošača dužna da štiti kao ekonomski slabiju stranu. Veoma pozitivnu nacrtu je to što se nekretnina u kojoj živi potrošač, a usled duga koji je nastao po osnovu komunalnih i srodnih usluga, ne može prodavati za dug čija je glavnica manja od 5.000 evra. Što su izmenjena pravila javne prodaje nekretnina vraćena u licitacioni korak, a uvedena je elektronska licitacija, što su značajno smanjene kvote zahvatanja u primanju izvršnih dužnika, poboljšana pravila u izuzimanju zaštićenih primanja od izvršenja i proširen krug stvari koje se iz izuzimaju od izvršenja i što je izvršiteljima sada jasno naloženo da na zahtev izvršnog dužnika moraju utvrditi koliki su troškovi postupka. Svakako treba pohvaliti omogućavanje sudske kontrole izvršiteljskih zaključaka u fazi sprovođenja izvršenja i proširenje kruga razloga za izdavanje pravnih lekova, a evidentan je i napor zakonodavca da spreči zloupotrebe korupcije i sukob interesa u radu izvršitelja, uključujući nagomilavanje troškova postupka, a i da se spreče neke zloupotrebe komunalnih preduzeća koje za rezultat imaju drastično uvećanje troškove postupka na štetu dužnika. I dalje nije uvedena jasna obaveza izvršitelja, kao zakonskog dostavljača pismena, rešenja ili zaključka, da kod MUP proveri dužnikovu adresu koju mu dostavi poverilac. U članu 37. stoji da dostavljanje između javnog izvršitelja i drugih organa se može vršiti i elektronskim putem, u skladu sa pravilnikom koji donosi ministar nadležan za pravosuđe, u daljem tekstu ministar. Sud preko čije elektronske oglasne table javni izvršitelj dostavlja akte i pismena vodi posebno evidenciju o tome kada su akta ili pismena istaknuta itd, ali ono što je vrlo bitno da na ovoj elektronskoj tabli pored podataka koji su obavezni piše i da je obavezno da stoji i jedinstveni matični broj određenog građanina. Mi smo ovde prethodnih dana raspravljali o Zakonu o zaštiti podataka. Nisam sigurna da li je ovo u redu. Primetno je da su izvršitelji ipak dobili neka nova ovlašćenja, a sa druge strane je sudovima oduzet još jedan komad njihove nadležnosti. Izvršitelji su sada dobili nadležnost za zajedničku prodaju nepokretnih i pokretnih stvari, kao i izvesne nadležnosti u postupcima u kojima dužnik nešto mora da čini, da ne čini, ili da se uzdržava od činjenja. Povereno mu je i da odlučuje o predlogu za povraćaj u pređašnje stanje, kada dužnik propusti da izjavi prigovor na njegovo rešenje o izvršenju. Problem je u tome što izvršitelj nema interes da usvoji ovaj predlog jer je motivisan dobijanjem nagrade, a nagradu bi usvajanjem prigovora mogao da izgubi. Možda i o ovome treba razmisliti. Član 56. definiše da prilikom izbora između više sredstava i predmeta izvršenja javni izvršitelj po službenoj dužnosti vodi računa o tome da se izvršenje sprovodi onim sredstvima i na onim predmetima koji su za izvršnog dužnika najmanje nepovoljni. To jeste dobro, i u odnosu na prethodni zakon ovo predstavlja jedno značajno poboljšanje, gde će javni izvršitelj naći povoljnije rešenje za svog klijenta i na takav način ići u interes građanina. Javni izvršitelj će po službenoj dužnosti ili na predlog stranke sa zaključkom da promeni već određeno sredstvo i predmet izvršenja, ako postoji očigledna nesrazmera između određenog sredstva i predmeta izvršenja i visine potraživanja izvršnog poverioca. Takođe, obaveza službene dužnosti izvršitelja je i ovde jasno definisana i ide u interes, naravno dužnika, ali videćemo da li će biti problema u primeni. I ono što bih ja posebno pohvalila, jeste član 258. to je izvršenje na zaradu ili plati, naknade, zarade, odnosno naknade plate da se može sprovesti u visini do jedne polovine zarade naknade, zatim da izvršenje na zarade, ili plate, naknade zarade, odnosno naknade plate koja ne prelazi iznos prosečne neto zarade prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike, može se sprovesti samo do njegove trećine. Izvršenje na minimalnoj zaradi sprovodi se do njene četvrtine. Izvršenje na penziji, može se sprovesti do njene trećine, izvršenje na penziji koja ne prelazi iznos prosečne penzije, prema poslednjem objavljenom podatku Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje može se sprovesti do njene četvrtine. Nešto što želim posebno da naglasim, jeste da će buduće implementacije novog modela prodaje pokretnih i nepokretnih stvari, koja će se odvijati na elektronskoj platformi, ocenjena je kao revolucionarna novina koja se uvodi u pravni sistem Republike Srbije i ovakva novina kao i druga ponuđena rešenja izuzetno su pozdravljena od strane učesnika na okruglim stolovima u toku javnih rasprava. Uvođenje elektronskog javnog nadmetanja omogući će svaki vid zloupotrebe i značajno povećati cene onoga što je na licitaciji. Većina članova radne grupe za izradu i izmenu ovog zakona slaže se da je javna aukcija do sada bila najslabija karika i da se godinama uski krug pojedinaca i firmi javljaju kao kupci na aukcijama širom zemlje. Oni su potencijalne druge kupce fizički, posredno i na neki drugi način motivisali da odustanu od učestvovanja na aukciji, čak i pre njenog početka. Ako ovaj metod ne uspe, pribegavalo se drugom scenariju. Jedno lice nudi početnu cenu, a drugo fiktivno nerazumno visoku. Ostali tako mogu da ponude samo iznos veći od te nerazumno visoke cene. Cilj elektronske platforme za javno nadmetanje, sa primenjivim zaštitnim merama, sprečiće ovakve zloupotrebe. U medijima se dosta govorilo o ovome, pa u nekim vašim izjavama, gospođo ministar, ja sam se zaista dosta informisala o tome i dosta sam i slušala vas dok ste govorili o predlogu ovog zakona, vi ste jasno rekli da je Ministarstvo pravde već sačinilo pravilnik kojim se uređuje elektronska prodaja nepokretnosti i pokretnosti uz pomoć USAID projekta. Izrada podzakonskog akta sa izmenama i dopunama zakona samo govori o ozbiljnosti sa kojom se pristupalo rešavanju ovog problema. Predviđeno je da od 1. jula 2020. godine ovo bude isključivo režim prodaje. Ovaj zakon će omogućiti i značajno manje troškova u tzv. „budžetskim predmetima“ u kojima je dužnik Republika, pokrajina ili lokalna samouprava. Pre predloga za izvršenje, poverilac će morati o svojoj nameri pisano da obavesti Ministarstvo finansija 30 dana ranije, čime će se produžiti mogućnost za dobrovoljno namirenje. Manji troškovi u ovim predmetima postići će se i smanjenjem naknada za izvršenje. Ono što, takođe, moram da pomenem, ne možemo da ga obilazimo sa svih strana, jeste da je ovde naglašeno ovlašćenje javnog izvršitelja da naredi policiji i da reaguje ako bilo ko, pa i okupljeni građani, ometaju izvršenje. Pored mogućeg hapšenja, nacrtom izmena uvedene su i novčane kazne za one koji sprečavaju ili ometaju izvršenje. Kolektiv koji se bori za izbacivanje ljudi na ulicu i koji okuplja pojedince i organizacije kaže da će nastaviti da radi kao i do sada, te ih kazne neće ometati na putu da spreče iseljenje, samo će borba biti preseljena u opštine, banke, odnosno kod poverenika, ali ovakve mere će sigurno, kažu, demotivisati ljude, da brane najugroženije. Još ono što je predviđeno i što je važno da izvršenje na zaradi može da se sprovede u visini od jedne polovine, dok je ranije to bilo moguće samo dve trećine zarade. Za minimalnu zaradu smo rekli na koji način. E sad, ovo za penziju je zaista izuzetno važno, jer smatramo da su to najugroženije kategorije naših ljudi i da se time zaista, ovde se vidi, jako bavilo i vodilo se računa o ugroženim kategorijama, pa zaista ja i moje kolege iz SDPS želimo da pohvalimo ovu vašu dobru nameru i ovo dobro rešenje. Dobro, najbolje moguće koje se ovim zakonom predlaže. Ono što je takođe vrlo važno, jeste da nakon upisa zabeležbe rešenja o izvršenju, javni izvršitelj će po službenoj dužnosti ili na predlog stranke, odrediti da se izvršenje sprovede na drugoj nepokretnosti, ukoliko je nemoguće da se uradi na već definisanom ili ukoliko se proceni da postoji način da se to uradi za manji iznos, a ne već kako je određeno, kako je to rađeno u prethodnom zakonu. Ako su određeni drugo sredstvo i predmet izvršenja, zabeležeba o rešenju o izvršenju, nepokretnost ostaje upisana u katastru nepokretnosti, sve dok potraživanje izvršnog poverioca ne bude namireno, navedeno je u članu 151. Nacrta zakona o izvršenju i obezbeđenju. U nacrtu izmena je dodata i odredba koja zabranjuje oduzimanje nečije nekretnine za komunalni dug manji od pet hiljada evra. Izvršitelji su i do sada mogli da zahtevaju asistenciju policije prilikom izvršenja, ali izmenama zakona je naglašeno da će na zahtev javnog izvršioca policija upotrebiti sredstva prinude protiv dužnika i ostalih prisutnih lica, ali verujem da će se sigurno voditi računa i o tom delu u narednom periodu, da ne bude nekih negativnih komentara i negativnih iskustava, kao što je to već bilo. Najčešća sumnja na zloupotrebu u javnim izvršenjima se javljaju prilikom prodaje stanova na javnim nadmetanjima. U obrazloženju izmena zakona je navedeno da će posebna pažnja biti posvećenja rešavanju problema u toj oblasti i da će problem biti rešen uvođenjem elektronskog javnog nadmetanja, koje će, kako je navedeno, onemogućiti svaki vid zloupotrebe i značajno povećati cene po kojima će predmet izvršenja prodaje u izvršnom postupku. Novom verzijom zakona u potpunosti je zabranjeno da izvršitelji, njihovi zamenici, službenici, srodnici, kupuju nepokretnosti koje su oglašene na prodaju u izvršnom postupku, bez obzira na to da li učestvuju u njemu ili ne. Sadašnjom verzijom je kupovina moguća ako ne učestvuju u konkretnom postupku. Novim zakonom su predviđene izmene i kada je u pitanju disciplinski postupak protiv izvršitelja. Umesto ranijih šest, sada je dat rok od 12 meseci za pokretanje postupka od saznanja za disciplinsku povredu. Ono što bih želela na kraju da kažem, imajući u vidu da je ovaj zakon zaista na osnovu svih onih članova koje sam navela i koji su značajno unapređeni, da ga je učinio zaista socijalno odgovornijim u odnosu na prethodna rešenja i da se u ovom zakonu vodilo računa o najugroženijim grupama, o onima sa najnižim primanjima, ljudima koji primaju minimalac, sa penzijama. Poslanici Socijaldemokratske partije će u danu za glasanje podržati predloženi zakon.
Hvala, gospođo Živković. Reč ima ministar, Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o izvršenju i obezbeđenju je svakako možda zakon koji izaziva najviše pažnje u javnosti, što pokazuje koliko su i mediji zainteresovani za ovu temu, nekad opravdano, vrlo često i neopravdano. Jer, gotovo svaka medijski propraćena situacija je proverena, vršen je nadzor i od strane Ministarstva pravde i u velikom delu tih slučajeva nije utvrđena apsolutno nikakva nepravilnost kada je reč o postupanju javnih izvršitelja. Ali, jednostavno, tema je takva da izaziva veliku pažnju. Velika pažnja je izazvana još 2011. godine, kada je u naš pravni sistem uvedena jedna potpuno nova pravosudna profesija, ali ja moram da vas podsetim da taj zakon iz 2011. godine je imao dosta nedostataka. Pre svega, kad govorimo o javnim izvršiteljima i uslovima za njihov izbor, podsetiću vas da tadašnjim zakonom apsolutno nije bilo ni predviđeno da javni izvršitelji moraju da imaju, kao jedan od uslova za izbor, položen pravosudni ispit, što smo otklonili bili 2015. godine. To je bio razlog zašto smo imali 16 razrešenih izvršitelja od 2016. godine, zato što nisu ispunili taj uslov i u ostavljenom roku položili pravosudni ispit. Pored toga, kao dodatna kvalifikacija bila je predviđena i neophodna obuka, koja je takođe uslov za izbor i upravo Ministarstvo pravde prvi put sada sprovodi konkurs po otežanim uslovima, gde izvršitelji pored dužeg radnog iskustva, položenog pravosudnog ispita, moraju imati i prođenu odgovarajuću obuku da bi uopšte mogli da konkurišu za upražnjeno izvršiteljsko mesto. Takođe, Zakon iz 2011. godine je, podsetiću vas, oduzeo pravo dužniku na osnovno pravno sredstvo, odnosno pravni lek, a to je pravo žalbe. Tako da od 2011. do 1. jula 2016. godine izvršni dužnici imali su samo pravo korišćenja prigovora i zahteva za otklanjanje nepravilnosti, jer žalba nije postojala u izvršnom postupku. Godine 2015. to je otklonjeno. Kao pomoćnik koji je tada radio na izmenama i dopunama Zakona, znam sa čime smo se suočavali u tom periodu, a sada i kao ministar, ali ono što sam svakako 2016. godine obećala kada sam stupila na funkciju, da će se ovaj zakon i te kako pratiti, pratićemo njegovu implementaciju i čim se ukaže potreba za izmenama, pre svega za otklanjanjem svih nepravilnosti koje se jave u praksi, da ćemo pristupiti izmenama i dopunama. Mislim da je to urađeno. Radna grupa koja je formirana pre više od godinu dana mislim da može da se pohvali svojim radom, zato što je bila brojna, ali ono što je najvažnije jeste da je javna rasprava bila takva da je apsolutno svaki predlog koji je dostavljen od strane zainteresovanih lica razmotren i to možete da vidite i u analizi efekata. Nisam sigurna da ovakvu analizu efekata ministarstva često dostavljaju, pa ni moje ministarstvo. Upravo sa ovom analizom efekata, kada je reč o izmenama i dopunama ovog zakona, smo i te kako ponosni. U okviru toga možete da vidite sa čime smo se sve suočavali tokom javne rasprave, šta su sve bile nedoumice, i naše i onih koji su učestvovali, i šta je na kraju prihvaćeno kao kompromisno rešenje. Gospodin Ivanović je izneo dosta sugestija. Ja verujem da ćemo i tokom rasprave o amandmanima moći da govorimo o tome detaljnije, ali samo da skrenem pažnju na neke detalje. Kada je reč o zaključku o predaji nepokretnosti, postoji mogućnost podnošenja zahteva za otklanjanje nepravilnosti i smatrali smo da kada je reč o dodeljivanju nepokretnosti ne postoji nikakvo pravno sredstvo, jer je to samo jedna procesna radnja koja vodi ka zaključku, ka predaji nepokretnosti, jer je izuzetno bitna, pošto se samom predajom i prenosi pravo svojine. Zato je tu predviđena mogućnost da se podnese zahtev za otklanjanje nepravilnosti. Kada je reč o članu 67, vi ste rekli da ukoliko se usvoji zahtev za otklanjanje nepravilnosti, da ne postoji mogućnost žalbe. Ja vas samo vraćam na osnovni član 24, koji kaže da postoji mogućnost žalbe na prvostepeno rešenje, tako da se primenjuje opšte pravilo i verujem da to ne bi izazvalo nikakve probleme u praksi kada je reč o postupanju sudova. Onaj deo koji se odnosi na nadzor izvršitelja i njihovu obavezu da jednom dnevnom dostavljaju izveštaj Ministarstvu pravde, ne dostavljaju oni to u pismenom obliku. Ono na šta smo ponosni jeste da postoji elektronski nadzor rada javno-izvršiteljskih kancelarija, ministarstvo je donelo pravilnik u vezi toga, tako da na dnevnom nivou možemo da pratimo šta se dešava u javno-izvršiteljskim kancelarijama. Bitno je da do devet sati uveče imamo poslednji apdejt situacije koja postoji u javno-izvršiteljskoj kancelariji i ono što je najbitnije da pratimo kretanje na namenskim i posebnim računima. Ono što mogu da najavim, da bi se pojačao nadzor nad javnim izvršiteljima, da ćemo pokušati taj sistem da povežemo i sa poreskom upravom koja će takođe sa te strane ostvariti nadzor iz svoje nadležnosti, tako da mislim da na taj način može da se prati svako finansijsko poslovanje izvršitelja, da li izmiruju svoje obaveze kada je reč o plaćanju poreza i koje su to sve transakcije koje oni obavljaju sa svojih posebnih i namenskih računa. Kada je reč o dostavljanju jedinstvenog matičnog broja, to je jedna od obaveza koja postoji i koja je sastavni deo predloga za izvršenje. Sada ste vi rekli da li je potrebno, prelazim na izlaganje koje je imala gospođa Živković, da li je potrebno da komunalna preduzeća imaju mogućnost dostavljanja odnosno traženja jedinstvenog matičnog broja od strane Ministarstva unutrašnjih poslova. Ja ću vam sada reći kakva je praksa i ono što se dešava svakodnevno. Ili se možda nismo razumeli? [[Predsedavajući: Daću vam pravo na repliku, koleginice Živković.]] Samo da pojasnim zašto smo uveli da komunalna preduzeća imaju mogućnost da zahtevaju od Ministarstva unutrašnjih poslova da se dostavi jedinstveni matični broj, koji je i sastavni deo predloga za izvršenje i razloga za njegovu potpunost. Vrlo često se u praksi dešava da komunalna preduzeća takav podatak nemaju, podnesu predlog za izvršenje, takav predlog se odbaci i ulazimo u parnični postupak za naplatu komunalnog potraživanja. Postoje različiti načini izvrgavanja i od strane komunalnih preduzeća u tim situacijama, čak i onda, ako možda u njihovim evidencijama postoje matični brojevi, se oni koriste ovim sredstvom kako bi izbegli ravnomernu raspodelu predmeta, ulaze u sudski postupak da dobiju izvršnu ispravu, na osnovu koje bi sami odredili koji će izvršitelj biti taj koji će da sprovodi njihovo potraživanja. Ovo je jedan od način da se ubrza postupak i da vrlo jednostavno mogu da dođu do podataka koji su neophodni da bi podneli uredan predlog i da bi se ispoštovala sva pravila koja se tiču namirenja potraživanja. Ono što je bitno, što bi takođe želela da istaknem kada je zaštita, ne samo primanja naknada i plata, ovim zakonom je izuzeto od izvršenja svako primanje koje lice ima u skladu sa Zakonom o finansijskoj podršci porodici. Znači, nije samo reč o dečijem dodatku, kao što je bilo sada. Znate i sami da je Zakonom o finansijskoj podršci porodici uveden veći broj naknada i mogućnosti koje lica mogu da primaju. Danas, odnosno stupanjem na snagu ovog zakona apsolutno će biti izuzeti od mogućnosti izvršenja, tako da mislim da je ovo jedan od značajnih novina ovog zakona. Upravo ovim pokazujemo i socijalni karakter koji ovaj zakon treba da ima. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slavica Živković, pravo na repliku. Izvolite.
Gospođo ministar, ja vam se zahvaljujem na odgovoru i još jednom zaista želim da pohvalim ono što je izuzetno važno. Još jednom želim da pohvalim, kao što sam i u svom prethodnom izlaganju rekla, ono o čemu se posebno vodilo računa, to je što se vodilo računa o posebno ugroženim grupama. Znači, ovde govorimo i o socijalnim davanjima i o ljudima sa najnižim primanjima, sa penzijama koji su sticajem nekih nesrećnih okolnosti došli u ovakvu situaciju. Mi kao društvo treba da stremimo tome i stoga zaista sva pohvala i vama i vašem ministarstvu na naporima koji su urađeni za izradu ovog Predloga zakona. Ali, ono što želim da kažem oko jedinstvenog matičnog broja, mislim da se u tom delu nismo razumeli. Ja sam ovde samo pomenula član 37. koji se odnosi na elektronsku oglasnu tablu, gde stoji da će evidencija sadržati poslovni broj, sudski predmet, odnosno predmet javnog izvršenja, ime i prezime ili poslovno ime, JMBG, matični broj i PIB stranaka u postupku. Samo sam za taj deo pitala, jer nisam sigurna da taj podatak treba da bude javno istaknut, iako govorimo o elektronskoj oglasnoj tabli, koja se uvodi kao jedno od novih rešenja, unapređenih rešenja. Smatram da će biti, i verujem da će biti, efikasnije. To je jedino pitanje koje je malo unelo zabunu, inače govorim u ime i svojih kolega i ljudi sa kojima sa razgovarala o ovom zakonu. Hvala vam puno.
Hvala, gospođo Živković. Reč ima ministar Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo jedno pojašnjenje. Kada je reč o elektronskoj oglasnoj tabli, to je evidencija, što ste vi naveli, evidencija kojom će da raspolaže sud. Ona neće biti javna, dostupna svima. Svaki pojedinac koji želi da pristupi, on pristupa sa svojim podacima. Što znači da ukoliko ja želim da proverim da li na oglasnoj tabli postoje neki podaci vezani za mene lično, ja ću preko svog jedinstvenog matičnog broja da ulazim u bazu i na taj način proveravam. To neće biti dostupno drugim licima, nego samo korisniku koji preko svo matičnog broja to radi, a to je evidencija sudska koju će sud da ima. Na taj način u stvari je sprečena i svaka zloupotreba jedinstvenog matičnog broja.
Hvala, gospođo Kuburović. Reč ima Aleksandar Šešelj. Izvolite, gospodine Šešelj.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, protekle nedelje smo vrlo opširno ovde raspravljali o temi kontinuiteta i diskontinuiteta između vlasti SNS i vlasti DS, tj. vlasti pre 2012. godine. Tu smo mogli da imamo razumevanja za određene poteze, da se nešto ipak promenilo na bolje, ali zaista ključne stvari i ključne delatnosti su ostale u potpunosti iste, samo sad to rade novi ljudi. Imali smo prilike da čujemo ovde od predstavnika vladajuće većine opet to famozno Poglavlje 23. Zbog tog Poglavlja 23 i pohvala koje posle stignu iz Evropske komisije, mi smo mnogo što šta napravili loše u našem pravnom sistemu, pa tako i što se tiče i Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Podsetiću vas da je prvi zakon i prvo uvođenje javnog izvršitelja usvojila većina DS 2011. godine, a većina SNS 2015. godine je potvrdila isto takav zakon sa istim ključnim rešenjima. Dakle, ostvaren je potpuni kontinuitet sa ovom jednom institucijom koja ne donosi ništa dobro građanima Srbije. To famozno Poglavlje 23, možemo da ga čujemo vrlo često od raznih predstavnika i izvršne vlasti, a i vladajuće većine u Skupštini, zaista ispostavilo bi se da je to veoma važno za život građana Srbije, da to poboljšava njihov sveukupni standard i perspektive, a zapravo realnost je potpuno drugačija. Dakle, zbog pohvala od strane EU, tj. Evropske komisije u svom izvešaju, mi smo potpuno zamenili dotadašnji sistem izvršenja obaveza sa jednom institucijom koje se pokazalo da zaista ne poznaje pravo. Takođe, mogli smo da čujemo i da, naravno, u svakoj delatnosti, u svakom žitu ima kukolja, u svakoj delatnosti ima zloupotreba. To je sve tačno. Ali, kod pitanja javnih izvršitelja, zloupotreba nije izuzetak, već je zloupotreba postala pravilo. Udruženje javnih izvršitelja je za ovih nekoliko godina izraslo u jednu, ne mogu da kažem ni organizaciju, ni esnaf, ni bilo šta od toga, to više liči na svojevrsni mafijaški klan sa sve tom Komorom javnih izvršitelja, jer, kako drugačije objasniti da, na primer, izvrši se izvršenje, predmet nekretnina, tj. stan u Beogradu. Otet je stan porodice Aksentijević, a taj stan posle na aukciji kupi izvesni Đorđe Čolović, koji je sin Danice Čolović, Poverenika organizacione jedinice Komore izvršitelja iz Kragujevca i zamenika predsednika Izvršnog odbora Komore izvršitelja. Imamo situaciju kod pitanja izvršitelja da se organizuju razne licitacije posle sa tim zaplenjenim nekretninama. Niti iko zna kada su te licitacije, ni ko se tu prijavljuje, a vrlo često ne samo da je javnost isključena ne samo iz tog postupka već vrlo često je tu angažovan i veliki broj lica privatnog obezbeđenja, ne sme niko ni da priđe na licitaciju ko nije iz tog uskog kruga ljudi koji su povezani sa izvršiteljima. U 2017. godini 3.736 zaplenjenih stanova. Samo taj podatak, da zanemarimo sve ostalo, treba da bude nešto alarmantno za izvršnu vlast. Pazite, 3.736 porodica je ostalo bez stana. Potpuno suprotna rešenja od rešenja koja su bila predviđena zakonom, čini mi se, iz 2001. godine. Samim tim, ako je neki zakon usvojen pre, sada već, 18 godina ne znači da izmena tog zakona automatski i sama po sebi je modernizacija. Ne mora da nešto što prođe dugo vremena, npr. od donošenja tog zakona da znači da se taj zakon potrošio, da više ne odgovara našoj društvenoj stvarnosti, životu u Srbiji. To nikako ne mora da znači. Postavlja se pitanje – osnov, tj. interes da se ovakav zakon donese i 2011. i 2015. godine, a evo sada i ove izmene 2019. godine. Ne može da se kaže da je interes građana Srbije jer nije. Situacije su razne. Skandalozne. Prilično neverovatne za nekog ko možda ne zna dovoljno o tim temama. Na primer, penzioner Branka Havat i njen sin Tarik, koji su iseljeni iz stana na Dorćolu zbog duga od 6.500 evra, a taj stan posle je prodat na licitaciji za 26 hiljada evra, a tržišna vrednost stana na Dorćolu, u centru Beograda, opštini Stari Grad je više od 90 hiljada evra. Gde je Agencija za borbu protiv korupcije? Gde je Savet za borbu protiv korupcije? Skandalozno je i to da javni izvršitelj sam određuje sebi svoje provizije i svoje troškove u postupku izvršenja. Dakle, koliko kome padne na pamet. Sada mi se ovo ne sviđa, sada je ovo malo skuplje, danas sam loše raspoložen sada će biti još skuplje itd. Kad bi sutra neki građanin, koji ima očigledno problem kada javni izvršitelj zloupotrebljava svoja ovlašćenja, trebao negde da se požali na to, on se žali Komori javnih izvršitelja i disciplinskoj komisiji te Komore. Dakle, nekim ljudima iz udruženja, tj. Komore izvršitelja. Naš narod kaže – kadija te tuži, kadija ti sudi. Evo, do tog stepena smo doveli naš pravni sistem sada i sve to da bi se neka statistika popravila, sad kao da ne gledamo kako se to odražava na građane Srbije. Dakle, bilo je, ne znam, dva miliona i ne znam, koliko stotina hiljada neizvršenih obaveza, sad ih ima milion i po, ili miliona i osamsto hiljada, dakle, to je po automatizmu dobro, a kako se to odrazilo u uopšte koji je red veličina tih dugovanja, tj. tih obaveza, to mi ne vidimo. Ne vidimo ni u izveštajima Evropske komisije kada se to hvali, niti Ministarstvo pravde o tome govori. Onda, kao sad briga za položaj građanina u postupku izvršenja, do 5000 evra duga neće se pleniti nepokretnost. Ne, mogu ja to sada da shvatim, 5000 evra za komunalne usluge, ja se izvinjavam, ko je to se setio da to treba da bude 5000 evra? Kako se došlo do te cifre? Da li je neko rekao, ja mislim 5000 hiljada, ja mislim 4000, kako je neko došao do cifre od tačno 5000 evra? Jel, to isto neki savet iz Evropske komisije i šta se dešava kad je dug 5100 evra, ili 5001 evro? Šta to znači, a komunalna potraživanja? Dakle, neko treba da bude dužan za račune za struju 600 hiljada dinara npr. a ja znam da je Elektroprivreda Srbije jedno preduzeće koje nije toliko efikasno, ali mislim da svakom korisniku koji ne plaća račune mnogo ranije isključe struju nego što dođe dug do 600 hiljada dinara. Već tri meseca da se ne plati, mislim da tu EPS već isključuje struju, ali je zato sada obezbeđen neko ako napravi do 5000 evra na izvršenje na nepokretnostima. Promena koja neće doneti ništa. Dakle, vrlo se često tako otimaju nekretnine, stanovi, zbog tih nekih dugovanja, kad se uračunaju sve kamate i provizije i svi ostali troškovi izvršitelja budu čak negde i pet i 10 puta veće nego što je osnovni dug, i nepokretnost se prodaje tajno, niko ne zna ni gde, ni kako, ni ko kupuje, niti je bilo ko obavešten. Postoji nešto u našem pravu što se zove pravo preče kupovine. Dakle, onda treba da bude npr. supružniku omogućeno prvo da kupi stan po toj vrednosti, ili kuću, ili već, šta drugo, ili sinu, ćerki, bratu, ili kako je to već regulisano sa pravom preče kupovine. Ali, ne, to izvršitelje ne zanima. Mnogo nekih promena gde se zaista ne vidi bilo kakav interes, osim tog interesa poglavlja 23. kako je ovde predstavljeno, samo da se to ispuni i mi ćemo biti moderno zapadno društvo na našem evropskom putu, nezaustavljivi u procesu evro integracija, jednostavno svi će da se ugledaju na nas. Nejasno. Podsetiću vas na rešenje zakona koji je bio na snazi do 2011. godine, i pazite sad, tu promenu glavnu, izvršenje radi ostvarenja novčanog potraživanja i obezbeđenja takvog potraživanja ne može se sprovesti na stvarima ili pravima koje su neophodni za zadovoljenje osnovnih životnih potreba dužnika i lica koja on po zakonu dužan da izdržava, ili za vršenje samostalne delatnosti koja je dužniku glavni izvor sredstava za život. Pri sprovođenju izvršenja vodiće se računa o dostojanstvu, ličnosti dužnika, kao i o tome da izvršenje i obezbeđenje budu što manje nepovoljni za dužnika. Da li neko može da kaže da javni izvršitelji prilikom izvršenja obaveza nad nepokretnostima vode računa o dostojanstvu dužnika? Da li je neko čuo za takvo iskustvo? Ne, već je to upad u nepokretnost, uvek u pratnji policije iako prošla rešenja u prošlom zakonu do 2011. godine su dozvoljavala izvršenja u pratnji policije, ali ne uvek, nego samo kada su takva i specijalne okolnosti, a ne svaki put redovno, a sada možemo da gledamo zaista neke scene gde neko pokazuje ne samo da nema poštovanja prema tom dužniku. Nije neko ko je dužan manje vredan, nego neko ko nije, kao čovek ili njegova ličnost. Ne vodi se računa o njegovom dostojanstvu, nemilosrdno se postupa pri izvršenjima. Savet za borbu protiv korupcije je već stavio zamerku da je nesvakidašnji slučaj da izvršitelj u procesu izvršenja odlučuje o građanskim pravima dužnika. Kada je počeo izvršitelj da ima i sudska ovlašćenja da presuđuje šta su prava, šta nisu? Više od 230 tih ljudi je u Srbiji već sedam godina. Dakle, problemi su svake godine sve veći i veći, a određena grupacija ljudi u celoj Srbiji se nenormalno bogati na tuđoj nesreći. Znate, jedno je kada se neko zadužuje iz obesti i posle troši novac na razno razne stvari i pokušava da sakrije, da pobegne od zakona itd. to je izuzetak, to nije pravilo. Ljudi su često u svom životu primorani i da dignu kredit i pozajmicu ili šta već drugo, mora se voditi računa o tome. Ovaj zakon o izvršenju od 2011. godine, potvrđenog 2015. godine, evo opet 2019. godine i ide samo i isključivo u korist bankama i ostalim velikim poveriocima. Ovde su zaštićene banke, a treba da postoji ravnopravnost između poverilaca i dužnika. To je valjda ključno u svakom zakonu, jednakost prestacija. Da se mi razumemo, nismo mi protiv izvršenja obaveza, svako treba da plati ono što je dužan, ali ne po svaku cenu da ostane bez krova nad glavom, plaćajući nenormalne provizije, često i da nije obavešten o tome, pošto je postupak izvršenja skoro u potpunoj tajnosti, već u normalnom, redovnom postupku, gde se vodi računa o jednoj velikoj pravnoj vrednosti, a to je pravna sigurnost. Svaki zakon mora da obezbedi pravnu sigurnost za svakog građanina Srbije. Ovde je izgovor da su izvršitelji uvedeni i sa tom praksom se nastavilo kada se vlast promenila, zbog efikasnosti postupka, poboljšavanja efikasnosti postupka jer su do tad sudovi bili neefikasni i bilo je mnogo neizvršenih obaveza. Dakle, vlast u Srbiji od 2011. godine, pa smo videli to i 2015. godine, kada su već bili naprednjaci i danas, ide linijom manjeg otpora. Umesto da se potrudimo uz zaštitu svih građanskih, ljudskih, procesnih i svih ostalih prava ljudi na kojima treba nešto da se izvrši, tj. na njihovoj imovini, mi smo sada to prepustili da se tamo neko bavi, ko vidi svoj veliki privatni interes u tome, ima zaštitu države, ima zaštitu policije da se apsolutno na pohlepan način obogati. Naš narod bi rekao da je takvo zanimanje prokleto. Zamislite, kada bismo primenili tu istu logiku u zdravstvu, koje je isto tako prepuno problema, duge liste čekanja, nedovoljno objekata, zdravstvene ustanove u katastrofalnom stanju, nedostatak određenih aparata itd. kada bismo mi sada, kao što je Ministarstvo pravde uradilo za izvršiteljima, kada bi Ministarstvo zdravlja izvršilo obuku npr. nekih 300 ljudi pa da oni sada privatno idu da operišu po Srbiji, da pružaju zdravstvene usluge. Rekli bismo da to nije normalno, jel tako? Da se tu štiti integritet ličnosti, njegovo zdravlje. Za to je potrebna stručna sprema, škola, iskustvo, da neko ima specijalizaciju itd. I kod izvršitelja je valjda potrebna škola, i kod izvršitelja je potrebna nadležnost. Tu neko krši građanska i ljudska pravo, isto tako vredno kao život i zdravlje. To je kada bismo primenili tu logiku. Onda, ovde još nešto, što ja nisam mogao da poverujem, na primer izvršenje na zaradi ili na plati, naknadi zarade, član 115, odnosno na naknadi plate može da se sprovede u visini do jedne polovine zarade, naknade zarade, plate, naknade plate, odnosno njihove četvrtine, ako je njihov iznos jednak ili manji od minimalne zarade. Znači, mi ovde u zakonskom rešenju, priznajemo da postoje plate manje od minimalne zarade u Srbiji i ne vidi niko u tome problem. Možda to neće biti u sledećem izveštaju Evropske komisije pohvaljeno, ali zaista u tome treba da vidimo neki problem. Srpska radikalna stranka se zalaže za ukidanje institucije javnih izvršitelja, za povratak procesa izvršenja sudovima, Kako ćete napraviti efikasne sudske izvršitelje? Tako što ćete voditi računa o njihovim platama i u okviru toga koliko su izvršenja imali, sve po zakonu, sve uz nadležnost suda, povećati na primer 10% po svakom izvršenju. Tu ćete da vidite kako bi se efikasnije ponašalo naše pravosuđe, a ne ovako, ostaviti privatnim licima da se bogate nenormalno, da ih niko ne kontroliše. Mi smo jedina politička partija u Srbiji, koja se zalaže za ukidanje javnih izvršitelja, ukoliko budemo imali priliku i narod Srbije nam ukaže poverenje, mi ćemo prvo raditi na tome da se ti izvršitelji, da se javni izvršitelji ukinu. Već smo u akciji prikupljanja potpisa za peticiju protiv javnih izvršitelja, već imamo podršku više od 100 hiljada građana Srbije. Pozivamo vas da razmotrite dobro ovo pitanje, ovo se tiče svakakog građanina Srbije i njihove pravne sigurnosti. Nije to važnije da nas EU pohvali ili Evropska komisija u svom izveštaju o njihove pravne sigurnosti. Gospodin Neđo Jovanović, dozvolite mi gospodine Arsiću još tridesetak sekundi, je dobro apostrofirao ovo pitanje u vezi dece, kaže, više nije sudija da određuje, već sud uz nadzor suda. Uz nadzor suda, šta znači uz nadzor suda? To može da bude i sud je dozvolio nekome odlukom, nekom izvršitelju da to uradi. Šta znači nadzor suda? To toliko može široko da se tumači, da jednostavno ne znam zašto se našlo u ovom zakonu, zašto baš ta promena? Sutra dan, možemo tako da vidimo i da se izvršitelji bave usvajanjem dece. (Predsedavajući: Privodite kraju.) Nije ovo zakon koji treba da se usvoji po automatizmu zbog naredba EU, zbog Poglavalja 23, ovo je veoma osetljiva stvar. Pozivamo vas da još jednom razmislite o tome, nemojte glasati po automatizmu zato što dolazi od strane EU, dajte da malo povedemo više računa i brige o građanima Srbije. Hvala.
Reč ima ministar, gospođa Nela Kuburović.
Zahvaljujem. Ovde smo dosta vremena slušali kako se izmene i dopune Zakona o izvršenju i obezbeđenju rade zbog naloga EU i akcionog plana za Poglavlje 23, ako u svom govoru danas i u svom obraćanju nijednom nisam pomenula ni akcioni plan, ni EU. Potreban nam je efikasan izvršni postupak zbog vladavine prava, što znači da svako ko ima određena potraživanja, koje je najčešće utvrđeno pravosnažnom odlukom, to potraživanje može da ostvari prinudnim putem ukoliko dužnik tu svoju obavezu ne izvrši dobrovoljno. Ovde slušamo sve vreme zaštitu građana, zaštitu građana, kao da su svi građani dužnici, kao da poverioci takođe nisu građani čija prava treba upravo da se ostvare u izvršnom postupku. Nekoliko puta ste pomenuli da je rad izvršitelja gotovo jednak zloupotrebi i da je njihovo postupanje zloupotreba po pravilu. Znate, kada iznosite takve ocene, za to morate da imate dokaze. Zloupotreba postoji ako je ona utvrđena u odgovarajućem postupku, bilo da je disciplinski postupak ili krivični postupak. Verujte da je u prethodnih nekoliko godina bilo i nekoliko desetina disciplinskih postupaka, ali isto tako i krivičnih postupaka, jer sam lično podnosila krivične prijave protiv određenih izvršitelja. Takođe, netačne su tvrdnje da tamo neka komora ima svoju disciplinsku komisiju. Ministarstvo pravde formira disciplinsku komisiju koja nadzire rad izvršitelja i u tu komisiju se biraju većinom članovi iz reda sudija koji kontrolišu rad u tom delu. Ono što je bitno, a pomenuli ste takođe nekoliko puta, da se apsolutno ne zna kada se sprovode prodaje, javne prodaje nepokretnosti. Nije tačno, jer na oglasnoj tabli Komore izvršitelja možete da se upoznate sa svakim zaključkom o sprovođenju javne prodaje, da vidite gde se sprovodi, kada se sprovodi i možete da prisustvujete tome ukoliko ste za to zainteresovani. Da li su izvršitelji neki obrazovani ili neobrazovani, ja ću vam samo reći, a verovatno me niste dovoljno slušali, da je i prethodnim Zakonom o izvršenju i obezbeđenju iz 2015. godine, bila povećana kvalifikacija koja se zahteva za lica koja žele da budu javni izvršitelji. To mora biti lice koje ima završen Pravni fakultet, položen pravosudni ispit, da je prošlo odgovarajuću obuku i da ima određeno radno iskustvo, gotovo da ispunjava iste uslove koji se traže za neko lice da bude imenovan za sudiju. Sudski izvršitelji, odnosno lica koja su sprovodila izvršenje u sudovima, bili su državni službenici, uglavnom lica sa srednjom stručnom spremom. Koliko nam je bio efikasan sistem o izvršenju u sudovima, govori podatak da smo do 2015. godine imali preko 2.000 izvršnih predmeta u sudovima, koji su trajali i više desetina godina. Dan danas imamo preko 600.000 predmeta, izvršnih predmeta u sudovima, to su predmeti gde su predlozi za izvršenje podneti pre nešto više od deset godina, pa eto tako imamo blizu 200.000 predmeta koji su stari preko deset godina, blizu 350.000 predmeta koji su starosti od pet do deset godina i koji nikada neće biti izvršeni, jer su sve ovo predmeti koji stoje u sudovima, a njih je ukupno 614.000, predmeti gde je poverilac podneo predlog za izvršenje i apsolutno ni jedna radnja više od strane suda nije podneta. Da li smo mi srećni zbog takvih okolnosti? Naravno da nismo, ali sudovi su se pokazali kao nesposobni da sprovode izvršenje, da nisu tom zadatku dorasli. To je bio razlog zašto je država morala da reaguje 2011. godine, da pronađe efikasniji sistem izvršenja. Da li su izvršitelji efikasni? To pokazuju i podaci koji govore da prosečna dužina trajanja izvršenja kod izvršitelja danas traje 110 dana. Da li smo time zadovoljni? Još uvek nismo, jer smo i dalje ispod proseka koji se zahteva za efikasno izvršenje, ali 110 dana je svakako mnogo bolje nego imati izvršenje koje traje 15 godina i gde izvršni poverilac nikada neće namiriti svoje potraživanje. S druge strane, zaboravljate da postoji lična odgovornost javnog izvršitelja, da za obaveze odgovara apsolutno svojom imovinom, tako da je to još jedan dodatni način kako da se obezbedi efikasnije postupanje. Govorite i o pravnom diskonuitetu i uvođenju javnih izvršitelja 2011. godine, ali ja moram da vas podsetim da je 2000. godine Skupština usvojila Zakon o izvršnom postupku, koji je napravio diskonuitet u potpunosti u odnosu na prethodni izvršni postupak koji je tada postojao. Tada je ministar pravde bio gospodin Petar Jojić, pa će vam reći da je taj zakon izazvao veliku polemiku u javnosti, veliku polemiku pre svega profesure. Ono što je bitno, da je tada ukinuto pravo na žalbu, apsolutno je pravo žalbe izbačeno iz izvršnog postupka, ograničena je bila mogućnost podnošenja prigovora, prigovor trećeg lica apsolutno nije postojao i ono što je bitno da je uvedeno dostavljanje preko table suda koja se vrlo često danas kritikuje. Tako da, kada govorite ko je šta radio, morate imati u vidu šta je rađeno i 2000. godine i kakav je tada bio donet Zakon o izvršnom postupku, koji je apsolutno unazadio sva prava izvršnog dužnika koje pokušavamo da zaštitimo ovim zakonom. Zakonom iz 2015. godine unapređena je zaštita izvršnih dužnika, a verujem i izmenama i dopunama zakona koje se danas nalaze pred vama i o kojima raspravljamo. Ono što je bitno jeste da ovaj zakon ima socijalni karakter, iako Zakon o izvršnom postupku takav karakter da ne bi trebalo da ima, ali brojne odredbe govore o tome da se i te kako vodilo računa i o socijalnoj zaštiti, ne samo pojašnjenju načela srazmere, već upravo ograničenja koja se odnose na prinudna izvršenja na platama i naknadama izvršnih dužnika, na prinudna izvršenja kada je reč o penzijama, kada je reč o ograničenju na kojim stvarima izvršenje apsolutno ne može da se izvrši. Zaboravljate da je u Predlogu zakona stavljeno da se izuzimaju iz izvršenja sva primanja koja se dobijaju na osnovu Zakona o finansijskoj podršci porodici. Ali, ono što je bitno i što ne treba zaboraviti je da su ovim zakonom izuzeta iz izvršenja i sva sredstva koja koriste državni organi za obavljanje svojih delatnosti, pa se tako neće dešavati da se na licitaciji ili da se popisuje medicinska oprema ili sredstva za obavljanje delatnosti u okviru sudova, kakvu smo imali praksu prethodnom periodu, da su i sami sudovi zbog svojih dugovanja došli u situaciju da im se popisuju kompjuteri i da se oni prodaju na javnoj prodaji. Još jednom ističem, zakon ne donosimo zbog Evropske unije, zbog obaveza iz Akcionog plana za Poglavlje 23. Zakon se donosi zbog građana Srbije, kao što treba zaštititi ličnost izvršnog dužnika, treba zaštititi i ličnost poverioca i omogućiti svakom koji ima utvrđeno pravo, pre svega pravosnažnom sudskom odlukom, da to svoje pravo i ostvari. Nisu jedina potraživanja koja se namiruju u izvršnom postupku komunalne delatnosti. Iz godine u godinu se sve manje smanjuje, a povećava se broj izvršenja koja se sprovodi na osnovu izvršnih isprava. Najveći broj kada su izvršitelji počeli sa radom jesu bila namirenja komunalnih potraživanja, ali upravo rad izvršitelja je doprineo tome da se dobrovoljna naplata poveća. Tako danas imate komunalna preduzeća koja apsolutno više ne angažuju izvršitelje u svom radu, jer je njihova dobrovoljna naplata u procentu preko 90%. I još jednom, kada govorite o zloupotrebama, ja bih volela da govorite o onima koje su dokumentovane i koje su utvrđene u odgovarajućem postupku, a ne na osnovu napisa u medijima koji vrlo često nisu provereni, nisu provereni ni od strane Komore izvršitelja, nisu bili provereni od strane Ministarstva pravde, pa kada se izvrši odgovarajući nadzor, utvrdi se da nije bilo apsolutno nijedne zloupotrebe od strane javnih izvršitelja. Ne kažem da ih nije bilo u pojedinim situacijama, ali gde god je ona otkrivena ili je pokrenut disciplinski postupak ili je podneta krivična prijava, što je radilo Ministarstvo pravde u prethodne tri godine. Zahvaljujem.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj, a zatim Petar Jojić. Izvolite.
Gospođo Kuburović, ja mislim da vi mene niste pažljivo slušali. Ja nisam govorio o pravnom diskontinuitetu, nego o kontinuitetu vlasti faktičkom koja postoji između DS i SNS, jer ovde običan argument kada je neki loš zakon koji je usvojen u vreme DS, ovde se govori, kao što se govori, npr. za Poslovnik – jeste, taj zakon je loš, ali to nismo mi, nego su to demokrate. Valjda vi to razumete, da zakon ne važi jednom za sva vremena. Nijedan zakon ne važi imperpetum. Zakon može da se promeni po utvrđenoj proceduri. Kada kažete – sudovi su se pokazali nesposobnim, znate, možemo onda da kažemo sutra – i sudovi su se pokazali nesposobnim da sude u krivičnom postupku, da raspravljaju o krivičnoj stvari, to bi sada trebao da radi neko drugi, možda eventualno privatnik, bio bi efikasniji. Kako mogu da se sudovi pokažu nesposobnim? Vi treba da omogućite uslove sudovima kako bi efikasno to radili i kako bi štitili građanska i ljudska prava i procesna prava svakog dužnika, a tako i poverioca, naravno. Kakvi su rezultati za ovo vreme postojanja javnih izvršitelja? Oni koji najviše duguju i dalje duguju i dalje zloupotrebljavaju zakon, a oni kojima se naplaćuje iz stanova, iz radnih mašina, iz sredstava za rad, gde im se raspravlja posle šta će biti sa njihovom decom, oni ispaštaju. To su rezultati izvršitelja. Ja nisam rekao da ste vi govorili o Evropskoj uniji i Poglavlju 23, možda zaista danas i niste, ali ja sam to čuo ovde u ovoj sali danas, uopšte iz atmosfere i uopšte koliko je javnost pratila celo ovo pitanje javnih izvršitelja. Samo hoću da kažem – trezveno treba da se pristupi ovoj temi. Ovo nije obična stvar, nije formalnost, ovo se tiče svakog građanina Srbije ponaosob, a o zloupotrebama se vrlo malo staraju nadležni organi.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, nije sporno da su srpski radikali bili na vlasti u vreme donošenja Zakona o izvršnom postupku kada je izvršena izmena postojećih odredaba iz Zakona o izvršenju iz 1978. godine. To je jedan od modernih zakona, njega su radili eksperti i stručnjaci. Uzmite radnu grupu koju sam ja formirao, imate je u Ministarstvu u arhivi, videćete da su tu učestvovali eksperti iz pravosuđa i sa fakulteta i videćete da je taj zakon bio precizan i jasan za to vreme. Drugo, mi smo taj zakon radili i on je bio u rukama suda, a ne u rukama kriminalaca. Danas imate veliki kriminal kod sudskih izvršenja i imate kod javnih beležnika. Ako se postaramo, izvršićemo istraživanja, dajte nam podatke o tome koliko ima javnih izvršitelja, uzmite otkad su oni uvedeni, njihova primanja, sud je naplaćivao minimalne troškove, pa su građani dužnici te obaveze mogli kao dužnici da izvršavaju bez ovakvih drastičnih mera i otimačine. Nije se desilo po tom zakonu, gospođo Kuburović, da je jednoj baki od 90 godina prodat stan zbog toga što nije platila struju. Nije se desilo da je u to vreme prodato i oduzeto 3.700 stanova. E, ako imate takve podatke, uporedite ih i onda možemo da govorimo o tome koji je zakon u primeni bolji.
Zahvaljujem, kolega Jojiću. Reč ima ministar gospođa Kuburović. Izvolite.
Kada je reč o broju izvršitelja, trenutno u Republici Srbiji radi 214 izvršitelja i tri zamenika, što znači 217 izvršiteljskih kancelarija koje zapošljavaju blizu 2.000 lica, što znači najveći deo tih zaposlenih su pravnici, veliki deo pravnika je zaposlen u javno-izvršiteljskim kancelarijama, a kada je reč o broju sudija i broju činovnika koji su postupali u izvršenju, taj broj je bio manji od 400. To vam samo govori koliko lica je angažovano u javno-izvršiteljskim kancelarijama koje redovno dobijaju plate za svoj rad. Moram da se vratim na Zakon o izvršnom postupku iz 2000. godine, pa ponovo da vas podsetim da ste vi tim zakonom ukinuli pravo žalbe, jer upravo član 8. kada govori o pravnim lekovima, govori da protiv rešenja donesenog u prvom stepenu može se izjaviti samo prigovor, žalbe više ne postoje. To je upravo bila jedna od vaših glavnih kritika, kada je reč i o zakonu iz 2011. godine, kojim je bilo ukinuto pravo žalbe izvršnom dužniku da štiti svoja prava. Takođe, ovaj zakon iz 2000. godine uveo je bio i dužničko ropstvo, odnosno dužnički zatvor, zato što ukoliko lice ne ispuni svoju obavezu, odnosno obavezu činjenja, ta se obaveza zamenjivala novčanom kaznom, pa ukoliko ne isplatite ni novčanu kaznu, onda se određivao zatvor, što je takođe jedno od osnovnih kršenja ljudskih prava. Da li su sudovi naplaćivali minimalne tarife ili ne, to upravo pokazuje da sudovi nisu poštovali sudsku taksu, odnosno Zakon o sudskim taksama, kao što ga nisu poštovali ni kada je reč o sprovođenju ostavina, pa se vrlo često postavlja pitanje da li je skuplja ostavina kod javnog beležnika ili u sudu, iako je apsolutno propisana identična tarifa i za javne beležnika i za taksu koja se sprovodi u sudu, što znači da je postojalo kršenje od strane suda. Ne zaboravite, da upravo taksu koju sud naplati je deo novca koji se koristi za unapređenje položaja zaposlenih. To je novac koji se koristi za isplatu plata sudija i državnih službenika, za isplatu stimulacije koju primaju državni službenici, pa valjda je njima bilo u interesu da poštuju Zakon o sudskim taksama i naplaćivane iznose koji su bili predviđeni zakonima, a ne da paušalno određuju neke minimalne naknade za naplate. Tako, još jednom, ističem da zakon iz 2000. godine je upravo prvi put uveo neke novine koje su bile prihvaćene od strane DS, 2011. godine, a koji smo mi ispravljali 2015. godine, a evo i sada kroz izmene i dopune zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Dobićete kao repliku kolega Jojiću. Samo da obavestim narodne poslanike da saglasno članu 27. i članu 87. stavu 2. i 3. Poslovnik Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Skupština danas raditi i posle 18.00 sati zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Pravo na repliku, narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo, što se tiče tvrdnji gospođe ministra Kuburović, mislim da bi trebalo pogledate uporedno pravo. Srbija je, odnosno tadašnja Savezna Republika Jugoslavija je koristeći norme pozitivnog međunarodnog prava i uporednog prava o čemu ste vi govorili da se radi o nekom dužničkom ropstvu. Uzmite nemačko pravo, pa ćete videti te odredbe su upravo na neki način bile i primenjene. Nadalje, što se tiče žalbe, gospođo Kuburović, ja sam imao priliku kao krivičar da branim ljude i sad uporedo sam žalbe u odnosu na izvršni postupak, i došao sam do zaključka da je bilo neefikasno i odugovlačio se postupak po godinu dana, ako izjavite žalbu i predmet stigne pred Okružni sud, godinu dana čeka se na rešenje u drugom stepenu. Pošao sam od ove logike, da građanin koji je pritvoren ima pravo da izjavi žalbu i da o tome odlučuje gospođo Kuburović veće, gospođo Kuborović, obratite pažnju, tada smo menjali odredbu zakona da žalba ne ide u Okružni sud iz razloga efikasnosti, već da po smislu odredaba Ustava Republike Srbije, tada Savezne Republike Jugoslavije, pravo na žalbu ima svako o kome se radi, kada se radi o njegovim interesima ili neko drugo pravno sredstvo, mi smo tada uveli prigovor, ali da ga rešava Prvostepeni sud u sastavu tri sudije. Prema tome, gospođo Kuburović, obratite pažnju na to. Što se tiče javnih izvršitelja i ove novotarije… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, kolega Jojiću. (Petar Jojić: Vi ste svesni i imate saznanja, da nikada nije zbog ne plaćanja struje čovek dizao ruku na sebe…) Pravo na repliku, opomenut sam na spominjanje političke stranke i od strane kolege Šešelja. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam predsedavajući. Javila sam na pominjanje stranke i trudiću se da posle svih ovih replika uspemo u kratkom vremenu da odgovorim na ono na šta smatram da treba da se odgovori od strane ovlašćenog predstavnika SNS. Pa, SNS jeste preuzela vlast 2012. godine i preuzela je odgovornost za vršenje te vlasti. Kakav je bio kvalitet vlasti, reći će građani koji će o tome suditi na izborima? Moram da kažem da se ne slažem sa tim da se dovodim u bilo kakvu vezu sa DS, naročito ne sa, na taj način da li smo mi nešto uradili ili nismo uradili. Znate, imate situaciju do 2012. godine, kada za građane Srbije nije urađeno ništa, već je urađeno samo za neke lične interese, ovi ljudi koji su do tada vršili vlast i imate situaciju posle 2012. godine kada je za građane urađeno sve. Sada mogu da iskoristim i ovu repliku i narednu repliku, da samo nabrajam u kojim oblastima je sve SNS uradila mnogo toga za građane. Mi danas imamo i nove puteve, i nove fabrike, i nova radna mesta, i nove investicije, i bolju socijalnu politiku, i bolje školstvo, i bolje zdravstvo i tako dalje. Tako da smatram da će i ovaj predlog zakona imati samo benefit za građane. Benefit se sastoji u mnogim izmenama i dopunama jer zaista iz ovog Predloga zakona može da se vidi da je Radna grupa na detaljan način pristupila izradi izmene i dopune ovog zakona. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik, Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Samo sam hteo da pojasnim ono što sam rekao malo pre, dakle, niko nije u obavezi ukoliko postoji loš zakon, on se menja po proceduri tako što parlamentarna većina u zakonodavnom domu izglasa novi zakon, sa boljim rešenjima. Ako je izgovor da je to što je neka druga politička stranka tada bila na vlasti, što je neki zakon donesen, to je samo konkretno za ovaj zakon o njemu danas govorimo, ali više puta smo ovo čuli za Poslovnik o radu Narodne skupštine. Dakle, nijedan zakon nije večan, ne traje do večnosti, već može da se promeni, kao što se promenio 2011. godine zakon iz 2001. godine, tako može da se 2019. godine promeni zakon iz 2011. godine ukoliko smo mi na primer poučeni iskustvom šta nam se desilo sa uvođenjem institucije javnog izvršitelja u Srbiji, a iskustvo nam je više nego negativno. Sve što ima veze sa njima je pod velikom sumnjom i u velikoj tajnosti, a asocijacija svakog građanina Srbije kada mu se spomene javni izvršitelj, jeste pohlepa. To su očigledni slučajevi i ne govori se o tome dovoljno u javnosti niti se iko time bavi. Slažem se, svako treba da plati ono što je dužan i sa kamatom ukoliko ne izvršava svoje obaveze na vreme, ali postoje ipak neke granice, ljudska prava i ljudsko dostojanstvo, niko nije toliko dužan da mu se to oduzme. Takav dug ne može da postoji. O tome se ne vodi račun i voleo bih da imamo drugačiji sistem, efikasniji, pod nadzorom sudova. Sudska vlast u Republici Srbiji, grana vlasti oni su deo države Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvažena gospođo ministre sa saradnicima, jedan sam od onih koji je 2011. godine štrajkovao kada je uvođen institut javnih izvršitelja, protiveći se tome i smatrajući da to i dalje mogu i treba da rade sudovi, ali naravno ne u uslovima i na način na koji su to radili u prethodnom periodu. Nisam takođe od onih koji su preterano zainteresovani, čak šta misli o tome i EU, niti na šta nas obavezuje akcioni plan, a pogotovo šta misli Svetska banka o svemu tome i procesima u Srbiji, ali me izuzetno interesuje šta o tome misle građani Republike Srbije i koliko dobro pravni sistem Republike Srbije funkcioniše upravo i samo zbog njenih građana. Ako taj cilj dostignemo onda nećemo imati problema ni sa ozbiljnim i dobronamernim mišljenjima ovih sa strane koje sam pobrojao. Naime, da je neko hteo do 2011. godine da sudovi na efikasan način rešavaju izvršne predmete imao je ozbiljnih mogućnosti i prostora da to uradi i privede, što kažu u žargonu nametni, da obezbedi odgovarajući broj sudija, da izvršitelji budu dovoljno stimulisani, da rade svoj posao, da vrši nadzor nad svim tim, ali očigledno da se o tome nije mislilo dovoljno, nije se radilo na tome dovoljno i onda je kao rešenje došlo ovo o čemu mi i danas razgovaramo. Ne može se ono što je predlagano menjati tek tako svakih par godina sistem kako će se sprovoditi izvršni postupak, jer jednostavno, to bi bilo vrlo ozbiljno narušavanje pravne sigurnosti, a to je nešto što je jako važno kada je u pitanju odnos građana prema državi i države prema građanima. Ja do te mere razmišljam kada je u pitanju pravna sigurnost, da sam se ja lično pitao, a verovatno i moji istomišljenici, nikada ne bi bilo povraćaja zemlje seljacima, jer jedini efekat od svega toga je da mi danas zaziremo da li će nam trećinu ili polovinu ili četvrtinu Vojvodine staviti pod šapu čak i stranci, pa smo donosili zakon kojim sprečavamo i onemogućavamo tu vrstu prometa. Nikad se ne bih saglasio sa vraćanjem imovine predratnim tajkunima, ali tu smo danas gde jesmo živimo u ovom vremenu i dobro je što se na jedan ozbiljan i temeljan način prilazi izgradnji institucije javnih izvršitelja. Prelaz od 2011. godine, kada se otvoreno može reći da su ovaj posao radili ljudi koji ni slučajno nisu mogli da ispunjavaju uslove, bar iz mog ugla gledano, jer samo nemanje pravosudnog ispita ukazuje na nešto što u našim pravničkim krugovima govori o tome da ne postoji dovoljno iskustva, ne postoji dovoljno znanja da bi se jednom ovakvom vrstom materije koja je izuzetno ozbiljna i odgovorna bavile. Prema tome, 2015. godine promene koje su išle u tom pravcu su bile potpuno na mestu, kao i mnoge promene koje danas imamo ovde pred nama, možemo tretirati da su zaista plod jednog ozbiljnog razmišljanja i dobrane analize šta se od 2011. godine, do danas dobro ili loše pokazalo u postojanju instituta javnih izvršitelja. Moram da kažem da mnogi problemi, upravo ono što ste vi u samo jednoj kratkoj fusnoti, napomenuli u radu izvršitelja, ali ne samo u radu izvršitelja, nego i mnogih drugih institucija, ali ne bih želeo da sad širim temu dalje, nastaju upravo iz različitosti sudske prakse. Mi imamo različitu sudsku praksu u četiri apelaciona suda, hteli mi to da priznamo ili ne. Vrhovni kasacioni sud u mnogo slučajeva nije čak u mogućnosti da tu praksu ujednačava kroz vanredne revizije, a u nekim postupcima takva vrsta usaglašavanja sudske prakse nije ni moguća. To je jedan od razloga zbog kojih se mora intenzivno pratiti način postupanja, prvenstveno sudova, jer ovde ostaju dobrim delom ovlašćenja i samih sudova kroz postupak, ali javnih izvršitelj, jer upravo oni mogu da pokažu gde su ti nedostaci iz sudske prakse koji se manifestuju. Na primer, jedan od najprostijih detalja koji se otklanja ovim zakonom, odnosno ovim predloženim izmenama, a to je da li javni izvršitelj sprovodi naplatu potraživanja po osnovu izdržavanja i to su sudovi različito tumačili. U nekim sudovima su zadržavali isključivo prao da to sud naplaćuje, smatrajući da je samo sud ovlašćen na osnovu prethodnih odredbi, a ovde u ovom odredbama se kaže - da sve drugo osim kad su u pitanju naplate novčanog potraživanja, kada su u pitanju porodični odnosi, sprovodi sud, a ovo može sprovoditi javni izvršitelj po izboru stranke praktično koja će se opredeliti na koji način želi to da se to provede Znači, ovo pokazuje, zaista jednu temeljnost koja je dovela i rezultirala ovakvim predloženim izmenama. Naravno da ne postoji ništa idealno. Najidealnije bi bilo da u Srbiji nema razloga da bilo ko vodi sudske sporove, samim tim ne bi bilo problema ni sa prinudnom naplatom i prinudinim izvršenje. Mnogi će meni zameriti možda na ovom stavu, ali ja moram da podsetim samo jednu stvar. Nisu građani Srbije samo dužnici, građani Srbije su u mnogim predmetima i poverioci. Nemojmo da samo zanemarujemo tu kategoriju ljudi, zato što sudovi svojevremeno nisu radili posao na ogovarajući način, zato što po svaku cenu želimo da zaštitimo dužnika i neki obični građani, neki obični ljudi nisu bili u dovoljno meri zaštićeni i nisu mogli uredno i blagovremenu svoje pravo, koje su ostvarili ili treba da ostvare kroz sudsku presudu, a ono je ostvareno na kraju te kad se izvršenje sprovede, jednostavno nisu im pružene mogućnosti da to učine. I, sada kada mi vagamo ovde, na jednoj strani pričao o dužnicima, na drugoj strani pričamo o poveriocima i stalno u glavi imamo: banke, javna preduzeća, državu itd. Niko od nas neće da kaže da su poverioci maloletna deca koja danas žive u bedi, nemaštini, zato što neodgovorni roditelj, kojem nisu povereni na čuvanje i staranje, ne vrši svoju obavezu. I, šta ćemo da kažemo sad? Jadan ovaj kome će neko sutra čak i stan prodati da bi se naplatila zaostala potraživanja na ime izdržavanja malog deteta… Ma, ne jedan stan, 22 stana treba da mu se prodaju. Znači, imamo takvih situacija. Jednog trenutka je bilo razmišljanja da uopšte prodaju nepokretnosti treba limitirati na nekakav izvoz, bilo čije potraživanje da je. Sad, recimo, zamislite da je ostalo 5.000 evra potraživanja da se ne može prodati jedina nepokretnost nekome ko je prevario 50 ili 100 ljudi za od 200 do 1.000 evra, kad pogledate, svako je to potraživanje pojedinačno, i mi sad kažemo - U redu, mi ćemo sad da štitimo jadnog prevaranta. Nemojte da zaboravimo da postoje mnogi takvi predmeti i da smo mi i ovde dužni da vodimo računa i o građanima Srbije koji su poverioci u izvršnom postupku, da oni budu naknađeni. Ja moram da kažem da je ovo jedna prilično populistička mera kada se kaže da se jedina nepokretnost vrednosti do 5.000 evra, kad je u pitanju potraživanje do 5.000 evra, ne može prodati. Šta ćemo mi da radimo u situaciji ako ta jedina nepokretnost vredi 300.000 evra? Da li je to na mestu? Da li tu postoji srazmera? Skačemo li mi malo iz ovog koloseka? Upravo iz tog razloga i jesam čak i amandmanski reagovao, ali tome kad dođe priča vezana za amandmane. Znate, neko ima nepokretnost od 300.000, 400.000 evra, vodi se kao nezaposlen, dužan je kao Grčka, i uživa, baškari se… Pa, kakvo je razmišljanje njegovog okruženja građana Srbije koji gledaju da neki prevarant, kriminalac, koji je dužan i ružan, njemu država ne može da proda nepokretnost, nevezano za bilo koju vrstu potraživanja. Ja se izvinjavam, pitanje je društvene odgovornosti je nešto što mora da se postavi na lestvici jako visoko. Prema tome, možda treba razmišljati u ovom segmentu, ali ima vremena, naravno, Skupština Srbije je uvek otvorena za svaku korekciju, pa proceniti koji je to novčani iznos minimalne vrednosti, jedine nepokretnosti kada to ne treba prodavati. Znate, nije ni logično da neko bude dužan, pa i 4.800 evra za komunalije i ima stan od 150 ili 200 kvadrata u centru Beograda. Hipotetički je moguće. Pa, ne mora da živi u centru Beograda, može da živi na drugom mestu. Jel se sam potrudio da to on plati? Nije se potrudio da plati i da reši svoj problem. Prema tome, mi ovde moramo da zaboravimo tu vrstu demagogije i nama svi građani koji su učesnici u postupku moraju da budu apsolutno ravnopravni da ih u svakom trenutku imamo na umu. Ja bih imao još koju sugestiju koja i jeste na mestu, ali ne tiče se direktno sad ovih izmena i dopuna ovde. Opravdane su sumnje u postupke licitacije. Zašto? Kad sa napravi analiza u postupcima licitacija, 85% do 90% nepokretnosti se prodaje po 30% ili 40% od njene procenjene vrednosti. Upravo, ako razmišljam o nečemu što bi trebao da bude metod da se spreči želja za koruptivnim ponašanjem, želja za zloupotrebom, razlog za zloupotrebom, onda treba u nekom budućem periodu razmišljati da li ta umanjenja i za prvu licitaciju i za drugu licitaciju treba da nas dovedu do toga da se nepokretnost može prodati za 30% ili neposredno pogodbom. Ja sam pre za varijantu da to bude 80% i 60%, da nepokretnost ne možete prodati ispod 60% i kraj. Time ćemo mi da zaštitimo i da sprečimo situaciju koju smo imali do sada u mnogim sudovima, kažem vam, lično sam to viđao, neću navoditi o kojim se sudovima radi, da ispred sudnice dok je čak sud sprovodio izvršenje, jer sam bio zastupnik jednog od poverilaca, stoji poneka ekipica tamo koja aktivno učestvuje i napravila je svoj mali biznis, koji u stvari uopšte nije mali nego veliki, učestvujući na licitacijama i ispred vrata sudnice ubeđujući zainteresovane licitante da uđu u sudnicu i da učestvuju u licitaciji, koji nisu iz tog kruga. Sad će neko reći – šta je radio sud? Znate šta, ja sam istog sekunda u tom sudu otišao, prijavio službi koja radi na obezbeđenju i ti su udaljeni istog sekunda napolje, zaista nisam proveravao šta se dalje izdešavalo, mislim da su čak privedeni, da su njima uzeti podaci i da ih je država procesuirala posle toga. Znači, i mi građani moramo da uzmemo deo odgovornosti na sebe da bi smo zaštitili kako država funkcioniše. Pitanje troškovnika je nešto o čemu treba ozbiljno razmisliti, gde ga ukalupiti, postaviti ga u nekakve okvire koji su za realnost prihoda u Srbiji prihvatljivi i da to bude nešto što neće bosti oči građanima i praviti problem u celom okruženju. Nemam ništa protiv da ljudi koji se bave tim poslom odgovorno zarade novac, plate državi porez ono što duguju, ali mislim da se tu krije jedan ozbiljan prostor u kojem se može razmotriti i razmisliti kako to dovesti u meru da izvršitelji budu stimulisani da rade svoj posao u skladu sa zakonom, a da jednostavno to ne bude nešto što će preterano iritirati i dovoditi nas do razmišljanja da li je država trebala da te i tolike takse, koje završavaju sada na nekom drugom mestu umesto isključivo u državnom budžetu, budu tolike. Što se tiče samog izvršnog postupka i elektronske table i uopšte table, moram da kažem da postoji jedan problem koji mnogim građanima u Republici Srbiji je uzeo novac, a da nisu imali mogućnost da stave prigovor na rešenje o izvršenju. Ali to je u jednoj situaciji isključivo njihova neodgovornost, jer nisu prijavili promenu prebivališta u MUP, onako kako smo zakonom obavezani, pa je pošta slata jedan ili dva puta na adresu na kojoj imaju uredno prijavljeno prebivalište. Nakon toga su se stekli uslovi da tok procesa teče tako što se predmet, hajde mi to kažemo pravnički okači na oglasnu tablu, proteknu rokovi i više se prava na prigovor nema, čak ni u onim predmetima gde je zastarelost potpuno evidentna. Prema tome, i mi kao građani moramo da vodimo računa o tome, a država treba da povede računa o sledećoj stvari, zasigurno mogu da garantujem da jedan broj neuspelih dostava je posledica neodgovornog odnosa radnika koji rade u pošti. Ozbiljno pitanje se postavlja da li su zaista dostavili papirić sa obaveštenjem da se pošiljka treba preuzeti i da li je taj papirić završio u rukama onoga kome treba da bude dostavljen? Možda je rešenje da se u nekom budućem periodu kada to bude izvodljivo svako ko želi da se zaštiti od takve mogućnosti može da dostavi svoje podatke ili svoj mejl ili telefon i da ukoliko bilo gde bude pokrenut postupak od strane izvršitelja pre nego što se uđe u proceduru dobije obaveštenje da se o tome radi. Znate, u praksi je nedokazivo da vam niko nije uručio predlog rešenja o izvršenju, rokovi proteknu itd. To jeste jedan mali broj ali nije zanemarljiv i mora se na tome raditi. Zašto je to problem? Pa, poštari nam rade od 07.00 do 15.00, ljudi su uglavnom na poslu u to vreme. Radi se o ličnoj dostavi. Znači, mora se naći način da se i sudska pošta i pošta koja je vezana uopšte za oblast pravosuđa dostavlja na odgovarajući način, čak i u neradno vreme da se obezbedi uslov da onaj ko je uredno prijavio prebivalište živi na toj adresi sa apsolutnom sigurnošću može da dobije obaveštenje da se nekakav postupak vodi protiv njega i da mu neće proteći rokovi za žalbu, prigovor i da može da reaguje. Još jedna stvar o kojoj mora da se vodi računa i to je pitanje sada možda ne za vas samo, pitanje kamata za izvršne postupke koji su pokrenuti još 2008, 2009, 2010, 2011. godine još uvek nisu sprovedene. Neki od tih predmeta dolaze danas na realizaciju kad su došli u ruke javnih izvršitelja, stajali su u arhivama sudova, najveći broj njih je bio u arhivi Četvrtog suda, ako se ne varam, ako grešim ispravite me, sami ste rekli da je to blizu oko 600.000 predmeta koji su stariji od 10 godina. Zamislite sad građanina koji, nek je izvršni dužnik, on je dužan da plati što jeste, a je li dužan on zbog aljkavosti i nerada države, da ne ulazimo uopšte ko je u pitanju, da plaća zakonsku zateznu kamatu za period od devet, deset, pet, sedam, osam godina, koliko će toga da se pojavi. Još jednu stvar želim da ukažem, opet se vraćam na stav sudske prakse. U prethodnom zakonu nije bilo jasno definisano, kada se izjasnite, a to je, najveći broj predmeta je bio 2016. godine, da želite da više ne postupa sud nego javni izvršitelj po tom predmetu, sud je samo donosio rešenje, neki sudovi, izvinjavam se, su samo donosili rešenje o obustavi postupka, obaveštavali poverioca, ali predmet nisu slali javnom izvršitelju na postupanje, nisu mu čak slali ni obaveštenje da on treba da preuzme taj predmet i da nastavi rad u takvom predmetu. Ostala je pravna praznina. Ni stranke nisu znale da su dužne kada su pojedini sudovi u pitanju, po njihovom mišljenju, da oni moraju lično da idu i da obaveštavaju javne izvršitelje, da im kopiraju predmete, da im daju rešenja. Ja mislim da je to jednostavno nonsens. Mnogo je jednostavnije bilo da to sud učini po službenoj dužnosti, bilo je sasvim jasno i logično da je procedura morala tim tokom da ide. Mislim da je to nešto na čemu treba raditi. Mi pričamo ovde o mogućim negativnim postupcima koji se mogu desiti u ovakvim situacijama kada su licitacije, kada su javne prodaje. Siguran sam da će ova elektronska prodaja u mnogome onemogućiti jedan dobar deo stvari koje sam pominjao kao prostor za zloupotrebu, ali ja moram da vam kažem da nisu samo javni izvršitelji, ima i određenih stečajnih upravnika, treba i o njima razmisliti. Ja znam mnoge stečajne upravnike koji su u dogovoru ja tebi-ti meni činili da dođu do nepokretnosti. Isto tako, znam i za jednog stečajnog upravnika koji je kupio stan od 50 kvadrata u Francuskoj ulici za 12,5 hiljada evra. Znate, to su neke stvari koje su nedopustive. Prema tome, dobro je, danas pričamo o javnim izvršiteljima, ali treba razmisliti i o ovim nekim detaljima koji stoje. Još jednu stvar pomenuću, ako dozvoljavate samo jednu rečenicu, ne slažem se sa ograničenjem, i detaljnije ću o tome kada budu bili amandmani, da se kada je u pitanju izdržavanje može zapleniti samo do jedne polovine zarade. Vi jako dobro znate da sudovi mogu da dosude za više dece, znači do polovine zarade, do 50% da se daje na ime izdržavanja. Ako se pojavi zaostatak od tri meseca, godinu dana, dve godine, ako možete da mu zaplenite samo polovinu zarade, nikada to ta deca dobiti očigledno neće ili će to dobiti prekasno. U tom smislu sam reagovao amandmanski tražeći da to ipak ostane izuzetak u svemu ovome i da to budu dvotrećinska prava zabrane. Hvala.
Reč ima ministar, gospođa Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Svakako neujednačena sudska praksa je jedan od glavnih razloga zašto smo pristupili izmenama i dopunama zakona, jer se dešavalo da izvršitelji potpuno različito u istim pravnim situacijama postupaju. Podsetiću vas da 2011. godine kada nije postojalo ni pravo na žalbu i gde apsolutno ni jedan sud sem prvostepenog, tj. osnovnog ili privrednog suda nije imao dodira ili kontakt sa izvršnim predmetima. Dešavalo se i da na području istog višeg suda sudovi različito postupaju, pa i na teritoriji samog Beograda Prvi, Drugi i Treći osnovni sud su različito postupali jer nije postojao mehanizam da se ujednači njihovo postupanje. To je bio razlog zašto smo 2015. godine vratili žalbu, upravo jedan od razloga naravno jeste i zaštita prava dužnika, ali kako bi se ujednačila sudska praksa. Pominjali ste pitanje alimentacije, naplate izdržavanja, da je to izazvalo različito tumačenje i postupanje sudova. Sudovi su različit stav zauzimali, da li je to u domenu porodičnih odnosa ili ne, s obzirom da sud jeste isključivo nadležan za sprovođenje izvršenja koje se tiče porodičnih odnosa. Međutim, Vrhovni kasacioni sud je nakon nekog vremena zauzeo stav i rekao da alimentacija jeste u domenu porodičnih odnosa i da je u toj situaciji samo nadležan sud. Mi smo smatrali da naplata alimentacije, odnosno izdržavanje je novčano potraživanje koje može da sprovodi izvršitelj. Oni su se i do sada u praksi pokazali izuzetno efikasnim kada je reč o ovoj vrsti naplate i izričito smo precizirali da su javni izvršitelji nadležni za sprovođenje izvršenja radi naplate zakonskog izdržavanja. Nisu su samo deca ta koja su ostvarivala svoje pravo pred izvršiteljima, na stotine hiljada predmeta je bilo gde su i radnici pred izvršiteljima ostvarivali svoja prava, a kada je reč o neisplaćenim zaradama, tako da nisu samo komunalna preduzeća ta koja su poverioci i nisu samo banke te koje su poverioci u izvršnom postupku. Velike novine svakako će uslediti kada je reč o prodaje nepokretnosti. Moram samo da vas ispravim ili se možda nismo dobro razumeli, sadašnje odredbe predviđaju da ne može da ide minimalna prodaja ispod 50% procenjene vrednosti. Ono što je praksa u okolnim zemljama pokazala da uvođenje elektronske javne prodaje povećava i cenu nepokretnosti na prodajama, da se ona otprilike povećava negde za 20%, tako da je i to jedan od razloga zašto smo se opredelili za ovaj koncept, ne samo transparentnosti i ukidanje svih zloupotreba koje do sada postoje kada je reč o prodajama nepokretnosti, već upravo da bi se na tržištu postigla realnija cena. Samim tim štitimo i poverioca, a sa druge strane i dužnika koji će, pre svega, da ostvari svoju, da ispuni svoju obavezu. Niste vi pominjali, ali u prethodnim diskusijama je pominjano da kada je reč o dodeli dece, sud vrši nadzor nad izvršiteljima. Moram samo da zarad građana da kažem, kada je reč o dodeljivanju dece, u takvoj vrsti izvršenja isključivo je nadležan sud. Apsolutno javni izvršitelji nisu uključeni u taj postupak. Da li se govori o sudu ili sudiji? Mislim da je reč nomotehnike u pitanju. Naravno da se zna, kada se koristi reč sud, da se odnosi na sudije i jedini termini gde se koristi reč sudija pojedinac u zakonu odnosi se na raspravljanje o pojedinim pravnim lekovima, kako bi se napravila jasna distinkcija o tome ko odlučuje o žalbi, o zahtevu za otklanjanje nepravilnosti ili o prigovorima. Moram da se vratim na broj starih predmeta koji su bili u sudovima, a koje ste i vi pominjali i sa čime smo se suočili 2015. godine kada je donet novi Zakon o izvršenju i obezbeđenju. Do 2010. godine postojalo je jedno pravilo da, odnosno sudski poslovnik je to tako propisivao, kada podnesete predlog za izvršenje i kada vam sud donese rešenje o izvršenju, a vi kao advokat vrlo dobro znate da je to samo lupanje štambilja od strane suda, gde se više ne preduzima ni jedna procesna niti izvršna radnja u tom postupku, gde čak ni izvršni dužnik ne zna da je podnet predlog za izvršenje, takvi predmeti su se smatrali završenim, što znači da je za stotine hiljada predmeta, koji su se kasnije pojavili, bilo doneto samo rešenje o izvršenju, bez preduzimanja bilo kakve radnje. To je sa jedne strane korišćeno i u reformi 2010. godine kada se htelo prikazati da postoji mnogo manji broj predmeta u sudovima, nego što ih je stvarno, kako bi se odredio manji broj sudija i kako bi se opravdao reizbor. Međutim, kada smo 2015. godine doneli novi zakon i kada je prelaznom odredbom bilo predviđeno da se poverioci izjasne da li su za to da njihov predmet ostane u sudu ili su za to da se prenese na javnog izvršitelja, shvatili smo da postoji na stotine hiljade predmeta koji se vode kao završeni, a u stvari do namirenja potraživanja apsolutno nije došlo, jer aktiviranjem svog prava poverioci su bili ti koji su ukazali da postoji tako veliki broj predmeta koji nisu okončani, a kroz statističke podatke su se pokazivali kao rešeni. To je jedna od manipulacija brojkama u sudovima i sada konačno imamo negde čistu situaciju koja pokazuje da još uvek ima preko 600 hiljada starih izvršnih predmeta. Tačno je to što ste rekli da dužnici dan danas ne znaju da takvi predlozi za izvršenje postoje, i to je jedan od razloga zašto smo u prelaznim odredbama ovih izmena i dopuna predložili da sva ona komunalna potraživanja u iznosu do 2.000 dinara budu obustavljeni, upravo kako građani ne bi došli u situaciju da zbog nekih minimalnih dugovanja, za koje nisu ni znali da su utuženi, je pokrenut postupak, a koji bi došli do desetostruko većih iznosa zbog zatezne kamate i proteka vremenskog perioda kada sudovi ništa nisu radili. To je jedan od razloga zašto je predviđeno da se ti predmeti obustave. Naravno, smanjiće se i broj starih predmeta i rasteretiće se sudovi, ali mislim da smo u ovom trenutku imali interes dužnika koji i ne znaju da su postupci pokrenuti. Takođe, veliki broj dužnika koji su u međuvremenu umrli, pa tek njihovi naslednici ne mogu znati, niti znaju da takvi postupci postoje u sudovima. Verujem da ćemo na ovaj način otkloniti nepravdu ne postupanja organa. Ne ulazim u to iz kojih razloga i zašto, ali u svakom slučaju nedostatak jeste na strani državnih organa koji nisu postupali u odgovarajućim vremenskim rokovima, nije se poštovalo ni suđenje u razumnom roku, pa samim tim, sa druge strane, možete imati kontra efekat da ti dužnici tuže zbog suđenja u razumnom roku, odnosno zato što postupak nije okončan i da dođete u situaciju da država plati mnogo, mnogo veće naknade zbog nepoštovanja prava na suđenje u razumnom roku, nego što su potraživanja koja imaju komunalna preduzeća. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, poštovani predsedavajući. Uvažena gospođo Kuburović sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku želim da kažem da će ovaj predlog imati punu podršku poslaničke grupe SNS i želim da čestitam Radnoj grupi, jer se iz samog predloga vidi da je vrlo ozbiljno i temeljno pristupljeno izmena i dopunama. Prilikom donošenja Zakona o izvršenju i obezbeđenju 2015. godine, Ministarstvo pravde se obavezalo da će pratiti način primene zakona i, ako se budu pojavile nekakve manjkavosti, da će reagovati, odnosno da će pristupiti pripremi izmena i dopuna tog zakona. Cilj je, naravno, ujednačena sudska praksa, ujednačena izvršiteljska praksa koja je u ovim postupcima jedan od elemenata jednake zaštite učesnika i ostvarivanja njihovih prava. Ako izvršni postupak posmatramo kao logičan sled parničnog postupka, možemo reći da predstavlja krunu tog postupka, da predstavlja završetak postupka, odnosno da predstavlja mogućnost da izvršni poverilac zaista ostvari, odnosno naplati neko svoje potraživanje. Dakle, u Ministarstvu je formirana Radna grupa od preko 20 članova, čiji je zadatak bio da dođe do informacija o problemima koji nastaju prilikom primene zakona, o spornim pitanjima koja treba rešiti, ali i da iznađu rešenja koja će, sada vidimo, biti sastavni deo ovog predloga koji je pred nama. Radi se o problemima koji nastaju u praksi primenom zakona. Prvenstveno su u ovom predlogu otklonjeni određeni nedostaci u pojedinim članovima zakona koji sadrže norme koje su nerazumljive, kontradiktorne ili koje su nedovoljno jasne. Na tu situaciju ukazali su skoro svi članovi Radne grupe, ali i stručna javnosti, ukazali su, takođe, i predstavnici Izvršiteljske komore i svi predlozi koji su tada dati su uzeti u obzir prilikom izrade Nacrta ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Očekujem da ćemo u načelnoj raspravi više govoriti o izvršenju, nego o obezbeđenju, zbog toga što je ta tema aktuelnija, ali u svakom slučaju videćemo šta će doneti i rasprava u pojedinostima. Da sada pređemo na neke novine koje su date u ovom predlogu zakona. Prvo, jedina nepokretnost fizičkog lica se ne može prodati radi namirenje potraživanja iz komunalnih i srodnih usluga, ukoliko je potraživanje manje od 5.000 evra u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu Narodne banke Srbije na dan podnošenja predloga za izvršenje. Da bi građani koji prate ovu raspravu bili načisto sa tim o kakvom postupku se radi, radi se o postupku izvršenja na osnovu verodostojne isprave, o čijem predlogu odlučuje izvršitelj i obuhvata samo novčana potraživanja koja su nastala po osnovu komunalnih ili sličnih delatnosti. Dakle, ovaj postupak postaje, odnosno dobija karakteristike sudskog postupka tek po izjavljenom prigovoru. Izvršni dužnik može izjaviti prigovor ako se verodostojna isprava ne odnosi na njega, ako obaveza nije dospela, ako je obaveza izvršena ili je prestala i ako je potraživanje zastarelo. Drugo, izmenjena su pravila o izuzimanju od izvršenja i ograničenjima izvršenja tako što su uvećani iznosi koji su zaštićeni od izvršenja. Smatram da je ovo jako važno, upravo zbog građana koji su se u nekom periodu svog života našli u ulozi izvršnih dužnika. Dakle, plata će moći da bude opterećena do polovine, umesto do dve trećine, kako je do sada bilo, penzija do jedne trećine umesto do polovine a minimalac, odnosno minimalna zarada će moći da bude opterećena do jedne četvrtine. Što se tiče penzija, tu sad postoje različite kategorije, u zavisnosti od visine penzija koje podležu izvršenju u nekom konkretnom slučaju. Dakle, izvršenje na penziji koja ne prelazi prosečnu penziju može se sprovesti do njene četvrtine, odnosno izvršenje na penziji čija visina ne prelazi najniži iznos penzije može se sprovesti do jedne desetine. Na taj način upravo se radi na tome da se spreči da izvršenje ugrozi životne i osnovne potrebe izvršnog dužnika. U vezi sa ovim, možemo govoriti i o pojačavanju praktične primene načela srazmere, čime će se sprečiti unovčavanje imovine izvršnog dužnika velike vrednosti radi namirenja nesrazmerno manjeg iznosa potraživanja izvršnog poverioca. Dakle, javni izvršitelj je dužan da prilikom izbora sredstva i predmeta izvršenja, radi namirenja novčanog potraživanja, vodi računa o srazmeri između visine obaveze izvršnog dužnika i vrednosti predmeta izvršenja. Ja moram da kažem da je ovaj član pojačan i dodavanjem dva nova stava. Najpre je javni izvršitelj obavezan da po službenoj dužnosti vodi računa da se izvršenje sprovodi na način, dakle putem sredstva i predmeta izvršenja, koji je najpovoljniji za izvršnog dužnika. To se odnosi i na sredstva izvršenja i na predmet izvršenja i smatram da je ova informacija zbog građana vrlo važna. Sa druge strane, drugim stavom je ipak data mogućnost izvršnom dužniku da da saglasnost da se izvršenje sprovede određenim sredstvom, odnosno na određenom predmetu izvršenja, kako u tom konkretnom slučaju odgovara samom izvršnom dužniku. Na ovaj način uvedena je zaštita izvršnih dužnika. Sprečava se da dužnik po završetku izvršnog postupka bude životno ugrožen u smislu da je njegova imovina prodata, odnosno u smislu da njemu sada od te prodate imovine nije ostalo mnogo novca, da bi se izmirila obaveza koja je nesrazmerno male vrednosti. Na ovaj način će se uticati i na izvršitelje da ne zaobilaze načelo srazmere i da ne prodaju imovinu velike vrednosti izvršnih dužnika za dugove koji su zapravo premali. Ono što još želim da istaknem, a što će svakako imati određene benefite za građane, ali će imati i određene benefite koji se tiču našeg pravnog sistema, ovaj Predlog zakona uvodi rešenja koja se mogu smatrati antikoruptivnim merama. Na primer, strože je regulisano ko ne može biti kupac u postupku izvršenja. To sada nisu samo javni izvršitelji, to su i njihovi zamenici i pomoćnici i sva druga lica koja rade i koja su zaposlena kod javnih izvršitelja, bez obzira na to da li postupaju u konkretnom predmetu ili uopšte ne postupaju u tom predmetu. Takođe, ovo je prošireno na određeni krug lica, na srodnike u pravoj liniji, u pobočnoj liniji do četvrtog stepena, na supružnike, vanbračne partnere, usvojitelje, usvojenike, hranitelje, hranjenike, itd, staratelje i štićenike i vi zapravo vidite iz ovih odredaba zakona koliko je proširen krug lica kome se zapravo sprečava da dobija bilo kakve informacije ili da učestvuje u postupcima javnog nadmetanja prilikom prodaje neke nepokretnosti. Ista ova odredba, moram da kažem da je dobro što se odnosi i na lice koje je zaposleno u Ministarstvu a koje će voditi portal elektronskog javnog nadmetanja i odnosi se i na sa njim povezana lica. Dakle, radi se o tome da će se stanovi i kuće prodavati na elektronskoj prodaji. Izvršitelji neće znati ko je i kako licitirao i na taj način se smanjuje korupcija odnosno dosta se smanjuje prostor za malverzaciju, odnosno očekuje se da praktično prostora za zloupotrebe i za malverzacije više ne bude. Naravno, dosta je problema uočeno u sprovođenju javnih nadmetanja koja se održavaju u postupku izvršenja. Upravo uvođenjem elektronskog javnog nadmetanja, odnosno elektronske prodaje rešiće se problemi koji stvaraju zloupotrebe, a sa druge strane cene o kojima smo i malo pre govorili po kojima se prodaju predmeti izvršenja će biti veće. Na ovaj način zaštitiće se izvršni dužnici, zaštitiće se njihova imovina. Osim toga, važno je da će stepen korupcije biti niži, ali zaštitiće se i izvršni poverioci koji će moći da naplate svoja potraživanja. Moram da kažem i da je određeni broj država već uveo e-prodaju i da su rezultati pozitivni. Za primer dobre prakse možemo uzeti Mađarsku, u kojoj je postupak prinudne prodaje transparentan, informacije su dostupne svima koji žele da učestvuju u postupku. Takođe, sigurnost i efikasnost postupka su veći. Problem koji se javio jeste da je određeni krug ljudi od licitacija zapravo napravio profesiju. Oni učestvuju na skoro svim aukcijama, sa ciljem da za što manju cenu pribave sebi nepokretnost, a ako se desi da neko drugi želi da učestvuje u tom javnom nadmetanju, onda oni pribegavaju različitim metodama odvraćanja tih ljudi od javnog nadmetanja. Uvođenjem e-aukcije niko neće znati sve učesnike i svima će biti obezbeđeno jednako pravo da učestvuju u javnom nadmetanju tokom čitavog postupka. Takođe, informacije će svima njima biti dostupne tokom čitavog postupka. Dakle, e-aukcija, odnosno e-prodaja će biti zapravo anonimna, a drugi segment automatizacije ovog postupka biće uvođenje elektronske oglasne table, koja će zapravo predstavljati javni registar. Na kraju da zaključimo šta će sve omogućiti uvođenje elektronske prodaje - ravnopravno učestvovanje svih zainteresovanih lica, slobodnu konkurenciju, transparentan i pošten postupak, jednaku mogućnost za sve učesnike da se informišu o postupku i postizanje najpovoljnije cene, što u ovom slučaju nije dobro samo za izvršnog dužnika, već je dobro i za izvršnog poverioca. Četvrta stvar o kojoj želim da govorim jeste umnožavanje troškova u postupku izvršenja kada izvršni poverilac podnese protiv izvršnog dužnika više predloga za izvršenje po više različitih osnova. Međutim, kada su oni mogli da se istovremeno namiruju ili kada dođe do razdvajanja na glavnicu, kamatu i troškove izvršni poverilac će imati pravo na naknadu troškova samo za jedan postupak bez obzira na to da li je protiv izvršnog dužnika vodio jedan ili više postupaka. Takođe, u predmetima gde je dužnik Republika Srbija ili pokrajina ili jedinica lokalne samouprave ili bilo koji direktan ili indirektan korisnik budžeta pre podnošenja predloga za izvršenje izvršni poverilac je dužan da o svojoj nameri da podnese predlog za izvršenje obavesti Ministarstvo finansija najkasnije 30 dana pre podnošenja predloga za izvršenje. Na ovaj način se dosta vodi računa o budžetu Republike Srbije, odnosno ostavlja se mogućnosti za dobrovoljno namirenje obaveze. Dakle, da na kraju vidimo zbog čega donosimo ovaj zakon. Donosimo ga zbog dužnika, zbog njihove zaštite i sigurnosti, zbog građana. Donosimo ga zbog poverilaca, čija će naplata potraživanja biti sigurnija i brža. Dakle, ponovo ga donosimo zbog građana. Donosimo ga i zbog javnih preduzeća i javno-komunalnih preduzeća koja se neretko u takvim postupcima javljaju kao izvršni poverioci. Ovaj zakon donosimo i zbog države čiji će budžet biti zaštićen primenom određenih normi od dupliranja troškova i ostavlja se dodatni rok za dobrovoljno izmirenje obaveza. Takođe, iz ovog predloga vidimo nameru Vlade da se naše zakonodavstvo unapredi i da se modernizuje. U naš pravni sistem se uvode norme koje se već primenjuju u mnogim zemljama, što znači da smo kao država i kao društvo spremni da dalje napredujemo i bez obzira na to što nismo zemlja članica EU da možemo da kažemo da imamo zakonodavstvo koje je na tako visokom nivou. Javni izvršitelji će na kraju dovesti do toga da će se sudovi rasteretiti, da će efikasnije raditi zbog smanjenja broja predmeta, a na kraju od brzine izvršenja zavisi i koliki je stepen vladavine prava koji je ostvaren, zavisi stepen zaštite izvršnih poverilaca i izvršnih dužnika, zavisi i u mnogome položaj Srbije na Duing biznis listi. Zbog svega navedenog, pozivam koleginice i kolege narodne poslanike da podržimo ovaj Predlog zakona u Danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Jelena Vujić Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, kolega Arsiću, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o vrlo važnom zakonu koji je podnelo Ministarstvo pravde, dakle, izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Ovaj Zakon donet je 1. jula 2016. godine i Radna grupa koja je učestvovala na izmenama i dopunama ovog zakona bila je jako, da kažem, stručna, konstruktivna, uzimali su se u obzir svi predlozi i sugestije u struci kako bi poboljšali pravni sistem naše zemlje. Uvažena ministarka, gospođo Kuburović, imaćete podršku poslaničke grupe Jedinstvena Srbija u Danu za glasanje, dakle, podržaćemo izmene i dopune zakona o izvršenju i obezbeđenju. Zbog građana Srbije koji prate ova skupštinska zasedanja, danas raspravljamo o vrlo važnom zakonu. Ovde su dati na jednu ruku i revolucionarni predlozi kojih do sada nije bilo u pravnom sistemu naše zemlje, dakle, Zakonu o izvršenju i obezbeđenju i izmenama i dopunama ovog zakona rešićemo jako velike probleme, nagomilane probleme, kako dužnika, tako i poverioca. Dakle, izmene i dopune zakona posmatramo kao odgovor na probleme najsiromašnijih dužnika, ali i kako poverioci da reše svoje dugoročne probleme. Isto tako, daju se i veća ovlašćenja javnim izvršiteljima, ali pored ovlašćenja i veća kontrola javnih izvršitelja. Republika Srbija, pored ostalog, uređuje i postupak pred sudovima, dakle izvršni postupak i sudski postupak. Obrazložiću koje novine donose izmene ovog zakona. Jedna od vrlo značajnih novina za koje građani Srbije, naročito dužnici posebno se raduju da nema prodaje kuća i stanova za dug do 5.000 evra u dinarskoj protivvrednosti za komunalne usluge. Jako je važna izmena i dopuna zakona, jer kada govorimo o tom reciprocitetu vrednosti bilo je jako strašno da za određene komunalne usluge i dugove nekome ode krov nad glavom. O tome smo već pričali kada smo donosili prethodni zakon i vi ste ovo obećanje zaista, uvažena ministarka, i ispunili. Zatim, imamo umesto iznosa od dve trećine penzije ili zarade izvršitelji će uzimati sada do najviše polovinu penzija. Dakle, vodilo se računa i o socijalnom karakteru, socijalno ugroženim dužnicima. Dakle, kada su u pitanju najniže penzije i plate i do jedne četvrtine penzija. Prvi put iz postupka izvršenja izuzeta su primanja porodilja ili, kako je navedeno u članu zakona, članom 257. reč „dodatka na decu“ zamenjena je rečima „zakona kojima se uređuje finansijska podrška porodici sa decom“, čime je znatno proširen krug predmeta koji ne mogu biti predmet izvršenja. Jako značajna stavka. Zatim, imamo i veću kontrolu javnih izvršitelja. Prodaja stanova i kuća može biti samo na elektronskoj prodaji, samim tim izvršitelji neće znati ko licitira. Zatim, izvršitelji, njihovi zaposleni i saradnici neće moći da kupuju nepokretnosti na javnim prodajama, samim tim sprečiće se mnoge zakonske zloupotrebe kojih u istinu i bilo je u praksi. Zatim, imamo produžene rokove zastarelosti za gonjenje izvršitelja i veća disciplinska kontrola rada. Zatim, zabranu nagomilavanja troškova za dužnike i jedna od možda najvećih i revolucionarnih novina jeste elektronska oglasna tabla, gde će svaki građanin Srbije moći na osnovu svog matičnog broja i svojih podataka lično da vidi i određene, da kažem, izmene koje se nalaze na oglasnoj tabli suda. Sve su ovo vrlo značajne novine u sistemu pravosuđa koje su značajne za sve građane Srbije, kako za dužnike, tako i za poverioce, ali isto tako i za sudsku praksu i ne nagomilavanje predmeta, naročito u jednom dugoročnom periodu. Dužnik ovim izmenama i dopunama zakona i dalje neće imati mogućnosti da traži veštačenje u smislu procene vrednosti nekretnine, već procenu vrši procenitelj na zahtev izvršitelja, ali imamo novinu koja kaže da neće moći da se nekretnina proda ispod 50% od procenjene vrednosti. Namera ministarstva svakako je da spreče zloupotrebe u praksi i zaštiti kako dužnike, tako i poverioce. Takođe, ukoliko neko ukaže na nepravilnosti, verujemo da će uz veću kontrolu izvršitelja, pa zašto da ne i kontrolu imovine izvršitelja i njihovih bližih srodnika, saradnike, advokata, sve u cilju jačanja zakonske regulative i zaštite imovine dužnika od nezakonitih radnji. U Srbiji je od 2011. godine registrovano 2017 javnih izvršitelja i naravno da ne trebamo sve izvršitelje stavljati u isti koš, ali ima i onih koji su nesavesno radili svoj posao i koji su se na ovaj način obogatili. Svakako da takav vid izvršenja treba sankcionisati. Od tada pa do danas, poznato je svega par slučajeva da je protiv izvršitelja vođen disciplinski postupak ili da je neki izvršitelj bio razrešen dužnosti. Dakle, ovim zakonom daje se manje prostora za zloupotrebu. Srbija je pravna država, sprovedene su broje reforme u pravosuđu i verujemo da će novine ovog zakona zaštiti kako dužnike, tako i poverioce i povećati odgovornost izvršitelja, a samim tim i olakšati sudsku praksu. Mi smo danas ovde imali vrlo konstruktivne rasprave i dati su jako kvalitetni predlozi od kolega gotovo iz svih poslaničkih grupa, tako da smo se svi složili sa jednim, da Srbija kao pravna država apsolutno i Ministarstvo pravde na čelu sa ministarkom Kuburović je sprovela broje reforme u pravosuđu. Verujemo da će i novine ovog zakona uticati na uređenje pravnog sistema jedne zemlje, naše zemlje Srbije, a samim tim i tog puta EU. Tako da, uvažena ministarko Kuburović, poslanička grupa JS Dragana Markovića Palme daće vam punu podršku u danu za glasanje u borbi reforme pravosudnog sistema i donošenja zakona, odnosno izmene i dopune Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Grozdana Banac. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospođo Kuburović, sa članovima vašeg ministarstva, koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, izvršni postupak predstavlja možda i najosetljiviji stadijum građanskog sudskog postupka. Činjenica je da je najčešće jedna strana ona kojoj je pravosnažnom sudskom odlukom nametnuta neka vrsta obaveze, nezadovoljna i da ne želi da dobrovoljno ispuni odlukom ono što je nametnuto, tako da stavlja pravni sistem na veliki izazov. Sa jedne strane se mora u potpunosti pružiti pravna zaštita onima koja svoja potraživanja ostvaruju sudski putem, a sa druge strane, da se osnovna načela srazmernosti od onih koji ne žele dobrovoljno da ispune svoje obaveze oduzme samo ono što je neophodno, da bi se te obaveze u celosti ispunile. Ako se ovo ima u vidu, onda je svaki onaj pravni sistem koji namerava da bude uspešan mora da kroz preciznost i pravičnost svojih normi zaštiti obe strane u postupku. Naša dosadašnja praksa, kao i u drugim oblastima, pokazala tendenciju da se rešenja kreću iz jedne krajnosti u drugu. U nekim ranijim periodima našem izvršnom postupku se u značajnoj meri opravdano moglo zameriti da se previše pouzdava u savest dužnika i njegovu dobru volju da sam izvrši svoje obaveze, što je možda i moglo biti logično u nekim društveno i ekonomsko stabilnijim vremenima. Međutim, sa krahom socijalizma i početkom tranzicije ispostavilo se da su takva rešenja pravi raj za one koji bi u novim uslovima nesavesno poslovali. Stoga se novim rešenjem išlo na to da se čitav postupak ubrza i bude daleko efikasniji nego ranije, pa je u tom pravcu ova materija više puta uređivana novim zakonima ili izmenama i dopunama postojećeg. Kada se sagleda taj razvojni put može se zaključiti da smo nažalost, uspeli da stignemo do takvog sistema koji sada, doduše pruža efikasniju zaštitu izvršnim poveriocima, ali da pravu korist od njega zapravo ima treća strana koja učestvuje u postupku, a to su javni izvršitelji. Naravno, ja ne želim da generalizujem, optužim apsolutno celu tu profesiju da loše radi. Činjenica je da je taj sistem uspeo da podigne efikasnost samog postupka i bolju naplatu potraživanja. Međutim, isto tako je činjenica i to da nemali broj javnih izvršitelja koristi izvesne pravne praznine i neznanja strana u postupku kako bi nesavesnim radom i nezakonitim poslovanjem sebi pribavili enormne finansijske koristi, pre svega na uštrb izvršnih dužnika, ali čak izvršnih poverilaca, jer uvek treba imati u vidu zakonske odredbe po kojima se troškovi poverilaca izvršnog postupka imaju prvenstveno u naplati sredstava koja ostvare prinudnom naplatom dužnika. Predlozi izmena i dopuna koja se pred nama danas nalaze, upravo imaju za cilj da se takvi problemi otklone i uspostavi jedan balans prava i obaveza sve tri strane u postupku, a pomenula bih samo neke najvažnije, one će svakako interesovati veći broj građana, u izmeni člana 394, kojim se predviđa da se ne može odrediti izvršenje prodajom jedne nepokretnosti u vlasništvu izvršnog dužnika fizičkog lica radi namirenja potraživanja, čija glavnica ne prelazi iznos od 5.000 evra. Ovo je vrlo značajna odredba, kojom se u značajnoj meri ostvaruje načelo srazmernosti izvršenja, jer naša štampa u poslednje vreme puna je vesti u kojima se zarad nekih relativno malih iznosa dugovanja prodaju nepokretnosti relativno velike vrednosti po cenama koje su po samom duhu zakona oborene, pa se onda još dodatno obaraju nesavesnim procenama vrednosti. U tom cilju nekoliko izmena, koje obuhvataju sam postupak javne prodaje, trebalo bi da garantuju da ceo taj postupak bude transparentniji kroz uvođenje obaveznog elektronskog javnog nadmetanja i preciznijih odredaba koje su vezane za oglašavanje i pravo učešća u kupovini u tim nadmetanjima. Takođe, u članu 258. izvršene su brojne izmene kojima se sada na jedan daleko fleksibilniji način određuje procenat zarade koji se može zapleniti na osnovu izvršenja. Ti procenti su sada smanjeni, pa će umesto dve trećine zarade, sada moći da se obustavi najviše jedna polovina. Posebno je značajno što se ovde penzioneri, kao socijalno najugroženija kategorija, pa su za iznose penzija predviđeni znatno niži procenti koji se u slučaju najnižih iznosa penzije idu i do jedne desetine od penzije da se uzima. Sa druge strane, ovim izmenama se poboljšava i položaj poverilaca, najpre u članu 54. dopunjena su sredstva na kojima se može sprovesti izvršenje, pa će to spadati unovčenje raznih drugih imovinskih prava, pre svega, prava intelektualne svojine, što postojeći zakon nije predviđao, a što sa aspekta poverilaca može biti vrlo unosno, kroz sticanje prava na patente, žigove i slična prava koja su profitabilna u savremenim ekonomskim odnosima. Izmenama više članova izvršeno je poboljšanje položaja poverilaca koji su otpočeli vansudsku hipotekarnu prodaju, koji više neće morati da čekaju rokove da se taj postupak okonča, već odmah moći da optiraju za prelazak na izvršni postupak, čime će njihovi interesi biti bolje zaštićeni, kao i ubrzanjem skraćenog postupka koji se vrši na osnovu verodostojnih isprava. Na posletku i položaj samih javni izvršitelja biće zaštićeniji kroz dopune u članu 142. koji predviđaju tonsko i optičko snimanje radnih sprovođenja i izvršenja, tako da će oni imati viši stepen zaštite tokom postupka. Poštovana gospođo ministarko, poslanička grupa PUPS-a u danu za glasanje daće svoju podršku za usvajanje ovog zakonskog rešenja, kao i drugih predloženih zakonskih akata koji se nalaze na dnevnom redu današnje sednice. Međutim, ja bih još jednom htela da apelujem na vas, da u okviru nadležnosti vašeg ministarstva, Ministarstva pravde, ne prava, pravde, u budućem periodu daleko više pažnje posvetite kontroli u funkcionisanju pravosudnog sistema, da te, ne samo u funkcionisanju pravosudnog sistema, već i ovih izvršitelja komora, da imate lepo kontrolu i da vršite stalni nadzor, jer ove kategorije neće jedni druge, kao i u advokaturi, puno advokata, Komora advokata, neće da preduzme mere prema svom kolegi, kao što izvršitelji u Komori neće jedni protiv drugih da podižu. Zato vi imate tu nadležnost, da vršite kontrolu, pa bi ja apelovala još jednom da vi to i uradite. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Cenjena ministarko sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, iz materijala koji smo dobili Predloga zakona, kao i iz cele današnje rasprave vidimo da se radi o zaista kvalitetnim izmenama i dopunama koji se odnose na zaštitu prava građana u skladu sa zaštitom njihove sigurnosti, bezbednosti i zato ćemo mi kao stranka pravde i pomirenja i poslanici ove stranke podržati ove izmene zakona. Naravno, vrlo nas raduje što ovaj zakon ima i socijalni karakter, što će štiti one najugroženije, poput ove odredbe oko pet hiljada evra za komunalne dugove, kao i niz drugih ovih odredaba koje se tiču zaštite onih porodica koje egzistenciju stiču kroz recimo dečije dodatke, kroz različita finansijska primanja porodica itd. Smatramo da je to jako važno i da se ovim štite one najugroženije kategorije našeg društva. Sa druge strane, pokušava se i doprineti da sprovođenje zakona i ostalog budu zaista korektne. Vrlo je važno što smo danas čuli nekoliko puta i od same ministarke, da se vodi kontrola implementacije ovih zakonskih rešenja, da je i ministarka nekoliko puta podnosila krivične prijave. Zaista, mi često ovde govorimo o implementaciji zakonskih rešenja, jer vrlo često na terenu, posebno u nekim manjim sredinama, dolazi do određenih zloupotreba. Vrlo često smo ovde govorili o pojedinim delovima tužilaštava, pojedinim sudijama koji ne rade kvalitetno svoj posao, a u poslednje vreme od kada su se pojavili i sami izvršitelji, takođe zloupotrebljavaju svoja ovlašćenja i neophodna je konstantna kontrola njihovog rada i njihovih delatnosti. Naravno, iskoristio bih priliku da kažem da su i ovi zakoni, kao i svi ostali zakoni iz seta pravnih zakona koje smo donosili u poslednje vreme zaista kvalitetni, da idu u korist građana, običnog čoveka i zaštite ljudskih i manjinskih prava, što je nama, kao jednoj političkoj partiji koja dolazi iz regiona i pripadnika nacionalnih zajednica manjinske, izuzetno važno. Takođe bih iskoristio priliku da u neku ruku i pohvalim i zahvalim se ministarki za inicijativu da se vrati u Tutinu osnovni sud i što su počele da se izdaju potvrde građanima Tutina, jer to je zaista bilo jedno posebno teško stanje. Jer, zamislite, jedan grad, kakav god da je, gde god da je, pripada ovoj državi, u državnom je sistemu, da obični građani ne mogu dobiti ni najobičniju potvrdu zato što ne postoji, recimo, osnovni ili prekršajni sud. Zato nas raduje ova najava iz Ministarstva da će se vratiti te jedinice u Tutinu. Koristim priliku i da iskažem zadovoljstvo što su iz ovih sredstava za oportunizam određena sredstva izdvojena upravo za ove naše sandžačke opštine, za pomoć, čini mi se, nekim obrazovnim institucijama u Novom Pazaru, kao i u ovom domu u Tutinu. To je izuzetno važno za vraćanje poverenja običnom čoveku u institucije države, a posebno u ovim područjima kakav je Tutin, gde smo imali u kontinuitetu, decenijama, a posebno do 2012. godine, da su građani i preko sudstva i preko tužilaštva imali samo loša iskustva, jer su im uskraćivana vrlo često i elementarna ljudska prava i slobode. Zato smatramo da su i ove izmene zakona izuzetno kvalitetne, ali bi voleli da insistiramo na što većoj, što značajnijoj kontroli i rada izvršitelja, kao i svih ostalih sudskih i pravosudnih instanci, a posebno u sredinama koje ne pripadaju centralnim delovima države, odnosno koje su rubne i gde su takvi scenariji vrlo česti i vrlo često imaju negativne posledice po celokupno građanstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Rističević Marijan.
Dame i gospodo narodni poslanici, svi smo mi poverioci i dužnici i svi smo radi da naplatimo, a manje radi da platimo. Kao neko ko je bio žrtva i sudskih izvršitelja i privatnih, nadam se da sam kvalifikovan da nešto kažem o tome. Godine 2010. sudski izvršitelji su trebali da mi donesu 150.000 dinara, to se nije desilo, ali su ovi privatni, tamo negde 2014, 2015. godine, pre nego što smo ustanovili pravo na žalbu, naplatili, mislim, pola ličnog dohotka jedno godinu i po dana, i to su naplatili dugove Rističević Mirjane. Čak mi ni pol nisu pogodili. Prigovor od pet dana sam iskoristio, sud je imao pet dana da taj prigovor reši, oni to nikada nisu rešili. Posle jedno pet, šest meseci, to je sudijski nemar, inače, sudija za to nikada nije odgovarao, a onda su posle jedno pet, šest meseci doneli zaključak da ti dugovi Rističević Mirjane iz 2007. godine se ipak odnose na moju malenkost. Dakle, to je bila nečuvena odluka suda, postojao je spoj sudija i izvršitelja, tačno se znalo ko će da lupi pečat rešenja o izvršenju i tu sam bio dvostruka žrtva. Kao dvostruka žrtva, mogu da apelujem na izvršenja koja se mogu odnositi na doprinose za penzijsko i invalidsko osiguranje poljoprivrednika i zdravstveno osiguranje. Nadam se da se to neće desiti, ali po nekim mojim procenama, imamo 238.000 dužnika, za PIO osiguranje zemljoradnika. Imamo 155.657 dužnika za zdravstveno osiguranje. Dugovi su takve vrste da, recimo, negde po mojoj proceni, dug za PIO osiguranje sa kamatama je oko 180 milijardi, samo kamata je 95 milijardi. Dug za zdravstveno osiguranje je oko 50 milijardi, kamata je negde oko 24 milijarde. Znači, govorim o ukupnom dugu, od toga je kamata 24 i ukupno je to negde između 230 i 250 milijardi dinara. Ukupan broj dužnika za zdravstveno osiguranje je bio 155.657, a onih koji se sada osiguravaju ima svega 94.000. Znači, siromaštvo na selu, ljudi nemaju pravo ni da se leče. Od 600 poljoprivrednih gazdinstava trenutno imamo 94.000 osiguranika, a ovih koji duguju ima 155.657 nosioca i ima još onih koji su članovi poljoprivrednog gazdinstva. Dakle, treba omogućiti ljudima da se leče, a da bi to uradili moramo regulisati ove dugove, na takav način da ne budu plen eventualnih izvršenja, jer to oko dve milijarde evra, to poljoprivrednici ne mogu platiti zato što manje-više Srbija, odnosno srpska sela su pretvorena u zbir manjih i većih staračkih domova i zato je moj apel ne samo na Ministarstvo pravde, nego i Ministarstvo finansija i Ministarstvo poljoprivrede, da konačno nađemo način da rešimo ove dugove koji su nastali do 30.06.2013. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite, kolega Periću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, ja bih voleo da građana kao što je kolega narodni poslanik Marijan Rističević bude u Srbiji što manje. Moram odmah da vam kažem da sam razmišljao koja prva rečenica moja da bude kada budem govorio o ovom Predlogu zakona. Opredelio sam se da citiram gospođu Jelenu Deretić, koja je rekla - izvršitelji više neće moći da divljaju. Ako je ona to kazala, znači da je to tako bilo. Ona je najavila da će izmene i dopune ovog zakona uslediti u prošloj 2018. godini. E sad iznosim lični stav, ja bih voleo da do izmena i dopuna ovog zakona nije došlo još i za dve godine, ako su izmene ovakve kakve mi imamo priliku da vidimo. Moram još nešto da kažem. U jednom momentu sam pomislio da ste vi ministar protiv pravde, jer ste se nešto žalili na 614.000 neizvršenih predmeta, a nije tako, znamo da nije tako, vi se trudite da na najkvalitetniji način obavite tu ulogu. Ali, vi ste već ministar od 2016. godine i kazali ste da 614.000 neizvršenih sudskih odluka postoji za koje su nadležni sudski izvršitelji. Mi smo možda jedna od ređih zemalja gde je dualizam kada su u pitanju izvršitelji. Imamo sudske izvršitelje, imamo ove javne, u narodu poznatije kao privatni izvršitelji. Sad kad su pominjale neke moje kolege da je najveći broj bio presuda vezanih za izvršenje po osnovu potraživanja od strane komunalnih preduzeća, to je tačno bilo u strukturi presuda koje je trebalo izvršavati, odnosno izvršenih predmeta. Bilo bi zanimljivo da ste vi napravili analizu, ako je to bilo moguće, a ja mislim da jeste, možda ne potpuno, ali sigurno smo mogli da vidimo zbog čega toliko veliki broj neizvršenih akata stoji. Da li je to što su građani Srbije bahati, što neće, što ne priznaju zakone? Lično mislimo da nije takva situacija. I odmah da znate da se mi u SRS protivimo ovakvom predlogu rešenja, ali smo za to da se poštuju svi zakoni, pa pošto nismo mogli da intervenišemo na drugi način, mi smo podneli preko 80 amandmana na ovaj zakon i o tome ćemo govoriti kada bude rasprava po amandmanima konkretno o svakom našem amandmanu. Hoće se izgleda stvoriti zabuna da su poslanici SRS stali u zaštitu dužnika. To nije tačno, jer ima i dužnika i poverilaca i nama je stalo da se sprovodi zakon, ali pod jednim uslovima koji bi bili normalni i koji ne bi bili tako katastrofalni i strašni za građane Srbije. Vi ste sami mogli to da vidite da nijedan zakon nije ovoliko štetnih posledica naneo građenima Srbije, kao što je Zakon o izvršenju, kako onaj iz 2011. godine, odnosno čija primena počela 2012. godine, tako i ovaj u 2016. godini. Pa, ste vi rekli razloge zbog čega se pristupa donošenju ovog zakona, a malo mi ovo nije ni logično da zakon koji ima 551 član Zakon o izvršenju i obezbeđenju 551 član interveniše se na 170 članova. To je 30,85% da se menja tog zakona. Da li je tu sve u redu? Mi, znači se protivimo, zato što je praksa pokazala da se izvršitelji, njihovi zamenici koji ih je tri, pomoćnici i zaposleni, kod njih koji vi kažete da ih je oko 2000 hiljade, da se ponašaju bahato, to ste potvrdili vi u ministarstvu. Mi videli, tako nam i građani kažu. Naravno, u manjoj meri ima i onih koji su svoj posao shvatili ozbiljno i rade ga profesionalno. A, vi ste videli zbog čega su vam bile primedbe iz Komore izvršitelja, pa zato što oni procenjuju da neravnopravno ide podela tih predmeta, a da vam ne pričam i da ne uzimam vreme, to je ono kao cariniku šta da poklone? Da mu poklone jednu smenu njima je najbolje kada imaju predmete za izvršenje. Astronomske nagrade, koje ste vi ostavili mogućnost da imaju, to nije proizvodnja ove olovke. To je rešavanje nekih problema drugih. Ne bih se u potpunosti složio, naravno ni u jednom momentu, ne bih da potcenim diplomirane pravnike sa položenim pravosudnim ispitom i sa nekom dugogodišnjom praksom ali setite se kada su sudsko izvršenje radili zaposleni sa četvrtim stepenom stručne spreme bilo je to čak i uspešno. Kod nekih uspešno, kod nekih nije. Ko je to radio uspešno? Oni koji su bili profesionalni, odgovorni sa jedne strane i koji su posedovali veštinu da najmanje štete pretrpi dužnik, a da poverilac bude obeštećen ili da naplati svoja potraživanja, što je moguće efikasnije. Vi ste videli ovo, čujem i od kolege Atlagića, nije trenutno tu, da i akademici su vrlo često neodgovorni, pa on pominje tamo jednog, on za meni nije sada ni bitan tako mogu ljudi i sa položenim pravosudnim ispitom. Vi ste ovde tim ljudima dali neki takmičarski duh da oni što više zarade. Oni su zaboravili i oni ne misle kolega Komlenski, oni uopšte ne misle o izvršenju presuda koje se odnose za naknadu za izdržavanje. I kažete da se prodaju 22 stana. Mislim da taj sa 22 stana uredno izmiruje svoje obaveze po osnovu doprinosa za izdržavanje, a ne redovno, ne efikasno izmiruju neki drugi koji nisu možda u situaciji, a oni koji i jesu, a to ne rade. To bi bila neka poslednja vrsta ljudi koji mogu da se svrstaju kada bi se pravila neka gradacija, loših ljudi. Taj ko ne učestvuje u doprinosu za izdržavanje, svog deteta, treba sud da donese odluku, a on posle ni dalje neće da poštuje. Ne pričamo tamo, gde to objektivno nije moguće, to je već nešto drugo. Zbog čega sa 308 sistematizovanih mesta javnih izvršitelja, ma mi bi zato da ne postoje oni uopšte bili ali kažem postoji popunjeno 214, odnosno 217 sa tri zamenika. Nemam podataka da se sada to plaća, ali sam o tome govorio i javno i to je tačno da je u preprodaji u onom prvom periodu primene Zakona o izvršenju i obezbeđenju na ovakav način nijedno izvršiteljsko mesto plaćalo se i do 50 hiljada evra i naravno nije to svako mogao. Ima puno ljudi u Srbiji koji bi mogli, možda da plate toliko jedan posao, ali ne može svako da dođe na red i to se odnosilo verovatno u periodu 2011. godine, odnosno 2012. godine. Vi i na ovaj način, ako ne popunite sva sistematizovana mesta, određene favorizujete, pa će on umesto manjeg broja predmeta imati sada veći broj predmeta, jer nije sve popunjeno. Činjenica da je Draško Darijević, on je načelnik Policijske uprave, bio ne znam da li je još, ne bi me iznenadilo i ako nije, načelnik Policijske uprave u Čačku, kažnjen sa 100 hiljada dinara rešenjem javnog izvršitelja zbog toga što nije asistirao javnom izvršitelju prilikom, čini mi se namirenja nekih dugova od fabrike reznog alata iz Čačka, što je po meni nedopustivo i mislim da to nije ni u skladu sa našim pravnim normama intencijama. Rekli ste da je neujednačena praksa, pa zbog toga pristupate izmenama i dopunama ovog zakona, mislim da je ona vrlo ujednačena jer gule i iz jednog i iz drugog iz trećeg apelacionog suda, gule izvršitelji. Vrlo često u svoju korist, a ne u korist poverilaca i videli ste i govorili smo vam, a vi i sami znate da je konačno po izvršenju osnovni dug, uključujući čak i kamatu nadmašivao više puta ono što je bio prvobitni dug, uključujući i kamatu, a to nije dopušteno, to nije moguće. Samo da vas podsetim i znate da pojedini izvršitelji, ne na njihova imena, naravno nisu oni baš toliko naivni, imaju i agencije za promet nekretnina i onda po vrlo jeftinim iznosima otkupljuju te dugove, uzimaju u nepokretnosti i onda ih prodaju po višestrukim iznosima. To država, pravni sistem ove države ne sme da dozvoli, više ćemo kada na dnevnom redu budu amandmani. Hvala vam.
Reč ima ministar, gospođa Kuburović.
Rečeno je šta smo učinili da se taj veliki broj starih predmeta u sudovima reši. Pa, ja ću vam reći, kada sam postala ministar 2016. godine gotovo milion i 700 hiljada starih izvršnih predmeta je bilo, danas je 614 hiljada predmeta u sudovima. Iako ste slušali kada sam prethodno obrazlagala kako se uopšte pojavio ovako veliki broj, razlog je prikrivanje stvarnog stanja u sudovima i zato su se predmeti razvodili kao rešeni samim donošenjem rešenja o izvršenju iako nije bila sprovedena apsolutna nijedna radnja niti su ta izvršenja namirena. Da li je neko izvršenje sprovedeno uspešno, možemo reći samo ukoliko je poverilac ostvario svoje pravo, ukoliko je ono naplaćeno, odnosno ukoliko je izvršeno. Ono što je takođe bitno i što i građani treba da znaju, kada je reč o naknadama i nagradama za rad javnih izvršitelja, podsetiću vas da je 2016. godine javno izvršiteljska tarifa izmenjena u velikom delu u odnosu na prethodnu i bile su limitirane nagrade i naknade koje mogu da dobiju izvršitelji, za razliku od one koja je bila doneta 2011. godine gde taj limit apsolutno nije postojao i naknada se naplaćivala u zavisnosti od vrednosti potraživanja. Isto tako, odgovorno tvrdim da će i nakon usvajanja ovog zakona Ministarstvo pravde brzo pristupiti donošenju nove javno izvršiteljske tarife u skladu sa ovim izmenama i da će one biti i te kako povoljnije kada je reč i poveriocima i o dužnicima. Mnogi troškovi koji sada postoje u tarifi više neće postojati niti će biti moguće da se tarifiraju. Jedan od razloga je to što je izvršiteljima omogućeno da elektronskim putem pribavljaju odgovarajuće podatke tako da ne moraju više pismeno da dostavljaju kao što je podatak pribavljanja adrese. Tako da elektronskim putem bukvalno u roku od dva minuta mogu da dobiju informaciju od MUP kada je reč o adresi, prebivalište ili boravište, odnosno isto takvu mogućnost imaju povezivanje sa APR, kada je reč o sedištima. Tako da apsolutno više ne postoji razlog da se usluge dostavljanja tarifiraju. Pominjali ste takođe i izricanje novčane kazne od strane javnog izvršitelja. Volela bih da mi pokažete takvo rešenje jer samo je sud isključivo nadležan da izriče novčanu kaznu, pa i ako je izrečena policiji zbog ne pružanja asistencije, to je mogao da uradi samo sud. Tako da bih volela da proverite da li je reč o javnom izvršitelju ili je reč o sudskoj odluci, samo iz razloga što je sud za to nadležan. S druge strane, pitali ste zašto nisu popunjena sva izvršiteljska mesta. Jedan od razloga je upravo taj što mi vršimo nadzor, vršimo kontrolu i pratimo koji broj predmeta je u radu kod javnih izvršitelja i da li je potrebno popunjavati upražnjena mesta ili ne, naročito u manjim mestima se postavlja pitanje da li je ekonomski opravdano da bi javno izvršiteljske kancelarije mogle da opstanu. Tako da upravo na osnovu toga se i procenjuje kada će biti raspisan konkurs, da smo tako halapljivi i da neko na taj način popunjava izvršiteljska mesta kako ste rekli. Verujem da bi za vreme mog mandata bilo mnogo više raspisanih konkursa, ali samo jedan konkurs je raspisan pre nekoliko meseci i još uvek nije okončan. Za nekoliko upražnjenih izvršiteljskih mesta i to uglavnom da se popune ona gde su izvršitelji bili razrešeni ili su podneli ostavku, tako da su zamenici sada na tim mestima, pa imamo i zakonsku obavezu da konkurs raspišemo. Pomenuli ste da postoje izvršitelji koji imaju svoje agencije za promet nepokretnosti, ja bih volela da mi dostavite takve podatke, jer sam kao ministar i razrešavala nekoliko izvršitelja, upravo zato što su pored izvršiteljske delatnosti se bavile i drugim nespojivim delatnostima. Takvih izvršitelja je za sada pet. Tako da, ko god ima podatak da se izvršitelj bavi još nekim poslom pored izvršiteljske profesije može da dostavi informaciju Ministarstvu pravde, i svakako ćemo postupiti u skladu sa zakonom i utvrditi da li postoji nespojivost i doneti rešenje o razrešenju takvog lica. Mi takvim podacima ne raspolažemo, a ukoliko imate, ja bih volela da nam to dostavite. Pošto moj pomoćnik ne može da se obraća, moram da kažem da nije tačno to što ste naveli na početku da je Jelena Deretić rekla, s obzirom da je citirate navode iz dnevnih novina, ne verujem da ste igde čuli da je takvu rečenicu izgovorila. Tako da, evo, ja mogu još jednom da kažem, s obzirom da sam imala prilike i da pročitam taj intervju u integralnom obliku, da takvu rečenicu pomoćnik nikada nije izgovorila.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Pravo na repliku. Izvolite.
Hvala. Pošto ste, gospodine Periću, pomenuli različite primere zaista neodgovornog ponašanja na koji ukazuju narodni poslanici iz SNS, želeo sam da vam kažem da to nažalost nisu jedini primeri. Dakle, ne samo ono za šta znamo da je neverovatno, ali ipak izašlo iz usta koje kakvih i akademika, glumaca, znate već kojih ljudi koji sami sebe proglašavaju za neku vrhunsku elitu, u ovom narodu nikome nije jasno iz kojih razloga i sa kojim pravom, ali, mi se sa takvim situacijama susrećemo bukvalno svakodnevno, ali shvatite bukvalno svakodnevno. Mislim da se još sinoć i jutros dogodilo da tu vrstu neodgovornosti sebi dozvole ljudi poput Vuka Jeremića, koji to naravno radi preko tvitera, jer se niti oglašava drugačije niti ima bilo kakvu drugačiju političku aktivnost do tu virtualnu, ali i ovde u domu Narodne skupštine Zorana Živkovića. Ja ne znam šta je neodgovornije od onoga što su ti ljudi uradili. Dakle, oni su, da znaju građani Srbije, najpre, napravili neku neverovatnu konstrukciju da se, zamislite, pretili likvidacijama tzv. liderima, te samo proglašene elite i samozvane opozicije, a u stvari sve samim liderima bivšeg režima. Ali, dakle, oni su napravili konstrukciju da njih sada neko hoće, zamislite da likvidira, a onda su ovde kroz usta Zorana Živkovića zapretili da će oni da uzvrate vatrom istom merom ili nekakvim oružjem, oružje su pominjali. Dakle, to je po meni vrhunac neodgovornosti, one koje je tragično štetna po građane Srbije i koja je potpuno na liniji i onih njihovih vešala, testera i dugih cevi kojima su se bavili ranije, predstavlja apsolutni sunovrat, prelom svih mogućih političkih ideja, Ti ljudi više ne znaju šta da kažu, ti ljudi više ne znaju šta da rade da bi zaslužili nekakvu medijsku pažnju i onda na taj način, dakle neverovatnim uznemiravanjem građana i prizivanjem nesreće u ovom društvu pokušavaju da postanu nešto bitniji nego što jesu, a koliko jesu jasno je njima samima i ne bi se ovim bavili da su nešto drugačiji. S druge strane, šta je ozbiljan i odgovoran pristup? To je voditi računa o interesima Srbije. Primera radi, danas je Aleksandar Vučić, zajedno sa mađarskim predsednikom, otvaranjem zajedničkog spomenika čoveku koji povezuje istoriju Mađarske i istoriju Srbije, reč je o spomeniku Janošu Hunjadiju ili Sibinjanin Janku, ustanovio da su zahvaljujući ozbiljnom i odgovornom odnosu dva rukovodstva, odnosno dva naroda, danas naši odnosi, dakle odnosi Mađarskog i Srpskog naroda, najbolji u istoriji, ali to nije reč samo o sentimentalnoj ravni, mi danas umesto da smo dvanaesti po redu partneri jedni drugima, mi smo peti po redu. Danas je Aleksandar Vučić primivši novog ambasadora Ruske Federacije sa njim konstatovao da mi imamo najbolje moguće odnose u istoriji dva naroda, ovog puta ruskog i srpskog, ali izvan strateškog partnerstva, a to je rekao sam gospodin Bocan Harčenko, novi ambasador Ruske Federacije, mi smo danas u prilici da govorimo i o energetskim sporazumima, o novim saobraćajnim projektima koje realizujemo zajedno po novim projektima u sferi vrhunskih tehnologija. To je ozbiljan i odgovoran odnos, a ovo, ove pretnje i ove neverovatne konstrukcije koje sebi dozvoljavaju koje kakvi Jeremići, Živkovići, to su vam primeri te neodgovornosti. Upravu je, inače Sanda Rašković Ivić, kad kaže - to što oni rade, to liči na lajanje sa one strane plota, ali to nije opravdanje za izazivanje bilo kakve nesreće ovom narodu i mislim da je to važno da pomenemo kad pričamo o neodgovornosti.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Moram, ipak, da korigujem mog uvaženu kolegu Sretu Perića. Nažalost, ono što je meni dvadesetogodišnja praksa pokazala, osnovni motiv za neplaćanje alimentacije i razlog za neplaćanje alimentacije je inat, da ne kažemo u mnogim situacijama i mržnja prema bivšem bračnom drugu koji se na kraju balade lome preko dece koja su ni kriva ni dužna i imaju uskraćeno izdržavanje. Što se tiče toga ko je skloniji tome, apsolutno tvrdim da su tome skloniji oni koji imaju sredstva da to potpuno neosetno plate uredno i blagovremeno, jer za razliku od onih koji imaju situaciju da moraju da vode računa o svakom dinaru, ne mogu sebi oni da dozvole luksuz koji ovi koji imaju mogućnost, imaju novca, imaju pet, dvanaest, dvadeset dva, dvadeset tri stana, ne prijavljene prihode i ostalo, oni sebi mogu da dozvole luksuz da se inate, na kraju plate kamate, pa čak i da trpe vođenje krivičnog postupka protiv njih, samo da bi neke svoje najniže porive zadovoljili. Prema tome, nažalost, mnogo je više ovih slučajeva gde oni koji imaju ne plaćaju alimentaciju, nego oni koji to zaista objektivno ne mogu da učine iz tog razloga ova ograničenja koja sam predlagao da budu mnogo manja, mislim da ima sasvim mesta i opravdanja da to bude tako.
Zahvaljujem. Određujem redovnu pauzu, u trajanju od jednog sata. Sa radom nastavljamo u 15.00 sati.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Živan Đurišić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovana ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, ja ću samo da podsetim na reformu pravosuđa koju je sprovodila DS, kada je bila na vlasti, donošenjem seta pravosudnih zakona, decembra 2008. godine i tzv. reformom pravosuđa 2009, 2010. i 2011. godine. Već smo mnogo puta čuli u ovom visokom domu kako je tada izvršna vlast preko prvog saziva VSS, suprotno mišljenju stručne javnosti i bez učešća pravosuđa, donela odluku o opštem reizboru i izboru sudija, kao i o novoj mreži sudova. Pravosuđe je tada teško devastirano. Građani nisu mogli imati nikakvo poverenje u pravosudni sistem koji nije bio u stanju da poštuje najosnovnija prava svojih sudija i tužioca. O tome kako je tada vršen izbor sudija i tužioca, po meri i kriterijumima DS, je govoreno u ovom domu i ja ne bih o tome, samo još jednom da podsetim da bi sve bilo i smešno da nije dovelo do potpunog urušavanja pravosudnog sistema. Sudije i tužioci su birani bez ikakvih merila i standarda u vezi ocene rezultata rada i kriterijumima na osnovu kojih bi se ocenjivala stručnost, osposobljenost i dostojnost svakog kandidata. Analizom rada te nove mreže sudova i efekata te sveukupne tzv. „reforme“ pravosuđa jasno se može utvrditi da je građanina pravda postala nedostupna, da su sudski troškovi postali veći i da je celokupan sudski sistem postao skuplji i sporiji. Ovo je zaključak pored domaće stručne i sveukupne javnosti i Evropske zajednice i strukovnih udruženja Evrope i sveta. Srpska napredna stranka je još u predizbornoj kampanji 2012. godine ukazala na katastrofalne posledice ovakve reforme pravosuđa i na neophodnost sprovođenja reforme pravosuđa i otklanjanja i ispravljanja grešaka koje su učinjene i da nikada neće dozvoliti da se ovako nešto ponovi. To sada SNS i na delu čini. Doneta je Nacionalna strategija reforme pravosuđa i akcioni plan za sprovođenje ove reforme. U skladu sa ovim strateškim dokumentima donet je niz zakona iz oblasti pravosuđa koji su doveli do veće nezavisnosti pravosuđa, što se pre svega ogleda u unapređenju transparentnog rada VSS prilikom izbora i donošenja odluka, ocene stručnosti i sposobnosti kandidata koji se prvi put biraju. Nova mreža sudova dovela je da pravda građanima postane dostupnija, a troškovi pravosuđa su smanjeni. Izmene i donošenje, procesi zakona dovele su do veće efikasnosti sudskog sistema. U tom cilju 2015. godine donet je nov Zakon o izvršenju i obezbeđenju koji je izmenjen zakonom, koji je donet 2011. godine, i koji je menjan tri puta u pokušaju da ubrza postupak izvršenja i obezbeđenja, niz opštih instituta ukloni iz zakona, kao na primer žalba, odlaganje izvršenja, itd. Izvršni postupak i postupak obezbeđenja je postao jednostavniji, ali i problematičan, jer se zarad brzine žrtvovao jasan tok postupka što je dovodilo do nesigurnosti i stranaka u postupku i onoga koji je sprovodio postupak. Važeći Zakon o izvršenju i obezbeđenju, donet 2015. godine, je detaljno rekonstruisao sve segmenta koje uređuje ovaj zakon, proces i materijalno-pravni, kao i deo o statusu izvršitelja. Ove izmene i dopune, sada važećeg Zakona o izvršenju i obezbeđenju, imaju za cilj rešavanje problema koji su nastali u praksi prilikom primene ovog zakona. Ovim izmenama su otklonjeni određeni nedostaci u pojedinim članovima zakona koji su sadržavali nepotpune, nedovoljno jasne i kontraproduktivne norme. Ja ću samo nabrojati neku od tih normi bez ulaženja u detalje, jer mi vreme to ne dozvoljava, o tome će svakako biti više reči prilikom rasprave u pojedinostima. Ovim zakonom o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju izvršene su dopune u delu u kome se odnosi na izvršenje kada se posle sticanja založnog prava promeni vlasnik nepokretnosti, detaljnije razrađeno načelo srazmere između iznosa potraživanja izvršnog poverioca i vrednost imovine izvršnog dužnika koje je predmet izvršenja. Važna je novina koja predviđa da se nepokretnost izvršnog dužnika ne može prodati radi namirenja potraživanja iz komunalnih i sličnih usluga ukoliko je potraživanje manje od 5.000 evra u dinarskoj protivvrednosti. Precizno je određeno ko ne može biti kupac u postupku izvršenja i tako onemogućene mnoge zloupotrebe na koje je ukazivano i u ovom domu. Onemogućeno je multiplikovanje troškova izvršenja prema istom dužniku, u situaciji da protiv istog dužnika postoje više predloga za izvršenje po više različitih osnova koji su mogli istovremeno da se namiruju u jedinstvenom postupku ili u slučaju razdvajanja potraživanja po osnovu glavnice, kamate, i troškova postupka kada izvršni poverioci mogu svoje potraživanje ostvariti i u jednom izvršnom postupku. Učinjene su izmene koje će dovesti do značajnog umanjenja troškova gde su izvršni dužnici budžetski korisnici Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinice lokalne samouprave. Posebno su precizirane odredbe koje se odnose na izvršenje prodajom nepokretnosti izvršnog dužnika, jasno su precizirane odredbe o raspisivanju i javnom nadmetanju prilikom prodaje nepokretnosti u postupku izvršenja gde je takođe bilo zloupotreba. Ovaj problem biće rešen uvođenjem elektronskog javnog nadmetanja koje će onemogućiti svaki vid zloupotrebe kada su u pitanju i cene po kojima su prodavane nepokretnosti u izvršnom postupku. Učinjene su značajne izmene i dopune kada su u pitanju izvršenja na osnovu verodostojne isprave i skraćenom postupku pred privrednim sudovima. Ove izmene i dopune Zakona o izvršenju i obezbeđenju dovešće do bržeg, efikasnijeg i pravednijeg postupka izvršenja, ujednačavanje sudske prakse što će sve imati za rezultat vraćanje poverenja građana i privrede u sudski sistem, što je programski zadatak SNS na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem. U danu za glasanje poslanici SNS glasaće za ovaj zakon. Hvala.
Hvala kolega. Milija Miletić ima reč. Izvolite kolega Miletiću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvažena ministarka pravde, drage kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, a to je najlepši grad u Srbiji. Inače, u Skupštini Srbije predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, izabran sam sa liste Srpska napredna stranka, a zajedno za sa mojim kolegama poslanicima u Klubu poslanika PS-NSS-USS, mi svi zajedno zastupamo interes naših radnika, naših seljaka, a ja posebno stavljam akcenat kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke na jugoistok Srbije, na ljude koji žive na selu i od sela, na ljude koji žive u brdsko-planinskim područjima i ja ću, kao i do sad, svojim govorom, svojim nastupom podržati predlog ovog zakona. Mislim da ćemo donošenjem ovog zakona imati mogućnost da one stvari koje su bile u prethodnom zakonu, koji je donet 2016. godine, a nisu se pokazale kao dobre, da mi to sada, na neki način, rešavamo za dobrobit naših ljudi koji su imali problema vezano za prethodni period, za javne izvršioce, gde smo svedoci da je bilo niz negativnih stvari. Inače, malopre je moj kolega Marijan Rističević govorio o ljudima koji su korisnici poljoprivrednih penzija, govorio o ljudima poljoprivrednim proizvođačima koji su uplaćivali socijalno i penziono osiguranje preko poljoprivrede. Ja ću se tu isto nadovezati i reći da je 1986. godine po prvi put donet Zakon o poljoprivrednim penzijama, da je prethodna Vlada 2009. godine promenila zakon i po prvi put taj zakon kad je stupio na snagu obaveza poljoprivrednih osiguranika bio je jedan, odnosno obaveza poljoprivrednog osiguranika u jednom gazdinstvu, koji je imao gazdinstvo, posle toga svi članovi gazdinstva su dobili obavezu i nastavili da plaćaju socijalno, penziono i zdravstveno osiguranje preko poljoprivrede. Od 2009. godine veći broj takvih ljudi, tih domaćina koji su uplaćivali socijalno i penziono preko poljoprivrede dobili su obavezu. Oni i sami nisu znali da su preuzeli odgovornost i da moraju plaćati zdravstveno i penziono osiguranje za poljoprivredu i do današnjeg dana svi ti naši poljoprivredni proizvođači imali su kamate na te dugove koje vodi Poreska uprava, kamate na kamate, zatezne kamate, tako da je dugovanje tih naših poljoprivrednih proizvođača dosta veliko, da ne kažem. Jedno gazdinstvo, recimo, iz mog sela, odakle sam ja, a to je selo Plužina, dužnik ima blizu milion dinara dugovanja za to penzijsko-invalidsko osiguranje, za zdravstveno osiguranje, a to znači da celokupno njegovo imanje, njegova kuća toliko ne vrede. (Predsedavajući: Vreme.) Evo, završiću. Znači, ukoliko dođe do toga da dobiju tu javni izvršioci, mi ćemo izgubiti te dobre domaćine. Gospođo ministar, ja bih hteo da vam se zahvalim u ime građana Svrljiga, jer vi ste kao ministar u Vladi Republike Srbije, preko vašeg Ministarstva, obezbedili sredstva za našu predškolsku ustanovu „Poletarac“, gde ćemo izgraditi aneks vrtića, gde ćemo obezbediti prostor za našu dečicu koja tamo žive i treba da rastu. Još jednom hvala. Ja ću kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati predlog ovog zakona.
Hvala, kolega Miletiću. Da li želi reč Nataša Mihajlović Vacić? Nije tu. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku današnje rasprave predsednik Odbora za pravosuđe i upravu je rekao da je ovaj predlog zakona razmatran na Odboru i da je jednoglasno usvojen. Radi javnosti, želim samo da kažem da poslanici SRS nisu prisustvovali toj sednici, a da jesmo, svakako, bili bismo protiv ovog predloga, a već smo počeli da obrazlažemo i obrazložićemo to do kraja. Vrlo interesantno da ima preko 170, 180 izmena postojećeg zakona, i to govori o činjenici da je očigledno da i Ministarstvo nije zadovoljno onim rešenjem koje sada postoji. Verujte, sa ovoliko izmena nemoguće je suštinski promeniti ovaj sadašnji zakon. Mi smo, takođe, uložili veliki broj amandman, a pre svega da bismo skrenuli pažnju na neke detalje iz predloga zakona, bez ambicije da bi tim našim amandmanima mogli nešto preterano da promenimo iz razloga osnovne razlike između nas iz SRS i Vlade, a to je nadležnost poslova izvršenja i obezbeđenja. Negde u maju smo počeli u celoj Srbiji kampanju za ukidanje javnih izvršitelja i delimo građanima „Veliku Srbiju“ u kojoj smo detaljno napisali zbog čega mi to tražimo i na koji način mi mislimo da bi trebalo biti rešeno pitanje izvršenja. Naše aktiviste neki ljudi pitaju – dobro, šta vi mislite, ako se ukinu javni izvršitelji, da li to znači da ljudi koji su dužnici više neće morati da izmiruju svoje dugove? To svakako ne znači to. Naprotiv, mi nikada nismo bili za građansku neposlušnost, nikada nismo tako nešto zagovarali i mislimo da svako mora da izmiri svoje obaveze i prema državi i prema javnim preduzećima i prema bankama, dakle, prema svim poveriocima. Mislimo da to mora da se uradi na jedan pravičniji način, pre svega, da se izvršenje vrati u nadležnost pravosuđe, u nadležnost sudova, jer nije normalno to što se nametnula neka teza u javnosti, kada su u pitanju notari, evo, izvršitelji, da je bolje za građane, da je bolje za narod ako taj posao radi nekih 200 ili 300 ljudi u celoj Srbiji i naravno da će se oni ponašati kako im se prohte, a da se tako ozbiljni poslovi izmeste iz pravosuđa koje je jedna grana vlasti, koje mora biti ozbiljno. Naravno, bilo je problema kada su izvršenja radili sudovi, ali je bilo, ne zbog toga što je bio problem u tadašnjem zakonu, već je problem bio u funkcionisanju i u radu nekih pojedinih ljudi. Takvih problema, nažalost, imamo u svim sferama i ne možemo probleme rešavati tako što neko ne radi dobro, pa ćemo mi to da mu uzmemo i da damo nekom drugom koji će to da radi još lošije. To nije rešenje. Rešenje je da se tamo gde treba taj posao radi, da se uredi sistemski i da to zaista i funkcioniše. Apsolutno smo protiv toga da se licima, dužnicima, bez obzira kakav dug je u pitanju, može oduzeti nepokretnost, pogotovo ako je u pitanju jedina nepokretnost. Ne može država da od svog naroda, od svojih ljudi pravi beskućnike. Nema pravo na to. Neodgovorno je, svakako, i zadužiti se nekim velikim novčanim sredstvima koja kasnije se teško vraćaju, ali ovde najviše izvršitelji rade na namirivanju dugova banaka, a mora, opet na nivou državi, u saradnji sa Narodnom bankom, da se malo uredi taj način kreditiranja i da banke moraju da preuzmu deo odgovornosti. Ne može sva odgovornost da bude na onome ko je uzeo kredit. Banke moraju biti svesne da ljudi mogu da se razbole, da ljudi mogu da ostanu bez posla. Znate, različite situacije se dešavaju u životu ljudi. Ono što je, takođe, problem ovog zakona, sada izmenjenog, jeste činjenica da se izvršiteljima, odnosno da se poveriocima preko izvršitelja nudi mogućnost da oni biraju nepokretnost dužnika iz koje će namirivati svoj dug. To jednostavno nije moguće. Ako je neko upisao hipoteku na neku nepokretnost i na ime te hipoteke tom drugom čoveku dao kredit, a pri tom kasnije shvatio da je pogrešio, recimo, procenjeno je da nečija kuća vredi 10.000 evra i na ime toga banka mu je dala kredit, a kada je došlo do toga da kredit ne može da se izmiri, banka kaže – nismo dobro procenili, ta kuća ne vredi 10.000 evra, ali on ima onu drugu koja vredi 10.000 evra, pa ćemo nju da uzmemo. To jednostavno nije moguće. Hipoteka može da se naplati isključivo iz nepokretnosti na koju je upisana hipoteka. Mi takođe mislimo da ono što je nekada Kori Udovički, kada je bila ministar u onoj prethodnoj vlasti, ali očigledno je i vama bila dobra, pa je i kod vas bila, koja je govorila - ko ne može da plati struju neka proda kuću ili stan. To je zaista zločin. Vi morate, država, mi, svi, nadležni organi, moraju da omoguće ako neko ima samo jednu nepokretnost, po članu domaćinstva, mi smo kroz amandmane napisali da treba svakome da se ostavi najmanje 10 m2 po članu domaćinstva, a čak razmišljamo da bi to moglo biti i 12, u nekim državama je to i do 15 m2. Dakle, na taj način ćemo zaštiti te porodice da ne ostanu na ulici. Onaj ko je dužan neka vraća, ako nema drugo mogućnost, drugu nepokretnost, neka vraća taj svoj dug do kraja života, do kraja radnog veka, pa posle i penzionog, pa vratiće bar onaj najveći deo, a ne sada da bi poverilac bio jedino zadovoljan, ajmo mi odmah da prodamo njegovu kuću, a tamo ispred čeka onaj koji će da je kupi, pa za dug od 5.000 evra proda se kuća za 20.000, a ona realno vredi 50.000 evra i već sledećeg dana se proda po realnoj vrednosti i onda se deli taj profit između svih učesnika u tom lancu. To je službenik banke, to je izvršitelj, to je taj lažni kupac. I ovo nije priča da bi se čula, ovo je živa istina. Mi smo u ovom, ponavljam, pokazujem ponovo izdanje „Velike Srbije“, specijalnom izdanju gde najavljujemo ukidanje izvršitelja, naveli puno primera, konkretnih. Ovde imamo, takođe, ljudi nam donose s terena, šalju, zovu telefonom, šalju mejlove, puno primera takođe kojima dokazujemo da smo u pravu i da ovo nije dobar način za rešavanje, odnosno za izmirivanje dugova. Naravno sve te primere, koliko god nam vreme dozvoli mi ćemo maksimalno izneti kada budemo govorili o zakonu u pojedinostima. Ono što želimo da naglasimo jeste da će SRS, čuli ste već od našeg ovlašćenog predstavnika, da smo već prikupili više od 100.000 potpisa građana koji su saglasni s nama da treba ukinuti javne izvršitelje i vratiti posao izvršenja i obezbeđenja u nadležnost sudova, mi ćemo za redovno zasedanje, odnosno pripremamo, već smo skoro završili, jedan ozbiljan predlog zakona koji će svakako biti od strane Skupštine poslat i Vladi na razmatranje, i mi ćemo u tom predlogu vratiti, odnosno predložiti vraćanje izvršenja u nadležnost sudova. Taj predlog će biti sasvim smo sigurni i u skladu Ustavom i pravičan, i poštovaće osnovna ljudska prava, i poštovaće i prava poverilaca i prava dužnika. Naravno, tada ćemo biti spremni na svaku sugestiju i od strane ministarstva, i od strane kolega iz vlasti, i očekujemo da ćemo konačno tada i na taj način rešiti ovaj veliki problem. Verujte, gospođo Kuburović, pretpostavljam da to znate, jer to prosto svi ljudi znaju, izvršitelji su strah i trepet, to je nešto čega se građani toliko plaše, i danas, ja mislim, nema institucije u Srbiji na koju se više gnušaju i na koju su ozlojeđeniji građani nego što su to javni izvršitelji. Hvala.
Hvala koleginice Radeta. Reč ima ministar Nela Kuburović. Izvolite gospođo Kuburović.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo prilike da čujemo da se pred poslanicima nalazi veliki broj izmena Zakona o izvršenju i obezbeđenju i da to pokazuje da zakon iz 2015. godine nije dobar. Ja ću vas podsetiti da i kada je usvojen taj zakon i 2016. godine kada je početo da se primenjuje izričiti smo bili da ćemo pratiti implementaciju i da ćemo nastojati da otklonimo sve nedostatke koji se pojave u praksi. Razlog zašto menjamo zakon je neujednačena sudska praksa, neujednačeno postupanje i sudova i javnih izvršitelja. Nije samo kritika na strani javnih izvršitelja, kritika je na strani sudova, jer upravo javni izvršitelji postupaju na osnovu odluka koju donose sudovi. Izvršenje sprovode javni izvršitelji, ali oni to rade pod nadzorom sudova. Rešenje o izvršenju donosi sud a ne javni izvršitelj u većini slučajeva. Na odluke koje donose javni izvršitelji imaju pravo pravnih lekova, da li je u pitanju žalba, prigovor ili zahtev za otklanjanje nepravilnosti, a sve te odluke, odnosno zakonitost tih odluka preispituju sudovi. Tako da pre svega nadzor se vrši od strane sudova i nije u potpunosti izuzet sistem izvršenja iz sudova. Praksa u gotovo svim evropskim zemljama je da nesudeća materija izlazi iz sudova kako bi se sudovi rasteretili i bavili se samo i isključivo sudećom materijom i to je razlog zašto su se uvodile nove pravosudne profesije – javni beležnici, javni izvršitelji. Javni beležnici koji su rasteretili sudove u velikom delu administrativnih poslova pre svega odnosile su se na overavanje ugovora. Vi kažete da treba ukinuti javne izvršitelje i sve vratiti u nadležnost sudova. Sudovi apsolutno nemaju kapaciteta da sprovode izvršenje. Taj problem ne možete rešiti povećanjem broja sudova jer i na današnji broj stanovnika u Republici Srbiji i broj sudija koje imamo naš prosek je znatno veći nego što je prosek u evropskim zemljama, tako da je nedopustivo i dalje konstanto povećavanje broja sudija kako bi se rešavali stari zaostali predmeti. Zašto se menjao sistem izvršenja? Zašto su uvedeni javni izvršitelji? Pre svega su posledica odluka Evropskog suda za ljudska prava, gde su donošene odluke protiv Republike Srbije upravo zbog nepoštovanja razumnog roka za suđenje jer suđenje u razumnom roku obuhvata i parnični postupak i izvrši postupak i najveći broj predstavki koje su bile pred Evropskim sudom za ljudska prava odnosile su se na neisplaćene zarade radnika u restruktuiranim preduzećima. Tako da smo imali na desetine, stotine odluka Evropskog suda za ljudska prava gde su utvrđene izuzetno visoke obaveze Republike Srbije upravo zbog nepoštovanja suđenja u razumnom roku i dugog trajanja i neizvršavanja odluka u izvršnom postupku. Pomenuli ste da na osnovu založne izjave ili hipoteke poverilac ima pravo da bira, odnosno da promeni predmet izvršenja, ali ja ću vam samo ukazati na član 21. izmena i dopuna zakona, gde izričito stoji da na osnovu izvršnih izjava, koje se upravo odnose na ugovor o hipoteci, založnu izjavu, izvod iz registra, izvršenje se može samo sprovesti na predmetu založnog prava. Tako da ne postoji mogućnost menjanja predmeta izvršenja, nego upravo ono na čemu je založno pravo i zasnovano i na tom predmetu se izvršenje i sprovodi. Hvala.
Hvala gospođo Kuburović. Pravo na repliku ima Vjerica Radeta. Izvolite.
I pitanja – kako će se otkloniti greške na već urađenim izvršenjima? Kako će se otkloniti greške ljudima koji su izgubili stanove zbog zloupotrebe javnih izvršitelja? Pretpostavljam da znate da se u međuvremenu dešavalo i to da su neki ljudi koji su imali dobre veze, pre svega, partijske da su uspevali da otkupe svoje stanove, što naravno nije bilo u skladu sa zakonom. Evropska praksa je jednostavno nešto što mi ne prihvatamo ne kao dobru praksu kada je u pitanju dobra praksa, nego moramo voditi računa o specifičnosti svoje države, ovog društva, ovog naroda. Vi znate dobro na kakvom je korupcija visokom nivou u Srbiji, a ovakvim zakonima to se samo još više povećava. Kažete – dobili ste primedbe i koliko se pred Evropskim sudom vodi sporova i koliko je Srbija izgubila sporova. Onda mi moramo sve da menjamo u sudovima zbog razumnog roka. Nama u sudovim spor za mobing traje najmanje sedam godina. Radni spor najmanje pet godina. Parnice po dvadesetak godina. Jel to znači da onda treba sve to da izmestimo iz sudova da damo ne znam tačno kome da to rešava? Opet vam ponavljam ono sa početka. Ne može se ići linijom manjeg otpora, već se mora sistemski rešiti stanje u pravosuđu. U onom prvom delu ste kada ste govorili pomenuli onaj stari zakon koji je predviđao da ako neko ne plati dug da ide u zatvor i vi ste to nazvali dužničkim ropstvom. Dužničko ropstvo je svaki dug. Nije dužničko ropstvo samo odlazak u zatvor. I da pitate bilo koga ko ima neki dug da li bi pre otišao u zatvor a ostavio porodici stan ili prodao stan, bojim se da bi rađe otišao u zatvor.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima Biljana Pantić Pilja.
Poštovani predsedavajući, gospođo Kuburović, vrlo pažljivo sam pročitala predložene izmene i dopune Zakona o izvršenju i obezbeđenju i u danu za glasanje podržaću ove izmene. Pre svega, ako se uzme u obzir kakav je izvorni tekst zakona bio 2011. godine, kada nismo imali nikakve uslove za izvršitelje, izvršitelji su postajali ljudi bez položenog pravosudnog ispita, a imali smo i situaciju kada, znači, 2011. godine, izvršitelji počinju sa radom, Srpska napredna stranka tada nije bila na vlasti, kada su pojedini izvršitelji se basnoslovno bogatili. Mislim da je to razlog zašto imamo toliku averziju u društvu u vezi javnih izvršitelja. Imali ste situaciju, na primer, da je direktor jednog javnog preduzeća iz Demokratske stranke, bivšeg režima, izvinjavam se, i onda angažuje jednog izvršitelja da podnese predloge za izvršenje protiv dužnika, gde se izvršitelji toliko bogate da možete da ih razrešite briga i dalje da rade, pošto su to bili izvršitelji koji su bili podobni, partijski izvršitelji. To je promenjeno. Ali, ostala je i dalje ta averzija u narodu protiv izvršitelja. Ja ovde neću ni da govorim o izvršiteljima, ja nisam njihov advokat. Smatram da ih ima svakakvih. Ali, takođe smatram da postupak izvršenja koji sprovode izvršitelji je mnogo, mnogo bolji i efikasniji nego sudski postupak izvršenja koji smo imali. Ja ću se delimično složiti sa onim što je govorila uvažena koleginica Radeta, ali, ko boga vas molim, nemoj da vraćate postupak izvršenja sudovima. To je bilo katastrofa šta su sudije radile, zato što su se sudije većinom ponašale da je izvršno odeljenje kazneno odeljenje, i onda se dešavalo da čekate na rešenje o izvršenju ili na postupak javne prodaje ili na popis pokretnih stvari po pet-šest godina, zato što ti predmeti stoje u fijoci, skupljaju prašinu i niko neće da ih uzme u rad. Nijedan sudija nije želeo da se posveti izvršenjima. Bilo je par, moram da priznam, da se ogradim od toga, ali, imali smo pravosnažne izvršne isprave, sudske odluke po kojima je sudija trebao samo da postupi, znači, nema šta da misli sudija, nema sudija da razmatra da li je ta presuda u redu ili nije, postoji presuda na osnovu koje poverilac traži da se sprovede izvršenje. Sudija kaže - meni nije jasna presuda. I onda stoji, neće da zakaže, pa se konsultuje sa drugim kolegom, pa to opet stoji negde u fijoci. Vi na ovaj način, što ste postupak izvršenja poslali da rade izvršitelji, pomogli ste poveriocima. Ja kao advokat zaista smatra da izvršenja koja su sprovodili sudovi su bila skandalozna izvršenja. I dan-danas se čekaju rešenja o izvršenju od sudova. Evo primera iz sudske prakse - ja sam čekala šest meseci rešenje o izvršenju od jednog beogradskog sudije, zato što sudija neće da donese rešenje o izvršenju, ne želi. A nema razloga, postoji sve na osnovu čega treba da donese odluku. Zato ne želim da razmatram mogućnost da izvršenja nastave da rade sudovi, kako predlažu kolege iz SRS. Uvaženi kolega Šešelj je rekao da izvršitelji ne donose ništa dobro građanima. Smatram da greši. Očigledno nikada nije imao izvršni postupak. Da je vodio izvršni postupak, da je bio poverilac, znao bi koliko ipak ima dobrobiti kod izvršitelja, koji se ipak trude da naplate to dugovanje od dužnika. I priča oko toga, prodaja stanova za mizerne dugove, ajde da se manemo demagogije i da se manemo populističkih rešenja. Ako čovek zna da ima dug od 10 hiljada evra i da će neko da mu proda nekretninu od 100 hiljada evra, za male novce, kako vi kažete, pa neka sam proda tu nekretninu. Neka je proda za više para, pa to što dobije nek isplati onome kome treba da isplati, nek vrati dug pa nek kupi manju nekretninu. Ne mora da živi na Dedinju ili Vračaru. Može i u Grockoj da živi. Ili u Svrljigu, što kaže kolega Miletić. Kad govorimo o ovim raznim udruženjima što se skupe pa sprečavaju da se sprovedu izvršenja, ljudi, izvršenje se tada ne obustavlja, a ti troškovi padaju na teret dužnika, zato što nije odrađeno izvršenje. Opet će taj dužnik platiti taj izlazak na teren, taj pokušaj, bravara, itd. Sve će to da plati dužnik. Neće to da plati poverilac. Ta udruženja čine magareću uslugu dužnicima. Sve vreme govorimo o dužnicima. Šta je sa poveriocima? Pričamo o javnim preduzećima, javnim komunalnim preduzećima i dugovima. Pa, ta javna komunalna preduzeća i javna preduzeća, da bi davali svoje usluge, moraju da se naplate. Kao što kad odete u radnju platite hleb, morate da platite i struju. Ako nećete da platite struju, naravno da će da vas tuži neko. I vi tužite kad ne dobijete platu. Niko od vas neće da radi za džabe. Zaista smatram da izvršenja treba da nastave da rade izvršitelji, da su ove odredbe koje ste predložili dobre. U zakonu se govori o pojačanoj kontroli rada izvršitelja i smatram da je potrebno da se sankcionišu kad imaju i najmanju grešku, zato što su im poverena neka ovlašćenja i moraju da budu sankcionisana pri najmanjoj grešci i treba da budu razrešeni. Znači, ne treba taj disciplinski postupak, kako je rekao neko od kolega, kao i kod advokata, ili kod lekara, kad komora odlučuje, pa se to zataška, ne, treba da budu razrešeni odmah, pri najmanjoj grešci. Najviše grešaka jeste bilo oko prodaje nekretnina i to će se ovim zakonom, nadam se, promeniti, da će se postati efikasniji oko svega toga. Ja zaista smatram da ova odredba, sve vreme govorimo o srazmernosti, ja više volim da pričamo o efikasnosti. Izvršni postupak mora da bude efikasan. Ne može izvršni postupak da traje pet, sedam, osam godina. I ne može nijedna reforma pravosuđa da utiče na to da sudovi izvršenje sprovode brzo. Nikad ga neće sprovoditi brzo. I dan-danas imamo probleme, kao što je rekla koleginica, i sa radnim sporovima i sa porodičnim sporovima, mnogo je bolje nego kako je bilo, ali sa izvršenjima nećemo ništa uraditi. Imali smo mi primere iz sudske prakse, gde imate poverioca, pravno lice koje podnese predlog za izvršenje i čekajući da okonča taj izvršni postupak, poverilac ode u stečaj. Ugasi se jedno preduzeće, zaposleni ostanu bez radnih mesta, zato što se taj postupak nije sproveo do kraja, na način kako je to trebalo, a to je da bude efikasno sproveden postupak izvršenja. Znači, što pre da se poverilac naplati. I da, sa svim kamatama koje mu pripadaju. Jer, ako je neko dužan, dužan je od određenog datuma. Znači, kamate mu pripadaju. Htela sam nešto spomenem u vezi izvršenja, samo da vidim. Da, imali smo mi raznih načina kako su neke firme i banke odlazile u stečaj, kako je to bivši režim suptilno radio. Setićemo se „Razvojne banke Vojvodine“, DS je uzela kredit u vrednosti od 242 miliona dinara i taj kredit prvobitno nije bio obezbeđen sredstvima, hipotekom, zalogom. Onda, kada je DS uzela taj novac, pa je videla da će ipak da izgubi na izborima, onda su brže bolje dali naknadno te zaloge i opet nisu izmirili svoja dugovanja, pa je banka otišla u stečaj, pa je ta banka pokrenula izvršni postupak. Izvršni postupak se završio tako što je izvesna „Multikom grupa“ preuzela dug. To je firma Dragana Đilasa. Ako neko pita koliko košta DS, DS košta 242 miliona dinara. Za te pare je Dragan Đilas kupio DS. Ali, eto, na taj način su upropašćavane banke, javna preduzeća, tako što su uzimali izvršitelje koji su bili njima podobni, koji su izvlačili pare, koji su te pare opet davali u DS i zato imamo sad veliki problem da narod ubedimo da izvršitelji nisu crne ovce u našem pravosudnom sistemu. Ovo je jednostavna stvar. Imate poverioca, imate dužnika. Poverilac hoće da naplati svoje dugovanje i nema dalje nikakve tu priče. Ja jedino imam stvarno zamerku, ovaj zakon jeste socijalno odgovorniji, ali oko ovog limita od 5.000 evra. Ne znam kako se došlo do tog limita baš od 5.000 evra, ali piše, parafraziraću član zakona - da ne može da se proda nekretnina ukoliko je dug Javnom komunalnom preduzeću do 5.000 evra. Sad, ja sam zbunjena. Da li to znači da ako neko ima neku njivu za dve hiljade evra, ne može da se proda, ali ako ima auto od 10.000 evra to može da se proda za dug do 5.000 evra? Samo taj imam problem. Iz kog razloga, onda nisu izuzete sve vrednosti koje ima dužnik do 5.000 evra i kako smo došli do tih 5.000 evra? Uglavnom, u danu za glasanje ću podržati ovaj zakon, zato što mislim da poboljšava izvorni zakon. Nadam se da ćemo uskoro pričati o nekom novom zakonu, jer ovo je dosta izmena. Znam da nema 50% da bi se doneo novi zakon, ali da bi trebalo razmisliti o novom zakonu. Hvala vam puno.
Hvala, gospođo Pilja. Reč ima ministar, gospođa Nela Kuburović. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo jedno pojašnjenje, zato što je dosta polemike oko limita od 5.000 evra, kako smo došli do tog iznosa. Jedan od razloga je i zato što se gledala prosečna zarada na godišnjem nivou. Kada izračunate 12 meseci puta prosečna zarada, to je otprilike taj iznos. S druge strane, ne treba zaboraviti, ponovo se vraćam, možda sam nekome i dosadna, ali mi ipak vodimo računa o starijim predmetima koji su u sudovima. Preko 600.000 starih predmeta koji su uglavnom predmeti komunalnih delatnosti. Ukoliko pređu u nadležnost izvršitelja, sa zateznom kamatom koja se bude obračunavala na određene iznose vrlo je moguće da taj iznos i bude 5.000 evra, a da dužnici gotovo i da ne znaju da postoji predlog za izvršenje. Nisu znali da se vodio postupak protiv njih, nisu mogli da reaguju na vreme, nisu mogli da plate dobrovoljno potraživanja. Upravo, da se ne bi našli u situaciji da za komunalne usluge za koje nisu znali ni da se vodi sudski postupak dođu u situaciju da se prodaju nepokretnosti. To je jedan od razloga zašto smo se upravo opredelili za ovaj iznos. Znači, sa jedne strane prosečna zarada na godišnjem nivou i, sa druge strane, imali smo u vidu predmete stare koji su u sudovima i potraživanja koja su u pitanju. Sa zaračunatom zateznom kamatom za period duži od 10 godina stvarno možemo da dođemo do ovoga iznosa koji je upravo oko 5.000 evra.
Hvala, gospođo Kuburović. Pravo na repliku ima Vjerica Radeta. Izvolite.
U kako je ovo malopre bilo surovo zaista. Taman kad smo mislili da nema gore od Kori Udovički, danas šta sve nismo čuli, malte ne, preki sudovi za izvršitelje i za dužnike. Prosto neverovatno. Kaže koleginica da su sudovi bili kaznena odeljenja, a onda kaže da nisu ništa izvršavali, da su predmeti stajali u fioci. Pa, kaznena odeljenja su ovi sad izvršitelji, a ne onaj ko nije izvršavao. Naravno, ne opravdavamo da sudovi ne treba da izvršavaju. Naprotiv, trebalo je i treba i treba na tome da se radi. Ali, ovo je zaista prosto neverovatno. Kaže koleginica, ima primere iz prakse kako sudovi nisu radili ili kako su radili i izvlačili predmete, itd. Koliko imamo primera iz prakse, kada su u pitanju izvršitelji? Nikad se u sudu nije desilo da sin nekog sudije kupi stan u toku izvršenja, a kod izvršitelja se desilo. Možda jeste i kod sudova, ali, evo, i ako jeste, ali lakše je rešiti pitanje sa sudovima i sa sudijama, nego sa izvršiteljima. Izvršitelji se ukotvili tu gde jesu, uzimaju pare, sačuvaj Bože kolike, a rade onako kako im se prohte. Sami određuju, videćete, govorićemo vam o primerima koliko, u odnosu na dug, koliko na kraju izađe sa njihovim troškovima, itd, taksama, ne znam šta. Tih 5.000 evra, pitanje kako se došlo do toga. Nije pitanje kako se došlo do toga, nego je pitanje kako su vas prevarili, gospođo Kuburović, izvršitelji, ta Komora, pretpostavljam, da ste uopšte ovako nešto ugradili i predvideli u zakonu. Jer, znate, 5.000 evra dugovati javnom komunalnom preduzeću je nemoguće, a da nije nastupila zastarelost, osim neki veliki sistemi, ja govorim o ljudima, o porodicama, o domaćinstvima. Znači, namerno ih puste da dođu do 5.001 evra da bi im prodavali kuće i što reče, završavam, kolega, što reče koleginica – pa, šta je problem, ako je neko dužan 10.000 evra treba da zna da će mu se prodati kuća od 100.000 evra? Prosto plaši.
Hvala, koleginice Radeta. Sada pravo na repliku ima Biljana Pilja. Izvolite.
Ne, nismo se možda razumeli. Rekla sam da su sudovi prihvatali. Znači, sudije koje su radile izvršenja su smatrale da su oni po kazni tu, zato su nazivani „kaznena odeljenja“, da su po kazni o izvršenjima. Neretko je bilo slučajeva da kad ne znaju u sudu šta će sa pojedinim sudijama, stave ih na izvršenje, kaže – nek radi izvršenja, tu ne može ništa da pogreši. Znači, to je jedna stvar. Druga, nisam rekla ako ima dug od 10.000 evra da mu se proda kuća, nego ako zna čovek da ima dug, ako zna da će mu pleniti kuću ili ići na neku drugu, ako nema ni jedno drugo sredstvo izvršenja, neka uzme, pa nek proda, neka plati ono što treba da plati. Znači, duguje, neka plati. Što se tiče ovih nepravilnosti koje ste naveli, jeste, tačno je i bilo ih je. Ali, sada se uvodi ovim zakonom i biće e-aukcija, više neće biti mogućnosti za takve stvari, što ste napomenuli da je sin ne znam koga kupio stan. Pa, imamo i u sudu da sin sudije postane sudija i razne vrste nepotizma, tako da nije ni sud sveto slovo na papiru. Hvala.
Hvala, gospođo Pilja. Pravo na repliku ima Aleksandar Šešelj, pa onda ministar, Nela Kuburović.
Slušajući malopređašnju diskusiju mogli bi da pomislimo da javni izvršitelji nam izlaze u susret i da se postave kao humanitarni radnici, da oni to uopšte ne rade zbog svog interesa, koji je očigledan i ogroman i ne srazmeran bilo čemu na čemu su angažovani, već rade da bi poboljšali efikasnost naplate obaveza. Dakle, demagogija je to što mi govorimo o otetim i zapaljenim stanovima i iseljenim porodicama, itd. Kao da to ne postoji, a 2017. godine 3.736 iseljenja. Nemoguće je i niko ne može da kaže da ne postoji ni jedan drugi način da se dug naplati. Jedna stvar je zalog nekretnine, a druga stvar je naplata iz imovine dugova često i bez ikakvog obaveštenja. Možemo mi da se pretvaramo kako je sad to sve super, kako smo sad imali 700 hiljada predmeta, sad imamo 500 hiljada predmeta, to se smanjuje, ali to nije tako. Osnovna stvar, osnovna karakteristika svakog obligacionog odnosa treba valjda da bude ekvivalentnost prestacija, a ne neko da ispašta i to do kraja života ukoliko mu se ovako nešto desi, zato što nije na vreme otplatio dug. Nije demagogija ovo što mi govorimo, svako treba da plati ono što je dužan, ali ne po cenu kršenja građanskih, ljudskih, pogotovo procesnih prava. Sudovi su bili prenatrpani i šta sve ne, tu nije moglo ništa da se uradi, tu se čekalo, niko to nije hteo da radi. Trebao je tu da se reši problem, a ne da uvedemo privatno lice koje će da se bogati na tuđoj nesreći i da se onda hvalimo kako nam je statistika bolja, jer imamo mnogo manje ne izvršenih predmeta. Poboljšati efikasnost sudske, tj. sudskih izvršitelja, to je moglo da se uradi, mi smo danas naveli nekoliko primera kako je to moguće.
Hvala, kolega Šešelj. Reč ima ministar Nela Kuburović, izvolite.
Zahvaljujem. Samo jedno pojašnjenje. Kada se kaže da li je moguće da komunalni dug dođe do pet hiljada evra, i te kako je moguće. Imamo praksu i analiza predmeta je pokazala da se i to dešava, da imate dugovanje za struju od 500, 600 hiljada dinara, koja su nastala i na osnovu reprograma koji posle treba da se izvrši. Tako da, ništa nije rađeno napamet. S druge strane, postoje i ona komunalna preduzeća koja su mesec za mesec podnosila predloge za izvršenje protiv određenih dužnika, tu nije nastupila zastarelost. Čim ste podneli predlog za izvršenje, samim tim tok zastarelosti je prekinut. Na kraju dođe do spajanja svih tih zahteva, tako da i te kako postoji mogućnost da za komunalnu uslugu dugujete ovaj iznos. Pored komunalnih usluga ovde su i srodne delatnosti, pa naknade za korišćenje mobilnih telefona vrlo često budu i po 200, 300 hiljada dinara za koje neko treba takođe da plati uslugu. I ovde se više puta pominje da je bilo slučajeva da je izvršitelj kupio stan u postupku javne prodaje nepokretnosti. Prema važećim odredbama zakona, izvršitelj koji sprovodi izvršenje nije mogao da učestvuje u kupovini, što nije postojala zabrana i za druge izvršitelje. Međutim, izmenama i dopunama zakona u članu 169, sada je predviđeno da apsolutno niko od izvršitelja, bez obzira da li sprovode izvršenje ili ne, ne mogu da budu kupci tokom javne prodaje nepokretnosti, da ne mogu da budu njihovi srodnici, a to ograničenje se odnosi i na administratore u okviru Ministarstva pravde koji će da upravo rukovode sistemom elektronske prodaje javnih nepokretnosti. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Kuburović. Pravo na repliku ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Vi gospođo Kuburović pričate o nekom idealnom stanju koje i sami znate nije tako. Pominjali ste vi da su vođeni određeni disciplinski postupci protiv nekih izvršitelja itd. Mi nikad nismo videli koji su to izvršitelji, zbog čega su vođeni disciplinski postupci i kako su oni odgovarali u tim disciplinskim postupcima. A tek ono koliko ih ima koji su trebali da odgovaraju, a nisu odgovarali, i sami znate da to jeste tako. Znate li da, recimo, 2014. godine, kada govorimo o ovim dugovima komunalnih preduzeća, vi objašnjavate kako se može napraviti dug od 5.000 evra. Teško, verujte. Može jedan manji broj ljudi, to nije sporno, ali govorimo o velikom broju građana, domaćinstava, koji plaćaju struju tri, četiri hiljade dinara i nemaju pare i ostanu bez posla i biraju između toga da kupe deci hleb ili knjige i struju, biraju hleb i knjige, pa ostanu bez struje, isključe ih posle dva tri meseca. To je naša realnost. To je naša realnost, a ne dug od 5.000 evra koji se, ponavljam, namerno pravi. Znate li vi, 2014. godine da je Elektrodistribucija jednom izvršitelju, u pitanju je žena Isidora Ranković, dala 18.000 predmeta, nešto preko 18.000. Ona je i dalje njihova izvršiteljka, a tada je kao predujam dobila 79 miliona evra. Njen muž je bio član DS i tada je prešao u SNS, da bi ženi obezbedio ovaj posao. Mi govorimo nešto što je zaista realno. Možda vi te detalje ne znate, ali zato smo mi ovde da kažemo i vama, ali da kažemo pre svega javnosti Srbije zbog čega smo mi protiv javnih izvršitelja i zbog čega mislimo da je sud kao institucija veća garancija za pravičan i pošten rad, nego što je grupa od par stotina izvršitelja.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima ministar gospođa Nela Kuburović. Izvolite.
Vođenje disciplinskog postupka u okviru Ministarstva pravde je vrlo javan. Na sajtu Ministarstva pravde imate objavljene apsolutno sve odluke koje je donela disciplinska komisija i, kao što sam rekla na početku rasprave, ja sam lično podnela 16 predloga za pokretanje disciplinskih postupaka protiv javnih izvršitelja, na osnovu nadzora i situacije koju smo zatekli u kancelarijama koje je obavilo Ministarstvo pravde, koji su okončani uglavnom donošenjem disciplinskih kazni, bilo da je reč o novčanoj kazni, opomeni, a bilo je i postupaka koji su se okončali trajnom zabranom obavljanja delatnosti, što je dovelo do razrešenja izvršitelja. Pominjete opet 5.000 evra i da je realnost takva da građani uglavnom duguju 3.000 ili 4.000 dinara, ali upravo ovim iznosom obuhvaćeni su i ti građani, najvećim delom ti građani, upravo da ne bi za tako niske iznose došli u situaciju da se vrši prodaja nepokretnosti kako bi se naplatili troškovi komunalne delatnosti. Tako da, ukoliko ste zainteresovani, svakako na sajtu Ministarstva pravde apsolutno svaku odluku disciplinske komisije možete da vidite, zašto je postupak vođen, koji su prekršaji, odnosno prestupi pravljeni od strane izvršitelja. Kao što sam podnosila disciplinske prijave, tako sam i podnosila krivične prijave protiv pojedinih lica. Naveli ste i primer jednog izvršitelja koji je dobio na desetine hiljada predmeta od jednog komunalnog preduzeća, to je bio i razlog zašto je ukinuta odredba gde izvršni poverilac može da bira kome će da dodeli predmet kada je reč o naplati komunalnih potraživanja, uvedena je ravnomerna raspodela protiv koje se mnogi i danas bude, ali upravo je to jedna od antikoruptivnih mera koja je uvedena 2014. godine, a ravnomerna raspodela je predviđena i sada prelaznim i završnim odredbama Zakona o izvršenju i obezbeđenju koja se odnosi na stare predmete koji su u sudovima i koje će predsednici sudova ravnomerno da dodeljuju izvršiteljima sa svog područja. Hvala.
Hvala, gospođo Kuburović. Nastavljamo sa radom. Reč ima Petar Jojić. Izvolite, kolega Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, da se podsetimo da je 1978. godine bio donet Zakon o izvršnom postupku. Dolaskom srpskih radikala u Saveznu vladu, ja sam kao savezni ministar podneo predlog ne da se menja zakon u dopunama i izmenama, nego da se ide na donošenje novog zakona o izvršnom postupku. Taj zakon je imao ukupno 265 članova, da bi DOS 2004. godine pisao novi Zakon o izvršnom postupku koji ima 365 članova. Međutim, 2015. godine donet je takođe Zakon o izvršenju koji ima 551 član. Ono što je bitno da SRS i poslanici SRS žele da ukažu, da je u to vreme kada je usvojen Zakon o izvršenju 2000. godine ovde glasala i predsednica Narodne skupštine Republike Srbije, bila je savezni poslanik, gospođa Maja Gojković, a ovaj zakon je tada podržao i predsednik Republike, a istovremeno u to vreme bila je narodni poslanik savezni i Nataša Jovanović i Filip Stojanović. Prema tome, tada smo učestvovali u donošenju tog zakona, pa sam u ime Savezne vlade ja dao obrazloženje i o tom zakonu je stručna javnost dala pozitivnu ocenu, jer se radilo. Posle nešto više od dve decenije primene Zakona o izvršenju iz 1978. godine, krajem juna 2000. godine donet je novi Zakon o izvršnom postupku, jedan zakonski tekst čije je donošenje svojevremeno bilo izuzetno značajan pravi događaj u pravnom životu zemlje, čijim je stupanjem na snagu definitivno zaokružen sistem celovite zaštite, pošto se u tadašnjoj staroj Jugoslaviji tada radilo o propisima koji su trebali da budu izmenjeni. Stručna javnost je dala posebnu ocenu o tom zakonu jer su iz prethodnog zakona izuzete neke odredbe koje nisu davale efekat, niti rezultate. Zašto? Što smo tada sprečeni da se izvršenje ne može sprovoditi 10 godina. Gospođo ministre Kuburović, da su sudovi vredni, nisu. Ja ću podsetiti vas, kada je u pitanju parnični postupak, kad je država u pitanju, da ona plati neku štetu nekom fizičkom licu ili građaninu, tu je država spora, ali kada treba građanin da plati državi, tu je sud efikasan i brz. Navešću samo jedan primer, iz Nikojevića, selo kod Užica. Poginuo je vojnik na 10 dana pre završetka vojnog roka. Roditelji su podneli bili tužbu radi naknade nematerijalne štete i ta parnica je trajala 34 godine. To vam govori o velikom značaju koje vi imate obavezu i imate pravo da, kao ministar pravde, ipak učinite sve što je moguće da se uvede red i u pravosuđe, ali pravosuđe nam je jedan od garancija većih nego što su izvršitelji. Odredbe člana 1. Ustava Republike Srbije propisuju da je Republika Srbija zasnovana vladavini prava, ljudskim i manjinskim pravima i pripadnostima evropskim principima i vrednostima. Dok član 2. propisuje da je vladavina prava osnovna pretpostavka Ustava i da počiva na neotuđivim ljudskim pravima, koja prava spada i pravo na pravično suđenje, zajemčeno odredbama člana 32. stav 1. Ustava, pravo na jednaku zaštitu pred sudom, zajamčeno je odredbom člana 36. stav 1. Ustava. Pravo na zabranu diskriminacije, pravo zajamčeno odredbom člana 21. stav 1. i 2. Ustava Republike Srbije. Prema tome, Srbija treba da se ponaša tako da mora voditi računa o siromašnim građanima. Od Rimljana do današnjih dana, najnehumaniji odnos prema građanima Republike Srbije imala je DS i DOS. Kada su došli na vlast 2000. godine, sve do dolaska DOS-a, evropske demokratije u Srbiju bilo je solidarnosti prema siromašnim i nemoćnim građanima. Nove zapadne demokratske vrednosti su ugrozile naše siromašne građane, radnike, poljoprivrednike i poljoprivredne proizvođače, one građane koji ostanu sami, ostanu bez pomoći i solidarnosti. To znači ako je neko ostao sam, a duguje za komunalije, a nema ništa drugo, nego ima neku nepokretnost, šta ostaje, da se iz jedne garsonjere izbaci. Dakle, građanin, odnosno građanka od 90 godina. Ono što bi trebala država da uradi, to bi ja predložio, socijalni fond, a taj socijalni fond da se formira, da se oduzme imovina tajkunima koji su opljačkali državu Srbiju i opljačkali radnike, i opljačkali građane Republike Srbije. Da se iz te prodaje, tih preduzeća, formira fond i da se pomogne onim siromašnim koji ne mogu da plate komunalije. Što se tiče odredaba člana 204. gospođo ministre izvinjavam se, ja sam tada sa ekipom koja je radila, a zaista radili su, gospodin Ćosić je radio u Ministarstvu pravde tada, zna da su bili vrsni slučajevi, ali znam da je Ministarstvo pravde Srbije učestvovalo, jer sam ja tražio ipak njihove konsultacije i njihovu saglasnost i dali su punu podršku u to vreme. Ono što je članom 204. predviđeno, to je radnja koju može izvršiti samo dužnik, znate, a rukovodili smo se ovim odredbama. Znate zbog čega? Zbog toga što u praksi imate slučajeve da neće da plaćaju roditelji izdržavanje svojoj deci. Prema tome, ako deset puta po sudskim odlukama ne plati dečije izdržavanje, tada dame i gospodo i gospođo ministar, izriče se novčana kazna, a kada se izrekne novčana kazna i kada se donese novo rešenje i ako ne izvrši tu novčanu kaznu, ne uplati, onda mu se zamenjuje novčana kazna u kaznu zatvora, kao što je to predviđeno u mnogim drugim postupcima i u drugim zakonima.
Hvala gospodine Jojiću, hvala puno. Reč ima Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam gospodine Marinkoviću. Želela sam da reagujem, zato što je pomenut Aleksandar Vučić. Ono što je danas važno, kada raspravljamo u načelu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, jeste da govorimo o efektima, o pozitivnim efektima, koji se očekuju sutra dan, kada se zakon bude primenjivao. Nekako je normalno da, ako gledamo period od 1978. godine, pa na ovamo, danas je 2019. godina, nekako je normalno da predlozi imaju sve više i više članova, ako ćemo ići u susret modernijem zakonodavstvu, ili drugačijem zakonodavstvu, u odnosu na ono koje je bilo 1978. godine. Pri tome, moram da se ogradim, ne kažem da je tada zakonodavstvo bilo loše, samo prosto postoje neke stvari koje su modernije i koje sada postoje u našoj zemlji, a koje se moraju zakonski regulisati. Tako da ne bih rekla da je to zamerka koja je relevantna u smislu da li je ovaj predlog zakona dobar ili ne. Kontekst u kome je spomenut Aleksandar Vučić, mora se voditi računa o siromašnim građanima, ja se sa tim apsolutno slažem, upravo je to dobro što je Aleksandar Vučić pomenut u tom kontekstu, zato što svi znamo kako se i o siromašnim i o onim građanima koji su imali novca vodilo računa do 2012. godine. Od 2012. godine je upravo zahvaljujući Aleksandru Vučiću potpuno drugačija situacija. To se vidi i kroz ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Hvala koleginice Žarić Kovačević. Reč ima gospođa Maja Gojković. Izvolite.
Zahvaljujem se. Samo mali prilog diskusiji, uvaženi kolega, o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, razlikovaće se u odnosu na uvažene kolege iz moje poslaničke grupe. Nekako bi trebalo malo da pričamo i o tome šta obični građani žele da čuju nas kao predstavnika ovde u parlamentu. Nema potrebe da samo hvalimo struku i predloge zakona ili zakone koji su već stupili na snagu i nisu baš odoleli izazovu vremena, pa sad moramo da imamo veći broj predloga izmena i dopuna, jer nije suština u našim diskusijama ovde u raspravi da samo hvalimo predlagača nego bez obzira što ćemo mi podržati svakako ovaj predlog o izmenama i dopunama važećeg zakona treba da učinimo sve da ovi predlozi budu mnogo bolji. Čuli smo diskusiju moje uvažene koleginice Biljane Pantić Pilje i onako, njen stav je bio, samo o pozitivnim efektima važećeg zakona, a naša uloga je da pričamo i o negativnim efektima i to nije ništa strašno niti zabrinjavajuće, ali njen stav je bio vrlo liberalan. Ne pripadam toj političkoj opciji koja ima ovako liberalan stav kakav je iznela moja uvažena koleginica, njena profesija je profesija advokata. Očigledno u svojim slučajevima najviše zastupa poverioce, a postojimo i mi koji bi ovde, verbalno, nisam advokat i nemam advokatsku kancelariju, koji bi ovde da zastupamo i prava dužnika. Znači, kada jedan zakon treba da ima efekte u odnosu na dve strane ovog postupka, svaka čast onima koji se trude i treba da poverioci ostvare svoje pravo, jer dug je dug. Nisu tako loši bili sudovi kada su se bavili izvršenjem ni onda koliko nisu ni sada fantastični izvršitelji koje smo uveli novim zakonom. Znači, istina je negde na polovini. Niti su oni tako bili loši, niti je sve u našoj prošlosti tako strašno, niti je sada sve ovo moderno i novo fantastično. I jedno i drugo ima svoje nedostatke. Naravno, čekalo se onda izuzetno dugo na izvršenje dugova, ali ne možemo da kažemo da je brzina uvek i vrlina, pogotovo u ovakvim postupcima. Da li ćemo menjati? Pa, svi smo mi svesni da točak jednom kada ode napred nema povratka u nazad i verovatno sudovi nikad više neće imati funkciju izvršitelja. Pošto mi ovde nismo stručna lica, stručna lica rade u ministarstvu i stručna lica su prošla različite javne rasprave. Mi smo ovde obični ljudi koji svi znaju neke priče iz naše okoline, koje je imalo negativna iskustva sa izvršiteljima. To su obični ljudi i ljudske priče, to je život. Ono što mi često zaboravljamo kada donosimo zakone ili kada ih sprovodimo život je nešto drugo od mrtvog slova na papiru i prakse. Ovim izmenama i dopunama svakako koristite i pokušavate da iskažete u zakonu, i tu socijalnu dimenziju koja je vrlo bitna kada donosimo ovako radikalne zakone, naročito u oblasti prodaje nekretnina. Kada su nekretnine u pitanju, kao nešto, kao sredstvo izvršenja da bi se podmirio nekakav dug naš zadatak, ovde sveukupnih poslanika, da sagledamo i tu drugu dimenziju da će poverioc možda dobiti svoj dug, često deo duga i to zahvaljujući veštim igrama izvršitelja i poverioca, a dug se time bolševno ne izmiruje. I, onda imamo problem, imamo ljude na ulicama, a sa druge strane dug, pa na čudan način i uvećan, jer tu su ogromni troškovi izvršitelja, tu su ogromne kamate koje često, verovali ili ne pojedu onaj osnovni dug. Ako se pozivamo na predsednika države, da moramo uvek da razmišljamo o siromašnim građanima, evo, ovo je jedan od Predloga zakona gde zaista imamo prostora da razmišljamo o dužnicima koji su najčešće siromašni građani, oni koji imaju izvesna sredstva, retko kada i padaju u dug ili nađu načina da se dogovore sa svojim poveriocima, pa i sa bankama kako da im se to reprogramira i uvek neki srednji sloj koji je danas kod nas labilan, malo sada jače u poslednje vreme i siromašni slojevi građana stradaju u ovakvim postupcima. Izvršitelji, nadam se da negativna slika koju većina nas ovde ima o izvršiteljima nije nešto što je zaista tako. Ali, izvršitelji koji su prvi iskoristili šansu da postanu izvršitelji nakon usvajanja i stupanja na snagu Zakona o izvršenju i obezbeđenju su zaista postali poseban sloj ljudi, izuzetno imućni ljudi i koji su nastavili da razvijaju svoj posao. Ja ih razumem, ali su našli mogućnosti da imaju izvršiteljske kancelarije po čitavoj Srbiji, jedni te isti. Znači to je jedna mreža, poslovna mreža izvršitelja po čitavoj državi. Nekako su se spojili, našli zajednički jezik sa pojedinim advokatima, koji imaju na stotine zaposlenih, koji se ničim drugim ne bave nego samo telefoniranjem pokušavajući da izvrše potraživanja banaka. Njihova struka tu uopšte ne postoji. Oni rade ono što bi trebalo banke da rade. Telefoniraju za neku malu nadoknadu, od nosioca advokatske firme i maltretiraju ljude i pokrivaju banke. Treće, koje je tu u mreži i izvršitelji danas imaju i notarske kancelarije u svom sistemu, tako da je to zaista postao profitabilan posao. Ja skidam kapu, jer meni mozak u tom pravcu nikada ne radi, nikako da se setim nekog lukrativnog posla, pa da to sve zajedno napravim koncern jednak „Coca-coli“ ili „Naftnoj industriji Srbije“, jer stvarno, bez ismevanja, po prestižnim delovima Beograda danas stanove kupuju izvršitelji, po mojim informacijama i javni beležnici. To je sada jedan poseban soj ljudi ili sloj ljudi u našem društvu koji se naglo obogatio. Znači ja nisam liberal, tu sam neki narodnjak, negde sam u sredini. Mislim da je sazrelo vreme da počne da se radi na novom Zakonu o izvršenju. To se prosto vidi, da nam je praksa pokazala da mnogo štošta treba da se popravlja u zakonu. Kada mnogo toga treba da se popravlja, u stvari treba novi predlog zakona da se donese. Nemojte da mislite da sam ja protiv izvršenja. Taman posla, izvršenja moraju da se sprovode samo je u pitanju način. Kako da se to čini, a da građani nemaju utisak da su izvršitelji sa neke druge strane zakona. Pretpostavljam da većina nije ovako umešna kao ove najveće kancelarije koje me znaju bezmalo u svakom većem gradu svi sve. Pričaćemo o amandmanima. Velika pažnja je zaista usmerena ka ovim izmenama i dopunama, ako se ne varam, preko 130 amandmana. U tom mnoštvu amandmana jedan je moj, kao običnog poslanika. Smatram da postoji prostora da se razmisli o ovom amandmanu koji sam uložila. Molim poslanike sve, kada budu diskutovali, kada dođemo do tog amandmana da obrate pažnju.U pitanju je član 138. Predloga zakona, stav 5. kome sam predložila da se menja i da glasi: Verodostojnu ispravu predstavlja isprava iz člana 52. stav 2. zakona, zato što je u članu 52. taksativno nabrajano šta jeste - verodostojna ispava. Tu imamo više verodostojnih isprava, a ne samo nešto što se odnosi na izgled iz poslovne knjige o izvršenim komunalnim ili srodnim uslugama. Onda, dolazimo do člana zakona koji se odnosi samo na komunalne usluge. Ja tražim da isto pravilo važi za sve verodostojne isprave i da za 5.000 evra osnovnog duga ne može da se proda kuća ili stambena jedina. Mi stvaramo novi problem, 5.000 evra nije neki epohalan dug da bi neko izgubio stan, kuću ili bilo koju nepokretnost u kojoj živi i to nije u pitanju samo komunalna usluga, niti mislim da može po našem ustavnom sistemu da se izdvoji jedna vrsta usluge, nisam sigurna, ne mogu ja da dam ocenu ustavnosti ovog člana zakona, ali ja mislim da komunalne usluge, možda ste išli više za tim rešenjem socijalnom senzitivnošću ovog predloga, ali mi to ne možemo da izdvojimo i da kažemo da je 5.000 evra za komunalne usluge, time na neki način…. Ne znam stvarno, ne mogu da protumačim šta smo ovim želeli da kažemo, da je komunalna usluga jača od usluge, recimo pozajmljivanja 5.000 evra za lečenje deteta, 5.000 evra za kupovinu lekova. I, onda, takav slučaj će ostati bez stambene jedinice, a ako komunalnim preduzećima dugujete 5.000 evra, možete da računate na socijalnu dimenziju zakona i neće vam biti prodata nepokretnost. Znači, načelo srazmere, bez obzira na diskusiju Biljane Pantić Pilje, ja jesam za načelo srazmere u cilju zaštite dužnika, jer zakoni se donose ne samo za poverioca, nego i za dužnike, da ne može da se prodaje jedina nepokretnost u vlasništvo izvršnog dužnika fizičkog lica, znači drugo važi za pravna lica, i da ovaj amandman mora da se proširi na sve verodostojne isprave, inače nemamo zakon koji je usaglašen jedne odredbe sa drugom. Što se tiče ponašanja izvršitelja i načina prodaje stanova, ne znam šta da vam kažem. Znam jedan primer gde je čovek za svoje lečenje, pozajmio jedan određeni iznos novca, veliki iznos novca, ali kao zalogu je dao stan, nekretninu, koja je za 50% vrednost veća od iznosa novca koji je pozajmljen. Pošto su u pitanju zelenaši koji su na neki čudan način u našem društvu zaštićeni, s jedne strane, dužnik nema hrabrosti da kaže da je to zelenaški dug, kada dođe do granice, a sa druge strane, imamo primere gde i u sudu znaju i svi znaju, ali nema veze. To je drugi neki problem. Problem je i što vam banke baš ne daju pozajmice tako lako i hajde da razumemo da našem društvu postoje ljudi koji su prinuđeni da pozajme. Znači, nije to slučajevi koje Biljana Pantić izdvojila, ovi na Dedinju i ne zna ni ja šta. Ovi ne žive na Dedinju. Kako da vam kažem, ovi uopšte ne žive na Dedinju, možda dolaze u posetu kod nekog da pozajme novac na to Dedinje, ali ne žive. Znači, obični srednji sloj ljudi koji je morao u jednom trenutku da pozajmi novac. Šta se desilo? Zelenaški dug se isplaćivao negde u iznosu do oko 50%. Naravno, koji će zelenaš da vam potpiše priznanicu? Dobro ima tu i svedoka i tako, može nekako kada ima dobre volje to da se dokaže, i dalje ta osoba nije mogla da isplaćuje taj dug zelenašima pod tim kamatama. Vrednost stana je minimum 150 hiljada evra. Hajde da ne idemo u to koliko je isplaćeno ovako na ruke. Došlo je do prodaje stana. Stan je kupio sam poverilac. Sam poverilac je kupio stan. Ja ovo sve mogu da dokažem, nikakva prazna priča nije. Ali, bio jedini, poverilac je bio jedini tamo. Ne znam kako je došlo do toga, stan je na vrlo atraktivnoj lokaciji i odličan stan, minimum 150 hiljada evra, useljiv 1/1, sve je u redu. Zašto je ocenio da licitira za 60 hiljada evra, to samo on zna, mogao je i za manje. Šezdeset hiljada evra licitira, kupio je stan koji je njemu dat za zalogu i onda je taj stan prodao jednoj osobi, takođe za 60 hiljada evra. I šta onda ostaje? Taj stan ispalo je da nije nikakva zaloga za taj dug, ovo ne može da se dokaže da je, ovaj se potrudio kao i Haradinaj da poplaši sve ko je mogao da posvedoči da se daje novac na ruke i sada ispadne da dug postoji još uvek za 90 hiljada evra, da postoje kamate na to koje su prevazišle svaki mogući dug, da postoje enormni troškovi izvršitelja i to je to o čemu su govorile moje uvažene kolege, verovatno će i posle govoriti i kada se bude govorilo o amandmanima, takva priča postoji svuda u Srbiji. Svuda postoji takva priča, što je nemoguće da neko ima zlu nameru kada to iznosi ovde u parlamentu. Verujte mi, ja ću da glasam za predloge izmene i za dopune, bez obzira da li ćete mi usvojiti amandman ili mi nećete usvojiti amandman, ali razmislite, zaista je pet hiljada evra, dug je dug, ne može biti dug samo za komunalne delatnosti. Dug je dug i jednak. Ova isprava izvršna je jednaka samo jedna od isprava iz člana 52, ali mi moramo nešto da uradimo, mora novi predlog zakona da se pojavi pred nama da ne bi bila preovlađujuća slika da su izvršitelji postali posebna sila bez ikakve kontrole. To prijavljivanje disciplinske komisije i tako to, to znamo kako izgleda, osnuju komisiju da ne bi ništa rešio. To što će on biti disciplinski kažnjen, on je i ovako i onako postao vlasnik mnogobrojnih nekretnina. Treba razmisliti kako da se izmeni taj način rada. Malo će biti olakšano ovo preko elektronske prodaje i zakazivanje licitacije i elektronske prodaje, ali u određene mere. Vešti izvršitelj može i to da prokontroliše. Ja ovo govorim kao predstavnik običnih građana, kao neko ko odgovara ovde na dopise mnogobrojnih ljudi koji se žale na svakakve anomalije u našem društvu, advokat više nisam, ovo teško i gorko iskustvo jesam imala, tako da znam da tu postoji sve i svašta i da novi predlog zakona mora da postoji i da suštinski menja stvari u postupanju izvršitelja. Naravno, ako treba da kažem rečenicu, izgovoriću je sa punim zadovoljstvom da ću nekog ko poštuje partijsku disciplinu i ko smatra da ima izvesnih pomaka u ovom predlogu zakona, izmena i dopuna Zakona o izvršenju i obezbeđenju, naravno da ću glasati i podržati. Moj apel je da razmislite o amandmanu i da svi zajedno krenemo da radimo na novom predlogu zakona, jer mislim da je praksa pokazala i da su se stekli uslovi za to. Hvala.
Hvala, gospođo Gojković. Reč ima ministar, Nela Kuburović. Izvolite, gospođo Kuburović.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Pažljivo sam slušala sve što ste naveli. Verujte da i radna grupa kada je predlagala nacrt zakona i kada je trebalo da se odredi iznos gde je ograničena mogućnost prodaje jedine nepokretnosti, razmišljala ne samo i o visini iznosa, već i na osnovu koje verodostojne isprave može da se ograniči postupak izvršenja. Onda smo došli u situaciju da ukoliko bi se to proširilo na druge verodostojne isprave, doveli bi smo u pitanje privredno poslovanje, ceo menični promet bi bio doveden u pitanje, jer došlo bi do zloupotrebe. Neko bi izdavao više menica za iznos obezbeđenja od pet hiljada evra i samim tim sebe zaštitio da ne može da se sprovede izvršenje na njegovoj nepokretnosti. Isto tako, kod izdavanja čekova, ne čekova u domaćem prometu, ali pošto je verodostojna isprava i ček stranog prometa gde iznosi mogu biti izuzetno visoki, došli bi u situaciju da neko izda više čekova koji prelaze mnogo više iznose od pet hiljada evra, a kada bi bili pojedinačni iznosi, apsolutno ne bi moglo da se sprovede izvršenje ukoliko bi se ovaj režim proširio na ostale verodostojne isprave. Upravo je to jedan od razloga zašto smo ograničili ovo samo na komunalne delatnosti, jer smo svi mi kao građani u obaveznom režimu sa komunalnim društvima, ne biramo da li hoćemo da imamo struju ili vodu, to je nešto što moramo da imamo. Kada su u pitanju ostale ugovorne obaveze, u njih dobrovoljno ulazimo i upravo to je jedan od razloga zašto je Predlog zakona ovako definisan. Tako da, kada je reč o ostalim verodostojnim ispravama, mi smo sada predvideli skraćeni izvršni postupak koji se upravo odnosi na menice, ček, bezuslovne bankarske garancije, bezuslovne akreditive, a jedini izuzetak koji smo naveli za nemogućnost izvršenja na jedinoj nepokretnosti je za komunalne delatnosti, upravo kako bi se sprečile zloupotrebe od strane izvršnih dužnika, kako ne bi dolazilo do većeg broja zaduživanja na iznose od po pet hiljada evra, koje ne bi ste mogli dalje u praksi da sprovodite.
Hvala, gospođo Kuburović. Maja Gojković, izvolite.
Hvala vam, ministre. Izgleda da ništa od mog amandmana, ali potrudiću se da vas ubedim dalje u diskusiji o pojedinostima. Ovde ste dobro naveli da se odnosi na fizička lica, ovde u vašem predlogu zakona, da se odnosi, čini mi se, pet hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu, odnosi se na fizička lica, ako se ne varam. Mislim da ima prostora da se izdvoji i da se doda da se to odnosi na sva dugovanja do pet hiljada evra fizičkih lica. Onda nećemo imati problem sa bankarskim garancijama, sa akreditivima, sa izvodom iz poslovnih knjiga, račun domaćeg i stranog lica sa otpremnicom i drugim pismenim dokazom itd, izvodi centralnog registra, hartije od vrednosti, da izvučemo te isprave koje se odnose na pravna lica i da se ovo odnosi na dug od pet hiljada evra za fizička lica. To bi onda pomoglo rešenju pitanja. Ovako, ovaj član zakona nije usklađen sa članom zakona iz 52, jer ne moguće, piše šta je verodostojna isprava, a onda se izvuče dug prema komunalnom. Ja razumem vašu nameru, tendenciju, a to je upravo ta socijalna dimenzija, ali ne postoji samo socijalna dimenzija kada su u pitanju komunalne usluge. Socijalna dimenzija postoji u različitim aspektima. Mi imamo ljude koji idu da se leče u inostranstvo, bez obzira. Država pomaže i sve, ali neki put država ne može sve troškove da vam pokrije. Jedna avionska karta za teško obolelog čoveka, plus pratilac, koje teško obolelo lice mora da ima, košta nekoliko hiljada evra, jer ta lica moraju da leže, eventualno, ili da im se izvrši određeni transport. Molim vas samo, ne morate mi odgovoriti. Razmislite, raspravite na Vladi da li može 5.000 evra da bude neka vrednost za sve dugove za fizička lica da ne izgube tu jedinu nekretninu u kojoj žive. Samo da se razmisli o tom pravcu. Ja mislim sve što čovek zamisli može i da se ostvari, pogotovo kada je neko dobar pravnik, dobar ekonomista. Možda mi možemo da nađemo neko rešenje, ali mislim da danas kad neka skupa tašna košta nekoliko hiljada evra, običan čovek 5.000, ako pozajmljuje, nije pozajmio za skupu tašnu ili za nešto slično ili za neko letovanje luksuzno, već je pozajmio novac zato što mu to stvarno treba, zato što je to stvarno potrebno. Ne verujem da je samo izbegavanje plaćanja komunalnih usluga koje su obično i nešto manje od toga kada saberu ukupni iznosi. Znamo da izvršenja idu na svakih nekoliko meseci ili na pola godine se to obračunava, itd. Ako ima drugih sredstava namirenja duga, a ima često plata, penzija ili nešto drugo, onda treba sačuvati čoveku mogućnost da živi u stambenoj jedinici. U ovom slučaju, to sam zaboravila da kažem, kojim sam opisivala želeći da opišem kako se ponašaju izvršitelji kod nas, čak postoji redovno skidanje duga sa poslovnog računa, sa primanja ovog čoveka koji je došao u taj problem i sa poveriocem i izvršiteljem, zajedno, ne zna se kome je više stalo da ga potpuno unište. Znači, postoji način samo što imamo svedoke da je poverilac sa izvršiteljem, zajedno, prilikom pokušaja izvršenja nad nekretninom rekao – mnogo to sporo ide, ovako ide malo brže. Ne verujem da je to pravi način. Možemo da pomognemo građanima, ako budemo gledali samo brojčano i efekte procentualno, sada uspevamo mnogo više da izvršimo, a zanemarujemo, kako je predsednik države nedavno rekao, siromašne građane ovim donošenjem zakona.
Hvala, gospođo Gojković. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, danas u uvodnom delu, kao ovlašćeni predstavnik SPS, sam izneo one stavove za koje se nadam da mogu biti predmet vašeg posebnog analiziranja i eventualno uvažavanja kada budemo konačno budemo diskutovali u pojedinostima, o amandmanima. Naravno, očekujem barem jedan deo za neke od amandmana da ih prihvatite kao osnovane. U današnjem izlaganju nisam se dotakao rada izvršitelja, što ću sada da učinim, i isključivo zbog građana Srbije odavde da pošaljemo jednu vrlo jasnu poruku, a to je da izvršitelje ne smemo posmatrati, kao što sam jutros rekao, pod predrasudama, da su oni postavljeni tu kako bi lukrativno delovali, sticali ogromnu materijalnu korist, a da faktički taj izvršni postupak bude obesmišljen postupak. Ne. Naprotiv, cilj ovog zakona jeste, s jedne strane, da se poveća stepen pravne sigurnosti izvršnih poverilaca u smislu da izvršni poverioci imaju predvidivost izvršenja, odnosno da mogu biti sigurni da će njihovo izvršenje biti namireno. Sa druge strane, da se zaštite tzv. socijalne kategorije izvršnih dužnika, i to one kategorije izvršnih dužnika koji zaista u svom nekom materijalnom korpusu nemaju kapacitet, odnosno potencijal da na način, koji očekuje poverilac, naplate svoje potraživanje. Međutim, to ne znači da sada taj izvršni dužnik, koji se nalazi u toj situaciji i da ima takvu kategoriju, bude potpuno aboliran od naplate potraživanja, jer bi se obesmislio postupak izvršenja. Zašto ovo govorim, uvažena ministarko? Dugo se u svim ovim prethodnim izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju tražio pravi način kako definisati institut nesrazmere ili srazmere, kada je u pitanju odnos visine potraživanja prema vrednosti sredstva izvršenja. Lično mislim da ste vi sada u ovom predloženom tekstu zakona o izmenama ovaj institut konačno dobro definisali, iako i dalje u praksi može da izazove probleme. Zašto ovo govorim? U sudskoj praksi su se dešavale razne stvari. Konkretno, radi se o situacijama gde izvršni poverilac podnosi predlog za izvršenje i kao sredstvo izvršenja opredeljuje nepokretnost, stan. Stan je u centru Beograd. Stan vredi, s obzirom da ima površinu od 100 kvadrata, 300.000 evra. Njegovo potraživanje je 15.000 evra. Ne radi se o komunalnim uslugama. S jedne strane, kad se pogleda taj novčani iznos dolazi se do nekog logičnog zaključka da možda postoji nesrazmera. Međutim, on nema drugu mogućnost, ne postoji drugo sredstvo izvršenja da se naplati osim na taj način. Ako se primene moralni principi, zbog čega bi neko u stanu od 300.000, ja moram biti toliko, da ne kažem, grub, ali u svakom slučaju pravičan, barem u moralnom smislu reči, dugovao 15.000 evra, da ih ne izmiri, a vrednost nepokretnosti koju uživa je višestruko veća. Ako se posmatra taj odnos, onda je logično, prodaj stan, pa ti kupi stan za 200.000 evra ili 270.000, ali meni vrati ono što mi duguješ, odnosno zbog čega sam ja inicirao izvršni postupak. Prema tome, ovo što sam rekao više se vezuje za ono što bi moglo da se okarakteriše kao pozitivno kada su u pitanju normiranja vezana za ovaj vaš Predlog zakona. Gde su problemi uvažena ministarko? Problemi su u sudskoj praksi i vratiću se na ono što sam danas rekao, pa ću pokušati još jednom argumentacijom da vas ubedim za onu žalbu, na kojoj insistiram, kada je u pitanju prvostepeno rešenje, a prvostepeno rešenje se odnosi na rešenje kojim se usvaja kao osnovan Zahtev za otklanjanje nepravilnosti. Hajde da se posvetimo i tome malo i da raščlanimo i sledeću situaciju. Kada imamo prigovor trećeg lica, a prigovor trećeg lica se odnosi na nedopustivost ili nedopuštenost izvršenja. Kako? Da bi građanima bilo jasno, to znači sledeće – da ste vi protiv mene, figurativno pričam, pokrenuli izvršni postupak, podneli predlog za izvršenje i tražili kao sredstvo izvršenja, odnosno da se izvršenje sprovede na mojoj kući. Međutim, koleginica Radeta podnosi predlog za nedopustivost izvršenja kao treće lice i kaže – ne, to je moja kuća. Tu dolazimo u jedan problem koji se vezuje za sudsku praksu. Zašto? Zato što sudovi, uvažena ministarko, ustrojavaju praksu koja je apsolutno pogrešna, hajde da budem i malo blaži, nedopustiva u smislu da se ne ceni tumačenje zakona, onako kako zakon treba tumačiti. Zakon o izvršenje u obezbeđenju kažu – ako treće lice ima neko pravo. Šta znači „neko pravo“? Ne mora da bude pravo svojine. Može biti i neko drugo pravo, čak i pravo državine. Može da bude pravo zakupa, odnosno državine po osnovu zakupa i onda sudovi kažu – da, ali ti kao treće lice meni nisi dostavio izvod iz lista nepokretnosti gde se vidi da je to tvoja kuća. Jedan apsurd i onda dolazimo u situaciju da to treće lice ostaje bez nepokretnosti. Zašto? Zato što se ono prodaje u izvršnom postupku. Upravo zbog toga govorim da bi po ovom zahtevu, kada se radi o nepravilnostima u radu izvršnog dužnika, trebali sa povećanom pažnjom posmatrati podnošenje pravnog leka. Vi ste mene uputili uvažena ministarko na član 24. i nije sporno ali, ako grešim ja ću vas zamoliti da me ispravite, jer ja izuzetno uvažavam vaše stavove, ono što u članu 24. stoji stoji kao redovan pravni lek i žalba i prigovor, što znači da se i prigovor može podneti protiv prvostepenog rešenja. U stavu, koliko se sećam, 3. 24, ako sam ga dobro ocenio, protumačio i prigovor je delotvoran pravni lek ali je normiran u tom istom članu. Moje insistiranje je bilo da se protiv tog rešenja kojim se usvaja zahtev, kao osnovan zahtev za nepravilnost u radu javnog izvršitelja može podneti žalba i da tim članom to bude propisano kako bi se ispitala pravilnost i zakonitost tog rešenja. Dalje, mislim da ne možemo dovesti u sumnju jednu činjenicu koja je prisutna bez obzira koliko osuđivali javne izvršitelje, smatrali ih nekim, uslovno rečeno, činiocima koji na jednostavan i lak način dolaze do zarade, što ne sporim da su njihove javno-izvršiteljske tarife prilično visoke, ali to je ipak srazmerno svemu onome što oni čine, jer oni sprovode najosetljiviji deo postupka, a to je postupak realizacije sudske odluke, odnosno odgovarajuće odluke, da li je u pitanju izvršna isprava ili verodostojna isprava. U svakom slučaju, ono što mi se čini bitnim da se zna jeste da su, a i tu me ispravite ako grešim, javni izvršitelji preuzeli preko dva i po miliona od sudova, kada su kao institut, odnosno kao neko kome su preneta javna ovlašćenja počeli da rade. Šta to znači? To znači da su za dva i po miliona predmeta rasteretili sudove i da su ubrzali postupke izvršenja, da su postupci izvršenja učinjeni efikasnijim, da su naplate potraživanja bile efikasnije. Prema tome, javne izvršitelje treba posmatrati kroz tu prizmu s jedne strane, a s druge strane osuditi svaki, čak i pokušaj zloupotrebe ovlašćenja javnih izvršitelja. To sam danas u uvodnom delu i rekao, iza toga kategorički stojim da je to jedini mogući način da se uvede, apsolutni, da tako kažemo, red u sprovođenje izvršenja. Na samom kraju pošto ne bih dalje oko samog Predloga zakona, imajući u vidu da sam kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS izneo sve one stavove za koje sam smatrao da treba da budu prisutni, molim vas da obratite pažnju na član 77a i gospođa ili gospođica Deretić, vi i kolega Ćosić ćete me, nadam se, razumeti. Član 77a bi trebao da se odnosi i na javne izvršitelje. Ja vas molim da pogledate odredbu člana 77a i da je komparativno posmatrate ne samo prema sudu, nego i prema izvršiteljima, jer ja ne vidim tu razliku. Ako je javnom izvršitelju data nadležnost da odlučuje o određenim pravima i zahtevima, zbog čega se onda ne bi član 77a, koji se odnosi na sud, odnosio i na javnog izvršitelja? Mislim da bi tu trebalo intervenisati i tu ima mesta za izmenu i dopunu i da u tom pravcu treba posmatrati i amandmane koje je podnela poslanička grupa SPS. Videćete da upravo ta odredba ukazuje da je sud nadležan da odlučuje po pravnim lekovima. Zašto u toj situaciji ne bi bio nadležan javni izvršitelj kome su date nadležnosti koje su propisane zakonom? To bi otprilike bilo sve dok ne počnemo raspravu o pojedinostima, o samom Predlogu ovog zakona. Naravno da ćemo izneti svoje stavove i kada budemo raspravljali i o amandmanima. Nadam se da ćete tada neke od ovih prihvatiti i još jednom se zahvaljujem i ponavljam da ćemo podržati Predlog zakona.
Zahvaljujem kolega Jovanoviću. Nastavljamo sa redosledom narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić. Izvolite kolega Palaliću.
Gospodine potpredsedničke, gospođo ministarko Kuburović, čitava današnja rasprava mogla bi se svesti na to da se vodi oko dve grupe pitanja. Jedna grupa pitanja odnosi se na položaj poverilaca i dužnika na osnovu izmena i dopuna ovog zakona, a druga grupa pitanja se odnosi na položaj i rad javnih izvršitelja i svaka od ove dve grupe pitanja zaslužuje posebnu pažnju. Vi ste na početku pravilno primetili da su ove izmene i dopune zakona, kao i sam zakon iz 2015. godine izazvale veliku polemiku i interesovanje u javnosti i treba postaviti pitanje - zbog čega je to tako? Zato što po mom mišljenju se upravo u ovoj fazi, konačnoj fazi postupka na najjasniji način postavlja pitanje pravde i tu građani najviše osećaju i najosetljiviji su na to šta je pravda i šta je pravičnost i u zavisnosti od percepcije pravde koju imaju opredeljuju se po pojedinim pitanjima iz ovog zakona. Postaji pitanje – da li je pravda to da ne bude isplaćen dug onome prema kome postoji ili je pravda to da neko zbog određenog duga bude egzistencionalno uništen, on i njegova porodica i po tom pitanju po pitanju pravde traže se i rešenja u izmenama i dopunama zakona, a ona se traže jako dugo. Ovo je peti Zakon o izvršenju, a sada i o izvršenju i obezbeđenju od 2000. godine. Kroz pet zakona se pokušava doći do optimalnog odnosa pravde kada je u pitanju potreba da se zadovolje potrebe poverilaca i kada je u pitanju potreba da se zaštiti egzistencija dužnika. Ukazaću, pošto se najviše govorilo o tome danas, o pitanju izvršitelja, samo na onu percepciju koja postoji u javnosti koja je jako važna zbog države. Prevagnula je zbog različitih okolnosti u društvu činjenica pitanja pravde o egzistencionalnoj ugroženosti dužnika i slika koja postoji u javnosti jeste da su javni izvršitelji potpuno odvojeni deo sistema pravosuđa, da nad njima niko nema kontrolu, da je država nemoćna nad onim što oni rade, iako je samo advokatura slobodna delatnosti, a oni su deo pravosudnih sistema na koje su preneta javna ovlašćenja. Jako je važno ovo primetiti. Vi ste danas rekli koliko ste disciplinskih postupaka pokrenuli. Jako je važno što ste to javno rekli, ali u percepciji javnosti to građani ne vide. Oni vide bahatost i nasilje pojedinih javnih izvršitelja i na osnovu toga grade sliku nemoći države i činjenice da niko ne vodi računa o dužnicima i da jedini interes države da vodi interes o dužnicima, a to nije tačno. Mnogo se govorilo ovde i poveriocima. Govorilo se o poveriocima kao fizičkim licima. Govorilo se o poveriocima kao bankama. Ima jedna grupa poverilaca ili potencijalnih poverilaca koja jako prati šta se događa u domenu izvršenja jer tu država najkonkretnije pokazuje koliko je efikasna, a to su potencijalni domaći i strani investitori koji žele da vide da li je moguće da se naplati dug koji se može pojaviti u jednom obligacionom odnosu i činjenica da je rešeno hiljadu predmeta iz domena izvršenja sasvim sigurno ohrabruje i zato je važno poslati sliku da je država i na strani poverilaca i da se ta lažna slika koja se stvorila zbog delovanja pojedinih javnih izvršitelja koji se ponašaju kao da nisu deo pravosudnog sistema mora da se ukloni. Vi ste i to je malo ko od kolega ovde primetio odlično intervenisali kada je u pitanju upravo potreba privrede i stranih investitora ili domaćih investitora, a to je uvođenje skraćenog postupka. Izuzetno važna stvar. I to je dobra poruka za sve one koji žele da investiraju u Srbiju, jer ako dođu investicije otvoriće se nova radna mesta i čitav proces privrednog razvoja će se mnogo više razvijati. Od toga će imati svi građani, pa nažalost i oni koji se nalaze u teškoj situaciji, koristi. Zato u potpunosti podržavam uvođenje skraćenog izvršnog postupka koji će pomoći mnogo u regulisanju privredih odnosa koji postoje u Srbiji. Što se tiče potrebe, ajde da kažemo izbalansiranog odnosa između pozicije poverioca i dužnika, uz komplikovan tesnac u kojem se nalaze te dve strane u postupku, koje javnost prati godinama, vi ste ovde pokušali da nađete, u ovom trenutku, optimalno rešenje. Da li će ono biti trajno ili zahtevati nove izmene zakona videćemo u primeni. Ovaj zakon se ne odnosi samo na promenjen položaj dužnika i socijalnih potreba, kako ste vi naveli, pa se tiče proširenog definisanja načela srazmernosti, naplate troškova, što je jako važno, gde se pozicija dužnika štiti. Odlaganje izvršenja, mogućnosti predloga odlaganja izvršenja i mogućnosti da se u tom nekom periodu nađe dogovor ili se stekne mogućnost da dužnik izvrši svoju obavezu. O prodaji nepokretnosti smo mnogo govorili u svim aspektima, od javnog nadmetanja do zaštite, pa i onemogućavanja onih koji su do sada zloupotrebljavali mogućnost da kupe nepokretnost u izvršnom postupku, sada to više neće biti u mogućnosti. I naravno o tome se dosta govorilo o naplati zarade. Ali, vi u određenoj situaciji da bi se ubrzao izvršni postupak i da bi se dala prednost i samom poveriocu, uvodite pojedine institute i pojedine rešenja u korist poverilaca. I o tome treba da se kaže nešto. To je pitanje naplate kada se započne postupak naplate u okviru Zakona o hipoteci, recimo. Govorio sam nešto skraćenom postupku. Ili recimo, jako važan momenat, kada je u pitanju dužnik koji je indirektni budžetski korisnik, da naplata prema tom dužniku zahteva prethodno obaveštavanje Ministarstva finansija, što daje mogućnost budžetskom korisniku da u tom periodu od 30 dana reguliše svoj dug. Govorili smo, naravno, i o mogućnosti uknjižbe neuknjižene svojine, tj. svojina koja se ne vodi na dužnika, nego sada postoji mogućnost da se kroz brži postupak na zahtev suda ona uknjiži na dužnika i brže se realizuje naplata. Tako da, po mom mišljenju ova rešenja pokušavaju da uravnoteže poziciju poverioca i dužnika. Mislim da ta percepcija u javnosti mora da se promeni, i to je moj neki glavni apel prema vama kada je u pitanju položaj same države. Država ne sme u očima građana da izgleda nemoćna zbog ponašanja pojedinih javnih izvršitelja, zato što ona to nije. Ona je na njih prenela javna ovlašćenja. Ona može jače da ih kontroliše, ona može u krajnjoj liniji da ih oduzme. Možda kroz neku vrstu drugačijeg etičkog kodeksa, možda kroz drugačiju vrstu načina upisa u imenik ili nove kontrole tih svih javnih izvršitelja, jer država tu mogućnost ima kroz kontrolu prakse u prethodnom periodu, može da se prečisti sadašnji imenik javnih izvršitelja kako bi se vratilo poverenje u institut koji je uveden 2011. godine. Ja sam tada diskutovao protiv tog instituta, zato što je taj zakon bio izuzetno loš. Ali, unapređenim rešenjima iz 2015. godine, pogotovo sada. Teško je govoriti kada se jedan institut uspostavi o njihovom potpunom ukidanju, ali se mora, zato što država time pokazuje određenu ozbiljnost, ali se mora unapređivati, i mora se promeniti ovaj njihov položaj u javnosti, tj. mora se građanima vratiti poverenje u državu i institucije koje je ona osnovala, između ostalog, to je i institucija javnog izvršitelja.
Zahvaljujem, kolega Palaliću. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Majkić.
Zahvaljujem predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarka sa saradnicima, bez namere da se danas stavljam niti na stranu izvršnih poverilaca, niti na stranu izvršnih dužnika, jer svaki građanin Republike Srbije treba da bude potpuno ravnopravan i pred Ustavom i pred zakonom. Ne mogu da sakrijem da mi se lično dopada što izmene i dopune ovog zakona imaju socijalnu komponentu i što ove izmene i dopune zakona idu u pravcu toga da se olakša položaj izvršnog dužnika u mnogo odredaba. Svaki građanin treba da zna od 1. januara 2020. godine kada krene da se primenjuje ovaj zakon da ukoliko budu dužni za komunalne usluge do 5.000 evra, odnosno do nekih 600.000 dinara otprilike, neće moći da im se proda jedina nekretnina, bilo da je u pitanju kuća ili stan. Takođe svaki građanin u Republici Srbiji treba da zna da od 1. januara 2020. godine na ime duga od njihove plate ili od njihove penzije će moći da se skine mnogo manji iznos, nego što je to bilo do sada. Tako, da ukoliko je u pitanju plata, do sada je moglo na ime duga skine dve trećine plate, a od 2020. godine to će biti jedna polovina plate, osim ukoliko je u pitanju minimalac od koga se ranije skidala jedna polovina, a sada će moći da se skine do jedne četvrtine. Što se tiče penzija ranije je bilo da se na ime duga može skinuti dve trećine penzije, sada je u pitanju jedna trećina, a za minimalne penzije jedna desetina, do sada je bila jedna polovina penzije, naravno to je jedna četvrtina za penzije koje ne prelaze iznos prosečne penzije. Treba da se zna da su izvršitelji u Srbiju došli 2011. godine, da je tada donet prvi zakon koji je regulisao njihov položaj. Nekoliko puta je ovaj zakon menjan, donet je 2015. godine, a onaj koji je stupio na snagu 2016. godine. Međutim, kako je zakon ovaj, kao i bilo koji drugi, potpuno živ organizam, normalno je da posle određenog broja godina uoče nedostaci u zakonu koji je donet 2016. godine i veoma je pravedno i pošteno da se kaže da zbog nekih nedostataka u međuvremenu treba doneti ove izmene i dopune zakona, ne samo zbog toga što postoje određene nejasnoće u sadržini zakona koje se ne mogu istumačiti, nego pre svega i zbog zloupotreba koje su se desile u prethodnih nekoliko godina. Radna grupa, kako smo čuli od ministarke, je bila sastavljena od pojedinaca iz različitih, a veoma bitnih sektora za donošenje ovih zakona. Samim tim što se menja oko 170 članova ovog zakona, možemo da verujemo da su imali ozbiljan pristup prilikom menjanja ovog zakona. Jedan od ciljeva zakona koji sam pomenula, to je svakako ta socijalna komponenta odredaba koje se menjaju, kao što sam pomenula, da je povećan prag plata i penzija koji su zaštićeni od izvršenja, da jedina nepokretnost ne može da se oduzme za dug, komunalni dug do pet hiljada evra. Ali, treba napomenuti ono što građani treba da znaju u kontaktu sa izvršiteljima, da ono što nije menjano, a i dalje važi, da izvršitelji ne mogu da izvrše zaplenu odeće, obuće i drugih predmeta koji su za ličnu upotrebu pojedinaca i porodice. Takođe ne mogu da zaplene hranu i ogrev za narednih tri meseca, a takođe od izvršenja su bila izuzeta i dalje su izuzeta sva socijalna davanja, sva davanja na osnovu invalidnine, kao i davanja na osnovu Zakona o finansijskoj podršci porodice sa decom. Ove povlastice su i proširene, tako da su poljoprivrednici do sada bili izuzeti od zaplene do deset ari njihovog zemljišta. Sada je to prošireno i na poljoprivredne mašine, oruđe za rad, što je veoma značajno za kraj iz kog ja dolazim, pošto se mnogo stanovništva bavi poljoprivredom. Ono što je najviše zaokupljalo javnost, možda čak i više od problema onih koji su imali problem sa zloupotrebom, koji su imali problem zaplene imovine, su zloupotrebe od izvršitelja, tako da pozdravljam uvođenje antikoruptivnih mera u ovom zakonu, kao što su da se pojačava pravilo ko ne može biti kupac u postupku izvršenja, zatim u budžetskim predmetima su manji troškovi i manje naknade za javne izvršitelje, što je veoma dobro, jer se u praksi pokazao veliki broj predmeta upravo kada je dužnik bila Republika Srbija, autonomna pokrajina, jedinica lokalne samouprave ili indirektni i direktni korisnici budžeta kojih je do sada bilo najviše. Tu je onemogućavanje i multiplikovanih troškova u postupku izvršenja, ali ono što ja smatram da je pun pogodak, odnosno najbitnije u izmenama i dopunama ovog zakona je uvođenje elektronskih aukcija, tj. javnih nadmetanja, jer svi smo mi u kontaktu sa građanima i svim mi čujemo kako se od aukcije do aukcije pojavljuje isti broj ljudi, na koji način dolaze do nekretnine, za koju cenu kupuju te nekretnine, koliko malo vremena treba da prođe da bi te nekretnine prodali za mnogo veće iznose i sl. Tako da, mislim da ova elektronska aukcija može da reši veliki broj problema koji se javljaju u praksi. Sva ova naša diskusija često možda ide u pravcu osuđivanja javnih izvršitelja i mislim da bi tu trebalo, kao što je kolega prethodno rekao, promeniti percepciju pristupanja prema javnim izvršiteljima. Verujem i znam da postoje oni koji zloupotrebljavaju zakon i postupaju protivno onome za šta je institucija izvršitelja osnovana, ali verujem da postoje pošteni ljudi koji su izvršitelji. Ne treba zbog manjine osuditi sve one koji pošteno rade svoj posao. Taj posao sigurno nije lak i sigurno niko ne uživa u tome da ide i bilo kome drugom pleni imovinu. Da li će ove izmene zakona u potpunosti rešiti probleme koje imamo u praksi, to ne znam. Tu je veliki broj amandmana i pozivam vas da sa velikom pažnjom proučite amandmane koji su podneti, zbog toga što su amandmani podneti iz dobre namere. Verujem da ćemo doći do najboljeg rešenja za ovaj zakon, ali, samim tim koliko ste truda uneli i koliko je odredaba predloženo za izmenu i koliko se radna grupa posvetila ovom problemu, vidim da Ministarstvo ima dobru nameru da sve ove navedene probleme reši, tako da u danu za glasanje imate apsolutno moju podršku za ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Majkić. Reč ima narodna poslanica Stanija Kompirović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, dragi građani Srbije, pred nama je veoma značajan Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Naš predsednik Aleksandar Vučić i Vlada rade i uspevaju da stvore savremeno i moderno društvo, da nas podignu na lestvice dna i bankrota na koji smo bili, da pruži jednaku šansu svim građanima da se ubrzaju sudski procesi i vrati poverenje građana u isto. Primenom novog Zakona o izvršenju i obezbeđenju, koji je stupio na snagu 1. jula 2016. godine, doneo je veću efikasnost. Doprineo je tada da se broj starih sudskih predmeta smanji za skoro 900 hiljada u odnosu na prethodnu, 2015. godinu. Zato se i radilo mnogo na unapređenju pravosuđa, infrastrukturi i izgradnji sudova, kako bi se olakšao pristup pravde. Izvršenja koja su se ranije sprovodila bila su spora, trajala su godinama. Nisu se rukovodili hitnosti postupka, već je reforma od 2010. godine uništila još veću efikasnost pravosuđa. Zato sve više radimo na unapređenju pristupa pravdi, da građani budu ravnopravni pred sudom i drugim organima javne vlasti. Javni izvršitelji i izvršenja privlače veliku pažnju javnosti, okupljaju veliki broj građana, posebno kada se nekom oduzme kuća, stan, zbog duga prema banci, firmi, nerešenih imovinskih odnosa. Javni izvršitelji su od uspostavljanja relativno nove profesije stekli lošu reputaciju, što zbog prodaje jedne nepokretnosti zarad vraćanja duga koji je mnogostruko manji od njene vrednosti. Zato se i predviđaju mere koje će poboljšati socijalni položaj dužnika i naći način koji je najmanje nepovoljan po dužnika. Načelo srazmere - jedno od najvažnijih u postupku izvršenja. Nalaže se i sudu i javnom izvršitelju da za namirivanje duga odredi način koji najmanje ugrožava dužnika. Dužni su utvrditi da li zaista ne postoji drugi način osim uzimanja i prodaje nečijeg doma za vraćanje duga. Tako se proširuju ovlašćenja javnog izvršitelja da preispita rešenje o izvršenju. Nakon upisa zabeležbe rešenja o izvršenju, javni izvršitelj će po službenoj dužnosti i na predlog stranke odrediti da se izvršenje sprovede na drugoj nepokretnosti ili drugim sredstvima i predmetom izvršenja ako postoji očigledna nesrazmera između visine potraživanja, što je navedeno i dodato u član 151. Predloga zakona. Zabeležbe rešenja o izvršenju na nepokretnosti ostaju upisane u katastar sve dok ne budu namirene. Značajna odredba koja zabranjuje oduzimanje nečije nekretnine za komunalni dug manji od pet hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti. Predviđena je i novčana kazna svakom drugom licu koje ometa i sprečava izvršenje, jer ometanje ne dovodi do obustave postupka, već do novog pokušaja izvršenja koji će doneti nove troškove i koji će opteretiti dužnika. Predlažu se i mere koje će poboljšati socijalni položaj dužnika u delu koji se odnosi na zarade i penzije i smanjivanje visine istih koji se sprovodi. Uvođenjem elektronskog javnog nadmetanja omogućiće se svaki vid zloupotrebe koji se javlja prilikom prodaje nepokretnosti i značajno povećati cene kojima su predmet izvršenja prodaje u izvršnom postupku, otkloniće se nezakonite metode koje su služile da bi se pribavila nepokretnost, omogućiće se bržem, većem i širem krugu potencijalnih kupaca da učestvuju na javnim prodajama i veće kupoprodajne cene. S obzirom da Predlog zakona donosi novine koje su u interesu stranke, ja ću ga u danu za glasanje podržati, a pozivam i svoje kolege da to učine. Moram kao narodna poslanica da iznesem i stav Srpske napredne stranke i žene SNS, kojim najoštrije osuđujemo napad na državnu sekretarku Ministarstva unutrašnjih poslova Biljanu Popović Ivković od strane saveza Dragana Đilasa, Željka Veselinovića, Boška Obradovića i Vuka Jeremića, koji su izneli niz seksističkih i mizoginih izjava na račun nje i njene porodice. Svojim delovanjem i činjenjem samozvani lideri elite samo povećavaju spiralu nasilja, koju su sami pokrenuli. Krajnje je vreme da se zaustave, pre nego što nekom izazovu bol. Previše su nesreće izazvali svom narodu. Srbiji ne treba više ni jedna suza koju su izazvali bahati i osilni, lakomi na novac i okrutni prema svakom ko je malo od njih slabiji, a najokrutniji su, po pravilu, prema ženama. Zato osuđujemo takav vid nasilja. Moram se zadržati i na problemu Kosova i Metohije, koji nosimo sa sobom i koji nas i dan-danas prati, sve više. Verujemo da će pravda, koja je spora, jednoga dana ipak stići. Svaki novi potez će imati za cilj da uruši jedinstvo i iseljenje nas sa Kosova i Metohije, ali uz podršku naše države i našeg predsednika, Aleksandra Vučića, mi se borimo za opstanak i ostanak, jer nam Aleksandar Vučić daje veru i snagu za prosperitet i opstanak Srba na Kosovu i Metohiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Kompirović. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući, koleginice i kolege. Pre svega, da iskažem nepodeljenu podršku pismu koje su objavile moje drage koleginice, divno. Sada ću se vratiti na temu. Čuli smo dosta toga danas, i za i protiv. Mogu vam reći, moj lični utisak je, ja pravnik nisam, da je ovaj Predlog izmena i dopuna zakona nešto uravnotežen, nešto što nije ni na strani dužnika ni poverilaca. Mislim da tih 170 članova koji se menjaju u jednom trenutku doneće dosta toga dobrog i novog. Imali smo svi mogućnost da pre svega u dnevnim novinama čitamo o tužnim sudbinama pojedinih dužnika. Iz diskusija koje su se danas čule ovde prevladava jedan stav, pre svega ne dozvolimo da neko dođe u situaciju da dođe do izvršitelja. Postoje mnogi koraci pre toga. Čini mi se da je kolega Komlenski o tome dosta dobro govorio i pomenuo je obaveštavanje. Ima tu dosta ljudi koji nisu ni poslovno sposobni, dementni, u godinama i oni nisu ni svesni da je neko tamo okačio neko obaveštenje u nekom osnovnom ili privrednom ili prekršajnom sudu, da mora da se deluje po nečijoj presudi. Normalno, ljudi ne reaguju i onda dođu u situaciju da ostanu bez onog osnovnog i jedinog što imaju, a to je možda krov nad glavom. Čini mi se da treba i da ovaj Predlog izmena i dopuna Zakona ide u tom pravcu da pogleda i tu socijalnu stranu. U svakom slučaju, izdvojio bih pravne subjekte. Mislim da ne bismo smeli da dozvolimo da neko nanosi štetu nekome, svestan da će mu sutra biti otpisan dug. Mislim da treba odvojiti u svakom slučaju taj deo pravnih subjekata od fizičkih lica, jer upravo to je moja cenjena koleginica malopre i istakla, a čini mi se i kolega Palalić, a i vi ste to sa svim onim što činite u primeni ovog zakona, dali to znanje i skrenuli pažnju i našim i inostranim investitorima, da su njihove investicije i da je njihova imovina ovde sigurna i da niko ne može nekim manipulativnim radnjama da ošteti bilo koga. Na tome treba istrajati. Mislim i čini mi se da je predlog amandmana koleginice Maje Gojković u nekom dobrom pravcu, da pokušamo, ali i tu govorim, i kod fizičkih lica ima ljudi koji pokušavaju da se bave prevarom. Treba odvojiti na neki način, ja sam pomenuo malopre i rekao sam - ima ljudi koji nisu poslovno sposobni, koji i ne znaju koje su konsekvence koje im slede iza neispunjavanja nečega, a na kraju krajeva nisu ni u finansijskoj mogućnosti. Pomenuću i ja ovde ovu profesiju koju mnogi ruže. Ne želim da kažem da su svi javni izvršitelji isti. To su, pre svega, ljudi koji imaju pravosudni ispit, koji su završili fakultete i koji znaju šta je pravo. Ali, da smo mi Srbi takvi kavi jesmo, jesmo, da pokušavamo da svaki zakon koliko god on bude dobar, koliko god da vi dobro predložite, a Narodna skupština ovde uobliči kroz neke amandmane i kažemo da je savršen, svako će nakon primene, da li je to odmah nakon stupanja zakona na snagu ili posle određenog vremenskog perioda pokušati da nađe rupu u zakonu. Takvih ljudi ima i kod izvršitelja. I vi ste to rekli. Mislim da ne treba ići na disciplinske mere. Mislim da je jedina prava mera oduzeti nezakonito stečenu imovinu i izreći zabranu rada. U Danu za glasanje, u svakom slučaju, glasaću za ovaj Predlog zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Bojaniću. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite, kolega Bogatinoviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko Kuburović sa saradnicima, predloženim izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, koje se danas nalaze na dnevnom redu, nastoji se da se uklone određene nejasnoće u sadržini zakona koje su uočene u periodu njegove dosadašnje primene, ali i da se zaštiti položaj izvršnih dužnika u nekim situacijama u kojima je to neophodno, pri tome ne ugrožavajući opravdane interese izvršnog poverioca. Tako se predloženom izmenom člana 394. Zakona unose značajne novine u pogledu naplate novčanih potraživanja nastalih iz komunalnih i srodnih delatnosti od fizičkih lica koja poseduju samo jednu jedinu nepokretnost. Naime, predloženim izmenama i dopunama člana 394. izričito se reguliše da ne može odrediti izvršenje prodajom jedne nepokretnosti u vlasništvu izvršnog dužnika, fizičkog lica radi namirenja potraživanja čija glavnica ne prelazi iznos od 5.000 evra u dinarskoj protivvrednosti po srednjem kursu NBS na dan podnošenja predloga za izvršenje. Dakle, u pitanju su fizička lica i to ona koja imaju samo jednu nepokretnost u vlasništvu, a dug je nastao po osnovu komunalnih ili srodnih delatnosti. To su svi oni naši sugrađani koji, primera radi, od nepokretne imovine poseduju samo jedan stan ili jednu kuću i koji će ukoliko usvojimo ovaj predlog u buduće zakonom biti zaštićeni od situacije da im neko proda tu jedinu nepokretnost zbog duga koji ne prelazi 5.000 evra, tj. duga koji je u praksi višestruko manji od vrednosti nepokretnosti. Predložena izmena člana 169. Zakona ima izrazito antikoruptivno dejstvo, jer se predloženim izmenama proširuje krug lica koja ne mogu biti kupci nepokretnosti koje se prodaju u izvršnom postupku, ni na javnom nadmetanju, niti neposrednom pogodbom. S druge strane, predložena izmena je izuzetno značajna, jer će uloga administratora portala elektronskog javnog nadmetanja dobiti u bliskoj budućnosti veliki značaj, jer se članom 168. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju predviđa da se počev od 1. jula 2020. godine javno nadmetanje za prodaju nepokretnih i pokretnih stvari može organizovati isključivo u obliku elektronskog javnog nadmetanja. Predložene izmene i dopuna člana 300. Zakona predviđaju da se u predmetima o kojima se kao izvršni dužnik označava Republika Srbija, AP ili jedinica lokalne samouprave, odnosno direktni i indirektni budžetski korisnicu uspostavlja dužnost izvršnog poverioca da o nameri podnošenja predloga za izvršenje pismenim putem obavesti Ministarstvo finansija najkasnije u roku od 30 dana pre podnošenja predloga za izvršenje. Predloženom izmenom člana 300. Zakona direktno se ostvaruju pravni preduslovi da se ostvare određene uštede u budžetu Republike, AP i jedinica lokalne samouprave. Tako će se olakšati rad organa koji su nadležni za zaštitu imovinskih prava i interesa Republike Srbije, AP i gradova i opština, a koji velikim zalaganjem već ostvaruju značajne rezultate na tom polju. Tako, recimo, Gradsko pravobranilaštvo grada Leskovca, odakle inače dolazim, samo u jednom parničnom predmetu donelo uštedu gradu i Republici u iznosu od 804.000 evra. Presudom Vrhovnog kasacionog suda od 14. juna 2017. godine definitivno je odbijen tužbeni zahtev da grad Leskovac i Republika Srbija solidarno plate čak 804.000 evra u dinarskoj protivvrednosti na ime materijalne štete zbog odbijenog zahteva za izdavanje lokacijske dozvole za izgradnju mini hidroelektrane „Borać“. Gradsko pravobranilaštvo grada Leskovca je nakon nekoliko sudskih postupaka upisalo kao svojinu grada deo zgrade osmospratnice u Leskovcu, gde je inače smešten deo lokalne samouprave, ukupne površine čak 1.764 metara kvadratnih, a pred Privrednim sudom u Leskovcu pravosnažno smanjio dug mesne zajednice, primera radi, Orašac za električnu energiju sa milion 128.000 dinara na samo 6.794. Presuda potvrđena pred Privrednim apelacionim sudom u Beogradu. Na kraju, da rezimiram. Predložene izmene i dopune Zakona o izvršenju i obezbeđenju treba podržati, jer se njima direktno, kao što sam i obrazložio, poboljšavaju položaj širokog spektra subjekata, počev od fizičkih lica koja poseduju samo jednu nepokretnost, pa do javnih vlasti Republike Srbije, AP i gradova i opština, stvarajući preduslove da dođe do uštede u njihovim budžetima. Naravno, u Danu za glasanje podržaću Predlog ovog zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, kolega Bogatinoviću. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarka sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Najpre moram da kažem da svaka odgovorna Vlada, a ova Vlada jeste odgovorna, kao i nadležno ministarstvo, jedno od osnovnih nadležnosti je praćenje implementacije jednog zakona koji je donet. U tom smislu želim da pohvalim napore vašeg ministarstva što ste pratili implementaciju primene Zakona o izvršenju i obezbeđenju, suočili se, odnosno došli do saznanja o svim poteškoćama i preprekama sa kojima se susreću građani bilo kao dužnici, bilo da su u pitanju poverioci, bilo da su u pitanju privredni subjekti, bilo da su u pitanju lica socijalno-materijalno ugrožena. U tom smislu obrazovali ste radnu grupu koja je zbilja obuhvatala predstavnike i svih organizacija, odnosno iz svih institucija koji se bave ovom problematikom i kao rezultat toga pred nama je danas Zakon o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Ono što prvo moram da kažem da ovim zakonom i te kako ispoštovano jedno od osnovnih načela u pravnom poretku svake zemlje, a to je načelo srazmere. Kao drugi vrlo važan aspekt, to je da ovaj zakon antikoruptivan, antikoruptivan u smislu da je sada prodaja moguća preko elektronske platforme kako bi se izbegle sve ono koruptivne radnje koje su primećene i do kojih je dolazilo kao i ko ne može biti kupac nepokretnosti u tom javnom nadmetanju i tu su sem javnih izvršitelja, njihovih pomoćnika i svih onih koji rade u njihovoj kancelariji, bez obzira da li su u vezi sa konkretnim predmetom ili ne, odnosi se i na administratore koji rade u Ministarstvu pravde, a koji su zaduženi za tu elektronsku platformu kroz koji će se odvijati javno nadmetanje. Ono na šta posebno želim da se osvrnem, to je na ovaj socijalni aspekt kao i na aspekt koji se odnosi na zaštitu interesa maloletnih lica, odnosno zaštita dece. Kada je u pitanju zaštita egzistencijalnih uslova, odnosno taj ekonomski aspekt, najpre moram a istaknem da je pomeren prag kada se tiče plata i penzija i pomeren prag u odnosu na izvršenje, da takođe postoje i davanja koja su izuzeta od izvršenja, a to su sva davanja građana koja primaju po osnovu socijalne zaštite, telesnog oštećenja, kao i umesto dečijeg dodatka prošireno je na sva prava i Zakona o finansijskoj podršci porodica sa decom, u cilju podsticanja nataliteta što i jeste jedan od mera SNS, a znamo da je tim zakonom propisana veća grupa prava koju građani mogu da ostvare. Ono što želim da istaknem to je da pitanje izdržavanja, pre svega ovde mislim na izdržavanje koje ostvaruju maloletna lica, kao izdržavanje koje ostvaruju stariji i nesposobni u skladu sa Zakonom o porodičnim odnosima, sada dolazi u krug, znači izvršenje, s obzirom da su u pitanju novčana potraživanja, vrši će javni izvršitelj. Nadam se da će maloletna lica, odnosno deca, pravo na izdržavanje, ostvarivati mnogo brže i efikasnije sada kada je to predmet javnih izvršitelja, nego kada je to bilo u sudskoj nadležnosti. Nažalost, znam neku decu koja su dočekala i punoletstvo, a nisu uspela zbog nepoznate adrese roditelja, zbog menjanja mesta prebivališta i nekih drugih razloga, da dođu do ostvarivanja svog zakonskog prava, a to je pravo na izdržavanje. Ono što takođe želim da naglasim, a takođe, ovim zakonom je precizirano, a radi se o zaštiti maloletnih lica, znači sva ona pitanja koja su u nadležnosti roditeljsko dečijeg odnosa, nisu u nadležnosti izvršitelja, sem izdržavanja, nego su u nadležnosti suda. Sva deca, nažalost, nemaju mogućnost da žive u skladnim i funkcionalnim porodicama i zato neka deca dolaze u situaciju da se prinudnim putem oduzimaju i predaju drugom roditelju. Ovde je član zakona izmenjen u smislu da samo oduzimanje i predaju deteta vrši organ starateljstva, naravno, uz prisustvo, nadzor i kontrolu suda. Ova mera je i te kako značajna sa aspekta izbegavanja traumatskog stanja, izbegavanja svake opasnosti koja može da ugrozi fizičko zdravlje, sigurnost i bezbednost deteta i zato je ovde postupanje organa starateljstva od izuzetne važnosti u ovim postupcima. Takođe, želim da istaknem kada je u pitanju iseljenje iz stanova, a u pitanju su maloletna deca koja se nalaze u stanovima da je javni izvršitelj dužan da obavesti organ starateljstva, organ starateljstva da preduzme sve one mere koje mu zakon nalaže kako bi se izbegli negativni efekti po decu. Naravno, ovaj zakon značajan je i za privredu, pre svega kroz uvođenje instituta skraćenog izvršnog postupka, a koji se inače sprovodi pred privrednim sudovima. Ono što želim da naglasim to je da je Ministarstvo pravde u ovom vremenu, zahvaljujući merama fiskalne konsolidacije postiglo značajne rezultate i na planu unapređenja pravosudne infrastrukture, što je jako značajno, kako za efikasan rad sudija, tako i za skraćenje postupaka, jer će sudije, svakako, u adekvatnim uslovima imati mogućnost da zakazuju više ročišta. Želim da naglasim da je rekonstrukcija „Palate pravde“ u Beogradu, inače najveće pravosudne institucije, bi trebalo da bude završena, da je postavljen kamen temeljac za Palatu pravde u Kragujevcu, da su renovirani, rekonstruisani i izgrađeni mnogi sudovi, među njima i Prekršajni sud i Privredni sud u Užicu, zatim, nadograđena zgrada suda u Aranđelovcu, a da je izgrađen novi KPZ u Pančevu po najvećim svetskim standardima. Naravno, želela bih da istaknem da u cilju zaštite najugroženijih, da je donet zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, kojima je povećana dostupnost pravde najugroženijih stanovnika, ali takođe i žrtava porodičnog nasilja. Na kraju želim da se pridružim osudama protiv Boška Obradovića, Dragana Đilasa, svih tih njihovih drugara, Jeremića, i svih tih raznih oblika žutog tajkunskog preduzeća koji na najgrublji mogući način su vređali državnu sekretarku u MUP, Biljanu Ivković Popović. To je njihov rečnik, to je rečnik vređanja, to je rečnik omalovažavanja žena, to je rečnik koji je jedino primeren toj tzv. eliti, to je rečnik koji koprcajući se u sopstvenom blatu, nos izviri iz tog blata kada treba da napadnu Aleksandra Vučića i njegovu porodicu, kada treba da napadnu našu premijerku Anu Brnabić, kada treba da napadnu predsednicu Narodne skupštine Maju Gojković i naravno, njihovo najveće oružje je nasilje, verbalno nasilje prema ženama. Srpska napredna stranka, smatra da je ovo za svaku osudu, da ovoj osudi treba da se pridruže i sve druge žene, bez obzira da li pripadaju poziciji ili opoziciji, da je ovo govor mržnje, da je Srbija zemlja pristojnih ljudi i da žene u Srbiji ne zaslužuju da im se na ovakav način iko obraća, posebno ne neko iz tzv. elite koji bi da vodi ovu zemlju, a da vređa žene na najvišim funkcijama, da vređa majke, da vređa supruge, da vređa uostalom našu decu, naše ćerke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Jevtović Vukojčić. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite, kolega Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Gospođo Koburović sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, predložene izmene o kojima danas govorimo i to ono što je najvažnije, omogućiće brojne benefite građanima Srbije, kako građanima koji su u svojstvu dužnika, tako i građanima koji su u svojstvu poverilaca. Takođe, država će imati značajne benefite, a to su: smanjuju se troškovi postupka, povećava se efikasnost, smanjuje se mogućnost za korupciju, pruža se veća sigurnost i građanima ali i javnim komunalnim preduzećima i mnogim drugim, da kažem, državnim organima koji se mnogo puta pojave kao poverioci, u konkretnom slučaju. Dalje, modernizujemo naš pravni sistem tako što uvidimo neke odredbe koje u mnogim zemljama već postoje, a koje su se u praksi pokazale kao funkcionalne i uspešne, pri tom, mislim na uvođenje e-prodaje ili e-aukcije, o čemu smo već govorili. Kada govorimo o povećanju efikasnosti, moram da istaknem da javni izvršitelji o značajnoj meri rasterećuju sudove, kao i to da od brzine izvršenja zavisi koliki je stepen vladavine prava koji je ostvaren i tu mislim i na stepen zaštite poverilaca, ali i stepen zaštite dužnika. Ono što je dosta važno, iako je to više puta ponovljeno u današnjoj diskusiji, ipak želim da kažem da od sada građanin, vlasnik nekretnine, neće moći da ostane bez nekretnine, ukoliko je dug manji od 5.000 evra, kao i to da se kupac nepokretnosti koje prodaju izvršitelji ne može pojaviti, dakle kao javni izvršitelj, njegov zamenik, pomoćnik ili bilo koje drugo povezano lice. Kada je reč o izvršenju odbijanjem od plate, dakle od sada, to može iznositi do polovine zarade, a ako se radi o minimalnoj zaradi, u tom slučaju ne sme biti veći od četvrtine. Kada je reč o penziji, odbijanje može biti do jedne trećine, odnosno do četvrtine, ako je reč o minimalnom iznosu, odnosno o minimalnoj penziji. Dakle, na ovaj način sprečavamo da se ugroze osnovne potrebe za život dužnika. Mislim da je, generalno posmatrano, ovaj predlog zakona uravnotežen, i da tretira na ravnopravan način i prava i obaveze i dužnika i poverilaca i obezbeđuje najviši stepen transparentnosti, jer to je ono što je jako važno, transparentnosti samog postupka, zato što time eliminišemo mogućnost zloupotreba u bilo kom smislu, dakle, zloupotreba bilo koje vrste. Mislim da je jako važno da vratimo poverenje u naš pravosudni sistem, da vratimo poverenje u pravosuđe, iako to nije lak posao, s obzirom na to šta su nam žuti ostavili kao nasleđe, ali moramo da se borimo konstantno u tom cilju i da nam sudski procesi ne traju dugo, i da ne bude nedodirljivih i zaštićenih, da ne bude prosto, ljudi koji su iznad sistema i za koje zakon ne važi. U tom smislu, iskoristio bih priliku da pomenem da je do mene, pre nekoliko dana, stigla jedna predstavka, mislim da je upućena i Odboru za pravosuđe Narodne skupštine, pa evo, apelujem na članove Odbora za pravosuđe da razmotre tu predstavku, jer po onome što sam iz tih papira video postoje jasne indicije da je u pitanju velika afera u kojoj je jedan od učesnika onaj Božidar Prelević. Znate ga, to je jedan od glavnih perjanica ovog Saveza za Srbiju, kako ga već zovu, onaj govornik na onim njihovim protestima, šetnjama, jedan od pet miliona ili možda je bolje rečeno jedan od pet milionera, kako ih narod zove. Dakle, veliki stručnjak za sve i svašta. U pitanju su sudski sporovi koji traju još uvek. Konkretno, vezano za imovinu, konkretno za ribnjak velike vrednosti u Bajnoj Bašti, a koji je sudeći po onome što se vidi iz te predstavke, na vrlo volšeban način postao vlasništvo upravo tog Božidara Prelevića. Dakle, u pitanju je tužba za poništaj fiktivnog ugovora o kupoprodaji nepokretnosti sa zahtevom za izdavanje privremene mere zabrane otuđenja i još nekoliko tužbi sa tim u vezi, ali tu su i razni dopisi raznim institucijama, prijave razne. Evo, između ostalog imamo prijavu Advokatskoj komori Beograda, protiv advokata Božidara Prelevića iz Beograda, upisanog u Advokatsku komoru Beograda, oštećeni, fizičko lice je u pitanju, iz Bajne Bašte, podnosi prijavu. Oštećeni smatra da je advokat Prelević Božidar grubo povredio kodeks advokatske etike, kada je zastupajući prirodni rezervat „Tara“ d.o.o Bajna Bašta, učestvovao u zaključenju ugovora na dan 12.08. 2013. godine, overeno pod brojem tim i tim, postupio protivno pravosnažnom rešenju o određivanju privremene mere, kojom se zabranjuje otuđenje i opterećenje nepokretnosti u čijem je i prometu učestvovao. Naime, rešenjem Prvog osnovnog suda u Beogradu, pa redni broj, od 03.04. 2013. godine određena je privremena mera zabrane otuđenja nepokretnosti, a ignorisanjem takve sudske mere, posle pravosnažnosti rešenja, u periodu od mesec dana zaključen je sporni ugovor. Podnosilac ove prijave podneo je tužbu Prvom osnovnom sudu u Beogradu, 20. septembra iste godine, dakle 2013, kojem je tužio fizičko lice jedno i prirodni rezervat „Tara“ d.o.o Bajna Bašta, a iz spisa predmeta Prvog osnovnog suda u Beogradu može se utvrditi da prijavljeni advokat i dalje zastupa prirodni rezervat „Tara“ d.o.o Bajna Bašta, kao tuženog. Iz predmeta Prvog osnovnog suda u Beogradu, može se utvrditi da je prijavljenom bilo poznato da je sud zabranio otuđenje nepokretnosti u čijem je prometu prijavljeni učestvovao. I da ne čitam sada sve ove spise, dakle suština je, mesec dana nakon pravosnažnosti privremene mere, kojom se zabranjuje otuđenje nepokretnosti, on zaključuje ugovor o prometu nepokretnosti, a pri tome iz ovoga se naslućuje da je znao za navedenu privremenu meru. Da ne bih, kažem, sada trošio i vreme poslaničke grupe na ovo, ja apelujem da se ova afera podrobno istraži, da se vidi da li je možda bilo i trgovine uticajem i da se ove stvari izvedu na čistac. Ne tvrdim ništa, ali ovo su vrlo uznemirujući podaci, vrlo uznemirujući navodi i treba ih proveriti, pa da vidimo ko to nama prigovara svaki bogovetni dan kako je stanje u državi katastrofalno, kako kriminal cveta, kako ništa ne funkcioniše, i sve ostalo što slušamo po ceo dan od njih. Pa, da vidimo kakva je to elita zapravo, ta drugosrbijanska elita, koju zastupa između ostalog i taj Prelević, a koja jedino što zna, to je da po ceo dan nipodaštava sve ono što se u državi uradi, i da se preko njihovih medija, bilo N1, bilo ova „Nova“, bilo „Danas“ ili bilo koji drugi mediji, izruguje narodu, nazivajući ga glupim, nepismenim, krezubim, neobrazovanim i slično. To je ista ona elita koja je i danas na najmonstruozniji način vređala pomenutu državnu sekretarku Biljanu Popović Ivković, nazivajući je i vređajući je na najpogrdniji mogući način. To je ista ta elita koja to već mesecima i godinama radi kada je reč o ženama koje pripadaju SNS. Otuda i ovo saopštenje i ova osuda, od strane žena SNS, kojima se pridružujem i solidarišem se sa njima ovom prilikom. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem kolega Markoviću. Reč ima narodni poslanik Dragan Veljković. Izvolite kolega Veljkoviću.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, funkcionisanje svakog pravnog sistema se ne može zamisliti bez njegovog izvršnog dela. Izvršenje predstavlja najčešće poslednju i najznačajniju fazu u postupku zaštite određenog prava. Ono predstavlja realizaciju određenog cilja, koji je postavljen prilikom podnošenja zahteva za zaštitu subjektivnog prava, kao i realizaciju prava koje je utvrđeno sudskom ili drugom odlukom ovlašćenog organa. U našem pravnom sistemu, sa propisima koji se odnose na izvršenje sudskih odluka u građanskoj materiji, nismo imali previše sreće. U Kraljevini Jugoslaviji 1929. godine donet je Zakon o izvršnom postupku, koji je prema tadašnjim pravnim standardima savremene Evrope bio izuzetno moderan i efikasan. Događaji koji su se potom odigrali u svetu i promene nakon Drugog svetskog rata, doveli su da je zakon iz 1929. godine stavljen van snage i u tadašnjoj Jugoslaviji primenjivala su se pravna pravila. Godine 1978. u tadašnjoj SFRJ donet je Zakon o izvršnom postupku, koji je najavljen kao revolucionarni propis samoupravnog socijalističkog sistema. Taj zakon sasvim sigurno karakterišu dve osobine, s jedne strane neravnopravan odnos društvene svojine, kao i preterana zaštita dužnika. Oba ova određenja tadašnjeg zakona bila su logična, s obzirom na konstalaciju prilika u kome je donet. Uprkos brojnim primedbama, zakon iz 1978. godine sa manjim izmenama ostao je na snazi do 2000. godine, kada je donet potpuno nov Zakon o izvršnom postupku. Rešenja koja su tada doneta, nažalost, ne samo što nisu popravila tekst iz 1978. godine, nego su ga i pokvarila. Osnovne primedbe koje se odnose na zakon iz 2000. godine bile su, što je potpuno neprimereno i neuravnoteženo, pokušavajući da smanji dominantan položaj dužnika, uskratio neka zakonska i običajna prava dužnika. Zbog brojnih kritika, donet je novi zakon 2004. godine, za koga možemo reći da je njegova osnovna karakteristika pokušaj da se uravnoteže odnosi između zakona iz 1978. i zakona iz 2000. godine. To praktično znači da je zakonodavac pokušao da nađe određenu meru stvari između prava poverioca i prava dužnika. Donošenje zakona iz 2011. godine označilo je prekretnicu u razvoju izvršnog procesnog prava u Republici Srbiji. Znatan deo ovlašćenja u domenu izvršnog postupka, koje su decenijama pripadala sudskoj vlasti, delegirana su privatnim izvršiteljima. Tako dolazimo do aktuelnog Zakona o izvršenju i obezbeđenju, čija je primena produkovala brojne pozitivne i negativne efekte. Pozitivna rešenja zakona koja su unapredila izvršni postupak odnose se na ustanovnjavanje, odnosno uvođenje javnih izvršitelja za sprovođenje izvršenja, što je znatno doprinelo efikasnosti izvršnog postupka, ujednačavanje sudske prakse u postupku po pravnim lekovima, dužnost davanja podataka o izvršnom dužniku, preciznije definisan postupak za namirenje novčanih potraživanja, nastalih iz komunalnih i srodnih usluga, suspenzivno dejstvo prigovora, kao pravnog leka u izvršnom postupku na rešenje o izvršenju, povećanu efikasnost. Negativni efekti koji su se manifestovali u primeni aktuelnog zakona ogledaju se u nedelotvornosti pravnog leka u izvršnom postupku, koja proizilazi iz odredbe člana 26. Zakona o izvršenju i obezbeđenju, što je predloženim izmenama promenjeno, zajedničkoj prodaji nepokretnosti i pokretnih stvari. Neprimerenost primene odredaba Zakona o parničnom postupku koje regulišu postupak u sporu ima male vrednosti, neusklađenost zakonskog i podzakonskog akta, koji se tiču javno-izvršiteljske tarife i troškova izvršnog postupka. Pogrešna primena načela srazmere, koje je u praksi bilo potpuno deformisano, imalo je za posledicu da se za minorne iznose duga sprovodi izvršenje na vrednoj imovini dužnika ili kako bi naš narod rekao – klanje vola za kilogram mesa. U tom kontekstu ukazujem da je još Zakon o izvršnom postupku iz 1978. godine sadržao odredbu o zaštiti jedne kategorije stanovništva, zemljoradnika koji nisu mogli izgubiti zemljište i kuću sa dvorištem radi minimalnog duga. Međutim, Zakon o izvršenju i obezbeđenju iz 2011. godine sve je podredio potrebi da se izvršni poverilac što brže i povoljnije namiri. Novim zakonom o izvršenju i obezbeđenju iz 2015. godine, načelo srazmere je po prvi put naglašeno kao zakonsko načelo, a najnovijim izmenama dodatno je razrađeno i ojačano ovo načelo u svim delovima zakona, sa primarnim ciljem da se onemogući unovčavanje imovine izvršnog dužnika radi namirenja bagatelnog potraživanja izvršnog poverioca. Takođe, jedna od osnovnih slabosti aktuelnog zakona bila je i odredba iz člana 258. koja je predvidela ograničenje izvršenja na zaradi ili plati, naknadi plate i penzije koje se moglo sprovesti u visini od dve trećine, odnosno jedne polovine, ako je iznos jednak ili manji od minimalne zarade utvrđene u skladu sa zakonom. Ovakva zakonska regulativa, ceneći pre svega aktuelne ekonomske prilike, ugrožava život i egzistenciju izvršnog dužnika i njegove porodice i onemogućava ga da uredno servisira svoje redovne obaveze. U Sloveniji, recimo, postoji tačno određen iznos koji se nikome ne sme pleniti, a u Srbiji se omogućava zaplena do dve trećine plate, odnosno penzije, nezavisno od iznosa te plate ili penzije. Da bi se izbalansirao legitimni interes izvršnog poverioca sa pravima osiromašene kategorije građana, kao jedino logično i pravedno rešenje je bitno smanjiti kvote, što je upravo učinjeno Predlogom zakona, koji sada predviđa izvršenje na jednoj polovini zarade ili plate, odnosno naknade zarade i plate, i jednoj četvrtini ako je njihov iznos jednak ili manji od minimalne zarade. Uzimajući u obzir ova dobra predložena rešenja, kao i rešenja kojim se sužavaju koruptivne radnje, onemogućavamo multiplikovanje troškova u postupku izvršenja u takozvanim budžetskim predmetima, te otklanjaju zloupotrebu u postupku javnih nadmetanja putem elektronske platforme. Sasvim sigurno da će biti uspostavljen bolji i pravedniji izvršni postupak, što je dovoljan razlog da ga poslaničke grupa SNS sa zadovoljstvom u danu za glasanje podrži. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Veljkoviću. Reč ima narodna poslanica Sonja Vlahović. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvažena ministarko, kolege i koleginice, čitajući predlog izmene i dopune novog Zakona o izvršenju i obezbeđenju, došla sam do zaključka da će ove nove izmene i dopune prvenstveno ići u korist građana, prvenstveno dužnika, a naravno i poverioca, zaštitiće državne interese, a zaustaviće korupciju i zloupotrebu samog zakona. Najvažnija novina Predloga zakona je to da jedina nepokretnost, već smo čuli od mojih kolega, koju poseduje dužnik, ne može da se proda ukoliko dug je manji od pet hiljada evra. Samim tim će iznos plate i penzije biti osiguran i moći će da se naplaćuje i na taj način ćemo dužniku koji je prosto imao potrebu za život… Sledeće bitno je da će se postupci objedinjavati u jedan izvršni postupak. Nema cepanja potraživanja prema istom dužniku. Ukoliko dođe do cepanja, opet će se naknada troškova samo po jednom postupku vršiti. Predlog zakona sadrži i, kao što sam rekla, antikoruptivne mere, kupci nepokretnosti ne mogu biti sami izvršitelji, njihovi zamenici, pomoćnici, pa i svi oni koji rade i koji su zaposleni kod njih, bez razlike da li su u predmetu ili ne. Problem zloupotrebe zakona ćemo sprečiti, zaustavićemo ga, samim tim što ćemo uvesti elektronsko javno nadmetanje. Mišljenje većine Radne grupe je to da se prilikom javne aukcije, kao centralne faze prodaje nepokretnosti, da je to najslabija karika i da je vladala nedopustiva praksa da jedna grupa fizičkih i pravnih lica u stvari figuriraju kao kupci nekretnina. Što se tiče državnih interesa kod predmeta, koje je kao izvršni dužnik, označava se kao Republika Srbija, lokalna samouprava, Autonomna pokrajina i svi direktni i indirektni korisnici budžeta, moraće pre postupka izvršenja da se obavesti Ministarstvo finansija i to 30 dana pre, tako da bi se došlo do neke nagodbe i mogućnost da se dobrovoljno namire obaveze i naravno po nižim tarifama. Znači sve ove izmene, 170 članova novog predloga izmena i dopuna, koje ste vi taksativno i objasnili u Predlogu zakona, a o tome ćemo pričati po amandmanima, idu kao što sam i rekla u korist, prvenstveno, građana koji su dužnici. Naravno, tu niste izostavili ni poverioce, ali zaključak – zaustaviće zloupotrebu i korupciju prethodnog zakona, u stvari mogućnost korupcije i zloupotrebe. Želim da osudim kao i sve moje koleginice, na kraju, napad na državnu sekretarku MUP Biljanu Popović Ivković od strane članova Saveza za Srbiju i da postavim nekoliko pitanja iz saopštenja, pisma koje smo mi poslanice poslale. Ima li kraja poplavi nasilja nad ženama koje svakodnevno promovišu i sprovode u delo lideri Saveza za Srbiju? Gde je granica takvom ponašanju? Da li je to jedini način političke borbe? Obračunavanje sa ženama, promovišući golo nasilje i linč nad ženama? Najnoviji napad na državnu sekretarku Biljanu Popović Ivković od strane bivšeg režima predstavljaju tu politiku nasilja nad ženama na delu. To su njihove vrednosti i njihov moral. Želim samo da im poručim, ukoliko ne znaju informaciju i nemaju tu informaciju, da 51% stanovništva čine žene, 51% žena će im na neki način uzvratiti na izborima, ali zaboravljaju da su onih 49% rodile žene. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Vlahović. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, izvršni postupak je sudski postupak. Njegov osnovni predmet je prinudno namirenje potraživanja izvršnog poverioca pred sudom. Javni izvršitelj je lice koje vrši javna ovlašćenja poverena Zakonom o izvršenju i obezbeđenju. Tokom prethodnih godina uočene su određene nejasnoće zbog čega se javila potreba za izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Jedna od najvažnijih novina je da se jedina nepokretnost fizičkog lica ne može prodati radi namirenja duga iz komunalnih i srodnih usluga, ako je to potraživanje manje od 5.000 evra, tako da je limitiran iznos potraživanja na osnovu koga neće moći da se sprovodi izvršenje prodajom nepokretnosti. Sledeća novina je da se povećava prag zarada, plata i penzija, odnosno iznosi koji su zaštićeni od izvršenja, da se ne bi ugrozile osnovne potrebe za život dužnika. Kada je reč o plati, izvršenje može da se sprovede do njihove polovine, odnosno do njihove četvrtine, ako je njihov iznos jednak ili manji od minimalne zarade. Kada je reč o penziji, izvršenje se može sprovesti do njene trećine, odnosno četvrtine ako penzija ne prelazi iznos prosečne penzije, odnosno desetine kada je reč o minimalnoj penziji. Jedna od novina je dobrovoljno namirenje novčanog potraživanja pre pokretanja izvršnog postupka. Na predlog poverioca javni izvršitelj poziva dužnika da dobrovoljno namiri potraživanje. To znači da po dogovoru između izvršioca i dužnika dužnik isplati svoje dugovanje bez pokretanja izvršnog postupka. Samim tim se smanjuje broj izvršnih postupaka, a da dužnik prođe sa manjim troškom. Novina je još i uvođenje elektronskog javnog nadmetanja za prodaju nepokretnosti. Na taj način se smanjuje mogućnost zloupotrebe. Zato je izmenjen tok javnog nadmetanja uvođenjem licitacionog koraka, nuđenjem više cene od početne. Tako će se omogućiti ravnopravno učestvovanje i konkurencija svih zainteresovanih strana, transparentnost i pošten postupak javnog nadmetanja, kao i povećanje cene po kojoj će predmet izvršenja biti prodavan. Zakonodavac ovim propisima želi da spreči anomalije u prodaji nepokretnosti. Ovim novinama i dopunama zakona, pored efikasnije naplate dugove, brine se i o finansijskom statusu građana, a sve u cilju jačanja socijalne komponente i ekonomskih slabih slojeva stanovništva kada je reč o zaštiti dužnika. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Ljubiću. Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević. Izvolite, koleginice.
Hvala vam predsedavajući. Još uvek traje rasprava u načelu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju, ono što bih ja u ovom javljanju apostrofirala, biću kratka da bi sve kolege sa liste stigle da govore o ovim izmenama i dopunama, jeste jačanje socijalne komponente i zaštita ekonomskih slabijih slojeva stanovništva. Mnogo je drugačije kada imate penziju, a nađete se u situaciji da budete izvršni dužnik i kada znate da izvršenje može da vam oduzme praktično mesečno jednu četvrtinu te penzije. Mnogo je drugačije sada posle izmena i dopuna ovog zakona ako znate da će se ukoliko imate malu penziju da će to izvršenje obuhvatiti jednu desetinu. Isto to se odnosi, odnosno pomeranje granice odnosi se i na plate, pa je sada to jedna polovina umesto dve trećine. Minimalna zarada će moći do jedne četvrtine da bude opterećena. Velika je stvar što se sprečava da izvršenje ugrozi osnovne životne potrebe izvršnog dužnika. Dakle, jako je važna ova socijalna komponenta predloga koji je pred nama. Ono što bih ja rekla na kraju, sa čime ću završiti ovo svoje javljanje, jeste da osuđujem napade zajedno sa svojim koleginicama iz SNS, osuđujem napade na državnu sekretarku Ministarstva unutrašnjih poslova, Biljanu Popović Ivković, koji su naravno, ponovo došli od lidera Saveza za Srbiju. Oni su nju uvredili i izrekli uvrede koje se tiču njenog ličnog života i njene porodice ponovo na najgnusniji mogući način. To što su žene iz SNS navikle da budu meta napada lidera Saveza za Srbiju, koji se predstavljaju kao velike muškarčine i vređaju žene i na tome grade svoju politiku, ne znači da Srbija i da mi odobravamo to na čemu oni grade svoju politiku i neka dobro znaju da ćemo mi uz svaku našu koleginicu složno stati i braniti je, ali braniti i Srbiju koja nikako ne zaslužuje svakodnevno govor mržnje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Žarić Kovačević. Reč ima narodna poslanica Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi gospodine Milićeviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Kuburović, poštovani građani Srbije, mi smo ovde delegirani da štitimo interese naših građana i iz tog ugla gledano u sudskom procesu u kome su građani suprotstavljene strane, zakon treba da zaštiti oštećenog. Dostići pravdu je za svakog pojedinca vrlo važan segment, jer zadovoljenje pravde se izjednačava sa pobedom onog što je dobro, onog što je moralno i logično, odnosno onog što misli i oseća većina. Međutim, kako pravda nije racionalna kategorija, odnosno ne postoji način da se ona precizno utvrdi ili izmeri, postoje i stalni napori i težnje ka činjenju onog što je ispravno. Tako ja gledam na izmene i dopune ovog zakona. Težnja ove izmene je zaštita dužnika čije je socijalni standard niži i sprečavanje mogućih zloupotreba od strane javnih izvršitelja i ostalih učesnika u izvršnom postupku koji su uočeni u dosadašnjoj praksi. Sve ove izmene koje su kolege pravnici stručno obrazložili sasvim sigurno idu u korist građana koji su dužnici u iznosu manjem od 5.000 evra, a stan ili kuća im je prosto sve što imaju. Sa druge strane, imamo i građane koji su u svojstvu onih koji žele da naplate svoje potraživanje i kojima je takođe potrebno delotvorno pravno sredstvo da naplate ono što im pripada. Zato je ova oblast vrlo i osetljiva, jer ostavlja mogućnost da se kao čovek svrstate na jednu ili na drugu stranu. Međutim, naša obaveza u ovom parlamentu jeste da budemo objektivni i u skladu sa tim iskažemo upravo objektivno mišljenje. Mislim da će se ovim izmenama sprečiti prodaja porodičnih domova zbog vrlo niskih dugovanja, a na taj način se sprečava i nastanak socijalno ugrožene kategorije društva i to jeste moralno i jeste ispravno. Zato ću i glasati za ovu izmenu zakona. Kada govorimo o zaštiti interesa strane u postupku koja čeka da naplati svoje potraživanje, postaviću gospođi Kuburović jedno pitanje, a preneću i neka iskustva i poteškoće samohranih roditelja koji ne mogu da naplate izdržavanje, odnosno alimentaciju za decu od davaoca izdržavanja. Iako je ovom izmenom omogućeno da se izvršioci tom temom bave dešava se vrlo često da se davalac izdržava služi raznim zloupotrebama kako bi izbegao plaćanje jer mu se nema šta i odakle uzeti. To je, kako vi stručno kažete, prikrivanje stvarnog stanja. Uglavnom se u tom slučaju savetuje proširenje zahteva na prve srodnike, bake, deke, što je opet dodatni trošak i dodatno odlaganje za onog ko dete izdržava i ko je već u težem materijalnom položaju, pa vas molim da radi tih ljudi ponovo otvorimo i tu temu i damo im neke informacije koje bi im olakšale proces i kažemo da li se eventualno razmišlja o preduzimanju nekih novih koraka u prevazilaženju svih situacija u kojima dužnici vešto izbegavaju plaćanje svojih obaveza iako su realno u mogućnosti da ih plaćaju. Takođe, postoje i dužnici koji jako lepo žive od zaduživanja kod drugih građana koji sa izvršnim presudama ne mogu da naplate svoja potraživanja pa vas molim da kažete da li išta može da se uradi i u ovim slučajevima. Što se tiče napada na državnu sekretarku MUP-a i njenu porodicu, ja imam samo jedno pitanje i za Đilasa i sa Veselinovića i za Obradovića i Jeremića – da li se tako ponašaju prema svojim majkama, sestrama, ćerkama, suprugama ili su u pitanju dvostruki aršini po kojima ponovo građane Srbije dele na one manje vredne zavisno od toga da li su njihovi politički istomišljenici? Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Kovačević. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvažena gospođo ministar sa saradnicima, s obzirom da znam koliko se borite za ljudska prava, za dostojanstvo žena, za brigu o deci, ne mogu da ne reagujem na vređanje upućeno gospođi Biljani Popović Ivković jer žene iz SNS imaju nultu toleranciju prema nasilju. Sramota je da po ko zna koji put Boško Obradović, Dragan Đilas i Veselinovićev pulen, Nebojša Aleksić flargantno krše dostojanstvo žena, krše zakon. Pitam se – kada će ti ljudi da budu procesuirani? Sramota je da vređaju porodicu. Sramota je da vređaju decu. Sramota je da vređaju žene. Dosta. Dosta. Pozivam sve žene iz opozicije u Srbiji da oštro osude i dignu glas protiv mizoginije, odnosno širenja ovakve vrste mržnje isključivo protiv žena. Njihovo ćutanje je znači odobravanje reči Sergeja Trifunovića, Vuka Jeremića, Boška Obradovića, Željka Veselinovića i njima sličnim. Srpska napredna stranka se zalaže za jake i uspešne žene jer samo one mogu da stvore jaku Srbiju, a oni koji vređaju i pozivaju na nasilje nikada više neće vladati Srbijom i zaslužuju sankcije i prezir od svih pristojnih građana Republike Srbije. Što se zakona tiče o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju obuhvaćene su veoma bitne teme. Ponovo se govori o načelu srazmere, kao i osnovnom načelu koje prati izvršni postupak, a velike novine predstoje i uvođenjem e-aukcije i elektronske oglasne table. Javnost je vrlo zainteresovana za današnju sednicu, za ovaj zakon, tako da sam sigurna da masa ljudi gleda ovu našu sednicu. Jedan od bitnih razloga zašto se krenulo u izmene i dopune ovog zakona jeste neujednačena sudska praksa koja je dovela do neujednačenog postupanja izvršitelja. Mnogi se pitaju da li će javni izvršitelji biti ukinuti ili neće biti ukinuti jer se pokazalo da zahvaljujući radu izvršitelja komunalna preduzeća su poboljšala poslovanje zato što je stepen dobrovoljne naplate daleko veći nego što je to bilo ranije. Danas građani u 90% slučajeva plaćaju svoje obaveze. Ono što Ministarstvo pravde razmatra je limit, odnosno iznos potraživanja na osnovu koga neće moći da se sprovodi izvršenje prodajom nepokretnosti. Na taj način će za mala potraživanja građani biti sačuvani na neki način od bojazni da se proda stan u kome žive. To je onaj socijalni momenat koji se meni jako dopao. Zakon je bitan, jer od brzine izvršenja zavisi koliko je ostvaren stepen vladavine prava u Srbiji, koliko su zaštićeni poverioci i dužnici i od zakona zavisi pozicija Srbije na Duing biznis listi. Setimo se samo gde smo bili, na 184 mestu, a danas 2019. godine na 11 mestu. Najveća novina ovog zakona je da je onemogućena prodaja nepokretnosti u kojoj dužnik stanuje u slučaju komunalnog duga do 5.000 evra. Druga značajna promena je cenzus do koga može biti opterećena plata za prinudno izvršenje, odnosno umesto sadašnje dve trećine plata će moći da bude opterećena do polovine. Takođe, kada je reč o penziji, penzija će biti opterećena umesto polovine jednom trećinom, dok će minimalac moći da bude opterećen do jedne četvrtine. Uvođenje elektronske aukcije za prodaju nepokretnosti je revolucionarno rešenje u zakonu. Na taj način će se odstraniti sve negativne pojave koje se odnose na taj deo izvršnog postupka. Zakonom o izvršenju i obezbeđenju omogućiće se transparentnost, a svako će moći da učestvuje do samog završetka prodaje. Sve dok se lice ne uknjiži u katastar neće se znati ko je kupac. Predlog zakona o izvršenju i obezbeđenju omogućava umnožavanje troškova u postupku izvršenja. Predlog zakona će omogućiti i mnogo manje troškove u tzv. budžetskim troškovima u kojima izvršni dužnik Republika Srbija, AP Vojvodina, odnosno autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave. U postupku izvršenja posebna pažnja je posvećena u rešavanju problema koji postoje u pogledu javnih nadmetanja. Uvođenjem javnog elektronskog nadmetanja ovaj problem će biti rešen. Javna je tajna da se potencijalni kupci motivišu da odustanu na aukciji pre njenog početka. Samo elektronska platforma može da spreči zloupotrebe. Ovako radi odgovorna Vlada na čelu sa predsednikom Republike Srbije, gospodinom Aleksandrom Vučićem. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Malušić. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite, kolega Atlagiću.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospođo ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, drago nam je gospođo ministarko što vas vrlo često viđamo u ovom visokom domu Narodne skupštine Republike Srbije. To govori o vama i vašem Ministarstvu o vašem predanom radu u Ministarstvu, u čijoj delatnosti je bivša vlast ostavila pustoš. To vi najbolje znate. Mnogo toga bivši ministar Selaković svojom predanošću je popravio, ispravio, a vi nastavili vrlo predano u istom pravcu. Trebaće mnogo vremena da se naši pravosudni organi dovedu na zavidni nivo, jer ono je bilo zanemareno, da ne kažem totalno devastirano. Naravno da ćemo svi skupa zajedno uspeti u tome da ga dovedemo na određeni nivo. Upravo je ovaj zakon sastavni element modernizacije našeg pravosudnog sistema koji je jedan od ugaonih temeljaca ukupne modernizacije Republike Srbije koju sprovodi Vlada Republike Srbije, a čiji je motor zamajac predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ove izmene Zakona o izvršenju i obezbeđenju su rezultat primene postojećeg zakona i to je dobro. Oni će otkloniti sve one uočene nedostatke prilikom primene zakona u praksi. S druge strane, otkloniće i određene nedostatke i određene nedorečenosti ili kontradiktorne norma koje sadrže određeni članovi ovog zakona. Najvažnije izmene odnose se na jedinu nepokretnost fizičkog lica o kojem su moje koleginice i kolege govorile, da ja dalje to ne obrazlažem. Isto tako, u tekstu zakona, izvršene su nadopune vezane za antikoruptivne mere i nadalje uvodi se elektronsko javno nadmetanje, koje će omogućiti svaki vid zloupotrebe i značajno povećati cene po kojima će se prodavati u izvršenom postupku određeni predmeti. Poštovane dame gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ovih dana svedoci smo svakodnevnih neargumentovanih, zlonamernih medijskih napada, a ne kritike. Podvlačim, medijskih napada, a ne kritike, na predsednika Republike Aleksandra Vučića, pojedinih članova Vlade Republike Srbije, posebno na gospodina ministra unutrašnjih poslova, dr Nebojšu Stefanovića, pojedinih narodnih poslanika, pogotovo iz vladajuće koalicije, a posebno na poslanika dr Aleksandra Martinovića. Zameraju nam tzv. novinari, podvlačim tzv. novinari ili bolje da kažem politički radnici, da nismo osudili stavove uvaženog narodnog poslanika, prof. dr Vojislava Šešelja, o novinarki Snežani Čangradi, povodom njenog pisanja u kojem je ona rekla da je Republika Srpska genocidna tvorevina i da se u Srebrenici desio genocid. Gospodo novinari, posebno vi iz N1 CIA i nova, i vi iz nevladinih organizacija, da li ste se ikada oglasili kada je dotična novinarka rekla, citiram, da se širom Republike Srpske desio genocid, završen citat? Naravno da niste. Ne pada vam na pamet da se oglasite povodom toga. Da li znate, gospodo novinari, koliko je miliona Srba uvređeno tom izjavom? Naravno da ne znate ili se pravite da ne znate. Da li ste se ikada, gospodo novinari, oglasili kada je dotična novinarka tvrdila da je prof. dr Vojislav Šešelj, uvaženi narodni poslanik, citiram: „osuđeni ratni zločinac“, završen citat, a svi znate da nije osuđen zbog toga? Zašto ćutite, gospodo novinari? Zašto ćutite vi iz nevladinih organizacija? Jesu li to dvostruki aršini? Jel bih ja to mogao nazvati „govor mržnje“, i tu ćutnju „govor mržnje“? Da li ste se ikada pokušali staviti u njegovu kožu ili u kožu njegove porodice? Naravno da niste. Vi svojim neutemeljenim stavovima širite mržnju među građanima Republike Srbije. Da sam ja bio na mestu prof. dr Vojislava Šešelja ne bih izrekao one rečenice koje je on, možda bih na drugačiji način, ali ja ga opet, s jedne strane razumem, gledajući gde je proveo 11 godina u Haškom kazamatu. Kao jedan od svedoka u procesu veka Slobodana Miloševića, kao svedok znam šta tamo znači biti, a pogotovo on. I sa ekrana televizije „N1“ i nova CIA svakodnevno čujemo tzv. novinare, čak i akademika Dušana Teodorovića da je jedan narodni poslanik, Vojislav Šešelj, citiram: „osuđeni ratni zločinac“. Da li gospodin akademik zna ili se pravi da ne zna, da dr Vojislav Šešelj nije osuđeni ratni zločinac, da nije osuđen? Zbog toga, jer za zločin takav nije osuđen. Ne mogu da verujem da to tvrdi profesor Univerziteta. Na temelju kojih dokumenata iznosi to, sinoć, tvrdnju? Da li su mu naučni radovi takvi? Da li mu se naučni radovi zasnivaju na takvim argumentima? Da li gospodin akademik zna da ga slušaju studenti koji ne mogu da veruju da akademik lupa bez dokaza, kako bi naš narod rekao? To, izvinite, ne dolikuje, kako bi moji Dalmatinci rekli, magarcu, a kamoli akademiku. To vam je akademik koji je rekao da je Narodna skupština, verovali ili ne, poštovani građani Republike Srbije, da je Narodna skupština Republike Srbije štala, a poslanici primitivci, tj. životinje. Može meni da kaže, ali ne može ovom uvaženom Parlamentu da to kaže. To je odraz njegovog patriotizma prema državi. Taj manipulant poziva studente 1. oktobra da ne počnu nastavu, da je bojkotuju. Poštovani studenti, vi koji me znate, ali većina me, mnogi studenti me znaju, ne samo na mom Univerzitetu, nego i na drugim Univerzitetima, ne dozvolite da sa vama manipulišu neodgovorni profesori i da vas uvlače u politikanske igre, pa makar nosili titulu akademika. Od njega sam ja očekivao da kao predsednik Odbora za obrazovanje SANU iznese platformu ili program unapređivanja vaspitno-obrazovnog sistema, odnosno modernizacije tog sistema ili predlog poboljšavanja uloge nastavnika i učenika u vaspitno-obrazovnom radu u školi i društvu i druga aktuelna pitanja vaspitanja i obrazovanja. Gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, jeste li ga sinoć videli kad se spomene ime predsednika države? On drhti od mržnje, trese glavom, ovako trese glavom. Nije čudo što ga narod zove „akademik glavotres“. Pa da li je moguće da toliku mržnju isijava ne samo prema predsedniku države, nego i uvaženim narodnim poslanicima, nama svima, kad kaže da smo primitivci? Gospodine akademiče, uništiće vas ta mržnja. Mi nećemo isijavati mržnju, mi ćemo prema vama i takvima isijavati ljubav. Hvala lepo.
Zahvaljujem, kolega Atlagiću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam – da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević. Izvolite, koleginice.
Hvala, predsedavajući. Uvažena gospođo Kuburović, evo, na samom kraju smo načelne rasprave o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Ja ću samo reći da se slažem da je tema takva da izaziva veliku pažnju javnosti, medijski su se čak i pratila neka izvršenja i svi predmeti koji su izazvali veliku medijsku pažnju bili su potom predmet nadzora Ministarstva. Upravo iz tog razloga i zbog toga su i određene norme izmenjene, odnosno predložene su neke izmene i dopune, jer Ministarstvo i Radna grupa koja se bavila izmenama i dopunama i sačinjavanjem ovog Predloga zakona tačno znaju na koje stvari su se zapravo žalili učesnici u postupku. Nadzor je pojačan i time što izvršitelji sada moraju da dostavljaju izveštaje, a kako vidimo iz današnje rasprave, nadzor će se još pojačati od strane Ministarstva pravde i to je ono što ja ocenjujem kao pozitivno. Taj odnos između Ministarstva pravde i javnih izvršitelja je dosta pomogao prilikom izrade nacrta, a sada je taj tekst već u formi Predloga zakona, čim je pred narodnim poslanicima. Ono što smo danas čuli u načelnoj raspravi jeste unapređenje zakonodavstva, modernizacija uvođenjem e-prodaje, odnosno e-aukcije i elektronskog registra, sprečavanje zloupotreba, sprečavanje malverzacija u postupku javnog nadmetanja pri prodaju pokretnih i nepokretnih stvari koje čine imovinu izvršnog dužnika, sprečavanje korupcije u postupku izvršenja, povećanje sigurnosti za učesnike u postupku, smanjenje troškova postupka, što mnogo znači za naše građane koji su se našli u ulozi izvršnih dužnika, smanjenje troškova postupka i koji se tiču države, sprečavanje umnožavanja troškova, štiti se budžet Republike Srbije, određuje se dodatni rok od 30 dana za dobrovoljno izmirenje obaveze itd. Zbog značaja izvršnog postupka smatram da su ove izmene i dopune koje su danas bile pred nama i o kojima smo raspravljali apsolutno adekvatne. Dakle, radiće se na ujednačavanju sudske prakse, shodno tome, popraviće se položaj učesnika u izvršnom postupku. Dakle, ako ovaj Predlog zakona budemo posmatrali kao celini, sa svim ostalim elementima pravnog sistema, treba mu dati podršku jer će primena ovih normi, sasvim sam sigurna, dati određene rezultate. Još jednom kažem da imate snažnu podršku za ovaj Predlog zakona od strane poslaničke grupe SNS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Žarić Kovačević. Obzirom da više nema prijavljenih za reč, zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izvršenju i obezbeđenju. Želim najpre da zahvalim predstavniku predlagača Neli Kuburović, ministru pravde, kao i njenim saradnicima na konstruktivnoj raspravi tokom današnjeg dana. Nadam se da ćemo u istom tonu nastaviti i tokom rasprave o amandmanima. Sa radom, dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sutra, dakle, u utorak, 23. jula, sa početkom u 10.00 časova. Zahvaljujem.