Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić-Dejanović, da se radi samo o povredi Poslovnika pa ni po jada. Ali, juče sam pokušao da vam ukažem na to da bi ministri trebalo da se pripreme kada dolaze na sednicu Narodne skupštine i da bi trebalo da paze šta govore, da nemaju prava da iznose svoja intimna osećanja, posebno ne o tome šta misle o Ustavu, šta misle o državi, o uređenju, da su dužni da te akte potpuno poštuju. Vi ste grubo, valjda u želji da što pre napustite zgradu Narodne skupštine, sinoć prekinuli sednicu, iako ste videli da sam tražio reč. Želim sada da vam pročitam izvod iz stenograma, zašto sam se u stvari sinoć pred kraj sednice i javio za reč. Gospođa ministar je najpre rekla ovako: "Istaknuto je ovde i da su se zakoni brzo našli u proceduri. Podsetiću vas na Ustav i na Zakon o sprovođenju Ustava, koji predviđa da se pravosudni zakoni nađu u parlamentarnoj proceduri na drugoj sednici parlamenta. Znam da je to bilo nemoguće. Kao Ministarstvo pravde još prošle godine smo, potpuno svesni odgovornosti i te činjenice, odstupili od tog roka upravo iz razloga da zakoni kada ih predložimo budu temeljno pripremljeni." Dakle, gospođa ministar kaže da su oni kao Ministarstvo pravde sa dobrim namerama odstupili od ustavnog roka. Onda samo nepun minut kasnije kaže: "Takođe je bilo reči o tome da li je bilo potrebno da Ustav poštujemo. Možda nisam u potpunosti saglasna sa Ustavom u pogledu nekih odredbi koje se tiču pravosuđa, ali dogod je Ustav na snazi i dogod su zakoni na snazi koji su izglasani u parlamentu, a što s tiče Ustava koji je potvrđen i na referendumu, kao predstavnik izvršne vlasti i na čelu Ministarstva pravde u potpunosti ću ih poštovati". Gospođo ministar, kako da verujem da ste vi žuti spremni da ovu zemlju vodite u skladu sa Ustavom i zakonima, kada vi kažete da vas Ustavni zakon za sprovođenje Ustava nije obavezivao u pogledu rokova za uređenje pravosuđa, a onda, čini mi se cinično, samo minut kasnije kažete da ćete uvek poštovati Ustav izglasan na referendumu i zakone izglasane u parlamentu. Govorićemo mi o pravosudnim zakonima kada pravi zakoni dođu na red, ali vas sada pitam, šta je vaše shvatanje Ustava i kako će Ministarstvo pravde da postupa. Da li u slučaju kada je mislilo da ne treba poštovati Ustav, jer će tako biti bolje, ili u slučaju kada ste rekli da Ustav mora da se poštuje zato što je izglasan na referendumu. Vi predstavljate ovde političku grupaciju koja ima dvostruke standarde ... (Predsednik: Vreme.) ... a posebno je opasno ako te dvostruke standarde primenjujemo na Ustavu i na pravosuđu. Zato vas, kao moralni pobednik izbora održanih u nedelju, kao predstavnik stranke koja je potpuno dokazala svoj legalitet, za razliku od nekih koji ga više nemaju, koji o tome treba dobro da razmisle, zaista mi je želja da Srbija bude ozbiljna, dobro uređena država, sa dobrim zakonima koji će da se poštuju, zato vas molim da se opredelite da li ćete da poštujete Ustav i zakone, čak i kada vam se ne sviđaju, čak i kada vam nameću mnogo oštrije rokove nego što ste spremni da ispunite, ili ćete odstupati uveravajući nas da je put u pakao posut dobrim namerama. Gospođo Đukić-Dejanović, juče je trebalo da mi date reč. Danas su, već vidim, pripremljeni lupkači, oni ne znaju da se spremaju novi izbori na koje treba izaći spreman, a ne lupajući, na kojima stranku treba da predstavljaju ozbiljni ljudi, a ne bukadžije i klevetnici. Zato vas molim, uvek kada se ukaže potreba da se poštuje dostojanstvo Skupštine i Srbije, da odmah date reč. Hvala. (Sve vreme govora narodnog poslanika Tomislava Nikolića, poslanici SRS lupali su o klupe.)
Zahvaljujem. Gospodin Miloš Aligrudić, po Poslovniku. Nije uobičajeno posle predlagača da bilo ko dobije reč. U nekoliko navrata sam pitala, pre nego što je gospođa ministar juče dobila reč, da li još neko želi reč. Tako da zaista nisam shvatila da reklamirate Poslovnik. Mislila sam da ste se javili za učešće u raspravi, a ona je zapravo bila završena. Izvolite, gospodine Aligrudiću.
Član 27. i član 104. Poslovnika. Na samom početku moram da vam kažem, gospođo predsednice, da ako ste prethodnom govorniku dali skoro pet minuta da govori o povredi Poslovnika, očekujem da barem približno budete prema meni tolerantni. Juče se čula izjava, a danas se i u novinama može pročitati, evo objavljena je na primer u Presu izjava predsednika poslaničkog kluba Za evropsku Srbiju Nade Kolundžije, čija suština se svodi na sledeće, i to ću pokušati da citiram; ona je upitala, između ostalog, kako su se Demokratska stranka Srbije i Koštunica našli na istoj strani sa Tačijem i šta to zapravo govori o napadima DSS-a da će Srbija priznati nezavisno Kosovo ako prihvati Euleks. Ovakvom izjavom, izjednačavanjem u jednom vrlo jeftinom političkom kontekstu bivšeg predsednika Savezne Republike Jugoslavije i dva puta premijera ove države Vojislava Koštunice, koji je jednom predsednik države, jednom premijer, uvek to za građane Srbije, ako poštujemo sopstvenu državu, ne radi se samo o ličnosti, kao što je za mene i pokojni Zoran Đinđić uvek premijer Republike Srbije, bez obzira šta sam politički tada o njemu mislio i šta dan-danas politički mislim o njegovoj ulozi, ali ostaje činjenica da je on bio premijer ove države, što mora da služi kao osnov za poštovanje te činjenice svakom građaninu Srbije, a kamoli šefovima poslaničkih grupa, kao najeksponentnijim ličnostima političkog života u ovom parlamentu. Mislim da je ta izjava sramota i da ta sramota jedino može da se spere, nije dovoljno, ali jedino može, da bi mogli da nastavimo sa normalnim radom u ovom parlamentu, izvinjenjem šefa poslaničkog kluba Za evropsku Srbiju ostalim narodnim poslanicima, a pre svega građanima Srbije zbog ovakve izjave. Šta dalje šef poslaničkog kluba Za evropsku Srbiju, Nada Kolundžija, kaže u svojoj izjavi od juče? Između ostalog kaže, ukoliko bi Srbija postigla da Ahtisarijev plan ne bude sprovođen a Kosovu, da misija Euleksa bude statusno neutralna i da dobije mandat Saveta bezbednosti, to bi bila nova diplomatska pobeda itd. Time je htela da pokaže valjda kako je nastojanje Demokratske stranke Srbije i Vojislava Koštunice za očuvanje teritorijalnog integriteta isto što i razbijanje države od strane Hašima Tačija. Htela je verovatno da kaže da je njena izjava o statusnoj neutralnosti, izjava Borisa Tadića i Vuka Jeremića o statusnoj neutralnosti, na liniji očuvanja teritorijalnog integriteta. Pa kako to može biti? Rezolucija 1244 je rezolucija Saveta bezbednosti se zalaže za teritorijalni integritet države i ne može se država i njeni organi zalagati da neka, bilo kakva, međunarodna misija na Kosovu bude statusno neutralna. UNMIK nije bio statusno neutralna misija. UNMIK je bio misija i još uvek je misija na Kosovu i Metohiji koja nije statusno neutralna. Ta misija na Kosovu i Metohiji treba i trebalo bi prema Rezoluciji 1244 da garantuje teritorijalni integritet Republike Srbije. Vi ste to, dame i gospodo zaboravili, pa kada šef poslaničkog kluba Za evropsku Srbiju želi da se nadmeće sa drugim poslanicima i politički nadmudruje o cilju i smislu... (Predsednik: Vreme. Privedite kraju, gospodine Aligrudiću.) ... hvala vam. Pet minuta je govorio moj prethodnik, niste ga nijednom opomenuli, ovo je vrlo važna stvar.
Gospodin Zoran Krasić. Zamolila bih da se držite vremena i da završite bar misao kada se navrši tri minuta.
Zamolio bih vas da, kada predsedavate sednicom Narodne skupštine, ispred sebe imate Poslovnik i da uvek imate u vidu član 27. i 104. Malopre je na početku ove sednice došao jedan "Smoki" zvani, i "Smoki" nam je održao visokomoralno predavanje o tome kako se krši zakletva, kako je moralni pobednik, našao je za shodno da kritikuje predstavnika Vlade i počeo rečima da je predstavnik Vlade juče iznosio svoja intimna osećanja, a gospođa je rekla kako je došao Predlog zakona u proceduru. Pa, ako već tako mislite da kršite Poslovnik, molim vas da pozovete gospođu Kukolj sa teritorije opštine Stari grad, koja 16 godina živi na relaciji opština Stari grad i nadležni sud, i čeka prvostepenu presudu. Jer mnogo veća prava ima da u ovoj sali priča gospođa Kukolj, kao građanin, nego građanin Smoki, koji nam drži moralna predavanja, a pri tom sam vas juče obavestio da je predmet iz Četvrtog opštinskog javnog tužilaštava preseljen u Prvo opštinsko javno tužilaštvo, da treba da se radi, da vi štitite kriminal u Narodnoj skupštini, gospođo Đukić-Dejanović. Zašto, to vi sami procenite. Građani Srbije, znajte o čemu se radi. Smoki je izašao da bi raspravu usmerio na drugu stranu, da ne pričamo o sudovima, da ne pričamo o jednoj vrlo opasnoj izjavi gospođe Nade Kolundžije, da ne pričamo o tome kako funkcioniše Narodna skupština i da li su ovde sve ljudi koji imaju taj legalitet i legitimitet da bi mogli da glasaju o nekim zakonima. Ovde imate ljude koji se kriju, koje zahvaljujući kriminalu vi čuvate, gospođo Đukić-Dejanović, sa Borisom Tadićem. Vama oni odgovaraju, da to bude kamenčić jedan koji će da pomera diskusiju, kako građani Republike Srbije ne bi znali šta se sprema, šta se valja. I gle čudo, čovek koji radi na tome da se ubije Vojislav Šešelj u Haškom tribunalu, koji je izvršio puč, ali mu puč nije uspeo, ovde je kod vas zaštićena zverka i može da radi šta god hoće u ovoj Narodnoj skupštini. Napravili ste mu stranku, napravili ste mu poslaničku grupu, omogućili mu da bude u svim medijima, čuvate ga da ne odgovora zato što je blokirao Srpsku radikalnu stranku sa preko 68 miliona dinara. Razbio je Srbiju. (Predsednik: Vreme.) Razbija Srbiju, zapamtite. Javiću se ponovo, gospođo, imamo da radimo.
Gospodin Aligrudić, ponovo.
Hvala na omogućenom nastavku. Dakle, ako gospođo predsednice želite da se pridržavate Poslovnika, budimo onda striktni za ova tri minuta. Nemojte to da radimo jednom ovako, drugom onako, onda svakome prekinite u tri minuta i 10 sekundi vreme, oduzmite mu reč i isključite mikrofon. Dakle, Ahtisarijev plan na Kosovu se sprovodi putem Misije Euleksa. To je jedini način da se Ahtisarijev plan sprovede i jedini način na koji je Evropska unija smislila za sprovođenje tog plana. Aneks 10 tog plana predviđa nezavisnost Kosova i Metohije. Ta takozvana nezavisna tvorevina do sada je donela ustav Kosova i Metohije i prateće zakone koji treba da služe u sprovođenju tog ustava. Taj ustav nema ništa drugo za cilj nego da dokaže da postoji nezavisna država Kosovo i Metohija. Ako Euleks, a to mu je suštinski cilj, treba da sprovede taj ustav Republike Kosovo i prateće zakone, Euleks ništa drugo ne čini nego podržava i sprovodi Ahtisarijev plan, Aneks 10 i nezavisnost Kosova i Metohije. Vi možete da tvrdite da ste se sporazumeli s kim god hoćete, da se to zove statusno neutralna misija. Ona u svojoj suštini i svojoj osnovi, prema ciljevima dokumenata na osnovu kojih je osnovana, ona ništa drugo nije nego - podrška nezavisnosti. Ponavljam još jednom, ne postoji terminologija - statusna neutralnost. Misija UNMIK nije statusno neutralna. Misija UNMIK, važeća misija prema Rezoluciji 1244, služi da obezbedi teritorijalni integritet Srbije. Onog trenutka kada Boris Tadić i Vuk Jeremić kažu da se zalažu za dolazak međunarodne misije, bilo koje, makar je usvojio Savet bezbednosti UN, koja je statusno neutralna - to je odmah odricanje od dela sopstvene teritorije. Kako vam ljudi to nije jasno? Kada polemišemo o toj stvari i kažemo da pokušavate zamenom teza da prevarite građane Srbije i da pričate o nekoj predstojećoj tzv. diplomatskoj pobudi - vi građane Srbije lažete. Kada vam se kaže da lažete građane Srbije, vi onda smislite neverovatnu smicalicu, da jednom izjavom, a Nada Kolundžija očigledno je to ili smislila sama ili neko to treba da kaže, kažete - kako se eto time pokazuje da je u odbijanju Euleksa velika sličnost između Tačija i Vojislava Koštunice i DSS. Treba da vas bude sramota zbog toga. Najlepše vas molim da se izvinite građanima Srbije koji nisu dužni da trpe takve smicalice, niti takva poređenja, ili makar da razjasnite vašu izjavu koju ste juče dali, a koju su danas novine objavile. Ukoliko to danas ne čujemo... (Predsednik: Vreme. Hoćete da privedete kraju diskusiju, molim vas?)... završavam... bojim se da ćemo biti prinuđeni da na ovaj način razgovaramo sve dok takvu izjavu s vaše strane ne čujemo.
Gospođa Gordana Pop-Lazić, po Poslovniku.
Poštovane kolege narodni poslanici, gospođo predsednice, kada za ovu govornicu izađe neki narodni poslanik i uvredljivo se izrazi o nekoj poslaničkoj grupi ili nekom poslaniku, onda šef poslaničke grupe ima mogućnost da replicira, takođe služeći se ovom govornicom i to je u redu. Ali kada izađe neki građanin za ovu govornicu, zahvaljujući tome što poslanička većina to dozvoljava i zato što vi to dozvoljavate, onda se postavlja pitanje da li s njim uopšte može da se polemiše i da li takvom čoveku narodni poslanik ima pravo da replicira. On je nesumnjivo glasač i pretpostavljam da je bio glasač SRS. Upravo zbog toga možda imamo i neku obavezu prema tom čoveku - kako da se s njim ophodimo i kako da mu se obraćamo sa ove govornice. Ali, u međuvremenu on je izgubio svaku mogućnost da za ovu govornicu izađe, jer više nije član SRS, nije poslanik SRS i to ide na dušu ove poslaničke većine. To moramo svaki put da vam kažemo, jer će on u istoriji biti upisan kao čovek koji je pokušao da razbije poslednju nacionalnu stranku i najjaču nacionalnu stranku u Srbiji. Naravno da je Zapad zamislio da te stranke više nema, naravno da ne žali ni truda, ni novca da to postigne. Naše je, naravno, da se od toga branimo i da ubeđujemo građane da moramo da čuvamo srpske nacionalne interese i da smo mi ta politička snaga koja to može. Ali, na ovaj način vi urušavate parlamentarnu demokratiju i urušavate integritet ovog parlamenta. Svaki put kada neko od te grupacije bude izašao za ovu govornicu, mi ćemo morati da izađemo da vam skrenemo pažnju na to, pa sada kome pre dojadi, ili vama ili nama. Mislim da mama neće, naprosto zbog toga što smo se uvek zalagali za to da se poštuje Ustav i zakon. Ne branim tom gospodinu da sačeka izbore, da izađe na izbore, da ponudi svoj politički program, svoju ideologiju, za koju sam kaže da nema. Ali nema veze, možda to građanima ne treba. Možda osvoji 100 mandata, pa neka uđe u ovu skupštinu i neka govori, ali dotle on može da bude samo u holu, tamo gde su novinari ili novinarke, koje ga jako dobro poznaju i koje imaju odličnu komunikaciju s njim.
Gospođo Pop-Lazić, moj odgovor bi bio ponovljena priča, zato neću da vas zamaram. Narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovane kolege narodni poslanici, juče sam reagovao povodom izjave šefa poslaničke grupe Za evropsku Srbiju gospođe Nade Kolundžije, ali ono što želim da kažem danas jeste jedna poruka predsednici parlamenta od strane naše poslaničke grupe - da mi očekujemo, jednostavno, dodatno objašnjenje od gospođe Nade Kolundžije, odnosno izvinjenje gospođe Nade Kolundžije za ovo što je ovde izrečeno. Dakle, povređen je član 104 - dostojanstvo Narodne skupštine, i u tome i vi uveliko učestvujete gospođo predsednice, iz prostog razloga što i vi u ime parlamenta takođe možete da date to izvinjenje. Evo, mogu da pomislim da gospođa Nada Kolundžija neće to učiniti, onda ste vi po funkciji u obavezi da to uradite - ili zajedno sa gospođom Nadom Kolundžijom učestvujete u degradiranju ovog parlamenta. Ovde želim da vas podsetim, ne znam da li ste svesni, mi ćemo danas izlaziti po ovom pitanju dokle god ne dobijemo, rekao sam - dodatno objašnjenje od vas, da li ste zaista ovo rekli, ili izvinjenje, ako zaista to mislite. Inače, parlament neće raditi po tačkama dnevnog reda. Dajem vam jedan predlog, odnosno da gospođa Nada Kolundžija izađe ovde i da razrešimo ovu dilemu, ili da date pauzu od 15 minuta. Verujte mi, ako budete tvrdoglavi, kad-tad ćemo doći do te pauze. Zamolio bih vas zaista, jer niste ni objektivni kada je u pitanju dobacivanje poslanika iz vladajuće većine. Dakle, pozivam vas da izađete ovde, da nešto kažete o izjavi vaše šefice poslaničke grupe - da li zaista mislite da su gospodin Vojislav Koštunica i gospodin Tači na istoj strani? Ovde sam izneo tezu da je gospodin Tadić izgleda na istoj strani kao i Milo Đukanović. Dakle, nemojte napadima na DSS da pokušavate da perete vašu nečistu savest. Uostalom, ogromna većina od vas i nema pojma šta gospodin Tadić, šta gospodin Jeremić rade u ime ove države. Naravno da znam šta rade, jer ako se ovde pozivate na kontinuitet politike, onda ne znam kako možete da kažete da je neko na strani gospodina Tačija. Jer ako kažete da je na strani gospodina Tačija, onda tog kontinuiteta politike nema, a o toj politici svi mi vrlo malo znamo - vi pogotovo. Gospođa Nada Kolundžija, kao šef Za evropsku Srbiju, ima tu obavezu i danas imate i tu odgovornost da ovaj dan počne, kao što je počeo jučerašnji dan - raspravom o zakonima koji su na dnevnom redu - ili ćete biti suočeni sa izlaskom svih poslanika DSS i insistiraćemo na vašem izvinjenju, odnosno dodatnom objašnjenju, ali ćemo i raskrinkati ono što se zapravo radi u UN i ne samo u UN ... (Predsednik: Vreme.) ... već i ono što se radi u dogovoru izgleda i sa Hašimom Tačijem. Zahvaljujem.
Narodni poslanik gospođa Donka Banović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, juče smo imali prilično uspešan dan. Da kažem da smo prvu tačku, a to je bila objedinjena rasprava o tri predloga zakona, u načelu uspeli da završimo, odnosno dan bi bio dobar što se tiče Skupštine i rada da gospođa Nada Kolundžija nije, što reče moj kolega, neki dan vijala novinare po Skupštini - da bi dala izjavu kako su Koštunica i Tači na istoj strani, odnosno kako je DSS ta stranka koja ima isti pogled na rešavanje pitanja Kosova, kao i Hašim Tači. Mi smo sinoć, odnosno jedna grupa poslanika je prilično emotivno reagovala, što u politici uglavnom nije dobro. Evo, sada smo prespavali, pa hladne glave molimo gospođu Kolundžiju i predsednicu Skupštinu gospođu Đukić-Dejanović da se izvine poslanicimaDSS, predsedniku DSS Vojislavu Koštunici i svim građanima Srbije. Vi imate razloga i za neka druga izvinjenja, a jedan od razloga je to što ne želite građanima Srbije da kažete šta vi radite, šta radi predsednik Srbije i šta radi Vlada Republike Srbije. Dajte, objasnite građanima kakve vi pregovore vodite, ko je u tom pregovaračkom timu, kap po kap javnost saznaje o nekakvim uslovima. Dakle, ništa se o tome ne zna. Vi to radite i vodite tajne pregovore. Kada smo mi predložili da se ta rasprava ovde otvori, da bi se i poslanici informisali i građani, vi to, grubo kršeći Ustav, niste dozvolili. Pa ćemo o tome, kažete, razgovarati kada se završi ova sednica, koja će u stvari i dugo da traje. Kada je u pitanju status na neutralnost, vi dobro znate da UNMIK nije bio statusno neutralan. Uloga UNMIK-a je bila da očuva suverenitet i integritet Srbije, pa vi sada uvodite priču o tome kako će EULEKS da bude neutralan. To nije nikakva garancija. Takođe, vi znate da on ne može da bude neutralan kada EULEKS ima zadatak da sprovodi Ustav tzv. republike Kosovo. Dakle, neće se sprovoditi Ustav Republike Srbije. Ono što vi treba da uradite je da kažete građanima istinu šta vi to radite. Takođe, da kažete istinu da DSS i Vojislav Koštunica pokušavaju vas da spreče u tom naumu. Dakle, danas ćemo razgovarati o ovome sve dok se gospođa Kolundžija ili predsednik Skupštine ne izvine građanima Srbije.
Narodni poslanik Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, pozivam se na član 104. Poslovnika Narodne skupštine i tražim izvinjenje u ime poslaničke grupe DSS od gospođe predsednice i šefice parlamentarne grupe Za evropsku Srbiju. Način na koji predsednik Srbije obmanjuje građane Srbije, način na koji ova Vlada vodi ovu zemlju, način na koji se u Skupštini radi, na koji se vode sednice i način na koji se poslanici opozicije ne dozvoljava da rade, jer se ovde komentariše da je to opstrukcija, sve to pokazuje da u zemlji Srbiji nema nimalo demokratije, ali vidimo da ima i te kako mnogo propagande. Uz to ide i ova izjava gospođe Kolundžije, koja je tipičan primer političke nekulture, ali je istovremeno i primer govora mržnje, za koji se obično optužuju neke druge stranke. Zašto je važno da se ovo kaže? Zbog čega je gospođa ovo izjavila? DSS je opoziciona stranka i ona vrlo precizno, tačku po tačku, stav po stav, kritikuje rad ove Vlade. Dakle, uz to, ono što je i najvažnije, nudi predloge kako šta treba uraditi. Ono što jeste najvažnije u ovom trenutku jeste to što je DSS prepoznala vašu igru koju vodite oko EULEKS-a i što o tome obaveštava građane, što deo po deo razotkrivamo vaše laži o tome kako je EULEKS statusno neutralan, kako on podiže kapacitet naše države, kako samo treba odluku Savet bezbednosti da donese i on je dobrodošao na teritoriju Srbije, uprkos svim odlukama koje je donela ova Narodna skupština. Najzad, ono što je najvažnije, zašto su DSS i Vojislav Koštunica optuženi da su rame uz rame sa Tačijem. Zato što mi razotkrivamo da oni, koji su napravili vašu Vladu, jesu je napravili ne zato da rešite pitanje penzija, niti da rešite bilo kakvo ekonomsko pitanje u ovoj zemlji, nego zato da dovedete EULEKS u ovu zemlju, da amnestirate Evropu od onoga što je učinila i da lažete građane Srbije. Zbog toga je DSS optužena na ovaj način i stavljena rame uz rame sa Tačijem.
Narodni poslanik Aleksandar Martinović po Poslovniku, takođe.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 225. Poslovnika Narodne skupštine. U nedelju su održani vanredni izbori u četiri opštine u Srbiji, između ostalog i u opštini Ruma. Uopšte ne želim da komentarišem rezultate izbora, ali samo hoću da vas obavestim (nemojte da budete nervozni, nije vam to zdravo) o načinu na koji je DS prikupljala glasovegrađana - rastrčali se ministri, njihovi zamenici i pomoćnici, pokrajinski sekretari, narodni i pokrajinski poslanici špartaju na sve strane i dele pakete građanima. Evo doneo sam u Skupštinu jedan takav paket (pokazuje paket). Evo, vidite, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ovoliko košta ljudsko dostojanstvo danas u Srbiji i ovo je način na koji DS prikuplja glasove građana Srbije. Gospođo Đukić-Dejanović, ostaviću vam ovaj paket. Kada vam dođu Havijer Solana i Oli Ren u Srbiju da pregovaraju da li će Srbija 2025. ili 2050. godineda uđe u EU, pa u pauzama tih razgovora, evo, ponudite ih, imate ovde pašteta, ajvara, paprike, pekmeza, imate sredstva za pranje posuđa, pa da ljudi ne ostanu gladni. Tražim obaveštenje, gospođo Đukić-Dejanović, iz kojih sredstava se finansira podela ovih paketića? Da li ministri, pokrajinski sekretari, poslanici DS, iz svog džepa kupuju ovakve stvari, koje na najgrublji mogući način vređaju ljudsko dostojanstvo, ili se pak pare obezbeđuju iz budžeta Republike Srbije, odnosno iz budžeta AP Vojvodine. Oni su na hiljade takvih paketića podelili građanima. Romima su čak delili i mobilne telefone, gotov novac itd, pa me zanima iz kojih sredstava se tako nešto finansira. Stotine hiljada građana su ostavili bez posla, opljačkali, oteli im njihove pare i onda za pare građana dele ovakve stvari. Gospodine Mićunoviću, znam da vama nije prijatno, vi ste visokomoralan čovek, ali kao što vidite, vaši prijatelji iz DS su unapredili demokratsku ideologiju i šteta što sada nisu živi Džon Lok, Džon Stjuart Mil itd, pa da vide kako danas u praksi izgleda demokratija u Srbiji i kako vi iz lopovskog žutog preduzeća zamišljate ulazak Srbije u EU. Evo, putem ovakvih paketića.
Gospodine poslaniče, uloga koju meni sugerirate degradirala bi nivo ovog visokog doma, ne mogu je prihvatiti, a kompletan stenogram će biti upućen Vladi. Gospođa Milica Radović, pazatim gospodin Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 104. Smatram da je najgrublje povređeno dostojanstvo Narodne skupštine i da je najgrublje povređeno dostojanstvo svakog poslanika DSS ponaosob. Ova izjava gospođe Nade Kolundžije je toliko uvredljiva da jednostavno ne priliči šefu poslaničke grupe koja u svom nazivu ima evropski predznak. To bi bilo isto kao kada bih sada rekla da su DS, Goran Davidović i Nacionalni stroj na istoj strani jer su zabranili da se u ovom parlamentu raspravlja o tački kojom se predlagala zabrana rada neonacističkih i fašističkih organizacija. Da li mislite da je to nivo na kome treba da govore ozbiljniposlanici. Jednostavno, mi vam ovde mesecima dosađujemo, kako vi to umete da kažete, argumentima o tome zašto je prisustvo Euleksa opasno po Republiku Srbiju. Mi vam sve vreme ukazujemo na pogubnost i opasnost poteza koje ova vlada sprovodi. Svako od građana Srbije zna da je cena Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju upravo prisustvo Euleksa na Kosovu i Metohiji. Šta će da bude cena za eventualno dobijanje statusa kandidata za članstvo u EU? Mi to možemo da pretpostavimo. Mi znamo da je to upravo uspostavljanje dobrosusedskih odnosa između Srbije i Kosova i Metohije. Da li to treba da bude cena? Upravo zbog tih razloga mi ono što najmanje možemo da zahtevamo od vas jeste izvinjenje, kako poslanicima DSS, tako predsedniku DSS i sveopštoj srpskoj javnosti.
Gospodin Šormaz.
Član 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Pridružujem se naravno apelima poslanika DSS. Hoću da ukažem na još jednu činjenicu. Interesantno je da sinoć nijedan elektronski medij u udarnim informativnim emisijama od šest sati uveče pa do ovog trenutka nije objavio izjavu crvene gospođe predsednice poslaničkog kluba Za evropsku Srbiju. Ne žute, nego crvene. Sada mi je jasno i zašto je odložena Skupština DS za 2010. godinu. Koliko god se farbala žutom bojom ne može da bude, i vi to iz DS znate, ne može da bude ništa više od narandžastog, ali džabe, to je opet samo spolja, pošto je iznutra crvena, a to je pokazala i ovom izjavom, a gospodin Boris Tadić je tako šarenu hteo da je stavi za potpredsednika ženskog DS, pa se pobunila organizacija pa nije htela. Pored još nekoliko drugih situacija koje imate, eto, desilo se i to da je crvena gospođa, predsednik vaše poslaničke grupe, jedan od razloga što odlažete Skupštinu. Njena jučerašnja izjava i to šta rade elektronski mediji dokazuju sinoć i odjutros da u stvari je onaj ko vodi ovu državu procenio da je ona pogrešila u izjavi, pokušao da spreči da se to pojavi u medijima, a evo mi se trudimo da se to čuje, i da se zna šta je rekla i da cela Srbija zna. Ali, ono što je još gore, to dokazuje da je vaš režim gori od crvenog režima Slobodana Miloševića i da je isti kao režim crveni Josipa Broza Tita, kada ništa drugo nije moglo i nije smelo da se čuje nego samo ono što je zvanična misao vlasti. Vi juče, tj. onaj ko vodi ovu državu nije dozvolio da građani Srbije čuju šta je rekla crveni predsednik vaše poslaničke grupe. Ovo je ogoljena diktatura u Srbiji, najjasnija diktatura. I kako mislite sa diktatorskim režimom da idemo u EU. Juče je bilo 10 godina od formiranja Otpora. Na jučerašnji dan je gospođa Nada Kolundžija rekla šta je rekla. Nećemo danas statidogod ne čujemo izvinjenje, jer je očigledno da je ona rekla nešto pogrešno, jer nijedan elektronski medij, ponavljam, to nije preneo, a i u dnevnoj štampi na veoma malom prostoru. Ali, opasnije još od njene izjave je to što se ne pojavljuje u medijima.
Narodni poslanik Dejan Mirović, a onda gospodin Milan Lapčević. Podsetila bih vas da građani očekuju sigurno od nas nastavak zajedničkog načelnog pretresa o setu pravosudnih zakona. Mislim da su vaše poruke zaista stigle do njih. Htela bih zaista da vas zamolim da pokušamo da se vratimo na dnevni red.
Dame i gospodo, na osnovu člana 104. koji garantuje dostojanstvo Narodne skupštine, na osnovu člana 103. u kome se propisuje da se govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu, smatram da je neprikladno da se politički marketing, medijsko spinovanje i euforija, ili sve ono što moramo da trpimo skoro svakodnevno u našim medijima, prenosi i ovde u ovom domu. Posebno je neprikladno što iza tih medijskih predstava, po svedočenju samih aktera, stoje oligarsi kao što je Mišković, koji nije član parlamenta, kao što je poznato, kao ni gospodin Manter. Mislim da je nekorektno opterećivati našu javnost samohvalisanjem i zato što, koliko je poznato, u Srbiji ne postoje samo četiri opštine i one ne čine ni pet procenata od ukupnog broja opština. Takođe, ako se već govori o izbornim rezultatima na ovakvom uzorku, izdvojeno i sa tolikom euforijom, treba se prisetiti i sledećih činjenica, one su više nego poučne. Tomislav Nikolić je na predsedničkim izborima u septembru 2000. godine, kao kandidat SRS, osvojio oko 5% glasova ili oko 289.000 glasova. Samo dve godine kasnije na predsedničkim izborima dr Vojislav Šešelj osvojio je preko 36% glasova ili preko milion glasova. Dakle, treba sagledati malo širi kontekst i biće vam sve jasno.
Narodni poslanik gospodin Milan Lapčević. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine i svih narodnih poslanika i da se obraćaju sa uvažavanjem. Smatram da je gospođa Nada Kolundžija juče, dajući izjavu u zgradi Narodne skupštine, duboko povredila dostojanstvo Narodne skupštine, a i dostojanstvo mene kao narodnog poslanika, i ne samo dostojanstvo, već i moja osećanja. Dakle, vi ste jednom neukusnom i neodmerenom izjavom, da ne kažem da je ona bezobrazna i drska, poistovetili Vojislava Koštunicu, DSS, i mene koji pripadam toj stranci i mene kao narodnog poslanika i sve moje kolege iz moje poslaničke grupe, sa Hašimom Tačijem i sa politikom koju on sprovodi na otcepljenju i nezavisnosti Kosova. Duboko ste povredili moja osećanja. A šta ste time hteli da kažete? Očigledno je da ono sa čime niste išli na izbore, na način na koji niste dobili poverenje građana, danas želite da provučete na mala vrata i da zamaglite istinu, onda treba da skrenete temu i da poistovetite naša zalaganja da se razjasne stvari oko misije Euleks i njene navodne današnje prihvatljivosti za Srbiju, napadajući Vojislava Koštunicu i DSS i poistovećujući naša zalaganja sa zalaganjem jednog teroriste koji se zove Hašim Tači. Dakle, vi ste na izbore izašli 11. maja sa parolom ''I Kosovo i Evropa''. Šta je od toga ostalo? Ni Kosovo, ni Evropa. Decembra prošle godine i vi ste u ovoj skupštini glasali za rezoluciju kojom je Euleks neprihvatljiv na Kosovu zato što sprovodi plan Martija Ahtisarija, koji ima kao jedan od svojih glavnih ciljeva nezavisnost Kosova. Pošto to tada niste izneli u svojoj kampanji, da ćete se zalagati za neprihvatljivost Euleksa, to danas želite da prikažete Narodnoj skupštini, odnosno izbegavate da donesete novu rezoluciju o Kosovu, za koju nemate većinu, pa onda kažete da je politika za koju se mi zalažemo jednaka politici koju sprovodi Hašim Tači. Gospođo Kolundžija, gospodo iz DS, gospodo iz skupštinske većine, dužni ste da poštujete odluke Narodne skupštine. Aktuelna rezolucija Narodne skupštine govori da je Euleks neprihvatljiv na Kosovu. Ako želite da bude prihvatljiv, to je nacionalno i državno pitanje, morate za to da tražite mandat od naroda ili mandat od Narodne skupštine. Najmanje što možete da uradite je da kažete da niste to mislili i da se izvinite svima, naročito poslanicima DSS i njenom predsedniku. Hvala.
Narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Naime, čuli smo juče jednu neodgovornu i neozbiljnu izjavu gospođe Kolundžije, koja je uvredila sve članove DSS, uvredila građane Srbije, nas poslanike u ovoj skupštini, uvredila našeg predsednika Vojislava Koštunicu na taj način što ga je upoređivala sa Hašimom Tačijem, jednim ratnim zločincem. Da je ratni zločinac, govori tome u prilogu to da je gospodin Batić, koji sedi ispred mene, prikupljao dokaze i dokazao da on jeste ratni zločinac i to poslao Haškom tribunalu. Gospođo Kolundžija, očekujemo od vas, građani Srbije koji su glasali za politiku Vojislava Koštunice, da se izvinite svima njima, da se izvinite onim ljudima, građanima Kosova i Metohije, 70 hiljada, koji su potpisali deklarativno da ne žele Euleks na svojoj teritoriji. Podsetiću vas samo jednu stvar. Boris Tadić je 2002. godine javno rekao, izvinio se svim građanima Srbije, da su članovi DS glasali iz Bodruma, da su glasali iz Soluna. Mi to očekujemo danas od vas, da kažete, da, pogrešila sam, izvinjavam se Vojislavu Koštunici, izvinjavam se članovima DSS, izvinjavam se građanima Srbije, svima vama se izvinjavam, tačno, pogrešila sam. Takođe očekujemo i od vas, gospođo Đukić-Dejanović, ako gospođa Kolundžija to ne učini, da se i vi izvinite u ime vladajuće većine. Lepa reč otvara gvozdena vrata. Toliko, gospođo Kolundžija. Očekujemo izvinjenje od vas.
Reč ima gospođa Kolundžija.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, ne znam da li vam je bio potreban izgovor da napadate i vređate mene ili je pogrešno preneto ili pogrešno shvaćeno ono što sam juče rekla. Dakle, ono što sam juče rekla, na pitanje novinara kako komentarišem činjenicu da su protiv toga da se pod uslovima Srbije u Savetu bezbednosti mandat Euleksu da, poštujući ono što Srbija traži kao uslove, da se tome protive Tači i DSS. Na to sam odgovorila da je činjenica da se kosovski Albanci i njihovi politički lideri protive najoštrije mogućnosti da se u Savetu bezbednosti, pod uslovima Srbije, Euleksu da mandat koji će biti i statusno neutralan, koji neće sprovoditi plan Martija Ahtisarija i koji će imati nesporan mandat Saveta bezbednosti UN. I da je jedino pitanje na koje ne dajem odgovor, kako je to onda za DSS u toj meri takođe neprihvatljivo i za Vojislava Koštunicu. To je sve što sam rekla. Ako u tome vidite da na bilo koji način politiku Vojislava Koštunice i DSS, vezano za KiM, stavljam na istu stranu, onda tu postoji ozbiljan nesporazum, jer naravno da ne postoji ista politika. Radi se samo o tome da je po pitanju Euleksa, pod uslovima Srbije, najoštrije protivljenje izrazila albanska strana. Na pitanje novinara - kako se to upoređuje sa činjenicom da se i DSS protivi, to sam ostavila kao otvoreno pitanje. Hvala vam.
Reč ima gospodin Aligrudić.
Pa dobro, i replike su po Poslovniku. Mislim da imam pravo da odgovorim gospođi Nadi Kolundžiji na ovo što je rekla. Naime, upravo smo to celo jutro od vas tražili, da čujemo razjašnjenje vaše izjave. Ono što je objavljeno u medijima, što je agencija "Beta" objavila, koja je jedna od vodećih medijskih agencija u Srbiji, i ono što su novine objavile, kao i reakcija DSS, portparola DSS danas na vašu izjavu, to je sve ono što je javnost do sada mogla da zna. U svakom slučaju, zahvaljujem se na vašoj interpretaciji. Mi se oko ključnih stvari ovde nećemo složiti. Kada je reč o političkoj interpretaciji onoga što ste rekli, tu se ne možemo složiti uopšte. Naime, smatram da misija Euleksa, kao što dobar deo građana Srbije to smatra, ima za suštinski cilj implementaciju Ustava Kosova i pratećih zakona, što je zapravo sprovođenje Aneksa 10 Ahtisarijevog plana, što na kraju dovodi do materijalne nezavisnosti Kosova, suštinske nezavisnosti Kosova, šta god bilo ko u tajnosti, ili javno pregovarao, i kakav god naslov nad misijom Euleksa stavio. Sam status neutralnosti u ovom kontekstu se duboko protivi Rezoluciji 1244, ona nije statusno neutralna. To znate. Ona predviđa rešenje statusa po određenom mehanizmu, ali sama po sebi nije statusno neutralna i odricanje od integriteta države, navođenjem okolnosti da se Srbiji zalaže u svojim uslovima za statusno neutralnu misiju samo po sebi je pogubno. To je ono na šta smo ukazivali. Kada je data izjava kakva je data, znam šta ste hteli da kažete, to smo razumeli. Hteli ste da kažete, navodeći činjenicu da su i jedna politička stranka u Srbiji i njen lider protiv misije Euleks i protiv uslova koje je Srbija dala. Dao sam to objašnjenje, o tome možemo polemisati. Da je neko drugi koji se zalaže za separatizam u Srbiji, ko je separatista, takođe protiv toga, to su činjenice, ali ono što pogađa u vašoj izjavi, i nećemo više o tome danas, ovim praktično završavam ovu diskusiju, da li je to bilo na pitanje novinara, da li ste prosto bili isprovocirani jednim pitanjem pa ste tako govorili, ali kada se objavi i stavi u kontekst ta priča i prosto se kaže da postoje dva subjekta koja odbijaju nešto što je genijalno smišljeno od strane Borisa Tadića i Vlade Republike Srbije, onda je osećaj onih koji gledaju to, čuju ili pročitaju, upravo stavljanje u isti koš. Pošto mi je sada jasno iz vaše izjave da vi to niste želeli da uradite, onda mi to prihvatamo kao vaše objašnjenje u ovom trenutku, ali verujte da se od takvih stvari svi zajedno moramo čuvati. Možemo da se razlikujemo u pogledu politike, u pogledu onoga što je suština, što je materija onoga o čemu raspravljamo, ali kada su ovakve razlike u pitanju povodom ovako važne stvari, te vrste duhovitosti, namerne ili nenamerne, svakako ne mogu ići u korist razvoja demokratskih institucija u Srbiji, u korist razvoja duha tolerancije i atmosfere u ovom domu. Ono što je činjenica i što će ostati kao teška i teskobna činjenica za građane Srbije, to je da je od marta ili aprila ove godine razbijena jedinstvena državna pozicija u Srbiji povodom KiM i sve nevolje koje ćemo videti, koje upravo gledamo u ovom trenutku, proističu iz te činjenice. Upravo zbog te činjenice i zbog očigledno jedne hipoteke, zbog opterećenja nove vladajuće koalicije da sprovede nešto što je jako teško i za njih same i da im je jako teško da objasne građanima Srbije zbog čega odjednom nešto što je po Rezoluciji Narodnoj skupštini bilo neprihvatljivo sada postaje prihvatljivo, da je to inhibitorni faktor za sve vas u vladajućoj koaliciji, za samu Vladu da sprovede politiku Vlade i na onom ostatku države od 85% teritorije, kada je reč o sprovođenju elementarnih stvari vezanih i za ekonomsku politiku, socijalnu, položaj građana Srbije, za privredne reforme i sve ostalo, da ne govorim o samom putu ka EU, koji očigledno je blokiran.
Shvatila sam da će ostali poslanici DSS da odustanu. Dobrislav Prelić ima reč, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Đukić Dejanović, pozivam se na član 104 - to je dostojanstvo Narodne skupštine. Po ko zna koji put ste dozvolili građaninu Tomislavu Nikoliću da izlazi za ovu govornicu i da se obraća nama u Skupštini. Naime, na kraju svog izlaganja je morao da spomene izbore koji su održani u ove četiri opštine. Gospođo Đukić Dejanović, sada ću radi građana reći, kao prvo, zbog čega su održani izbori u ove četiri opštine. Nedeljni izbori u ove četiri opštine su samo još jedna prevara Tadića i Tome Nikolića. Sada smo sigurni svi mi kao građani Srbije da su ove 4 opštine bile tipovane i pripremljene da pokažu kako je raspoloženje građana na njihovoj strani. Samo je falilo da se izbori održe još i u Kikindi, jer je i tamo sve bilo pripremljeno da se pokaže kako je Toma Nikolić neka politička veličina, koja može da ima poverenje građana i da ima program i političku ideju, koja će građanima da obezbedi bolji život koji je obećao Tadić. Pošto svi pokazatelji govore da su Tadić i njegovi sateliti prevarili građane o nadi za bolji život, još pre par meseci su pripremili ova četiri područja, kako bi bacili u stranu sve ono što ova Vlada radi i sve ono što ova Vlada nije uradila i što nije ispunila predizborna obećanja svojim građanima. Nijedno predizborno obećanje nije ispunjeno. Gospodine Nikoliću, da imate imalo morala, vi biste postupili, a sada vas gledam u oči, onako kako sam postupio. Posle 24 sata sam shvatio da sam pogrešio i postupio onako kako je učen svaki srpski radikal, da vrati mandat SRS. Vi ste, gospodine Nikoliću, bili na listi SRS, gde je prvi na listi bio prof. dr Vojislav Šešelj, i vaš kum. Gospodine Nikoliću, na aerodromu je gospodin Šešelj vama rekao da vam ostavlja dve porodice: svoju porodicu i SRS. Da više vodite računa o SRS nego o Jadranki i deci. Način na koji ste vi ovo uradili je više nego licemeran, neodgovoran i pokvaren. Gospodine Nikoliću, pokažite bar malo dostojanstva, vratite mandate SRS, a na sledećim izborima osvojite 100 mandata, neka ih vam, ali dozvolite da građani sude o tome kome će dati poverenje na sledećim izborima. Vratite mandate SRS i pokažite bar malo morala. Pošto ste građevinac, nadam se da znate šta je visak, nemojte da budete visak Borisu Tadiću. Vratite mandate SRS i pokažite bar malo morala. Hvala.
Narodni poslanik Vladimir Milentijević želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Posle njega reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, pre nego što krenemo po tački dnevnog reda, po članu 226. tražio bih razjašnjenja i objašnjenja ministra pravde, gospođe Malović - zašto u toku jučerašnje rasprave o tri zakona u svojoj, kako ministarka reče, prezentaciji, nije uopšte spomenula sudstvo i tužilaštvo na teritorije Autonomne pokrajine KiM? Vi ste, gospođo ministre, sa ovim novim predlogom zakona rešili da povučete pravosuđe sa KiM. Od 60 što sudova, što tužilaštava, vi u svom predlogu ostavljate samo tri suda. To je prekršajni sud, osnovni sud i Viši sud, osnovno javno tužilaštvo jedno i Više javno tužilaštvo jedno. Juče sam govorio o tome, vi gospođo ministre niste bili tu, pa vam sada postavljam pitanje - zašto ste to činili? Zašto ste u tim svim tajnim pregovorima, na kraju krajeva i o pravosuđu na KiM, koje ste dogovorili sa UMNIK-om, prihvatili rok od 60 dana da se sprovode zakoni Republike Srbije i SFRJ, koji su bili na snazi do 22. marta 89. godine? Da li je to zalaganje i jačanje institucija Republike Srbije na KiM? Mislim da je to ozbiljna tema i da bi toj temi trebalo da prionete vrlo ozbiljno, da razmotrite amandmane koja je podnela DSS, koji, juče sam rekao, da ponovim, potpuno prihvataju racionalizaciju i štednju, ali sa druge strane vi morate shvatiti potrebe srpskog i sveg ostalog stanovništva na KiM, koji priznaju Republiku Srbiju i zakone Republike Srbije. Koje će zakone posle ovih 60 dana primenjivati UNMIK, pre nego što dođe EULEKS? Ovakvim predlogom vi ste širom otvorili vrata tužiocima i sudijama EULEKS-a, da sprovode Ustav Kosova i zakon. (Predsedavajuća: Vreme) S obzirom da je vrlo važna tema, dajte mi samo malo vremena i vrlo brzo završavam.
Narodni poslaniče, vreme određeno za povredu Poslovnika ne meri se po važnosti ili ne važnosti teme nego je određeno na tri minuta. U tri minuta i trideset sekundi imate vremena da dovršite izlaganje. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Po članu 225. i 226, neophodna mi je informacija, u stvari odgovor na pitanje postavljeno predsednici Skupštine - da li je primila peticiju sa 70.000 potpisa Srba sa Kosova i Metohije, koji se protive misiji EULEKS-a? Drugo pitanje, koje mogu lično da postavim, a verovatno i mnogi poslanici sa ove opozicione strane - šta to zapravo znači statusna neutralnost? Treće - ko će nam objasniti ko i u čije ime pregovara i o kakvih se to 6 famoznih uslova radi? Kao psiholog znam da vrednosna neutralnost jeste osnovna ideja raznih psihoterapija i grupa susretanja koje su proizašle iz hipi pokreta. To je ono "I am OK, you are OK, give peace a chance" i slično. Te floskule zaista zvuče kao osnova danas tako popularne tolerancije koja nije ništa drugo do eufemizam za obezdušenost. O kakvoj se toleranciji radi, nažalost, videlo se iz jučerašnje izjave gospođe Kolundžije, koja pokazuje da, kao i većina ovih oker predstavnika, pati od sindroma opsednutosti dr Vojislavom Koštunicom. Nije jedina, jer je opštepoznato da je bivši, a nadamo se vrlo brzo i budući, premijer bio osoba koja je medijski najviše omalovažavana i vređana. Očigledno da ovaj konkurs - opljunite Koštunicu - još uvek nije zatvoren, kao što nije zatvoren - opljunite sve one koji su nacionalno osvešćeni. Danas ima sasvim dovoljno ovih oker likova koji moraju da nas mrze zbog državotvorne i nacionalne politike. Donka Banović je bila u pravu kada je konstatovala ko je zapravo izvršio opstrukciju rada ove skupštine danas. Juče smo i te kako efikasno radili, na zadovoljstvo naroda koji to od nas očekuje, ali na nezadovoljstvo vlasti, koja je odlučila da uvredljivom i neprimerenom izjavom prekine konstruktivni pristup. Od samog konstituisanja ova skupština je omalovažavana, diskvalifikovana i tretirana kao izvršni organ osobe u ulozi predsednika, a ne kao najviše zakonodavno telo. Ne samo da Vlada nije izvršilac skupštinskih zaključaka i obavezujućih odluka, nego je ona zapravo opet samo produžena ruka lutajućeg predsednika Srbije, koji nikako da nam da odgovore na pitanja sa početka - ko, kada i u čije ime pregovara o tzv. statusnoj neutralnosti misije Euleks. Euleks je direktna posledica Ahtisarijevog plana i taman toliko koliko je Marti zaslužio Nobelovu nagradu za mir, toliko je i Euleks neutralan. O kakvih šest uslova se tu radi? Sa uslovima ili bez uslova, Euleks ostaje Ahtisarijevo čedo. Da stvar bude gora, na narod ove zemlje primenjuje se krajnja američka strategija - dobar i loš policajac. Đelić, onako razbarušen, dođe kao loš policajac koji zdušno pregovara sa nasilnom Evropom, sve zbog viza, a Jeremić je dobar momak koji neće baš tako da dozvoli vidljivu legalizaciju već sprovedene okupacije naše južne pokrajine. Zaklinjanje u poštovanje Rezolucije 1244 više ne važi, jer je realnost, bar što se stranih moćnika tiče, promenjena. Po toj rezoluciji postoji obaveza da se odbrani Ustav i zakoni države na čijoj se teritoriji misija nalazi, ali je mali problem što posle nelegalnog priznanja tzv. nezavisnosti Kosova, interpretacija da zapravo treba braniti Ustav i zakone nezavisne države Kosovo. (Predsedavajući: Tri minuta i 30 sekundi.) Znači, pitanje je da li je predsednica Skupštine primila k znanju ovih 70.000 potpisa Srba sa KiM?
Reč ima narodni poslanik Vladimir Milentijević, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Pitanje narodne poslanice biće upućeno predsednici Narodne skupštine.
Zahvaljujem. Vrlo brzo ću završiti. Mislim da je ovakvim predlogom ovog zakona grubo prekršena preambula Ustava Republike Srbije, bez obzira što verovatno Ustav nije naklonjen pravosuđu, tako sam shvatio ja koji nisam pravnik, jer preambula u Ustavu Republike Srbije obavezuje sve državne organe da zastupaju i štite državne interese Srbije na KiM. Ako vi, gospodo, smatrate da time štitite državne interese što ćete da povučete pravosuđe sa KiM, onda se grdno varate. Ako mislite da bulumenta sudija i tužilaštva sudi po zakonima Republike Srbije, ako se prihvati misija Euleks, mislim da ste i tu u zabludi. Gospođo ministar, postavio sam vam vrlo konkretna pitanja. Ovo su argumenti i ako niste u situaciji da mi sada date odgovor, s obzirom da to juče niste učinili, molio bih vas da to u neko dogledno vreme, dok traje ova rasprava, učinite. Hvala.
Nastavljamo rad prema dnevnom redu. Prelazimo na zajednički načelni pretres 2. i 3. tačke dnevnog reda: –PREDLOG ZAKONA O SUDIJAMA i PREDLOG ZAKONA O VISOKOM SAVETU SUDSTVA Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 2. i 3, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, devet minuta i 36 sekundi; poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 25 minuta 12 sekundi; poslanička grupa "Napred, Srbijo" - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju sledeći narodni poslanici: poslaničku grupu DSS - Vojislav Koštunica narodni poslanik Miroslav Petković, poslaničku grupu Za evropsku Srbiju narodni poslanik Nenad Konstantinović, poslaničku grupu SRS narodni poslanik Zoran Krasić, poslaničku grupu SPS - JS narodni poslanik Đorđe Milićević, poslaničku grupu LDP narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Saglasno članu 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o sudijama i Predlogu zakona o visokom savetu sudstva. Da li predstavnica predlagača, Snežana Malović, ministarka pravde, želi reč? Izvolite.
Poštovana predsednice Skupštine, poštovano predsedništvo, dame i gospodo uvaženi narodni poslanici, dozvolite mi da, pre nego što pređem na obrazloženje zakona, odgovorim na pitanja koja su jutros ovde postavljena. Nedvosmisleno sam juče rekla da ću kao ministar pravde poštovati Ustav i zakon, to sam do sada radila i ubuduće ću raditi. Što se tiče pitanja koje je postavljeno vezano za sudove i tužilaštva na KiM, duboko sam uverena da je došlo do nesporazuma. To ću obrazložiti na taj način što ću vas uputiti na Predlog zakona o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava, gde je u članu 2. tačka 7) predviđeno osnivanje prekršajnog suda u Kosovskoj Mitrovici, zatim u članu 3. tačka 11) predviđeno osnivanje suda takođe u Kosovskoj Mitrovici, isto se odnosi na osnivanje višeg suda u članu 4. tačka 7) i na osnivanje osnovnog tužilaštva i višeg tužilaštva. Prema tome, ne može se govoriti da Ministarstvo pravde nije vodilo računa o tome da pravosuđe Srbije postoji na teritoriji KiM, kao i na ostaloj teritoriji Srbije. KiM je sastavni deo Srbije i Ministarstvo pravde će ga tako tretirati. Što se tiče prelaznih i završnih odredbi koje govore o tome da se određeni predmeti ustupaju osnovnim sudovima, to je konstatacija postojećeg stanja, jer se ti sudovi nalaze izmešteni u zgradama određenih opštinskih sudova. Samo ti predmeti koji su do sada bili u radu biće preuzeti od strane osnovnih sudova, a preostalo sudstvo na KiM nastaviće da egzistira kao što je to i do sada činjeno. Sada bih prešla na obrazloženje zakona o sudijama i zakona o visokom savetu sudstva. Jedan od oblika kroz koji se načelo vladavine prava ostvaruje u praksi podele vlasti, pored garantovanja neposrednih izbora i jemstva ljudskih i manjinskih prava, jeste i nezavisnost sudske vlasti. Istovremeno i mera demokratije u jednom društvu ogleda se kroz dostignuti nivo nezavisnosti sudske vlasti, s obzirom da nema vladavine prava ako ga ne primenjuje nezavisno sudstvo bez ičijeg uticaja. U tom smislu je opredeljen cilj Ministarstva pravde, a to je da se ustavna jemstva sudske nezavisnosti donošenjem zakona pretoče u stvarnost. Stoga moje veliko zadovoljstvo predstavlja činjenica da je danas na dnevnom redu rasprava o Predlogu zakona o sudijama i o Predlogu zakona o visokom savetu sudstva. Navedeni zakoni, s jedne strane, predstavljaju usklađivanje zakona iz ove oblasti sa odredbama Ustava Republike Srbije, a s druge strane donose nova rešenja, koja će dovesti do značajne reforme pravosudnih organa i doprineti povećanju njihove efikasnosti i poboljšanju kvaliteta njihovog rada, uz proklamovano načelo nezavisnosti sudova i sudija. Sada bih vas u najkraćim crtama upoznala sa najznačajnijim rešenjima sadržanim u svakom od navedenih zakona. Što se tiče zakona o sudijama, položaj sudija u Republici Srbiji sada uređuje Zakon o sudijama iz 2001. godine. Kako je Narodna skupština Republike Srbije dana 10. novembra 2006. godine donela novi Ustav Republike Srbije i istovremeno proglasila Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije, kojim su propisani rokovi za usklađivanje pravnog sistema i početak rada državnih organa u skladu sa njihovim novim ustavnopravnim položajem, nameće se, kao ustavna obaveza, donošenje novog zakona o sudijama. Odredbe Ustava su i u ovom slučaju putokaz zakonodavcu u stvaranju normativnog okvira za uređenje sudske vlasti, bez kojeg se ne može zamisliti ostvarenje ustavnog poretka Republike Srbije, zagarantovanog u članu 3. Ustava i proklamovanog kroz načelo vladavine prava. Pri opredeljivanju za koncept u izradi zakona pošlo se od pretpostavke da je sudska vlast onaj deo državne vlasti koji bi trebalo da se stara nad pravilnom primenom zakona, da tumači kako se određeni propis primenjuje u konkretnom slučaju i utvrđuje da li su se stekli svi potrebni uslovi i okolnosti da bi se određeno pravno pravilo moglo primeniti na datu situaciju. Da bi taj koncept mogao da se sprovede u praksi, zakonom su stvorene premise da sudija u vršenju sudijske funkcije bude nezavisan i potčinjen samo Ustavu i zakonu, kao i da je svaki uticaj na sudiju u vršenju sudijske funkcije zabranjen. Zakon o sudijama donosi se u trenutku kada je naša država u postupku priključenja EU, koji zahteva da se izradi potpuno novi društveno-politički koncept i pravni sistem, u skladu sa evropskim vrednostima i potrebama građana Srbije. Stoga i stoji obaveza da se sudska vlast, kao deo ukupnog društva, uredi celovito i definiše za duži period. Da bi to bilo moguće, ovaj zakon imao je u vidu i evropske standarde u oblasti sudstva, kao što su Osnovna načela nezavisnosti sudstva usvojena u Milanu 1985. godine, a koja su prihvaćena Rezolucijom Generalne skupštine UN decembra iste godine, preporuka broj 12 Komiteta ministara Saveta Evrope o nezavisnosti, efikasnosti i ulozi sudija, kao i Evropski zakon o sudijama iz 1998. godine. Evropski zakon o sudijama postavlja visoke standarde u pogledu statusa sudija, posebno imajući u vidu nezavisnost, samostalnost i nepristrasnost sudija. Takođe, ovim zakonom su uređena i pitanja načina imenovanja i razrešenja sudija, trajnost sudijske funkcije, pravo na udruživanje i obaveza sudija na stručan i savestan rad, u cilju rešavanja predmeta u razumnom roku. Opšta načela i većina preporuka iz Evropskog zakona o sudijama su ugrađena u tekst Predloga zakona. Ugrađivanjem rešenja iz međunarodnih dokumenata u tekst Predloga zakona o sudijama predstavlja normativni okvir da sudska vlast u našoj zemlji dobije odgovarajuće mesto koje joj pripada u modernom evropskom demokratskom društvu. Pored navedenih međunarodnih standarda, prilikom izrade zakona vodilo se računa i o ustavnim odredbama koje uređuju položaj sudija, kao i o rešenjima iz Nacionalne strategije reforme pravosuđa, koju je usvojila Narodna skupština Republike Srbije. Zakon o sudijama podeljen je u osam glava, i to: načela, položaj i izbor sudija, prestanak sudijske funkcije, predsednik suda, sudije porotnici, disciplinska odgovornost sudija i prelazne i završne odredbe. U glavi prvoj navedena su načela koja se odnose na sudijsku funkciju, a to su nezavisnost, stalnost i nepremestivost i materijalna nezavisnost. Pored toga, odredbe ove glave govore o imunitetu i odgovornosti za štetu, kao i pravima sudija na udruživanje, na učešće u donošenju odluka od značaja za rad sudova i pravo na stručno usavršavanje i obuku. Glava druga uređuje položaj sudija. U odnosu na rešenja iz prethodnog Ustava Republike Srbije, novi Ustav predviđa da sudija koji se prvi put bira na sudijsku funkciju ima mandat od tri godine. Pored toga, novinu u odnosu na važeći Zakon o sudijama predstavlja odredba koja daje mogućnost sudiji da, na osnovu odluke visokog saveta sudstva, bude upućen radi obavljanja stručnih poslova u visoki savet sudstva, Ministarstvo pravde, ustanovu za obuku u pravosuđu ili međunarodne organizacije u oblasti pravosuđa, kao što su određeni komiteti Saveta Evrope ili Evropska mreža sudija. Ovo upućivanje može trajati najduže na tri godine. Odredbe predloga koje se odnose na međusobnu nezavisnost sudija, godišnji raspored poslova i predmeta, kao i odnos sudijske funkcije i drugih službi, uglavnom su nepromenjene u odnosu na važeći Zakon o sudijama. Pored navedenog, ovde treba napomenuti i odredbu koja daje pravo sudiji da, u slučaju kada ovim zakonom nije predviđen poseban oblik zaštite, može izjaviti pritužbu, ako mu je povređeno neko pravo koje se odnosi na vršenje sudijske funkcije. Posebnu novinu u Predlogu zakona predstavlja deo koji se odnosi na vrednovanje rada sudija. To je jedno potpuno novo rešenje koje nije sadržano u važećem Zakonu o sudijama. Predlog zakona predviđa da vrednovanje vrše same sudije, odnosno da sudije neposredno višeg suda vrednuju svoje kolege u nižem sudu. Ocena koja se dobije prilikom vrednovanja predstavlja osnov za napredovanje, razrešenje ili upućivanje na obavezne oblike obuke. U delu koji se odnosi na materijalni položaj sudija treba istaći novinu koja se odnosi na određivanje plata sudija. Naime, Predlog zakona predviđa da se osnovica za obračun i isplatu plate sudija utvrđuje u Zakonu o budžetu, čime se doprinosi materijalnoj nezavisnosti sudija, jer po važećem rešenju osnovice za obračun plata određuje Vlada. Predlog zakona precizno utvrđuje koeficijente za obračun i isplatu plata sudije i ovi koeficijenti se razlikuju prema stepenu suda u kome sudija vrši svoju funkciju. Novinu predstavlja i način određivanja uvećanja plata za predsednika suda, tako što se propisuje da uvećanje zavisi od broja sudija u sudu. Takođe, novinu predstavlja i uvećanje plate za zamenika predsednika suda, što je nova funkcija u sudu, koja je predviđena Predlogom zakona o uređenju sudova. Glava treća Predloga zakona odnosi se na izbor sudija i sadrži odredbe koje se odnose na uslove za izbor, postupak za izbor i stupanje na funkciju. Kao što je već rečeno, novi Ustav Republike Srbije predviđa da sudiju, koji se prvi put bira na sudijsku funkciju, bira Narodna skupština na period od tri godine, pa je shodno tome takvo rešenje sadržano i u tekstu Predloga zakona. Nakon isteka ovog perioda, za ovaj izbor na stalnu funkciju nadležan je visoki savet sudstva. Za razliku od važećeg zakona, Predlogom zakona su precizno određeni pojmovi stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti kao uslova za izbor na sudijsku funkciju. Predlog zakona predviđa da merila i kriterijumi za ocenjivanje ovih uslova za izbor propisuje visoki savet sudstva. Takođe, treba istaći odredbu da se prilikom izbora sudija, pored ostalih kriterijuma, mora voditi računa i o nacionalnom sastavu stanovništva, odnosno o odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina. Glava četvrta sadrži odredbe koje se odnose na prestanak sudijske funkcije. Posebnu novinu predstavlja odredba koja se odnosi na prestanak sudijske funkcije zbog navršenja radnog veka, koji predviđa prestanak ove funkcije po sili zakona, kada sudija navrši 65 godina života ili 40 godina staža osiguranja. Takođe, Predlog zakona predviđa da se u izuzetnim slučajevima na zahtev predsednika suda, a na osnovu odluke visokog saveta sudstva, može produžiti radni vek sudije za još dve godine. Predlog zakona sadrži razloge i postupak za razrešenje sudije. Novinu predstavlja da inicijativu za razrešenje sudije može podneti svako lice, a da se postupak za razrešenje pokreće predlogom ovlašćenih predlagača. Kao poseban razlog za razrešenje precizno je definisano nestručno vršenje sudijske funkcije, a to je u slučaju kada sudija prilikom vrednovanja rada dobije ocenu ne zadovoljava. Postupak za razrešenje i odluku o razrešenju donosi visoki savet sudstva, a sudija u tom postupku ima pravo da iznosi svoje navode. U skladu sa odredbama Ustava Republike Srbije, protiv odluke visokog saveta sudstva o prestanku sudijske funkcije dozvoljena je žalba Ustavnom sudu. Glava peta Predloga zakona odnosi se na predsednika suda. Saglasno ustavnim rešenjima, Predlog zakona predviđa da predsednika suda bira Narodna skupština na predlog visokog saveta sudstva. Predlog zakona sadrži posebnu odredbu koja govori o predsedniku Vrhovnog kasacionog suda, koja predstavlja razradu odgovarajuće odredbe Ustava. Glava 6. sadrži odredbe o sudijama porotnicima i ne sadrži bitnije izmene u odnosu na važeće zakone. Glava 7. se odnosi na disciplinsku odgovornost sudija i predstavlja drugu veliku novinu koja sadrži Predlog zakona u odnosu na važeći zakon. Predlogom zakona precizno su utvrđeni disciplinski prekršaji i disciplinske sankcije, kao i nadležni organi za vođenje disciplinskog postupka i sam disciplinski postupak. Treba istaći da su članovi disciplinskih organa same sudije, a da se disciplinski postupak pokreće na osnovu predloga ovlašćenih predlagača, s tim da inicijativu za pokretanje disciplinskog postupka može da podnese svaki građanin. Obezbeđena je dvostepenost postupka, tako da o žalbama na odluke disciplinskih organa odlučuje visoki savet sudstva. Ukoliko je u disciplinskom postupku utvrđen težak disciplinski prekršaj, to može da predstavlja i osnov za pokretanje postupka za razrešenje sudija. Prelaznim i završnim odredbama propisani su rokovi za izbor sudija u skladu sa odredbama novog zakona i stupanje zakona na snagu. Predviđen je izbor sudija za sve sudove u Republici Srbiji, iz razloga što je Predlogom zakona o uređenju sudova predviđena nova organizacija sudova, sa potpuno izmenjenom nadležnošću u odnosu na važeći zakon. Propisano je da sudije budu izabrane u skladu sa novim zakonom i da stupe na funkciju 1. januara 2010. godine, što je usklađeno sa početkom rada nove mreže sudova. Naročito je važno istaći rešenje da je prelaznim odredbama predviđeno da sudije koje su, prema važećim propisima, bile izabrane na funkciju u nove sudove, bira visoki savet sudstva, a ne Skupština, čime se ističe da im to nije prvi izbor na sudijsku funkciju. Znači, ovo nije reizbor nego izbor svih sudija, obzirom da se prema važećem Zakonu o uređenju sudova osnivaju potpuno novi sudovi u odnosu na postojeće. Na kraju ove prezentacije Predloga zakona o sudijama, dodala bih da je prilikom izrade zakonskih tekstova korišćena ista metodologija i način prezentacije tekstova zakona koje sam detaljno obrazložila u svom uvodnom izlaganju u pogledu izrade predloga zakona o kome se juče raspravljalo. Ponoviću da je Ministarstvo pravde koristilo rešenje iz dokumenta pod nazivom "Osnovna načela za izradu sistemskih zakona", izrađen od strane radne grupe Komisije za reformu u pravosuđu. Naročito bih istakla da su gotovo u potpunosti preuzete odredbe o disciplinskoj odgovornosti sudija. Takođe, pribavljena su sva potrebna mišljenja Vrhovnog suda u dva navrata, Društva sudija Srbije, Sednice predsednika okružnih sudova i Venecijanske komisije. Organizovani su okrugli stolovi o kojima sam juče detaljnije govorila. Ovom prilikom bih naročito naglasila da je u oktobru 2007. godine organizovan okrugli sto u organizaciji Ministarstva pravde i misije OEBS sa temom - Značaj uvođenja jasnih i merljivih kriterijuma za izbor, napredovanje, disciplinsku odgovornost i razrešenje nosilaca pravosudnih funkcija u Republici Srbiji. Na ovom okruglom stolu učestvovali su predstavnici pravosuđa, strukovnih udruženja, profesora prava, pripadnika međunarodnih institucija. Rešenja koja su izneta od strane predstavnika našeg pravosuđa, predstavnika pravosuđa zemalja u regionu, ali i sudija tužilaca iz zemalja EU, uvršćena su u tekst zakona. Što se tiče zakona o visokom savetu sudstva, Zakon o Visokom savetu pravosuđa koji je usvojen novembra 2001. godine odredio je visoki savet pravosuđa kao posebno pravosudno telo republičkog ranga. Visoki savet pravosuđa predlagao je Narodnoj skupštini predsednike sudova, sudije i javne tužioce, imenovao je sudije porotnike i zamenike javnih tužilaca. Ovaj zakon je pretrpeo više izmena od svog donošenja kao posledicu izmene zakona kojim se uređuje položaj javnih tužilaca, odnosno sudija. Umesto jednog pravosudnog tela, Ustav Republike Srbije ustanovljava visoki savet sudstva i državno veće tužilaca, kao garante samostalnosti i nezavisnosti sudova i sudija, odnosno javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca. U članu 153. Ustava propisuje se da je visoki savet sudstva nezavisan i samostalan organ koji obezbeđuje i garantuje samostalnost i nezavisnost sudova i sudija. Nezavisnost i samostalnost visokog saveta sudstva ogleda se, pre svega, u tome da visoki savet sudstva samostalno raspolaže sredstvima u skladu sa zakonom koja se u budžetu Republike Srbije obezbeđuju za njegov rad. Sem toga, sedam od 11 članova visokog saveta sudstva čine sudije sa stalnom sudijskom funkcijom. Visoki savet sudstva obezbeđuje i garantuje samostalnost sudova i sudija. To se ostvaruje nizom odredbi ovog zakona, koje propisuju da ovaj organ bira i razrešava sudije, odlučuje o prestanku sudijske funkcije, predlaže Narodnoj skupštini kandidate za izbor sudija prilikom prvog izbora, predlaže Narodnoj skupštini izbor i razrešenje predsednika Vrhovnog kasacionog suda i predsednika sudova. Posebno su važne odredbe koje se odnose na izbor izbornih članova visokog saveta sudstva iz reda sudija. Predviđeno je da se ovi članovi biraju od strane Narodne skupštine, iz reda kandidata koje predloži visoki savet sudstva, a koji se biraju od strane samih sudija prema stepenu i vrsti sudova. Na ovaj način je obezbeđeno najšire učešće sudija prilikom izbora, a prema postupku koji detaljno reguliše zakon. Budući da Ustav garantuje da jedan član visokog saveta sudstva iz reda izbornih članova sudija mora da bude iz suda sa teritorije autonomne pokrajine, Predlogom zakona predviđeno je da sudije iz sudova sa teritorije AP imaju posebnu listu na kojoj se nalaze sudije sa te teritorije, a koje te sudije i biraju. Samostalnost i nezavisnost visokog saveta sudstva ogleda se u odredbama koje uređuju postupak za razrešenje izbornih članova saveta. Inicijativu za razrešenje izbornog člana saveta iz reda sudija može, pored članova saveta, podneti predsednik suda, a na osnovu odluke sednice svih sudija. Savet prethodno ocenjuje verovatnost razloga zbog kojih se traži razrešenje, a nakon toga donosi odluku o pokretanju postupka. Ako u postupku utvrdi da postoje razlozi za razrešenje člana saveta, visoki savet sudstva podnosi Narodnoj skupštini predlog za razrešenje koja donosi odluku o tom predlogu. Propisivanjem ovakvog postupka za razrešenjem doprinosi samostalnosti i nezavisnosti izvornih članova saveta i umanjuje mogućnost uticaja na njihov rad. Predlogom zakona predviđeno je da članove prvog sastava visokog saveta sudstva iz reda sudija predlaže postojeći visoki savet pravosuđa, na osnovu pribavljenog mišljenja sednica svih sudija sudova u Republici Srbiji, a bira ih Narodna skupština u skladu sa Ustavom. Predloženo rešenje je celishodno iz razloga što Ustavni zakon za sprovođenje Ustava propisuje relativno kratak rok za izbor ovih članova saveta. Na kraju ove kratke prezentacije Predloga zakona o visokom savetu sudstva rekla bih nekoliko reči o postupku izrade i ovog zakonskog teksta. Nakon donošenja Nacionalne strategije reforme pravosuđa, obrazovana je komisija za njeno sprovođenje. Ova komisija je 2006. godine obrazovala radnu grupu za izradu načela o kojima sam govorila, a koja će se primenjivati kod izrade pravosudnih zakona. U skladu sa načelima koje je izradila pomenuta radna grupa, komisija je obrazovala radnu grupu za izradu radne verzije zakona o visokom savetu sudstva, sa kojom je postupljeno na isti način kao i sa ostalim tekstovima pravosudnih zakona. Ovu radnu verziju Ministarstvo pravde je u najvećem delu prihvatilo i predložilo Vladi na usvajanje. Istaći ću činjenicu da su članovi radne grupe bile sudije, tužioci i advokati. Na kraju, htela bih da vam se zahvalim na pažnji i izrazim nadu da će nakon rasprave u načelu i u pojedinostima predloženi zakoni biti usvojeni, čime će se stvoriti normativni okvir za celovitu organizaciju pravosudnih organa, a koja, pre svega, omogućava ostvarenje načela nezavisnosti sudstva, garantuje određena prava, ali nameće i odgovornosti sudijama u skladu sa Ustavom i zakonom. Hvala. [[Aplauz.]]
Da li izvestilac Zakonodavnog odbora narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Odbora, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za pravosuđe i upravu, narodni poslanik Boško Ristić, želi reč? (Ne.) Od predsednika i ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, za reč su se prijavili narodni poslanik Nebojša Ranđelović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LDP, narodni poslanik Đorđe Milićević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-JS i Miroslav Petković, pa Zoran Krasić. Molim službu Narodne skupštine da ukloni šta god se nalazi pored govornice, a što ometa govornika i očigledno ne pristoji da stoji u slici koja se emituje sa sednice Narodne skupštine. Izvolite, narodni poslaniče.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predstavnici Vlade, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LDP usudio bih se reći da smo mi u jednom specifičnom položaju, jer zaista je neophodno doneti set pravosudnih zakona, zaista je neophodno reformisati pravosuđe, koje je takvo kakvo jeste nažalost, ali na drugoj strani LDP, kao opoziciona partija, mora da ukaže i na anomalije ovog sistema i na sve nedostatke koje predloženi zakoni nose sobom, a koje smo mi pokušali da putem amandmana na neki način popravimo. Ponovo je problem način na koji se predlažu ovako važni zakoni. Dakle, slobodno se može zaključiti da nije normalno da se zakoni predlažu po hitnom postupku i da se sednica parlamenta praktično veštački odlaže da bi se stvorio kakav-takav prostor za podnošenje ozbiljnih amandmana. Ovo je set zakona, to su sistemski zakoni, koji na vrlo ozbiljan način je nužno da promene ono što se zove pravosudni sistem i smatramo da je ovakvom postupku bilo neophodno prići na jedan daleko ozbiljniji način. Neću isticati pozitivne atribute ovih zakona, apsolutno je jasno da ih ima, neću isticati ni potrebu da se na ovaj način izvrši reforma pravosuđa, ali bih predstavnicima Vlade, kao ovlašćeni predstavnik LDP, postavio neka pitanja i želeo bih da čujem odgovore na koji način Vlada i kasnije novoformirani organi u pravosuđu misle i imaju nameru da reforme, shodno zakonima, sprovedu. Najpre, osvrnuo bih se, a imam potpuno pravo da se osvrnem na to, na anomalije koje nosi Ustav sa sobom. Od svih partija koje imaju predstavnike u ovom parlamentu, jedino je LDP vodila antiustavnu kampanju i smatram da mi imamo jedini moralno pravo da ukažemo na praktično neke nemoguće situacije koje su uslovljene ovako lošim Ustavom. Naime, postavlja se pitanje ko će vršiti reizbor u pravosuđu. Prvi sastav Visokog saveta sudstva i Državnog veća tužilaca ima tu izvanrednu dužnost da izvrši opšti izbor sudija i zamenika javnih tužilaca na trajnu dužnost i da predloži izbor predsednika sudova i javnih tužilaca, odnosno sudija i zamenika javnih tužilaca koji se prvi put biraju na funkciju. Posebni zadaci zahtevaju posebno visok nivo legitimiteta ovih organa, tako da je sasvim nelogično rešenje ponuđeno u predlozima zakona o Visokom savetu sudstva i Zakona o Državnom veću tužilaštva, prema kome izborne članove prvog sastava Visoka saveta sudstva i Državnog veća tužilaca predlaže sadašnji Visoki savet pravosuđa. Sa jedne strane se traži reizbor radi raskida sa dosadašnjim pravosudnim sistemom, a sa druge strane sastav saveta i veća organa koji bi trebalo da izvrše najveći deo tog posla predlaže Visoki savet pravosuđa, institucija pravosudnog sistema sa kojim se želi raskid. Takođe, Ustav kaže da je član Visokog saveta sudstva po funkciji predsednik Vrhovnog kasacionog suda. Dakle, mi ćemo shodno anomalijama koje ima ovaj Ustav ponovo imati jedno krnje telo, kao što je to bio slučaj i sa Ustavnim sudom, jer kad smo formirali Ustavni sud nije bilo kasacionog suda koji bi dao predlog članova na osnovu slova Ustava, te smo tako dobili krnji Ustavni sud koji nema jednu trećinu sudija. Sada ćemo tako dobiti krnji Visoki savet sudstva. Da li tako treba da počne jedna reforma pravosuđa i da li je to normalno da na taj način počne jedna reforma pravosuđa? Dalje, shodno slovu Ustava postavlja se pitanje koliko će Visoki savet sudstva biti nezavisna institucija. Pravna priroda Državnog veća tužilaca i Visokog saveta sudstva, prema praksi u zemljama razvijenih pravosudnih sistema, jeste da su to nekakva vrsta organa sudske samouprave, odnosno tužilačke samouprave, kada se radi o Državnom veću tužilaca. Međutim, ovde imamo slučaj da, shodno načinu kako je to uređeno zakonom, ove članove bira Narodna skupština. Da li je moglo da se dođe do srećnijih rešenja i da li je moglo da se na neki način kroz ova tela ispoštuje to što ona predstavljaju organe sudske samouprave? Da, moglo je, ali je sada to nemoguće. Nemoguće je zato što tu postoji jedan ograničavajući faktor koji se zove Ustav i, nažalost, to se više ne može popraviti. Shodno tome bih napravio jednu digresiju u svom izlaganju. Opet bih se vratio na Ustav. Ovde su predstavnici mnogih parlamentarnih grupa, odnosno poslaničkih klubova lamentirali nad potrebom da se zakonima poboljša Ustav, lamentirali su nad potrebom da se u ove zakone ugrade visokomoralna načela, na kojima će se bazirati srpsko pravosuđe, a ti isti članovi tih političkih partija su učestvovali u ustavnoj kampanji i učestvovali u donošenju jednog Ustava koji je sam po sebi, to svi stručnjaci za ustavno pravo priznaju, loš, koji je pun antinomičnih pravnih normi i koji je, na kraju krajeva, donet referendumskom krađom. Vrhunsko je licemerje da se sada pozivamo na takav Ustav i da se nad onim što je anomalija predloženih zakona lamentira na takav način. Još bih se konkretno vratio i na predloženi set zakona, a moja primedba se tiče rokova za opšti reizbor, pa shodno tome i pitanje predstavnicima Vlade: na koji način će se izvršiti imenovanje članova Visokog saveta sudstva i reizbor sudija do 1. januara 2009. godine? Sam postupak koji određuje Ustav i sam postupak koji je predviđen u prelaznim i završnim odredbama predloženih zakona daju veoma kratke rokove, a sam način rada u Skupštini kazuje da jednostavno je fizički nemoguće postići da se to uradi na pravi način. Da, moguće je da se toliki broj sudija imenuje, moguće je da se imenuje i Visoki savet sudstva u tako kratkom roku, ali se postavlja pitanje da li je to moguće uraditi na valjan način. Mala igra brojki, koliko članova, koliko sudija treba reizabrati, koliko članova javnih tužilaštava treba izabrati, kakva je procedura izbora Visokog saveta sudstva i koliko za sve to treba vremena. Videćemo da je apsolutno nemoguće na valjan način da se to uradi do 1. januara 2009. godine. Shodno odredbama Poslovnika sam kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LDP iskoristio 10 minuta i zadržaću pravo da drugi deo predviđenog vremena iskoristim za završnu reč, kada se bude okončala diskusija o predloženom setu zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, ovlašćeni predstavnik SPS-Jedinstvena Srbija, a posle njega narodni poslanik Miroslav Petković.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovano predsedništvo, poštovani predstavnici Ministarstva, poštovani ministre, gospođo Malović, tačno je da se ste stepen demokratizacije u društvu ogleda pre svega u dostignutom nivou nezavisnosti sudske vlasti. Naravno da je jedna od najbitnijih reformi koja se danas sprovodi u Srbiji reforma pravosuđa. Usvajanje seta predloženih zakona treba pre svega da dovede do povećanja sudijske efikasnosti, ažurnosti rada pravosudnih organa, specijalizacije sudova i boljeg pristupa pravdi. O tome smo govorili tokom jučerašnje rasprave. Ovo nije samo ustavna obaveza već obaveza koja se odnosi na celokupnu reformu sudstva. Predviđeno je dakle da set od sedam predloženih zakona stupi na snagu od 1. januara 2010. godine. Jasno je da će njihova primena dovesti do najvećih promena u sudskom sistemu Srbije od 1946. godine. Poslanički klub SPS-Jedinstvena Srbija, kao što smo tokom jučerašnje rasprave rekli, podržaće se set predloženih pravosudnih zakona, jer želimo da podržimo i verujemo u onaj konačan cilj o kome su tokom proteklih meseci dosta govorili predstavnici Ministarstva - da ćemo predloženim zakonskim rešenjima omogućiti građanima nesmetani pristup sudu na način kao što su to činili u prethodnom vremenskom periodu, da sudije neće ostatibez svojih funkcija iako dolazi do smanjenja broja, ako to bude odluka Visokog saveta sudstva, jer to i zakon i Ustav garantuju. Takođe da će se za to, između ostalog, kako je rečeno zalagati i ministar kao budući član saveta i da mesta u pravosudnom sistemu neće biti samo za nesavesne i nestručne, što u potpunosti podržavamo. Dakle, osnovni je cilj predloženih zakonskih rešenja uspostavljanje efikasnosti pravosuđa, a nove institucije kao što je recimo Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaštva, treba da budu garant sudske nezavisnosti, odnosno javnotužilačke samostalnosti. Ove institucije treba da daju jedan realan osnov za dalju izgradnju demokratskog društva. S druge strane, set predloženih pravosudnih zakonskih rešenja predstavlja najavu uspostavljanja visokih standarda za sudije i tužioce, eventualnog razrešenja, uslove rada i način njihovog izbora. Predlogom zakona o sudijama se predviđa njihov opšti izbor. Dakle, izbor sudija neće više biti u nadležnosti parlamenta, već će to raditi Visoki savet sudstva, koji je garant sudske nezavisnosti. Visoki savet sudstva će parlamentu predlagati izbor sudija samo ukoliko se oni biraju prvi put. Od predstavnika resornog Ministarstva se moglo čuti da su pri izradi predloga zakona poštovani međunarodni standardi u ovoj oblasti, a posebno oni koji se tiču, koliko smo mogli da upamtimo, statusa sudija, njihove samostalnosti, nezavisnosti, prava na imenovanje i razrešenje. U ovom predlogu zakona prvi put se uvodi odgovornost sudija. Nezavisnost i samostalnost Visokog saveta sudstva ogleda se u tome da Visoki savet sudstva samostalno raspolaže sredstvima, koja u budžetu Republike Srbije obezbeđuju njegov nesmetan rad. Predviđeno je u Nacrtu zakona i u Predlogu zakona da će od 2011. godine odluka o finansiranju pravosuđa biti, koliko smo shvatili, isključivo na Visokom savetu sudstva. Do sada je to bila nadležnost Ministarstva pravde. Visoki savet sudstva, koji će doneti odluku o broju sudija i koji će izvršiti opšti izbor, jeste organ koji se sastoji od 11 članova. Od njih 11 sedam je sudija. To ocenjujemo kao jako dobro, jer verujemo da su sudije sposobne da u svojim redovima izaberu one najbolje. S obzirom da su zakonski predlozi o kojima danas vodimo raspravu izazvali najviše polemike u javnosti, smatramo da je neophodno da tokom rasprave, od predstavnika resornog Ministarstva, još jednom dobijemo dodatna objašnjenja, dodatne odgovore na pitanja koja se uglavnom nameću i provlače kroz javnost - da li je opšti izbor sudija nužnost i neminovnost u ovom trenutku kada je u pitanju reforma pravosuđa; da li je dobro procenjen trenutak kada će biti izvršen opšti izbor, u smislu da li je napravljena dobra analiza stanja u kojem se pravosuđe danas nalazi u Srbiji; koji su to kriterijumi za opšti izbor sudija i da li predloženi zakoni prate sudijske kapaciteta i mogućnosti? Zaista smatramo da bi trebalo izmeniti odredbu Zakona o sudijama kojom je predviđeno da inicijativu za razrešenje sudija može podneti svako lice, jer smatramo da se na ovaj način stvaraju uslovi za stalno i permanentno vršenje pritiska na sudije. Što se tiče Zakona o visokom savetu sudstva, možda bi trebalo razmišljati u tom pravcu da se recimo dopune odredbe ovog predloga zakona, i to u delu koji se odnosi na izbor članova tog tela iz redova sudija, radi recimo ravnomerne zastupljenosti svih regiona. Možda bi trebalo ustanoviti teritorijalni princip, tako što bi se obrazovale četiri izborne jedinice po sedištima apelacionih sudova, od kojih bi svaka neposrednim izjašnjavanjem utvrdila svoj predlog za člana visokog saveta sudstva. Dakle, još jednom na samom kraju želim da ponovim da poslanička grupa SPS-Jedinstvena Srbija će podržati predloženi set pravosudnih zakona jer podržavamo onaj konačni cilj u koji želimo svi mi da verujemo. Predloženim amandmanima, koje smo predložili u dogovoru sa predstavnicima resornog Ministarstva, želimo da poboljšamo predloženi set zakonskih rešenja. Hvala.
Reč ima poslanica Nataša Jovanović, želi da govori o povredi Poslovnika. Dobija reč na osnovu člana 100. stav 1, smatra da je povređen član 136. Poslovnika Narodne skupštine.
Javljam se na osnovu člana 136 - znači, ustavni osnov i razlozi za donošenje ovog zakona. Gospođo ministre, zaista ovakva skandalozna greška o razlozima za donošenje zakona nije smela da vam se potkrade. Ona nije niti pravne niti tehničke prirode, već je to datum na koji se pozivate - kada je Narodna skupština Republike Srbije donela novi Ustav. Ovde piše da je Narodna skupština donela Ustav 10. novembra, što jednostavno nije tačno, i na kraju krajeva je i uvredljivo za sve nas koji smo nastojali da to bude mitrovdanski ustav i da se donese 8. novembra 2006. godine. To stoji, dakle, i u Odluci o proglašenju novog Ustava, kada je to Skupština uradila u Domu Narodne skupštine na Trgu Nikole Pašića. Zaista je neshvatljivo da neko ne obraća pažnju, pa makar to bio i daktilograf i neko kome je poveren taj tehnički deo posla. Sada možemo da uđemo u to zašto su ovi razlozi za donošenje zakona drugi, odnosno zašto su zakoni sada pred Skupštinom, ali vas molim barem da poštujemo to - to nema samo simbolički značaj, nego treba da pokaže, kao što se mi sada učimo na ustavnim greškama ustavotvoraca Srbije, od prvog Sretenjskog ustava, pa kasnije svega onoga što su Brozovi komunisti radili, dakle, svaki ustav ima svoj datum i ima dan kad je proglašen u Narodnoj skupštini. Molim vas da ubuduće obraćate pažnju na te stvari koje nisu sitnica, nego su zaista suština i trebalo bi da utiču na sve one koji moraju, a predstavnici su državnih organa, počev od predsednika Republike, preko Vlade i Narodne skupštine, da poštuju svako slovo Ustava. Koliko da smo ponosni na to, jer je to bio najširi mogući konsenzus svih političkih stranaka, da se donese mitrovdanski ustav 2006. godine, mi se nažalost u Srbiji danas suočavamo sa time - samo nepune dve godine posle njegovog donošenja imamo njegovo flagrantno kršenje. To je najpre zbog činjenice da se ovo sve dešava i da organi državne vlasti se u pravom smislu reči odriču naše teritorije južne srpske pokrajine, a onda krađa poslaničkih mandata i urušavanje čitavog sistema svih grana vlasti u našoj zemlji. Lepo je primetila juče i koleginica Pop-Lazić - zato nam je celokupno društvo u krizi. Šta drugo da očekujemo? Jer kada smo dobili ovo ukoričeno ili kao što neki od nas imaju i svečanije izdanje ovog ustava, mislili smo da ćemo da se ponosimo svakom njegovom tačkom. Ali, nažalost, to danas nije slučaj, jer živimo u Srbiji u kojoj se najviši pravni akt ne poštuje. On je mitrovdanski i donet je 8. novembra 2006. godine, a ne kako ovde stoji u obrazloženju zakona.
Ustav je proglašen 8. novembra, članom 206. Ustava kaže se da stupa na snagu danom proglašenja, tako da je Ustav proglašen 8. novembra i trebalo bi da tako stoji u dokumentima, jer tako stoji u članu 206. Ustava. Ministarka Snežana Malović. Izvolite.
Zahvaljujem se gospođici Jovanović na sugestiji. Da pojasnim šta sam mislila. Svakako znam da je Ustav donet 8. novembra, objavljen je u "Službenom glasniku" 10. novembra, a Zakon o sprovođenju Ustava je donet 10. novembra. Ubuduće mi se neće potkradati takve greške. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS, a posle njega narodni poslanik Zoran Krasić. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika javlja za reč?
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarka, kao što ste rekli u vašem uvodnom izlaganju, danas raspravljamo o zakonu o sudijama i zakonu o visokom savetu sudstva, o kojima zaista ima mnogo toga da se kaže. Do sada važeći Zakon o sudijama donet je 2001. godine i donošenjem Ustava Republike Srbije od 8. novembra 2006. godine stvorene su obaveze i propisani rokovi za usklađivanje pravnog sistema Republike Srbije. Jednostavno, postavljena je ustavna obaveza za donošenje ovog zakona o sudijama. Nadam se da će neke novine, koje ste predvideli u ovom zakonu, kao i neka rešenja koja su iz njega izbačena, dati dobre rezultate, kako bi se pre svega ispoštovala ustavna odredba da su sudije u vršenju svoje sudijske funkcije nezavisne i da su potčinjene samo Ustavu i zakonu. U predloženom zakonu novine, koje sadrži ovaj tekst u odnosu na važeći, jesu pre svega usmerene odredbe o vrednovanju rada sudija, disciplinskoj odgovornosti sudija, kao i odredbe o prestanku dužnosti i prava sudija koje su izabrane ili imenovane po ranijim zakonima. Takođe, iz predloženog teksta zakona se vidi da se ukida Veliko personalno veće, s obzirom da njegova ovlašćenja prelaze sada na Visoki savet sudstva, kao i Nadzorni odbor, čije je postojanje u praksi, odnosno u teoriji u mnogome dovodilo u pitanje i zakonsko načelo sudijske nezavisnosti. Govorili ste da je bilo dovoljno vremena da se svi zainteresovani upoznaju sa predloženim tekstom zakona. Podsetiću vas da je, pre svega, bilo nekih izmena u prelaznim i završnim odredbama i zbog toga imate primedbe Venecijanske komisije, na koju se često pozivate, ali to niste danas spomenuli. Pre svega, to se odnosi na član 100. predloženog zakona. Odluku o broju sudija i sudija porotnika donosi visoki savet sudstva, uz prethodno pribavljenu saglasnost ministra nadležnog za pravosuđe. Mislim da je ovaj član u suprotnosti sa članom 10. stav 2. ovog zakona, s obzirom da prema Predlogu zakona o savetu sudstva, ministar pravosuđa, odnosno vi ćete biti član Visokog saveta sudstva, pa čisto mislim da je dobro da to razjasnimo, ne možemo da kažemo da ima sukoba interesa, ali se može dogoditi da se na taj način narušava proklamovana nezavisnost Visokog saveta sudstva, kako je to postavljeno i u Ustavu Republike Srbije. Kada smo već kod Predloga zakona o visokom savetu sudstva, moram da kažem da ovaj zakon sadrži dosta nepreciznosti i dosta nelogičnosti. Za razliku od jučerašnjeg zakona, o kome smo pričali, jasno smo rekli da je praktično nemoguće da ih poboljšamo amandmanima. Mislim da u zakonu o visokom savetu sudstva možemo učiniti određene pomake. Mi smo iz DSS, na osnovu prvog čitanja Predloga zakona o visokom savetu sudstva, koji ima 61 član, uočili primedbe na 41 član. Čak smo došli do zaključka i da dva nova člana mogu da se predlože u ovom tekstu zakona. Ipak, mislim da je prava mera kojom smo pokušali da intervenišemo 16 amandmana, a siguran sam da ćete neke od njih prihvatiti, jer su zaista smisleni i zaista usmereni na popravljanje predloženog teksta zakona, tako da ćemo u raspravi o pojedinostima pokušati da vam to objasnimo. Još jednom da vam kažem, siguran sam da ćete mnoge od njih prihvatiti. Prema predlogu, sastav saveta čini 11 članova. Tu želim odmah na početku da istaknem jednu svoju nedoumicu. Naime, u članu 6. predsednik Vrhovnog kasacionog suda je po položaju predsednik Saveta. Mislim da je to u direktnoj suprotnosti sa članom 2. ovog zakona, jer se praktično na ovaj način ne shvata da je Visoki savet sudstva nezavisan i samostalan organ. Ne može predsednik Saveta ujedno da bude i predsednik Vrhovnog kasacionog suda, jer on upravljai rukovodi radom, a s druge strane - predstavlja savet, tako da mislim da to nije najsrećnije rešenje. Ono što je neprecizno u ovom predlogu zakona jeste da praktično u članu 11. može doći do sukoba interesa, jer je predviđeno da izborni član saveta iz reda sudija može se osloboditi vršenja sudijske funkcije. Po nama, mislim da on treba da bude oslobođen vršenja sudijske funkcije, jer će doći u pojedinim situacijama da član saveta, s obzirom da Visoki savet sudstva razmatra pitanja o pravima, obavezama i odgovornostima sudija, doći u poziciju, to je moguća situacija, da raspravlja sam o sebi. Ono što je neprecizno jeste u članu 13, gde u prvoj alineji kaže - da Savet bira i razrešava sudije. Prema Ustavu Republike Srbije, Savet bira samo sudije za trajno obavljanje sudijskih funkcija, dok je Narodna skupština nadležna da prvi izbor na sudijsku funkciju obavi. Zato mislim da to treba prepustiti Narodnoj skupštini Republike Srbije, a da alineja 2. potpuno obuhvata ovo što ste hteli da kažete u prvom delu - da savet odlučuje o prestanku sudijske funkcije; još jedan od amandmana, koje je mislim vrlo lako prihvatiti. Ono što je predviđeno u članu 14. - to je način rada saveta. Mislim da je to do sada neviđeno. Naime, u stavu 1. kaže: "sednice saveta su nejavne". Zaista nisam imao priliku do sada nigde da pročitam. Mislim da je ova formulacija potpuno naopaka, skandalozna. Mi onda stičemo utisak da je Savet neka tajna organizacija koja raspravlja o nekim tajnim i mračnim stvarima, u nekim zatvorenim prostorijama. Mislim da je mnogo bolje rešenje da u pojedinim situacijama Savet može odlučiti da zatvori za javnost svoje sednice. Ne znam kako ćete na ovaj način ispoštovati i odredbe Zakona kojim se uređuje slobodan pristup informacijama od javnog značaja, tako da ovo zaista ne stoji ni za poslovnik skupštine stanara, a kamoli za zakon o Visokom savetu sudstva. Javnost se samo proklamuje na taj način što će Savet podnositi godišnje izveštaje o svom radu Narodnoj skupštini. Siguran sam da će gospodin Boško Ristić, ukoliko bude predsednik Odbora za pravosuđe u narednih godinu dana, imati priliku da podnese izveštaj Narodnoj skupštini. Ono što je nepotrebno u ovom zakonu da stoji jeste kod ovog dela za kandidovanje i predlaganje, jer kaže: "Odluku o otpočinjanju postupka predlaganja kandidata za izborne članova saveta donosi predsednik saveta". Ovde se opet ulazi u ingerencije Narodne skupštine. Izbor članova saveta je u isključivoj nadležnosti Narodne skupštine Republike Srbije. Iz tog razloga ovu odluku mislimo da treba da donosi predsednik Narodne skupštine. Jer, podsetiću vas da nije Savet jedini predlagač članova, već je to i advokatska komora i pravni fakulteti. Ono što je, pored ovih nepreciznosti i nelogičnosti, prilično rogobatno, pa čak, dozvoliću da kažem, nepismeno urađeno, ali to ne zameram vama, nego ljudima koji to očigledno nisu sagledali na pravi način, a odgovor na ovo pitanje verujem da znaju svi poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije, koji je najstariji pravni fakultet u Republici Srbije. Naime, u ovom članu stoji da predlog daje najstariji pravni fakultet u Republici Srbiji. Mislim da je nesporna činjenica da je najstariji pravni fakultet - beogradski fakultet. Zašto predlagač nije to želeo da napiše, izuzev ako postoji mogućnost da se napravi lepši i stariji, pa da ga proglasimo da je on stariji od beogradskog Pravnog fakulteta. Ali, siguran sam da će i ovaj amandman 10 DSS-a biti prihvaćen. Ono što je neustavno u ovom zakonu jeste, u članu 22, gde kaže - zastupljenost sudova, pa se sada nabraja da se izbor članova saveta iz reda sudija biraju se iz sledećih sudova: Vrhovnog kasacionog suda, apelacionih sudova itd. Ali stoji - jedan iz sudova sa teritorije autonomne pokrajine. Samo želim da vas podsetim da Ustav Republike Srbije jasno kaže da Srbija ima dve autonomne pokrajine. Očigledno da ovo nije slučajna greška, nije tehnička greška, mislim da je na ovaj način neko hteo da pošalje jasnu političku poruku, mislim da je ovo nedopustivo i mora biti promenjeno u Predlogu zakona. Kod uslova za kandidovanje, kandidat za izbornog člana saveta iz reda sudija može biti svaki sudija u Republici Srbiji koji obavlja sudijsku funkciju najmanje sedam godina. Takođe, neustavna odredba, jer Ustav nigde ne predviđa vremensko ograničenje neko da sudija mora u određenom periodu obavljati funkciju da bi mogao da se kandiduje za visoki savet sudstva. Ustav je kao granicu pasivnog biračkog prava postavio stalnost sudijske funkcije, a ne dužinu obavljanja ove dužnosti. Takođe, u stavu 2, kandidat za izbornog člana saveta iz reda prekršajnih sudova i višeg prekršajnog suda može biti svaki sudija ovih sudova koji posle položenog pravosudnog ispita ima najmanje šest godina radnog iskustva u pravnoj struci. Mislim da ste na ovaj način malo degradirali i sudije, obzirom da dajete veća prava i prednost ljudima koji su šest godina radili u pravnoj struci nego onima koji se sedam godina bave sudijskom funkcijom. Takođe, DSS je podnela amandman na član 23, gde mislim da jedan stav može bez ikakvih problema da se doda, gde predviđamo da sudijama treba dati mogućnost da se kandiduju uz određeni broj prikupljenih potpisa. Mislim da sudije treba da kandiduju svoje kolege, one koji su zaslužili, za koje smatraju da treba da obavljaju ovaj posao na kvalitetan i častan način i ne treba ih na taj način sputavati. Ono što je nepotrebno u ovom zakonu, sudija glasa samo za kandidata sa liste kandidata vrste, odnosno stepena suda u kojem vrši sudijsku funkciju. Mislim da se ovde pravi određena neravnopravnost, da se u nejednak položaj stavljaju sudije apelacionih sudova i sudije osnovnih sudova. Oni moraju da dobiju znatno više glasova nego što je to situacija sa sudijama apelacionih sudova. U članu 35, predlog kandidata iz reda sudija - takođe smatram jednu odredbu nedopustivom, jer kaže - savet donosi odluku o predlogu jednog kandidata. Ponovo ću vas podsetiti da Narodna skupština Republike Srbije po Ustavu bira članove visokog saveta sudstva, što podrazumeva da ima realnu mogućnost izbora. Ako se dostavi predlog od šest kandidata i Narodna skupština bira šest kandidata, dame i gospodo poslanici, to nije izbor, onda je to imenovanje. Mislim da se na najgrublji način urušava ustavna nadležnost Republike Srbije. Ne damo na sebe i branićemo položaj Narodne skupštine Republike Srbije tako što ćemo tražiti da ovaj predlog bude izmenjen, da ne bude jedan kandidat već tri kandidata i da mi zaista biramo, a ne samo da imenujemo predložene kandidate. Savet predlaže više kandidata u slučaju kada više sudija na jednoj izbornoj listi dobije približno jednak najveći broj glasova. Zaista ne mogu da razumem šta znači - približno jednak najveći broj, to je čak teško i ponoviti dok se ne pročita. Koji je to broj? Takođe, ono što je nejasno, zašto predlagač nije uredio i postupak izbora preostalih članova saveta, kandidata iz reda advokata i profesora, i zašto se ovaj postupak ostavlja na slobodnu volju, obzirom da Narodna skupština takođe bira i ove članove? Mislim da je to moglo ovim zakonom takođe da se predvidi. Kod postupka razrešenja, takođe imamo određenih primedbi. Mislimo da je nedopustivo i da treba obavezno predvideti da član saveta za koga se pokreće postupak za razrešenje nema pravo glasa prilikom odlučivanja o pokretanju postupka. Čak mislim da nema pravo ni da se broji u kvorum jer može se ponovo dogoditi da član saveta o samom sebi raspravlja, da stavlja određene primedbe ili daje određena objašnjenja. Ono što je po meni suština, ako sam to dobro razumeo, a mislim da poslanici DSS-a su dobro proučili ovaj predlog zakona, jeste predviđeno u članu 52 - izborni članovi prvog sastava saveta iz reda sudija, gde se u stavu 5. kaže - visoki savet pravosuđa u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona predlaže Narodnoj skupštini po jednog ili više kandidata za svakog izbornog člana. Ukoliko prođe ovakva odredba predloženog zakona, mislim da ćemo imati praktično potpunu kontrolu izvršne vlasti na izboru članova prvog sastava visokog saveta pravosuđa. Mislim da je shodno primenom odredaba člana ovog zakona moglo to da se reguliše na mnogo precizniji način, nego što je predviđeno da telo koje sada postoji bira članove za visoki savet sudstva koji tek treba da profunkcioniše. Mislim da se na taj način gubi i legitimnost članova visokog saveta sudstva iz reda sudija i taj legitimitet bi bio značajno veći da su izabrani na način kako je predviđeno drugim odredbama ovog zakona. Zbog toga, gospođo ministre, vi ste čuli primedbe poslanika DSS-a, čućete ih i u načelnoj raspravi. Prema našim procenama, imaćemo 10 dana amandmana, možda malo duže ali potrudićemo se da to spakujemo sve u 10 dana, kako bi što pre usvojili ove važne zakone. Vi imate priliku da prihvatite amandmane i na taj način da popravimo predloženi zakonski tekst. U protivnom, što se tiče mogućnosti da poslanici DSS-a glasaju za ovaj zakon, znajte da je to potpuno nemoguće.
Narodni poslanik Slobodan Maraš, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, malopre smo bili svedoci replike od strane ministarke prema potpredsednici Skupštine gospođici Jovanović, u kojoj je pokušala da dokaže da zna kog je dana donesen Ustav, ali mislim da je to potpuno nebitna stavka u celoj ovoj priči. Čuli smo od svih onih koji su danas ovde u ime svojih poslaničkih grupa pokušali da kažu da ovi predlozi zakona nisu nekim delom u skladu sa Ustavom, odnosno da je Ustav na neki način i za ove predloge zakona, kao i za one o kojima smo juče pričali, a to smo isto čuli od ministarke, sam u nekim momentima kočnica za donošenje ovakvih zakona. Nažalost, svi ste vi zajedno doneli ovaj Ustav, i vi iz DS, i iz DSS-a, i SRS-a. Svi znamo da su ga pisali za tri dana ljudi koje su odredili Tadić, Nikolić i Koštunica. Upozoravali smo vas da nema javne rasprave o Ustavu. Upozoravali smo vas da taj Ustav neće biti dobro rešenje za Srbiju i da taj Ustav neće biti okvir kroz koji će Srbija moći da se menja, ono što je njoj najneophodnije, pa isto tako i da promenimo pravosuđe. Potpuno je, po meni, neprimereno da se čuje odavde da je sad Ustav taj koji ne dozvoljava neke stvari ili da je Ustav taj koji je u neku ruku smetnja. Naravno da je Ustav smetnja, Ustav je loš, Ustav je donet na nakaradan način i ima nakaradna rešenja. Bojim se da je pravu reformu pravosuđa sa ovakvim Ustavom nemoguće i izvesti. Nažalost, a možda i nije nažalost vašu, ali i DS snosi veliku odgovornost, ali ponavljam, zajedno ste pisali sa Nikolićem i Koštunicom ovaj Ustav za tri-četiri dana i pokušali da na taj način izvršite sve suprotno od onog što bi trebalo da bude. Pokušali ste da zadržite stanje u Srbiji onako kakvo jeste. Sada je nemoguće izvući bilo kakve reforme, obzirom da vas pravni okvir, odnosno skučenost tog Ustava onemogućava u tome. Hvala.
Narodni poslaniče, niste rekli na koji član. Narodni poslanik dobacuje da je u pitanju član 104, da je povređen. Ministarka Snežana Malović nije imala repliku, ona ima prava da se javi u toku rasprave kao predstavnica predlagača i dala je objašnjenje o datumu na koji je upozorila, s pravom, potpredsednica Narodne skupštine jer u obrazloženju nejasno stoji na čega se odnosi 10. novembar. Ustav Republike Srbije proglašen je 8. novembra. U članu 206. kaže da stupa na snagu danom proglašenja. Zakon o sprovođenju Ustava objavljen je u službenom listu 10. novembra i to su bile informacije koje su razmenjene između potpredsednice Narodne skupštine Nataše Jovanović i ministarke Snežane Malović. Molim vas da sa pažnjom koristimo pravo da govorimo o povredi člana 104, jer nema povrede člana 104. Učesnice u raspravi su se s poštovanjem odnosile prema Narodnoj skupštini. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Imala sam obavezu da izađem za govornicu i da vam skrenem pažnju na ovo što je moj prethodnik izneo. Naprosto, delovalo je kao da je nedovoljno artikulisano, ali mislim da samo nije dovoljno jasno rečeno. Pozvala sam se na Poslovnik i dostojanstvo Narodne skupštine zbog toga što, kako sam shvatila, a mislim da su tako i moje kolege iz poslaničke grupe SRS shvatile, LDP nas je ovde preko gospodina Maraša pozvao na nepoštovanje Ustava. Ustav, kakav god da je, mora da se poštuje. Shvatila sam da vi podržavate predloge zakona ministra pravde, pa se navodno žalite što Ustav ne omogućava baš ovakve promene kakve bi vlast htela, ali kakav god da je taj Ustav, narod ga je iznedrio. Mi smo ga ovde samo proglasili nakon referenduma i on sve nas obavezuje, sve dok nešto u njemu ne promenimo, a on je i propisao kako to treba da se menja. Pa prema tome, kada neko bude imao takvu političku snagu ovde u parlamentu da može da ga promeni, neka pristupi njegovoj promeni. Ali, molim vas, koliko god se ja ne slagala sa ovim predlozima zakona ministra pravde, a poslanička grupa SRS je mnogo amandmana podnela kojima je želela upravo to da spreči, da on bude neustavan, odnosno da uskladi predloge zakona sa Ustavom, morala sam da izađem da vam naprosto skrenem pažnju da ne smete nikoga, pogotovo ne narodne poslanike, da pozivate na to da ne poštuju Ustav. Naravno, pozvala sam se na dostojanstvo Narodne skupštine, smatrajući da pre svega moramo to da branimo, pa onda sve ostalo. Hvala.
Narodni poslanik Miroslav Petković, želi da govori o povredi Poslovnika.
Poštovano predsedništvo, ne po Poslovniku, ovo je mala replika kolegi Marašu, koji je takođe pravnik. Ustav Republike Srbije je najviši pravni akt u ovoj zemlji.
Narodni poslaniče, ako tražite pravo na repliku morate da imate osnov za repliku. Narodni poslanik Slobodan Maraš nije pomenuo vašu poslaničku grupu, pomenuo je predsednika vaše poslaničke grupe, ali ne u uvredljivom tonu. Pravo na repliku je diskreciono pravo predsedavajućeg.
Dobro, mogu po Poslovniku.
Dobijate reč po Poslovniku. Pozivate se na članove 225. i 226. Izvolite.
Dobro, menjamo. Idemo na Poslovnik, 225. i 226. Tražim od predsednice Narodne skupštine Republike Srbije da narodnim poslanicima objasni da Ustav Republike Srbije nisu doneli ni Koštunica, ni Tadić, ni Nikolić, već, kako ovde piše, građani Srbije donose Ustav Republike Srbije. Neka to svima bude jasno. Građani su se o tome izjasnili. Velika većina poslanika je glasala za ovaj Ustav, oni koji nisu to učinili imaju pravo na takav stav, ali ne mogu pozivati da se Ustav Republike Srbije krši.
U odgovoru narodnom poslaniku Slobodanu Marašu sam rekla kad je Ustav proglašen, 8. novembra. Član 206. određuje da stupa na snagu danom proglašenja, nakon toga je usvajan Zakon o sprovođenju Ustava i objavljen je 10. novembra. Ne može Ustav biti proglašen ako pre toga nije prošao odnosno potvrđen na referendumu. Narodni poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Neko je očito pokušao da malo izvrne ono što sam rekao. Znači, od kad je donet Ustav, LDP ni jedan jedini put nije pozvala na kršenje tog Ustava, čak smo više puta skretali pažnju da oni koji su ga doneli krše Ustav. Flagrantno je kršen i kada je donošen naftno-gasni sporazum, pogotovo stavke koje se tamo nalaze, više puta smo napomenuli. Građani su doneli Ustav. Svi se sećamo da smo podnosili dokaze, snimke kako je prolazilo to glasanje na referendumu. Na silu je prošao. Nije u tome toliko suština. Kako je donet ,tako će i trajati i takve će efekte imati. Jedina njegova vrednost je što ste uspeli da ga nazovete Mitrovdanski, da ostane u istoriji zapamćen kao Mitrovdanski ustav. Najveći problem je taj na koji način je donet, ko je o njemu dogovarao, koliko dana, kako je napisan. Da li je bilo javne rasprave? Nije bilo javne rasprave. Vi donosite ustav koji treba da reši pitanja građana ove države, Ustav koji je trebalo da reformiše ovu državu, a vi ste doneli Ustav koji je trebalo da zadrži stanje u državi kakvo jeste. Svi snosite za to odgovornost. Nikada LDP nije pozivala na kršenje Ustava, naprotiv upozoravali smo da ga krši vladajuća većina ili neki predstavnici vladajuće većine nekada. Nije bilo nikakve namere da pozovemo na tako nešto, samo sam hteo da skrenem pažnju da osim toga kog je dana proglašen, donet, ko ga je doneo, mnogo je važniji način na koji je donet, šta stoji u njemu i da pravi probleme da se ova zemlja reformiše na način koji je neophodan, pre svega zbog građana ove zemlje. Član 101, pošto me gospođa Pop-Lazić spomenula, da je prilično neartikulisano bilo to što sam rekao.
Molim narodne poslanike kada se javljaju za reč da jasno kažu da li žele da govore o povredi Poslovnika ili traže pravo na repliku, pošto za povredu Poslovnika na osnovu člana 100. imam obavezu da dam reč, a davanje prava na repliku je diskreciono pravo predsedavajućeg. Po Poslovniku pravo na repliku možete da dobijete, a ne morate. Narodni poslanik Zoran Ostojić želi da govori o povredi Poslovnika, pa narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Poštovana potpredsednice, uvažena ministarko, koleginice i kolege narodne poslanice i poslanici, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika, zbog toga što se u istupima koleginice i kolega moglo zaključiti kako se LDP zalaže za kršenje Ustava i za nepoštovanje Ustava. Naprosto to nije tačno. Kolega Maraš je samo rekao ko je pisao Ustav, a ne ko ga je doneo. Pisali su ga gospodin Nikolić u ime, tada jedinstvene, SRS, sa podrškom predsednika koji je u inostranstvu, gospodin Tadić, gospodin Koštunica, Dinkić i sve partije osim LDP su učestvovale u tom tajnom pisanju ustava. Nije bilo javne rasprave. Ko ga je doneo? Pa dobro, građani nas gledaju, znaju oni dobro da li su izašli na taj referendum koji je trajao dva dana. Nikad pre toga nije bio takav referendum. Možemo da se sporimo ovde da li su ga građani izglasali ili nisu, u svakom slučaju mi mislimo da nisu ili nesporno je da ga u Vojvodini nisu izglasali i rekli smo samo da taj Ustav, koji ste na taj način tako svi zajedno doneli, osim nas, ili ga napisali, ne omogućava, nažalost, da se dublje reformiše pravosuđe. Mi žalimo zbog toga. Podržavamo većinu ovih zakona, onaj prvi ne. A da mi pozivamo na nepoštovanje Ustava, to naprosto nije tačno i nemojte da obmanjujete ljude koji nas gledaju. Mi naprotiv, iako smo protiv tog Ustava, poštujemo ga dok ne bude primenjen, učinićemo sve da bude promenjen. Kako ga poštujemo? Pa, onaj gasno-naftni sporazum sa Rusima koji ste ovde izglasali, i to baš ta većina koja je pisala taj Ustav, pisala kažem ne donela, mi osporavamo na Ustavnom sudu. Zar to nije dokaz da poštujemo taj Ustav? Mi smo Ustavnom sudu podneli tužbu protiv tog sporazuma. To je valjda krunski dokaz da mi poštujemo Ustav, iako s njim ne slažemo. Prema tome, nemojmo obmanjivati građane. Ustav je loš i zbog toga zakoni ne mogu biti bolji. Ko je kriv za Ustav? Oni koji su ga pisali i na onakav način kako su ga doneli. Idemo dalje. Promenićemo ga svakako. Pa u izveštaju Evropskekomisije piše da Ustav ne valja. Moraćemo da ga menjamo kada budemo postali kandidat za članstvo u EU. Valjda je to svima jasno. OK, smandrljali ste taj Ustav svi zajedno iz nekih svojih unutrašnjih razloga. Dobili smo Ustav koji je zamenio Miloševićev i to je jedina vrednost što je nov, a mi nismo hteli nov, nego bolji. Završili smo tu priču o Ustavu. Vratimo se ovim zakonima. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 104, a zamoliću vas da ne preuzimate obaveze koje su u nadležnosti predsedavajućeg, bez obzira na to što se ljubazno ophodite jedni prema drugima. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, prihvatam da svako ko predsedava ovom skupštinom ponešto dozvoljava pojedinim narodnim poslanicima što nije u skladu sa dostojanstvom Narodne skupštine. Ali, da dozvolite da se ovako grubo napada Ustav Republike Srbije, da se optuži prvo ogromna većina narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, po jednom poslaniku LDP-a da je donela Ustav, po drugom da ga je smandrljala, da se optuže oni koji su organizovali referendum da su pokrali rezultate referenduma, da Ustav bude grubo napadnut tako što će neko da tvrdi da on u Vojvodini nije donet, čudo niste rekli da toga dana ni u Prištini nije donet Ustav Republike Srbije, da predstavnici tih političkih struktura tvrde da KiM treba da dobije nezavisnost, a da kažu da poštuju Ustav dok ga ne budu promenili i da vi uopšte ne reagujete na to, gospođo predsedavajuća, to zaista nije u redu. Mi ovde čak u Skupštini nismo doneli Ustav. Mi smo samo sproveli volju građana izraženu na referendumu. Onaj ko želi da promeni bitne odrednice ovog Ustava mora da organizuje referendum. Onaj ko želi da promeni neke odrednice tog ustava, mora da obezbedi makar dvotrećinsku većinu u Narodnoj skupštini. Najlakše je Ustav napadati i reći - u donošenju Ustava nisam učestvovao. Mene bi bilo sramota da nisam učestvovao u donošenju jednog srpskog ustava. Dakle, ili branite dostojanstvo Narodne skupštine, uvažena gospođo, ili prepustite nekom drugom da vodi sednicu Narodne skupštine, nekom ko ne oseća nikakvu krivicu kada ga prozovu da je smandrljao Ustav, da je ukrao. Meni se čini da vi ponekad ili imate osećaj krivice pa propuštate da obezbedite dostojanstvo Narodne skupštine, ili imate dogovor sa pojedinim poslanicima da je njima dozvoljeno da urade šta god žele, makar koliko to uticalo i na atmosferu u Skupštini i na atmosferu u Srbiji. Poslanicima koji vređaju dostojanstvo Narodne skupštine kažem - imate dobar dogovor sa televizijom da se to lupanje ne čuje uprenosu. Građani Srbije ne znaju šta vi sada radite, ali preporučujem vam jednu stvar kao stariji od vas: kada se nalazite u živom blatu – mirujte. Zato što svaki pokret izaziva da tonete sve dublje. (Poslanici SRS lupaju o klupe)
Narodni poslaniče, sve što mogu i na šta me obavezuje Poslovnik je da objasnim da li ima ili nema povrede člana Poslovnika na koji se narodni poslanik pozvao. Ne mogu da komentarišem sadržaj izlaganja nikog od narodnih poslanika. Jedino moram da intervenišem ako narodni poslanici vidljivo, sasvim očigledno, verbalno krše član 104 - dostojanstvo Narodne skupštine. U jednom ste u pravu, za vreme vašeg izlaganja nisam uspela da poštujem član 27. Poslovnika Narodne skupštine i da se staram o redu u sali za vreme sednice Narodne skupštine, zbog toga što jedan broj poslanika udaranjem o inventar Narodne skupštine proizvodi zvuke sa namerom da spreči govornika da svoje izlaganje za govornicom uradi. Dakle, svaki poslanik koji će se pozvati na to da kršim član 27, ne uspevajući da se staram o redu za vreme sednice Narodne skupštine, biće u pravu. Ne mogu da ulazim ni u jedno izlaganje, ali znam šta je red, a šta je nered, šta se radi, a šta se ne radi. Narodni poslanik Zoran Krasić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, kada sam izlazio da kažem da se desila neka povreda Poslovnika, obično sam izbegavao da kažem da je to član 104, nego da je član 27, a poneki put sam možda bio malo i oštar prema vama i gospođi Slavici Đukić-Dejanović. Pozvaću se na član 27, ali sam potpuno svestan da vi baš i niste doprineli tome i da vibaš niste toliko krivi, jer u jednoj raspravi o tome da li Ustav pruža mogućnosti za donošenje kvalitetnog zakona, pa sad ko šta misli da je kvalitetno, naravno da mogu da se čuju te reči i onih koji napadaju Ustav i onih koji brane Ustav. Ali je toliko degutantno, odvratno, gadno kada se kao ustavobranitelj pojavi neko ko gazi Ustav. Član 102. Ustava je jasan, a onda se javi onaj koji je ukrao mandate i on štiti Ustav. To je baš narušavanje elementarnog dostojanstva u ovoj zgradi. Ili, recimo, da li neko može da zamisli da li bi jedan "Smoki" mogao da položi zakletvu kao predsednik Republike ili predsednik Vlade, pa posle 15 dana bi rekao - ja položio zakletvu, šta mene briga za zakletvu. Prošli put sam vam čitao da postoji zakletva u crkvi. Zaklinje se čovek. Koliko se zaklinje? Koliko je njegov lični interes. Vidite vi iz DS-a. Ne sadite tikve sa onima koji su u stanju da pogaze zakletvu. I vas će da prevare. Gospođo Čomić, mislim da je krajnje vreme, vi ste čini mi se u to vreme bili takođe potpredsednik Narodne skupštine, da li se vi sećate 2001. godine da je Administrativni odbor doneo neku odluku da neki koji su ukrali neke pare ili nezakonito primili neke pare, da li je pokrenut postupak da oni vrate te pare? Ovde je neki gospodin Zoran Nikolić, i još jedan gospodin koji je imao stan i koristio usluge dolaska i odlaska u Skupštinu, a bio je u Beogradu. Dajte da prekinemo sa tim kriminalom u Narodnoj skupštini. Kako možete vi da tumačite da neko brani Ustav, a on prekršio sve moguće. Prvo kršio Ustav, član 102. Ma vrati mandate, široko ti polje i neće nikad više da te pominje. To je cela priča. To je ustavno ponašanje. Ne pripadaju mi. Vraćam mandate. Doviđenja. Vi prihvatite to, široko polje. Idemo dalje. Ali, ne. Opet vam skrećem pažnju da je ovo smišljen projekat uništavanja države i orkestrirani postupak ubistva Vojislava Šešelja. Zapamtite. Ponavljam. Zapamtite ovo što sam rekao. Nemojte da budete saučesnici sa onima koji krše zakletve, ne poštuju zakletve. Pozivaju se da brane Ustav, čim izađe krši Ustav, jer mu mesto nije ovde. "Smokiju" je mesto u filmovima.
Narodni poslaniče, nema porede Poslanika Narodne skupštine na koju ste se pozvali. Objašnjenje koja sam dužna da vam dam je da vas uputim na proceduru kojom se utvrđuje da li je prekršen Ustav, procedura kojom se određuje ko utvrđuje kršenje Ustava, kao i proceduru za promenu Ustava. U izlaganje ni vas, ni bilo koga drugog ne mogu da ulazim ni na koji način, pa ni odgovorom na pitanja koja ste mi postavili. Ako i kada uzmem reč, daću vam odgovor na postavljena pitanja. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Za razliku od nekih jutros koji su ulazili u intimna osećanja predstavnika predlagača, gospođo Malović, toliko sam svestan, nisam toliko puko, kao što su neki pukli, pa ne mogu da se sastave, samo ću da pričam o Prelogu zakona i o stvarima koji se tiču Ustava Republike Srbije. Nema tih intimnih osećanja u politici, ali čovek ništa ne zna u životu, pa izađe pa vas napadne za intimna osećanja, što ste rekli da se trudite da primenite obaveze koje imate po ustavnom zakonu. O čemu se radi kod ova dva predloga zakona? Moram da vam kažem da pojedina rešenja pravno-tehnički i pravno-logički su prihvatljiva, ali je stvarno problem što koncept koji se ovde sada gura i promoviše je loš. Ovaj koncept koji vi gurate, Vlada i te nevladine organizacije, i te asocijacije sa kojima ste radili, praktično dovode naše pravosuđe u stanje totalne blokade, bez obzira na ove rokove što ste ovde napisali. Nešto treba 2009, nešto 2010, i da kažemo neki završni rok da je 1. januar 2010. godine. Ovo gura pravosuđe u stanje blokade, a to ne sme da se desi. Pojedina rešenja nisu tako loša, ali je koncept pogrešan. Da ukažemo na nešto što je malopre bilo predmet rasprave ovde. Verovatno postoji velika doza nepoznavanja nekih stvari, pa vrlo često s pravom može neko da posumnja da ustavni okvir nije dobar za jedan kvalitetni zakon. To treba donekle da se prihvati kao jedan od razloga. Međutim, SRS smatra da postojeći ustavni okvir dozvoljava donošenje vrlo dobrih zakona - dva zakona su u pitanju, jedan se odnosi na sudije, a drugi na Visoki savet sudstva – ili da budem precizniji, postojeći Ustav i odredbe ne smetaju da se napravi kvalitetniji zakon. To sam morao na početku da vam kažem, da shvatite da je trebalo ići dalje i da je trebalo tragati za najadekvatnijim rešenjima. Juče sam vam objasnio kakva je bila manipulacija, da se mnogo više priča o tome da li će u Vlasotincu, Vrnjačkoj Banji i ovamo i onamo biti opštinski sud ili osnovni sud, nego da se vodi prava rasprava o koncepciji uređenja sudova. Sada ste nešto slično uradili. U onim odredbama o izboru sudija, kao izbornih članova Visokog saveta sudstva, bukvalno rečeno ste uzeli neka rešenja koja su postojala za izbor članova radničkog saveta OUR-a. Mladi ljudi to ne znaju, po Kardeljevom konceptu OUR radne organizacije, ako se bira radnički savet, sprovodi se upravo ovakav oblik plebiscita, referenduma ili, da budem precizniji, izbora. Izborna komisija, biračko mesto, svi radnici koji rade u toj firmi imaju izborno pravo, mogu da glasaju, sistem predlaganja, navodno kandidovanje itd, prebrojavaju se rezultati, komisija to priča, saopšti rezultate, novoizabrani se skupe, naprave konstitutivnu sednicu radničkog saveta i radnički savet funkcioniše. Znači, potpuno Kardeljev koncept. Zašto ste vi to uradili? Vi ste to uradili da bi navodno svetu pokazali kako sudije u Republici Srbiji biraju svoje predstavnike u najvišem organu pravosuđa, koji treba da obezbedi i da garantuje, da ne upotrebim ove bombaste izjave koje ništa ne znače gledaocima, normalno funkcionisanje i zakoniti rad sudija. Tu se vidi ta podvala. Iz te podvale ne može da se izađe. O tome smo podneli nekoliko amandmana. Nemam nameru u načelnoj raspravi da pričam o našim amandmanima, zato što svaki poslanik ima zaduženje, pa će da objasni na najbolji mogući način zašto jepodnet neki amandman i šta treba da se promeni. Drugi veliki problem jeste, i to moram da vam skrenem pažnju, opet se vraćam na novi Ustav Republike Srbije - Ustav Republike Srbije odražava državni kontinuitet Republike Srbije. Zašto? On je donet po postupku koji je propisan prethodnim Ustavom iz 1990. godine i to je dobro, to je jedino tako moglo da se uradi. To je odraz kontinuiteta državnosti, vlasti i svega onoga što izvire i što je karakteristika jedne države. Moram da vam kažem da izraz tog kontinuiteta jeste i sudija, jer on pripada toj sudskoj grani vlasti. Njemu je bila garantovana stalnost i po onom prethodnom Ustavu, njemu se garantuje stalnost obavljanja funkcije i po novom Ustavu. Tu ste napravili grešku u Predlogu zakona - trajnost, kao pojam, trebalo je da izbacite, da ostane samo - stalnost. To je preneto. Da to nije preneto, onda bi bilo govora o diskontinuitetu. Pustite vi ove priče o kontinuitetu i diskontinuitetu. Nema ga onaj što trese glavom, koji celo svoje političko biće zasniva na diskontinuitetu. Ovde se radi o državi. Kontinuitet postoji. Stalnost sudijske funkcije je bila, nastavila se. Ne sme da se prekida. Treći, možda i najvažniji argument u svemu ovome, jeste - Ustav Republike Srbije poštuje i priznaje stečena prava. Ne možete stečena prava da ukinete i da kažete - donet je novi Ustav, po novom Ustavu treba neki zakon, vi niste po tom zakonu ispunili neki kriterijum. Šta je sa stečenim pravima? Da vam objasnim o čemu se radi. Jedna dimenzija kod sudije je vršenje sudijske funkcije i iz toga nešto što se zovu adheziona ovlašćenja, a drugo je činjenica da je čovek u radnom odnosu. Na vreme vam skrećem pažnju, pred našim sudovima i pred Evropskim sudom za ljudska prava, ovaj koncept koji planirate u prelaznim i završnim odredbama skoro svih ovih zakona, kažete - nije reizbornost. Jeste reizbornost, zovite ga kako hoćete, ponovni izbor. Izbor, pa ako onaj ne prođe, ne prođe. Znači, imate stečena prava. Stečena prava ne smeju da se krše. Da vas podsetim, neko je kršio stečena prava penzionera u jednom delu, neko je kršio stečena prava sudija za prekršaje u drogom delu, pa su svi na sudu dobili to. Ne može Ministarstvo pravde da predloži jedan zakon koji negira principe koje primenjuju sudovi, principe koji izviru iz Ustava i zakona. To je najveći problem. Nije problem, razrešite sudiju, kada napravite ove organe, razrešite konkretnog sudiju, N.N. sudija ne radi kako treba, nije dostojan, ne postiže normu, ne poštuje stavove sudske prakse pa mu zbog toga padaju presude itd. Sve to možete da radite. To može biti razlog za razrešenje. Ali, nemojte to da radite na taj način što ćete arogantno da kažete nekom sudiji - vi, gospodine, niste prošli na ovom konkursu za izbor. To ćete da kažete ljudima sa 15, 16, 20, 25 godina radnog staža. Postavlja se pitanje - šta je radio taj čovek 15 godina? Da li je 15 godina donosio sve falš odluke? Da vas podsetim, u Odboru za pravosuđe smo, pre nekoliko godina, imali takve situacije da je Veliko personalno veće predlagalo razrešenje sudija, a kada uzmete karton i kada prelistate sve njegove rezultate rada za 2-3 godine, ne znam koliko smo to gledali, gospodine Jojić bolje to zna, videli smo da je uspešniji nego 90% sudija u tom sudu. Onda smo postavili pitanje - zašto ove druge ne razrešite, nego baš tražite ovoga? Znate, ovo me malo podseća na ovu autonomaško-separatističku tvorevinu u razmišljanju, koja kaže "tačku na pljačku" i "gde su naši novci". To Čanak uvek potegne i kaže "ljudi, to u prevodu znači, bolje da vas kradem ja iz Novog Sada nego ovi iz Beograda, zašto pare da idu samo u Beograd, neka dođu mali i kod nas u Novi Sad". Šta da se radi principijelno sa tim parama? Isto što i u Beogradu, samo što nije bio Milošević nego će biti Čanak. To je ta velika ideološka razlika. Kao ona velika razlika - ko je veliki, a ko mali lopov. To je zavisilo od toga koliko je bilo kasi, a ne od visine lopova, da li je dva metra ili metar i po. To je ta priča. Ovo vam je isto, ako je izbor u Narodnoj skupštini, to je politizovano, ako bude kod visokog saveta sudstva, onda će biti u okviru struke. Šta vredi kada ćete u prvom sazivu da ubacite ljude za koje niko neće biti siguran da li oni uopšte ispunjavaju uslove da budu sudije? Njima priznajete stečeno pravo sudije u prvom izboru. U ovom prelaznom periodu njima priznajete status i stečeno pravo sudije i nikome više, jer svi moraju da idu na konkurs. Odakle, na osnovu čega zasnivate to pravo? Zašto vršite diskriminaciju? Vi ste diskriminaciju ubacili u zakon, da biste blokirali pravosuđe. Sve što radite je u funkciji blokade pravosuđa. Slična rešenja su uradili ovi oko nas i doživeli su katastrofu. Sve što se malo nešto razumelo u pravosuđe, napustilo je sudove, neki su proterani, to moram da vam kažem. Sada imamo ove kablovske televizije, sada možemo da gledamo i Makedoniju, i MH Federaciju, i Hrvatsku, imaju otvorene emisije, raspravljaju šta se desilo, kako se desilo. Uvek kada se desi neko ubistvo, to mami pažnju, pa onda - šta je sa našim pravosuđem, pa onda se otvara priča i kaže "napravili smo grešku, Tuđman je vršio ovo, ovaj je vršio ovo, uništavano, uništavano". I oni sami kažu da su bolji pravnici u advokaturi nego što su u sudu. Imate neko iskustvo. To je jedan proces. Ne možemo mi sami da budemo ovde. Na ovom prostoru ovde, vi ga zovete zapadni Balkan, ali na teritoriji bivše SFRJ svi procesi su međusobno povezani. Nešto prvo krene u Sloveniju, pa prebaci se u Hrvatsku, pa posle nekoliko meseci to postane aktuelno u Srbiji. Vi sada upalite te strane televizije i tačno znate sledećih pet meseci šta će da se radi u Srbiji, otprilike, na bazi toga da zaključite i kakav će biti dnevni red sednica Narodne skupštine. Inteligencija znači da čovek treba, na bazi svog ranijeg iskustva, da se snađe, da ne napravi grešku. Zašto bi sada pravili greške? Napravljena je greška 2002. godine. Znate svi da je napravljena greška i evo, šest godina niste uspeli da je ispravite, niste uspeli da uspostavite to što je dato kao ideja 2002. godine. Mi još imamo u primeni Zakon o sudovima iz 91. godine u pogledu nadležnosti i još nekim rešenjima. Rekli ste, Narodna skupština - politizovano, dajte da idemo na profesionalce. I tamo će biti politizovano, još gore će biti tamo politizovano, u startu, što kaže Jojić. Prilikom prvog izbora, slobodno nemoj da jurite korupciju po buvljacima, odite u visoki savet sudstva i tu ćete da pohvatate sve koji će da vrše korupciju. Nije to sad samo to pitanje da li će neko NN da prođe za sudiju, nego da li će interesna grupa, čiji je on eksponent, u tom sudu da prođe. Kažem vam, sada vodim neke sporove protiv ovih lopova i nailazim na zid ćutanja u sudu. Juče sam pričao, sudija vraća tužbu i kaže "uredite petitum tužbenog zahteva". On 30 godina radi kao sudija i ništa ne zna ili po nalogu ne sme da zna. Vi te probleme ne rešavate ovde. Neću da pričam o prelaznim i završnim odredbama, pošto tu imamo dosta amandmana, gde ćemo vrlo konkretno da vam kritikujemo neka rešenja. Naravno, kritikovaćemo mnoge druge stvari za koje smatramo da neće biti u funkciji poboljšanja. Evo, bez namere da izdvajam ličnost, samo da vas obavestim, postoji gospođa Vojka Kukolj i gospodin Zoran Babić, sa teritorije opštine Stari grad. Oni imaju problem sa sudom i sa opštinom Stari grad. U opštini Stari grad verovatno je 12-13 godina, ne znam, možda Milena to zna, predsednik opštine je neka gospođa Mirjana Božidarević, Mira-Božidarka, kako je zovu umetnički. Stanari jedne zgrade ne mogu da reše problem 16 godina. Čekaju 16 godina prvostepenu presudu. U nekom drugom postupku su nešto uspeli i 13 puta je bilo sudsko izvršenje koje je odlagano. Ovaj gospodin Babić, sa četvoro dece i sa ženom, živi u kobajagi stanu od 18 kvadrata, a ve-ce mu je u hodniku stambene zgrade. Taj problem ne može 16 godina da se reši na sudu. Vrlo konkretan primer. Dalje, zar vam ne deluje malo čudno da o izboru saveta sudstva odlučuju lica koja imaju krivične prijave ili kojima je potreban status, da glume, navodno, nekog poslanika, kako ne bi ušli u krivični postupak. To bi bilo moralno. Da li bi to bilo normalno? Meni to uopšte nije jasno. Kako mi možemo da držimo moralne pridike visokom savetu sudstva, a ovde imamo u jednom delu nemoral, neustavno stanje, nezakonito stanje, sve najgore što postoji, čak od čoveka koji se kune. Prekrsti se on, ko da je postao rimokatolik. Prekrsti se, ubije čoveka, ode kod sveštenika i on mu kaže "oprostio sam ti grehe, teraj dalje". Je l' hoćemo mi da prekinemo to? Da li možemo da sredimo stanje u državi - Narodna skupština, u delu donošenja zakona, gde se pravi okvir za normalan život itd? Da li mi imamo legitimitet to da radimo sa ovakvim stanjem u Narodnoj skupštini? Slažem se da vama to odgovara, kao članovima DS, ali da li vam odgovara kao narodnim poslanicima koji zastupaju neke građane? Da li je poruka koju vi šaljete tom vašom pasivnošću: "budi nemoralan, drpaj, kradi, otimaj"? Onda se čudite što novine pišu o Narodnoj skupštini najlošije stvari. Nije to krenulo od vas, to je krenulo još od Miloševića, kada je prvi put skinuo imunitet, kada je prvi put hapsio, iznosio poslanike odavde. Dajte da prekinemo to. Valjda mi ovde treba da se gledamo kao moralne osobe, valjda kada neko od nas izađe ovde da nešto kaže, to mora da ima težinu, kako prema njemu, tako prema građanima, ali tako i prema kolegama s kojima sedi ovde. Mi smo ovde na zajedničkom poslu, uz sve političke razlike, uz sve političke kritike. Mogu da budu žestoke, može neki put da se pretera, ali mora da se zna, da se mi pogledamo u lice. Na svim izborima pobeđuju građani, a ne mi, ne predstavnici stranaka, nego građani pobeđuju. Bez obzira kako glasaju građani, nikada nisu pogrešili. Ne možemo mi sada da poštujemo volju građana u lokalu, a nećemo da poštujemo volju građana u Narodnoj skupštini. Zašto - što se drma Vlada? Svaka vlada dok se drma, to je bolje, jer zna da je opozicija tu iza vrata, duva. Onda moraju maksimalno zakonite odluke da donose. Izvukla je ova vlada i pouku iz one rasprave o rebalansu budžeta. Ako ništa drugo,makar su smanjili one nenormalne plate po 450.000, apsolutno nezaslužene. I vi znate da su nezaslužene. Eto, napravljen je jedan korak. To što mi nećemo da podržimo ova dva predloga zakona, naravno, pričaćemo i o tome šta je u ovim predlozima zakona u suprotnosti sa Zakonom o Ustavnom sudu, da znate, ima i takvih odredbi. Doduše, ima i nekih stvari koje su nam promakle u Zakonu o Ustavnom sudu, pogotovo u onom delu gde postoji mogućnost da sudija podnese žalbu protiv odluke visokog saveta sudstva. O svemu tome ćemo da pričamo u pojedinostima, kada dođu na red naši amandmani, ali bi bilo dobro da saslušate šta pričamo povodom tih amandmana. U krajnjem slučaju, i ako ih ne usvojite, izvucite neku poruku. Najviše se plašim, svi se mi plašimo ovde, da nam sudovi ne budu u funkciji, da neće da funkcionišu. Oni će početi sami sobom da se bave. Već se pravi interesni lobiji.
Gospodin Nenad Konstantinović. Izvolite.
Poštovana predsednice parlamenta, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarka, mi danas nastavljamo raspravu o setu pravosudnih zakona, o setu zakona koji treba da načine ovu državu pravnom državom, o setu zakona koji treba da donesu vladavinu prava. Svesno to govorim, niko od nas nije zadovoljan kako je funkcionisala država do sada, ni u proteklih osam godina, ni u proteklih 15 godina, ni u proteklih 50 godina. Ovi zakoni će omogućiti da uspostavimo vladavinu prava, jer vladavine prava nema bez nezavisnog suda, nezavisnog sudstva, nezavisnih stručnih sudija. Sudije su u današnje vreme kod nas u velikoj meri ponižene. Sudije su degradirane. Oni ne zauzimaju položaj koji bi trebalo da zauzimaju. Većina sudija obavlja svoj posao stručno i savesno. Ne mogu da kažem da je većina korumpirana ili da većina ne zna. Većina zna i dobro radi svoj posao. Postoji manji broj sudija koje su svakako korumpirane i koje su nestručne i zbog kojih postoji percepcija građana da je sud korumpiran. Dokazi za to su u tome što je sudija Vrhovnog suda Ljubomir Vučković pravosnažno osuđen za krivično delo primanje mita, prvo osuđen na osam godina, a onda mu je umanjena kazna na šest godina. Dokaz za to je da od 60 sudija Trgovinskog suda u Beogradu protiv njih 20 se vode krivični postupci, što sigurno ne može da govori o tome da oni rade posao na jedan savestan način. Dokaz za to je ono što smo pomenuli juče da je za pet i po godina zastarelo 4.300 krivičnih predmeta. U takvoj atmosferi samo, ponavljam, radikalne i korenite promene mogu dovesti do poboljšanja u sudstvu i do vraćanja vere građana u sudije i u sud. Kada uđete u jednu zgradu suda vi bi trebalo da osećate, kao i svi građani, kao i okrivljeni, poštovanje prema sudu, da stojite pred sudijom i gledate ga sa dužnim poštovanjem. Za razliku od toga kada uđete u sud kod nas, ne zna se šta je bednije. Da li sudnica u kojoj sudija sudi, često su te sudnice, juče sam uzimao primer Mionice, da, baš u Mionici sudi se u učionici osnovne škole, gde nema grejanja i gde sudija sedi u kaputu. Ili je bedniji odnos stranaka prema sudijama, okrivljenih prema sudijama koji sudijama prete i dobacuju. Sudija bi trebalo da bude neko uzvišen, neko ko deli pravdu, ko se nalazi iznad svih u postupku, naravno ne samo iznad zakona. Za takav položaj sudije nisu uspele same da se izbore, nismo uspeli da se izborimo svi zajedno do sada i sada imamo jedan set zakona koji će omogućiti nama da pomognemo sudijama i sudstvu da zauzmu onaj položaj koji im pripada. Dakle, pored životne potrebe da promenimo pravosuđe u potpunosti, postoji i ustavna obaveza predviđena Ustavom i Ustavnim zakonom da mi donesemo nove zakone o sudijama i novi zakon o visokom savetu sudstva. Zakoni koji su pred nama u potpunosti su izrađeni u skaldu sa Nacionalnom strategijom za reformu pravosuđa. Ponavljam, tu Nacionalnu strategiju je doneo ovaj parlament u maju 2006. godine. Pored toga, u ove zakone su ugrađeni elementi međunarodnih standarda za pravosuđe i ugrađene su sve one odredbe koje stoje u Ustavu Republike Srbije. Ovde su kritikovana neka rešenja. Ta zakonska rešenja su preuzeta iz Ustava. Na neka od njih ću ukazati na kraju. Šta je to što nam donosi novi zakon o sudijama? Donosi nam jedan potpuno novi način izbora sudija. Taj način izbor sudija rešen je Ustavom. Dakle, Ustav u članu 147. jasno predviđa kako se vrši izbor sudija u ovoj zemlji. To se ne može menjati. Prvi izbor sudija praktično obavlja Narodna skupština Republike Srbije. Mi ćemo taj posao raditi. Ali, da ne bi uticaj politike i političkih stranaka koje postoje u Narodnoj skupštini bio takav da može da opredeljuje ko će biti sudija, mi smo ovim zakonskim rešenjem i ovim zakonskim predlogom predvideli da predlog za to daje visoki savet sudstva. Nije to možda dovoljno i pitanje je da li će visoki savet sudstva raditi bez ikakvog uticaja, poznatih uticaja rodbinskih, profesionalnih. Zato smatramo da treba doraditi još nešto u tom smislu, a to je doneti jedan novi zakon, a to je zakon o pravosudnoj akademiji. Taj zakon je u izradi i pohvaljujem Ministarstvo pravde što je počelo rad na tom zakonu. Zakon o pravosudnoj akademiji bi trebalo da uspostavi da pre prvog izbora, oni koji žele da budu sudije, pohađaju pravosudnu akademiju, da dobiju ocene i da na kraju te pravosudne akademije visoki savet sudstva uzme one najbolje, sa najvišim ocenama, i njih predloži Narodnoj skupštini za izbor. Gde se mi, kao poslanička grupa ZES, ne slažemo ni sa SRS, ni sa DSS? Ne slažemo se u konceptu. Naš koncept je da sudije treba da bira sud, odnosno druge sudije, odnosno praksa, da taj izbor bude nezavisan od politike. Ovi zakoni predviđaju potpunu nezavisnost sudstva od politike. Mislim da smo se za to borili svih ovih godina i zato mi je drago da smo došli do jednog takvog rešenja. Dakle, osnovni principi na koje smo ukazivali i u kampanjama stranačkim i u borbi za osvajanje demokratije do 5. oktobra su bili nezavisno sudstvo, koje podrazumeva budžet sudski kojim će rukovoditi visoki savet sudstva i izbor sudija nezavisno od političkih stranaka. Mislim da je važno da to javnost zna. Ovim zakonom se to omogućuje. Visoki savet sudstva daje predloge i zato je predviđeno da može dati jedan ili više predloga. Nije loše da bude jedan predlog. Ne treba Skupština ovde da odlučuje ko će biti sudije. Ipak više to treba da odlučuje visoki savet sudstva. Biću srećan da nam uvek predlože po jedan predlog, s tim što prethodno prođe proceduru koja je propisana ovim zakonom. Što se tiče drugih novina u pogledu izbora sudija za stalnu sudsku funkciju, dakle, taj izbor u potpunosti radi visoki savet sudstva i zato u zakonu piše da visoki savet sudstva bira i razrešava sudije. A još jedan je razlog što tako piše, zato što je to predviđeno Ustavom Republike Srbije. Zamolio bih kolege da pogledaju Ustav Republike Srbije, u kome jasno stoji u nadležnosti visokog saveta sudstva da bira i razrešava sudije. Nije tačno ono što je rekao kolega Petković da on samo razrešava, a da prvo bira Skupština. Dakle, visoki savet sudstva bira i razrešava sudije i tek tada sudije, kada se izaberu od strane visokog saveta sudstva, dobijaju stalnost i stupaju na stalnu sudijsku funkciju. Još jedna novina, jako važna u ovom zakonu, jeste vrednovanje sudija. Sve vreme dok sudija obavljaju svoju sudijsku dužnost biće u obavezi da idu na obuku, dakle obavezni su da se obučavaju, obavezni su da se specijalizuju, obavezni su da prate sudsku praksu. Tu obuku će organizovati država, o trošku države, dakle oni neće plaćati tu obuku, a tokom njihovog rada postojaće vrednovanje svake tri godine. Dakle, najmanje u tri godine svaki sudija će biti ocenjivan i može da dobije ocenu da ne zadovoljava. Ukoliko dobije ocenu da ne zadovoljava, automatski se pokreće postupak razrešenja sudije koji ne zadovoljava da bude sudija i na nezadovoljavajući način obavlja svoju dužnost. Takođe, postoje i ocene da jedan sudija može da izuzetno uspešno obavlja sudijsku funkciju ili uspešno obavlja sudijsku funkciju i od toga će zavisiti napredovanje svakog sudije. Sledeća novina su disciplinske mere i disciplinski prekršaji. To ranije nismo imali u zakonima. Mislim da je to važno da građani znaju, građani koji su svakodnevno u kontaktu sa sudom i sudijama, važno je da znaju da smo mi sada predvideli da će svaki sudija odgovarati za prekršaj, ukoliko povredi načelo nepristrasnosti kao sudija, ukoliko neopravdano kasni u izradi i donošenju odluke, što je građanima jako važno. Ukoliko uzme da radi neki predmet koji nije po redu kako mu je pristigao, nego su mnogi drugi pristigli, a njih neće da obrađuje, negoobrađuje neke za koje ih neko zamoli da rade preko reda. Ukoliko kasne na zakazana ročišta ili pretrese, ukoliko neopravdano odugovlače postupke, ukoliko ne poštuju radno vreme, ukoliko se upuštaju u neprimerene odnose sa strankama ili njihovim pravnim zastupnicima u postupcima koje vode. Dakle, ovo je samo deo razloga za izricanje disciplinske mere prekršaja, a te disciplinske mere prekršaja mogu biti ili opomena, ili oduzimanje 50% od plate za 12 meseci ili zabrana napredovanja u roku od tri godine. Sve to deluje još uvek neefikasno ako ne sagledate da postoji još jedna odredba ovog zakona, a to je da ukoliko se učini teški prekršaj ili ukoliko tri puta učini sudija prekršaje koje sam naveo, automatski se pokreće postupak za njegovo razrešenje. Dakle, taj postupak mogu inicirati sva lica, i to je dobro, i građani mogu naći zaštitu od sudija koji neprofesionalno, pristrasno i nesavesno vrše svoju funkciju. Što se tiče Zakona o Visokomsavetu sudstva, Visoki savet sudstva predstavlja praktično vrhovnog garanta sudske nezavisnosti. Visoki savet sudstva je taj, kao što sam rekao juče, koji predlaže budžet za ceo sudski sistem, Visoki savet sudstva je taj koji se bavi trošenjem budžeta u pravosuđu, a ne više Ministarstvo pravde. Visoki savet sudstva je taj koji je nezavisan u trošenju svog budžeta za svoj rad i Visoki savet sudstva je u potpunosti nezavisan od izvršne vlasti i ne možega izvršna vlast ucenjivati time da li će mu dati sredstva, da li će mu dati prostorije za kancelariju. On sam o tome odlučuje. Visoki savet sudstva se bira uglavnom iz redova sudija. Dakle, imamo 11 članova Visokog saveta sudstva, od kojih su sedam sudije. Dobro rešenje je, iako ga je kritikovao kolega Petković, da predsednik Vrhovnog kasacionog suda bude i predsednik Visokog saveta sudstva. Prvo se bira predsednik Vrhovnog kasacionog suda, a onda on po funkciji postaje predsednik Visokog saveta sudstva. Takvo rešenje postoji u svim zemljama u Evropi. Izborne članove Visokog saveta sudstva tačno je da bira Narodna skupština Republike Srbije, ali bira u jednom postupku koji prethodno ima opšti izbor među sudijama. Govorim o izbornim članovima iz redova sudija. Prvi put mi dajemo mogućnost svim sudijama da biraju svoje predstavnike uVisoki savet sudstva. Dakle, članove iz reda sudija će birati sudije i osnovnih sudova, i apelacionih sudova, i privrednih sudova, i Vrhovnog kasacionog suda. Svi će učestvovati u izboru i svih vrsta i svih stepena sudova će bitipredstavnici članovi Visokog saveta sudstva. Tako izabranih sedam članova imaju apsolutnu većinu u Visokom savetu sudstva i ne može ministar pravde, koji je takođe član, ili predsednik Odbora za pravosuđe Narodne skupštine, da preglasaizabrane članove koji su sudije. Što se tiče izbora iz redova advokata, to Advokatska komora rešava na način kako ona smatra i misli da treba, i ne treba ovim zakonom to propisivati. I treba Advokatska komora da bude autonomna od svega ovoga. Što se tiče predstavnika pravnih fakulteta, vrlo je jasno uređena procedura da će sednica dekana svih pravnih fakulteta u Srbiji odrediti postupak kako se vrši izbor predstavnika od strane pravnih fakulteta. Nije to obavezno neko ko je na najstarijem fakultetu u Srbiji, samo dekan tog fakulteta obavlja tehnički deo posla, odnosno saziva sednicu i sam predlog formalno dostavlja visokom savetu, odnosno Narodnoj skupštini. Dakle, uspeli smo, posle osam godina rasprave o pravosuđu, da dobijemo Visoki savet sudstva koji je nezavisan od izvršne vlasti. Siguran sam da će on biti garant nezavisnog sudstva i nezavisnog pravosuđa. U javnosti smo bili svedoci velike polemike koju su uglavnom inicirali neki članovi Društva sudija. Polemika se odnosila na to da li je opšti izbor koji je predviđen ovim zakonom u skladu sa Ustavom ili nije u skladu sa Ustavom. Ne samo da je opšti izbor u skladu sa Ustavom i ne samo da je opšti izbor neophodan, nego je on i predviđen Ustavnim zakonom. Podsetiću vas, Ustavni zakon je donela ova skupština, donela ga je kvalifikovanom većinom, donela ga je kao zakon koji treba da pomogne u sprovođenju Ustava, i u svom članu 7. stav 2. Ustavni zakon kaže - izbor sudija i predsednika sudova izvršiće se najkasnije u roku od jedne godine od dana konstituisanja Visokog saveta sudstva. Mi imamo obavezu, prema Ustavnom zakonu, da izvršimo izbor sudija i predsednika sudova. To nam je Ustavni zakon omogućio i to jenaša obaveza. Da li je ovaj član Ustavnog zakona neustavan, da li možda nije u skladu sa Ustavom, o tome bi mogao da odlučuje Ustavni sud, ali dve godine se niko nije setio i hteo da podnese inicijativu za ocenu ustavnosti ovog člana. Društvo sudija, koje nas ubeđuje da ovo nije u skladu sa Ustavom, nije takvu inicijativu nikada podneo. Mislim da i oni dobro znaju, i da su podneli tu inicijativu, da bi Ustavni sud odlučio da ta odredba jeste u skladu sa Ustavom. Prema tome, naša obaveza je da izvršimo izbor sudija. Postoji još jedna stvar, da ne bi imali neke lažne dileme oko opšteg izbora, juče smo pričali o mreži sudova i zakonu o uređenju sudova. Svi sudovi su novi, novi je Vrhovni kasacioni sud, nije ranije postojao i ima drugačiju nadležnost. Novi su apelacioni sudovi, nisu ranije postojali. Novi su viši sudovi, novi su i osnovni sudovi i imaju drugačiju teritorijalnu nadležnost, drugačije uređenje. Sada, po zakonima, kada jedan sudija ide u drugi sud, kada ide u viši sud, kada ga biramo za neki sud, mora da bude izabran ponovo od strane Narodne skupštine Republike Srbije. Znači, nemoguće je, bez obzira na našu promenu i bez obzira na odredbe o opštem izboru, da neki sudija bude izabran u ove sudove koje sam naveo, a to su praktično svi, a da ne prođe postupak izbora. Ako govorimo o političkim razlozima i političkom uticaju, a ovde je preneo jedan poslanik, to jeste teza Društva sudija u kome je rečeno da će biti politički izbor prvog sastava Visokog saveta sudstva, pa će onda tako politika da izabere sve sudije. To nije tačno. Taj izbor vrši Visoki savet pravosuđa. U Visokom savetu pravosuđa, koji opet kada su u pitanju sudije ima 11 članova, šestoro su sudije, profesor pravnog fakulteta i predstavnik Advokatske komore. Samo je ministar član i član je Republički državni tužilac. Dakle, nema uticaja politike i izvršne vlasti niti na izbor Visokog saveta sudstva. Na kraju moram da kažem jednu značajnu stvar, izvinjavam se što prekoračujem vreme. Sudije koje su do sada birane izabrane su u vreme Tita, izabrane su u vreme Miloševića, birane posle 5. oktobra i sve te sudije su birane u Skupštini Srbije, uz uticaj politike i od strane političkih stranaka koje su bile u tim parlamentima. Ovo je prvi put da će sudije birati druge sudije, odnosno njihova struka. Ovo je prvi put da je taj izbor nezavisan od politike i ne vidim nijedan razlog zašto bi se bilo koji sudija plašio izbora od strane svojih kolega sudija. Mislim da nema razloga da se brine nijedan sudija koji savesno i stručno obavlja svoj posao. Kriterijume za taj opšti izbor utvrdiće Visoki savet sudstva u skladu sa zakonom. Tražim, naravno, u ime naše poslaničke grupe da Ministarstvo prenese, odnosno ministar, a naravno tražićemo od člana Odbora za pravosuđe da se trudi da ti kriterijumi budu merljivi, da budu objektivni, da budu profesionalni i da bude u potpunosti odsustvo politike prilikom izbora. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Konstantinoviću. Reč ima, zbog povrede Poslovnika, gospodin Bojan Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, javljam se po Poslovniku, član 225. i 226, i tražim informaciju šta se dešava sa Skupštinom opštine Voždovac. Na jednoj od prethodnoj sednica uputio sam više pitanja, a između ostalog, kako je moguće da se predsednik opštine bira van skupštinske sale. Takođe i zamenik predsednika opštine Voždovac je izabran van skupštinske sale, u prostorijama gde nije omogućeno odbornicima opozicije da uđu i da za isti izbor glasaju. Nakon ove prve skandalozne sednice i ovakvog izbora predsednika i zamenika predsednika opštine, desila se druga, takođe skandalozna sednica, koju su odbornici pozicije održali bez kvoruma. Bilo je prisutno 28 od 56 odbornika. Po njima 29. odbornik je bila Isidora Injac iz LDP-a. Ukazivali su međutim odbornici SRS da je pomenuta postala član Opštinskog veća i da više nije odbornik i da ne može dati kvorum. Uprkos toj činjenici DS i ostale stranke koje su na vlasti opet nasilno nastavljaju sednicu i tumače zakon onako kako njima odgovara. Nakon toga, opozicione partije ulažu žalbu sudu. Sud istu usvaja, a odluke donete na sednici poništava. Interesantno je da je stara opštinska izborna komisija razrešena, a nova koja je izabrana na sednici ne postoji, jer nije bilo kvoruma, kako je i sud potvrdio i poništio odluku o izboru nove opštinske izborne komisije. Uprkos svemu ovome, u petak 7. novembra, održali su treću po redu skandaloznu sednicu, opet bez kvoruma. Na insistiranje odbornika SRS da se izvrši javna prozivka odbornika da bi se isti prebrojali, predsednik to odbija i bez kvoruma istu nastavlja. Po njemu, navodno, 29. odbornik je opet ista osoba, osporavana Isidora Injac, za koju je sud već doneo odluku da ne može biti odbornik i da ne može činiti kvorum. Odbornici opozicije opet ulažu žalbu sudu i sud opet istu usvaja. Između ostalog, opet se poništava izbor opštinske izborne komisije, tako da SO Voždovac već duže vreme nema opštinsku izbornu komisiju, niti može da završi sednicu normalnim tokom, niti da je vodi, jer nema kvoruma. Dokle će se tolerisati ovakvo stanje na opštini Voždovac? Kako odluka suda za predsednika opštine Voždovac nije obavezujuća? Demokratska stranka, SPS i LDP su napravili haos na ovoj opštini. Uprkos odlukama suda oni održavaju sednice bez kvoruma. Sud im dva puta poništava odluke i moje je pitanje - dokle će se ovako stanje tolerisati na opštini Voždovac, dokle će za njih biti neobavezujuće odluke suda? (Predsednik: Vreme.) Evo završavam. Pitanje upućujem Ministarstvu za lokalnu samoupravu i Ministarstvu za pravosuđe, pošto ovde ima i elemenata krivičnog dela zbog nepoštovanja odluke suda, i to u dva navrata. Hvala.
Da, vaša pitanja će biti prosleđena nadležnim ministarstvima. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: poslanička grupa Za evropsku Srbiju, poslanička grupa SRS, DSS-Vojislav Koštunica, SPS-JS, LDP i poslanička grupa NS. Reč ima narodni poslanik Judita Popović, pošto nema gospodina Srđana Spasojevića u sali.
Gospođo predsednice, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, LDP ima stav da podržava svaki reformistički napor Vlade, koalicije na vlasti, pa i set pravosudnih zakona koji su u skladu sa tim našim principom mi podržavamo. Koliko su građani upoznati, stanje u pravosuđu je prilično teško, blago rečeno. Ko god je imao posla u sudu i sa sudom zna koliko je teško da se dođe do neke pravde. To je jedan od obavezujućih faktora zašto je potrebno da se uradi reforma pravosuđa. Mi smo ratifikovali Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju sa Evropskom unijom, koji od nas očekuje da harmonizujemo naše propise sa propisima EU, da prihvatimo evropske standarde i u pravosuđu. Tako da je i to takođe jedan od obavezujućih faktora zašto moramo da reformišemo pravosuđe. Pomenuti Ustav iz 2006. godine takođe obavezuje da se propisi usklade sa Ustavom. Tako da, iako mi nismo podržavali taj Ustav, iako je taj Ustav donet uz konsenzus najvećeg broja političkih partija, u kom konsenzusu LDP nije učestvovala, mi poštujemo taj Ustav koji je trenutno na snazi i daje određene smernice obavezujuće, na koji način da se usklade propisi u domenu pravosuđa sa Ustavom. Prema tome, kada se sve to uzme u obzir, onda je razumljivo i mi to pozdravljamo, da je ovaj set pravosudnih zakona stigao na dnevni red Skupštine. Posebno bih se osvrnula na ustavnost, pogotovo ova dva zakona koja su danas na dnevnom redu. Citirala bih član 6. stav 1. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava, koji predviđa da sudovi obrazovani u skladu sa ranijim Ustavom nastavljaju da rade do usklađivanja sa Ustavom propisa kojima su uređeni njihova organizacija i nadležnost, kao i položaj sudija. Šta to znači? To znači da sudovi koji su trenutno još uvek u funkciji, koji su obrazovani na osnovu starog Ustava, i dalje rade, ali su u očekivanju da se donesu propisi koji će da se usklade sa Ustavom iz 2006. godine. Dakle, pretpostavlja se da ako neko treba da poštuje zakone i sudove to su sudovi. Prema tome, neminovnost je da se donesu novi propisi u vezi zakona o sudijama i sada i zakona o visokom savetu sudstva. Prema tome, to je jedan od razloga zašto su ovi zakoni u skladu sa Ustavom, bez obzira koliko ima rezervi i primedbi na tu činjenicu. Pozvala bih se i na član 147. stav 4. Ustava, koji kaže da visoki savet sudstva odlučuje i o izboru sudija koji su na stalnoj sudijskoj funkciji u drugi ili viši sud. S obzirom da smo mi sada u tom nekom postupku da donesemo i taj zakon o uređenju sudova, koji predviđa sasvim neke druge sudove, sa nekim drugačijim nadležnostima, kao što su osnovni sud, viši sud, apelacioni sud i slično, i ovaj član i ovaj stav Ustava, takođe, potvrđuje ustavnost ovih zakona koji su na današnjem dnevnom redu. Pored ovoga što sam već rekla, sam taj diskontinuitet našeg društveno-političkog uređenja i sistema, takođe, zahteva jedan drugačiji pristup ovoj materiji što se sudova, sudija i tužilaštava tiče. Podsećam vas da je još uvek na snazi Zakon o sudijama iz devedesetih godina, koji je očigledno neprimeren vremenu i današnjim potrebama našeg društva. Inače, mi smo sa Ustavom iz 2006. godine prestali da postojimo kao socijalističko društvo, već smo preuzeli kapitalistički sistem vrednosti. Dakle, i ovo ukazuje na to da je zbog diskontinuiteta, a jeste todiskontinuitet kada vi prelazite iz jednog u drugi društveno-politički sistem i uređenje, da je potrebno da ustanovite neke nove sisteme vrednosti i uređujete ih nekim modernijim i prilagođenim propisima. Inače, diskontinuitet je u činjenici i u poveravanju sudijskog mandata. Važeći Ustav predviđa ograničen i stalni mandat sudija, a inače stari Ustav to nije predvideo. Član 147. stav 1. i stav 2. Ustava kažu: "Narodna skupština, na predlog Visokog saveta sudstva, bira za sudiju lice koje se prvi put bira na sudijsku funkciju. Mandat sudiji koji je prvi put izabran na sudijsku funkciju traje tri godine". Stari Ustav ne predviđa ovakvu vrstu ograničenog mandata. Dakle, potrebno je da mi uskladimo izbor tih sudija što se davaoca, odnosno onoga koji poverava mandate tiče. Dok po starom Ustavu, to je Skupština koja bira sudije, po novom Ustavu to je samo u prvom slučaju Skupština, a već u onom za stalni položaj nadležan je visoki savet sudstva. Stvarno bi bilo neprimereno da za slučaj da se ne uradi, nazovimo to reizbor sudija, iako se po mom mišljenju, radi o jednom izboru sudija u skladu sa Ustavom, u slučaju da to ne uradimo mi bismo imali situaciju da jedan deo sudija je birao jedan organ, a drugi deo sudija bira drugi organ, pa bi onda došli u nekučudnu situaciju - da su oni koji su birani od strane Skupštine apsolutno neustavno sude, jer nisu birani u skladu sa Ustavom iz 2006. godine. To već stvara jednu pravnu nesigurnost i zaista pozdravljamo Predlog ovog zakona koji predviđa da će se sudije birati u skladu sa Ustavom i u skladu sa novim zakonom. Postustavni reizbor sudija je nužnost i neizbežan je upravo iz tih razloga koje smo spomenuli. Inače, juče je ministarka spomenula da su u pisanju tog zakona učestvovali i Društvo sudija, istaknuti advokati, pravnici, i još mnogi drugi. Prema tome, pretpostavlja se da postoji tu jedan društveni konsenzus koji je shvatio da su sazreli uslovi da se donese jedan proevropski, progresivan, dobar zakon koji će dati mogućnosti da se pravosuđe korenito promeni. Strateški interes sudstva je da bude nezavisno, efikasno i nekompromitovano. Nezavisnost ne treba da se brka sa nezavisnošću od odgovornosti. Dobro je rešenje to što zakon predviđa jednu ozbiljnu odgovornost sudija i mogućnost stalne kontrole funkcionisanja sudova i sudija, koji ne bi trebalo da budu smetnja, odnosno opasnost po one sudije koji sude po zakonu, koji su marljivi, koji rade, koji su od integriteta. To je, pre svega, opasnost za one koji rade nešto suprotno od toga. Prema tome, ako svi ti uslovi postoje, onda ne vidim razlog bilo kakvom protivljenju da se ovaj zakon donese. Normalno, kao i svaki predlog zakona, ima neke manjkavosti na koje smo mi predložili određene amandmane, pretpostavljam i drugi poslanici iz drugih poslaničkih klubova. Ti amandmani služe samo tome da određena rešenja popravimo, a sve to opet u interesu građana. Podvlačim da LDP jeste u opoziciji, ali uvek podržava sve ono što je reformističko, odnosno što je progresivno i što je u interesu građana Srbije. Složićete se da je trenutno u najvećem interesu građana da privučemo što više investitora, da stvorimo situaciju u društvu koja će odgovarati stranim ulaganjima i koja će dati određenu stabilnost, pravnu sigurnost za nesmetan rad stranih investitora, a uostalom i naših. Najbitnije je, čini mi se, činjenica u ovom setu pravosudnih zakona što je data mogućnost da se izbor sudija izmesti iz parlamenta, dakle, iz uticaja politike u sudstvo. Ko najbolje poznaje rad u sudu, ko najbolje poznaje rad sudija nego oni sami. Dakle, ne treba unapred insinuirati i pretpostaviti da možda neće znati to da urade. Mislim da su dovoljno zreli i kompetentni, i mi sigurno možemo da nađemo šest-sedam odgovornih ljudi, stručnih ljudi, sudija od integriteta koji će započeti bitnu reformu pravosuđa, a to je ta depolitizacija na kojoj LDP inače posebno insistira. Dakle, to što se izmešta izbor sudija iz parlamenta u visoki savet sudstva daje široke mogućnosti sudijama da zaista upravljaju i sami sobom i kompletnim pravosuđem, i da time dokažu da ovo društvo ima snage da iznedri takve stručnjake koji će stvoriti jedno ozbiljno pravosuđe. Posebno sam zadovoljna što ste očigledno prihvatili kritiku koju smo izrekli prilikom raspravljanja predloga zakona o rebalansu budžeta u vezi diskusija vladajuće koalicije i vidim da je sve više poslanika koji učestvuju u radu Skupštine. Mislim na poslanike vladajuće koalicije. Dakle, to pozdravljamo i zahvaljujemo se kao opozicija da ste ipak prihvatili našu sugestiju. Samo bih još nešto istakla da, ukoliko usvojimo ovaj zakon, govorim u prvom licu množine jer LDP će podržati ove zakone, smatramo da su zaista reformistički, u tom slučaju izazov je veliki pred sudovima, a očekivanja su još veća. Prema tome, mislim da je dobro što je napokon predlagač podneo ovom parlamentu ove zakone, mislim na one koji su danas na dnevnom redu.
Narodni poslanik Srđan Spasojević ima reč. Ukupno vreme rasprave za vašu poslaničku grupu je 10 minuta i 48 sekundi. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, setom zakona o sudijama i o visokom savetu sudstva mislim da smo u jednom trenutku kada dobro treba razmisliti da li baš sve treba ovako ishitreno raditi, da li baš odjedanput treba i područje sudova menjati i s tim u vezi raditi i izbor sudija. Mislim da je to čitav set koji je izuzetno brz i možda je trebalo to postepeno raditi. Izgovori da je ovo sve zbog brzine, zbog ulaska u EU, nekada nisu dobri jer se radi o pravnom sistemu države i mislim da može doći do dosta velikih problema. Poslanički klub Nove Srbije neće moći da podrži ovakva rešenja jer smatramo da su ishitrena i da je trebalo po svim pitanjima javnu raspravu na bolji način voditi, a s obzirom na veliki broj primedbi, naročito od struke i od Društva sudija sigurno da je imalo prostora i za neka druga rešenja. Naravno, kroz raspravu u načelu i u pojedinostima ukazaćemo na neke po nama suštinske probleme i na neki način sigurno doprineti da se nešto popravi u tim zakonima. Prvo, uslovi za izbor npr. kasacionog i apelacionog suda, uslovi od osam i 12 godina nisu dovoljni. Mislim da te uslove treba povećati, za apelacioni sud minimalno 10 godina u struci, a za kasacioni sud sa 12 godina na 15 godina. Zašto je to važno? Iz prostog razloga mislim da treba izjednačiti uslove kasacionog suda i uslove za izbor Ustavnog suda, znači 15 godina radnog iskustva u struci. Mislim da je to celishodno i Nova Srbija je amandmanom to i predložila, i mislim da ćemo na taj način sigurno poboljšati kvalitet u pravosuđu, iz prostog razloga što smatramo da novina kao što je apelacioni sud i osam godina rada u struci nije dovoljno za jednu instancu sudsku, koja je i novina. Osam godina je malo, najmanje 10 godina radnog iskustva je tu potrebno. Što se tiče predlaganja sudija koji se prvi put biraju, za kandidate koji dolaze iz reda sudijskih pomoćnika obavezno se pribavlja ocena rada. Pre predlaganja visoki savet sudstva može obaviti razgovor sa prijavljenim kandidatima. Tu moramo insistirati da mora obaviti razgovor sa kandidatima jer se radi o sudijama, ljudima koji će da dele pravdu u ovoj zemlji i stavljati mogućnost može, to znači u najvećem broju slučajeva da nikada to neće biti i da će to biti u nekoj praksi koja nije dobra. Razgovor je izuzetno važan. Radi se o ljudima gde je direktan kontakt izuzetno važan prilikom njihovog izbora. Posebno bih apelovao na to da ovaj disciplinski postupak treba apsolutno zaobići na ovakav način. Ne smemo sudije u ovoj zemlji svrstavati u kategoriju državnih službenika, sudije su samostalne, nezavisne. Oni neće moći na adekvatan način da sude ukoliko budu sankcionisani u novcu ili u nekim drugim disciplinskim odgovornostima. Jednostavno, ukoliko neko ne radi svoj posao dobro treba ga eliminisati, treba ga smeniti i naravno takav čovek ne treba da obavlja pravosudnu funkciju. Šta će se desiti ukoliko neko bude kažnjen sa 50% od ličnog dohotka u nekom periodu ili nekim drugim sankcijama, kako će taj čovek u budućnosti moći da sudi? Tu se stvara prostor i za zloupotrebe raznorazne, jer ako su nekome odbrojani praktično dani u tom njegovom radu pitanje je kako će se on ponašati u predmetima. Naravno, imamo problema tu i sa Venecijanskom komisijom, koja jednostavno kaže da uvećanje plata sudija za ove specijalne sudove u krivičnim predmetima za duplo, za 100%, takođe nije dobro jer se i tu stvara mogućnost za veliki uticaj države i za jednu situaciju koja može da bude izuzetno sporna, tako da je na vama da razmislite dobro da li to tako treba da bude, da li treba tolika razlika da postoji. Zakon o visokom savetu sudstva je takođe na dnevnom redu. Primedbe se odnose na sastav visokog saveta sudstva i način izbora članova saveta iz redova sudija. Predloženi način izbora je složen i ne obezbeđuje regionalnu zastupljenost i stručnost, imajući u vidu ulogu i nadležnost ovog tela definisanu zakonom. Članom 22. navedenog zakona predviđeno je iz kojih se sudova biraju članovi visokog saveta sudstva, a da je jedan član obavezno sa teritorije AP. Mislim da bih se tu zaustavio i apelovao bih na vas da iz područja svakog apelacionog suda mora da bude po jedan predstavnik prilikom ovog izbora. Nije dobro odvajati autonomnu pokrajinu sa nekim posebnim privilegijama prilikom ovakvog izbora. Ustav, tačno je gospođo ministre, ali mislim da to nije dobra poruka jer, kao što je poznato, apelacioni sudovi su i na području centralne Srbije, Kragujevac i Niš, Beograd i Novi Sad. S obzirom na zastupljenost apelacionih sudova i na ovoj teritoriji zemlje, nemojmo u jednoj istoj državi praviti takve razlike. Jedna od osnovnih zamerki kada se već pozivate na Ustav jeste da je članom 153. Ustava propisano da sve izborne članove, pa i one iz redova sudija bira Narodna skupština. Visoki savet sudstva je nezavisan i samostalan organ koji obezbeđuje i garantuje nezavisnost i samostalnost sudova i sudija. Visoki savet sudstva ima 11 članova, a u sastav visokog sudstva ulaze predsednik Vrhovnog kasacionog suda, ministar za pravosuđe i predsednik nadležnog odbora. U članu 52. ovog zakona odstupa se od načina kandidovanja sudija za članove visokog saveta sudstva propisanog u osnovnim odredbama ovog zakona. Glavna primedba je izostaje postupak izbora kandidata od strane samih sudija i prepušta se sadašnjem sazivu Visokog saveta pravosuđa da samostalno odluče o tome koga će od sudija kandidovati za člana Visokog saveta sudstva. Time se gubi legitimitet članova Visokog saveta sudstva iz reda sudija, koji bi legitimitet imali da su izabrani na način kako je to propisano u osnovnim odredbama ovog zakona. Ovo posebno dobija na značaju ako se ima u vidu da je prelaznim odredbama zakona o sudijama predviđen reizbor svih sudija koje treba da obavi prvi saziv Visokog saveta sudstva. Dakle, ova dva zakona su na dnevnom redu. Kao što sam istakao, još jedan put ću ponoviti, da će poslanici Nove Srbije kroz amandmane koje su podneli pokušati da poprave nešto što ćete vi, pretpostavljam, sigurno izglasati jer imate većinu. Ali, bilo bi dobro da amandmani Nove Srbije ne budu mrtvo slovo na papiru, već da uvažite sve ono što smo predložili, bar većinu, jer su to odlična rešenja. Mislim da će popraviti ove zakone. Siguran sam da će ta rešenja doprineti da se to ipak na jedan dobar način kanališe. Ali ponavljam još jedan put, zbog ishitrenih rešenja, zbog brzine u postupku, zbog nedostatka javne rasprave, zbog ogromnog nezadovoljstva, kako sudija tako i Društva sudija i uopšte struke, mislim da će u svemu ovome najviše izgubiti građani Srbije koji neće moći na adekvatan način da imaju uslugu da vode sporove. Mislim da je ono osnovno što, gospođa ministre, treba da vodite računa, džaba je set svih ovih zakona o reformi pravosuđa ukoliko ne popravite Zakon o izvršnom postupku, ukoliko se izvršni postupak na neadekvatan načine ne sprovede, jer godinama se građani Srbije sude, godinama imaju troškove suđenja, godinama žele da ostvare neko svoje pravo, a kad je neka činidba koja treba da se izvrši presudom ili bilo šta u smislu fizičkih lica, to je potpuno nedostupno građanima Srbije. Jedino se na adekvatan način izvršavaju stvari gde je tužena država, gde su živi računi, i gde je moguće sprovesti Predlog za izvršenje, tamo gde dozvoljava mogućnost kada su u pitanju državne institucije, osiguravajuća društva ili bilo šta. Mislim da je red da obiđete sudove i da se sami uverite u sve ovo što apelujem. Hvala vam.
Zahvaljujem. Nastavićemo rad nakon pauze od sat vremena, u 15,00 časova. [[Posle pauze – 15.05]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo rad. Reč ima dr Janko Veselinović.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, vladavina prava zagarantovana u članu 3. Ustava Republike Srbije ne može se uspostaviti bez nezavisnog sudstva. Kroz zakon o sudijama o kome danas raspravljamo, ova ustavna odredba je, kao što je i ministarka Malović u uvodnom izlaganju rekla, pretočena u zakon. Neophodan preduslov za rad sudija je njihova nezavisnost, kao i materijalna sigurnost njih i članova njihove porodice. S time se slažu čini mi se svi poslanici u ovoj sali. Zakonom o sudijama obezbeđena je i materijalna sigurnost sudija, ali i njihova nezavisnost. Potkrepiću to citirajući tri stava iz zakona o sudijama. U članu 1. se kaže - sudija je nezavisan u postupanju i donošenju odluka. Sudija sudi i presuđuje na osnovu Ustava, zakona i drugih opštih akata i potvrđenih međunarodnih ugovora, kao i opšteprihvaćenih pravila međunarodnog prava i po svojoj savesti. U članu 2. kaže se da sudija svoju funkciju vrši kao stalnu, izuzev kada se prvi put bira za sudiju. U članu 4. se kaže da sudija ima pravo na platu dovoljnu da održi njegovu sigurnost i sigurnost njegove porodice. To je u kasnijim članovima detaljno obrazloženo i detaljno razrađeno. Nijedna odredba zakona o sudijama ne dovodi u pitanje nezavisnost sudija. Čak se i eksplicitno kaže da je sudija dužan da u svakoj prilici održi poverenje u svoju nezavisnost i nepristrasnost. Zakon o sudijama je rađen u skladu sa najvišim pravnim standardima i u skladu sa međunarodnim konvencijama iz ove oblasti. Pre svega u skladu sa osnovnim načelima o nezavisnosti sudstva, usvojenim u Milanu 1985. godine, a kasnije potvrđenim Rezolucijom Generalne skupštine UN krajem iste godine. Koji su to postulati koji su utvrđeni u ovim konvencijama, a pretočeni u zakon o sudijama? To je pre svega imunitet za mišljenje i glasanje prilikom donošenja sudske odluke, zatim, pravo na udruživanje; potom, pravo na učešće u donošenju odluka od značaja za rad sudova; zatim, pravo na učešće, odnosno stručno usavršavanje i obuku; potom stalnost sudske funkcije; nepremestivost; međusobna nezavisnost u odnosu na druge sudije i druga prava koja su garantovana ovim zakonom o sudijama. Međutim, pored prava koja osiguravaju sudijama nezavisnost i materijalnu sigurnost, ovaj zakon jasno, a u skladu sa takođe najvišim međunarodnim standardima, a i u skladu sa Evropskim zakonom o sudijama iz 1988. godine, propisuje i jasne obaveze za sudije. Pre svega i prva obaveza koja je posebno naglašena i razrađena u nekoliko članova ovog zakona to je da presuda bude doneta u razumnom roku. Čak se eksplicitno kaže, i to je uslov za razrešenje sudija, ukoliko mu predmet zastari. Samo jedan takav prekršaj je dovoljan za razrešenje sudije. Ima niz navedenih prekršaja čije ponavljanje dovodi do prestanka sudske funkcije, ali samo zbog nepoštovanja zakona, odnosno nesprovođenjaUstava, zakona i drugih izvora prava koje naš zakon poznaje. Svakako da smo imali ovakav zakon sada ne bi imali sudije koje imaju na desetine zastarelih predmeta ili predmeta koji se povlače nekoliko godina. Kome je od građana, pitamo se svi zajedno, stalo da imaju sudije koji ne zakazuju ročišta ili im zastarevaju predmeti. Nadam se nikome, ili, da budem precizniji, retko kome. Kakva je svrha presuda za državu? Koji je cilj presude koja bude doneta posle pet ili šest godina? Šta ona time postiže? Kakva je svrha i za izvršioca krivičnog dela? Kakva je svrha sankcije za presudu izrečenu posle tolikog niza godina? Gde je tu onaj edukativni karakter ili ako hoćete odgojni karakter krivičnih sankcija? Da ne spominjemo slučajeve u krivici ili pred trgovinskim sudovima koji traju 15-ak godina, gde je tu, pitamo se svi zajedno, verodostojnost i svedoka i dokaznog materijala, i na kraju verodostojnost i svrha kazne, same kazne koja bude posle toga izrečena? Mnogi okrivljeni na bazi ovakvih presuda i na bazi ovakvih procesa koje smo do sada imali i ne sećaju se zbog čega im se sudi. Neki su u međuvremenu vršili druga krivična dela, naravno očekujući da će im ona koja su ranije počinili oproštena, odnosno da će biti oslobođeni. DS se bori i zalaže da ovo bude prošlost, i zato će naravno DS glasati za ovaj zakon i za set zakona koji donose reformu pravosuđa. Pomenuću član 28. novog zakona o sudijama, gde se sudija obavezuje da obavesti predsednika suda za sve slučajeve koji traju duže od godinu dana i posle toga da ga svaka tri meseca obaveštava šta je sa tim predmetom koji on vodi, zbog čega nije završen. Ovo je samo ilustracija namere zakonodavca, namere Vlade da uvede red u sudstvo. Rad sudija, prema zakonusudijama, podleže i vrednovanju. Zakonom je utvrđeno da vrednovanje, sa jedne strane, za sudije može značiti unapređenje, a sa druge strane sankcije, pa sve do razrešenja. Dakle, stalnost sudske funkcije se ne može obezbediti neradom, već radom zasnovanim na Ustavu, zakonom i drugim opštim aktima koji su kod nas izvor prava. Sudijska funkcija nije privilegija koja ne donosi obaveze. Sudija, to proizilazi iz odredaba ovog zakona, mora biti dostojan sudijske funkcije za sve vreme obavljanja te časne dužnosti. Sudije su dužne da se stručno usavršavaju, da brinu o ugledu sudijske funkcije. Zakon o sudijama doprinosi ostvarivanju ustavnosti i zakonitosti, uz jačanje sudske vlasti, uz stalno isticanje vrhunskih pravnih i etičkih standarda koji tu vlast treba da karakterišu. Ovaj zakon treba da omogući i stvaranje novog sudijskog kadra koji će jasno znati, na bazi ovog zakona, kako sudstvo funkcioniše, koja su prava sudija, ali ujedno i koje su obaveze sudija. Na kraju, da ponovim da ovo nije obračun sa pravosuđem niti sa sudijama, ali ovo jeste obračun sa lošom sudskom praksom, neefikasnim sudstvom, korupcijom u sudstvu. DS će zbog toga podržati i ovaj zakon i sve zakone iz seta pravosudnih zakona. Hvala.
Zahvaljujem. U skladu sa članom 85. stav 4, danas ćemo produžiti rad nakon 18,00 časova, a po tački dnevnog reda koja u to vreme bude na dnevnom redu. Takođe bih htela da vas obavestim da se Dijabetološki savez Srbije obratio Skupštini sa idejom da na dan 14. novembra, Svetski dana borbe protiv dijabeta, uradi jednu akciju koju je uobičajeno godinama unazad radio i veliki broj poslanika je učestvovao u toj akciji, dakle, merenje šećera u krvi narodnim poslanicima, zaposlenima i predstavnicima medija koji to budu želeli. Savez bi i ove godine, u četvrtak, 13. novembra, od 9.00 do 12.00 časova, izveo ovu akciju, a informaciju dajem da bi oni koji žele da učestvuju u akciji, odnosno koji žele da im se odredi nivo šećera, došli bez doručka. Gospodin Jovan Palalić, narodni poslanik, ima reč.
Poštovana gospođo predsednice, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas se nastavlja rasprava o setu pravosudnih zakona koji, kao što je juče više puta istaknuto u diskusijama i poslanika poslaničkog kluba DSS, imaju cilj da promene sliku pravosuđa, ali, po nama, u jednom pravcu koji ne doprinosi upravo proklamovanim ciljevima i proklamovanoj politici Vlade Republike Srbije kada je u pitanju pravosuđe. Nije sporno da današnja rasprava i teme koje se danas nalaze na dnevnom redu, a to su zakon o sudijama i zakon o visokom savetu sudstva, imaju svoje utemeljenje u Ustavu Republike Srbije koga je, to želim ovde da ponovim, DSS snažno podržala i na referendumu i u Narodnoj skupštini. Niz odredaba koje se nalaze u predloženim zakonima ima svoju operacionalizaciju iz odredaba Ustava Republike Srbije, odredaba koje se nalaze u čl. 142. do 155, koji uređuju položaj sudija, položaj sudova i položaj Visokog saveta sudstva. Kao što su neke norme koje su definisane u Ustavu ovde pretočene, faktički razrađene u norme u zakonima, one nisu sporne u jednom svom delu i za naš poslanički klub, želim da istaknem da ima odredaba koje su i te kako problematične, a koje ne mogu drugačije da se posmatraju, osim u vezi sa zakonima o kojima smo juče raspravljali, a posebno sa zakonom o sedištima i područjima sudova i tužilaštava. Upravo dovodeći u vezu ove zakone možemo da vidimo i osnovnu intenciju zakonopisca i Vlade Republike Srbije, kakvu viziju ima budućeg pravosuđa. Ta vizija se svodi na dve stvari: ukidanje sudova i smanjenje broja sudija. Mi ćemo vrlo brzo, videli smo ovde i rokove, a 2009. godina biće godina kada će se to konkretno sprovoditi, biti suočeni sa činjenicom da će se ukinuti 104 opštinska suda i sasvim sigurno, sledom takve odluke i sledom realizacije ovih normi i zakona, biti realizovana još jedna odluka, da će veliki broj sudija ostati bez posla, što se ovde u zakonu o sudijama i navodi. Činjenica, to je uvažena ministarka Malović rekla u svom izlaganju, da se pristupa reorganizaciji mreže sudova dovešće neminovno i do smanjenja broja sudija, što upravo ima cilj da se na taj način sudska vlast reformiše, ali ne na kvalitetan i najbolji način, nego da se koncentriše, kao što smo juče rekli u diskusijama, u malom broju velikih gradova. Sudije koje su sudile u manjim sredinama, koje su ovde od strane predstavnika Vlade s jednim podozrenjem posmatrani, čak je ukazivano da je kod njih stepen korupcije najviše izražen, sasvim sigurno, prilikom sprovođenja ovog zakona, ostaće bez posla. Ponovo želim ovde da istaknem, mi nismo dobili nijedan konkretan argument, nijednu činjenicu da je stepen korupcije u manjim mestima neuporedivo veći nego što je stepen korupcije u velikim mestima, tj. da je korupcija i sprega, kako je navedeno, sa tajkunima, mnogo veća u malim gradovima, nego što je to u velikim gradovima gde je veći broj stanovnika, gde su veći interesi i gde je sasvim sigurno potreba za takvom vrstom pritiska na sudstvo u mnogo većoj meri postoji. Čitav ovaj koncept upravo pada na prvoj tački, a to je reorganizacija sudske mreže. To posle objašnjavaju norme koje sve to operacionalizuju u prelaznim i završnim odredbama zakona o sudijama od člana 100. nadalje. Naravno, ima tu rešenja koja ne mogu da se ne istaknu kao pomak napred, kao što je disciplinska odgovornost i mislim da je ona u ovom predlogu zakona dobro urađena. Mislim da ona može u najvećoj meri da reši probleme o kojima smo svi ovde diskutovali, a to je nepoštovanje onoga što se kaže kao razuman rok, nepoštovanje svih odredaba procesnih propisa koji dovode do toga da se postupak odugovlači, ali i svega onoga što podrazumeva kršenje zakona od strane sudija. Te norme mogu biti sasvim dovoljne, kao i norme o razrešenju sudija, da se problemi nesavesnog i nestručnog rada reše, a ne da se to rešava na način da se sudije otpuštaju, a da mi u ovom trenutku nemamo nikakve jasne kriterijume, osim onog što je navedeno kao dostojnost i stručnost, što nije razrađeno, što je dosta uopšteno i što može da dovede do različitih zloupotreba, pristrasnosti i onoga što je ovde istaknuto, do politizacije sudstva u donošenju odluka o izboru. Što se tiče Visokog saveta sudstva, želim da kažem da je DSS još 2001. godine izašla sa konceptom, Predlogom zakona o visokom savetu pravosuđa koji je tadašnji parlament usvojio, da se sudstvu, sudijama da mogućnost da utiču na donošenje odluka koje se tiču sudske vlasti. Razradu tog koncepta koji je tada usvojen i koji je dao rezultate sada vidimo kroz ustavnu normu u formiranju Visokog saveta sudstva i kroz donošenje zakona o Visokom savetu sudstva. Ali, ne možemo opet a da se ne osvrnemo na niz protivrečnosti i kontradiktornosti koje postoje u ovom predlogu zakona, pogotovo u njegovim prelaznim i završnim odredbama koje govore o prvom izboru članova Visokog saveta sudstva, gde se u povlašćen položaj stavljaju i sudije Visokog saveta pravosuđa, i uopšte Vrhovni sud Srbije, i mislimo da norme, kako su ovde definisane i kako su navedene, prilikom izbora prvog saziva Saveta nisu dobre i sasvim sigurno, kroz amandmane koje je naša poslanička grupa podnela, o tome ćemo više diskutovati. Želim samo da ukažem, pretpostavljam da je to tehnička greška, ali voleo bih da čujem da li je to tačno, u članu 102. stav 2. zakona o sudijama se kaže: "vršilac funkcija predsednika suda stupa na funkciju 1. januara 2009. godine". Uvažena gospođa ministar kaže da je greška. To je malo zbunilo sve poslanike koji su čitali ovaj zakon. Pretpostavljam da se radi o roku 1. januar 2010. godine. Znači, pored činjenice da ovaj zakon predstavlja realizaciju ustavnih normi, ima niz nedorečenosti koje su vezane za zakon o sedištu i područjima sudova, koji nije dobar. Treba stalno podsećati na to predstavnike Vlade. Mi smo juče čuli od predstavnika političkih stranaka koji čine vladajuću većinu da će taj zakon uneti, u stvari, najveću turbulenciju u pravosuđe. Želim ovde da podsetim, iako je uvažena ministarka to juče rekla, sudstvo i javnost je uznemirena. Naš poslanički klub dobija mnogo poziva kojima se ukazuje da takva rešenja nisu dobra i da ukidanje sudova predstavlja nešto što će biti jako loša poruka za mnoge opštine u Srbiji. Na ovaj način još jednom ukazujem da se taj predlog zakona povuče iz skupštinske procedure, da se uvaže osnovane primedbe i poslaničkih klubova, ali i javnosti, i sudske javnosti, pravosudne javnosti, i da se ne pribegava tome. Jer pored toga što je to loša poruka za te opštine, ponavljam, to je loša poruka i za investitore i za građane koji žele da ostvare svoja prava pred tim sudovima u svojim sredinama, gde stepen korupcije nije visok, nego je to samo jedan izgovor da se na taj način uđe u jednu reformu koja ima cilj, ponavljam, neefikasno sudstvo i sudstvo koje neće dati rezultat u narednom periodu. Ubeđen sam da ovo mišljenje deli veliki broj građana.
Reč ima narodni poslanik Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća i poštovana gospođo ministar, kao i građani Srbije, pošto imamo vrlo malo vremena, iskoristiću ovo vreme svoje poslaničke grupe NS da pročitam saopštenje Društva sudija Srbije od 10.10.2008. godine. Dakle, Društvo sudija Srbije konstatuje: "Nijednog trenutka Društvu sudija nisu bile dostupne verzije zakona o uređenja sudova i zakona o visokom savetu sudstva, sa sadašnjim prelaznim i završnim odredbama, niti zakon o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava u bilo kojoj verziji, a posebno ne zakon o sudijama, sa prelaznim i završnim odredbama kojima se predviđa opšti izbor, odnosno reizbor sudija u Srbiji. Sa nekoliko zahvata, ne brojnih, ali suštinskih, zakoni koji su sada u zvaničnoj proceduri značajno su izmenjeni u odnosu na one koji su bile pred Venecijanskom komisijom i pred Društvom sudija. Stručna javnost je u dva navrata razmatrala radne verzije zakona o visokom savetu sudstva, zakona o sudijama i zakona o uređenju sudova. Prvi put je nakon okruglog stola, održanog dana 21. februara 2008. godine, razmatrajući navedene zakone, uz obrazložena mišljenja, predloge i kritike Društva sudija, Venecijanska komisija Saveta Evrope dala mišljenje o njima 15.03.2008. godine. Zatim su na stručnoj raspravi, koju je Ministarstvo pravde organizovalo sa OEBS-om 4. i 5. septembra 2008. godine, razmatrane radne verzije navedenih zakona, sa drugačijim rešenjima određenih važnih pitanja u odnosu na prethodne verzije. Izostala je neophodna javna rasprava o pravosudnim zakonima, iako su oni od ogromnog značaja za pravnu sigurnost i budućnost cele države." Obzirom da su u pitanju korenite promene pravosudnog sistema u Srbiji, mislim da je trebalo uvažiti izuzetno važne sugestije Društva sudija Srbije.
Narodni poslanik Petar Petrović ima reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarka i saradnici iz Ministarstva, poslanička grupa SPS i JS će podržati u načelu sve predložene zakone iz oblasti pravosuđa, a ukoliko budu usvojeni neki od amandmana koje je ova poslanička grupa dala u cilju poboljšanja teksta i odredbi nekoliko zakona koji su na dnevnom redu, glasaće i za sve predložene zakone u celini. Ono što već par godina ne samo stručna javnost, nego i šira javnost Srbije prati, jesu očekivane reforme u pravosuđu države Srbije. Konačno, posle dugog vremena imamo na dnevnom redu predloge ovih zakona, onih koji su bili juče i danas ova dva zakona, kao što ćemo sutra i narednih dana razmatrati preostale zakone iz ove oblasti. Ono što mogu da kažem kada su u pitanju poslanici JS, koji deluju u okviru poslaničkog kluba SPS-JS, jeste da pojedine odredbe koje su date u Predlogu zakona o izboru sudija mi pozdravljamo i mislimo da je to dobar napredak u odnosu na postojeće odredbe važećeg Zakona o izboru sudija. Naročito je to bitno kada se odnosi na one članove koji govore o izboru sudija i predsednika sudova. Naročito stavljam naglasak na predsednike sudova, jer sada je u zakonu izričito određeno da se predsednici sudova mogu birati i iz redova sudija tih sudova, što znači da napuštamo jednu, po nama iz JS, lošu praksu, a imali smo to u ranijem vremenskom periodu – to mogu odgovorno da tvrdim, jer sam u periodu od 2001. do 2003. godine bio član Odbora za pravosuđe i upravu – kada smo za predsednike okružnih sudova birali sudije opštinskih sudova, kada smo za predsednika Vrhovnog suda birali ne sudiju Vrhovnog suda, nego nekog drugog sudiju nižeg suda. Izbegavanjem takve prakse i prevođenjem da se izbor predsednika suda vrši baš iz redova sudija tog suda mislim da jejedan veliki korak napred. Drugo, što je vrlo često pominjano ovde, a što moram da napomenem, ne mogu da siđem sa ove govornice a da to ne kažem, jeste da se mnogo govori o korupciji u sudstvu, u pravosuđu, a da se ne iznose neki validni dokazi gde to ima korupcije. Neću da kažem da nema korupcije i u pravosuđu, ali korupcije ima i drugim delovima društva i u nekim drugim zanimanjima, pa se mnogo manje o tome govori, da li iz straha ili iz nečeg drugog, neću o tome da sudim. Ne branim da se govori o korupciji, ali ako govorimo o korupciji nemojmo po onoj staroj srpskoj izreci da zbog jednog lošeg Nikole mrzimo i Svetog Nikolu. Prema tome, ako ima korupcije, dajmo dokaze gde je ima i da to sečemo u korenu. Nemojmo sve poštene sudije nižih ili viših sudova da trpamo u isti koš i da ih jednim izrazom nazivamo da su i oni korumpirani, ako među njima ima nekoga ko to radi. Prema tome, mislim da treba da budemo vrlo oprezni kada govorimo o korupciji. Nisam siguran da ćemo i posle ovih novih zakona da potpuno iskorenimo tu negativnu pojavu. Ono što nas iz Jedinstvene Srbije pomalo, moram to reći, zabrinjava i bojimo se da prilikom izbora novih sudija, prilikom reizbora, da neke sudije koji su dosledno primenjivali zakone ove države, koje je donela ova skupština kao najviši zakonodavni organ, budu sada u reizbornosti stavljeni u drugi plan, odnosno budu izabrani, odnosno reizabrani zato što se nekom ili nekoj političkoj stranci ili partiji u tom trenutku nije svidela odluka koju je taj sud doneo ili sudija, a on je donosio odluke samo uz striktnu primenu tada važećih zakona. Postavlja se pitanje, da li sudija sme, ako je položio zakletvu, da dosledno ne primenjuje važeći zakon u tom trenutku. O tome treba dosta voditi računa. Stalno govorimo, i mislim da ćemo sada konačno valjda to primeniti, o depolitizaciji sudstva, odnosno da sudije biraju između sebe one koji će da idu u više sudove, da je visoki savet taj koji će donositi konačnu odluku o tome ko će biti sudija nekog suda. To mi iz SPS-JS pozdravljamo. Takođe, kada se govori o onom delu ovog zakona o izboru sudija, o vremenu prestanka rada sudija po sili zakona, tamo izričito piše da sudiji prestaje sudijska funkcija sa navršenih 65 godina života ili 40 godina staža, osim u slučaju kada ima započete predmete i kada odlukom predsednika suda može da ostane još maksimalno dve godine da završi započete predmete. Mislim da je to dobro, s tim što treba voditi računa, a praksa će to pokazati, da u našim sudovima ima mnogo sudija koji su iz nekih drugih organa prešli da rade u sud, a imaju beneficirani radni staž, pa će se desiti da neko sa 57, 58 ili 60 godina ima 40 godina staža osiguranja i moraće po sili zakona da ode u penziju. Moramo to strogo da primenjujemo, ukoliko želimo da u ovoj oblasti stvorimo nova radna mesta za mlade ljude koji završavaju pravne fakultete, polažu pravosudne ispite i čekaju da budu zaposleni. Mi iz Jedinstvene Srbije smo podneli jedan amandman na ove zakone, a juče nisam imao prilike da govorimo o tome zbog proteka vremena koje ova poslanička grupa SPS-JS ima na raspolaganju, kada je u pitanju sedište sudova. Molio bih Ministarstvo da uzme u obzir da u ovom trenutku u Jagodini postoji odeljenje sada Trgovinskog suda u Kragujevcu. Po novom predlogu tog odeljenja nema. Statistika pokazuje da od svih privrednih sporova pred Trgovinskim sudom, odnosno budući naziv je kao što je i ranije bio privredni sud u Kragujevcu, 60% predmeta su sa teritorije Pomoravskog okruga. Ima i ekonomske i svake druge opravdanosti da odeljenje Trgovinskog suda iz Kragujevca bude u Jagodini. Takođe molim Ministarstvo da razmotri i predlog suda i sudija iz Ćuprije da budu odeljenje osnovnog suda u Jagodini, jer to je njihov zahtev, a i tradicija govori da je Ćuprija u mnogo bližoj i složenijoj, tako da kažem, vezi sa Jagodinom nego sa nekim drugim gradom. Imajući sve ovo u vidu i očekujući da će posle izglasavanja ovih zakona pravosuđe preboleti neke nazovimo bolesti i da ćemo stvoriti uslove da Srbija i kroz uređenje ove oblasti stekne uslove za ulazak u Evropu, SPS-JS će glasati za predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Dejan Mirović ima reč, posle njega narodni poslanik Srđan Miković.
Dame i gospodo, u Predlogu zakona o sudijama već na samom početku u članu 1. se ističe da je sudija nezavisan, zatim se u članu 2. govori o stalnosti sudijske funkcije, a u članu 3. se navodi da je sudija dužan da u svakoj prilici održi poverenje u svoju nezavisnost i nepristrasnost. U članu 12. piše da sudijska funkcija traje neprekidno od prvog izbora za sudiju do navršenja radnog veka. U članu 22. se navodi da je sudija slobodan u zastupanju svog shvatanja u utvrđivanju činjenica i u primeni prava, dakle, u svemu što odlučuje. Dakle, osim patetičnog stila koji se povremeno koristi, ovim odredbama se ne može prigovoriti u formalno-pravnom smislu. U poslednjem delu zakona koji kao da je pisala neka druga osoba ili više njih i to pod neutralnim naslovom - prelazne i završne odredbe, čak se u okviru ovog dela u članu 99. navodi da se radi o nastavljanju sudijske funkcije, dakle, ne pominje se prestanak sudijske funkcije, iznose se sporne odredbe koje potpuno negiraju sve ono što je navedeno u pravom delu zakona. Na primer, u članu 100. koji reguliše izbor sudija piše - izbor sudija, u skladu sa ovim zakonom, izvršiće se najkasnije do 1. decembra 2009.godine. U članu 101. piše - sudijama iz člana 99. stav 1. i stav 2. ovog zakona, koji nisu izabrani u skladu sa ovim zakonom, dužnost prestaje 31. decembra 2009. godine. Dakle, radi se o slabo prikrivenoj i politički motivisanoj lustraciji sudija, jer prema članu 100. odluke o reizboru donosiće visoki savet sudstva i to najkasnije u roku od 60 dana od konstituisanja visokog saveta sudstva. Osam od 11 članova visokog saveta sudstva bira Narodna skupština. Poznato je da u Skupštini dominira vladajuća politička većina, takođe od tri člana visokog saveta po položaju jedan je ministar nadležan za pravosuđe. Dakle, još jedan član saveta koji je veoma vezan, najblaže rečeno, za vladajuću koaliciju. Ovakvo kršenje Ustava u Predlogu zakona o sudijama ili uvođenje politike u sudstvo, tačnije ugrožavanje stalnosti i nepristrasnosti sudijske funkcije, primetila je i struka. Na primer, Konstantin Mikić-Vranjić iz Društva sudija Srbije je izjavio 29. oktobra 2008. godine povodom Predloga zakona o sudijama: "Nismo mi sami sebi cilj već građani imaju pravo na nepristrasnog sudiju koji je stalan i nezavisan. Stalnost sudijske funkcije treba da postoji nezavisno od promene vlasti. Ne može sudija da bude nezavisan ako nije stalan. Ovakvo rešenje otvara mogućnost da svaka vlast, kada god hoće, menja sudije." Takođe, predsednik Društva sudija Srbije Dragana Boljević je izjavila istim povodom: "Za nas je neprihvatljivo neustavno rešenje iz Nacrta zakona o sudijama koje se odnosi na izbor nosilaca pravosudnih funkcija". Kada se pogledaju odredbe Ustava, tačnije član 142, u kome se navodida su sudovi nezavisni i samostalni u svom radu, jasno je da su primedbe koje dolaze iz struke potpuno tačne. Ovako slabo prikriveni pokušaj lustracije sudija, koji se pokušava proturiti kroz nacrt zakona, nije zasnovan ni na međunarodnim standardima. Tu činjenicu predlagač ne može sakriti ni predugačkim rečenicama i nejasnim i konfuznim frazama koje navodi u obrazloženju i iz kojih je očigledno samo da je neko pomešao 1989. i 2008. godinu dok je pisao Predlog zakona. Citiram iz obrazloženja Predloga zakona: "Zakon o sudijama se donosi u trenutku kada naša država prolazi kroz težak period, polažući jedan istorijski ispit za priključenje EU, istovremeno napuštajući jedan preživeli društveno-politički sistem i gradeći jedan potpuno novi, primeren težnjama i potrebama njenih građana okrenutih evropskim vrednostima". Takođe, u obrazloženju zakona predlagač se poziva na poštovanje ljudskih prava, a u samom tekstu zakona se pominje Evropski sud za ljudska prava. Upravo Evropska konvencija o ljudskim pravima garantuje pravo na pravedno suđenje u članu 6. To pravo se, prema svim tumačenjima, zasniva upravo na pojmu nezavisan i nepristrastan sud. U tom kontekstu i na osnovu člana 6. Konvencije Evropski sud je ustanovio u slučaju Kembel i Fel sledeće kriterijume u vezi sa pojmom nezavisan sud. Citiram: "Pri odlučivanju da li neki organ može biti nezavisan, posebno se tu misli na izvršne organe i stranke u sporu, sud je imao u vidu način na koji su postavljeni na dužnost njegovi članovi i trajanje njihovih mandata". Dakle, upravo ono što je sporno u članu 100. i 101. Predloga zakona. Zatim, Evropski sud zaključuje u ovom slučaju da je potrebno i jemstvo da neće biti spoljnih pritisaka, kao i pitanje da li taj organ ostavlja utisak nezavisnosti. Kada analiziramo članove 100. i 101. Predloga zakona jasno je da nema čak ni utiska o nezavisnosti našeg sudstva. Zato ovaj predlog zakona treba posmatrati kao primer kršenja Ustava, Evropske konvencije o ljudskim pravima, ali i prakse Evropskog suda.Zahvaljujem.
Narodni poslanik Srđan Miković, a da se pripremi Dejan Radenković.
Poštovana gospođo predsednice, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo, mi danas nastavljamo da govorimo o setu pravosudnih zakona, a kada govorimo o pravosuđu, onda govorimo o sudovima kao o poslednjim institucijama u našem društvu pred kojim građani traže ostvarivanje svojih osnovnih prava. Upravo zbog toga mislim da svi treba da imamo posebnu odgovornost kada prilazimo razmatranju predloga zakona koja treba da omoguće ne toliko stvaranje uslova za pridruživanje Evropi, koliko stvaranje uslova da se prava svakog našeg građanina što bolje ostvare. Danas govorimo o Predlogu zakona o sudijama i o Predlogu zakona o visokom savetu sudstva i trudiću se da se ne ponavljam mnogo sa predgovornicama, samo bih hteo da podvučem nekoliko stvari. Pre svega, da je u Predlogu zakona o sudijama posebno podvučena potreba ne samo za održanjem nezavisnosti sudija, nego održavanjem poverenja u nezavisnost i nepristrasnost sudija. Upravo stvaranjem sistema u kome mogu da se obezbede uslovi za nepristrasnost suđenja u većoj meri će se ostvarivati prava naših građana. Trebalo je u Predlogu zakona paralelno voditi računa i u interesima građana, ubrzanju postupka, kontroli sudija, ali i o položaju samih sudija, jer obavljati takvu odgovornu dužnost u našem društvu znači imati sve uslovi da taj postupak može sa se obavlja i bez uticaja politike, tajkuna, medija i svih onih koji svakodnevno pokušavaju da ostvare uticaj na sudije. Međutim, ono što me danas iznenadilo, to je da očigledno na nekim mestima postoji i obrnut proces. Gospodin Palalić je ovde sa ove govornice pomenuo da sudstvo zove poslaničke klubove. To je nešto što me iznenadilo. Nadam se da je to greška u govoru gospodina Palalića, ali ukoliko se stenogram proveri, to je izrečeno sa ove govornice. Upravo u cilju onemogućavanja uslova da zakonodavna i izvršna vlast utiče na sudstvo, tako isto smatram da mi pre svega treba da onemogućimo da na nas kao političke činioce određeni pripadnici delova sudstva vrše nekorektan uticaj. U pogledu argumentacije za unapređivanje ovih zakona, Predloga zakona o sudijama i Predloga zakona o visokom savetu sudstva, u svakom slučaju siguran sam da ćemo svi biti u poziciji, i pozicija i opozicija, da razmotrimo amandmane koji će omogućiti unapređivanje iovako kvalitetnih datih predloga zakona. Ono što bih posebno ukazao to je da, za razliku od nekih prethodnih zakonskih rešenja, direktno u zakonskom tekstu je uneto u članu 9. prvo na stručno usavršavanje i obuku, gde se predviđa da sudija ima pravo i obavezu na stručno usavršavanje i obuku o trošku Republike Srbije, u skladu sa posebnim zakonom. Osim toga što je predviđeno konkretno vrednovanje rada sudija od strane sudija višeg stepena, saveti koji se formiraju u sudovima višeg stepena biće u poziciji da vrednuju sudije sudova nižeg stepena. Predviđeni su periodi u kojima se vrši vrednovanje rada sudija, a u svakom slučaju paralelno sa time omogućava se da na određeni način omogući dalje stručno usavršavanje, obuka i unapređivanje rada u našim sudovima. Mislim da uz sve ostalo, a pogotovo uz odredbe koje su predviđene u članovima 27,28, pa i u članu 29. zakona o sudijama, gde je predviđena dužnost obaveštavanja predsednika neposredno višeg suda, u smislu kršenja redosleda prijema predmeta ili obaveštavanje u slučaju trajanja postupka, to su moji predgovornici ovde već isticali, da u slučaju kada dođe do dužeg trajanja postupka od uobičajenog izričito se predviđa obaveza obaveštavanja čitavog niza subjekata o probijanju rokova. S druge strane, u članu 29. ustanovljeno je i pravo sudije na pritužbu, i s te strane smatram da se paralelno vodi briga o građanima koji su zainteresovani za nepristrasno, brzo, efikasno suđenje, a mislim da svi možemo da konstatujemo da ovog trenutka treba mnogo toga uraditi na poboljšanju stanja uopšte u pravosuđu. S druge strane, stvaraju se uslovi da i svaki sudija koji smatra da je određenim postupkom povređeno njegovo pravo ima pravo na pritužbu i zaštitu svojih interesa. U pogledu materijalnog položaja sudije, mislim da je to jako važan segment ovog zakona, to je detaljno razrađeno u članovima nakon 37. člana zakona o sudijama, smatram da jedan deo u pogledu prinadležnosti će verovatno biti dorađen i razmatranjem amandmana na Predlog zakona o visokom savetu sudstva. Što se tiče drugog zakona koji danas razmatramo u načelu, a to je zakon o visokom savetu sudstva, ukazao bih samo na dva momenta, i to je, da visoki savet sudstva, između ostalog, obavlja i poslove pravosudne uprave koji se odnose na utvrđivanje opštih smernica za unutrašnje uređenje sudova, vođenje ličnih listova sudija, sudija porotnika i sudskog osoblja i određene poslove vezane za predlaganje i kontrolu sudskog budžeta. Znači, visoki savet sudstva preuzima one nadležnosti u smislu kontrole ukupne situacije u sudstvu, ali i u onom delu, što do sada nismo imali situaciju, a to je da visoki savet sudstva predlaže obim i strukturu budžetskih sredstava neophodnih za tekuće rashode, kao i da vrši nadzor nad trošenjem tih sredstava. Istovremeno, Ministarstvo i dalje prihvata, što se tiče kapitalnih investicija vezanih za rad pravosudnih organa, da je ovo nadležnost Ministarstva pravde. Konačno, imajući u vidu sve ono što je juče rečeno u pogledu ostvarivanja prava svakog pojedinačkog građanina da može na svim mestima na kojima je mogao i do sada da traži zaštitu svojih interesa, bez obzira da li će se to zvati opštinski sud, osnovni sud ili jedinica osnovnog suda, u navedenim jedinicama obavljaće se suđenja i svi drugi sudski poslovi, uključujući predaju podnesaka, tužbi, žalbi, prigovora, molbi, pritužbi, poslove overe, poslove izdavanja uverenja i ostale poslove. Znači, u tom delu geografski ništa se ne menja za građanina, a zakonom o sudijama i ostalim zakonima koji regulišu ovu oblast pravosuđa omogućiće se da na istim tim mestima na kojima su štićeni interesi i prava građana u proteklom periodu, biće u prilici da budu svedoci efikasnijeg, boljeg i suđenja lišenog određenih mogućnosti, kao što je do sada bilo, određenih uticaja sa strane. U tom smislu, siguran sam da nakon razmatranja amandmana na ceo set pravosudnih zakona bićemo u prilici da odlučimo da li ćemo da stanemo na stranu onih koji žele bolju situaciju u pravosuđu i da glasamo za ovaj set pravosudnih zakona ili ćemo da priznamo da smo zadovoljni stanjem u pravosuđu koje je danas. Siguran sam da će većina biti za to da se prihvati ceo ovaj set pravosudnih zakona.
Zahvaljujem. Gospodin Palalić, po Poslovniku ili replika? Replika.
Pozivam se na pravo na repliku, jer me je uvaženi kolega Miković pomenuo u svom govoru. U toku svog izlaganja rekao sam da veliki broj građana, upravo zbog novog zakona koji uređuje sedište i područje sudova i javnih tužilaštava, zove naš poslanički klub. Ne mogu da preciziram taj deo koji ste rekli da se odnosi na sudije. Sasvim sigurno, veliki broj materijala koji dobijamo od Društva sudija Srbije, na to sam mislio, došao je u naš poslanički klub. Ubeđen sam da ono što Društvo sudija Srbije ukazuje kao na nedostatke ovoga zakona reprezentuje i predstavlja sve sudije u Srbiji. Na to sam mislio kada sam ukazao na to da naš poslanički klub dobija materijale kojima se kritikuje predlog ovih zakona. Naravno, pojedinačnih poziva nije bilo, niti očekujem da to bude, s obzirom da Društvo sudija Srbije, kao strukovna organizacija sudija, predstavlja pravosuđe. Bilo bi dobro da svi mi upravo uvažimo ono što ta strukovna organizacija, najviši zaštitnik interesa sudija, želi da ukaže i Vladi. Nije dobro da se ova tenzija stvara preko medija i preko javnosti, da postoji nesaglasnost u konceptu pravosuđa između Ministarstva pravde i Društva sudija Srbije. U tom smislu je bilo moje izlaganje. Želeo sam da ga ovom prilikom pojasnim povodom ovoga što je ukazao uvaženi kolega Miković.
Reč ima narodni poslanik Dejan Radenković.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko, poslanička grupa SPS-Jedinstvena Srbija glasaće za ovaj set zakona iz oblasti pravosuđa. Po ovoj tački dnevnog reda posebno ću se osvrnuti na zakon o visokom savetu sudstva. Nakon zakona o visokom savetu pravosuđa koji je prvi put donet 2001. godine, a potom još u pet navrata je redigovan izmenama i dopunama, potreba za donošenjem ovog zakona pokazala se kao neophodnost prvenstveno iz dva razloga: Prvi razlog je taj što je prethodni zakon bio nepotpun po pitanju regulisanja materije vezane za funkcionisanje pravosudnog sistema, te ovaj zakon koji je danas pred nama dotičnu problematiku reguliše na jedan sveobuhvatniji način, što će građanima predstavljati jedan dodatni garant da će pravosudni sistem funkcionisati na jedan društveno prihvatljiv način, budući da je ovim zakonom pitanje struke istaknuto u prvi plan, o čemu ću govoriti naknadno. Drugi razlog je što su obaveze i zadaci, koji se pokazuju kao neophodni u normalnom funkcionisanju pravosudnog sistema, ovoga puta povereni u nadležnost jednom uskostručnom telu, u čijem sastavu dominiraju predstavnici sudova tj. sudije. A samom činjenicom da u istom neće biti zastupljeni predstavnici nosioca javnotužilačkih funkcija, budući da oni dobijaju posebnu zakonsku regulativu, domen struke će biti prevashodan, te će oni na bazi svojih iskustava i znanja biti u stanju da ovu oblast državne vlasti kanališu na društveno najcelishodniji način. No, da pođemo redom. Već u samom sastavu saveta, kako je to već predviđeno članom 5. ovog zakona, propisano jeda se od 11 članova njih sedam bira iz redova nosilaca pravosudnih funkcija tj. sudija. Ova činjenica ukazuje na jednu profesionalizaciju ovog tela. Budući da će odluke koje ono bude donosilo prevashodno imati pečat struke, pa će nosilac pravosudnih funkcija tj. sudija biti u mogućnosti da svoja iskustva i znanja primeni na jednom terenu koji će biti jako bitan za uspešno funkcionisanje i rad sudova kao državnih organa na teritoriji cele države, a što će građanima dati jedan poseban kvalitet i mogućnost da do svojih prava, o kojima odlučuju sudovi, dođu na jedan brži i činjenično kvalitetniji način. Upliv politike u funkcionisanje ovog tela će biti minimalan, da ne kažem zanemarljiv, jer od 11 članova saveta, samo dvojica će biti predstavnici stranačkih opredeljenja, a to su ministar pravosuđa i predsednik nadležnog odbora u Skupštini. Ova činjenica je jako bitna budući da će se sve odluke koje budu donosile ovo telo imati prevashodni pečat struke, kao što sam već rekao, jer će se najveći broj članova birati iz redova profesije, znači, koji se bave pravosuđem, ali će i preko svog nadležnog ministra i predsednika nadležnog odbora imati kompletnu informaciju o tome šta se dešava. Narodna skupština, kao najveći organ vlasti u državi, moći će da ima uvid na jedan ozbiljan način, a niko neće zadirati u funkcionisanje ovog pravosudnog sistema, što je bilo do sada nedopustivo. Uloga političkih činilaca, koja se ogleda u zastupljenosti političkih funkcionera, ministara i predsednika odbora,biće zaista potpuno marginalizovana. Jako bitan trenutak je i činjenica da će ovo telo po prvi put biti oslobođeno prisustva nosilaca javnotužilačkih funkcija, kao što sam već rekao, koji će dobiti svoj zakon, te će samim tim upliv organa gonjenja u funkcionisanju pravosuđa biti potpuno anuliran, što je bitno na planu potpune nezavisnosti srpskog pravosuđa i garantovanja određenih prava građanima koja su predviđena najvišim državnim aktima. Dakle, jednostavno rečeno, predstavnici javnih tužilaštava neće imati bilo kakav upliv u izbor i razrešenje sudija, što je vrlo bitan momenat za nesmetano funkcionisanje pravosudnog sistema, koje ubuduće neće imati balast uticaja organa gonjenja u njegovom funkcionisanju. Što se tiče odredaba o funkcionisanju visokog saveta sudstva, ne bih posebno komentarisao, budući da je funkcionisanje isto po pitanju strukturalne forme regulisano na jedan uobičajen način za funkcionisanje državnih organa, te na tu temu ne treba posebno trošiti reči, a i vreme, budući da nema ničeg novog i neuobičajenog. Ono što posebno treba napomenuti, a nakon ovoga što sam i do sada rekao, jeste da je delokrug nadležnosti saveta vrlo široko opredeljen i uskostručno određen. Članom 13. ovog zakona predviđen je čitav niz poslova koje će obavljati ovo telo, pa samim tim i njegov sastav je garant da će funkcionisanje pravosuđa u Srbiji biti podignuto na jedan kvalitetniji i viši nivo. Okolnost da će savet birati i razrešavati sudije, predlagati kandidate za izbor sudija i odlučivati o sukobima interesa nosilaca sudskih funkcija ukazuje da će ove bitne stavke u formiranju pravosudnih organa imati zdravu genetiku i genezu, budući da će ih iznedriti stavovi i iskustva uskostručnih ljudi, ljudi od struke, koji će na bazi svojih znanja birati stručan, primeran kadar za obavljanje sudskih funkcija. Drugo, sve okolnosti koje su vezane za nesmetano funkcionisanje pravosudnog sistema, a koje se ogledaju u brojčanom sastavu sudova, kao i materijalnim sredstvima neophodnim za njihov uspešan i neometan rad i funkcionisanje, takođe će biti delokrug nadležnosti ovog tela tj. saveta. To je takođe garant da će sudovi ubuduće funkcionisati bez materijalnih problema, jer će obim budžetskih sredstava, koja su neophodna za neometan rad sudova, predlagati ovaj organ koji svojim sastavom garantuje da će materijalna baza sudova unutar Srbije biti pravilno opredeljena, te da ovaj faktor neće uspeti da utiče na zastoj u vršenju pravosudne vlasti, a što se ranijih godina dešavalo iz potpuno banalnih razloga i dovodilo do paralisanja sudova. Čak imamo primera da su građani to osetili, gde su se suđenja odlagala zbog nedostatka materijalnih sredstava. Imamo jedan banalan primer da je osnovna materijalna strana nedovoljna bila za funkcionisanje pravosuđa jer nije bilo para za pozive za ročišta. Treće, ono što je najbitnije, da ovaj organ, tj. savet će davati saglasnost na programe obuke i svih vrsta edukacije pravosudnih kadrova, što će biti takođe garant da će pravosudni kadrovi u dogledno vreme proći kvalitetnu obuku i steći dragocena iskustva, što će biti neophodno za uspešno funkcionisanje sudstva u Srbiji. Rezime bi bio na kraju da je intencija u funkcionisanju pravosuđa koja se ogleda u postojanju jednog nepristrasnog i nezavisnog organa koji bi obavljao čitav niz nadležnosti neophodnih za zdrav rad pravosuđa, a koja se rodila donošenjem prvog zakona 2001. godine, ovim zakonom uobličena i detaljno regulisana, pa je jedna sfera društvenog života, a koja je vrlo bitna za funkcionisanje države i društva uopšte, konačno dobila definitivno uobličenje i iz tih razloga predlažemo Narodnoj skupštini da ovaj zakon usvoji. Hvala.
Narodni poslanik Milica Radović ima reč.
Dame i gospodo, poštovani predstavnici Ministarstva, znam da je pravosudnom sistemu potrebna reforma, ali ta reforma treba da bude dobro osmišljena, realna i izvodljiva, a ne takva da se pod izgovorom reforme ukida ogroman broj kako opštinskih sudova, tako i javnih tužilaštava bez ikakvog kriterijuma, da se stvara opšti haos u samim sudovima i da se stvara opšta atmosfera nesigurnosti među zaposlenima. Juče sam govorila o tome da nije dobro što mi danas raspravljamo o ovim zakonima, danas o Predlogu zakona o sudijama i Predlogu zakona o visokom savetu sudstva, juče o preostalom setu pravosudnih zakona, bez javne rasprave. Javna rasprava bi sigurno doprinela poboljšanju tekstova ovih zakona i onda se postavlja pitanje da li je uopšte predlagaču ovog zakona bilo stalo do toga da se tekst ovih zakona popravi. Ovi predlozi zakona nisu dobili pozitivnu ocenu Venecijanske komisije. Prosto, ta tvrdnja je neistinita. Pozitivno mišljenje Venecijanske komisije su dobili nacrti zakona o sudijama i Nacrt zakona o visokom savetu sudstva, koji su bili drastično promenjeni u odnosu na ove koje mi imamo danas ispred sebe. Znam da situacija u pravosuđu nije zadovoljavajuća, ali prosto za takvu situaciju ne možemo da krivimo isključivo i samo sudije. Smatram da je pogrešno što je u javnosti stvorena opšta slika da je stanje u pravosuđu generalno i uopšte da vlada jedna korumpiranost, da su sve sudije nestručne, nedostojne vršenja svoje funkcije i nesavesne. Jednostavno ne mogu da podržim tu tezu i za to imam i niz jako dobrih argumenata. Prethodnih dana sam govorila o tome u kakvim uslovima rade sudije, koliko predmeta u radu imaju, koliko dana u nedelji sude, koliki je broj sudnica kojima raspolažu i sve to na kraju ne možemo da ne uzmemo u obzir kada ocenjujemo rad samih sudija. Beogradsko pravosuđe je po tom pitanju najopterećenije, ono je prebukirano. U proseku sudija parničar ima negde oko 300 predmeta u radu, sudija krivičar između 150 i 250 predmeta u radu, a istražni sudija preko 500 predmeta u radu. Kako onda mislite da uopšte možemo da očekujemo od njih da efikasno postupaju ukoliko nemaju kada da sude? Znači, oni nemaju dovoljan broj sudnica na raspolaganju. Oni sude svaki drugi ili treći dan. Meni je jako teško da zamislim kako će da izgleda pravosuđe onog trenutka kada zakon o sedištima i područjima sudova i javnih tužilaštava stupi na snagu, teško mi je da zamislim kako će uopšte da funkcioniše prvi osnovni sud, kome će biti pridodate nadležnosti sva četiri preostala opštinska suda u Beogradu. Najveći broj zamerki na ove predloge zakona su uputile same sudije i smatram da je to jako loše. Napadajući reizbor oni polaze od načela stalnosti sudijske funkcije koja je proklamovana u samom Ustavu i koja predstavlja osnov nezavisnosti samog sudstva. Svako onaj ko misli da je reizbor osnovni uslov da bi se poboljšalo stanje u sudstvu i da bi se dobio adekvatan profesionalni sudijski kadar, mislim da grdno greši. Jednostavno, da bi dobili jednog dobrog i stručnog sudiju, za to je potrebno vreme. Sudija se ne stvara preko noći. Samo društvo i sam pojedinac sudija u to moraju mnogo da ulažu. Godine 1991, kada je donet Zakon o sudijama, izvršen je opšti reizbor sudija; 1996. i 1997. godine je izvršena čistka u pravosuđu tako što se 60 sudija, koje su se suprotstavile izbornoj krađi, faktički našlo na ulici. Nakon toga pojavio se u javnosti famozni spisak od 187 nepodobnih sudija. To je nešto sa čim niko od nas, nadam se, ne bi smeo da se složi. Na delu je klasičan politički obračun sa neistomišljenicima i nepodobnim sudijama. DSS ima najveću zamerku na izbor prvog sastava Visokog saveta sudstva, jer smatramo na osnovu odredbi zakona, ovako kako je ovde predviđeno, da oni neće prolaziti reizbor. Ako je reizbor već uspostavljen kao pravilo, onda on mora da se odnosi na sve sudije, nema selektivne primene, ne mogu predstavnici prvog sastava Visokog saveta sudstva da budu prosto privilegovani. Oni će u krajnjem slučaju da odlučuju o izboru, odnosno reizboru svih ostalih sudija, pa zbog toga ne vidim uopšte razlog zbog čega je predlagač zakona izašao sa ovakvom jednom odredbom. Bilo bi dobro da su ovim predlozima zakona predstavljeni osnovni kriterijumi za izbor prvog sastava Visokog saveta sudstva, a i naravno za ponovni izbor svih sudija, pa makar i u opštoj formi, gde se kaže da su sudovi u obavezi da predlože najbolje među sudijama. Onda prosto ne bismo bili u situaciji da član 52. Predloga zakona tumačimo tako, to može da se navede kao zaključak ili da proizilazi kao zaključak, da će parlamentarna većina biti u mogućnosti da izabere podobne sudije koji će kasnije odlučivati o izboru svih drugih sudija u svim drugim vrstama i stepenima pravosuđa. Ono što je po mišljenju DSS takođe neprihvatljivo je ideja da kroz Predlog zakona o Visokom savetu sudstva provejava ideja o postojanju jedne autonomne pokrajine. Prvo, ova odredba nije ustavna odredba. Mislim da u Srbiji postoje dve autonomne pokrajine, kako Vojvodina, tako i Kosovo i Metohija. Ovo se ne može podvesti pod previd, posebno jer se lako može zaključiti da su predstavnici vlasti u vrlo delikatnom trenutku za državu, kada se borimo za očuvanje njene teritorijalne celovitosti, prosto prihvatili činjenicu da Kosovo i Metohija kao autonomna pokrajina ne postoji. Takođe, smatram da su rokovi za izbor prvog sastava Visokog saveta sudstva neopravdano kratki, a sa druge strane smatramo da je mandat upravo tog istog prvog saziva Visokog saveta sudstva predugačak. Ovde se u članu 55. kaže da postoji mogućnost da on traje i pet godina. Smatramo da je ova odredba u direktnoj koliziji sa odredbom člana 57, koja govori da će izborni postupak članova stalnog sastava Visokog saveta sudstva da se sprovede do jula 2010. godine. Na samom kraju da zaključim, smatram da svi ovi predlozi zakona o kojima smo imali priliku da diskutujemo i juče i danas imaju niz nelogičnosti, niz loših, neutemeljenih, površnih rešenja i da bi najbolje bilo da se oni povuku iz skupštinske procedure na jednu dalju i temeljnu doradu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković. VLATKO RATKOVIĆ: Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo danas raspravu o paketu veoma važnih zakona važnih za naše društvo, važnih za naše građane. Ovo su zakoni koji izazivaju veliku pažnju i analizu, na prvom mestu stručne javnosti, dakle sudija, tužilaca, pravnika, advokata, ali ništa manje pažnje nemaju ni građani Srbije koji pomno prate rad ovog parlamenta na usvajanju zakona. Malo koji građanin nije imao u svom životu kontakta sa sudom, bilo kao stranka u postupku, bilo kao svedok, bilo kao lice koje dolazi na overu kakvog akta, ugovora, testamenta ili bilo koje druge isprave u sud. Mi iz DS i poslaničke grupe Za evropsku Srbiju smatramo da su ovo, bez patosa to mogu da kažem, revolucionarni zakoni koji će da sveobuhvatno i trajno reformišu naše pravosuđe. Mi sada udaramo temelje jednog sistema sudstva koje će u narednim decenijama egzistirati i usavršavati se. Danas raspravljamo o objedinjenoj raspravi ova dva zakona. Juče smo raspravljali o zakonu o uređenju sudova, o mreži sudova i to je ono što je veoma važno za stručnu javnost i za nas poslanike. No, za svakog građanina koji je pravni laik, ključna reč u svim ovim zakonima i ključni pojam jeste zapravo sudija. Sudija dakle ličnost, žena ili muškarac, koji u svakom konkretnom slučaju u sudu odlučuje o nekom subjektivnom pravu pojedinačnog građanina imenom i prezimenom, bilo da je u pitanju spor između dva građanina, bilo da je u pitanju spor između građana i države, bilo da je u pitanju spor između privrednih društava itd, bilo da je reč, naravno, o krivičnom postupku. Mi kao predstavnici građana u ovom parlamentu, koji je najviše predstavničko telo i nosilac zakonodavne i ustavotvorne vlasti, treba da postavimo jedno pitanje koje zapravo i građani Srbije postavljaju, a to je pitanje kakvog sudiju želimo da imamo u našem pravosudnom sistemu? Kakva je to ličnost? Koje on osobine mora da ima? Kakve performanse mora da ima? Na osnovu toga možemo da cenimo kakav će njegov učinak biti. Mislim da postoji jedan opšti konsenzus društveni da sudija mora da bude ličnost koja je nezavisna, koja je slobodna, koja je sposobna da se služi vlastitim razumom i da donosi nepristrasne odluke, a sve na osnovu sopstvene ocene činjenica i sopstvenog shvatanja zakona, bez ikakvih ograničenja. Dakle, bez ikakvih ograničenja, bez ikakvih uticaja, pretnji i intervencija, bilo političkih moćnika, bilo medija, bilo tajkuna, bilo kog drugog. Jedini limit, jedin okvir u donošenju odluka svakog sudije, bilo da se radi o parničnom postupku, krivičnom postupku, odlukama u vanparničnim predmetima, izvršnim, jeste princip pravde i pravičnosti i savest svakog tog sudije. Sudija mora biti limitiran isključivo Ustavom i zakonom, a sve ove osobine sudija kao ličnost, kao pojedinac, verujem da delite i moje mišljenje, mora da ima. Zakon koji je pred nama, zakon o sudijama i zakon o visokom savetu sudstva, na prvom mestu zakon o sudijama, sadrži jedan instrumentarij, jedan niz mehanizama, niz postupaka, niz normi koje će upravo omogućiti da dobijemo sudiju kakvog sam malopre opisao, sudiju takvog jednog stručnog, psihološkog i etičkog profila. Sublimiraću sve ono što je ključno po meni i ono što su govorili i moji prethodnici i ono što je sadržano u Predlogu ovog zakona. Dakle, ovaj zakon sadrži izuzetno striktne i kvalitetne norme koje se tiču učešća sudske vlasti u postupku izbora sudija. To je novina u odnosu na postojeću legislativu. Nezavisnost sudstva omogućuje se na prvom mestu aktivnom ulogom sudske vlasti u samom postupku izbora sudija. Stalnost sudijske funkcije je jedan važan princip, jedno važno načelo koje ovaj zakon sadrži. Rezidencijalna stalnost je veoma bitna za svakog sudiju. To je ta nepremestivost sudije koja daje njemu garanciju i sigurnost da ga sudska vlast, sud, predsednik suda ne može premestiti u drugo mesto. Imunitet sudije je takođe važan institut, odnosno podinstitut. On se donekle razlikuje od imuniteta koji uživaju narodni poslanici i članovi Vlade, ali je veoma bitan za samostalnost i nezavisnost sudije. Neizmenjivost godišnjeg rasporeda je veoma bitna za stabilnost u radu svakog sudije, raspodela predmeta po principu takozvanog slučajnog sudije, i ono što je posebno važno, to je materijalni položaj sudije. Od Vlade Zorana Đinđića 2001. godine pa naovamo, smatram da su sve vlade učinile dosta na poboljšanju materijalnog položaja sudije i da današnja primanja odnosno plate sudija neću da kažem da su previsoke, ali sigurno nisu ni preniske i one se, koliko znam, za sudiju opštinskog suda danas kreću negde oko 1.000 evra odnosno oko 80.000 dinara. Zakon naravno sadrži norme koje se tiču i penzije sudije, znači, kada navrši radni vek, to je takođe jedan od elemenata koji garantuje njihovu nezavisnost. Zakon sadrži i odredbe, veoma kvalitetne, o nespojivosti poslova sa sudijskim pozivom i naročito kao novinu disciplinsku odgovornost sudije. Sudska vlast jeste nezavisna, ali ona mora biti ograničena zakonom, i ponašanje i rad sudije mora biti sankcionisano ukoliko sudija ne zadovoljava kriterijume koji su utvrđeni zakonom, odnosno poslovnikom o radu suda. Taj disciplinski postupak odnosno disciplinska odgovornost je jedna od mera za nestručno postupanje, nesavesno postupanje sudija u njihovom radu. Ono što je takođe važno istaći jeste pravo sudija na udruživanje, znači njihova asocijacija radi očuvanja i unapređenja nezavisnog položaja. I, što je posebno važno, to je pravo i obaveza sudija za usavršavanjem. Dakle, usavršavanje sudija, praćenje sudskih propisa, najava donošenja zakona o pravosudnoj akademiji je takođe bitno. Na kraju da kažem, da bi neko bio sudija nije dovoljno da ima završen pravni fakultet, položen pravosudni ispit i bilo kakvu radnu biografiju. Sudija mora da bude ličnost, mora da bude integritet. On mora da bude alfa i omega u sudnici u kojoj sedi. Iznad njega ne može biti ni stranka, ni tužilac, ni veštak ,niti svedok, sudija je taj koji rukovodi procesom, koji donosi odluke i sudija mora da, na osnovu Ustava, zakona i principa slobodne ocene dokaza i savesnosti, donosi odluke. Mi jednostavno moramo ući u jednu fazu egzistiranja sudskog sistema, gde ćemo imati daleko efikasniju zaštitu subjektivnih prava građana, gde građani neće čekati na pravosnažne presude pet ili deset godina, gde će se prema evropskim kriterijumima parnice završavati za dve godine, a krivični predmeti za godinu dana. Ovaj zakon o kojem raspravljamo, zakon o sudijama i zakon o visokom sudstvu, daju izuzetan značaj i doprinos jednom ovakvom proklamovanom cilju. Zbog toga će DS i poslanička grupa Za evropsku Srbiju podržati ovakva zakonska rešenja. Na kraju, želim da kažem da je uslov za državu vladavine prava sve ono što je proklamovano Ustavom Republike Srbije i svim evropskim dokumentima koje smo mi potpisali i ratifikovali, nezavisno sudstvo, nezavisno od političke i izvršne vlasti, ali zavisno od Ustava i zakona, i da se ta nezavisnost ne shvati na jedan deformisan i krajnje iracionalan način da sudije mogu biti nezavisne i od zdravog razuma, i od savesnog rada. Naravno, to je manjina koja postoji u našem pravosudnom sistemu i želim da još kažem da je opšti izbor sudija u potpunosti u skladu sa Ustavnim zakonom, odnosno Ustavom Republike Srbije. Ne radi se ni o kakvoj lustraciji, radi se samo o tome da će stručne i kvalitetne sudije nastaviti, odnosno biti izabrane za ovako važnu državnu funkciju kao što je sudska funkcija. Narodni poslanik Lidija Dimitrijević. LIDIJA DIMITRIJEVIĆ: Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalaze dva predloga zakona od ukupno sedam iz skupa pravosudnih zakona. Rasprava je objedinjena jer se vlasti žuri, jer je čekala minut do dvanaest da uskladi zakone sa Ustavom. Međutim, ovi zakoni će se primenjivati od 1. januara 2010. godine. Istinski razlog ove žurbe jeste reforma pravosuđa, jer je to po rečima naših vlastodržaca jedan od uslova da Srbija 2009. godine dobije status kandidata za članstvo u EU. Vlast se već pohvalila da je set pravosudnih zakona dobio pozitivno mišljenje od Saveta Evrope, EU i Venecijanske komisije, a da li će Srbija zaista u 2009. godini dobiti status kandidata za članstvo videćemo. Iskustvo sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju , to je jedno od najsvežijih, govori nam da se navodno velikim evropskim prijateljima ne može nimalo verovati. Stalno postavljaju nove uslove. Traže još i opet još, a zauzvrat prazna obećanja. Primenjujte vi Srbi Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju jednostrano, jer EU tako odgovara. Usklađujte svoje zakone i čekajte. Ustav Republike Srbije u članu 142. stav 2. garantuje da su sudovi samostalni i nezavisni u svom radu i sude na osnovu Ustava, zakona i drugih opštih akata kada je to predviđeno zakonom, opšteprihvaćenih pravila međunarodnog prava i potvrđenih međunarodnih ugovora. Ministar pravde je rekla da izbor sudija više neće biti u nadležnosti parlamenta, već će to raditi visoki savet sudstva koji je garant sudijske nezavisnosti, a ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS je danas reče danas da će se sada prvi put sudije birati nezavisno od politike. U Predlogu zakona o visokom savetu sudstva, u članu 5, kaže se da savet ima 11 članova, od toga su troje članovi po položaju, i to - predsednik Vrhovnog kasacionog suda, koga bira Narodna skupština, ministar nadležan za pravosuđe, koji je naravno izabran od strane Narodne skupštine, presednik nadležnog odbora Narodne skupštine i osmoro izbornih članova koje takođe bira Narodna skupština. Ako ovome dodamo i odredbu Predloga zakona o sudijama u članu 51, gde se kaže da – Narodna skupština bira sudiju koji se prvi put bira među kandidatima koje je predložio visoki savet sudstva – jasno je onda da izbor sudija zavisi od većine tj. od 126 glasova Narodne skupštine. Toliko o samostalnosti sudstva i nezavisnosti od zakonodavne i izvršne vlasti. Setom predloženih pravosudnih zakona predviđeno je da se pravosuđe učini efikasnijim, tvrde u Ministarstvu pravde. Državni sekretar Ministarstva je rekao da su u zakonu predvideli rokove u kojima po pravilu treba da se okončaju redovni predmeti. Očekuju da po uvođenju novog sistema prvostepeni postupak ne bi trebalo da traje više od dve godine, a drugostepeni od šest meseci do godinu dana. Ove tvrdnje, da vlast ima nameru da pravosuđe bude efikasnije, suprotne su onome što piše u Predlogu zakona o sudijama. Naime, u članu 28. stavu 1. se kaže - sudija je dužan da predsednika suda obavesti zašto prvostepeni postupak nije okončan u roku od jedne godine i da ga zatim na svaka tri meseca obaveštava o daljem razvoju postupka. Po važećem Zakonu o sudijama, u članu 25, kaže se - sudija je dužan da predsednika suda obavesti zašto prvostepeni postupak nije okončan u roku od šest meseci i da ga zatim na svakih mesec dana obaveštava o daljem razvoju postupka u vremenu. Ovim je rok produžen dva ili tri puta i time priča o efikasnijem sudstvu pada u vodu. Moram da napomenem da su u današnjoj diskusiji poslanici poslaničke grupe ZES ovo okarakterisali kao prednost ovog predloga zakona. Ovo samo ukazuje na to da će predmeti smešteni u fiokama i dalje ostati u njima. Ustav Republike Srbije u članu 146. kaže - da je sudijska funkcija stalna, izuzetak je samo pri prvom izboru. Ovim novim predlogom zakona sudija će opet morati na izbor i mislim da je opravdana sumnja da će biti izabrane one sudije koje su po volji sadašnjih vlastodržaca. Šta će biti sa mnogim sudijama koje su svoj radni vek provele vršeći svoju funkciju časno, stručno i pošteno, a nisu baš po volji DS, videćemo.
Poštovane kolege narodni poslanici, obraćam se vama, ali i nadležnim državnim organima, koristeći se svojim poslaničkim pravom iz Poslovnika, čl. 225. i 226, i pitam sve te nadležne organe, pogotovo policiju i tužilaštvo, zašto ispituju sve firme koje su ikada poslovale sa sinom Ratka Mladića? Odnosno, da li porodice haških optuženika imaju uopšte pravo na život, da li imaju pravo na rad, da li ih treba sve pohapsiti, poubijati ovde u zemlji i ne dozvoliti im ni da se leče, ni da prihoduju, ni da rade? Da li su im sva ta ljudska prava, garantovana Ustavom Republike Srbije o kome smo danas govorili, pogažena ili nisu? Da li neko zbog toga treba da odgovara? Kakva je to hajka na privrednike? Oni su posredno ugroženi. Čak mislim da je njima napravljena i reklama. Verujem da će kompanija "Vujić" poslovati mnogo bolje nego što je poslovala do sada i da će svi srpski rodoljubi piti samo "Vujić" vodu. To je sigurno tako. Ali ja i SRS ozbiljno smo zabrinuti za ponašanje naših vlasti prema porodici Ratka Mladića. Šta je taj Darko Mladić kriv da ne može da ima svoju firmu, da ne može da radi? Ovo je slobodna država, valjda svako može da odluči ko će s kim da posluje i pod kojim uslovima? Ovde čak govore i koliko je miliona zaradio, i da li je zaradio, i otkud sumnja da i on kao sin pomaže svog oca. Gde su dokazi za to, osim insinuacija? Zašto se privode komšije porodice Mladić? Zašto se prisluškuju svi koji su u okolini, koji ne mogu normalno da žive, normalno da komuniciraju, jer ni u spavaćoj sobi ne mogu da razgovaraju, obzirom da je u obližnjoj zgradi instalisano sve što može da se instalira što služi za prisluškivanje? Molim vas da se malo pozabavite tim pitanjem, jer smo mi pre svega ovde oni koji treba da se bore za zaštitu svih ljudskih prava, pa i prava na rad, prava na život, koja mislim da su ozbiljno ugrožena, ne samo porodici Ratka Mladića nego i drugim porodicama haških optuženika, ali i onih koji posluju sa firmom njegovog sina. Hvala.
Narodni poslanik Vladimir Milentijević. Vaša poslanička grupa ima još osam minuta.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo predstavnici Ministarstva pravde, opet imam sreću da ministar pravde nije trenutno tu, ali svejedno, saradnici će joj preneti. U momentu kada sam postavio neka pitanja u prepodnevnoj raspravi, ministar pravde je kasnije kad nisam bio tu dala neka pojašnjenja na moja pitanja. Povodom onoga što je ona izjavila –"Prema tome, ne može se govoriti da Ministarstvo pravde nije vodilo računa o tome da pravosuđe Srbije postoji na teritoriji KiM, kao i na ostaloj teritoriji Srbije" – mislim da može da se govori. Ako od 23 prekršajna suda ostaje samo jedan, mislim da to nije ozbiljan predlog. Ako od 17 osnovnih sudova ostaje samo jedan, ni to nije ozbiljan predlog. Ako od pet viših sudova ostaje samo jedan, ni to nije ozbiljan predlog. Ako trgovinski sud uopšte ne postoji na KiM, a u AP Vojvodini pet, mislim da ni to nije ozbiljan predlog. Dobro znate da se platni promet sasvim normalno odvija sa AP Kosovo. Još ste korak dalje otišli, iz Kraljeva ste ga prebacili u Niš. To je još jedno opterećenje za građane KiM. Od sedam osnovnih tužilaštava ostalo je samo jedno i od viših samo jedno. Nemojte govoriti da je predlog isti kao u ostalim delovima Srbije. Očigledno je da, što se tiče Ministarstva pravde, ono je na KiM ovim predlogom minimizirano, jer dobro znate gde je Štrpce, gde je Goraždevac, gde je Gnjilane, gde je Velika Hoča. Sve to treba da se zbije u Kosovskoj Mitrovici. Znate kako se tamo putuje i kako je tamo ograničena bezbednost, kako će svi oni sa svih tih teritorija da dođu u sudove, ove koje ste predložili sve u Kosovskoj Mitrovici. U prepodnevnoj raspravi mnogo se govorilo o Ustavu Republike Srbije. Jedni su govorili da je Ustav loš, drugi su ga branili da je dobar, a treći otprilike postoje koji bi sad malo da se od toga odalje, pa da ga i ne poštuju, bez obzira što je 223 poslanika glasalo za Ustav Republike Srbije. Da li se on kome sviđa ili ne, to je jedna priča, a druga je, dok ovaj Ustav postoji, ovakav kakav jeste, u obavezi smo svi da ga poštujemo. Da to ne činimo, govori i ovaj Predlog zakona o visokom savetu sudstva. U članu 22. kada se govori o zastupljenosti sudova, stav 1. alineja 6. kaže doslovce - jedan od sudova sa teritorije autonomne pokrajine. Član 30. stav 2 - odnosno iz sudova sa teritorije autonomne pokrajine. Član 52. stav 1 - sa teritorije autonomne pokrajine. Ozbiljno, skoro kod svih ovih zakona se provlači autonomna pokrajina. Da je grubo prekršen Ustav i preambula Ustava, kada je KiM u pitanju, govori i član 182. stav 2. Ustava Republike Srbije, koji decidno kaže - Republika Srbija ima AP Vojvodinu i AP Kosovo i Metohija. Šta vi mislite sa ovim predlogom? I dalje ćete da tvrdite da niste prekršili Ustav Republike Srbije? Ako u svim ovim zakonima provlačite autonomna pokrajina, a ovaj član 182. je jasan da se radi o dve autonomne pokrajine. Je l' tako mislite da štitite interese građana i nas koji živimo na KiM?
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Poštovane koleginice i kolege, vrlo pažljivo sam dva dana slušao sve diskusije i želim odmah da razjasnimo jednu dilemu: za stanje u pravosuđu odgovornost je na svima, ne samo na sudijama. Opšta klima koja je postojala i okolnosti koje su postojale u našem društvu, ratovi, sankcije, izolacija, neispunjena očekivanja, sve to se odrazilo i na rad ove veoma važne državne institucije. Mislim da vrlo kvalifikovano, u ime moje stranke SPO, mogu da kažem da mnoge sudije rade u izuzetno teškim uslovima, da imaju kancelarije tri sa tri, da u njima sude, da u njima izrađuju odluke, da se tu šalju pozivi, da se tu primaju stranke itd. Mnoge kolege zastupnici nemaju stolove da sednu u sudnicama, da stave svoj materijal, već moraju da sede na stolicama i spise predmeta da drže u rukama. Vrlo je težak položaj pomoćnog osoblja. Daktilografi rade veoma skromne plate, odgovornost radnika pisarnice je ogromna, a njihove plate su veoma male. Bez obzira na sve to, mislim da najveći deo sudija veoma časno radi svoj posao. Ovo što sada pokušavamo da uradimo, to je sistemski korak unapred, sistemski korak ka novom vremenu i svi smo se složili da nam stanje u pravosuđu nije dobro. Svaka stranka ima svoj predlog, neke i nemaju svoj predlog, ali zato imaju kritiku da se ovo loše stanje ne menja. Zbog toga je SPO 90. godine tražio da se uradi u državi ono što se sada radi, da sudiji, pored toga što ćemo od njega tražiti dostojnost, stvorimo sistemske uslove da bude gospodin čovek, da u struci napreduje, da ga zaštitimo od svih spoljnih uticaja, da im omogućimo materijalno-tehničke uslove dostojne svog poziva, a tek onda da tražimo i odgovornost. Upravo zakon o sudijama sve to predviđa i mnogo toga više što su rekli moji uvaženi prethodnici. Ako želimo, a želimo da budemo članica EU, u EU nas neće odvesti, a i nikakve koristi nećemo imati ako budemo članice EU, ovakvo stanje u sudstvu. Kozmetičke promene od 2000. naovamo videli smo da ništa značajno i dobro u radu sudstva nisu donele. Mnogi sudovi, mali sudovi, rade izvanredno. Pomenuću samo Opštinski sud u Arilju, koji je u zadnja tri meseca rešio 552 predmeta, ili recimo Opštinski sud u Osečini, ima izvanredne materijalno-tehničke uslove za rad. Zato Palata pravde i sudije Prvog i Drugog opštinskog suda imaju po nekoliko stotina predmeta u radu i veoma teške uslove za rad. Zašto sam juče u ime SPO tražio da Vlada i nadležno ministarstvo rade na pripremi zakona o advokaturi i osiguranju advokatske delatnosti i da se donese novi moderan zakon o sudskim veštacima. Zar nismo svedocida je pre par godina na teritoriji Pančeva i Smedereva uhapšena grupa uglednih sudskih veštaka, pre svega medicinske struke, zbog zloupotreba u oblasti penzijskog i invalidskog osiguranja. Evo kako se to rešilo u Nemačkoj. Mi znamo da su mnogi uživaocu invalidskih penzija to stekli na nezakonit način. U Nemačkoj se svakih nekoliko godina vrši revizija, uživaoci invalidskih penzija nemaju pojma koji će sudski veštakda ih pregleda i na način na koji mi sada idemo – da stranka i advokat ne zna ko će mu biti postupajući sudija – tako treba uraditi i sa sudskim veštacima. Svedoci smo da je skoro uhvaćena organizovana kriminalna grupa koja je završila pred specijalnim sudom. Tu su i saobraćajni policajci i sudski veštaci sa teritorije Vrbasa, Novog Sada, Beograda i Obrenovca. Oni su čak pravili zapisnike o nepostojećim saobraćajnim nezgodama, pravili velike visine štete i to naplaćivali od osiguravajućih organizacija. U Nemačkoj, u jednom periodu, ali na osnovu umreženog informacionog sistema, nekoliko vlasnika privatnih hirurških klinika, svi su izgubili za veoma kratak rok jedan deo prsta, ali najvažniji deo koji im je potreban upravo za obavljanje te profesije. Na osnovu velikog broja uzoraka krenulo se u istragu i videlo se da se radi o najvećim zloupotrebama u pravosuđu na relaciji advokat-sudski veštak-vlasnik privatne klinike. Kada sam pričao o kozmetičkim promenama, mislio sam i na mnogo sudskih procesa koji opterećuju našu javnost. Na moje iznenađenje, čekao sam da li će neko od kolega, poštujem da su svi problemi o kojima smo pričali bitni, ali da li će neko obratiti pažnju na najveću hrišćansku vrednost, na život i na položaj oštećenih. Po mišljenju SPO, i za to smo pružili validne dokaze, zbog učešća državnih organa u lišavanju života, pre svega Ivana Stambolića, četiri funkcionera SPO, pokušaj ubistva gospodina Vuka Draškovića u Budvi i na Ibarskoj magistrali – da li će se neko osvrnuti na te procese i zloupotrebe koje su činili nosioci sudske vlasti. Sudija Bojan Mišić dva puta nije postupio na zakonit način po obaveznim uputstvima Vrhovnog suda Srbije, nije dosudio maksimalne kazne zatvora od 40 godina, već 15 godina, i drugi put u istoriji pravosuđa je Vrhovni sud morao sam da uzme predmet i da presudi, i to posle skoro 10 godina suđenja i jednog ponovnog mučenja i ubijanja žrtava. Sada se pruža prilika depolitizovanom sudstvu da između sebe izaberu najbolje kadrove. Videćemo da li će kolege, recimo, predložiti da ponovo bude sudija Bojan Mišić, što je za nas iz SPO apsolutno neprihvatljivo. Dok naše društvo ne napravi tu jasnu distancu između zločina i onoga što nije zločin, mi ćemo imati pojavu da se devojčice u pubertetu ili devojke sa ponosom hvale da su njihovi mladići kriminalci. Ređe se hvale da su im mladići sudije, tužioci, advokati itd. Videli smo i ponašanje nekih advokata prema izvršiocima najtežih krivičnih dela. Bez imalo stida grle ih pred kamerama, hrabre, prave od njih junake. Ne mislimo da je ovo samo problem pravosuđa, ovo je problem i medija, i Narodne skupštine, i svih ostalih društvenih institucija i građenja jednog apsolutno novog sistema vrednosti. SPO želi da napravi sistem vrednosti u kojem će svačiji život i svačija imovina biti apsolutno zaštićeni, u kojem će ljudski život zaista biti i ostati najveća vrednost i u kojem će svi oni koji na drugačiji način postupaju apsolutno biti sankcionisani. Rekao bihjoš nešto. Mi sada težimo da napravimo neka specijalizovana odeljenja u okviru sudstva, što je veoma dobro. U nekoliko stotina predmeta, u kojima je obavljena raznorazna vrsta veštačenja, samo sam jednom imao priliku da sudija postavi pitanje veštaku. Verujte mi, u svim ostalim predmetima sudija, bez obzira šta piše u nalazu i mišljenje veštaka, nema pitanja za sudskog veštaka, a u obrazloženju presude se redovno ponavlja fraza da je veštak dao nalaz i mišljenje u skladu sa pravilima struke itd. U zemljama EU postoje finansijski sudovi, porodični sudovi, poljoprivredni sudovi, sudovi za radne sporove, trgovinski, administrativni itd. Onda sudija, koji je na neki način usko specijalizovan, može na pravi način validno da vlada materijom, da donese pravilnu i zakonitu odluku u razumnom roku. Pravo je jedna široka oblast i ne možemo očekivati od sudija, posebno od sudija u manjim mestima, koji rade i istrage, i parnice i krivice, i izvršenja, da budu na taj način specijalisti za sve specijalnosti. SPO će sa puno zadovoljstva glasati za ove zakone, a budući da se ovim zakonima pruža zaista najbolja osnova za jedno stabilno pravosuđe. Od ljudi koji će biti kadrovi i nosioci ovih reformi, pre svega od sudija i tužilaca, očekujemo da poverenje koje im se daje ovim zakonima i ispune. Hvala.
Narodni poslanik Aleksandar Martinović, a da se pripremi Vuk Dinčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nešto o Predlogu zakona, gospođo Đukić-Dejanović, samo jedno malo pojašnjenje, odnosno jedna dopuna moje jutrošnje diskusije. Ovde sam, vi niste predsedavali, doneo jedan paket koji su aktivisti DS, na čelu sa svojim ministrima i ostalim funkcionerima, delili na teritoriji opštine Ruma, a zaboravio sam da vam pokažem i četkicu za zube koja se nalazi u tom paketu. Evo, preporučio sam gospođi Čomić, kada vam dođu u posetu Havijer Solana i Oli Ren, da pregovaraju o ulasku Srbije u EU za nekih 50 ili 100 godina, pa u pauzama kada pojedu te paštete, ajvar, papriku i pekmez koje ste spakovali u taj paket, dajte im i ovu četkicu za zube, pa neka operu zube. Što se tiče samog Predloga zakona, žao mi je što ministar nije ovde, ali pokušaću da iznesem suštinske primedbe na ovaj predlog zakona. Gospodine Ćosiću, obraćam se vama, pošto pretpostavljam da ste vi najvećim delom učestvovali u pisanju ovog predloga. Razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku: "Donošenje ovog zakona po hitnom postupku predlaže se imajući u vidu odredbe članova 6, 7. i 15. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, kojima su propisani rokovi za obrazovanje sudova i izbor sudija, kao i opšti rok za usklađivanje zakona sa Ustavom, a u cilju kako bi se izbegle štetne posledice po rad sudova i što pre izabrale sudije u skladu sa Ustavom". Ako ostavimo na stranu jezičku rogobatnost ovakve formulacije, gospodine Ćosiću, čudi me da se vi i vaši saradnici u Ministarstvu pravde niste pozvali na član 5. stav 2. Ustavnog zakona, koji je, u stvari, mnogo važniji. Evo kako on glasi: "U toku drugog zasedanja, nakon izbora vlade, Narodna skupština će uskladiti sa Ustavom zakone koji se odnose na primenu odredaba Ustava, na sudove i javna tužilaštava, i to zakone kojima se uređuju organizacija i nadležnost sudova, izbor i prestanak funkcije predsednika sudova i sudija, Visoki savet sudstva, organizacija i nadležnost javnih tužilaštava, izbor i prestanak funkcije javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i Državno veće tužilaca. Dakle, najpre ste ovu normu Ustavnog zakona morali da imate u vidu kada ste pisali ovaj zakon, ali vi ste to vešto izbegli. Ovi zakoni su morali da budu doneti još u toku prve polovine 2007. godine. Danas je novembar 2008. godine, znači, i prethodna i ova vlada debelo kasni u primeni Ustavnog zakona. Postavlja se pitanje, ko će da snosi odgovornost za činjenicu da sudovi koji su predviđeni važećim zakonima u Srbiji ne postoje? Set pravosudnih zakona, koji su 2001. godine označeni kao evropski, kao reformski, kao demokratski, kao neko čudo neviđeno koje nigde u svetu ne postoji, u najvećem delu svojih odredaba se ne primenjuje. Nemate još uvek apelacione sudove, nemate upravni sud, nemate Vrhovni kasacioni sud. Krajem 2005. godine vladajuća koalicija u ovoj skupštini donela je Zakon o prekršajima. Taj Zakon o prekršajima je trebalo da bude primenjen od 1. januara 2007. godine. Nije bio primenjen od 1. januara 2007. godine i dalje ste primenjivali onaj stari Zakon o prekršajima iz 1989. godine, i to na način koji je bio nezabeležen i u jednoj dobroj pravno uređenoj državi. Naime, internom instrukcijom bivšeg ministra pravde suspendovana je primena Zakona o prekršajima, a omogućeno da se i dalje primenjuje stari Zakon o prekršajima iz 1989. godine. Sada osnovno pitanje, pre nego što počnemo raspravu o Predlogu ovog zakona i o svim drugim pravosudnim zakonima, ko će da snosi odgovornost za činjenicu da vi od 2001. godine obećavate novo, demokratsko, dobro uređeno evropsko pravosuđe, a da njega evo i sada, na kraju 2008. godine, još uvek nema. Što se tiče samog Predloga zakona, nejasan mi je član 1. Predloga zakona - sudija sudi i presuđuje na osnovu Ustava, zakona i drugih opštih akata, potvrđenih međunarodnih ugovora, a onda zarez, opšteprihvaćenih pravila međunarodnog prava i po svojoj savesti. Ne znam kako sudija u Republici Srbiji uopšte može da dođe u poziciju da primenjuje opšteprihvaćena pravila međunarodnog prava. Vidite, gospodine Ćosiću, u članu 29. Statuta Međunarodnog suda pravde pobrojani su izvori međunarodnog javnog prava, između ostalog, navode se opšteprihvaćena načela civilizovanih naroda. Vi to izgleda niste na najbolji način razumeli. Dakle, to su izvori međunarodnog javnog prava koji regulišu odnose među suverenim državama. Ovde govorimo o primeni opštih pravnih akata u pojedinačnim situacijama od strane sudija u Republici Srbiji. Prvo, postavlja se pitanje koja su to opšteprihvaćena pravila međunarodnog prava, a s druge strane, ako ta pravila postoje, apsolutno je nemoguće da se primenjuju u unutrašnjem pravnom sistemu kada one regulišu odnose među suverenim državama. Hteo bih da vam skrenem pažnju na nešto što možda nije nadležnost Ministarstva pravde, ali ima veze sa vašim Ministarstvom. Naime, u članu 43. pobrojali ste uslove za izbor sudija, između ostalog, da je završio pravni fakultet. Skrećem vam pažnju, gospodine Ćosiću, i vama i ministru koji trenutno nije prisutan, da u poslednjih nekoliko godina u Srbiji imate poplavu raznih fakulteta, između ostalog, i pravnih fakulteta. Svi su oni stavljeni u isti koš sa Pravnim fakultetom koji je osnovala Republika Srbija. Dovoljno je da se nađe nekoliko biznismena koji imaju pare, osnuju neki fakultet i odmah je taj fakultet u istom rangu kao recimo najstariji Pravni fakultet u Srbiji, beogradski, ali i drugi državni pravni fakulteti koji imaju veoma bogatu tradiciju, u Novom Sadu, Kragujevcu, Nišu itd. Imate, recimo, slučaj u Novom Sadu, zamislite, ima fakultet koji se zove Direktorski fakultet. Sada mene zanima koje zvanje dobija čovek kada završi taj fakultet, diplomirani direktor ili tako nešto. Takvih sličnih fakulteta imate i na polju prava. Formalno, takav čovek jeste diplomirani pravnik, formalno, ali suštinski on ima takve rupe u znanju da ne može da bude ne sudija, nego sumnjam da može da bude referent u nekoj zemljoradničkoj zadruzi koja vrši prijem malina negde u Šumadiji. To je, takođe, jedna velika opasnost o kojoj morate da razmišljate. U SAD postoji veliki broj privatnih pravnih fakulteta, ali šta su se Amerikanci dosetili. Možete vi u Americi da završite pravni fakultet u bilo kom američkom gradiću, ali da biste bili upisani u registar američke advokatske komore morate da završite neki od prestižnih pravnih fakulteta koji postoje u SAD već nekoliko stotina godina. Znači, vama država ostavlja slobodu, možete da završite bilo šta, ali ne možete da obavljate javni poziv ako niste završili samo odgovarajuće pravne fakultete koji imaju reputaciju, odnosno odgovarajući naučni ugled. Evo, zbog nedostatka vremena samo da kažem nekoliko rečenica o toj famoznoj disciplinskoj odgovornosti sudija, koju vi sada ovde predstavljate kao neko bogzna kakvo dostignuće. Prvo, disciplinski prekršaji koji su obrađeni u članu 90. Predloga zakona do te mere su široko postavljeni da će u praksi svaki sudija da bude disciplinski odgovoran ako to bude celishodno iz nekih političkih razloga. Jednostavno, od slučaja do slučaja će se utvrđivati šta znači pojedini od tih disciplinskih prekršaja. Evo, pogledajte, neopravdano kašnjenje u izradi odluka. Šta to znači? To znači da, pored neopravdanog, postoji i opravdano kašnjenje u izradi odluka. Gde su onda kriterijumi? Kada sudija neopravdano, a kada opravdano kasni u izradi odluka? Onda, neopravdano nezakazivanje ročišta ili pretresa, isto jedna jako široka formulacija. Pa onda, neopravdano odugovlačenje postupka. Opet u praksi ne znači ništa. Onda, očigledno nekorektno postupanje prema učesnicima u sudskim postupcima i zaposlenima u sudu.Davanje komentara o sudskim odlukama, postupcima ili predmetima u sredstvima javnog informisanja na način suprotan zakonu i sudskom poslovniku. Neopravdano nepohađanje obaveznih programa obuke itd. Pazite ovo, kršenje odredaba Etičkog kodeksa u većoj meri. Da li to postoji neka vaga u Ministarstvu pravde, pa ćete vi da merite šta je veća, a šta je manja mera, pa ako je manja mera, u redu, nije napravio disciplinski prekršaj, ali ako onaj kantar pretegne, onda je napravio disciplinski prekršaj. Dakle, suviše su široko postavljeni disciplinski prekršaji, a u praksi oni će se da tumače tako kako hoće onaj ko bude u prilici da primenjuje ove odredbe. Konačno, jedna čista pravnička zamerka. Nigde ne postoje pravila disciplinskog postupka, postoje disciplinski prekršaji, postoje disciplinske sankcije, postoje disciplinski organi. Koja su to pravila disciplinskog postupka na osnovu kojih će se utvrđivati da li je neko od sudija zaista napravio taj disciplinski prekršaj? Gospođo ministar, takvih disciplinskih pravila u ovom Predlogu zakona nema. Da li to znači da će se ona formulisati od slučaja do slučaja ili će se formulisati nekim posebnim aktom, ili će ih propisati ministar. Dakle, o čemu se radi? Da završim, ostajem kod onog što sam rekao, vi sada ako hoćete nezavisno i uspešno pravosuđe možete da ga imate čak i pod ovim zakonima. Ne postoji politička volja. Možete vi doneti i ovaj zakon i hiljade drugih zakona, dok se ne promeni politički režim u Srbiji stanje u pravosuđu ostaće isto kakvo je sada.
Zahvaljujem. Gospodin Vuk Dinčić ima reč.
Poštovana predsednici, poštovane dame i gospodo, narodni poslanici, pred nama se nalaze dva izuzetno važna zakona, jedan je zakon o sudijama, drugi je zakon o visokom savetu sudstva. S jedne strane mi imamo obavezu da i po novom Ustavu Srbije reformišemo naš pravosudni sistem i naše sudstvo. S druge strane, Srbija se nalazi na putu evropskih integracija i ulaska Srbije u Evropsku uniju. Bez obzira na to, važno je da i zbog nas samih stvorimo jedan moderan evropski sistem sudstva, moderne zakone koji će značajno doprineti razvoju demokratskog društva kod nas. Ali je vrlo važno i mislim da je to možda i najvažnije, da povratimo poverenje naših građana u sud i sudije. Po mnogim istraživanjima koja postoje, 80% naših građana misli da je sudstvo neefikasno, korumpirano, da procesi traju jako dugo itd. Zato je važno da donesemo ovako važne i reformske zakone, koji će povratiti poverenje naših građana u sud i uopšte u sudije. Što se tiče zakona o sudijama, zakon je ovde imao u vidu važne evropske standarde u oblasti sudstva, kao što su prvenstveno osnovno načelo o nezavisnosti sudstva usvojeno u Milanu 1985. godine. Takođe i Evropski zakon o sudijama iz 1998. godine, koji postavlja pogotovo visoke standarde u pogledu nezavisnosti, samostalnosti i nepristrasnosti sudija. Pogotovo ću se okrenuti nekim novinama koje ovaj zakon donosi, to je prvenstveno vrednovanje rada sudija, što je posebno definisano u zakonu o sudijama, te predstavlja jednu važnu novinu u ovom zakonu i gde će neposredno viši sud vrednovati svoje kolege u nižem sudu. Ono što je važno, pogotovu za sudsku granu vlasti, jeste budžet. Do sada je plate sudija određivala Vlada. U ovom zakonu se predviđa da će plate biti određene u Zakonu o budžetu i ono što je važno je da samo nezavisno sudstvo jeste stvaranje jedne samostalnosti u tom pravcu i mogućnosti da izvršna vlast ne može da utiče određivanjem koliki će budžet biti za sudije odlukom Vlade. Isto tako, Ustav Republike Srbije predviđa reizbor sudija. To je nešto što ćemo mi imati posle da uradimo, sledeće godine. Ne vidim ni jedan razlog da sve sudije koje su kvalitetno radile svoj posao da će i u buduće nastaviti da rade svoj posao, to nas obavezuje Ustav da izvršimo taj reizbor, a nakon toga Visoki savet sudstva će birati sudije i faktički će sudije same sebe birati, biće izuzeti iz Narodne skupštine i važno je da se izvrši ta depolitizacija sudstva. Važan element ovde jeste i tzv. disciplinska odgovornost sudija, što mislim da je jako važno, i da disciplinsku odgovornost sudije mogu pokretati i sami građani, kasnije, naravno, o tome odlučuje Visoki savet sudstva da li će neki sudija biti razrešen. Posebno je važno da ovde svaki građanin može ukazati na bilo koju nepravilnost koja postoji u nekim sudskim odlukama, u funkcionisanju suda itd. Često se postavilo pitanje, kada je u pitanju Zakon o sudijama, da ovde nije vršena javna rasprava. Podsetiću vas da je 2006. godine obrazovana jedna radna grupa i data su određena načela na osnovu kojih ona treba da izradi ovaj zakon. Godine 2007. urađena je jedan vrsta radne verzije zakona o sudovima, upućeno je svim međunarodnim organizacijama, Venecijanskoj komisiji Saveta Evrope koja je dala svoje primedbe, i nakon toga urađen je konačan predlog zakona, koji je dat i prosleđen ovde u Narodnu skupštinu. Što se tiče zakona o visokom savetu sudstva, Ustav Republike Srbije ustanovljava Visoki savet sudstva i Državno veće tužilaca kao garanta samostalnosti i nezavisnosti sudija i sudova, odnosno javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca. Visoki savet sudstva, mislim da je to jako važno, ima potpunu finansijsku samostalnost i samostalno raspolaže sredstvima u skladu sa zakonom. Takođe, u članu 13. je definisana velika nadležnost Visokog saveta sudstva, između ostalog, bira i razrešava sudije, predlaže obim i strukturu budžetskih sredstava neophodnu za rad sudova, za tekuće rashode i vrši nadzor nad njihovim trošenjem u skladu sa zakonom. Takođe, samostalnost u sudstvu ogleda se i u odredbama koje uređuju postupak proglašenja samih izbornih članova Visokog saveta sudstva. I ovde je isto tako urađena jedna vrsta javne rasprave koja je potekla od 2006. godine, upućena i Društvu sudija Srbije i Venecijanskoj komisiji, koja je dala određene primedbe i koje je ova vlada usvojila, tako da i u tom smislu ovaj zakon ispunjava određene standarde, pogotovo evropske standarde kojima mi svi težimo. Kada je u pitanju Društvo sudija Srbije, to prosto moram da naglasim, pogotovo da izrazim jednu vrstu bojazni, jer je predsednica Društva sudija Srbije dala jedno saopštenje koje je po meni vrlo skandalozno, a to je da je pozivala sudije da ne poštuju ovaj zakon koji će ovde biti donet, i svaki sudija koji bude poštovao ovaj zakon biće izbačen iz Društva sudija Srbije, što mislim da je skandal. To definitivno govori da mi moramo da izvršimo korenite promene u samom pravosuđu. Na kraju, želim da pozovem sve narodne poslanike da glasaju za ovaj zakon jer time pomažu korenitu reformu pravosuđa, stvaranju demokratskog društva i vraćanju poverenja u sud i sudije i ceo pravni sistem.
Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju pravosuđe, Srpska radikalna stranka smatra da je pravosuđe jedan od najvećih stubova državne vlasti u svakoj zemlji, a tako treba da bude i u našoj državi. Prevashodno u sferi zaštite interesa naših građana i njihove pravne sigurnosti, mi imamo u sudstvu negativnu selekciju kod izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Srpska radikalna stranka smatra da nepristrasnost i nezavisnost sudstva može doći samo ako budemo imali autonomno ustoličenje u pravosudnom sistemu, bez uticaja i mešanja izvršne vlasti i političara, pogotovo političkih stranaka koje su na vlasti, koje vrše uplitanje u pravosuđe. Kada je u pitanju izbor nosilaca pravosudnih funkcija, imam jednu veliku primedbu, zašto se vrši, to nisam nikada govorio, ali imam dosta kontakata sa mojom zajednicom i oni tako kažu, zašto se vrši diskriminacija prema našim Romima, čiji sam ovde legitimni predstavnik i kao član Srpske radikalne stranke. Po mom mišljenju, na delu je čista diskriminacija prema Romima, ako se ima u vidu nesporna činjenica da mi u Srbiji skoro da nemamo predstavnike Roma u pravosuđu. Mi imamo u državi Srbiji preko 800 hiljada Roma, po statistici imamo 108 hiljada. Zašto se vrši ta mimikrija, to ne znam, ali mislim da to u jednoj demokratskoj Srbiji, gde treba da se vrši transformacija demokratije, nije dozvoljeno da se za jedan narod koji postoji u ovoj državi ne da pravo stanje njegovog broja. U više navrata sam tražio u pravosudnim institucijama prijem u vezi drastičnih kršenja ljudskih prava pravosuđa prema romskoj zajednici, međutim, do sada nema odgovora. Postavljam pitanje: da li se vrši ponovo jedna diskriminacija prema meni kao članu Srpske radikalne stranke ili se vrši diskriminacija zato što sam Rom? Po višestranačkom i pluralističkom sistemu ovo je demokratska država, nema više komiteje, imamo više stranaka koje su u parlamentu, pozicije i opozicije. Pa se pitam kao narodni poslanik romske nacionalnosti, član Srpske radikalne stranke, kada ne mogu da dođem u institucije pravosuđa, kako mogu da dođu moji obični Romi i da traže neku pomoć kada se na njima vrši diskriminacija i kršenje ljudskih prava u pravosuđu. Pitam se da li mi Romi smo vanteritorijalni građani ili smo teritorijalni građani. Koliko znam, a i svi ovde, mi smo priznati u ovoj našoj državi, drugu državu nemamo, priznati smo kao nacionalna manjina. Zašto mi ne možemo da tražimo naša prava, niti kao predstavnik SRS, romske zajednice, ne mogu da iskažem neke stvari koje se drastično krše prema romskoj zajednici? Mislim da je to teško i nedopustivo. Nacionalne manjine u Srbiji imaju svoje predstavnike, pa čak i u najvišim pravosudnim institucijama, a mi Romi nismo zastupljeni ni na proporcionalnom, niti po bilo kom drugom osnovu. SRS je mišljenja da Romi moraju imati svoje izabrane predstavnike kao nosioce pravosudnih funkcija. S obzirom da mi Romi imamo veliki broj pravnika koji mogu biti i sudije ili tužioci, mi imamo jednog sudiju u Staroj Pazovi i jednog sudiju u Mladenovcu. Jedan sudija je dugogodišnji sudija, uspešan sudija, ali on ne može da napreduje. Ovaj je nešto mlađi u Mladenovcu, ali takođe je tu je gde je. Ovo, dame i gospodo, posebno želim da istaknem iz razloga što jedan broj naših građana Roma se nađe pred sudom. Obično prema Romima su kazne najoštrije. Ovo može da se potvrdi iz statistike, što je tačno. Prema tome, SRS ima veoma korektan odnos prema Romima. SRS ima takav odnos prema svim nacionalnim manjinama u Srbiji, što se potvrđuje i time što u redovima SRS ima veliki broj članova svih članova nacionalnih manjina. Mene je SRS predložila u Vladu Republike Srbije, pa sam ispred SRS bio prvi ministar u jednoj vladi, kao Rom, prvi u Evropi. Ovo je dokaz kakvu politiku demokratizacije, bez diskriminacije, sprovodi SRS - dr Vojislav Šešelj. Reforma upravosuđu ipravosudni organi moraju da računaju i na nacionalne manjine ukoliko želimo da implementiramo demokratijui jednakost svih građana u našoj državi. Mi smo građani u ovoj državi, ne tražimo ništa, tražimo samo što nam pripada po Ustavu i zakonu ove države. Hajde da se vratimo na Zakon o nacionalnim manjinama i njihovih prava. Hajde da se vratimo na evropske deklaracije koje su preporuke obavezne, nisu, što kažu, preporuke neobavezujuće, nego obavezne. Vi sami znate da imamo pravo, da je tamo veći broj nacionalnih manjina, a romska zajednica ima pravo na autonomiju. Molim vas, vodite računa i podjednako uvažavajte sve građane, jer je to demokratija u našoj Srbiji. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović-Korać. Neka se pripremi Milan Avramović.
Poštovana predsednice, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavniče Ministarstva, javila sam se povodom ove tačke dnevnog reda, ali želim pre svega još jednom da ukažem na neophodnost sprovođenja reforme pravosudnog sistema kod nas. Svakog čoveka najviše boli nepravda i nemogućnost ostvarivanja njegovih prava i sloboda zagarantovanih Ustavom, našim zakonima i međunarodnim aktima. Mnogobrojna istraživanja su pokazala, a i svedoci smo da nam pravosudni sistem u prethodnom periodu nije baš dobro funkcionisao - da su postupci pred pravosudnim organima dugo trajali, kako prvostepeni, tako i po pravnim lekovima; da se dugo čekalo na izradu donetih odluka; da je mnogo zastarelih krivičnih predmeta; da sudije nisu bile ravnomerno opterećene po pojedinim sudovima. To je sve usporavalo građane da dođu do svoje pravde i do rešavanja problema koje moraju da reše pred pravosudnim organima. Dešavalo se da ponekada pravo i pravda i nisu bili na istoj strani. U javnost je, ne bez osnova, prisutno mišljenje da je u pravosuđu u velikoj meri zastupljena korupcija. Iz svih ovih razloga, iz potrebe usklađivana sa novim Ustavom i iz niza drugih razloga neophodno je izvršiti temeljnu reformu pravosuđa. Set zakona iz ove oblasti koji je na ovoj sednici pred nama sačinjen je na osnovu detaljne analize važećih propisa, prakse u našem pravosuđu, na osnovu usvojene Nacionalne strategije i korišćenjem pozitivnih iskustava drugih demokratskih zemalja sa dobro razvijenim pravosudnim sistemima. Uređenje i funkcionisanje pravosuđa po predloženim zakonima omogući će građanima i pravnim licima da efikasno ostvaruju svoja prava. Što se tiče Predloga zakona o sudijama, neću da prepričavam odredbe istog, jer verujem da smo ga ovde svi dobro proučili, i gospođa ministar, i poslanici pre mene su dovoljno govorili o pojedinim odredbama. Hoću da kažem samo da je moje mišljenje - da je ova problematika u zakonu sveobuhvatno i detaljno razrađena. Malo me je iznenadilo što je mnogo polemike u javnosti izazvalo reagovanje na opšti izbor svih sudija po novom zakonu. Sama sam deset godina radila na izvestan način u pravosuđu, kao advokat, i imala sam prilike da se uverim da ima časnih i poštenih sudija koji su dostojni vršenja te funkcije. Smatram da ovakav opšti izbor sudija po novom zakonu jeste neophodan, ne samo zato što su po zakonu svi sudovi novi, već da bi takav novi izbor trebalo da bude na čast i potvrda uspešnosti rada svim sudijama koji budu ponovo izabrani, i da treba da budu ponosni. Još želim da istaknem značaj svih predviđenih načela i posebno da ukažem na predviđeno pravo sudija na stručno usavršavanje i obuku, na sistem vrednovanja rada sudija i razrađene osnove i postupak za disciplinsku odgovornost sudija. Na osnovu dugogodišnjeg pravničkog iskustva shvatila sam da je život uvek inventivniji od zakona. Zbog toga nema savršenih zakona kojima su svi zadovoljni i da najbolji zakoni tokom vremena moraju da se usaglašavaju i da trpe izmene i dopune. Ipak, smatram da set zakona o pravosuđu koji razmatramo na ovoj sednici daje najbolja i najracionalnija rešenja koja u ovom trenutku mogu da se primene kod nas, koja će unaprediti naš pravosudni sistem da bude nezavisan i onakav kakav treba demokratskom i razvijenom društvu, i kakav će građanima omogućiti da ostvaruju efikasno i nepristrasno svoja prava, i da imaju jednakost i sigurnost pred pravosudnim organima. Zato će poslanici poslaničke grupe Za evropsku Srbiju glasati za ove zakone, a pozivam i ostale poslanike da ih podrže, kako bi omogućili građanima pravosudni sistem koji će biti efikasan.
Zahvaljujem gospođi Hasanović. Reč ima Milan Avramović, narodni poslanik. Izvolite. Zatim su Petar Jojić, Mirko Munjić, Dragan Stevanović, Tomislav Ljubenović i Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da konstatujem jednu činjenicu da su poslanici DS počeli da učestvuju u raspravi i da je to verovatno po zadatku, jer svi poslanici pričaju u uvodnom delu istu priču, kako je ovaj zakon reformistički, kako mnogo vredi, kako je dobar, kako razvija pravosuđe, kako uvodi red. A ne zaboravite činjenicu da ste vi na vlasti od 2000. godine i koliko god sada hvalite ovaj zakon, znači da je ovaj prethodni bio loš, a vi ste taj loš usvojili uz istu priču kada ste taj loš zakon usvajali, koji vi sada najviše kritikujete tako što hvalite ovaj. Čuli smo iste termine, istu terminologiju i isto ste učestvovali u raspravi. Dakle, ono što je veoma važno jeste da se ovde ne raspravlja o Ustavu ili o nekom predlogu zakona koji zahteva toliku pažnju i toliki hvalospev, a da je u suštini nešto skroz drugo. Zbog toga, ovi predlozi zakona nisu nikakvo posebno epohalno rešenje. Dakle, u pravosuđu, kako kažu neki predlagači, pa i poslanici, to ću vam dokazati kroz članove koji se kose jedni sa drugim, koji se kose sa pričom koju ste vi sa ove govornice izneli. Dakle, smisao zakona iz oblasti pravosuđa stvarno jeste da se poboljša stanje i zato je otprilike negde oko 245 amandmana podneto na samo par zakona u ovom paketu, za koji vi kažete da je toliko dobar. Mislim da ova cifra dovoljno govori. Sledeće što bih vam skrenuo pažnju - da se za poboljšanje bilo kog stanja u pravosuđu moraju podrazumevati određene činjenice koje ste vi ovde zapostavili, a to je povećanje zakonitosti i pravilnosti rada pravosudnih organa. Mali je broj ukinutih odluka prvostepenih sudova, visoka ažurnost u suđenju itd. Da bi se sve ovo sprovelo, drage kolege, vi morate imati određene kadrove, određene ljude, ne partijske ljude, ne partijske sudije, nego čisto sudske kadrove. Kadrovi su ti kod kojih je, u najvećem delu, zavisnost zakonitosti i efikasnosti sudova. Ono što bih, kao jednu primedbu, dao iz prethodnog perioda jeste da je dobar predsednik suda, godinama dobar i po rezultatima najboljeg suda u Srbiji, to je Okružni sud u Obrenovcu, jednom je rekao, a to je sada advokat Milan Gričić, sebi i svim saradnicima, da bi pravi sudija bio, on postaje žrtva, i a ako hoćete to da budete, morate najmanje još dva do tri sata kod kuće da radite svaki dan. Vi ste ovde napravili jednu kontradiktornost od pravog sudije, recimo, čiji su rezultati suda godinama najbolji bili u Srbiji, a to je Okružni sud u Obrenovcu. Šta ste uradili? Doneli ste član 30. po kome omogućujete svim sudijama da se bave i drugim aktivnostima. Kaže: "sudija može van radnog vremena da se bez posebnog odobrenja bavi nastavom i naučnom delatnošću, uz naknadu". Čak je i Konstantinović, poslanik DS, podneo amandman, u kome traži da sudija ima pravo učešća u RIK, gradskoj izbornoj komisiji ili opštinskoj, a znate da te predloge daju političke stranke. Sada se postavlja pitanje da li imamo politizaciju suda ili ne? Pazite, taj amandman je podneo poslanik DS, i to jedan koji je bio odavde poprilično najglasniji. Druga stvar na koju bih vam skrenuo pažnju jeste da je više nego sve drugo čestitost. Čestitost je sudijin tal i glavna vrlina. Ono što se, međutim, olako previđa kao preko potrebna vrlina sudije jesu čvrstina, postojanost njegovog karaktera i moralna hrabrost da odoli iskušenjima i zlu. Kako će odoleti i kakvu će moralnu hrabrost imati svaki sudija, piše u članu 6, da ga sada ne čitam, nemam vremena, onda je donesen jednostavan zaključak da kod nas uopšte ne valja što su u poslednjih desetak godina mnoge sudije retko bile pravedne, a češće sluge vladajuće partije ili režima, ili u najboljem slučaju bezlični činovnici koji nisu mnogo ni uvažavani, ni poštovani od samih tih političkih partija. I za to ste čak naveli član 7, u kojem se kaže da sudije imaju, radi zaštite svojih interesa, pravo da se kao sudije udružuju. Zaštita interesa je dvostruki termin. Može se koristiti i zloupotrebiti za vrlo loše činjenice u današnjem društvu, pa i u pravosuđu. Navešću vam jedan primer iz Beograda. Kada je bivša predsednica Drugog opštinskog suda u Beogradu, Gordana Mihajlović, ukinula istragu koja je pokrenuta od strane tužilaštva protiv urbanističke mafije u Beogradu, bez ikakvog osnova i bez ikakvog razloga. Građani su se žalili na to. Okružni sud je poništio to, ponovo vratio istragu i onda dolazi nova predsednica Drugog opštinskog suda Ivona Lalović i ponovo poništava to, i kraj sa urbanističkom mafijom, dobijena protivpravna imovinska korist itd. Nemojte reći da ovo nema veze sa politikom. Kažu - ne biramo mi sudije, mi biramo instituciju koja bira sudije. Šta je to, nije šija nego vrat. Nemojte obmanjivati ovaj narod, ovaj zakon je veoma loš, ovo je umotano samo u oblandu i što više izlazite, više se kitite lažnim stvarima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, posle njega narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog ograničenog vremena neću moći da izložim ono što sam pripremio, ali ću to učiniti u raspravi o amandmanima. Ono što je osnovna primedba i neprihvatljivo kod zakona o visokom sudstvu, to je prva, ali odlučujuća i najveća katastrofalna šteta za pravosuđe. U čemu se ona sastoji? Da prvi izbor sudija obavlja, takoreći, postojeći savet za pravosuđe. To ne može. Prva selekcija politička jeste vidljiva na delu tj. da se bira od strane, takoreći, stranaka na vlasti. Šta to znači? Prvi izbor treba da izabere sve sudije. Što nisu u istoj ravni i da prođu istu proceduru i članovi visokog saveta sudstva? Kada oni budu prošli kroz tu proceduru, ali da njih biraju sudije i tužioci, to se odnosi i na tužilaštva, kada ih budu oni izabrali, u tom slučaju bi oni mogli da budu legitimni, a ovako oni su privilegovani. Praktično, vidim da će ovo da učini Vlada, organ uprave. To je ono što je neprihvatljivo i na šta je ukazano od strane više institucija i stručne javnosti iz oblasti pravosuđa. Ukazuju i optužuju predlagača zašto je on dao i dozvolio da stavi u povlašćen položaj visoki savet sudstva da bira samog sebe. Kada ga bude nadležni organ izabrao, on stiče legitimitet i u tom slučaju može da mu se predlaže, od strane predlagača i institucija, da budu izabrane sudije i tužioci. Ovako, šta će se desiti? Pošto imamo veliki broj sudija, imaćemo priliku sada da izvršimo lustraciju. Sada nam je prilika da izvršimo lustraciju u sudstvu. Dajte, izvršite lustraciju negde drugde, nemojte samo u pravosuđu. Optužujete samo pravosuđe i organe i nosioce pravosudnih funkcija za korupciju i kriminal, stavljate ih na vrhunsku lestvicu korupcije i kriminala. Ukoliko ima pojedinaca da su skloni korupciji i kriminalu, utvrdite jednom te činjenice, iznesite ih u javnost i takve ljude otklonite, isključite i razrešite pravosudnih funkcija. To vam je veliki problem kada je u pitanju član 99, član 100. i član 101. u prelaznim i završnim odredbama zakona o visokom sudstvu. Ono što je vidljivo, u visoko sudstvo birate profesora pravnog fakulteta. Ne znam šta taj profesor pravnog fakulteta zna o pravosuđu? Ako je radio kao sudija 10-15 godina - može. Ali, on će da vam priča samo šuplju priču i teoriju. Međutim, sudija i tužilac iz prakse, oni treba da kažu šta treba i ko treba da dođe. Koja su merila koje je moguće utvrditi? Merila treba da utvrđuju oni koji zakon u praksi primenjuju. To vam je osnovno pravilo. Prema tome, dame i gospodo, predlagač nije vodio računa, a imate sada veliki otpor. Šta ćete da radite sa ljudima koji zbog političke nepodobnosti ne mogu da postanu sudije zbog toga što su se zamerile ovom ili onom ministru, ovom ili onom načelniku okruga ili nekom političaru ili nekoj političkoj stranci? Da li ti ljudi treba da ostanu bez posla? Ne. Nemojte optuživati pravosuđe da je krivo za situaciju u našoj državi koja jeste u kriznom vremenom. Ali, što ste se toliko okomili na pravosuđe, maltene kao da tamo rade samo lopovi, tamo rade časni i pošteni ljudi. A vi ako imate dokaze da je neko počinio krivično delo primanje i davanje mita ili bilo kako na drugi način zloupotrebio svoj službeni položaj i funkciju, on se razrešava i nema nikakvih problema. Dakle, ovaj zakon predstavlja, sa ostalim zakonima, zakon po porudžbini. To znači kada ode neko kod krojača da mu sašije odelo, on će ga sašiti po meri pošteno kad mu se plati. Dakle, dame i gospodo, osnovna primedba jeste, imam priliku samo još jedno dve-tri rečenice da kažem, oko toga gde će biti sedišta osnovnih sudova, a gde odeljenja, kako će se izvoditi sudijski dani, kako će se predmeti iz sadašnjih sudova prenositi. Pola ćete izgubiti, zapamtite, pola će se zagubiti, tu nema ni govora, da dođe u arhivu osnovnog suda. Drugo, ako gospodin Pastor traži da za severne opštine srpske pokrajine autonomne Vojvodine ostanu sudovi osnovni u Kanjiži, Bečeju, Senti, da ne nabrajam, onda imam pravo isto da kažem da ostanu sudovi ovamo zbog nacionalnih manjina. Tamo žive naši Mađari, a ovamo žive u Kovačici naši Slovaci, u Alibunaru naši Rumuni, u Kovinu takođe Rumuni. I na kraju još da kažem - otkud sada da sedište osnovnog suda za Opštinski sud Kovin bude u Pančevu, odnosno u Vršcu, a da sud za prekršaje bude u Pančevu, a Vršac je daleko 86 km, a Pančevo 33? Dakle, tu treba, gospođo ministre, da se ove stvari ipak preispitaju i da sve primedbe prihvatite. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, posle njega narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo, ukoliko će se organizacijom sudstva, uređenjem sudstva, ukidanjem preko 100 osnovnih sudova u Srbiji na neki posredni način uvesti lustracija na mala vrata, tako će se uz pomoć ova dva zakona, a posebno uz pomoć zakona o sudijama, uvesti neposredna lustracija i to kroz otvorena vrata. Dakle, pod plaštom izgovora da neko nije prošao, određeni broj sudija jednostavno neće proći na konkursu i oni neće biti izabrani. Mi nemamo nikakvih iluzija o usvajanju ovog zakona, međutim želimo da vam ukažemo samo na jednu pogrešnu koncepciju prilikom usvajanja i prilikom donošenja ovog zakona. Naime, naš Ustav odražava određeni državni kontinuitet. Državni kontinuitet ne može sudija da nema, naprotiv, sudija kao nosilac sudijske funkcije ne može biti izuzet od ovog načela, on je izraz i odraz državnog kontinuiteta i to mu se u svakom momentu mora garantovati. Svaki ustav, pa i ovaj naš, pa i ovaj novi Ustav priznaje određena stečena prava. Ta stečena prava se moraju garantovati i sudijama. Nikako se ne može dozvoliti da donošenjem novog pravnog akta budu ukinuta određena stečena prava, prava koja su stečena ranije u nekom ranije periodu. SRS je, da se razumemo, za razrešenje sudija, ali na jedan način koji podrazumeva da to bude shodno zakonu, da bude po utvrđenoj proceduri i da bude po kriterijumima koji su predviđeni zakonom. Znači, ako su ispunjeni ovi kriterijumi, normalno, sudija treba da bude razrešen. Dakle, ovde postoji jedan pogrešan koncept samog zakona. Političku poslušnost koju ćete možda u velikoj meri dobiti lustracijom pri izboru, odnosno pri reizboru, ipak se ovde radi o reizboru sudija, vi pokušavate na neki način da sublimirate u odredbama o materijalnom položaju sudija, to su članovi 37. do 42. predloženog zakona, ali vam se čak i preko Društva sudija prigovara, odnosno odgovara da i oni apsolutno nisu zadovoljni ovim konceptom zakona o sudijama, a posebno u ovoj oblasti, dakle, o njihovom materijalnom položaju. Ne želim da arbitriram između te dve strane, ali nije li ovo direktan signal da sve one priče o korupciji i borbi protiv korupcije padaju u vodu, ali i da jedan od osnovnih principa, princip nepristrasnosti, ne može do kraja u ovom slučaju biti ispoštovan. Tu ne krivim na prvom mestu sudije, tu krivim prvenstveno vas, a onda opet imamo pravosuđe koje hramlje i u tom slučaju vidi se, očigledno je da koncept ovog zakona nije dobar. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, posle njega narodni poslanik Tomislav Ljubenović, a posle njega narodni poslanik Sreto Perić. On je poslednji prijavljeni govornik. U ovom trenutku vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je 17 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću vreme koje je preostalo. Napravio bih jedan kraći politički osvrt na set ovih pravosudnih zakona. Mislim da ćemo više vremena imati u raspravi u pojedinostima da uđemo u meritum i ovih, a i nekih drugih zakona iz ovog seta. Ono što sam prvo primetio jutros, gospođo ministre, vi i predstavnici većine koji su imali apologetski odnos prema ovim zakonima, rekli su da bi ovi zakoni trebalo da obezbede, ova dva konkretno, nezavisnost sudstva. Vi možete da napišete zakon mnogo dobro i mnogo lepo da ga pretočite na papir, možete za ovu govornicu da izvedete ljude koji će sa izuzetnim retorskim sposobnostima taj isti zakon da brane, ali morate da priznate za nezavisnost sudstva treba i nešto više, treba pre svega politička volja izvršne vlasti. Na osnovu osmogodišnjeg iskustva koje je iza nas, u kojem je vaša stranka, DS, dominantno učestvovala u vlasti, mislim da ne možemo da steknemo utisak da je bila prisutna politička volja da sudstvo rasteretite uticaja politike, novca, pojedinaca i grupa. Ono što je takođe interesantno jeste da zakoni u principu nisu izraz potreba građana Srbije definisanih kroz probleme koji su prisutni u pravosuđu. Oni su izraz potreba koje vam nameće Venecijanska komisija, pretpostavljam šačica pripravnika u Briselu itd, i mislim da efekte o kojima pričate na sva usta neće u praksi u Srbiji dati. Šta je to što sam takođe primetio u setu ovih zakona? To je da u svim obrazloženjima koja se odnose na razloge za donošenje ovih zakona, uopšte i razloge za usvajanje po hitnom postupku, dominantno piše da je to potreba za usklađivanjem sa Ustavom na osnovu Ustavnog zakona. Slažem se, tu nema ništa sporno, sve što zakoni treba da definišu i predviđaju treba da se uskladi sa Ustavom, ali onda se jedan pogrešan zaključak nameće, da su svi problemi koji su nastali u pravosuđu u Srbiji iznikli zato što zakoni nisu bili usklađeni sa Ustavom. Složićete se sa mnom da to nije tako, da su problemi u pravosuđu pre svega inicirani zbog činjenice da je sudstvo bilo nezavisno i naravno zbog dominantnog ponašanja one manjine nesavesnih nosilaca pravosudnih funkcija koji su, ponavljam, pravosudni sistem u Srbiji napravili takvim kakav on jeste danas. S obzirom da nemam puno vremena, svakako bih još jednu stvar napomenuo koju sam takođe kroz ove zakone registrovao, a to je činjenica da ste i kroz set ovih pravosudnih zakona definisali vaš odnos prema Kosovu i Metohiji, i on uopšte ne odudara od evropskih intencija i namera. To je naročito juče bilo ovde dotaknuto od strane nekoliko poslanika. Mislim da su neki poslanici i danas dotakli južnu srpsku Pokrajinu. Čini mi se da ćete vašom namerom da izmeštate sudove, okružne i opštinske, odnosno da nadležnost tih sudova preuzimaju sudovi u centralnoj Srbiji, mislim da tom namerom pokušavate da elemente državnog suvereniteta Republike Srbije na Kosovu i Metohiji povlačite i da je to u potpunom skladu i saglasju sa namerom Evropske unije da se proglasi nezavisnost južne srpske Pokrajine Kosova i Metohije. Mislim da to nije dobro. Mislim da ste i ovim setom zakona mogli da pokažete opredeljenje sa kojim ste danas započeli raspravu da je Kosovo južna srpska pokrajina. Mislim da su ljudi u opštinama gde još samo zbog sudova sede, izgubili poslednju nadu i sa implementacijom ovih zakona mislim da će nastupiti ozbiljni problemi na Kosovu i Metohiji.
Reč ima poslanik Tomislav Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, umesto da imamo pravosuđe nezavisno, efikasno, odgovorno i transparentno, kao što je obećavano 2000. godine, imamo pravosudni sistem u Srbiji trom, neefikasan i posle petooktobarske revolucije, kada ga je preuzela dosovska Vlada, postao je samodovoljan i funkcioniše samo u svoju korist, odnosno korist jednog, istina na sreću još uvek manjeg dela korumpiranih sudija i advokata. Naglašavam, i advokata, koje demokratske snage svesno zaboravljaju, a korupcije u pravosuđu nema bez strateške podrške korumpiranih advokata. Ne zaboravimo da je posle petooktobarske revolucije advokatura preuzela pravosuđe, jer ste vrh pravosuđa postavili iz redova advokature. Mislim na predsednike sudova, tužioce, kao što je slučaj u Leskovcu bio. Da je ovo tačno svi dobro znamo, jer se odlučivalo o imunitetu i hapšenju sudija, čak je i jedan sudija Vrhovnog suda u svim tim pravosudnim aferama bio i advokat kao bitnih delova, bolje reći spona, između korumpiranih sudija i građana kao stranaka u sudskim postupcima. Uglavnom su ti uspešni advokati upravo bile sudije tih sudova. Javna je tajna da je sudija Vrhovnog suda, koji je u međuvremenu i pravosnažno osuđen, trebalo da bude uhapšen još pre desetak dana, ali je iz tužilaštva procurela informacija, što dokazuje da sve prednje važi i za tužilaštvo. U Srbiji naša poslovnička neefikasnost i transparentnost policija nije uspela da sprovede do kraja ili je novim dosovskim vlastima bilo u interesu da se ova afera prikrije, a te sudije Vrhovnog suda stave pod dosovsku kontrolu za izborne sporove u izborima koji su se očekivali ili sada za sporove između krađe mandata SRS od strane ove grupe građana Skupštine Srbije. Možda je ovo jedan od razloga da se najveći protivnici reforme pravosuđa, a posebno reizbora sudija, upravo sudije Vrhovnog suda Srbije, koje po sadašnjim zakonima može smeniti samo ako oni sami na Opštoj svojoj sednici za to glasaju. Izgleda da je od njih ova grupa građana u Skupštini mnogo toga naučila u delu zaštite svojih nezasluženih poslaničkih mandata. Međutim, u Leskovcu, odakle dolazim, jedna grupa sudija i advokata otišla je i dalje, nažalost, bar u nečemu smo i mi iznad proseka, pa je sudija opštinskog suda dao doprinos pravnoj nauci utvrdivši da je N.N. pripadnik policije odnosno da je policija izvršila krivično delo.Pa shodno ovome je još jednom preduzimaču iz Vlasotinca za građevinsku mašinu grejder, vrednu po njegovoj presudi 94.000 dinara, odnosno 1.200 evra, dosudio enorman iznos, uz pomoć sudije Okružnog suda koji je ovakvu nakaradnu presudu potvrdio, a od dana donošenja prvostepene do dana donošenja drugostepene presude prošlo je tačno 59 dana. Iako se u Okružnom sudu u Leskovcu na odluku po žalbi prosečno čeka više od jedne godine, po ovoj presudi Četvrtog opštinskog suda u Beogradu, kao izvršnog suda prema budžetu Srbije, takođe ekspresno za manje od mesec dana donosi odluku. Uvaženom leskovačkom advokatu sudija Okružnog suda u Leskovcu, u momentu kada je advokat uhapšen, kaže - on je moj prijatelj i ne odričem ga se. Isplaćeno je na račun njegove advokatske kancelarije 69 miliona dinara, odnosno 860.000 evra. Poštovani građani, dobro ste čuli, za stvar vrednu 1.200 evra na ime naknade štete leskovački sudovi su dosudili na teret budžeta odnosno svih vas 860.000 evra. Vrhovni sud ne da je ukinuo ovakvu presudu, već je odbio tužbu, bolje reći presudu, da ovaj preduzimač nema uopšte pravo na naknadu štete jer samo fizičko lice može da izvrši krivično delo, a ne državni organ. Stanje u pravosuđu Jablaničkog okruga je odavno poznato i Vrhovnom sudu Srbije i Ministarstvu pravde. Naravno da se ništa ne preduzima jer dosovska vlast štiti svoje kadrove u pravosuđu i dok god su lojalni dosovskoj vlasti moći će da kradu budžet, odnosno da sve vas, poštene građane Srbije, pravosuđe i ovakve sudije treba da štite i da garantuju vaša ljudska i imovinska prava. Gotovo stopostotno poverenje pravosuđa, koji je treći stub ili grana vlasti u Srbiji, jasno govore da je reforma, ali ona prava, a ne ponovo kozmetička, kakvu nudi Vlada u predlozima zakona koji su sad na dnevnom redu, neophodna. Ali, do prave reforme pravosuđa, kao i cele države, očigledno ćemo morati da sačekamo da na vlast dođu neke druge stranke, tj. na čelu sa SRS. Vama građanima do sada daleka, skupa i spora pravda, biće još dalja, skuplja i sporija. Jer, na primer, u Jablaničkom okrugu, iz kog dolazim, predviđa se jedan umesto sadašnja tri opštinska suda. Verovatno vam nije poznato da teritorijalno, sa površinom od 2.769 kilometara kvadratnih, ovo je najveći okrug u Srbiji i okrug sa najvećim brojem naseljenih mesta, 336 naseljenih mesta, sa preko 240.000 stanovnika. Uz napomenu da od pojedinih sela u opštini Crna Trava i Medveđa do Leskovca ima više od 70 kilometara. Nastaviću kasnije.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče je gospodin Zoran Krasić, kao ovlašćeni predstavnik SRS, izneo koncept SRS vezano za organizaciju i reformu pravosuđa. Poštovane sudije odnosno gospodo sudije i osoblje iz pravosuđa, vi ste danas marljivo i vredno, prepodne i popodne, radili svoj posao, da ste kojim slučajem bili u poziciji da pratite prenos Narodne skupštine, mogli biste da vidite da većina govornika iz pozicije govori o vama kao o najvećim uzročnicima kriminala i korupcije. Naprosto, gospodo poslanici, to nije tačno jer nijedan od poslanika nije to pomenuo kao najbitniji razlog za donošenje ovog seta propisa iz oblasti pravosuđa. Smatramo da ima pojedinih sudija koji nisu dostojni te funkcije najčasnije, ali ne može se tako govoriti. Mi imamo osnovnu i ozbiljnu primedbu vezanu za izbor sudija i ovde su danas parcijalno citirane pojedine odredbe Ustava, na primer član 147, ali pre člana 147. postoji član 146. koji kaže - sudijska funkcija je stalna. Znači, na sve one koji su radili kao sudije u vreme donošenja ovog ustava primenjuje se ova odredba člana 146. stav 1. U članu 147. stav 1. kaže se - Narodna skupština, na predlog Visokog saveta sudstva, bira za sudiju lice koje se prvi put biraju na sudijsku funkciju, i to je potpuno tačno i to je sasvim u redu. Član 148: Odluku o prestanku sudijske funkcije donosi Visoki savet sudstva, i to treba da bude tako. Vi imate jedan veliki problem u tome što niste od 2000. godine vodili pravilan odnos prema pravosudnim organima i uveli ste jednu negativnu selekciju prilikom izbora sudija. To se moglo ispraviti da ste imali dobru volju, svi oni koji ne ispunjavaju norme, koji rade protivzakonito, koji nisu dostojni te funkcije mogli su da budu razrešeni. Vi želite da izmestite uticaj politike iz pravosuđa, mi se slažemo, to je za nas prihvatljivo. Isključivo tako treba da bude, ali vi ste upravo uveli politiku u sistem pravosuđa i teško da je vi može izmestiti i ovim zakonskim propisima predlažete da to tako bude i dalje. Navešću vam dva primera iz malo dalje prošlosti, oni koji su malo mlađi možda se neće setiti. Moša Pijade je bio svedok jednog saobraćajnog udesa u ulici Kneza Miloša i naravno pitali su jednog od učesnika u saobraćajci da li vi imate svedoka za to što govorite? Rekao je - imam, druga Mošu Pijade. Sudija je sa zapisničarem otišao kod njegau kabinet, u nameri da uzme izjavu. On je rekao - gospodine sudija, pošaljite mi poziv, ja ću da dođem da dam izjavu u sudu. Mi u današnje vreme imamo takvu poziciju da predstavnici vlasti diktiraju presude. Sinoć sam rekao kakvu je presudu donela Nata Mesarović. Ima još jedan slučaj. Mislim da je bilo tamo negde u našoj Mačvi ili u Podrinju, takođe jedan udes, a prolazio je Raif Dizdarević, sećate ga se sa leptir mašnom. To je onaj koga je naš predsednik stranke dr Vojislav Šešelj u političkim sukobima ili u političkim intervencijama ostavio daleko iza sebe, i njega i braću Pozderce, ali to sad nije bitno, i od njega su hteli da uzmu izjavu na licu mesta, ali je on rekao - ne, pošaljite mi poziv, doći ću u sud da dam izjavu. Dame i gospodo narodni poslanici, takav stav mi moramo da imamo prema pravosuđu ukoliko mislimo da imamo dobar pravosudni sistem. Nacionalna strategija o reformi pravosuđa, ovde svega više ima nego kako i na koji način treba izvršiti reformu pravosuđa u srpskom sistemu. Ima jedan član u zakonu o sudijama koji kaže - sudija ima pravo na platu dovoljnu da održi njegovu nezavisnost i sigurnost njegove porodice. Da li ovo, dame i gospodo, ikome išta znači? Ne znači ništa. Dakle, sudija može da bude samac, može da bude neko ko ima četvoro dece i više. Da li ovo nešto znači? Ne znači.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93? Narodni poslanik Velimir Ilić, pa narodni poslanik Miroslav Petković.
Poštovana potpredsednice Skupštine Srbije, poštovani narodni poslanici, ispred Nove Srbije želim da vas obavestim da mi ne možemo podržati ovaj set zakona. Smatramo da nisu dobri. Dobro je što se približavamo Evropi kroz niz zakona koje donosimo, ali ima jedna istina, da mi te sopstvene zakone koje donosimo ne poštujemo. Ne poštujemo parlament. Ne poštujemo njegove odluke i ne poštujemo zakone koje donosimo u parlamentu. Džaba ćemo mi sada doneti set zakona o pravosuđu, izboru sudija, o svemu ovome za šta kažemo da je evropski, da Evropa od nas traži, ako mi naše navike ne promenimo. Zato bih apelovao na vladajuću koaliciju da se oni dogovore da poštuju sopstvene zakone koje ovaj parlament donosi. Želeo bih da govorim da kršimo Ustav, da donosimo odluke koje su protivustavne, da mnogi problemi koji su ključni za Srbiju ne dolaze u parlament kao što je pitanje Euleksa, rešava se na mala vrata, da mnoge probleme koji su značajni za Srbiju nećemo da otpoštujemo. Imamo sudsku odluku da u opštini Voždovac ništa ne funkcioniše. Sud je naložio da se problem razreši. U opštinu Voždovac ne uvodi se prinudna uprava jer nekome ne odgovara. Ne traže se novi izbori. Jednostavno glasaju i konobari, i portiri, i smenjeni odbornici. Jedan opšti javašluk. Sudska odluka se uopšte ne poštuje. Navodim drugi primer - jedan odgovoran sud je doneo odluku– zamolio bih ministarku pravde ako želi da me sasluša, ako ne moraću da vas posetim i da vas opomenem, nemojte razgovarati, budite pristojni, jer se vama obraćam, ministarka – da crkveno imanje u Gornjoj Trepči, Banja Trepča, ne može da se proda. Ne može da ide na tender jer je vlasnik zna se ko, manastir "Vujan". Uporni ljudi, imaju dobrog klijenta, svog prijatelja, prodali su Banju Trepču, pored izvršne sudske presude. O čemu mi sada ovde razgovaramo? O kakvom setu zakona? Šta mi želimo da uradimo? Da li mi želimo da poštujemo sudije koje izaberemo ili imamo partijske sudove? Partijski sudovi rešavaju po partijskoj dužnosti. Ako neko nazove i kaže - ovo stavite u fioku do daljnjeg, oni kažu - u redu. Ako ne stave u fioku do daljnjeg, biće smenjeni. Kršimo Ustav. Šta će da kaže Ustavni sud? Ustavni sud će da kaže da nije nadležan. Zašto nije nadležan? Zato što ne sme, ljudi će kasnije da budu smenjeni itd. Ako mi sopstvene odluke ne poštujemo, ako mi gasni sporazum, koji je u ovom parlamentu izglasan sa 214 glasova za, rušimo, sami ga rušimo, naši ga ministri ruše, o čemu da razgovaramo? Kakva je svrha i uloga našeg parlamenta? Ako neko može da uradi šta hoće, da sruši koncesiju koja je isto donesena u ovom parlamentu, sa nekim savetom. Savet je savetodavno telo izvršne vlasti, Vlade Republike Srbije. Kako može šef države da bude predsednik saveta? To je protivustavno. Ako neko naloži da postoji sukob interesa, da gradonačelnik ne može da bude narodni poslanik, to piše u našem Ustavu, a mi kažemo srušiće se Vlada pa može, teraj dalje, baš nas briga. Ako kažemo da šef partije ne može da ima elektronski medij, a mi kažemo pa pašće Vlada, pusti ga nek radi, nek ide i na satelit, nek ide gde hoće, samo da opstane Vlada. Prema tome, ne vredi gospodo dok se mi ne promenimo. Dok institucije ne zažive, dok pravosuđe ne bude stvarno nezavisno. Dajte da se potrudimo i vi gospodo iz vladajuće koalicije preuzmite odgovornost za to sve ako mislite da nešto uradimo. Danas smo slušali rasprave i veoma sam pažljivo slušao i rekli smo da ne valja Ustav. Pravosuđe bi bolje, ali Ustav nije u redu. Vi znate kako smo mi promenili Ustav. To je bio jedan kompromis političkih partija, da se sruši jedan Ustav koji je bio zabetoniran i da se stvore uslovi da se stvara neki novi ustav kasnije. Vi znate da su pojedine partije rekle da će glasati za ustav, pošto je bila potrebna dvotrećinska većina u parlamentu, a i preko pola upisanih birača da glasa za promenu Ustava, rekli smo - prihvatićemo sve zakone, a da svi agitujemo, i sve kompromise da prihvatimo. Tako je i urađeno. Ustav nije idealan, ali je stvorena prilika da se sada na jedan normalan način može promeniti štošta u tom Ustavu. Naravno, na tome treba raditi, ali smo rekli u Ustavu da je Kosovo sastavni deo Srbije i da ne može niko prihvatiti bilo kakvu misiju koja je protiv jedinstva Srbije. Sad prodajemo maglu, bežimo od ovog parlamenta, bežimo od rasprave, bežimo od rezolucija koje smo doneli i kažemo - prihvatiće se rezolucija 1244, Euleks će poštovati Ustav, poštovati odluke Vlade i poštovati pravosudne organe, ali nismo rekli čije - nezavisnog Kosova. Automatski smo priznali nezavisno Kosovo. Za Kosovo se borimo 600 i nešto godina. Za tih 600 godina smo ga gubili na bojnom polju, gubili smo ga za zelenim stolom, gubili smo ga u mnogim kabinetima, ali uvek smo ga vraćali, jer nikad nismo potpisali i to javno prihvatili. Svaki parlament pre našeg je diskutovao i to nije hteo da prihvati. A mi sad obilazimo parlament. Neka fantomska grupa raspravlja o tome i mi uopšte ne znamo ko su ti pregovarači. Prihvata se nešto, a mi ne znamo šta se prihvata. Kaže - svi su zahtevi prihvaćeni, ne znamo koji su zahtevi. Ko je dao zahteve? Kome je dao zahteve? Kaže - još Priština neće da se usaglasi. I Priština raspravlja, i SB, i UN, i svi raspravljaju, samo mi nismo raspravljali. Imamo dve rezolucije koje moramo da poštujemo. Zato vas molim, pomozite da se ovi zakoni, naše pravosuđe dovede na jedan evropski nivo, ali prvo da zadovoljimo nas ovde, da kažemo - poštovaćemo zakone. Nemojmo rušiti te sudove. Mnogo smo potrčali da porušimo sud u Mionici, sud u nekim malim mestima, gde njima život znači. Tamo imaju i advokate, i sudije, i sudnice i rekonstruisali smo prethodnih godina te sudove, i sada želimo sve to da batalimo i da zguramo u nekoliko gradova. Trebaju novi stanovi za sudije, treba proširenje sudnica, sve će to ostati u malim mestima. Da li će seljak moći da ode na suđenje daleko 100 kilometara, da vodi advokate, veštake, da traži automobile? Koliko to košta? Gospodo, to je život i nemojte bežati od stvarnosti, od života. Mnogo trčite i mnogo vam nalažu sa strane šta da se prihvati. Nije to dobro za naš narod, nismo spremni za nešto tako i zato vas molim da prihvatite ove naše amandmane, da to doteramo u red. Ovih dana će biti rasprava po amandmanima. Nemojte ih olako odbaciti. Za mnoga mesta sud život znači. Opštine gube svoj udarni deo, to je pravosuđe. Sve to ćemo zgurati u velike gradove, da bi se lakše držalo pod kontrolom, a pitanje je kako doći, kako zastupati, kako se ponašati i od čega, selo je uništeno, nema seljak para za spor. Da li treba ponovo da se razrešavaju mnogi sukobi, da ne ide preko pravosudnih organa? Molim vas, još jednom razmotrite i kroz ove amandmane da doteramo ovaj zakon kako valja, da ne pogasimo sve te sudove u mnogim sredinama, da to lakše razmestimo i prebolimo. Nemojmo mnogo trčati ka Evropi na ovaj način što ćemo pogasiti naše sudove. Sud u Milanovcu star 200godina, kako sad da izađemo i kažemo narodu - Evropa traži da nema suda u Gornjem Milanovcu. Koja Evropa, imali smo sud tamo pre 200 godina, kad Amerika možda nije imala najosnovnije, a mi smo imali sud u jednom gradu. Prema tome, molim vas, ipak budimo korektni, razgovarajmo, dogovarajmo se, ako mislimo da nešto napravimo dobro, a ne tvrdoglavo samo srljati napred, rušiti sve iza sebe, stvarati pustoš i ovu Srbiju stalno uvoditi u eksperimente. Zamorčić, kad se mnogo na njemu eksperimentiše, ugine, ne može da izdrži. Svi mi imamo broj eksperimenata koji mogu da se izvrše i dalje ne možemo, neko pre, neko kasnije, predamo se i kažemo - ne može. Mnogo je ovaj naš narod zamorče jedne loše politike. Godinama otvaramo ovo, zatvaramo ovo, prekomponujemo ovo, privatizujemo ovo, sad ponovo, i jednostavno, u eksperimentima smo uništili sopstvenu državu i sveli je na niske grane. Molim vas da, kroz amandmane, ovo dovedemo u red, ako hoćete zajedno. Ako nećete, radite kako hoćete. Što više budete radili ovako mnoge stvari, kraće ćete trajati. Sami sebi sečete granu na kojoj sedite.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Da li se još neko javlja ko nije iskoristio svoje pravo? Vreme na raspolaganju 5,5 minuta.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministre, nadam se da ste današnju raspravu shvatili da smo bili dobronamerni, da smo krajnje argumentovano i odgovorno raspravljali o predloženim zakonima i da, ukoliko prihvatite amandmane DSS, negde tamo krajem novembra možda ćemo odlučiti da glasamo za ove zakone. Želim da se osvrnem na dve opaske kolege Konstantinovića koje je izneo u svom izlaganju. Očigledno da se nismo razumeli, vezano za član 13, oko nadležnosti saveta. Ono što DSS predlaže jeste da samo u ovom članu stoji, u prvoj alineji, da savet bira sudije za trajno obavljanje sudijske funkcije. Samo to da dodamo. Poštujemo Ustav, poštujemo nadležnosti Narodne skupštine Republike Srbije i moja opservacija je bila samo u tom pravcu, ništa mimo onoga što predviđa Ustav Republike Srbije. Takođe ste rekli danas na moju kritiku da predsednik Vrhovnog kasacionog suda bude i predsednik Visokog saveta sudstva, citiram iz stenograma, "takvo rešenje postoji u svim zemljama u Evropi." Podsetiću vas da u Evropi postoje tri sistema, tzv. severnoevropski, južnoevropski i jedinstveni sistem. Zemlje predstavnice severnoevropskog sistema su Švedska, gde savetom rukovodi generalni direktor. Irska - savetom rukovodi glavni izvršni službenik. Danska - radom saveta rukovodi direktor i izvršni odbor. Predstavnici južnoevropskog modela, Francuska - savetom predsedava predsednik Republike. Italija - savetom predsedava predsednik Republike.
Da li predstavnica predlagača želi reč? Reč ima ministarka Snežana Malović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici, pre svega želim da vam se zahvalim na konstruktivnoj raspravi u načelu povodom zakona koji su se danas našli na dnevnom redu. Kao što sam rekla i u današnjem izlaganju, cilj Ministarstva pravde prilikom predlaganja ovih zakona je da dobijemo nepristrasno, efikasno, delotvorno i nezavisno pravosuđe, jer će se samo kroz takvo načelo ostvariti načelo vladavine prava. Kao što sam već rekla, ponoviću, osnov za donošenje ovih predloga zakona su bili domaći propisi, pre svega Ustav Republike Srbije, koji ću i kao građanin Republike Srbije i kao predstavnik izvršne vlasti na čelu Ministarstva pravde u potpunosti i dosledno poštovati, zatim Zakon o sprovođenju Ustava Republike Srbije i Nacionalna strategija za reformu pravosuđa. Takođe, konsultovali smo i međunarodne dokumente koje sam navela u jutrošnjem izlaganju. Ovde je postavljeno pitanje - da li je izvršena analiza stanja u pravosuđu. Još juče sam u završnoj reči istakla da je Ministarstvo pravde još od juna prošle godine vršilo jednu opsežnu analizu. Da se ne bih ponavljala, samo ću u par reči reći da smo uradili analizu kaznene politike, zastarelosti gonjenja, zastarelosti izrečenih presuda, dužine trajanja postupka i po sudu i po sudijama, zastupljenost veštaka u postupcima, opterećenost suda i sudija, ažurnost suda i sudija, kvalitet i kvantitet rada i posebno broj zaposlenih koji je potreban u pravosudnim organima Republike Srbije. Još jednom ću reći da ovi zakoni ne predviđaju reizbor. Kao što sam pokušala da objasnim, u potpunosti i suštinski se vrši reforma pravosudnih organa. Nijedan sud u Srbiji neće ostati u onom obliku u kakvom je do sada bio. Znači, menja se i organizacija i nadležnost, tako da, kao što je ovde od narodnih poslanika izrečeno, ne postoji kontinuitet u odnosu na postojeće sudove u Republici Srbiji. Koliki će broj sudija u Republici Srbiji biti, o tome će odlučiti Visoki savet sudstva, kao jedino merodavno telo. Takođe, visoki savet sudstva će biti nadležan da donosi kriterijume o izboru, napredovanju, disciplinskoj odgovornosti i razrešenju sudova. Kao član visokog saveta sudstva zalagaću se da ovi dokumenti budu ocenjeni od strane međunarodnih tela, a pre svega Venecijanske komisije Saveta Evrope. Što se tiče disciplinskih sankcija i disciplinske odgovornosti koja postoji u Predlogu zakona, moram da kažem da su tu, takođe, u pitanju međunarodni standardi. Jutros sam rekla da su te odredbe u potpunosti preuzete iz dokumenta koji se zove Osnovna načela za izradu sistemskih zakona, koji su upravo napisali sudije, tužioci i advokati. Ministarstvo pravde je u ovoj radnoj grupi bilo isključivo u okviru tehničkog organa. Ovo jesu organizacioni zakoni koji će stvoriti bazu za rad pravosudnih organa. Potpuno se slažem sa vama da je potrebno izmeniti procesne zakone, kao i doneti Zakon o izvršenju i Zakon o advokaturi. Ministarstvo pravde priprema te zakone i oni će se tokom sledeće godine naći na dnevnom redu parlamenta. Rokovi koji su predviđeni ovim predlogom zakona su rokovi koje postavlja Zakon za sprovođenje Ustava. Ministarstvo pravde je podrobno razmatralo održivost tih rokova i duboko sam uverena i tvrdim da te rokove možemo održati. Što se tiče nacionalne zastupljenosti u Predlogu zakona o sudijama postoji, da tako kažem, pozitivna diskriminacija. Smatram da treba da se percipira nacionalna struktura i da se to uzme u obzir. Kao član Visokog saveta sudstva zalagaću se svakako da to bude ispoštovano. Ministarstvo pravde je sarađivalo sa strukovnim udruženjima i to će i dalje činiti. Ovde je pomenuto da je u toku izrada radne verzije zakona o pravosudnoj akademiji. Možda vama ne izgleda bitno taj zakon, ali ću vam reći da je to zakon koji će opredeliti način izbora budućih sudija u Republici Srbiji i njihovu obuku. Taj zakon se upravo radi sa strukovnim udruženjima - Društvom sudija Srbije i Udruženjem tužilaca. Prema tome, Ministarstvo pravde će i dalje sarađivati sa strukovnim udruženjima, nevezano za to da li imamo drugačije poglede na određena rešenja ili ne. Što se tiče javne rasprave, koja je ovde pomenuta, da je bilo ili da je nije bilo, neću dalje o tome govoriti, samo ću ukazati na to da Ministarstvo pravde radi transparentno. Svi okrugli stolovi koji su postojali su zabeleženi okom kamere i može se saznati uvidom u pres-klipinge ili u priloge koji su bili na televizijskim emisijama - da li je bilo javne rasprave ili nije. Pomenuta je ovde i odgovornost za sprovođenje zakona. Potpuno sam svesna da su ovde u više navrata doneti, takođe, organizacioni zakoni koji se tiču pravosudnih organa i pravosuđa u celini. Rekla sam da, pre nego što smo predložili ove zakone, uradili smo finansijsku konstrukciju i održivost i mogućnost sprovođenja zakona. Kao ministar pravde u potpunosti preuzimam odgovornost da se ovi zakoni primene i sigurna sam, posle određenog vremena videćete, da će početi u Republici Srbiji da funkcioniše valjana nova pravosudna mreža, a posle određenog vremena videćete da će sudstvo biti efikasnije. Hvala vam na pažnji.
Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o sudijama i Predlogu zakona o Visokom savetu sudstva, čime završavamo rad za danas. Sednicu nastavljamo sutra, 13. novembra, u 10,00 časova, zajedničkim načelnim pretresom o Predlogu zakona o javnom tužilaštvu i Predlogu zakona o Državnom veću tužilaca, odnosno tačkama 4. i 5. predloženog dnevnog reda. Hvala vam.