Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da ovoj sednici prisustvuju gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde i gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PredloG zakona o zaštiti podataka o ličnosti (zajednički načelni pretres sa 3,4,10. i 11. tačkom i jedinstveni pretres sa 2. tačkom dnevnog reda) Povredu Poslovnika istakli su narodni poslanici: Čedomir Jovanović i Zoran Ostojić. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo potpredsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, sve dok se ne reformiše ovaj poslovnik o radu Republičke skupštine, mi ćemo morati da reklamiramo povredu Poslovnika kao jedini način dolaska do ove skupštinske govornice koju koristimo kako bismo vratili život u Skupštinu. Naša sala jeste pod zemljom, ali se ova sednica ne sme pretvoriti u Kusturičin film "Andergraund". Ovde po poslaničkim klupama, pogledajte naslovne strane današnjih dnevnih novina, pogledajte kako izgledaju prve vesti u državnim programima, na televizijskim stanicama privatnih vlasnika – videćete da je jedino pitanje kojim se ova zemlja bavi ekonomska situacija. Juče smo na konsultacijama tražili od predsednice Skupštine da ne ignoriše probleme koji potresaju naše društvo i omogući raspravu ovde u Parlamentu, ne sa ambicijom da bilo koga osuđujemo, već sa ambicijom da sa najodgovornijim ljudima za ekonomsku politiku u ovoj zemlji i stanje u kojoj se zemlja nalazi definišemo mere kojima će biti prevaziđena kriza koja je očigledna. Ovde kao primer mogu da vam pokažem, gospođo potpredsednice, to je razlog zbog kog sam se javio za reč, tražeći od vas da obavestite predsednicu Skupštine da je ona u mogućnosti da sazove Odbor za finansije ukoliko to ne želi da učini predsednik Odbora ili to ne žele da učine članovi Odbora za finansije, ukoliko to ne želi da uradi Vlada – juče su vrednosti na Beogradskoj berzi katastrofalno oborene. Državna banka, Komercijalna banka je juče imala najnižu cenu svoje akcije od 29.000 dinara. Kada je ta banka radila dokapitalizaciju, prodavala je akcije za 110.000. Pre godinu dana, na današnji dan, vrednost te akcije bila je 130.000. Ne možemo da ignorišemo činjenicu da se u ovom trenutku drma naš bankarski sistem, da to ugrožava poslove u privredi i da to potresa naše stanovništvo. Na tako nešto moramo sistemski odgovoriti. Taj odgovor ne možemo da damo mi kao poslanici, isključivo mi kao poslanici, ali ovde u Parlamentu se mora stvoriti atmosfera koja je karakteristična za svaki ozbiljan Parlament. Ovde su nam potrebni i premijer gospodin Cvetković i ministarka finansija, koja kao da ne postoji, mislim na gospođu Dragutinović, potreban nam je ovde direktor Beogradske berze gospođa Dostanić, potreban nam je direktor Komisije za hartije od vrednosti gospodin Štimac, potreban nam je guverner Narodne banke Srbije gospodin Jelašić, jer mi zajedno moramo definisati način na koji će se ovo društvo ponašati i odnositi prema krizi koja je očigledna. Ne možemo više preko toga prelaziti i o tome ćutati. Ova naša inicijativa nije pokrenuta sa namerom da širimo paniku u zemlji, već da sprečimo one probleme koji su očigledni, sa kojima se svakodnevno ljudi suočavaju. Nama su ovde juče (pored telegrama koji su stizali, telegrama podrške vladajućoj koaliciji) stizala pisma i telefonski pozivi ljudi koji su išli u banke da podignu svoje štedne uloge, pa nisu mogli da dobiju više od 500 evra. Nama nije potrebna stihija i lavina sa kojom smo se suočavali devedesetih godina i zato na krizu moramo ozbiljno, argumentovano odgovoriti. Od vas tražim da zakažete, ovde je gospođa Jorgovanka Tabaković, tako da i ona može to da uradi, Odbor za finansije i da ovde u Parlament dovedete one koji Parlament ignorišu. Gospodin Jelašić mora da odgovori gde se nalaze devizne rezerve ove zemlje, gde se nalazi novac koji je prikupljen kao obavezna rezerva banaka, mora da nam objasni zašto je tako nizak nivo osiguranja štednih uloga i da zajedno sa nama podigne taj nivo osiguranja, kako bi se vratilo poverenje u naš bankarski sistem. Ako to ne uradimo danas, onda ćemo o ovom problemu razgovarati onda kada se finansijski sistem u ovoj zemlji sruši, a to je ono što ne želimo da se desi.
Povreda Poslovnika i procedura kojom se definišu sazivanja sednica odbora nije povređena. Predsednica Narodne skupštine saziva konstitutivne sednice odbora i može da vam saziva sednice u posebnim prilikama, kada niko drugi to nije u mogućnosti ili ne želi da učini. Sednicu odbora može da sazove predsednik ili predsednica Odbora za finansije, kao i svakog drugog odbora, ili da članovi Odbora podnesu zahtev za sazivanje sednice. Vaš predlog koji je istaknut za govornicom upućen je za buduću sednicu koja će, eventualno, biti sazvana, ali do sada nije prekršena procedura. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, pa Slobodan Maraš, pa Čedomir Jovanović, isticanje povrede Poslovnika.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo, poslanici i poslanice, javljam se po čl. 225. i 226, tražim obaveštenje. U proteklih nekoliko dana dinar je pao skoro 8 odsto, verovatno će biti 10 do kraja nedelje. Time je stotinama hiljada ljudi u ovoj zemlji koji plaćaju kredite poskupela rata, a nije im povećano primanje. Novine su pune pi-ar službi banaka koje govore, proteklih dana, kako su banke sigurne, kako štediše ne treba da se plaše itd. Jasno je da je kriza svetskog finansijskog sistema zakucala i na vrata Srbije, ali mi ne vidimo reakciju Vlade. Sve se svelo na objašnjenja ministra Dinkića da su banke sigurne. Međutim, po onome šta ljudi doživljavaju u bankama - tako nije. Zato tražimo hitnu reakciju države, zato što je ovde ugrožena ne samo privatna imovina nego i finansijski sistem države, jer ako se izgubi poverenje u banke gubi se poverenje u novac, a novac je krvotok svake privrede. Zbog toga tražimo od guvernera Jelašića da kaže gde se nalaze devizne rezerve Srbije, gde ih je plasirao, jer je to njegovo diskreciono pravo, i gde se nalazi novac koji se čuva kao obavezna rezerva. To je mnogo važno pitanje, jer od plasmana, koji je, očigledno, u ovom trenutku tajna, a nemamo još Zakon o klasifikaciji podataka da bismo znali na osnovu čega je to tajna, zavisi brzina povratka tih deviza u zemlju. Od te brzine povratka deviza u zemlju zavisi i unutrašnja likvidnost u zemlji. Ovo je veoma važno pitanje kojim i Skupština, kad već neće Vlada, mora da se pozabavi i zato bi, zaista, čelnici Vlade, ministar finansija, predsednik Vlade, morali da se pojave u Skupštini, bar na Odboru za finansije. Dakle, gde se nalaze devizne rezerve? Šta se dešava sa likvidnošću? Da li je pad likvidnosti banaka posledica toga što su prestali ili se smanjuju ''krosborder'' krediti, koje su domaće banke stranih imena povlačile iz inostranstva jer je tamo smanjena likvidnost? Sve to mora da se pretrese i moraju da se hitno donesu neke mere, jer je nepoverenje građana u bankarski sistem krah za državu. Još jednom apelujemo da guverner Jelašić kaže koliko brzo mogu da se povuku devizne rezerve, da bi se time stabilizovala likvidnost banaka.
Narodni poslaniče, reč ste dobili po članu 100, koji obavezuje predsedavajućeg da reč da za uočenu povredu Poslovnika, odnosno kršenje procedure – što pitanje postavljeno na osnovu čl. 225. i 226. nije, pošto su to članovi iz prava i dužnosti poslanika i ne tiču se procedure sednice, niti kršenja prava. Uobičajena je atmosfera u Skupštini da, ipak, dobijate reč za svojevrsno kršenje Poslovnika. Molim, kao i inače do sada za svakog poslanika koji po članu 225. objasni da su mu te informacije potrebne za današnji tok sednice, da se stenogram izlaganja narodnog poslanika dostavi u ovom slučaju Narodnoj banci Srbije i da se u propisanom roku odgovor dostavi i narodnom poslaniku i Skupštini Srbije. Narodni poslanik Zoran Krasić pita: ''Da li će država da postoji do tada?!'' Hoće, ova država će postojati i napredovati i biti sve bolja i bolja. [[Aplauz.]] Narodni poslanik Slobodan Maraš. Povreda Poslovnika, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članom 100, a zbog povrede člana 42. Poslovnika. Pročitaću ga, i molim da mi ovo vreme ne računate – ''U toku trajanja mandata član odbora, na predlog poslaničke grupe, Narodan skupština može razrešiti člana odbora iz reda članova te poslaničke grupe pre isteka njegovog mandata i izabrati novog člana odbora. Narodna skupština odlučuje o razrešenju i izboru novog člana odbora na prvoj narednoj sednici posle dostavljanja predloga poslaničke grupe.'' Gospođo predsedavajuća, hoću da vam kažem da danima, ovde, slušamo kako opozicija vrši opstrukciju. Opstrukciju vrši vladajuća većina. Ovde je predsednica Odbora za finansije, ovde je njena zamenica, gospođa Branka Ljiljak, iz vladajuće većine. Vladajuća većina nije u stanju da obezbedi kvorum na Odboru za finansije. Koliko puta smo se do sada sastajali? Koliko puta do sad nije bilo kvoruma? Vladajuća većina nije u stanju to da obezbedi. Nije nikakav problem da pozovete na Odbor i da kažete:danas imamo temu tu i tu i hajde da raspravljamo – danas ćemo dovesti guvernera Narodne banke, hajde da raspravljamo o problemima koje imamo u ovoj državi. Mi smo imali sastanak sa delegacijom MMF, kada nam jejasno predočeno da neće biti sklopljen aranžman sa našom državom. Nakon toga nismo imali Odbor za finansije, odnosno bio je pokušaj da se održi Odbor za finansije, ali vladajuća većina nije zamenila svog člana iz Kraljeva, koji je prešao na drugu funkciju i podneo ostavku na mesto poslanika. Vladajuća većina po ko zna koji put se ponaša neodgovorno prema ovoj skupštini, a pogotovo neodgovorno prema situaciji u kojoj se država nalazi. Moji prethodnici su puno toga rekli o tome šta se dešava trenutno u ovoj državi, kakvo je stanje među građanima, koji zaista imaju veliki strah zbog ove finansijske krize. Mi nijednu reč o tome ovde ne možemo da čujemo. Molim vas, da učinite sve da se zakaže Odbor za finansije, da se na Odboru za finansije pojave najodgovorniji ljudi kada su u pitanju ove teme o kojima smo govorili. Želimo da vidimo i guvernera Narodne banke i ministra finansija, i da pokušamo da preko ove govornice, odnosno kroz taj odbor bar da ublažimo situaciju kod građana, na neki način. Još jednom, gospođo Nado, vas pozivam, vi ste dužni, vaša poslanička grupa, da predloži zamenu za člana Odbora za finansije da bismo mogli da funkcionišemo na adekvatan način. Hvala
Narodni poslaniče, stav 1. člana 42. nije prekršen, s obzirom na to da je tačka dnevnog reda kao poslednja na ovoj sednici, koja je u toku, ispunjena zahtevima poslaničkih grupa za izmene članova pojedinih odbora, promene personalne ili na funkcije u odborima Narodne skupštine. Što se tiče rada na odborima Narodne skupštine – za rad na sednici Narodne skupštine nije potreban kvorum. To isto piše u Poslovniku. Potreban je kvorum samo za odlučivanje. Dakle, svaki odbor može da radi bez obzira na broj prisutnih članova, ne može da odlučuje, tako da ni to ne predstavlja razlog za vaše isticanje povrede Poslovnika i objašnjenje i zahtev da se sazove sednica Odbora za finansije. Ako niste bili prisutni u sali, dala sam objašnjenje, dakle, predsednica Narodne skupštine saziva konstitutivne sednice odbora. Pojedinačne sednice odbora saziva predsednik ili predsednica Odbora za finansije ili se sednica zakazuje na osnovu zahteva određenog broja članova svakog skupštinskog odbora po poslovničkim pravilima. Dakle, nema povrede Poslovnika. Narodni poslanik Čedomir Jovanović, isticanje povrede Poslovnika, pa Dragan Šormaz, povreda Poslovnika. Zatim; Kenan Hajdarević, posle Jadranka Tabaković, pa Zoran Krasić.
Gospođo potpredsednice, potpuno je neverovatno da vi smatrate normalnim održavanje sednica odbora koji ne može ništa da odluči zbog toga što nema kvalifikovane većine koja može da donosi odluke. Valjda mi ovde dolazimo i primamo novac da bismo odlučivali o nečemu, a ne da bismo popunjavali određeni prostor. Šta je to danas u ovoj zemlji važnije od ekonomskog sloma koji nam preti? Ovde je biran guverner, nije se pojavio na sednici kada je izabran za guvernera. Bio je prisutan kada je podnosio godišnji izveštaj Odboru za finansije, jednu reč nije rekao o plasmanima deviznih rezervi. Šta će se desiti, gospođo predsedavajuća, ukoliko se ispostavi da je deo deviznih rezervi plasiran u "Fredi Mek" i "FaniMej", američke finansijske institucije koje su bankrotirale i koje su nacionalizovane pre dve nedelje u Americi? Šta će se desiti ukoliko je deo sredstava prikupljenih iz obaveznih rezervi plasiran na takav način da danas ta sredstva vrede manje nego što su vredela onda kada su uzimana? U kojoj se to još zemlji na takav način ponaša centralna banka? U kojoj to još zemlji ministar finansija ćuti kao što ćuti danas ovde u Srbiji? U kojoj to zemlji predsednik Vlade saopštava kako krize nema dok akcije svih kompanija na berzi strmoglavo padaju? Rekao sam vam primer, država je dužna da se stara o svojoj imovini. ''Komercijalna banka'' je imovina ove države. Juče je njena akcija vredela 29 hiljada. Pre godinu dana akcija te iste banke vredela je 130 hiljada. Koliko je ova zemlja zbog toga izgubila? Nas ministar ekonomije teši najavom da se ne brinemo zbog toga što su banke sigurne. Pogledajte šta se dešava sa bankama u svetu. Koja je garancija jedne takve ocene? Kako mi tim bankama pomažemo? Kako pomažemo našoj privredi? Šta će biti ako te banke povuku svoje plasmane iz privrede zbog toga što su opterećene i što moraju taj novac da plasiraju na nekom drugommestu? Srušiće nam se ekonomija. Šta će se desiti ako se kod nas zatrese hipotekarno tržište, kao što se trese u čitavom svetu? Juče je berza u Moskvi zatvorena posle 15 minuta zbog pada koji je bio duplo manji od pada na našoj berzi. Koliko je stotina hiljada ljudi u ovoj zemlji uzelo kredite za svoje stanove zbog toga što su ti stanovi vredeli po kvadratu dve, tri, četiri hiljade evra? Šta će biti ako padne tržište nekretnina kod nas kao što je palo u Podgorici, kao što je palo u Zagrebu, kao što je palo u Sarajevu, kao što je palo opet u Moskvi za 70%? O tome moramo da razgovaramo. Svi mi živimo u ovoj zemlji. Drago mi je što ste uvereni da će u njoj biti bolje, verujem da svako od nas čini sve kako bi to zaista bilo tako, ali ne možemo da ćutimo o ovome. Juče smo razgovarali sa predsednicom, na početku jučerašnjeg dana, u 9 sati ujutru, ukazali smo na probleme. Odgovor je bio – sve to su mi rekli i drugi ljudi, ekonomisti, traže od nas reakciju, ne znam šta da radim. Predsednik mora da zna šta da radi. Mora da sazove sednicu Odbora za finansije, ali da se potrudi svojim autoritetom, da se na tom odboru pojave i oni bez kojih se ne mogu definisati mere kojima ćemo se suprotstaviti nadolazećoj krizi, a to su: guverner, direktor berze, prvi čovek komisije za hartije od vrednosti, ministar finansija, predsednik Vlade i mi kao narodni poslanici. Ako svi zajedno uložimo svoje autoritete u davanju garancija koje danas neubedljivo daju pojedinci iz vlasti, onda će se možda napraviti neki pozitivan pomak. Možda će se zaštititi mir u našem društvu, ekonomska sigurnost građana, možda neće biti stampeda na banke. Da li znate koliko ljudi ima svoj novac u "Unikredit banci" koja je bankrotirala u Italiji? Da li znate šta se sinoć desilo sa "Erste bankom"? Nemojte da se igrate sa tim stvarima! Mi smo jednom preživeli agoniju. Ne krivimo vas za to što se dešava, iako je odgovornost velika za Vladu koja povećava javnu potrošnju, koja penzionerima daje 10% koje su juče izgubili – u jednom danu je izgubljena povišica za penzije. Ovo nije povreda Poslovnika. Želimo da raspravljamo o pitanjima koja su izuzetno važna za ovu zemlju i omogućite nam to. Zakažite sednicu Odbora za finansije na kojoj će se pojaviti najodgovorniji ljudi u ovoj zemlji.
Izrekli ste sami da nije povreda Poslovnika, a dobili ste reč na osnovu povrede Poslovnika. Ako pogledamo stenogram, niste se pozvali ni na čl. 225. ni na čl. 226. Jedino što mogu da ponovim, pošto sam razumela da je vaše izlaganje vezano za zakazivanje sednice Odbora za finansije, konstitutivnu sednicu saziva predsednica Skupštine, predsednik ili predsednica odbora redovne sednice, a članovi odbora mogu podneti zahtev da se sednica sa odgovarajućim dnevnim redom sazove i ništa od toga do sada nije predmet povrede Poslovnika, niti je Poslovnik povređen. Povredu Poslovnika istakao je narodni poslanik Dragan Šormaz.
Naravno, čl. 225. i 226. Takođe, kao i moj prethodnik, ne smatram to povredom Poslovnika nego smatram veoma alarmantnom situacijom. Ne radi se ni o ovom dnevnom redu, borba protiv korupcije je postojala i pre ovog dnevnog reda i pre ove vlade, pa će postojati i dalje. Radi se o jednoj veoma teškoj situaciji u zemlji, a naravno, kao narodni poslanici, bar onaj deo koji je odgovoran prema svojim građanima, prema građanima koji su ga birali, i prema celom narodu i državi, žele da razgovaraju o onome što je najbitnije u ovom trenutku, a ne o nečemu što je, takođe, bitno, ali ne najbitnije. Čuli smo sa ove govornice o kojim se stvarima radi, samo što mene ne čudi, za razliku od nekih poslanika, što se na ovaj način ponaša izvršna vlast. Naš narod bi rekao – ''selo gori, a baba se češlja''. Naravno da se tako ponašaju jer su nesposobni! Više puta sam to rekao sa ove govornice. To je takva koalicija – koja ne može biti efikasna, to je takva izvršna vlast – koja ne može biti efikasna. Sinoć smo imali primer, javio se i moj kolega Nenad Popović, on će o tome sigurno reći neke stvari mnoge bolje nego ja, sinoć smo gledali na Javnom servisu državnog sekretara Ministarstva finansija koji nije imao odgovor ni na jedno pitanje, osim da će država povećati deficit – pa ćemo kao država od osam miliona da imamo deficit od šest milijardi evra, dok država od 38 miliona, kao što je Poljska, ima deficit od sedam milijardi evra; pa ćemo, naravno, da povećavamo te troškove, pa ćemo da kupujemo žirafe, pa ćemo da poništavamo koncesiju, a u vreme kada je novac najskuplji od Drugog svetskog rata naovamo pregovaraćemo sa Svetskom bankom, sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, o tome da zadužimo državu, ponavljam, u vreme kada je najskuplji novac, za milijardu i 200 miliona evra. Baš je briga ovu vladu, neće oni da vraćaju te kredite, vraćaće narod. Kada će onda, ljudi, da bude bolje? Kada će da budu veće plate – kada zadužite i napravite još veći spoljni dug ove države?! Takođe, sinoć je državni sekretar za finansije rekao još jednu stvar, da je jedino rešenje povećanje taksi, povećanje PDV. Kada će doći "Fijat" ako povećate PDV i ako povećate takse? Na koji način će doći novi investitori u zemlju? Kada će biti prodat taj "JAT" ako se to uradi? Nikada! I povući će se i ono investitora što imamo ovde. Vi ste neodgovorna vlast. Ko zna za predsednika Vlade u Srbiji? Ko je taj čovek i ko njega uostalom za bilo šta u ovoj zemlji pita? O tome smo govorili, da ne možete anonimnog čoveka da izaberete za predsednika Vlade i da taj ne može da drži konce u rukama, da taj ne može da vodi državu i, naravno, da ne može. Onda, ovi koji su politički jači od njega, poput Mlađana Dinkića, mogu da rade šta god hoće; mogu da ruše gasno-energetski sporazum, mogu da ruše koncesiju za koju su se zalagali tri godine, sada odjednom ne valja, i da zadužuje zemljupomnogo većim kamatnim stopama nego što je to bilo pre samo nekoliko meseci. Ova vlast, po meni, ne treba da daje odgovore nego treba da sepovuče, jer nije sposobna da radi ono za šta je izabrana u ovom parlamentu.
Narodni poslaniče, u početku svog izlaganja rekli ste – ovo nije povreda Poslovnika, ne pozivam se na povredu Poslovnika. Poziva se na čl. 225. i 226. jer su mu potrebne informacije iz dela Poslovnika – prava i dužnosti. (Narodni poslanik Dragan Šormaz dobacuje: Ne od vas.) Dakle, u svom izlaganju pozvali ste se na čl. 225. i 226. koji podrazumevaju traženje informacije potrebne za obavljanje dužnosti. Niste tokom izlaganja zatražili ni jednu jedinu informaciju ni od koga, tako da je način na koji ste dobili reč dovođenje u zabludu predsedavajuće, jer ste istakli da je u pitanju povreda Poslovnika, a način na koji ste svoje izlaganje, za minut duže nego što je Poslovnikom predviđeno, koncipirali i podelili sa nama je uvreda dostojanstva Narodne skupštine i verovatno bi bila dobra mera izricanja opomene za nepoštovanje Narodne skupštine. Molim vas da uložite bar toliko energije, kada već zloupotrebljavate Poslovnik, da postavite jedno jedino pitanje po članu 225. ili 226, po kome inače nema niko prava da dobije reč na osnovu člana 100. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Kenan Hajdarević. Narodni poslanik Dragan Šormaz dobacuje sa mesta, nakon što je rekao da mu ne treba informacija od mene, a koju sam obavezna da mu dam kada traži povredu Poslovnika. Izričem vam opomenu.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, član 226. i tražim objašnjenje od Vlade Srbije čime se ona bavi. Umesto da smanjuje javnu potrošnju, ona je Rebalansom budžeta povećava. Koji su koraci Vlade Srbije i Ministarstva ekonomije u vezi pada akcija naših banaka i preduzeća na berzi? Koji su koraci Vlade i Ministarstva ekonomije u cilju zaštite naših preduzeća i građana? Danas su građani koji imaju kredite u bankama suočeni sa povećanjem njihovih rata, a privreda grca zbog straha banaka od ekonomske krize. Pitam Ministarstvo ekonomije – kako će uticati ova ekonomska kriza na dalju privatizaciju u Srbiji? Hvala.
Narodni poslaniče, pitanja koja ste postavili mogu da budu samo postavljena u okviru tačke dnevnog reda poslanička pitanja ili u okviru, očigledno, neophodne sednice, koja bi bila zakazana od strane predsednice Narodne skupštine, na kojoj bi Vlada odgovarala na pitanja narodnih poslanika. Ovako je još jedna zloupotreba Poslovnika pozivanjem na dobijanje prava na reč bez osnova. Narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, povreda Poslovnika.
Poštovane kolege, reklamiram povredu Poslovnika, član 100. u vezi sa članom 77, a to je sazivanje Odbora za finansije u vezi sa aktuelnom problematikom. Obaveštavam vas na ovaj način da je sa jučerašnjim danom postignut dogovor da se i guverner Narodne banke i ministar finansija Diana Dragutinović pozovu na Odbor za finansije i da dostave Odboru, a Odbor će vama, izveštaj o preduzetim merama kojim bi se umanjile posledice svetske finansijske krize i na finansijski sistem i na privredu ove zemlje, a sa posebnim aspektom kako će to da utiče na život građana i na njihove kredite. Apelujem na vas, kao građanin Srbije, da o ovoj temi ne govorite na način stvaranja panike, već na način ublažavanja krize koja će nas, evidentno, dotaći. Kad kažem ublažavanje, to znači da ćemo je sigurno osetiti, al' kad kažem da nema potrebe da stvarate paniku, pitam se, što ste se tek danas probudili, drage kolege. Kad sam za govornicom upozoravala o spoljnjem dugu, o tome koliko taj dug košta, ko će da ga vraća, nije bilo ovakve energičnosti. Kad sam upozoravala, godinu dana unazad, na trgovinu hartijama od vrednosti i pogubnu politiku Narodne banke, nije bilo ovakve energičnosti. Način na koji smo se zadužili 29 milijardi dolara, od čega je 20 milijardi privatnog duga, vraćaće građani i privreda. Znate li šta to znači? Kredite, koji će se ili prerano vraćati ili skuplje koštati, treba da vraćaju preduzeća u kojima rade naši sugrađani, naše kolege, prijatelji, rođaci i mi sami. Znači, tiče se svih nas. Nije to visoka politika kakvom ste je kvalifikovali. Kad građanima dolaze veće rate za kredit, to je opet nešto što ide na teret svakog građanina Srbije, kad povećavate budžet i radite rebalans, kad nekritički uzimate kredite, za koje ne znamo kad su otišli, koje niste iskoristili, ili makar mi to ne znamo, na pravi način, kad ste u prošlogodišnjem budžetu čuli podatak da je milion i sedam stotina hiljada evra otišlo kazni za nepovučena sredstva, znači, bukvalno bačenih para u vodu, po odobrenim kreditima, bili ste gluvi za ono što vam se govori! Zato, ne vidim danas dobronamernost panike koja se stvara i molim sve odgovorne, a mi koji sedimo u ovoj sali moramo da budemo odgovorni, da o ovoj politici razmišljaju kada glasaju za usvajanje kredita, kad glasaju za rebalans budžeta i kada žmure na propuste o onome što se zove život građana. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Samo još jednu rečenicu ... Kad zbog lošeg priliva kapitala, a biće smanjen, bude bilo manje kredita i stranih direktnih investicija, kad bude padala potrošnja građana i kad budu kupovali samo hleb i mleko, panika nam neće pomoći. Budimo odgovorni ljudi. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, isticanje povrede Poslovnika.
Gospođo Čomić, vi znate da vas izuzetno poštujem. Kada kažete da je prošlo tri minuta, onda napustim govornicu i cenim to što instinktivno branite ovaj poslovnik kao svoje najdraže čedo i tu ste verovatno prva i jedina u ovoj zgradi. Međutim, moram da vam skrenem pažnju da član 104. Poslovnika podrazumeva da štitite dostojanstvo Narodne skupštine. Molim vas, već danima poslanici u Narodnoj skupštini, za razliku od građana i građanki takođe prisutnih u ovoj skupštini (ne znam po kom osnovu, ali rešiće se i to pitanje), znači, narodni poslanici s pravom ukazuju i traže i od vas, i od Vlade, i od predsednika Republike i od svih nadležnih da se ne ponašate kao u onoj seriji "Baba se češlja, selo gori". Gospođo Čomić, jedna rasprava je neophodna, ne na nekim anonimnim i paraodborima za finansije, gde vrlo odgovorno neka gospođa priča, a onda neodgovorno pobegne iz sale, uđe kao poslanik, izađe kao građanin, pa se seti šta je pričala pre godinu dana, a sad ovde kaže - nemojte da dižete paniku. Ceo svet je u panici, a nas 'lade ovde – nemojte da budete u panici. I ne bi me iznenadilo da ova gospođa kaže da je do ovog sunovrata finansijskog sistema došlo zato što je Nikola Šainović privremeno na slobodi, jer i to mogu da kažu ovi ''žutaći''. Ali da je nešto ozbiljno, pa valjda je ozbiljno kada je predsednik vašeg političkog saveta skrenuo pažnju javnosti da treba da se raščisti pitanje sa tajkunima. Ako je Mićunović video da nešto nije u redu, izvinite, molim vas, zašto zatvaramo oči? Da vas podsetim, gospođo Čomić, zbog jedne moje kritike sa ove govornice ja sam na sudu sa Mlađanom Dinkićem, a ja sam samo postavio pitanje gde su pare sa Kipra. I on me tužio. Gde su pare sa Kipra? On se hvalio da ih je našao. Molim vas, dajte raspravu. Koga zmija peči i guštera se plaši. Videli ste i sami, bez neke velike nauke, dokazano je, za proteklih pet dana ono što se desilo na finansijskom tržištu Srbije, da su penzioneri od onog povećanja dobili mućak, čak dobili minus. Kakva je to vlada? Čime oni vladaju? Nemanjinom 9, 11 i ovde preko puta? Kriminal gde god se okrenete. Evo ga kriminal u Skupštini. Izađe žena, predstavi se da je nešto u finansijama. Šta je ona u finansijama? Čekamo trenutak kada će da se obelodani kako su uzimali kredite, gde su odneli pare ti koji se brinu za građane. Izvinjavam se, gospođo Čomić, što sam vam za 17 sekundi skratio put u Evropu.
Kao i jučerašnjih devet sekundi. Nadoknadićemo mi i tih 17, ali u vašem izlaganju nedostaje član Poslovnika koji je povređen. (Vjerica Radeta, sa mesta: Rekao je član 104.) Obrazloženjem da se povredom člana 104. vređa dostojanstvo Narodne skupštine, jednostavno, nije došlo do povrede Poslovnika, a vaše obrazloženje je sadržavalo da se radi o paraodborima. U Narodnoj skupštini ne postoje paraodbori. Postoje odbori Narodne skupštine. Ne postoje anonimni odbori, postoje odbori Narodne skupštine. Molim vas, ne sumnjajući da zajednički delimo želju da se poštuje Poslovnika, da takvu vrstu obraćanja ne koristimo za govornicom Narodne skupštine. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, isticanje povrede Poslovnika.
Nisam istakao, gospođo Čomić, uvažena predsedavajuća i potpredsednice, povredu Poslovnika, nego se javljam po Poslovniku. Ne možete znati po kom članu se ja javljam kada dignem ruku.
Narodni poslaniče, pravo na reč se dobija na osnovu člana 100. Član 100. kaže da poslanik koji smatra da je povređen neki od članova Poslovnika Narodne skupštine dobija reč preko reda, odmah kad je zatraži i odmah nakon što prethodni govornik završi svoje izlaganje. Drugačiji osnov za dobijanje reči ne postoji u proceduri toka sednice Narodne skupštine. Dakle, onog trenutka kada bilo koji narodni poslanik podigne Poslovnik, to je znak da je uočio povredu nekog člana, povredu procedure i toka sednice Narodne skupštine, a naš predlog da se kaže koji je član povređen je obaveza po istom tom Poslovniku. Ne može se drugačije dobiti reč osim ako niste ovlašćeni predlagač akta koji je na dnevnom redu, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, predsednik poslaničke grupe ili narodni poslanik i poslanica koji su po redosledu prijavljenih govornika na redu da dobiju reč. U posebnim slučajevima reč se daje predsedniku odbora Narodne skupštine na početku otvaranja rasprave i narodnim poslanicima koji su izdvojili mišljenje. To su poslovnički osnovi za dobijanje reči. Molim vas da istaknete koji član Poslovnika Narodne skupštine je povređen.
Gospođo Čomić, povređen je Poslovnik samim tim što Skupština ne raspravlja o onome zbog čega građani danas strepe. Povređen je Poslovnik zbog toga što neko izađe za govornicu pa kaže da je briga za građane, za njihove kredite i za njihov novac širenje panike. Ova skupština je skup narodnih poslanika. Mi predstavljamo građane. Mi ne možemo raditi. Gospođo Čomić, pitaju me građani – dokle će ići kurs, šta će biti sa mojim kreditom? Ne mogu da im odgovorim ako ne znam koliko brzo može da se obnovi likvidnost u zemlji, a to ne mogu znati jer ne znam gde su devizne rezerve. Da bih mogao da obavljam posao narodnog poslanika, da bih radio u interesu građana koji su glasali za moju partiju, morao bih da znam te podatke. Ako Vlada i skupštinska većina ne misle da je ovo urgentno pitanje, ako ne misle da je smirivanje, uslovno rečeno, potencijalno opasne situacije u interesu građana, onda smo mi koji ne pripadamo vladajućoj većini tu da im na to ukažemo. Kada se setimo šta je bilo sa deviznim rezervama, kako su bile u Moskvi, kako su se našle u jednoj maloj privatnoj banci pre nekoliko godina, kada je sadašnji ministar Dinkić bio guverner Narodne banke, kada se setimo da je tadašnji guverner gospođa Udovički pokušala da taj novac vrati u zemlju, to je bilo rizično i opasno, pa je onda munjevito bila smenjena jer je dirnula u nečije interese, onih koji su tim novcem iz te male ruske banke, očigledno, učestvovali u privatizacijama u Srbiji, državnim novcem stvarali, povećavali privatnu imovinu – to su sve argumenti zašto tražimo da guverner Jelašić kaže gde su sada devizne rezerve i pare iz obaveznih rezervi banaka, jer je to strašno važno pitanje. Likvidnost domaćih banaka, privrede – pada. Pada i zbog toga što je svetska finansijska kriza, što banke kod kojih su se domaće banke zaduživale da bi građanima davale kredite imaju problem sa likvidnošću i te banke više ne mogu da se zadužuju u zapadnoj Evropi, gde se to najčešće činilo. Zbog toga, zbog interesa građana, reklamiramo povredu Poslovnika, jer to svakako da ima veze i sa tačkama dnevnog reda o kojima trenutno raspravljamo, podaci o zaštiti ličnosti itd, na kraju krajeva, podaci o ličnosti su vezani i za kreditne kartice i o jednom od tih segmenata ćemo raspravljati, ali insistiramo da ova skupština počne da se bavi onim što interesuje građane. Ovo su važna pitanja i završićemo ove tačke dnevnog reda, posebno ako ste sastavili šest nespojivih, na kraju ćemo završiti, ali ne možemo čekati i ignorisati stvarnost koja je u novinama. Neke novine pokušavaju da ovu, objektivno, potencijalno opasnu situaciju sakriju pričom o žirafama i parama. U redu, i to je skandal, ali ne možemo zatvoriti oči pred činjenicom, gospođo Čomić, da sem svetske finansijske krize na ovu situaciju u Srbiji utiče i rebalans budžeta i prevelika javna potrošnja, o čemu LDP priča od svog nastanka, ali, za sada, bez uspeha. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, reklamiram član 226. Tražim obaveštenje i objašnjenje od premijera Cvetkovića – koje mere je Vlada preduzela da minimalizuje ovu krizu koja je pred nama? Smatram da je momenat hitan da, napokon, premijer Cvetković dođe u Skupštinu i obrati nam se. Zaista ne znam gde je on, šta radi, čime se bavi, da li se uopšte meša u svoj posao u ovom trenutku. Pre deset dana imali smo sastanak pet premijera vodećih evropskih zemalja u vezi finansijske krize, kada su se premijeri nekih drugih evropskih zemalja koje su, takođe, članice EU, ljutili što i oni nisu bili pozvani na taj sastanak, jer je kriza, još uvek nije došla na vrhunac, tek će da bude, očekuje se u februaru-martu sledeće godine, kriza tek dolazi, ali EU, Amerika, azijske zemlje, Rusija, razmišljaju na neki drugi način, razmišljaju unapred šest meseci, godinu dana, i žele da naprave neke akcione planove, počeli su da sprovode krizni menadžment u svojim vladama. Danas, praktično,skupštine svih zemalja u Evropi imaju kao glavnu temu ovu ekonomsku krizu i kako da minimalizuju gubitke u budućnosti. Ponoviću ono što sam rekao juče, da je gubitak na srpskom finansijskom tržištu za poslednjih nekoliko meseci 3,1 milijarda evra i niko ne reaguje na to. Rusi su pre dva dana ponovo zatvorili svoju berzu, a mi nemamo nikakav plan. Pa, sama gospođa Dostanić govori da mi nemamo strategiju za svoju berzu. Nemamo je jer ova Vlada nema nikakav plan. Jeste li videli nekakvu strategiju ekonomskog razvoja Srbije u trenucima najveće svetske krize posle 1929. godine? I šta se dešava? U momentu kada imamo najtežu situaciju pred nama – ona još nije došla, tek će doći, ne brinite, nije ovo nikakvo širenje panike, ovo je samo jedan normalan državni pristup rešavanju problema, kada vidite problem ispred sebe, ne treba zatvarati oči, već treba da se suočite sa njim – Vlada radi rebalans budžeta, Vlada želi da investira u projekte. Kako će to da uradi? Ima tri načina: Jedan je, da poveća poreze i PDV. Na čiju štetu? Na štetu privrednika, pogotovo privrednika koji rade u malim i srednjim preduzećima. Na štetu nekoliko miliona ljudi zaposlenih u tim preduzećima. Drugi način je, da privuče sredstva sa međunarodnog tržišta novca. Danas su ta sredstva, to je iluzija, praktično, nedostupna, a ako su i dostupna onda su najskuplja u poslednjih 50 godina. Ponoviću, najskuplja! Koji je treći način? Naravno, ono što najviše voli ova vlada, to je privatizacija. (Predsednik: Vreme.) Nažalost, to je "Telekom". Ne možemo da radimo APO, nije momenat, ali niko ne spominje privatizaciju onih preduzeća koja su u jako lošem stanju. Šta je sa "Magnohromom"? Šta je sa "Elektronskom industrijom"? Šta je sa "Viskozom"? Bor niko ne spominje. Šta je sa tim preduzećima? U tim preduzećima radi 50 do 100 hiljada ljudi koji ne znaju kakva im je budućnost. Šta je sa malim i srednjim preduzećima koja sada neće moći da dobijaju kredite od banaka koji su im važni kao vazduh? Zato smatram da je neophodno da što pre premijer Cvetković dođe u ovu skupštinu. Ne postoji danas nijedna važnija tema u Republici Srbiji. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima Nataša Jovanović, a zatim gospodin Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, reagujem zbog jedne tehničke stvari. Vi niste bili u sali pre pola sata, ali obraćam se ovim putem ljudima koji su zaduženi za prenos sednice. Naravno, oni nisu krivi zbog toga jer sam ja naknadno dobila obaveštenje od sekretara da je on dobio dopis kojim se jedna grupa građana u Narodnoj skupštini Republike Srbije identifikuje kao skraćenica SNS. Vi to ne možete da vidite, mogu građani da vide u direktnom prenosu sednica Narodne skupštine. Zamolićemo vas, mi iz poslaničke grupe SRS, gospođo predsedniče, da nam dostavite taj dopis za koji mi je gospodin Odalović rekao da postoji. To je neprihvatljivo. Neprihvatljivo je bilo i sve ono što se dešavalo prethodnih dana, kada su ti isti ljudi koji su oteli mandate i pokrali SRS na listi na kojoj su izabrani, potpisivani kao nekakva poslanička grupa koja ima neki svoj naziv. Za nas je to, zaista, povreda dostojanstva. Javila sam se po članu 104. i po članu 23. Poslovnika. Naime, Poslovnik poznaje kategoriju ''grupa građana'', ali samo u trenutku kada grupa građana izađe na izbore i kada ima neki svoj naziv. Ovo je, zaista, pre svega, način da se zamajavaju građani i da se kroz javnost i kroz direktni prenos sednica Narodne skupštine promoviše nešto što u stvarnom političkom životu ne postoji. Da li će da postoji, neka pokažu neki naredni izbori. Mi imamo političke stranke, poslaničke grupe i ljude koji predstavljaju te stranke, koji izlaze za govornicu i koje, kao takve, javnost poznaje po imenu i prezimenu. Dakle, ja sam slučajno obratila pažnju i opet vam kažem, vi to niste mogli da vidite jer se displej nalazi na stolu predsedavajućeg, međutim, već su mi stigle reakcije građana putem SMS poruka da je to neprihvatljivo, kao što vama stižu telegrami da, navodno, neko opstruiše Skupštinu, očigledno Vlada Republike Srbije, u ovom slučaju i guverner Narodne banke, koji, o ovako ozbiljnom pitanju, kada je finansijski kolaps u državi, ne želi da se pojavi pred narodnim poslanicima. Molim vas, gospođo predsedniče, da reagujete jer se na najgrublji način, kroz ovakav vid obmanjivanja javnosti, kao uostalom i kroz sve ove druge besomučne kampanje na ovim režimskim medijima Borisa Tadića, vodi hajka protiv SRS i protiv izborne volje građana, koju, vidite, i oni sami svojim reakcijama žele da zaštite preko nas koji smo njihovi autentični predstavnici u Narodnoj skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Čedomir Jovanović, pa Velimir Ilić.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarko, drago mi je gospođo Đukić-Dejanović što ste ovde, jer mislim da to može vratiti Skupštinu onom redu do kog je nama stalo i zbog kojeg smo konačno i pokrenuli ovo pitanje. Vi ste svedok našeg jučerašnjeg razgovora na početku jučerašnjeg dana, u kojem nije bilo nikakve namere za uznemiravanjem javnosti, u kojem nije bilo želje za stvaranjem panike, već isključivo brige za ekonomsku politiku koju vodi ova država i namere da se stvori atmosfera koja je karakteristična za sve zemlje u našem okruženju i za čitav svet, atmosfera vanredne situacije u kojoj se država na poseban način odnosi prema krizi koja je očigledna. Potpuno je neverovatno da takva vrsta interesa i ponašanja može biti kvalifikovana kao širenje panike. Laganje društva je prepuštanje građana samima sebi, a to je preduslov panike. Kada se u Parlamentu ozbiljno razgovara, kada se ta rasprava vodi pred najodgovornijim funkcionerima onda se na takav način demonstrira ozbiljnost. Mi smo samo tražili da se sazove sednica Odbora za finansije, onog odbora koji se neuspešno sastaje već nedeljama, na kojem će se izneti argumenti koji će uliti potrebnu dodatnu sigurnost i u našu privredu i u naš bankarski sektor, i pre svega, u naše društvo, u građane. To je ono što im je potrebno. Mislim da vi kao predsednica možete da učinite taj napor i mi ćemo prihvatiti ne vašu garanciju, nego vaše obećanje da ćete dati sve od sebe da se što pre uspostave neophodne veze između Parlamenta, Vlade, Narodne banke, Beogradske berze i Komisije za hartije od vrednosti, kako bi se definisao neophodni paket i političkih i ekonomskih mera, kojima će se čuvati ekonomska stabilnost u našem društvu, ekonomska stabilnost koja ne poznaje razlike između vlasti i opozicije. Preuzmite na sebe tu obavezu i mi ćemo vas u tom poslu rado podržati. Ali, niko ne može očekivati od nas da ćutimo pred očiglednim problemima i da okrećemo glavu u stranu, zbog toga što nema spremnosti, želje ili sposobnosti, da se u ovom trenutku razgovara o situaciji u kojoj se nalazimo. Mi mislimo da je bolje preventivno delovati nego nakon problema sanirati učinjenu štetu. To je naš zajednički posao. Guverner nije mogao da naiđe na naše razumevanje kada je biran ovde zbog toga što nije pokazao poštovanje prema Skupštini, nije u Skupštinu ni došao, ali će u svakom trenutku naići na naše razumevanje u situaciji u kojoj se Srbija nalazi ukoliko predloži mere koje će biti adekvatne onome što je danas Srbiji potrebno, mere štednje, pažljive ekonomske politike, mere koje će afirmisati rad i razdvojiti ono što je do sada u Srbiji bilo spojeno, a to je politika i privreda. Hvala vam.
Zahvaljujem. Zabrinutost Parlamenta vezanu za ekonomsku stabilnost svakako treba preneti i ja ću to učiniti svim relevantnim subjektima koje ste i vi pominjali. Reč ima gospodin Velimir Ilić.
Poštovani narodni poslanici, poštovana predsednice, reklamirao sam povredu Poslovnika član 104. Smatram da se svakim danom sve više i više narušava ugled Parlamenta. Zašto? Mi stalno ovde postavljamo neka pitanja koja su veoma ozbiljna za jednu državu, za jednu Vladu, jedan Parlament, jer mi smo Narodna skupština, narodni poslanici i to pitamo veoma ozbiljno. Mi ne pravimo ovde šegu, nemamo ništa protiv bilo koga. Mi ne želimo da stvorimo neku zabavnu klimu itd. Mi želimo da se ovde radi ozbiljno, odgovorno, jer to narod od nas traži. I kada postavimo veoma ozbiljna pitanja: kolike su devizne rezerve, gde se nalaze, u kojim bankama, da li su te banke ugrožene, da li su bankrotirale, to su izuzetno ozbiljna pitanja i neko mora da nam da odgovor, a ne da se smejete, da komentarišete i da raspravljamo o nekim evropskim zakonima. Lepo je da o tome raspravljamo, ali ovo je nešto značajnije. Jesam za evropske zakone, ali dajte malo i ovo da načnemo. Koga da pitamo? Mi nemamo koga da pitamo. Trebalo bi da pitamo premijera, ministra finansija i ljude koji su odgovorni i koji su ovde izabrani. Međutim, primećujem da mi nemamo premijera. Evo, u današnjim novinama ministar Dinkić komentariše likvidnost banaka. On se ponaša kao premijer, kao ministar finansija. Neki dan priča o koncesiji, gasnom sporazumu, turizmu, skijalištima, poljoprivredi, šta mu padne na pamet. A on treba da se bavi "Magnohromom", ''Elektronskom industrijom'', da se bavi "Jumkom", "Simpom", "Koštanom", ''Fabrikom reznog alata'', mnogim firmama koje su ugrožene, a on priča šta hoće. Mi smo ga poslali u Ameriku da vidi oko ovih banaka, a on priča o kreditnim linijama koje je nabavio. I od toga nema ništa. Neki dan je pričao o ''Železnicama''. Čovek je izgubio kompas. Moje pitanje predsednici parlamenta glasi: ''Da li je gospodin Dinkić nevidljivi, tajni premijer ove vlade?'' Pogledajte naslov, ovde to kaže da je on premijer. Da li je on ministar finansija? Ako jeste, neka me neko demantuje. Šta radi guverner Narodne banke? Da li ga uopšte imamo i da li on može da odgovori na naša važna pitanja? Kako se koristi rebalans budžeta, zašto nema rebalansa, kako se koriste budžetska sredstva, da li se poštuje Zakon o budžetu? Želeo sam da razgovaram juče veoma ozbiljno. Korupcija i sve to je izuzetno dobra tema, ali ne mogu da se kontrolišu ljudi na vlasti, mora da bude prisutna i opozicija u samoj toj kontroli. (Predsednik: Vreme.) Onaj ko nije na vlasti ne može biti korumpiran, ali zato može da kontroliše. Skupština mora da ima svoja tela koja kontrolišu određene finansijske tokove novca. Zato je neophodno da se formira odbor za finansije, kao radno telo. Mi nemamo taj odbor, nemamo odbor za saobraćaj i veze, da vidimo o toj koncesiji, da dođe ministar i da razgovaramo veoma ozbiljno. Bez radnih tela nema ništa, bez institucija države koja će kontrolisati. Ne mogu pojedinci da se stave iznad institucije Parlamenta. (Predsednik: Gospodine Iliću, vreme.) Druga stvar, ministre finansija, da li znate, gospođo, da su nekada neki uplatili avans "Erbasu" od 23 miliona dolara? Niko godinama nije tražio da se to vrati, da se taj ugovor razmotri. Verujete, preko 10 ili 15 godina je uplaćeno 23 miliona evra "Erbasu" za jedan ugovor kao avans. (Predsednik: Vreme.) Niko ga ne traži. Ljudi su dolazili. Kada sam bio ministar tražio sam na Vladi pet puta – ljudi, šta ćemo sa tim novcem? A oni kažu – ljudi, da li ste vi toliko bogati pa ste zaturili negde 23 miliona i to vas više ne interesuje? Hvala vam.
Zahvaljujem. Shvatila sam da ste na sebi svojstven način pitali o funkciji pojedinih članova Vlade, da li obavljaju funkciju na koju su birani ili neku drugu, pa ćemo to pitanje proslediti onima koji su odgovorni za distribuciju obaveza u Vladi, odnosno predsedniku Vlade. Reč ima gospodin Maraš, najpre.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 104. Reagujem zbog dve stvari. Prva je što je jedna od prethodnih govornica pomenula da se ovde širi bespotrebno panika. Smatram da je to krajnje uvredljivo, iz prostog razloga što ovde nije reč o širenju panike nego, pre svega, o brizi za građane, među koje spadamo i mi kao poslanici. Takođe, gospođo predsednice, vi niste najbolje razumeli ono što je vama govorio predsednik LDP, Čedomir Jovanović. Nije on od vas tražio da vi prenesete zabrinutost iz Parlamenta o određenim subjektima, odnosno određenim institucijama. On je tražio da učinite maksimalan napor da na Odbor za finansije, koji ne može da donese nijednu odluku već nekoliko meseci zato što nema kvoruma, dođu premijer ili ministarka finansija ili guverner Narodne banke Srbije. Čuo sam ovde da se postavlja pitanje da li mi imamo strategiju i da li imamo plan. Jasno je da nemamo ni strategiju ni plan. Čuli smo da se najmoćniji ljudi ove planete sastaju i da pokušavaju da reše tu finansijsku krizu i ublaže sve efekte. Pitanje je bilo gde je naš premijer? Naš premijer je bio u Podgorici na otvaranju šoping mola. Umesto da je sedeo sa svojim saradnicima i vodio računa o tome kako da ublaži efekte svetske finansijske krize, on radi nešto drugo. Zato vas molimo da, u skladu sa članom 77, učinite napor, uložite svoj autoritet koji, nesporno, imate kao predsednica Skupštine i da dovedete na Odbor za finansije, koji će, kako smo čuli, biti zakazan, ali da bude zakazan danas, ne treba nam ništa za dve nedelje, znači, da dođe guverner Narodne banke Srbije, da dođe ministarka finansija ili premijer, pa da dobijemo odgovore na neka pitanja, odnosno da čujemo koji je plan i kakva je strategija za izlazak iz situacije u kojoj će se nedvojbeno naći i naša država. Hvala.
Zahvaljujem. Potpuno mi je jasna vaša sugestija da naš Odbor za finansije radi, a da u radu učestvuju i guverner Narodne banke Srbije i ministar finansija i da pozovemo predsednika Vlade, i to ćemo učiniti. O tome ćemo vas obavestiti. Predlažem da se mi bavimo malo i zakonodavnom aktivnošću. Reč ima gospodin Aligrudić. Izvolite.
Član 226. Moje pitanje premijeru, koga ovde ne vidim, vidim jednog od ministara, ali vidim predsednicu Narodne skupštine, a na osnovu svega ovog što smo do sada čuli, bi bilo: kada će se zakazati Odbor za finansije? Jako nam je važno da on bude zakazan, jako nam je važno da vidimo ljude na koje je ovde ukazano, na Odboru za finansije, jer se mi suočavamo sa svetskom ekonomskom recesijom koja ne može da nema uticaja na našu državu. Sve se to dešava u okolnostima kada Vlada vodi samo politiku, a ne i ekonomsku politiku, jer ekonomska politika Vlade ne postoji. Ne samo to, postoji narušavanje osnovnih postulata ekonomske politike u ovoj državi. Radi političkih igrarija uništavaju se veliki državni ekonomski projekti. Toga smo svi bili svedoci, od autoputa, do ugrožavanja sporazuma o gasu sa Rusijom. Jednostavno, to su izvori velikih budućih prihoda za Srbiju, koji su, neodgovornom politikom ove vlade i ove političke konstelacije koja je sada na vlasti, odrezani ili pokušavaju da se odrežu. Dakle, rade se nenormalne stvari u trenutku kada u ovoj državi mogu da nastanu katastrofalne posledice onoga što je trenutno svetski proces. Nismo primetili, niti smo od bilo koga čuli do sada u javnosti, u novinama, u medijima, bilo gde, da se preduzimaju iole ozbiljne mere odbrane od ove vrste nepogode. Ta vrsta nepogode je pogodila SAD u ovom trenutku i pogledajte šta se tamo dešava. Pogledajte kako ljudi koji su na suprotnim polovima političkog miljea u SAD, kako pokušavaju da izvade državu iz jedne ogromne krize i kako vide tu vrstu opasnosti, taman onako kao što bi se video cunami, zemljotres ili neka druga vrsta elementarne nepogode. Prosto je neverovatno da neko ovde u Srbiji, ko ima odgovornost vršenja vlasti, ne izađe otvoreno, makar u jednoj TV emisiji da bi sebe reklamirao, sa jednom pričom, koja će koliko-toliko da deluje uverljivo, da se makar nešto na tome radi. Onda nije ni čudo što današnjeg radnog dana (umesto da u 10 sati nastavimo raspravu o tačkama dnevnog reda) imamo sat vremena ili koliko će to trajati, sat i po, polemike na ovu temu. To je normalno da imamo, dok ne dobijemo mi, kao narodni poslanici, koji u ime građana Srbije imamo pravo da postavimo ova pitanja, kakav-takav odgovor koji može da nas zadovolji. Prema tome, umesto da čekamo neišček, to jest, onaj skupštinski dan, po Poslovniku, kada bi trebalo da budu ovde ministar i članovi Vlade da ih nešto pitamo, a oni nama nešto da odgovore, mislim da bi zadovoljavajuća mera bila da se makar održi Odbor za finansije kome bi prisustvovao ministar finansija, guverner Narodne banke i premijer, kao što je do sada od strane mnogih narodnih poslanika već predloženo, da dobijemo odgovor na to pitanje u neko dogledno vreme. Da taj odbor uradi svoj posao, da nakon toga uradimo šta je potrebno da i Narodna skupština u celini čuje odgovor koji se dao na tom sastanku i da to čuje javnost. To je jako bitno za sve nas. Bojim se da je ustezanje od takvog poteza sa vaše strane, ako je reč o vladajućoj većini, u stvari, objašnjivo samo jednim jedinim razlogom, a to je, da nemate odgovor na ovo ključno pitanje. Bojim se da, onda, u tom slučaju, Srbiju čekaju crni dani.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Nenad Popović ima reč.
Dame i gospodo, gospođo predsednice, nisam dobio odgovor ni juče, a evo danas ponovo postavljam pitanje. Usvojeni rebalans budžeta za ovu godinu – da li je on ušao u skupštinsku proceduru? Zašto ovo govorim? Vlada nije postavila ekonomske prioritete. Razumem da su oni imali neke ekonomske prioritete kada su se formirali, kada je premijer Cvetković ovde pred nama izlagao svoj ekspoze, pri čemu je obećao inflaciju od 4% i mnogo drugih stvarno nelogičnih elemenata, ali ono što želim da kažem jeste, Vlada nije postavila ekonomske prioritete. Ne može istovremeno, a to su nam rekli u Svetskoj banci, da se povećavaju i penzije, da se razvija infrastruktura, da se razvija i ekologija, i socijalna davanja, i razvoj populacije, u momentima kada imamo deficit budžeta, u momentu kada imamo najveću javnu potrošnju u Evropi. Sada je verovatno momenat kada Vlada mora da osmisli potpuno novi investicioni plan. Zašto? Mi imamo NIP koji je usvojen u nekim drugim vremenima. Ozbiljne države bi danas trebalo da sve zaustave, da analiziraju – neki projekti koji su zaista kvalitetni, oni moraju da se završe do kraja. Neki će projekti morati da se zaustave, a neki će verovatno morati potpuno da se izbrišu iz tog NIP-a. Jer, ne možemo mi da gradimo potpuno iste projekte, da usvajamo rebalans budžeta u momentu kada je na pragu najveća ekonomska kriza posle Drugog svetskog rata. Zato, zaista, želim da dobijem odgovor i na drugo pitanje, da li ćete pozvati premijera Cvetkovića da se on u ovom kritičnom momentu za našu ekonomsku budućnost obrati poslanicima i da svoj ekspoze kako on i Vlada vide sledeće dve, tri godine u uslovima najviših mogućih kamatnih stopa i, praktično, u uslovima nemogućnosti dobijanja ''krosborder'' kredita. Ovo što mi tražimo već su uradile, ponoviću, sve evropske države. To radi i Rusija, premijer Rusije i predsednik se obraćaju skoro svakodnevno narodu. U Americi, takođe, svakog dana. To je glavna tema svih razgovora. Mi želimo da ne čekamo taj momenat kada nastane kriza, već u ovom momentu dok još nisu vidljivi veliki krizni elementi, da u ovom trenutku odreagujemo. Zato bih, još jednom, ponovio, da je ova vlada kada je izlagala svoj predizborni program obećala tri stvari. Obećala je da će penzije biti 70% od prosečne plate, prevarili su narod. Obećali su da će biti vrtoglav rast akcija na berzi, prevarili su desetine i stotine hiljada građana Srbije i, takođe, obećali su da će svi dobiti besplatne akcije po hiljadu evra, ne mogu više da kažem, to je zaista ogromna prevara... (Predsednik: Vreme.) ... neće dobiti ni po 50 evra. Zahvaljujem.
Vreme gospodine. Zahvaljujem. Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, naša inicijativa ovde u Parlamentu nije pokrenuta sa namerom da se prenese naša zabrinutost nosiocu nekih drugih funkcija ili nekoj drugoj instituciji. Prosto, svi oni koji su dolazili u Parlament tražeći od Parlamenta podršku za svoje imenovanje dužni su, po našem mišljenju, da u ovom trenutku Parlament upoznaju sa nekim potezima i merama, da nam kažu da li nešto postoji, da li su u planu, da bismo zajedno sa njima mogli da odgovorimo na probleme sa kojima se zemlja suočava. Kao što ćemo se oko mnogo čega razilaziti u budućnosti, poput prošlosti, lako je danas dogovoriti se oko nekih, po našem mišljenju, opštih mesta u svakodnevici – zaštita ekonomske sigurnosti u društvu i obaveza Parlamenta i mi toj obavezi mislimo da odgovorimo. Ako tome ne možemo da odgovorimo tokom rasprave u Skupštini, pokušaćemo na nekom drugom mestu. Ono što je sigurno, nećemo o tome ćutati. Ovaj parlament je donosio odluke koje sa vremenske distance, koja nije toliko duga, kompromituju većinu koja danas ćuti kada mi želimo jasan odgovor na pitanja koja nismo postavili mi, nego koje postavlja svakodnevni život, problemi koje potresaju čitav svet i ne samo Srbiju, problemi o kojima čitav svet priča dok Srbija ili srpska vlast ćuti. Pre mesec dana su vodili raspravu o rusko-srpskom energetskom sporazumu. Govorili smo zbog čega je to loše. Tri nedelje posle toga dobili smo kao odgovor na sve naše sumnje i skepsu konstataciju od ruskog partnera da će gasovod biti u funkciji oko 2020. godine, a u najboljem slučaju 2015. godine, a u onom realnijem 2024. Hajde da govorimo o nekoj zlatnoj sredini. Nema tog argumenta koji bi unapred nama ulio sigurnost u namere Vlade i nosioca lidera onih institucija koje su do sada ćutale i nisu ništa preduzele kako bi se kriza sanirala. Vašu Vladu zbog ekonomske politike kritikuje guverner, vaša Vlada kritikuje guvernera, a kada dođe do krize vi jedni druge podržavate, bez osećaja odgovornosti za činjenicu da ste sami proizveli tu krizu. Juče smo o tome razgovarali na konsultacijama. Ništa se nije desilo. Juče smo tokom skupštinske sednice otvorili to pitanje i ništa se nije desilo. Mi smo jedini učestvovali u raspravi o zakonima koji su na dnevnom redu i iz vladajuće većine niko nijednu reč o njima nije rekao. Kako nije tačno? Vrlo jasno, jedini smo učestvovali u ozbiljnoj raspravi. Ono što se čulo nije bila argumentovana i ozbiljna rasprava, jer je izbegnut odgovor na vrlo konkretna pitanja koja su ovi postavili. To su bile recitacije i recitati. To nije ono što je danas potrebno Srbiji. Mi više nećemo učestvovati u raspravi o ovim pitanjima koja smo pokrenuli. Ne morate da prenosite našu zabrinutost ni Jelašiću, ni direktorki berze, ne morate da prenosite našu zabrinutost Komisiji za hartije od vrednosti, ni premijeru, ni ministru finansija. Siguran sam da oni bez naše zabrinutosti znaju koliko je teška ova situacija. Možete da poručite da u nama imaju partnere za svaku situaciju u kojoj će pomislite da rešavaju krizu, a za koje ne smatramo njih direktno odgovornim, ali za odsustvo inicijative svakako jesu odgovorni. Vratićemo se raspravi o šest zakona... (Predsednik: Vreme.) ... u prostoru predviđenom za jedan zakon, a ostajem pri svojoj konstataciji da vladajuća većina ne može ni da ponovi set zakona o kojima raspravljamo.
Doživljavam da je zainteresovanost i zabrinutost Parlamenta jedan izuzetno konstruktivan korak. Ono što mi u Parlamentu možemo učiniti, a već smo učinili dok traje ova rasprava, to je da pišemo pisma i guverneru Narodne banke, i predsedniku Vlade i ministru finansija da razjasne i daju svoje procene i moguće predloge rešenja za postojeću situaciju u Odboru za finansije u ovom parlamentu. Ovaj odbor će u najkraćem roku biti sazvan, čim budemo imali potvrdne odgovore da će oni doći da učestvuju u radu. Mislim da je tema izuzetno i aktuelna i značajna. Mislim da smo ovom raspravom pokazali i zabrinutost i zainteresovanost, a pri tom ne mislim da je to nešto negativno. Reč ima gospodin Palalić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, želim da pozovem predsednika Narodne skupštine da javno pozove predsednika Vlade, gospodina Mirka Cvetkovića, da dođe u ovaj parlament. Mnogo je pitanja otvoreno u nekoliko prethodnih meseci. Atmosfera koja je danas u Skupštini, i juče kakva je bila, govori da je jedino premijer taj koji može da odgovori na ova krupna pitanja. Podsetiću vas, mi nismo dobili odgovore – zašto je propao Sporazum sa EU i zašto EU nije pokazala ono što je obećala vladajućoj koaliciji, na šta smo mi ukazivali? Gospodin Cvetković mora da odgovore da Narodnoj skupštini, takođe, u smislu – zašto ovaj parlament četiri meseca ne može da reaguje na događaje koji su na KiM, razmeštanje Euleksa i proglašenje ustava od strane institucija koje su proglasile nezavisnu državu? Mora da odgovore da – zašto se sprečava realizacija Gasno-naftnog sporazuma sa Ruskom Federacijom od strane pojedinih partnera u Vladi, čiji je on predsednik. Mi se pokazujemo kao neozbiljna država, jer nismo sposobni da realizujemo i ispunimo obaveze koje smo preuzeli i koje su preuzete od strane najviših predstavnika države Srbije. Naravno, i u vezi ovoga što se danas događa, odnosno da li Vlada Republike Srbije živi u jednom svetu koji je van realnosti – da ne vidi zabrinutost građana, da ne vidi kako građani reaguju na ovo što se danas događa, a ovde čujemo poruke da sve ovo na šta mi ukazujemo jeste širenje panike. Mnogo je otvorenih pitanja na koja mi nemamo odgovore. Logično je da predstavnici opozicije, koji svakodnevno slušaju građane i žele da prenesu poruke koje dobijaju od njih, žele da predsednik Vlade dođe ovde u Parlament. Ja vas pozivam, gospođo predsednice Skupštine, da pozovete Mirka Cvetkovića da odgovore da – o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, o politici Vlade o KiM, da odgovore da na pitanje o realizaciji Gasno-naftnog sporazuma i zašto se on minira u samoj Vladi, i da odgovore da kakva je politike Vlade i kakvi su odgovori Vlade na ovu veliku ekonomsku krizu koja preti da Srbiju dovede u velike ekonomske probleme i, naravno, sve građane. Molim vas, da ne pišete pismo, nego da ga javno pozovete. Ovo je zahtev većine narodnih poslanika. Hvala.
Ono što je poslovnički moguće jeste da zakažemo posebnu sednicu, da gospodin Cvetković učestvuje u radu sa nama i da odgovara na sva vaša pitanja. To je vaša poslovnička mogućnost i moja obaveza, o tome se apsolutno možemo dogovoriti. Pri tom, mislim da imate na umu da gospodin Cvetković treba da koristi model prethodnih predsednika Vlade po frekventnosti učešća u radu Parlamenta. Ima reč gospođa Milica Vojić-Marković
Poštovana gospođo predsednice, poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, ministra ne vidim, s obzirom na to da je u toku proteklog dana DSS više puta ukazivala kakvu farsu, zapravo, opstrukciju rada Skupštine vrši vladajuća većina time što je objedinila raspravu o izuzetno važnim zakonima koje je sama predložila – poslanici DSS smatraju da svim građanima Srbije treba da bude predstavljen zakon po zakon, jer je vrlo važno da ovakav set zakona bude predstavljen javnosti. Zapravo, o tim zakonima je bilo i najviše nedoumice u prošlosti, a koliko vidim u medijima i danas. Tako ću ja danas biti zadužena za Zakon o zaštiti podataka ličnosti. Kada govorimo o oblasti zaštite podataka ličnosti, moram da kažem da je u Srbiji još na snazi Zakon iz SRJ donet 1998. godine i da je to Zakon koji se oslanja na Konvenciju Saveta Evrope iz 1981. godine, potpuno zanemarujući standarde koje je postavila Direktiva Saveta Evrope, koja je doneta tri godine kasnije, znači 1984. godine. Ovaj zakon koji je na snazi odnosi se samo na onaj deo zaštite podataka, kao da je tajnost podataka jedina potreba čoveka čije podatke neko uzima i zloupotrebljava, a ne odnosi se na onaj drugi deo priče, znači ne odnosi se na prikupljanje, obradu i korišćenje podataka. Moram da kažem da ovaj zakon, koji je na snazi od 1998. godine, ni jedan jedini put, ni jedna jedina ličnost nije zatražila zaštitu svojih prava na osnovu ovog zakona, a bogami, što se toga tiče bilo je i te kako zloupotreba. Hoću da navedem samo nekoliko slučajeva onih koji su svim građanima ove zemlje poznati, zato što su oni direktni učesnici u njima. Recimo, dešava se da u toku predizborne kampanje svako od nas punoletnih dobije SMS-om poruku od pojedinih političkih stranaka, čiji je to manir, da glasaju za njih. Sa druge strane, na sam dan izbora od RIK-a svaki punoletan građanin Srbije dobije SMS poruku da iskoristi svoje biračko pravo. Ne bi bila sporna poruka, nego se radi o tome da su naši podaci iz neke baze podataka, koju skuplja verovatno neki državni organ ili institucija, dati na korišćenje onome kome nisu namenjeni. Sa druge strane, hoću da govorim o još jednom načinu na koji se zloupotrebljavaju podaci. Vrlo često se dešava, da u sredstvima javnog informisanja pročitamo neke podatke koji se tiču pojedinih lica, koji očigledno, niti su trač niti su dezinformacije, radi se potpuno o ličnim podacima koji su dati javnosti, a verovatno najpre u cilju da tu ličnost diskvalifikuju u javnosti. Lakše je ako govorimo u primerima. Kada je jedna ličnost pre nekoliko godina važila za jednu od vodećih funkcija u Institutu za bezbednost odjednom su u svim medijima isplivali podaci iz zdravstvenog kartona te ličnosti i, naravno, jeste cilj bio da se diskvalifikuje ta ličnost, što je i uspelo – nikom ništa. Isto tako, svako od nas u svom poštanskom sandučetu pronalazi gomilu prospekata raznoraznih firmi za koje nikada nije ni čuo, ni video, a one dolaze na njegovu adresu. Šta hoću da kažem – naši podaci koji se nalaze u nekoj drugoj bazi iskorišćeni su, potpuno, za stvari za koje nisu namenjene. Dakle, potpuno je jasno da u današnje vreme informacija predstavlja jedan od osnovnih izvora moći i potpuno je jasno da mi dajemo hiljadu podataka u toku dana: bankama, poštama, penzionom osiguranju, socijalnom osiguranju, zdravstvenom, školi, pošti, i da ne nabrajam sve tamo gde ostavljamo podatke, za ličnu kartu, pasoš i sve drugo – hoću da kažem da svi ti podaci istovremeno ukršteni sa onim nivoom tehnologije informacionog sistema koji danas vladaju, mogu zaista da budu zloupotrebljeni i mogu i jesu najčešće zloupotrebljeni. Vrlo je moguće da dođemo do toga da jednoga dana u ovoj našoj zemlji ''veliki brat'' kontroliše sve. Znači, naši podaci su potpuno na uvidu javnosti. Ponovo bih rekla jedan primer koji nije toliko dalek da smo ga zaboravili. Pre nekoliko meseci u Velikoj Britaniji su između dva odeljenja poreske uprave nestali podaci 25 miliona građana Velike Britanije, sedam miliona porodica, dakle, sa svim podacima i brojevima bankovnih računa, socijalnog, zdravstvenog i svega ostaloga. Šta mislite, da li je moguće da u našoj zemlji na isti način nestane neka disketa – moguće je, naravno, prosto, zato što su to materijali koji nestaju. Zbog toga je vrlo važno da ovaj zakon bude danas u proceduri, vrlo je važno da država konačno uredi ovo područje, jer je, pre svega, reč o zakonu koji je važan za Srbiju kako bi se našla na ''beloj šengenskoj'' listi. Ovaj zakon treba da obezbedi svakom građaninu zaštitu prava na privatnost i ostalih prava i sloboda vezanih za obradu podataka o ličnosti. On praktično uređuje puno oblasti vezanih za zaštitu podataka, ali i na prikupljanje, obradu i na korišćenje tih podataka. Ono što je još značajno, on bi trebalo da dovede do značajne harmonizacije pravnog sistema Srbije u dve oblasti koje su vrlo povezane – slobode pristupa informaciji i zaštite podataka ličnosti. Ali mene brine i zbog toga zapravo govorim na ovaj način o ovom zakonu, jeste niz problema, niz nedorečenosti, niz praznina. Kada vidim kako tumačite i čitatePoslovnik Skupštine koji je i te kako jasan i precizan, onda se plašim da su ove nedorečenosti i praznine upravo ostavljene kao veliki prostor za manipulaciju i zloupotrebu. Evo, ukratko ću reći sledeće. Recimo, član 8, kod nedozvoljenosti obrade podataka, odnosno uslova nedozvoljenosti obrade podataka, kada je podatak neistinit – kako i ko određuje da je podatak neistinit? Pazite, kako je to prostor za zloupotrebu. Kod člana 11. stav 1. jeste opoziv pristanka lica – ne postoji procedura po kojoj lice može da opozove svoj pristanak na davanje informacija o sebi. Član 14. koji govori o prikupljanjupodataka od drugog lica onda kada je lice udaljeno, pa treba mnogo vremena i sredstava da se dobiju informacije o njemu. Zamislite prostor da drugo lice daje informacije o nekom drugom. Zatim, član 53. koji govori o tome da lični podaci naših građana mogu biti dostupni državama koje su potpisnice Konvencije o zaštiti pojedinaca, međunarodnim organizacijama, a navodno sve u propisima koji su obezbeđeni u skladu sa Konvencijom. Šta, u stvari, hoću da kažem? Neću da govorim o tome šta je u ovom zakonu, o kakvim prazninama je govorio čovek koji je zadužen da brine o informacijama. Neka nam je Bog u pomoći ako vi treba da čuvate podatke o nama. Na kraju, još jedna konstatacija. Šta je sve zajedničko svim ovim zakonima koje ste stavili u ovu grupu zakona? Zajedničko je to da, zapravo, radite kozmetičke promene, da želite da se suštinski ništa ne promeni tim zakonima, osim, eventualne, terminologije koja je očigledno evropska ili bar treba da zvuči evropski. Bojim se da to nije dovoljno za ove zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Vašoj poslaničkoj grupi je ostalo još šest minuta. Reč ima narodni poslanik Lidija Dimitrijević, SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se u paketu predloga antikorupcijskih zakona nalazi i Vladin Predlog zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Osnivanje ove agencije bilo bi u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Zato Narodna skupština ne treba da usvoji ovaj predlog zakona. Principijelni stav SRS jeste da se van ustavnog okvira ne mogu formirati nikakve agencije, direkcije, niti bilo koji drugi organi. Ministarstva su jedini, po Ustavu, ustanovljeni državni organi u okviru Vlade i ukoliko se želi sprovođenje jednog tako važnog posla kao što je borba protiv korupcije, može se izvršiti organizacija, tako da se ovi poslovi obavljaju u okviru Ministarstva pravde i pravosudnih organa. Osnivanje različitih agencija služi, kako nam je to u praksi već poznato, isključivo za zbrinjavanje stranačkih kadrova. Stvaraju se glomazna tela koja nisu efikasna, a izuzetno su skupa. Njihovo finansiranje je iz budžeta Republike Srbije, tako da to za građane Srbije predstavlja još jedan teret na ionako pretrpana pleća. Čak kada bi i ova agencija mogla da bude osnovana, njen rad bi bio prepun nedostataka. Da je istina to da bi ova agencija bila skupo i glomazno telo, dokaz je sledeće: U članu 23. Predloga zakona predviđeno je da direktor Agencije ima pravo na platu jednako plati ministra, a zamenik direktora platu jednaku plati državnog sekretara. U članu 24. kaže se da Agencija ima stručnu službu koja, takođe, košta, a ovim predlogom zakona predviđeno je da pored direktora drugi organ bude Odbor Agencije koji broji devet članova i koji primaju mesečnu naknadu. Kada bi postojanje jedne ovakve agencije moglo da rezultira smanjenjem korupcije u Srbiji, onda bi se nekako i mogli prihvatiti troškovi koje ona stvara, jer bi korist koju bi imali i građani i država bila mnogostruka. Međutim, ovim predlogom zakona korupcija se tretira na sasvim drugačiji način od onoga kakav je istinski problem korupcije u praksi. Uvukla se ona u sve sfere života i predstavlja mnogo širi problem. Poražavajuća je činjenica da se prema najnovijim istraživanjima Srbija našla na 85. mestu po korumpiranosti na listi od 180 zemalja, u društvu sa Senegalom, Madagaskarom, Panamom, Indijom, Albanijom i Crnom Gorom. Korumpiranost se širi, a demokratske snage vlasti ne pokazuju postojanje volje za obezbeđenjem uslova za rad regulatornih institucija, posebno Uprave za javne nabavke i Državne revizorske institucije. Državna revizorska institucija formirana je pre godinu dana. Ustupljene su joj i privremene prostorije, ali dok Vlada Srbije ovoj instituciji ne obezbedi sve potrebne uslove za rad, javne finansije države Srbije ostaju tajna. U prilog ovom govori i činjenica da se poslovnik Državne revizorske institucije još uvek nalazi u skupštinskoj proceduri, čeka saglasnost Skupštine, a bez njega ova institucija ne može da radi. Usvajanjem zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije postojeći Odbor za rešavanje o sukobu interesa prestao bi sa radom. U svom godišnjem Izveštaju o radu za 2007. godinu, ovaj odbor dao je svoj stav o Predlogu zakona. Između ostalog, kaže se, ''Republički odbor je izneo stav prema Predlogu zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije nadležnom ministarstvu u kojem se kaže da zamisao prema kojoj jedno nezavisno telo treba da vodi postupke (Agencija), drugo telo, (rukovodilac) da donosi odluke o povredi Zakona, a treće telo (Upravni odbor) da donosi odluke o izricanju mera, nije u skladu sa principima našeg pravnog sistema.'' Možda je ovim stavom članova Odbora izazvano predlaganje osnivanja novog neustavnog organa. S obzirom na to da bi Agencija za borbu protiv korupcije preuzela nadležnosti Republičkog odbora za rešavanje o sukobu interesa, u Predlogu zakona o Agenciji prilično mesto posvećeno je sukobu interesa. Međutim, puno je manjkavosti kada je u pitanju dostupnost javnosti podataka o imovini funkcionera. Na to mislim kada analiziram član 48, koji kaže u stavu 4: "Javni su i podaci o imovini funkcionera koji su javni u skladu sa drugim propisima, kao i drugi podaci za koje funkcioner, odnosno supružnik ili vanbračni partner da saglasnost da se objave". Trenutno postoji obrazac Republičkog odbora za rešavanje sukoba interesa. Tu su tačno navedeni podaci koji su potrebni, tako da ne postoji mesto samovolji da neko daje saglasnost da se podaci objave ili ne. Samo ću se kratko osvrnuti na kaznene odredbe koje su predviđene. Neprijavljivanje imovine ili davanje lažnih podataka o imovini kvalifikovano je kao krivično delo. Član 73. kaže: "Funkcioner koji ne prijavi imovinu Agenciji ili daje lažne podatke o imovini, u nameri da prikrije podatke o imovini, kazniće se zatvorom od šest meseci do pet godina.'' A pravne posledice osude navedene su u članu 74, tako da će funkcioneru prestati vršenje javne funkcije, odnosno prestaje radni odnos u skladu sa zakonom. ''Funkcioneru koji je osuđen na kaznu zatvora za krivično delo iz člana 73. ovog zakona, zabranjuje se sticanje javne funkcije u roku od 10 godina od dana pravosnažnosti presude." Predviđene kaznene odredbe su neprimenjive kao i mnogi zakoni koji su doneti nakon 2000. godine. Ne znam samo kako će se sa ovom odredbom složiti neki ljudi u ovoj državi koji su u vezi sa tajkunima i koji su za svoj rad previše nagrađeni. S obzirom na to imaju mnogo. Pitanje je kada budu prijavljivali Agenciji svoje prihode i imovinu, na čije će sve ime morati da je prijave. Ovakav zakon samo će ih uputiti kako da prikriju nezakonito stečenu imovinu. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Željko Ivanji.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, kratko ću govoriti ovog puta, imajući u vidu da ovaj termin govorim poslednjih dana, meseci i poslednjih godina. Podsetiću javnost da je G17 plus još pre pola godine predložio zakon o zapleni imovine stečene izvršenjem krivičnog dela. Danas imamo taj zakon pred nama, zakon koji je predložila Vlada Republike Srbije i nadležno ministarstvo, zakon koji je malo drugačiji od onoga koji smo predlagali, ali u, svakom slučaju, predstavlja jedan dobar zakon i predstavlja osnov za goruću temu koju pokušavamo da rešimo sa ovim zakonom. Nama nije važno ko predlaže zakon, nama je važno da skrenemo javnosti pogled na ono što predstavlja problem u ovom društvu, a to je sigurno imovina koja je stečena krivičnim delom i kojom se bogate kriminalci. Uvek ćemo to raditi, uvek ćemo ukazivati javnosti na goruće probleme i animirati i ministarstva i javnost da u tom smeru svoju pažnju usmere i da najzad rešimo probleme koji su gorući u ovom društvu, a korupcija to svakako jeste. G17 plus je, takođe, pooštrio ovaj predlog zakona maksimalno sa svojim predlogom da se predvidi ovim zakonom krivično delo za koje je predviđena kazna zatvora od šest meseci do pet godina, znači, kazna zatvora koja je predviđena za onog funkcionera koji ne prijavi svoju imovinu ili je lažno prikaže. G17 plus je za ovom govornicom ukazivao godinama na problem korupcije. Podsetiću vas da sam još 2004. godine ukazivao na problem u Trgovinskom sudu u Beogradu i na problem koji se zvao Goran Kljajević. Sada imamo čoveka koji je, najzad, optužen za teško krivično delo. Takođe, podsetiću vas da sam sa ove govornice govorio o problemu ''Mobtel'', koji je bio in flagrantni primer korupcije u ovoj državi. I znate kako je taj problem rešen, na najbolji mogući način za ovu državu. To je, dakle, bio problem koji su rešavali mnogi ljudi, ne samo ja, već i časni i odgovorni ljudi, pošteni ljudi koji su sedeli u pošti Srbije i dan-danas sede. Dakle, ljudi koji su mi pomogli da stvari isteramo do kraja. Zahvalan sam im na njihovoj odgovornosti i altruizmu koji su uradili i učinili u ovom poslu. Upravo, u prihvatanju odgovornosti se krije čarobna formula kojom možemo pobediti korupciju. Ono što je činjenica jeste da mi nemamo još uvek jake institucije i zato je na pojedincima odgovornost da borbu protiv korupcije iznesu na svojim plećima i da prihvate tu borbu. Taj čovek, taj pojedinac sa imenom i prezimenom, biće na čelu institucije koja će se zvati Agencija za borbu protiv korupcije. Na njemu će uz podršku Odbora, koji čine predstavnici ovog društva, biti odgovornost da uspostavi instituciju Agencije za borbu protiv korupcije. On mora imati poverenje najšire javnosti, on mora udariti temelje Srbije koja će pobediti korupciju i zato bilo koja ili bilo kakva diskusija kojom se relativizuje uloga Agencije, direktora Odbora i zaposlenih u Agenciji, predstavlja naricanje nad nečim što tek treba da se rodi. Nama su svakako potrebni ljudi koji mogu da preuzmu odgovornost i nama je potreban samo jedan tužilac, jedan sudija, jedan policajac, jedan novinar, koji su moralni, profesionalni, nezavisni i hrabri. Hrabri kao što je bio i pokojni Milan Pantić, novinar "Večernjih novosti", za koga do danas ne znamo pod kakvim je okolnostima ubijen i ko ga je ubio. Taj čovek se u svojim tekstovima borio protiv korupcije i još jednom apelujem na sve odgovorne da moramo pronaći učinioca tog teškog krivičnog dela. Upravo primer ovih pojedinaca biće temelj uglednih institucija buduće Srbije, budućih tužilaštava, sudova, policije i medija. Mi danas u ovom parlamentu stvaramo tradiciju buduće Srbije i zato je odgovornost na nama, danas, narodnim poslanicima koji sedimo u ovom parlamentu. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Ostojiću, imate još tri minuta.
Poštovana predsednice, dame i gospodo kolege narodni poslanici, probaću da u tri minuta kažem u načelu nešto o dva zakona. Probao sam da se spremim za svih šest, ali je zaista nemoguće. Srbija je jedina zemlja u Evropi koja još nema zakon o zaštiti podataka o ličnosti, ali to ne znači da je svaki pokušaj Vlade da predloži zakon dobar i pohvalan. Ovaj zakon ima nekih manjkavosti na koje je ukazao i zaštitnik ljudskih prava kada je podneo petnaest amandmana. O tome ćemo više kada dođe na red rasprava o amandmanima, ali mislimo da je trebalo uvažiti njegove amandmane, zato što oni zaista popravljaju predloženi tekst i smatramo da time treba podržati rad nezavisnih institucija. Član 45. koji povereniku za informacije ne dozvoljava uvid u podatke koje drže tajne službe, javna i tajna bezbednost, jeste zaista diskutabilan jer je praksa u drugim zemljama, a mi želimo da budemo kao druge zemlje koje idu ka EU, da poverenik za informacije ima pravo uvida i u te podatke zato što iz njih može da izvuče zaključak, u skladu sa njegovim poslom, da ima poseban pasvord itd. Mislimo da ovaj zakon, i to je naša osnovna zamerka, kao i Zakon o dostupnosti javnih informacija, zaista ne može da se primenjuje bez zakona o klasifikaciji podataka ili zakona o tajnama, u žargonu, i zato insistiramo na njegovom brzom usvajanju, da bi se ova tri zakona uparila. Slična je situacija kao i kod Zakona o lustraciji, za koji, nažalost, i dalje ne postoji skupštinska većina da se primenjuje iako važi od 2003. godine. On se ne može primenjivati bez otvaranja dosijea tajnih službi, a za to očigledno još uvek nema političke volje. Još jedna napomena, kada je u pitanju zakon o oduzimanju imovine stečene krivičnim delima – predviđeno je formiranje posebne policijske jedinice koja će oduzeti imovinu, već u istrazi, a upravljanje imovinom, a to je sva imovina, kako zakon definiše, za koju se ne može dokazati poreklo, daje se drugoj upravi, Direkciji, koja je pri Ministarstvu pravde. Samo postavljamo pitanje: neko je pod istragom, a mi vidimo da su mnogi ljudi uhapšeni proteklih nekoliko godina, a malo je njih osuđeno – šta će se desiti sa imovinom onog ko je u istrazi? Oduzme mu se imovina i njome upravlja Direkcija Ministarstva pravde, traje istraga i proces nekoliko godina i na kraju taj ne bude osuđen, bude oslobođen, znači, nevin je, a njegova imovina umanjena – šta će se desiti sa tim? Zato mislimo da za onaj postupak oduzimanja imovine što radi posebna policijska jedinica, onaj ko vodi tu jedinicu treba da bude izabran malo drugačije nego ono što je sistematizacija radnih mesta u policiji. Mislimo da ta osoba koja će oduzimati imovinu za koju nema dokaza o poreklu, a verujte, milioni ovih ljudi bi bilo u problemu kada bi morali da dokažu, ne govorim o velikoj nego o maloj imovini, u takvom smo vremenu i državi živeli, zato mislimo da ta osoba mora da bude izabrana na javnom konkursu, bez obzira na to što će to biti, u suštini, policajac. Ima u policiji sposobnih ljudi koji se bave finansijskim kriminalom, nije u redu da o tome odlučuje ministar ili direktor policije bez javnog konkursa. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milica Radović, imate još šest minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predstavnice ministarstva, u svojoj diskusiji osvrnuću se na dva predloga zakona – Predlog zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije i Predlog zakona o oduzimanju imovine koja proističe iz krivičnog dela. Dobro je što danas na dnevnom redu imamo set antikorupcijskih zakona, ali bi bilo možda još bolje da se ovi predlozima zakona na jedan sveobuhvatan način bave ovom materijom. Ukoliko govorimo o borbi protiv kriminala i uopšte o borbi protiv korupcije, onda se postavlja osnovno pitanje – zbog čega do sada nije donet zakon o borbi protiv korupcije, pošto on proističe kao obaveza iz Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije. Prosto je neverovatno da se danas donosi zakon koji treba samo da zameni telo koje već postoji, umesto da se na jedan sveobuhvatan način bavimo ovom materijom. Sa druge strane, ukoliko stvarno istinski govorimo o borbi protiv korupcije, zbog čega do sada nisu obezbeđeni uslovi za valjan rad i delovanje Državne revizorske institucije? Ovaj predlog zakona korupciju svodi na finansiranje političkih stranaka i na sukob interesa. Radi se o jednom vrlo uskom pogledu na jednu široku društvenu negativnu pojavu, što smatramo da je krajnje neprihvatljivo ukoliko znamo podatak da se Srbija nalazi na 85. mestu od 180 zemalja, po indeksu percepcije korupcije. Znači, podrazumeva se da regulisanju ove oblasti i ove društvene pojave trebalo bi da se pristupi na jedan organizovan način. Moja osnovna zamerka ovom predlogu zakona je način na koji je uređen rad same Agencije za borbu protiv korupcije, koji je u samom njenom početku onemogućava da ona bude nezavisno telo. Kako može da bude nezavisno telo ukoliko institucije koje bi trebalo da budu predmet kontrole predlažu kandidate za sam Odbor Agencije? Sa druge strane, takođe, loše je da direktor, shodno članu 16. ovog predloga zakona, ima ovolika ovlašćenja. Ukoliko vi jednom inokosnom organu date mogućnost da sam odlučuje o tome da li je došlo do povrede ovog zakona i da sam izriče mere, onda smo vrlo blizu zaključku da bi nad njim moglo mnogo lakše da se manipuliše nego nad celokupnim kolektivnim organom, odnosno devetočlanim Odborom Agencije. Ova odredba faktički negira osnovni koncept i princip donošenja ovog zakona i to je jedan od razloga zašto moja poslanička grupa neće glasati za ovaj predlog zakona. Ostale zamerke koje imam su daleko manje u odnosu na ove dve koje su suštinske, a vreme mi ne dozvoljava da se osvrnem i na njih. Rekla bih nešto i o Predlogu zakona o oduzimanju imovine koja proističe iz krivičnog dela. U načelu ovo je jedan dobar zakon, koji je potreban građansko-pravnoj i krivičnopravnoj materiji ukoliko bi pretrpeo određene izmene u pogledu odredaba koje se odnose na svojstvo svedoka saradnika. Naime, smatramo da je osnovni motiv izvršenja teških krivičnih dela i krivičnih dela organizovanog kriminala upravo sticanje finansijske koristi. Ono što je sadašnji zakon predvideo, onaj koji sada važi, jeste mogućnost oduzimanja imovine, ali je neophodno da se dokaže veza između te imovine i između konkretnog krivičnog dela, što u praksi može da izazove niz problema kada je u pitanju teret dokazivanja. Zbog toga je to osnovni razlog zbog čega u našoj praksi imamo jako malo presuda koje su donete u ovoj oblasti. Po mojim saznanjima mislim da su u Specijalnom sudu donete samo dve presude, jedna koja se odnosi na okrivljenog Milana Zarubicu, zbog proizvodnje sintetičkih droga, kome je naloženo da plati 10 miliona dolara i druga presuda, koja se odnosi na pripadnike ''zemunskog klana'', koji su u obavezi da žrtvama otmice isplate 11,5 milijardi evra. Ovaj predlog zakona, ono što je dobro, polazi od celokupne imovine za koju je karakteristično da je u očiglednoj nesrazmeri sa zakonitim prihodima, kako učinioca krivičnog dela, tako i sa njim povezanih lica. U principu, radi se o jednom, mogla bih reći, dobrom Predlogu zakona ukoliko bi pretrpeo određene izmene i zato bi on sa tim izmenama mogao da bude jedno efikasno sredstvo u borbi protiv same korupcije. Po Predlogu ovog zakona predviđeno je postojanje jedne posebne jedinice unutar MUP-a koja bi se bavila finansijskom istragom, a samim tim u saradnji sa tužiocem i oduzimanjem imovine koja proističe iz krivičnog dela, a sa druge strane podrazumeva i postojanje jednog specijalizovanog državnog organa koji bi se bavio upravljanjem te oduzete imovine. Osnovni efekat ovog zakona je taj što se njime sprečava upliv nezakonitog novca u redovne tokove ekonomije. To je ono što je dobro, što se tiče ovog zakona. Najvidljiviji efekat odsustva primene ovog zakona jeste u slučaju Branislava Uskokovića, bivšeg direktora ''Elektrodistribucije'' Beograd, koji je za vreme dok se nalazio na toj poziciji stekao 32 stana. U međuvremenu je osuđen za krivično delo zloupotreba službenog položaja, a nijedan od tih stanova mu u međuvremenu nije bio oduzet. Smatram da je dobar efekat ovog zakona i to što može da se primeni na pripadnike stečajne, drumske i fudbalske mafije, u tom smislu što predviđa odredbu da državni tužilac može u roku od godinu dana od pravosnažnosti presude da pokrene postupak oduzimanja imovine. Međutim, ono što smatram da nije dobro prilikom koncipiranja ovog zakona jeste to što se ne vidi tačno iz njegovih članova koji je to postupak u kom se oduzima imovina. U članu 29. stav 3. govori se o posebnom postupku, ali se ne kaže da li je u pitanju krivični, upravni ili parnični postupak. Dalje, na osnovu člana 30. i 31. da se zaključiti da se radi o parničnom postupku, jer se pominje pripremno ročište i glavno ročište, ali ono što predstavlja najveću i najkrupniju zamerku ovom zakonu jeste upravo član 66, u kome se kaže da se odredbe ovog zakona ne primenjuju na lica koja su do dana stupanja na snagu ovog zakona stekla status svedoka saradnika. U tom slučaju bi se potpuno neopravdano privilegovao jedan broj, jedna kategorija lica koja su, isto tako, ne zaboravite, imovinu u velikom broju stekla upravo tako zato što su se bavila samim krivičnim delima. Tu bi došli do jednog disbalansa u samom poimanju kategorija lica koja poseduju tu imovinu. Prosto, da javnosti bude jasno, lica koja su do sada stekla status svedoka saradnika su: Ljubiša Buha-Čume, Miladin Suvajdžić i Dejan Milenković-Bagzi. Znači, njihova imovina bi, po odredbama ovog zakona, ostala netaknuta. Izvinjavam se, nemam više vremena da se osvrnem i na druge zakone i izvinjavam se što sam prekoračila vreme. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Snežana Sedlar-Kenig.
Poštovana predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, usvajanje predloga ovog seta zakona, koji je danas na dnevnom redu, mislim da je izuzetno važan korak ka unapređenju saradnje sa Evropskom zajednicom, odnosno kao što kaže tačka 9. Sporazuma o pridruživanju EU, suzbijanje korupcije i vladavina prava će biti omogućena isključivo usvajanjem seta upravo ovako predloženih zakona. Stranci G17 plus zaista nije važno ko je predlagač ovakvih propisa, mi smo još 19. novembra 2007. godine kao poslanički klub predložili Parlamentu Republike Srbije Predlog zakona o oduzimanju imovine stečene izvršenjem krivičnih dela. Nažalost, taj predlog zakona se nikada nije našao na dnevnom redu Parlamenta. Međutim, potrebno je usvajanje ovih izuzetno dobro urađenih predloga, i tehnički i u skladu sa uporednim pravom razvijenih zemalja, kako Evrope tako i sveta, sa svim mogućim rešenjima koja su zaista sveobuhvatna za suzbijanje organizovanog kriminala, a svedoci smo da postoje kriminali kao što su stečajna, trgovinska, građevinska, prosvetna itd. mafija, tj. organizovani kriminal. Na čelu svih tih kriminala se, kao što znamo, nalaze raznorazni funkcioneri počev od republičkih, pokrajinskih, pa hvala Bogu, svedoci smo, i lokalnih funkcionera, svi ih imamo u svojim sredinama. Dakle, smatram da treba da postoji konsenzus za usvajanje ovakvog seta zakonskih propisa, jer svi kažemo da se zalažemo za vladavinu prava i za to da naši lopovi budu tamo gde im je i mesto, a to je u zatvorima. Stranka G17 plus se obračunavala sa sopstvenim nečasnim ljudima u našim redovima i svedoci smo da se ovih dana jednom od njih upravo i vodi proces. Ono što je izuzetno dobro, govorila bih uopšteno i nemam mnogo vremena, ne bih da se ponavljam, kod zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije jeste to da su organi i sam postupak rada ove agencije potpuno nezavisni. Iskreno se nadam da će ljudi koji će raditi u ovoj agenciji biti stručni, pošteni i posedovati dozu velike lične hrabrosti. Da ne bih dalje pričala, ne samo usvajanje ovih zakona, a sigurna sam da ćemo ih usvojiti velikom većinom ovde prisutnih poslanika, još bitnije od toga je dosledna i efikasna primena ovih zakona kada ih budemo usvojili.
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospodo ministri, govoriću o Predlogu zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. Kada se prvi put čita ovaj zakon, ima se utisak da je on solidan, da je primeren političkoj, odnosno pravnoj teoriji u praksi. Već posle drugog čitanja uočavaju se poneki pomalo, rekao bih, tendenciozni propusti, a kada se još jednom pročita, uočava se da ovaj zakon ipak najviše liči na onaj švajcarski sir sa dosta šupljina i, rekao bih, da svaka od ovih šupljina, svaka od ovih rupica daje mogućnost za neku zloupotrebu. Da počnemo od razloga za donošenje zakona. Predlagač kaže –česta je pojava da i učinioci teških krivičnih dela, a naročito krivičnih dela za koja je sasvim izvesno da su izrazito ''profitnog'' karaktera, u manjoj ili većoj meri zadržavaju imovinsku korist koja je proizašla iz njihove kriminalne aktivnosti. Dakle,saznadosmo ovde da postoje profitna i neprofitna krivična dela. Profitna su ona gde uz smeštanje počinioca krivičnog dela tamo gde mu je i mesto može da se ostvari neki profit, za razliku od neprofitnih, a verovatno to tako treba i razumeti. Da pođemo redom. Intencija predlagača je: 1) da niko ne može zadržati imovinsku korist pribavljenu izvršenjem krivičnog dela, i2) da bi se oduzimanjem imovine koja je pribavljena krivičnim delom pribavila znatna imovinska korist za budžet. Rekao bih da je zečić u ovom drugom grmu. Vaši prijatelji iz Međunarodnog monetarnog fonda pre nekoliko dana su doslovce rekli da Srbija troši 500 milijardi dinara više nego što zaradi i to uoči projekcije novog budžeta za 2009. godinu. Znači, doslovce su vam rekli da treba da krešete budžet, a izgleda da je nadomeštanje, jedan deo nadomeštanja toga, jeste u stvari iz ovih izvora. Nemamo mi ništa protiv što će to da bude od toga, međutim, vi tu, rekao bih, ulazite u jedan drugi problem. Ukoliko organi koji su predviđeni u ovom predlogu zakona, javni tužioci, budu doslovce nepristrasno radili svoj posao, mnogi vaši prijatelji naći će se na udaru ovog zakona, pa ćete izgleda morati da se odreknete mnogih od njih. Međutim, to je sada vaš problem. Dalje, deklarativno objašnjenje da niko ne može da ima korist od izvršenog krivičnog dela direktno je u suprotnosti sa članom 25. stav 3. i članom 34. stav 3. Predloga zakona. A evo i kako. U članu 25. stav 3. kaže se da – sud može ostaviti vlasniku deo imovine ako bi bilo dovedeno u pitanje izdržavanje vlasnika ili lica koja je on dužan da izdržava. Pa se pitam, šta bi bilo da nema krivičnog dela? Šta bi bilo da nema imovine koja je proistekla iz krivičnog dela? Od čega bi se taj počinilac krivičnog dela izdržavao? Od čega bi on izdržavao svoju porodicu? Znači, ukoliko je intencija da niko ne može imati koristi od izvršenog krivičnog dela, pa najmanje treba da ima koristi taj počinilac. Mislim da je to potpuno jasno. Dalje, osnov za manipulaciju postoji i kod institucije privremenog i trajnog oduzimanja imovine, a posebno u čl. 27. i 28. predloženog zakona. U članu 27. govori se o trajanju privremenog oduzimanja. I ako bi ostalo ovako kako je predviđeno u Predlogu zakona postojao bi izvestan vakuum od donošenja odluke o zahtevu za trajno oduzimanje do konačnog rešenja po ovom zahtevu, dakle, do faktičkog oduzimanja imovine. I u ovom vakuumu, takođe, može doći do zloupotrebe. Vidite, malo-malo, pa mogućnost za zloupotrebu. Dalje, član 28, da ne preskočim i njega, daje tužiocu mogućnost od godinu dana, po pravosnažnom okončanju krivičnog postupka, da podnese zahtev za trajno oduzimanje imovine. Pošto je ostavljen ovako dug rok, pa, ja mislim da je najbolje da se počiniocu ostavi, jedno, dve-tri godine rok da on, jedno dva-tri puta okrene ovu imovinu i posle toga, normalno je, po onom principu, da je najteže da se dokaže prvi milion, a posle toga je već sve jasno. U članu 34. sud može da odluči da vlasniku ostavi deo imovine ako bi bilo dovedeno u pitanje izdržavanje vlasnika ili lica koja on izdržava. Podjedan,neprecizno je i nejasno koliki i koji deo imovine može da zadovolji vlasnika, odnosno počinioca krivičnog dela i zašto uopšte nekome da se ostavlja deo imovine od učinjenog krivičnog dela. Ako je to iz razloga socijale, pa ima ko da misli o socijali i o socijalnim slučajevima. Na kraju, ko misli o penzionerima koji su zaradili svoju penziju, a primaju je u iznosu od devet, deset hiljada dinara? Ko misli o radnicima koji primaju 15 hiljada itd. I na kraju da kažem, vrhunac cinizma je u članu 39. gde se kaže: ''Direktor može odlučiti da privremeno oduzeta imovina ostane kod vlasnika'', dakle, učinioca krivičnog dela, ''uz obavezu da se o imovini stara sa pažnjom dobrog domaćina.'' Gospodo, vi biste da ostavite imovinu koju je počinilac stekao krivičnim delom, da je on čuva sa pažnjom dobrog domaćina, pa, to je vrhunac cinizma. Pa, zašto mu ne pronađete još kupca da proda ovu imovinu, da se čovek ne muči, jer mnogo je lakše da on čuva novac nego da čuva ovu imovinu. Hvala.
Zahvaljujem. Dušanka Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kako smo čuli i Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcija moramo da usvojimo kako bismo navodno došli na belu šengensku listu, šta god to značilo, iako su svi naši zakoni i propisi u suštini antikorupcijski. Imamo Odbor za rešavanje o sukobu interesa, imamo Savet za borbu protiv korupcije u Vladi Republike Srbije, koji izgleda nisu dobro radili ili nije omogućeno da dobro rade. A šta može uraditi ova agencija? Rad jednog takvog tela zvalo se ono agencija, odbor ili savet, mora pratiti politička volja vlasti, pre svih, da se odlučno krene u ovaj problem. Smanjenje i iskorenjivanje korupcije, kao jedne rane svakog društva, obaveza je svih državnih organa, nosilaca vlasti i svih ljudi učesnika u javnom životu. To je najvažniji posao i preduslov za bilo kakav napredak, a pre svega napredak u oblasti privrede, pogotovo ako očekujemo strane investicije, strateške partnere, poslovnu saradnju sa inostranstvom itd. Mi svakodnevno slušamo žalopojke ljudi iz poslovnog svega, bilo domaćeg ili stranog, o tome kakoimje potrebno da pređu raznorazne administrativne i zakonske prepreke da bi krenuli u bilo kakav posao u Srbiji i kada sve to privedu kraju, tek tada počinje beskrajno podmazivanje raznih šrafčića i šrafova na raznim nivoima vlasti. Pošto je ta mašinerija nezasita, mnogi odustanu i pre nego što počnu bilo kakav posao i pobegnu glavom bez obzira. Zamislite kako je tek našim građanima teško da ostvare svoja prava na rad, školovanje, lečenje, kada ih šetaju od ustanove do ustanove, od šaltera do šaltera, jer je ovo korupcijsko zlo zarazilo celo društvo. Sve podseća na izreku: "Imaš prava koliko imaš para". Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo svedoci da sve stranke u predizbornoj kampanji obećavaju, pored obaveznog boljeg života, i odlučnu borbu protiv korupcije i kriminala, pošto te dve pošasti idu u paketu. Kako to izgleda kasnije u praksi? Gospođa Verica Barać, predsednik Saveta za borbu protiv korupcije pri Vladi Republike Srbije, u štampi je izjavila da se poslednji kontakt između tog saveta i Vlade desio pre tri godine. Znači, uprkos svim predizbornim zalaganjima i borbi protiv korupcija, suzbijanje korupcije praktično ne postoji. Tzv. Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije i Akcioni plan za njeno sprovođenje uglavnom su samo zamajavanje građana Srbije, dok su njihovi autori zauzeti rasprodajom nacionalnih dobara, banaka, cementara, šećerana itd. Da li će ova agencija ispitati i afere koje su se desile u prošlosti, ili korupcija i pljačka počinju sa njenim formiranjem? Pretpostavljam da, ako gospodin Dinkić bude na čelu te agencije, da će sve biti do tančina istraženo, razjašnjeno i da će krivci biti privedeni pravdi. Na osnovu svega ovoga zaključujem da je generator korupcije u vlasti. Vlast koja je komponovana na ovaj način, gde mali sa svojih nekoliko mandata ucenjuju velike, gde su resori strogo podeljeni kao interesne zone u mafijaškim porodicama, gde je predsednik Vlade samo figura kojoj niko ne polaže račune, gde svako drži svakog u šaci i ucenjuje, može biti samo generator svakojakih kriza i nesreća. Dok se ovo stanje ne promeni, nema govora o uspešnoj borbi protiv korupcije i uspešnog rada ove agencije. Dotle može biti istražena i procesuirana samo neka sitna riba ili neki žrtveni jarac, koliko da se umiri savest i javnost i poneki strani investitor. Potrebne su nam kvalitativne promene u samoj vlasti, da vlast počne da radi u interesu naroda i države, da se prema svojoj državi ne ponaša kao prema svojoj koloniji. Dok se to ne dogodi, ova agencija će biti samo jedna alava birokratska usta na srpskim jaslama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović, posle njega Mirko Čikiriz.
Dame i gospodo, poštovani poslanici, gospođo predsedavajuća, ja spadam u onu grupu ljudi koja smatra da ne postoje građani prvog reda. U antičkoj Grčkoj i u grčkoj mitologiji bogovi nisu imali apsolutnu moć, već je iznad njih stajala sudbina ili fatum. Iznad naših bogova mora stajati zakon! Naime, to su nam zaostavštine iz prošlosti, ključari nekakvih naših sudbina. Oni su se nalazili na rukovodećim mestima i sa tog položaja zapošljavali, dodeljivali, oduzimali i, u neku ruku, taj položaj im je omogućavao razne privilegije. Mi smo se, tu mislim na SPO, od 1990. do 5. oktobra 2000. nalazili na čelu kolone one Srbije koja je sanjala mogućnost, šansu, pravdu. Ovi zakoni će nas svakako približiti EU i ne smatram da je EU nešto što će doneti spas samo po sebi, ali smatram da će nam upravo pružiti tu mogućnost i tu šansu. Upravo zbog toga što je to tržište od 500 miliona ljudi, govori o tome da će naši sposobni, pametni ljudi sigurno naći svoje mesto u jednoj takvoj velikoj državi. Da budemo pošteni, ovih zakona i EU jedino se plaše tajkuni, monopolisti, političke elite koje finansiraju ti tajkuni, oni koji od Srbije žele da naprave najamnog radnika, šegrta. Ovih zakona i EU se plaše lezilebovići, dangube, monopolisti, plaše se lovci u mutnom, plaše se oni koji ni na koji drugi način ne mogu ostvariti svoje prihode, već tako što će Srbiju tretirati kao vreću iz koje će stalno uzimati. Ovih zakona i EU ne treba da se plaši naš radnik, profesor, lekar, zanatlija, jer oni su radili i kada za to nisu dobijali platu. Hoćemo normalnu državu, bez privilegovanih i bez onih koji privilegiju dodeljuju. Hoćemo da se jednom za svagda shvati da politika nije biznis, već da je politika odgovornost. Prošle godine, dok SPO nije bio u Parlamentu, sreo sam jednog poznanika sa demonstracija, sa šetnji 1996. i 1997. godine, kada smo zajedno konstatovali da nam nije onako kako smo se nadali da će biti, da nije bolje. Odgovorio je da je njemu bolje zato što se u tom momentu nalazio na državnoj funkciji, a taj čovek nije član nijedne političke partije sadašnje vladajuće koalicije. To dovoljno govori i to nas obavezuje da moramo narodu položiti račune, da moramo izaći pred narod i da moramo reći jasno i pokazati na koji način smo vršili najveću državnu funkciju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz, posle Marko Milenković.
Poštovane koleginice i kolege, SPO od 1990. godine traži korenite promene društveno-ekonomskog i političkog sistema. Usvajanjem ovih zakona stvaraju se preduslovi za korenite promene i borbu protiv korupcije, organizovanog kriminala, podmićivanja, protiv svega onoga o čemu svaki naš građanin može možda i bolje da priča od narodnog poslanika. Ako danas bilo kog građanina Srbije pitate kakvo je stanje u našem društvu, reći će da nije dobro. Uloga SPO jeste i u tome da afirmiše sve pozitivne vrednosti našeg društva, ali, takođe, da razbijemo one demagoške zablude, da sve što je u Srbiji i što je srpsko da je najbolje. Nije najbolje, mnogo toga moramo da menjamo. Dobro je što je u ovom paketu zakona prihvaćeno sve što su standardi EU, UN, grupe zemalja koje su usvojile važna dokumenta o borbi protiv korupcije, podmićivanja, organizovanog kriminala. Ono što nama sada sledi, to je kako će se primeniti ovi zakoni u praksi, s obzirom na to da apsolutno imamo svest o tome kakvo je stanje u našem društvu. Mnoge su mafije iza rešetaka, ali veliki i najveći deo i dalje je na slobodi. Gde god odete, u bilo koju društvenu instituciju da zavirite, sve je iznutra trulo. Tarife postoje za sve, u medicini, u sudstvu, u policiji, kod sudskih veštaka, kod javnih službenika, kod urbanističke mafije. Kako se izboriti sa tim? Smatramo, mi iz SPO, i tvrdili smo 90-tih, kad ove teme nisu bile toliko aktuelne ili nije postojala svest o tome koliko su bitne, da je Srbiji danas potreban ''Eliot Nes'' naših dana. Da li će to biti direktor Agencije za borbu protiv korupcije, ne znam, videćemo, ali SPO podržava dobru nameru i vladajuće većine, a čini mi se i opozicionih stranaka i čini mi se da su opozicione stranke u svojim diskusijama dale veoma korektne i konkretne primedbe i predloga. Ako nastavimo ovako da radimo, srpski parlament ima šansu da postane ona važna društvena institucija i da ima onu važnost koju treba da ima u svakom društvu. Mislimo da će nam biti potrebna i međunarodna saradnja u borbi protiv korupcije, kriminala i podmićivanja, da ta borba ne sme zaobići ni političku elitu, ni privredni sistem, ni medije, ni tužilaštvo, ni policiju. Imaćemo za godinu i nešto dana već prvi izveštaj u Narodnoj skupštini o tome šta se, praktično, desilo u primeni ovih zakonskih propisa. Ali, ono što Srpski pokret obnove interesuje jeste da li će građani osetiti, s obzirom na to da su mnoge mafije iza rešetaka, da je, zaista, država ozbiljno krenula u borbu protiv korupcije, podmićivanja i organizovanog kriminala? Ukoliko jeste, Srpski pokret obnove će uvek davati punu podršku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Milenković, posle njega Marina Toman.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, pred nama su izuzetno loši predlozi zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, odgovornosti pravnih lica za krivična dela i oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela. U razlozima za donošenje ovih zakona po hitnom postupku navodite da bi se time stvorili svi neophodni uslovi za rad organa i organizacija, čime bi se ispunili svi neophodni uslovi u procesu pridruživanja Evropskoj uniji. O čemu se ovde radi? Svi uslovi za rad svih organa i svih organizacija već postoje, a posebno za borbu protiv korupcije. Da li u Vladi Borisa Tadića postoji istinska želja za borbom protiv korupcije? Da li je za pravi obračun sa kriminalom, mitom i korupcijom potrebno osnivanje još jedne agencije i zakona o agenciji ili Vlada kad god ne želi nešto da uradi posegne za osnivanjem agencije, saveta, komisija i drugih nepotrebnih službi koje dodatno terete budžet Republike Srbije? Iz svega ovoga dolazimo do zaključka da se predloženi zakoni donose jedino zbog vaše žurbe u Evropu, u stvari, da će kao i mnogi pre njih biti samo mrtvo slovo na papiru, a i kako bi se obračunali sa korupcijom kada bi trebalo najpre da se obračunate sa pojedinim ministrima iz Vlade. Jedino što je za borbu protiv korupcije potrebno to su časni, pošteni, odgovorni ljudi na odgovornim pozicijama vlasti. Dovoljno je na mestu ministra policije imati Dragana Todorovića, na mestu ministra pravde Vjericu Radeta, ili Nemanju Šarovića, Zorana Krasića ili magistra Dejana Mirovića, Gordanu Pop-Lazić ili Milorada Mirčića, magistra Aleksandra Martinovića, ili Slavka Jerkovića, Petra Jojića iz redova srpskih radikala. Kakve agencije, to su priče za malu decu. U članu 2. Predloga zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, pojašnjavate značenje izraza: korupcija, funkcioner, sukob interesa, poklon itd., kao da su ovi termini novi, da do sada nisu korišćeni. Čemu sve to? Zašto ispunjavate stranice zakona nepotrebnim, suvišnim tekstom? Ili, možda, Vlada kada nema šta pametno u Predlogu zakona da napiše onda da značenje pojedinih izraza, koji su, moram priznati, lepo pojašnjeni. U članu 3. kažete, da je Agencija samostalan i nezavisan državni organ. Koliko i u kojoj meri je to moguće u centralizovanoj državi Borisa Tadića? Opšte je poznata činjenica da država nije obezbedila osnovne uslove za rad nijednoj tzv. nezavisnoj instituciji u Srbiji koja je formirana da bi zaustavila korupciju, kontrolisala trošenje državnog novca ili omogućila poštovanje prava građana. Takav odnos vlasti govori da će se to preneti i na Agenciju protiv korupcije u cilju nemogućnosti i neefikasnosti njenog rada. Način na koji su do sada i ovih dana otkrivani sporadični slučajevi korupcije jeste politička kampanja, a ne ozbiljan rad državnih organa. Vlada ovim predlozima zakona samo glumi borbu protiv korupcije i krivičnih dela, jer je korupcija najveća tama tamo gde su najveća diskreciona ovlašćenja, tamo gde ima najviše novca, ne u Zrenjaninu. Šta će biti sa vojnom mafijom, sa privatizacionom, stečajnom mafijom, sa zdravstvenom, građevinskom? Agencija za borbu protiv korupcije tu neće ništa rešiti osim što će ponovo možda neki gradonačelnik biti žrtveni vuk. Da li usvajanjem zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela znači da će se oduzeti vile na Dedinju i nešto od desetina miliona evra Jelašića, Đelića, Đilasa, Šapera? Neće oni valjda sami sebi oduzimati imovinu ili će se imovina oduzimati onima koji su protiv njih, svi ostali će biti zaštićeni. Ovim zakonom Vlada predviđada oduzetom imovinom upravlja Direkcija za upravljanje, čijeg će direktora postavljati Vlada na predlog ministra pravde. Opet Demokratska stranka. Tamo gde su pare, tu je ili Demokratska stranka ili G17. Zaista, mnogo nedostataka, nedorečenosti, nelogičnosti, nejasnoća, nepravilnosti, paradoksa u predloženim zakonima poslanicima SRS ne dozvoljava da glasaju za njih. Hvala.
Reč ima Marina Toman. Narodnu skupštinu obaveštavam da je poslanička grupa SRS blagovremeno i u skladu sa članom 37. stav 3. ovlastila narodnog poslanika Zorana Krasića da je predstavlja u raspravi o tačkama 1, 2, 3, 4, 10. i 11. Nakon Marine Toman reč će imati Vladan Jeremić.
Dame i gospodo poslanici, danas se pred nama u ovom miksu zakona nalazi i zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije. Danas kada je korupcija duboko ukorenjena u našem društvu, a pogotovo ona sistemska korupcija, država Srbija se nalazi na 85. mestu, zajedno sa Crnom Gorom, Albanijom, Panamom i Senegalom, Indijom i Madagaskarom, kada građani poslednjih godina korupciju po važnosti svrstavaju na četvrto mesto, postavlja se pitanje da li se sa pompezno najavljivanim zakonom može rešiti korupcija. Odgovor je jednostavan – ne može. Nadležni iz ministarstva bi me odmah ispravili i rekli – to je samo jedan od antikorupcijskih zakona koji će se naći na dnevnom redu Skupštine. Naravno, jedan od takvih zakona je juče povučen sa dnevnog reda, Zakon o javnim nabavkama. Ali, bez obzira na sve, ukoliko se zakoni ne primenjuju, a nadležne državne institucije ne rade svoj posao kako treba zakoni ne znače ništa, i tu je kraj i početak tako dugo najavljivanog obračuna sa korupcijom. Ovaj zakon bi mogao da bude još jedno mrtvo slovo na papiru i uzaludno trošenje para poreskih obveznika, još jedan od neuspelih projekata Vlade Srbije koji nikada nije zaživeo. Da ne bismo gubili vreme u nabrajanju, pomenuću samo Državnu revizorsku instituciju. Isključivo Vlada snosi odgovornost što nisu obezbeđeni adekvatni uslovi za rad, što ona ne funkcioniše. Članovi Saveta ove institucije izabrani su tek 2007. godine, iako je zakonskirok istekao u maju 2005. godine, a ključ za njihov izbor dale su vladajuće političke partije, što pokazuje koliko su ove institucije nezavisne u svom radu. Ista sudbina čeka i ovu agenciju. Korupcija je odnos koji se zasniva zloupotrebom ovlašćenja u javnom ili privatnom sektoru u cilju sticanja lične ili koristi za drugog. Da li treba da naglašavamo da se pored finansiranja državnih rashoda iz državnog budžeta u Srbiji trenutno najviše finansira institucionalna korupcija, jer država svoj posao ne radi kako treba. Vlada predlaže osnivanje agencije za borbu protiv korupcije, jedne neustavne kategorije, umesto da predloži zakon o borbi protiv korupcije koji bi u svakom slučaju omogućio sistemski pristup ovoj materiji. Time nastavlja tradiciju formiranja paralelnih institucija i iz tog državnog, pravnog i političkog nivoa. Kada je reč o agencijama ovog tipa, u Srbiji ima ukupno šest. Srbija ima preglomaznu državnu upravu, veću od Poljske, Češke, Mađarske. Prema rečima Verice Barać, predsednika Saveta za borbu protiv korupcije: "Priča o Zakonu o Agenciji protiv korupcije, u stvari je priča o odnosu vlasti u Srbiji prema institucijama. Kad god hoće da prikrije zašto institucije otežano funkcionišu, da nemaju uslova da rade, čak ni da počnu sa radom, odnosno kada hoće da prikrije svoju ulogu u urušavanju institucija, vlast predlaže novi zakon kojim se ukida postojeća institucija i formira nova". Ovim zakonom se tako ukida Odbor za rešavanje o sukobu interesa. Ako vlast smatra da će probleme rešiti ukidanjem postojećih institucija i formiranjem novih, praveći još veći haos i gubeći na vremenu, neminovno je pitanje da li je vlast odlučna u nameri da krene u obračun sa korupcijom. Sudeći po ovome, nije. Sa druge strane, korupcija vodi suzbijanju konkurencije, stvaranju monopola i smanjenju investicija povećanjem troškova investiranja. Pod izgovorom da je ovaj zakon jedan od ključnih preduslova za ulazak u EU, Vlada predlaže, kao i mnogo puta do sada, loš zakon, umesto da traži neka bolja rešenja ili, pak, da postojeće zakone primenjuje. Ne može korupcija da se posmatra samo kao sukob interesa i finansiranja političkih stranaka, što to ovaj zakon uglavnom čini. Korupcija je, pre svega, uspostavljanje pravne države. Zbog toga, kada Vlada najavi da je spremna da se obračuna sa korupcijom, mora da pokaže veću odlučnost, da krene od uređenja, pre svega državnog aparata, da počne da primenjuje sama zakone, da pusti pravosudne organe da rade svoj posao, da tužilaštvo bude nezavisno. Policija, tužilaštvo i pravosuđe, sudstvo, moraju da rade svoj posao. Ako ne postoji nezavisnost tih institucija i ako niko ne odgovara zato što je bio uključen u proces korupcije, onda ništa drugo nema smisla, pa ni ovaj zakon. Kritikujući ovaj zakon, SRS želi da vam ukaže gde grešite u tom najavljenom obračunu sa korupcijom i od vas traži da građanima Srbije, umesto loših rešenja, pokažete rezultate tog obračuna. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić, posle Bojan Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, svaka vlast se kvari, a apsolutna vlast, čiji smo svedoci danas u državi Srbiji, kvari apsolutno. Iako je još u decembru 2005. godine usvojena Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije, ponoviću podatak koji su već neki od kolega iz SRS istakli, a to je podatak međunarodne nevladine organizacije "Transparens internešenel", da Srbija, od ukupno 163 države, zauzima 85.mesto u odnosu na indeks percepcije korupcije. Da ironija bude još veća, Predlog zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije bio je u skupštinskoj proceduri još u oktobru 2006. godine. Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaće da važi Zakon o sprečavanju sukoba interesa, a sve postupke koji su započeti pred Republičkim odborom za rešavanje sukoba interesa preuzela bi Agencija. Podsećanja radi, Savet protiv korupcije osnovan je 2001. godine, ali je formalno počeo da radi tek dve godine nakon toga. Problem istinskog nepoštovanja ovog tela očito leži u činjenici da je samo u periodu od osnivanja do kraja 2005. godine, dostavljeno ukupno 1050 predstavki, i to najviše iz oblasti privatizacije - 40,7%, sudstva - 20,5% i bespravne gradnje - 16%. Naravno, najviše predstavki je bilo u glavnom gradu, što uopšte i ne predstavlja iznenađenje, imajući u vidu da više od decenije vlada "žuto preduzeće". Agencija bi se sa najviše problema mogla suočiti u oblasti nabavki za bezbednosne strukture. Jedan od osnovnih razloga je to što je, praktično, nemoguće vršiti nadzor donošenja i sprovođenja integriteta u tim poslovima. Zar je potrebno ponoviti da je, primera radi, kompletno Ministarstvo unutrašnjih poslova izuzeto iz primene Zakona o javnim nabavkama posebnom Vladinom uredbom donetom 2005. godine. Kada je o Vojsci reč, podsećam građane Srbije na čuveni kadar G17 plus, Prvoslava Prleta Davinića i njegovu vladavinu obeleženu aferama "Satelit" i "Pancir". Istini za volju, utabanim stazama krenuo je i njegov naslednik na toj funkciji. Ono što smatramo kao najvažniji detalj, usled koga je ovaj predlog zakona obična šarena laža, jeste to da rad Agencije ni u kom slučaju ne može biti nezavisan, jer one institucije koje bi trebalo da budu predmet stalne kontrole, predlažu kandidate za upravni odbor Agencije i na taj način direktno i upravljaju ovim telom. Usvajanjem zakona Vlada bi uklonila Savet za suzbijanje korupcije, jednog od svojih najvećih kritičara i time bi imala mogućnost da na posredan način utiče na rad novoformirane Agencije. Ako je i od Borisa Tadića, mnogo je. Jedno od osnovnih načela demokratskih pravnih sistema je da su pred zakonom svi jednaki, što opet, u Srbiji u kakvoj živimo, nije slučaj. Stavljanjem pojedinca u privilegovani položaj i postavljanjem prepreka drugima u ostvarivanju njihovih prava, korupcija to načelo negira u potpunosti. Suština korupcije je u moralnoj šteti koju država i javna vlast čine nesigurnom, povodljivom, nedelotvornom, baš kakva je definicija aktuelnog režima. Samim tim, ugrožena je i konstitucija države, njen smisao i suština. Stoga i ne treba da čudi što u Srbiji nema pravičnosti, socijalne pravde, ekonomskog razvoja, vladavine prava, nema moralnih osnova društva. A i kako da je i bude kada je Vlada sastavljena upravo iz svih drugih principa, osim ovih koje sam naveo. Koren problema korupcije, dame i gospodo narodni poslanici, jeste u siromaštvu, a to je posledica dešavanja, čiji smo svedoci, od dolaska na vlast dosovskog politbiroa. Jedan od najistaknutijih mehanizama korupcije, čiji je izuzetni sledbenik aktuelni ministar ekonomije Mlađan Dinkić, poznat je pod imenom ulazno-izlazna privreda. Šta tek reći o mogućnostima za ozbiljne zloupotrebe u monopolima, posebno u javnim preduzećima? Znate li, barem, jedan upravni odbor preduzeća koje treba privatizovati ili je već to učinjeno, a da u njima nisu sedeli visoki državni funkcioneri ili, bolje rečeno, kadrovi DS i G17? Srbija se proteklih godina u ogromnoj meri susretala sa primerima znatnog potcenjivanja imovine, nepoštovanja kriterijuma definisanih tenderskom dokumentacijom, organizovanja tzv. holandskih aukcija, odnosno kao što verovatno znaju oni koji se bave ekonomijom da je reč o tome da se, najpre, odredi visokacena, pa se onda postepeno umanjuje, sve dok neko od učesnika te aukcije ne pristane na ponudu. Uzimanje mita, učešće stranih entiteta koji nemaju pravo kupovine preko domaćih lica, bili su nešto sasvim uobičajeno. Najgore od svega su tzv. spontane privatizacije, koje predstavljaju samu srž korupcije, budući da su najbesomučnije krađe javnih dobara od strane političara i direktora preduzeća povezanih sa vladajućom nomenklaturom. Gospodo Evropejci, mi zbog ovoga, između ostalog, nećemo skoro u Evropsku uniju. Nećemo ni zbog činjenice da je vlast personifikacija nedostatka pravnog legitimiteta i jakih institucija. Nećemo ni zbog gomilanja tajkuna, zbog izbegavanja plaćanja poreza, zbog sticanja prekomernog profita, zbog veze sa organizovanim kriminalom, zbog prekrajanja izborne volje građana itd. Dakle, smatram da, osim nepotrebnog trošenja budžetskih sredstava, osnivanje Agencije neće ništa suštinski doneti u borbi protiv korupcije. Suština je, dragi moji poslanici i građani Srbije, odlazak korumpiranog režima Borisa Tadića sa vlasti. Hvala
Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović, posle njega Boris Aleksić.
Dame i gospodo narodni poslanici, vladajuća većina možda smatra ove zakone nevažnim ili manje bitnim, pa ih spaja i time onemogućava da se dovoljno vremena posveti istim i da se dovoljno o njima raspravlja. Jedan od njih je i Predlog zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Korupcija u velikoj meri ometa ekonomski razvoj naše države, veoma je razvijena, a što pokazuje rangiranost Srbije na 85. mesto po indeksu percepcije korupcije. Ocena 5 na skali od 1 do 10 označava da je korupcija svedena na podnošljivu meru. Srbija sa indeksom 3 pokazuje veliki stepen zastupljenosti korupcije, a taj veliki stepen doprinosi da postoji nepoverenje u zvanične institucije, kao i tome da one loše funkcionišu. Takođe, negativno utiče na strane investitore i njihovo investiranje kapitala. Korupcija je kod nas zastupljena apsolutno u svim sferama, u policiji, u pravosuđu, pri čemu smo u poslednje vreme svedoci mnogobrojnih korupcijskih afera, zatim, u zdravstvu, školstvu, gde je skoro bila aktuelna afera "Indeks" itd. Treba sprečiti poslove u kojima dolazi do velikih finansijskih malverzacija, do velikih mogućnosti korupcije, a to su, između ostalog, i javne nabavke. Bitno je da se konačno u Srbiji raspisuju tenderi onako kako to zaista treba, tj. da budu javni i da učestvuje što više ponuđača, da na vreme svi budu obavešteni o uslovima istog. Nabavljanje roba i usluga treba konačno u Srbiji da bude ekonomično, odnosno najbolja kombinacija cene i kvaliteta. Mora se već jednom stati na put korupciji u Srbiji. Moraju se uspostaviti mehanizmi nadzora i nad nabavkama za policiju i vojsku. Ovo posebno napominjem, jer znamo kako se i na koji način odvijala nabavka za policiju od strane nekadašnjeg ministra Dušana Mihajlovića, kada su se preskupo plaćali i upaljači i značke i košulje itd. Na kraju bih pomenuo i aferu oko nabavke koja se desila na aerodromu, gde su se kašičice za kafu nabavljale po neverovatnoj ceni od nekoliko hiljada dinara. Stolice, fotelje i slično plaćale su se nekoliko desetina puta više od realnih cena. Osnivanjem Agencije ovi problemi neće biti rešeni. Korupcija se neće iskoreniti. Ona postoji u svim državama sveta i nikada neće nestati. Ono za šta se treba boriti jeste da se ona svede na minimum, a to se sa ovakvim zakonima neće uspeti. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Boris Aleksić, posle Jadranko Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, reći ću par reči o zakonu o zaštiti podataka o ličnosti. Kao što znate, ovaj zakon je od izuzetne važnosti. Vi ste to obrazložili u Predlogu zakona potrebom da bismo pristupili EU, ali o tome nešto kasnije. U čemu je značaj, između ostalog? Kao što neki znaju, u okviru projekta ''Za život bez žiga'' navedeni su sledeći podaci: u SAD, u maju 2006. godine, ukradeni su podaci od 26,5 miliona ratnih veterana iz baze podataka u Vašingtonu. Dakle, svi znamo da oni imaju izuzetno obezbeđenje, u SAD-u, vezano za podatke i da su daleko ispred nekih drugih zemalja. Isto tako, kontrolor britanske obaveštajne službe ''MI-6'', baronesa Defni Park, izjavila je ispred britanskog parlamenta u martu 2006. godine da bi uvođenje lične karte sa centralnom bazom podataka u Britaniji bilo poklon za teroriste i da bi takva centralizovana baza podataka pružila vredne podatke organizovanom kriminalu i obaveštajnim službama neprijateljskih država. Ovde bih naveo podatak da je Komisija 9/11, koja je formirana da bi istražila okolnosti pod kojima je došlo do terorističkih napada na SAD, u svom izveštaju, tj. u javnom delu izveštaja precizirala da su dvojica glavnih organizatora Muhamed Ata i Halid Šeik Muhamed obučavani u BiH i na Kosovu i Metohiji. Profesor Ros Anderson sa Univerziteta Kembridž, stručnjak za bezbednost, napominje da policijske i druge agencije mogu da dobiju pristup neograničenoj bazi podataka obaveštenja o ličnosti i da se to već radi preko podataka koje banke prikupljaju od svojih klijenata, preko policijske baze, preko registracije vozila itd, uključujući i medijske organizacije koje učestvuju u svemu tome. Kada je u pitanju Predlog zakona o zaštiti podataka o ličnosti, vi ste hitan postupak obrazložili neophodnošću pristupa EU. Međutim, očigledno je iz ovog predloga zakona da vi niste pratili zakonodavstvo koje postoji u EU. Da ste to uradili, da ste uradili domaći zadatak, vi biste videli da je najdalje u zaštiti podataka otišla Velika Britanija. Velika Britanija je još 1998. godine donela tzv. Data Protection Act, tj. Zakon o zaštiti podataka, koji vrlo precizno definiše ovu problematiku. Za razliku od njihovog zakona, ovaj zakon uvodi pravnu nesigurnost i mi ćemo sa njim imati veoma ozbiljne probleme. Uvodite određene pojmove koji nisu precizirani ili nisu dovoljno dobro precizirani, a takođe, postoje određene kontradiktorne norme. Kako biste ispravili te propuste, preporučujem vam jednu analizu Centra za proučavanje i upotrebu savremenih tehnologija Arhiepiskopije beogradsko-karlovačke, izveštaj je izradio Aleksandar Zagorac. To ću vam dostaviti, kako biste mogli da se uverite u ove detalje koje sam naveo. Citiraću neke stvari, a pre svega član 3. Predloga, pored ostalog, određuje pojmove, koji su vrlo bitni za ovaj zakon, rukovaoca, korisnika i obrađivača podataka. To su tačke 5, 7. i 8. Dakle, u ulozi rukovaoca može da se nađe i privatna firma. Privatna firma u ulozi rukovaoca – to je zaista fantastično. Predlog zakona ne precizira nikakve dodatne uslove za ove tri kategorije. Mislim da je to veoma važno. Recimo, sada upoređujemo kako englesko rešenje sadrži obilje podataka o rukovaocu, korisniku podataka ili obrađivaču i vrlo precizno to definiše za razliku od našeg predloga zakona, odnosno Vladinog predloga. Bilo bi neophodno zakonskom regulativom utvrditi minimum uslova prihvatljivih za pristupanje pravnih, odnosno fizičkih lica ovakvim zvanjima. Ustanovljena su različita pravila u zavisnosti od toga da li rukovalac ima sedište, odnosno prebivalište u državi, konkretno u Engleskoj. Kod nas to nije učinjeno. Kod nas je svejedno da li je sedište rukovaoca u Srbiji, odnosno da li se oprema koju on koristi nalazi u Srbiji ili se nalazi u inostranstvu. To je nedopustivo. U članu 5. tog engleskog zakona vrlo precizno se navodi da ta oprema mora da bude na teritoriji Engleske ili ako nije na teritoriji Engleske, ili ako onaj koji obrađuje podatke nije na teritoriji Engleske, postoji određena zakonska regulativa pod koju on potpada. Različite su regulative vezano za sedište rukovaoca. U članu 7. govori se o određivanju rukovaoca posebnim propisom, ako se istim uređuje i svrha i načina obrade. Evo nas, tu smo došli do pojmova koji nisu definisani: svrha i način obrade. Za razliku od našeg rešenja, u engleskom zakonu vrlo precizno se definiše i svrha i način. Imamo tu onda dodatnih problema, jer svrha i način su vezani za neke druge detalje. Članom 19. rukovalac nije obavezan da lice obavesti o načinu obrade, ali se zato lice ovlašćuje članom 22. na ispravku, dopunu i privremenu obustavu obrade, ako je način obrade nedozvoljen. Kako lice koje je nestručno može da zna da li je način obrade nedozvoljen? Gde piše u zakonu koji je to nedozvoljen način obrade? Gde on može da dobije saznanje o tome vezano za nedozvoljen, tj. dozvoljen način obrade? To se posle nastavlja kroz niz članova gde imamo te primere vezano za dozvoljen, pa onda nedozvoljen način itd. Podsetio bih da je ovaj engleski zakon iz 1998. godine. Ajmo sada malo na Poverenika. Vezano za Poverenika, imamo nekoliko tačaka koje se tiču Poverenika. On daje mišljenje u vezi uspostavljanja novih zbirki podataka, daje mišljenje u slučaju kada postoji sumnja da li se neki skup podataka smatra zbirkom podataka itd. Ako način na koji Poverenik ostvaruje svoju nadležnost ne bude bliže određen, rizik od proizvoljnosti postaje veći. Poverenik ovde ima važnu funkciju, ne smemo da izostavimo. Britanski zakon predviđa i tribunal koji štiti ovu vrstu podataka i koji odlučuje u slučaju sukoba između poverenika i nekog trećeg lica. To je stvar koju bi naš zakon morao da sadrži. Vidim da je ovde pominjan sporni član 45. To dovodi do suštinskog pitanja, već sam ga naveo, ko je vlastan da odlučuje u slučaju sukoba Poverenika i drugih organa vlasti. Trebalo bi uvesti rešenje koje predviđa Data Protection Act, kako i stoji u analizi. Kada je u pitanju član 47, propisana je dužnost rukovaoca i obrađivača da preduzmu mere zaštite podataka, u skladu sa utvrđenim standardima i postupcima. Koji su to utvrđeni standardi i postupci? Ko utvrđuje standarde i postupke? Znači, britanski zakon u osmom načelu zaštite podataka detaljno opisuje kriterijume na osnovu kojih se procenjuje da li je ostvaren odgovarajući nivo zaštite – mi to nemamo. U članu 48, našeg Predloga, kaže se – ''Obrazac za vođenje evidencije i način vođenja evidencije iz stava 1. ovog člana propisuje Vlada.'' Kako je to moguće? Kako je moguće da Vlada propisuje tako nešto. Znači, ovi podaci moraju da budu sadržani u zakonskom predlogu, ne može Vlada da ih propiše. U članu 49. se kaže: obaveza dostavljanja obaveštenja iz stava 1 – uspostavljanje zbirki podataka u slučaju kada je posebnim propisom određena svrha obrade itd. Ova odredba je preširoka, jezički neusklađena i nisu ustanovljeni, takođe, osnovni okviri vezani za ovaj propis. Dalje, imamo probleme vezano sa kaznenom politikom. Vidim da su u isti koš stavljena i dela koja podrazumevaju neovlašćenu obradu podataka u Srbiji i, recimo, iznošenje tih podataka izvan zemlje. U ovim predlozima, koje sam naveo, predviđa se, praktično, novčana kazna za prekršaje te vrste koji bi se desili u Srbiji, ali za neovlašćeno iznošenje podataka u inostranstvo trebalo bi predvideti krivičnu odgovornost – znači to nije šala. Vi se sećate da su u javnosti plasirani određeni podaci da su iz BIA nestali određeni optički diskovi, tj. da je deo arhive BIA iznet u inostranstvo ili predat određenim stranim ambasadama, na prenos, i medijima, što bi, takođe, trebalo ispitati. Mislim da bi Parlament trebalo da dobije odgovor na to pitanje, da li se to ikada desilo. To pitanje bi moglo da se postavi šefu BIA, jer sve što se iznosi mora tamo da ostane i zapisano. Dakle, glavni problem sa ovim predlogom zakona jesu te tzv. kaučuk norme. Ono što bih ja definitivno predložio jeste da se sledeći put malo više pažnje obrati na zakonska rešenja koja postoje na Zapadu, kod članica EU, ako se već toliko pozivate na EU i približavanje EU, i nakon toga da se pristupi izradi nacrta zakona. Smatram da ovakve zakone ne treba donositi po hitnom postupku, jer bi bilo neophodno da se javnost uključi. Od javnosti jedino što imamo jeste ova analiza Centra za proučavanje i upotrebu savremenih tehnologija SPC, a drugi ljudi, jednostavno, nisu ni imali mogućnost da se uključe u ovu problematiku. Dakle, treba više pažnje posvetiti ovom engleskom zakonu i njegova rešenja, makar kroz amandmane, uključiti u naš Predlog zakona. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Jadranko Vuković, a posle Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u obrazloženju Predloga zakona o zaštiti podataka o ličnosti, predlagač ističe bitne razloge ovakve regulative, kao što su ispunjenje uslova neophodnih za priključenje EU, dalje se ističu kao opštepoznati argumenti u pozadini međunarodnih sporazuma koji regulišu tako širok stepen razmene podataka o fizičkim licima, prevashodno se odnose na pitanja bezbednosti i suzbijanje kriminala, takođe, se ističe da takve tendencije idu uporedo sa stvaranjem i razvijanjem međunarodnog krivičnog prava iz međunarodnog ratnog prava, humanitarnog prava i ljudskih prava i, konačno, predlagač ističe kao jedino suštinsko opravdanje najšireg spektra obrade podataka o ličnosti po aktuelnim evro-američkim standardima. Zašto ističem, gospodo, ovih nekoliko tačaka koje stoje u obrazloženju predlagača? Iz prostog razloga, što, kada njih čujete, nije teško zaključiti da je i ovo nametnuto spolja, odnosno sa Zapada od vaših zapadnih prijatelja. U vezi ovog predloga zakona nije propisan postupak u slučaju da državni organ, preduzeće ili drugo pravno lice odbiju zahtev za dobijanje nekih podataka. S tim u vezi treba zakonom regulisati koji je postupak da se natera pravno lice na predaju dokumentacije, bez obzira što nije u toku vođenje postupka pred MUP-om, tužilaštvom i sudom. Tako npr. valjalo bi definisati da li PTT, pošta, ima pravo da odbije izdavanje listinga nekog mobilnog telefona, jer sa druge strane postoji interes zaštite privatnosti. Često se pod zahtevom ovlašćenog službenog lica za uvid u listing može kriti nekakav privatni interes, radi ekonomske špijunaže ili istraživanja, recimo, bračnog neverstva, u koje svrhe služba može biti zloupotrebljena. Na kraju, dame i gospodo, treba zaustaviti ovakav način servilnosti i ne ispunjavati apsolutno sve zahteve, ako želimo da sačuvamo elementarno samopoštovanje i pridržavati se opšteusvojenih standarda i principa. [[Aplauz.]]
Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević, koja je i poslednja na listi prijavljenih govornika, a na raspolaganju imate 10 minuta poslaničke grupe SRS.
Vlada Srbije je uputila Parlamentu na usvajanje Predlog zakona o zaštiti podatka o ličnosti, pomenuti zakon, zakon o zaštiti državne granice i zakon o strancima, a to su tri preostala zakona čije je usvajanje, po mišljenju Vlade Srbije, neophodno kako bi Republika Srbija bila korak bliže ka uspostavljanju uslova za liberalizaciju viznog režima i stavljanje na belu šengen listu. Znači, Srbiji je rečeno u žargonu – "fale" još tri zakona za šengen listu za ulazak u Evropu. To su lepe želje i neostvareni snovi postojeće Vlade, koja je i do sada servilno ispunjavala sve ultimatume i ucene Brisela i EU, a za uzvrat građani Srbije žive gore. Ne mogu a da vas ne podsetim na euforični govor koji je nedavno u ovom uvaženom domu održao potpredsednik Vlade, Božidar Đelić, u svom naučenom maniru. Ne zna se da li je njegov govor bio smešniji ili tužniji, ali kraj njegove misije, najblaže rečeno, bio je ponižavajući i sramni za sve građane Srbije. Još jednom, Božidar Đelić nije uspeo da obmane građane Srbije svojim "napaljenim" govorom, jer kako je govorio neko je mogao i da pomisli – da nas Evropa oberučke prihvata. Ali, dosadašnja obećanja Vlade Srbije građanima Srbije da će im biti bolje ako usvojimo samo još ovaj zakon ili ako uhapsimo samo još ovog ratnog zločinca ostala su mrtvo slovo na papiru, dok građani Srbije žive sve teže. Takođe, ne mogu da citiram deo intervjua profesora Čalovskog koji je, između ostalog, rekao – jedan američki političar je istakao da Srbija može u EU samo ako prvo prizna, a zatim i uspostavi diplomatske odnose sa Kosovom. To je sve na političarima vladajuće koalicije, kojima je to odavno već rečeno, ali samo oni to ne smeju da saopšte narodu, već ga obmanjuju ovim i sličnim zakonima. Predložen zakon sadrži pravne propise kompatibilne sa rešenjima prihvaćenim za EU. SRS sa svojim predsednikom, dr Vojislavom Šešeljem, smatra da je zakon loš, neprecizan, nejasno definisan i ostavlja prostor za brojne zloupotrebe važnih podataka o građanima. Mnogi članovi zakona su rastegljivi, što ograničava zaštitu ljudskih prava. Takođe, SRS smatra da je ovakav zakon stvar prošlosti, jer bitno hendikepira delotvornu zaštitu podataka o ličnosti. Član 12. zakona se odnosi na obradu podataka bez pristanka ličnosti. Ovaj član je, kao i mnogi drugi u ovom zakonu, u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Član 42. Ustava Republike Srbije se odnosi na zaštitu podataka ličnosti i u prvom stavu navodi: "Zajemčena je zaštita podataka o ličnosti" . Član 53. Predloga zakona se odnosi na iznošenje podataka iz Republike Srbije i kao takav je nedopustiv, protivustavan i vređa dostojanstvo svake ličnosti. On je u suprotnosti sa članom 23. Ustava Republike Srbije, koji navodi, da je ljudsko dostojanstvo neprikosnoveno i da su svi dužni da ga poštuju. Znači, Republika Srbija, po članu 53. ovog Predloga zakona, može "da izvozi" podatke o svakoj ličnosti. Povereniku se daju neograničena prava i on je taj koji utvrđuje da li su ispunjeni uslovi i sprovedene mere zaštite podataka prilikom njihovog iznošenja iz Srbije i daje dozvolu. Ovo je nedopustivo i skandalozno, jer je tek ovde raj za kršenje ljudskih prava, a takođe, i protivustavno. Član 3. Ustava Republike Srbije navodi da je vladavina prava osnovna pretpostavka Ustava i počiva na neotuđivim ljudskim pravima. Ko ovde pita građane Srbije? Koga je briga za njihova ljudska prava? Ovim zakonom građani Srbije su izjednačeni sa robom i mogu se izvesti u EU. Sa njima može da se zloupotrebljava, manipuliše, ucenjuje, preti, obmanjuje i da se građani Srbije zastrašuju. To nije bilo ni u zakonima pre 100 godina, i onda su se više poštovala ljudska prava. SRS smatra da predlagač zakona, Ministarstvo pravde, Predlog ovog zakona nije uskladio sa Ustavom Republike Srbije i sa ljudskim pravima koja proističu iz mnogobrojnih konvencija Ujedinjenih nacija. Sa druge strane, SRS smatra da Predlog ovog zakona ponižava i vređa dostojanstvo građana Srbije, čini ih nesigurnim, uplašenim. Zbog toga je za SRS poštovanje ljudskih prava građana Srbije mnogo važnije nego dobijanje šengen vize koja je,kao i sve što EU nudi, na dugačkom štapu, pa zato poslanici SRS neće glasati za Predlog ovog zakona. Hvala. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Žika Gojković je zamenio svoj redosled sa narodnim poslanikom Nenadom Konstantinovićem, mojom omaškom nije pročitan na vreme. Ako se slažete, bez obzira što sam rekla da je završena lista poslanika, a vremena ima, poslanička grupa ima na raspolaganju 70 minuta da dobije reč. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo poslanici, SPO podržava ovaj set zakona, izražava želju da se nastavi ovakvim korakom, i podržava napore nove ministarke u smislu rešavanja problema i stvaranja pravne države koja bi trebalo da bude osnovni temelj razvitka svake normalne države koja želi da bude deo EU. Ono što želim reći biće vrlo kratko. To predstavlja jedan deo opšte priče koja pokazuje svu kontradiktornost društva u kojem živimo i koliko smo, kao narod, kada su neke bolne teme u pitanju, poput ispravljanja nepravde iz prošlosti, vrlo malo odmakli, a samim tim, i napravili vrlo skromne korake kada je u pitanju priključenje EU. Devedesetih godina je stvorena nova ekonomska elita, sastavljena uglavnomod skorojevića, profitera, ljudi koji su svoj kapital stekli u godinama dok su drugi gubili živote, dok su mnogi gubili svoje porodice, dok su mnogi gubili svoju imovinu. Zamolio bih predsedavajuću, ako može da zamoli gospodina Todorovića, da završim. Možda on zna imena nekih ljudi koje spominjem i voleo bih da to čujemo za govornicom. Verujem da bi to bilo pravo osveženje za naše građane, pogotovo one koji su sami izjavili da su finansirali kampanju SRS, one stranke kojoj su, ponavljam, puna usta borbe za građane, isti oni profiteri koji su se bogatili na toj nesreći građana devedesetih godina, kada su gubili svoje najbliže. Sa jedne strane, imamo ovu garnituru koja kupuje sve što poželi. Kupuje firme, kupuje ljude, kupuju fabrike, kupuje političke stranke,bilo da su u pitanju pozicije ili opozicije ovih 18-19 godina, od početka višestranačja, a sa druge strane, imamo grupaciju ljudi koja je sredinom prošlog veka izgubila sve što je imala, isključivo zbog toga što su drugačije mislili, što su imali, što su nasledili od svojih porodica. Ovo u stvari predstavlja jedan od najvećih apsurda našeg društva, jer to nije mali broj ljudi. Oko pola miliona ljudi u našoj zemlji, i bar još toliko u dijaspori, jeste cifra kojoj su oni kojima je monopolistički manifest bio mnogo bliži od Biblije, oduzimali imovinu, a da ta imovina do dana današnjeg nije vraćena. Ovo predstavlja jedan od najvećih apsurda našeg društva, ali i veliki propust svih demokratskih snaga od 2000. godine naovamo. Naravno da ne želim da licitiram i reći ću samo jednu stranku, reći ću stranku kojoj pripadam, SPO, naravno, ne želi da izbegne odgovornost za ono što je propušteno da se uradi do sada. Zakon o ekstraprofitu je bio možda dobra prilika da se uhvatimo u koštac sa ovim problemom, ali, nažalost, epilog je poznat i on nije bio zadovoljavajući. Ono što je posle 2000. godine predlagala grupa čestitih i stručnih ljudi, na čelu sa gospodinom Čedomirom Čupićem, poput zakona o poreklu i imovini, jeste nešto što je predstavljalo svetlost na kraju tunela. SPO je zdušno podržavao te zakone i sam predlagao zakone o otvaranju dosijea, posle kojih bi mnoge stvari bile jasnije, pretpostavljam, i gospodinu Todoroviću. Verujem da ova vlada ima kapacitet da uradi ono što je propušteno, da imamo snažnu pravnu državu, da borba protiv kriminala i korupcije bude stvarni prioritet, da ne bismo došli u situaciju u kojoj se danas nalazi jedna Bugarska. Ako ne bi bilo tako to bi bio možda jedan dokaz da još uvek ovom zemljom vladaju oni kojima je Komunistički manifest mnogo bliži od nekih drugih stvari, ali ono što mnogo više boli ove građane to bi bio dokaz i pokazatelj da nema iskrene želje da se ispravi jedna od najvećih nepravdi u istoriji našeg naroda. SPO i koalicija kojoj pripadamo je spremna da ove istorijske greške ispravi.
Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, pa Nada Kolundžija.
Gospođo Čomić, divna kamerna atmosfera, prisutni narodni poslanici koji žele da učestvuju u raspravi i stvoreni uslovi da se za 20 minuta nešto kaže o nekoliko ovih zakona koji su spojeni. Na početku bih da prokomentarišem nešto što je sastavni deo obrazloženja dnevnog reda, maltene od 25. januara 2001. godine, a to je tu na dohvat ruke EU. Ovde nam se sada nudi nekoliko zakona – na dohvat nam je EU. Samo da vas podsetim, 2001. godine dođoše neki eksperti pa kažu – bankarski sistem mora da se sredi. Neko je pomislio da mora to da se uredi. Međutim, kod njega je bilo sređivanje uništavanje Moramo to da sredimo onako kako je u zapadnoj Evropi. I tako napraviše kod nas; puče ovo u Evropi, odoše banke, idu banke, ko zna gde će ovo da se zaustavi, ali taj ekspert nam je rekao – nikako država ne sme da interveniše da se čuva bankarski sistem. Čusmo da Amerika silne milijarde odvoji da bi sačuvala bankarski sistem! Svaki mućak može da bude ekspert u Srbiji, kaže naš'o sam pare na Kipru. Kad ga pitaše gde su te pare, pitao ga Zoran Đinđić, pitao ga Vladan Batić, pitao ga Velimir Ilić, pitala ga ''Fia'', ''Bia'', ''Mia'', ''Cia'', ''Dia'' – doneo 78 sanduka sa nalozima 10, 54, nigde para! Stičem utisak da gospodin Cvetković, koji je verovatno premijer na uzdi, treba da izveze nešto što je naš brend, to je Mlađan Dinkić. Može da izveze i Radovana Jelašića. Jelašić može da ode u Nemačku da sredi njihovu centralnu banku, a Mlađan Dinkić, kao zametak MMF i Svetske banke, može da ode da pomogne Bušu, Obami, kome hoće. Kome hoće može da pomaže. Naravno, mogli bi da povedu i Đelića pošto on je već odavno tamo, sećate se ono - hajde, idemo, ode. Prvog sledećeg ponedeljka je dobio po nosu, u Briselu ćuti i ne sme da se pojavi. Samo da vas podsetim, sve je ovo u temi koja se zove korupcija, jer je to prototip modernog evropskog čoveka, koji je za nepune dve godine, uz pomoć i bez pomoći tetke, zaradio 11,5 miliona evra. Postao je sinonim za uspešnog čoveka, prava priča o američkom snu. U tim uslovima mi treba da pričamo o korupciji, da pričamo o borbi protiv korupcije. Gospođo Čomić, da je kojim slučajem napisano u nekom od ovih predloga zakona samo spisak afera od 2001. godine do danas, verujte, tri sata govornik bi mogao da bude za ovom govornicom i da promeni jedno dva litra vode, da samo navede koje su to afere. Korupcija – gde god se okrenete. Šta je izvor korupcije? Nešto je izvor, nešto je motiv, nešto je posledica. Tu kada se napravi greška, u tome, onda dolaze ovakvi zakoni. Od 2001. godine naovamo krenula je manija proizvodnje agencija, direkcija, vladinih – nevladinih, pomoćnih, ovakvih, onakvih i bilo kakvih organa koji mogu biti i paradržavni organi, koji mogu biti i nešto čime se vi hvalite odraz decentralizacije, departizacije. Sve to možete da kažete, ali ima jedan mali problem. Nikada niste hteli da čujete šta vam se sa ove govornice dobronamerno savetuje. Tek na kraju svog mandata predsednika Narodne skupštine, Predrag Marković je priznao – slaba je vajda od tolikog broja zakona, kada se nijedan ne primenjuje. Budite uvereni da će i ovi zakoni, verovatno ćete sačuvati tih 127 glasova, biti izglasani, ali oni suštinski neće da se primene. Da budem precizniji, selektivna primena zakona nije primena zakona, izvor svih naših zloupotreba nalazi se u ovom tipu partijske države. Ona menja svoj oblik, ali stičem utisak da najgori čuvar stada ovaca je vuk, a vi nas ubeđujete da on najbolje čuva. Zašto? Kolje jednu po jednu. To nam pričate. I onda imamo situaciju da se Savet zamenjuje sa Agencijom, a da vam kažem iskreno, nama nije potreban ni Savet ni Agencija za borbu protiv korupcije. Zašto? Korupcija se rađa upravo tamo gde je država najjača. Javlja se u Vladi, javlja se u ministarstvima, javlja se na svim onim mestima gde čovek treba ponizno da dođe, da potraži i da dobije neku prestaciju od države, a kada je traži on je svestan da ne ispunjava uslove. Mora da ispuni samo jedan uslov, on može biti partijski, može biti materijalni. Sada vas iz predsedništva da obavestim zašto se na dnevnom redu ne nalazi Zakon o javnim nabavkama. Taj zakon nije na dnevnom redu jer su neki, iz većine, procenili da je u ovom trenutku i suviše očigledno to što se nepokretnosti izbacuju iz Zakona o javnim nabavkama. Nijelako da se utvrdi da se iza toga kriju garniture ljudi koji su na lokalu bili na vlasti i koji su zahvaljujući lokaciji obezbedili spratove, ne stanove nego spratove. I ako stanove izbacite ili poslovni prostor, drago mi je, ali ima prilike pričaćemo i o tome – kako neko zloupotrebi svoju funkciju, nekog direktorčića, da bi zaključio nekoliko ugovora o zakupu poslovnog prostora sa jednim gradonačelnikom. Niko ne vidi da on ima toliki broj stanova i prima mesečno po nekoliko hiljada evra, sve je čisto, sve legalno. Ovde dođe i kune se, priča, kritikuje nekoga tamo, a ne pogleda sebe. To su naši problemi. Sada bih malo, redom, pošto ima ljudi koji su radili na ovom predlogu zakona – Zakon o odgovornosti pravnih lica za krivična dela. Šta je u osnovi krivične odgovornosti? Individualna krivična odgovornost, je li tako? Fizičko lice koje vrši krivično delo, da bi ono bilo odgovorno, ono mora da bude uračunljivo, mora da bude ''vino'', je li tako? Kako ćete to da utvrdite kod pravnog lica? Vi sada kažete - ovo je specifični oblik krivične odgovornosti, ovo je primer neke objektivne odgovornosti. Pravno lice treba da odgovara i u slučaju kada je odgovorno lice neuračunljivo, i kada odgovorno lice, u trenutku postavljanja pitanja odgovornosti pravnog lica, više ne postoji. Koja je tu krivična odgovornost pravnog lica? Videli ste gde se žaba potkiva ili konj potkiva, pa ste digli nešto, da kažete, da oponašate. Što nam niste rekli kakvo je iskustvo sa ovakvim zakonima u zapadnoj Evropi? Nema iskustva. Muče se zemlje oko ovoga, htele bi da oponašaju nešto što postoji u Americi, ali kod građanske odgovornosti, i hteli bi nešto da oponašaju što postoji u Velikoj Britaniji, a vi koji ste radili na ovome da li ste uzeli neku odluku Doma lordova? Da li ste videli neki pravni stav povodom ovog pitanja? Oni se već godinama muče sa problemom saučesništva, šta da rade, kako da rade? Jesteli vi svesni da ste ušli u nešto što se zove zajednički zločinački poduhvat, da neko kao kolektivitet treba da odgovara za delo nekog pojedinca.Koja je svrha kažnjavanja – da se zaustave krivična dela? Šta je vama, kod ovog predloga zakona, svrha kažnjavanja? Da ubijete pravno lice, da ga novčano kaznite, da ga stavite na neku listu, da biste dokazali – šta? Da će zahvaljujući tome što neko nije blizak sa vama doći na tu listu i biće kažnjen. Ne bih otvarao ova druga pitanja nedostatka ovog predloga zakona. Ovaj zakon fundamentalno ne može da bude u našem pravnom sistemu. Dalje, šta zakonom može da se reguliše kada su u pitanju neki detalji koji se tiču slobode prava i obaveza čoveka i građanina? Može samo da se reguliše način i postupak, a ne mogu da se regulišu uslovi. Vi ste u svim ovim zakonima prevazišli to. Direktno ste ušli da regulišete nešto što jednostavno ne postoji kao mogućnost da se zakonom reguliše, zato što je dignuto na mnogo veći nivo Ustavom Republike Srbije, ali vi terate. Kako možete da pričate o nekom zakonu o zaštiti podataka o ličnosti kada na svakom koraku imate zloupotrebe i niko nije odgovarao za zloupotrebu? Pre nekoliko meseci objavi se u novinama kompletan razgovor između dva lica, u pitanju je telefonski razgovor. Onda kaže ako hoćete na internet kliknete i dobićete i audio verziju. Da li je otišao neko u zatvor zbog toga? Ne. Zašto? Zato što to radi i država preko Saveta za nacionalnu bezbednost. Vi mislite da mi ne znamo da to vodi ovaj Rakić, a ne da vodi ovaj Vukadinović. Gde će Vukadinović da vodi, aman? Znate, mi imamo problem sa predstavnicima vlasti kako njih da disciplinujemo, kako njih da uteramo u to da poštuju zakon. Kako može Skupština da natera Vladu i ministarstva da poštuju zakon kada ova skupština nije autohtona u donošenju zakona. Ovde postoje parcele: ako ovaj zakon izglasamo, Mićko će biti direktor Zavoda za udžbenike, a ako ga ne izglasamo – neće. Moramo da izglasamo da bi ovaj naš bio u Naftnoj industriji, a ako ne – onda neće biti ovaj u RTS-u. Kada dođe neko i poziva se na pravo u Narodnoj skupštini samo možemo da se nasmejemo. Zašto? Ovde je samo odraz politike. Dokle god politika na ovaj način funkcioniše nema prava. Kakvo crno pravo može da postoji? Koji sudija sme da primeni zakon kada se plaši da neki predsednik neke stranke ne dobije kijavicu? Ima da ga obriše. To su neke stvari koje meni, prosto, nisu jasne. Zašto dižete tamo noge kada vas niko i ne tera? Što se tiče ovog zakona o oduzimanju imovinske koristi, na početku sam vam rekao, ova dva krivična zakona mogli ste malo da sredite sa gledišta odgovornosti, da malo pojasnite to oduzimanje imovinske koristi, i ovaj procesni u delu postupka kako se donosi rešenje o privremenom i trajnom oduzimanju i poseban propis koji bi rešio pitanje te Direkcije. Vi ste išli nekoliko koraka dalje. Pobrkali ste šta je rasvetljavanje, isleđivanje i istraga. Ajde što ste to pobrkali, nego uopšte niste imali u vidu odredbe novog Zakonika o krivičnom postupku gde istraga prelazi kod javnog tužioca. Kako može jedinica u okviru policije da se bavi istragom? Valjda nekim isleđivanjem, rasvetljavanjem i postupanjem po nalogu istražnog sudije, što u suštini znači pojedine istražne radnje, prenete pojedine istražne radnje. Vi ne znate šta je pravno lice. Država je pravno lice. Da li je ministarstvo pravno lice? Kako može Direkcija da bude u sastavu pravno lice, a ministarstvo nije pravno lice? Objasnite. Znam da sve može od kada je Dinkić došao. Valjda imate Trezor i tamo vam se vode računi. Pobrkali ste malo. Ko vrši nadzor? Državni organ. Od kada je ministar državni organ? Ministar je samo inokosni organ državnog organa. Šta, ne daj bože, ako umre ministar? Šta ćemo onda? To su sve neka pitanja koja iz fundamenta ne dozvoljavaju da se ovi zakoni donesu. Vi kažete šengen viza, bela šengen, žuta, zelena, nije bitno to, ali nemojte, ljudi, da budete veći katolici od pape. Shvatite jednu stvar, Italija razmišlja kako da donese zakon da zaustavi te stvari koje se dešavaju od strane rumunskih državljana koji borave u Italiji. Formalnopravno jesu u toj istoj zajednici EU, ali imaju problem kako da se zaštite od nekih dela, od nekih pojava. Vi uporno gurate, evo ga Đelić, idemo, idemo, stigosmo, u Atlantski okean upadosmo. Nemojte, ljudi, to da radite! Malo tu pokažite upornost kada je u pitanju Kosovo i Metohija, pokažite upornost kada je u pitanju socijalni položaj građana u Republici Srbiji. Vi nećete o tome da pričate. Vama je potreban probni balon, magla. Vi opstruišete život u Srbiji, da li vam je jasno? Sedite tu, čekate da prođe galama, usput ako možete neki medij da prevarite, da poslanici, naravno, po vama, opstruišu, čak kada dođu u instituciju zaduženu da se priča. Malo logike iskoristite. Nije ovde jedna gospođa, ona se više javlja na medijima kao narodni poslanik nego u Narodnoj skupštini. Ode na ''Pink'', ode na ''B92'', drži predavanja. Izvoli, dođi u Skupštinu pa to kaži. Ne, tu ste zakovani. Zašto? Nemate stav, nemate mišljenje, nemate ideologiju, drži vodu dok majstori odu. Mi čekamo. Gde je taj Božidar Đelić da nam objasni? Ripao je ovde kada je bio Zakon o finansiranju političkih stranaka, nismo mogli da ga smirimo. Nema ga, beži od teme. Šta nam daju kao rešenje? Neprimenljivo. Milion puta sa ove govornice smo rekli da ne usvajate ovakav predlog zakona, u praksi neće moći da se sprovede. Ne, vaša je taktika razvuci ga kapilarno, navodno pita se što više njih o nečemu, a u stvari se ne pita niko već se pita jedna politička stranka, pet tajkuna, jedna državna služba koja sve ovo muva, pravi mržnju, svađe, dogovore, pregovore. Zašto? Da bi se, navodno, vlast očuvala. Gde je država? Gde je narod? Na jednoj od sledećih tačaka dnevnog reda jeste Zakon o državnoj granici. Znate li vi gde vam je državna granica? Ne zna ni onaj vaš ministar odbrane. On kaže – imamo jedan avion, popravili smo ga. Nemojte, ljudi, povucite ove predloge zakona i dajte da se raspravlja nešto što život znači, a korupciju ste krenuli da sređujete na neki način, ali samo nastavite. Ako ste mogli nešto da čačnete u Zrenjaninu, pogledajte malo Novi Sad, pogledajte Beograd, pogledajte Skupštinu, nije problem.
Reč ima gospođa Nada Kolundžija.
Poštovani narodni poslanici, gospođo ministarka, gospođo predsednice, želim samo vrlo kratko da kažem da će poslanička grupa ''Za evropsku Srbiju'' i DS sa zadovoljstvom glasati za ovaj set zakona koji predstavljaju zakonodavno zaokruženje jednog vrlo važnog pitanja, a tiče se sprovođenja nacionalne strategije u borbi protiv korupcije i organizovanog kriminala. Moram da vam kažem da interes Srbije jeste da se izbori sa korupcijom, jer tu imamo svi nepodeljeno mišljenje da je korupcija ogromno zlo koje nagriza same temelje demokratskog društva, pa i ekonomije, i mislim da oko toga nismo imali nikakvih razlika. Razlike su se pojavile oko toga na koji način to može da se radi. Mi mislimo da zaokruženjem ovog prostora adekvatnim zakonima stvaramo osnov za borbu, ozbiljnu borbu, protiv te pošasti u ovom društvu i ne krijemo da je jedan od razloga, takođe, usaglašavanje našeg zakonodavstva i u ovoj oblasti sa standardima Evropske unije kao pretpostavka za naše priključenje Evropskoj uniji. Istovremeno, ne krijemo da nam je bilo važno da ove zakone usaglasimo sa tim standardima i oni su u tom smislu usaglašeni i usvajanjem ovih zakona pravimo jedan važan korak ka ubrzanju evropskih integracija. U raspravi u pojedinostima verujem da će biti prostora da se razmatraju pažljivo amandmani i da se prihvatanjem nekih amandmana tekstovi ovih zakona poprave.
Zahvaljujem. Pošto na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre nego što zaključim pretres i pre nego što nam se obrati gospođa ministarka, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika. (Ne.) Gospođo ministarka, izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo, uvaženi narodni poslanici, ja sam sa zadovoljstvom pratila raspravu o predlozima zakona koje je predložila Vlada Republike Srbije, a koje je pripremilo Ministarstvo pravde. Na samom početku želim da se zahvalim onim poslanicima koji su prepoznali značaj donošenja ovih zakona, pre svega zbog unutrašnjeg elementa, tj. usklađivanja našeg normativnog sistema u pogledu zaštite podataka o ličnosti i efikasnijeg suzbijanja borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije. Drugi važan razlog, koji je, takođe, ovde istaknut, jeste i harmonizacija naših propisa sa propisima Evropske unije i olakšavanje putovanja naših građana u zemlje Evropske unije i u druge zemlje. Smatram da sam dužna na kraju ove rasprave u načelu da dam obrazloženje povodom ovih predloga zakona. U pogledu Predloga zakona o zaštiti podataka o ličnosti naglašavam da su u njegovoj izradi učestvovali, pored Ministarstva pravde, predstavnici relevantnih državnih institucija, kao što su: Ministarstvo unutrašnjih poslova, Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Ministarstvo odbrane, Ministarstvo za telekomunikacije, predstavnici Bezbednosno informativne agencije, Vojno-bezbednosne agencije, kao i Kancelarije za pridruživanje Evropskoj uniji. Takođe, učestvovali su i predstavnici Poverenika za informacije od javnog značaja, zatim, istaknuti profesori prava i predstavnici nevladinog sektora. Naglašavam da je ovaj predlog zakona nastao kao rezultat usaglašavanja postojećih radnih verzija zakona o zaštiti podataka koji su izradili Ministarstvo unutrašnjih poslova, s jedne strane, i Centar za unapređenje pravnih studija, kao nevladina organizacija, sa druge strane. Prilikom izrade zakona vodilo se računa o odredbama Konvencije Saveta Evrope o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu podataka o ličnosti. Takođe, Predlog zakona realizovan je iz Direktive 95/46 Evropskog parlamenta, kao bazičnog međunarodnog dokumenta koji uređuje ovu oblast. Na navedeni zakon mišljenja su dali predstavnici Evropske komisije i Savet Evrope, koji su se pozitivno izrazili o navedenom Predlogu zakona. Ispred Saveta Evrope mišljenje je dao Grejem Saton koji je učestvovao u pisanju Zakona o zaštiti podataka Velike Britanije. Slažem se sa izlaganjima narodnih poslanika koji su naglasili važnost donošenja zakona o zabrani diskriminacije i zakona o klasifikaciji službenih podataka. Prvi zakon priprema Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, a u pogledu zakona o klasifikaciji službenih podataka Savet za nacionalnu bezbednost doneo je zaključak kojim je naložio Vladi da pristupi pripremi ovog akta. Povodom odredbi predloga zakona kojima se ograničava pristup određenim dokumentima povereniku ako bi se time ozbiljno ugrozio interes nacionalne i javne bezbednosti, odbrani zemlje, vođenje pretkrivičnog ili krivičnog postupka dok ti razlozi traju, ukazujem da je ta odredba u potpunosti preuzeta iz navedene Konvencije Saveta Evrope i Direktive. Takođe, ovakav stav zauzet je i u drugim međunarodnim dokumentima koji tretiraju ovu oblast. U vezi člana 16. koji se odnosi na obradu naročito osetljivih podataka, ističem da je ova odredba u potpunosti preuzeta iz člana 8. Direktive 95/46. Ovi podaci mogu se prikupljati i obrađivati uz posebne mere zaštite i obrada mora biti posebno označena. Poverenik ima apsolutno pravo uvida i to po službenoj dužnosti. Pristanak se daje isključivo u pisanom obliku. U pogledu sukoba nadležnosti između dva organa, naši pozitivni propisi i član 167. Ustava Republike Srbije je regulisao da odluku o tome donosi Ustavni sud. U pogledu Predloga zakona o Agenciji protiv korupcije i u vezi sa tim Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka, naglašavam da je razlog za donošenje zakona obaveza koja je proistekla iz relevantnih unutrašnjih propisa, kao što je Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije koju je usvojila Narodna skupština, a u čijem usvajanju su učestvovali mnogi od prisutnih narodnih poslanika. Član 6. Ustava Republike Srbije propisuje da se sukob interesa uređuje Ustavom i zakonom, što mi danas i činimo. S druge strane, obaveza donošenja ovih propisa ustanovljena je Konvencijom Ujedinjenih nacija protiv korupcije, u čijoj ratifikaciji su učestvovali i mnogi od vas danas prisutnih. Ova obaveza proističe iz preporuke grupe država za borbu protiv korupcije i Saveta Evrope, koje su obavezne za našu zemlju. U izradi ovog predloga zakona učestvovali su predstavnici relevantnih državnih institucija, strukovnih udruženja i nevladinog sektora, kao što je organizacija ''Transparentna Srbija''. Ekspertizu ovog predloga zakona uradio je Drago Kos, jedan od najistaknutijih stručnjaka Saveta Evrope za borbu protiv korupcije i predsednik GREKO, znači, udruženja zemalja za borbu protiv korupcije Saveta Evrope. Na okruglom stolu, na kome su prisustvovali predstavnici svih organa i organizacija koji se bave borbom protiv korupcije, gospodin Kos je javno izneo mišljenje da će ovaj zakon služiti kao primer svim zemljama koje žele da se uhvate u koštac sa borbom protiv korupcije. Predlogom zakona regulisano je da je Agencija nezavisno i samostalno telo, koje je dužno da podnosi godišnji izveštaj o radu Narodnoj skupštini, kojoj i odgovara za svoj rad. Kao što sam iznela u prethodnom izlaganju, tela Agencije su Odbor i direktor. U Odboru Agencije zastupljene su sve tri grane vlasti, kao i relevantna strukovna udruženja. Predviđeni su decidirani uslovi za izbor članova Odbora. Drugi organ je direktor, koji donosi odluke o povredi ovog zakona. Njegova ovlašćenja nisu apsolutna, jer ga u tome ograničava Odbor kao kolektivni organ. Agencija ima obavezu da proverava blagovremenost i tačnost podataka iz izveštaja o prijavljivanju imovine na osnovu utvrđenog godišnjeg plana. Agencija to čini na osnovu predstavki. Dozvolite mi da ukažem na nadležnost Budžetske inspekcije i Državne revizorske institucije koje, takođe, proveravaju rad organa u pogledu finansija, na osnovu utvrđenog godišnjeg plana, što znači da ne proveravaju sve organe svake godine. U pogledu kruga lica koja imaju obavezu prijavljivanja imovine, ukazujem da je to pojam koji je regulisan Konvencijom Ujedinjenih nacija protiv korupcije i odnosi se isključivo na javne funkcionere. U vezi odredbi člana Predloga zakona kojim se dozvoljava funkcioneru da može vršiti i funkciju u organu strukovnog udruženja, na primer u sportskoj delatnosti, naglašavam da samo uz saglasnost Agencije može biti član udruženja, ali ne može primati naknadu za svoj rad, a ne može učestvovati u organima upravljanja takvog društva. U pogledu Predloga zakona o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, ističem da je razlog njegovog donošenja potreba za efikasnijom i celovitijom borbom protiv kriminala, a naročito organizovanog kriminala i korupcije. Postojećim zakonskim rešenjima, ovaj institut je teško ostvarljiv u praksi, što sam obrazložila u prethodnom izlaganju. Potreba za donošenjem ovog zakona nalazi se i u međunarodnim obavezama naše zemlje, kao što je program koji je usvojila Evropska unija u cilju pristupanja naše zemlje, kako je nazvan Evropsko partnerstvo za Srbiju. U izradi ovog Predloga zakona učestvovali su naši eminentni profesori krivično-procesnog prava, predstavnici suda i tužilaštva koji se bave procesuiranjem krivičnih dela organizovanog kriminala, predstavnici policije i Uprave za sprečavanje pranja novca. Na ovaj predlog zakona mišljenje su dali stručnjaci Saveta Evrope. Predlogom zakona predviđeno je da se u okviru Ministarstva unutrašnjih poslova ustanovi jedinica za istragu, kao specijalizovana organizaciona jedinica ovog ministarstva, koja će raditi po nalogu nadležnog tužioca na otkrivanju i privremenom oduzimanju imovine stečene kriminalom. Za postavljenje rukovodioca ove jedinice potrebno je pribaviti mišljenje Republičkog javnog tužioca. Na osnovu dobrih rezultata u radu specijalizovanih organa za upravljanje oduzetom imovinom koje su ustanovljene u mnogim zemljama Evropske unije, kao predlagač zakona opredelili smo se za ovakav koncept. Razlog za to je i činjenica da upravljanje privremeno oduzetom imovinom stečenom kriminalom nije primeran zadatak sudova, te da bi ovaj način omogućio upravljanje oduzetom imovinom u cilju očuvanja njene vrednosti na način koji je predviđen Predlogom zakona. Predlog zakona predviđa poseban postupak za privremeno i trajno oduzimanje imovine. To je poseban postupak čija je procedura detaljno razrađena ovim predlogom zakona. Ističem da je ovaj predlog zakona isključivo procesnog karaktera. Imovinu ne oduzima jedinica policije, već to čini isključivo sud. Prilikom izrade Predloga zakona vodili smo računa o praksi Evropskog suda za ljudska prava i ti stavovi su pretočeni u odredbe ovog zakona. Što se tiče Predloga zakona o odgovornosti pravnih lica, naglašavam da su u njegovom donošenju učestvovali i profesori krivično-procesnog prava, predstavnici suda, tužilaštva i policije. Takođe, na ovaj predlog zakona pribavljena je ekspertiza Saveta Evrope i organizovana je javna rasprava. Donošenje ovog zakona predstavlja ispunjenje preporuka GREKO. Međunarodne konvencije koje je, takođe, ratifikovala ova skupština predviđaju odgovornost pravnih lica. To su konvencije Saveta Evrope, kao što je i Krivično-pravna konvencija protiv korupcije i konvencije UN, kao što je Konvencija o borbi protiv korupcije i Konvencija o borbi protiv transnacionalnog organizovanog kriminala. Razlog za njegovo donošenje je činjenica da se, u većini savremenih demokratski uređenih sistema, odgovornost pravnih lica institucionalizuje, a da je njegovo donošenje naročito bitno u borbi protiv privrednog i organizovanog kriminala, kao i suzbijanje monopola određenih privrednih subjekata čije odgovorno lice izvršenjem krivičnog dela pribavlja korist za pravno lice. Na kraju bih istakla, vezano za sve ove zakone, da su članovi GREKO 13. juna 2008. godine u Izveštaju o usklađenosti za Republiku Srbiju u pogledu primene preporuka koje su ranije dali u vezi sa borbom protiv korupcije, konstatovali da je od 25 preporuka 12 delimično ispunjeno, a da je za njihovo potpuno ispunjavanje potrebno donošenje zakona koji su danas na dnevnom redu. Takođe želim da naglasim da će Ministarstvo pravde pažljivo i detaljno razmotriti amandmane na Predlog zakona, nevezano koja ih je poslanička grupa predložila, i da će na sve amandmane koji doprinose poboljšanju odredbi ovog zakona predložiti Vladi da ih usvoji. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem gospođi ministru. Zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona: o zaštiti podataka o ličnosti, o oduzimanju imovine proistekle iz krivičnog dela, o odgovornosti pravnih lica za krivična dela, o Agenciji za borbu protiv korupcije, o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih stranaka i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Konvenciju o zaštiti lica u odnosu na automatsku obradu ličnih podataka u vezi sa nadzornim organima i prekograničnim protokom podataka. Dozvolite da vas obavestim da sam obišla Njegovu svetost patrijarha Pavla, u ime svih vas i u svoje ime. Nisam vas o tome prethodno obavestila jer nisam znala da li ćete se složiti da vam ja kažem, pa sam se sa njim dogovorila. Naravno da sam imala kontakt i sa stručnim timom koji prati njegovo zdravstveno stanje. On je trenutno u stabilnom stanju i poručio je da nam u teško vreme i vreme nesloge želi, pre svega, slogu, da bi nam bio uspešan rad. Sada predlažem da bude pauza do 15,00 časova. [[Posle pauze – 15,15]] Poštovani narodni poslanici, obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju gospodin dr Slobodan Ilić, državni sekretar u Ministarstvu finansija, i pozdravljam ga, a povodom razmatranja predloga zakona 5, 6, 9. i 12. tačke dnevnog reda, kao i gospodin Zoran Ćirović, pomoćnik ministra u Ministarstvu finansija, koga takođe pozdravljam, kao i ministra gospođu Vericu Kalanović. Saglasno odluci Narodne skupštine, obaviće se zajednički jedinstven pretres o predlozima zakona o: potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj "Beogradski autoput i obilaznica", potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke "Obilaznica oko Beograda", potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu zaključenog između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope i načelni pretres o Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije Nemačkoj finansijskoj instituciji KFW po zaduženju JP "Elektroprivreda Srbije" (Mere zaštite životne sredine u termoelektranama na lignit). Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS – jedan sat, 9 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa G17 Plus – 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta 12 sekundi; poslanička grupa "Napred, Srbijo" – 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; poslanička grupa LDP – 15 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa manjina – 8 minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS – šest minuta. Molim poslaničke grupe da podnesu prijave za reč ako to već nisu učinile, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 149a. stav 3. i članu 140. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – predloG zakona o potvrđivanju garancijE EBRD-u ZA "Beogradski autoput i obilaznicU" (zajednički jedinstveni pretres sa 6. i 9. tačkom i zajednički načelni pretres sa 12. tačkom dnevnog reda) Da li predstavnici predlagača žele reč? Po povredi Poslovnika, gospođa Janković. Izvolite.
Po članu 226. Bilo bi dobro da budemo obavešteni kako ćemo dalje raditi, s obzirom na to da prenos iz Generalne skupštine Ujedinjenih nacija kreće oko 16 časova po našem vremenu. Raspitali smo se, s obzirom na proceduru, vrlo je verovatno da će to biti negde od 16,30 i da direktnog televizijskog prenosa ove sednice dalje neće biti. Osim toga, odlučuje se o pitanjima koja su od vrhunskog značaja za našu zemlju i mislim da, prosto, treba usvojiti predlog da radimo do tog vremena, da bismo mogli da pratimo šta se događa u Generalnoj skupštini Ujedinjenih nacija. Ako ništa drugo, pošto ovde nismo imali rezoluciju o Kosovu i Metohiji, hajde da vidimo šta ćemo tamo uraditi.
Čekam upravo informaciju kada i da li će biti uključenja i čim budem saznala, naravno, bićete obavešteni i dogovorićemo se o daljem radu. Ima najava da ćemo moći da se uključimo u direktni prenos i napravićemo pauzu onoliko dugo koliko prenos traje. U skladu sa članom 37. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da će poslaničku grupu SRS u raspravi o tač. 5, 6, 9. i 12. dnevnog reda Prve sednice Drugog redovnog zasedanja u 2008. godini predstavljati narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li predstavnici predlagača žele reč? Gospođa Kalanović želi reč. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, pred vama su četiri predloga zakona o potvrđivanju sporazuma zaključenih sa međunarodnim finansijskim institucijama. Realizacija ovih zajmova podrazumeva finansijsku podršku na četiri velika nacionalna projekta. Malopre je postavljeno pitanje o kakvim se zajmovima radi. Radi se o dva velika infrastrukturna projekta vezana za grad Beograd, jedan za deo obilaznice oko Beograda, jedan za sanaciju mosta "Gazela", jedan projekat vezan za izgradnju 500 stanova i jedan projekat vezan za unapređenje ekologije kod termoelektrana. Znači, radi se o projektima od čije će realizacije imati koristi, na direktan ili indirektan način, veliki broj građana Srbije. Prvi je Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu, koji je Vlada Republike Srbije potpisala sa Bankom za razvoj Saveta Evrope 18. decembra 2007. godine. Zajam iznosi 10 miliona evra. Sredstva su namenjena izgradnji oko 500 stambenih jedinica, 400 stambenih jedinica za izbeglička ili bivša izbeglička domaćinstva i oko 100 stambenih jedinica za domaćinstva koja ne mogu na drugi način da obezbede prostor za stanovanje. Konačno rešenje trajnog smeštaja izbegličkih porodica je cilj kojim je težila svaka vlada. Ovaj zajam nam omogućava brže dostizanje tog cilja i omogućava bolje i kvalitetnije živote za naše sugrađane i brže njihovo ukupno uključivanje u život građana Republike Srbije. Sredstva predviđena Okvirnim ugovorom o zajmu odobravaju se u skladu sa propisima o zajmu Banke za razvoj Saveta Evrope i pružaju mogućnost izbora između varijabilne i fiksne kamatne stope, kao i veoma povoljan period počeka od pet godina. Implementacija projekta poverena je Građevinskoj direkciji Srbije. Drugi je Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji ''Obilaznice oko Beograda'' između Republike Srbije i Evropske investicione banke, koji je potpisan 19. oktobra 2007. godine na iznos od 60 miliona evra. Istog dana je potpisan i Ugovor o finansiranju ''Obilaznice oko Beograda'' između Evropske investicione bankei JP "Putevi Srbije" na iznos od 60 miliona evra. Ugovorom o garanciji Republika Srbija garantuje izvršenje svih novčanih obveznica zajmoprimca, tj. JP "Putevi Srbije" prema Evropskoj investicionoj banci po osnovu ugovora o finansiranju. Ukupna vrednost projekta iznosi 136,5 miliona evra. Sredstva se realizuju od 60 miliona evra kroz kredit Evropske investicione banke, sopstvena sredstva JP "Putevi Srbije" učestvuju sa 19 miliona evra, zajam Evropske banke za obnovu i razvoj u iznosu od 55 miliona evra i sredstva Evropske agencije za rekonstrukciju u iznosu od dva i po miliona evra. Cilj ovog projekta je izgradnja deonice A obilaznice oko Beograda, kroz završetak deset kilometara autoputa sa dve puta dve trake od Batajnice do Dobanovaca, koji je sastavni deo Koridora 10 u zapadnom delu grada, uključujući i projekat, nadzor, inspekciju, bezbednost saobraćaja i izgradnju naplatnih stanica. Treći je Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji''Beogradski autoput i obilaznica'' između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, potpisan 15. novembra 2007. godine u Beogradu, na iznos od 80 miliona evra. Istog dana potpisan je Ugovor po zajmu ''Beogradski autoput i obilaznica'' između Evropske banke za obnovu i razvoj i JP "Putevi Srbije" na iznos kredita od 80 miliona evra. Ugovorom o garanciji Republika Srbija garantuje izvršenje svih novčanih obaveza zajmoprimca, tj. JP "Putevi Srbije" prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj po osnovu ugovora o zajmu. Vrednost ovog projekta je 80 miliona evra i ceo predstavlja zajam Evropske banke za obnovu i razvoj. Cilj projekta je sanacija pratećih konstrukcija i prilaznih puteva mosta Gazela na raskrsnici autoputeva E70 i E75, rekonstrukcija i poboljšanje pristupnih puteva i R251 kružni put i završetak deonice A obilaznice oko Beograda. Realizacija predviđena poslednja dva zakona će bitno poboljšati infrastrukturu u Srbiji i, kao što smo već nebrojano puta rekli, obilaznica oko Beograda znatno će rasteretiti saobraćaj u glavnom gradu i poboljšati kvalitet života građana ne samo glavnog grada, nego i građana cele Srbije. Četvrti, Predlog zakona o davanju garancija Republike Srbije Nemačkoj finansijskoj instituciji KFW, Kreditnoj banci za razvoj, po zaduženju JP "Elektroprivreda Srbije", u projektu Mere zaštite životne sredine u termoelektranama na lignit. Sporazum o zajmu i finansiranju između KFW "Frankfurt na Majni" i JP "Elektroprivreda Srbije" potpisan je 2. januara 2008. godine. Vrednost iznosi 36 miliona evra. Cilj projekta je rehabilitacija mlinova daljinskog grejnog sistema na TE "Nikola Tesla A" i ugradnji sistema za prikupljanje i transport pepela na TE "Kostolac". U Srbiji, kao što je poznato, postoji veliki problem zagađenosti životne sredine i u nekoliko gradova naši sugrađani žive u neprekidnom strahu za sopstveno zdravlje i zdravlje svoje dece. Ovaj zajam omogućava u značajnoj meri poboljšanje efikasnosti zaštite bar u okolini termoelektrana na lignit. Nadamo se da ćemo i u narednom periodu ovakve i slične programe sprovoditi u cilju zaštite zdravlja građana Srbije. Poštovani poslanici, ispred Vlade Republike Srbije sam predstavila vrlo kratko predlog ratifikacije ova četiri ugovora. Još jedanput, napominjem da su izuzetno važni projekti predviđeni za finansiranje ovim sredstvima. Pozivam vas da ih podržite, jer veliki interes od ratifikacije ovih ugovora, od realizacije ovog projekta imaju upravo građani Srbije.
Zahvaljujem gospođi mr Verici Kalanović, ministru za NIP, na razložnim obrazloženjima Predloga zakona. Pitam da li izvestioci nadležnih odbora žele reč. (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Ovlašćeni predstavnik SRS gospodin Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, dobra je stvar da se danas, napokon, u skupštinskoj proceduri našao set predloga zakona. Međutim, na samom početku moram da iskažem jedno čuđenje i pomalo utisak da se predstavnici Vlade, na neki način, neozbiljno ponašaju prema poslanicima Skupštine, a na osnovu ovih materijala koje smo dobijali tokom jučerašnjeg i današnjeg dana. Podsećam vas da je, najpre, za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini, prilikom razmatranja navedenih predloga zakona, bila određena Diana Dragutinović, ministar finansija, pa se onda situacija preokrenula, pa je naredno obaveštenje bilo tako da će o ovim predlozima zakona Vladu zastupati Slobodan Milosavljević, ministar trgovine, i na kraju smo dospeli do toga da danas u skupštinskoj raspravi Vladu predstavlja ministar za NIP Verica Kalanović. Znači, na samom startu da razjasnimo neke dileme, ako uopšte i postoje. Što se tiče poslaničkog kluba SRS, mi smatramo da su ovi predlozi zakona, koje ovog popodneva razmatramo, od izuzetnog značaja za građane Republike Srbije. Međutim, smatramo da je nedopustivo što se već punih osam godina od onih čuvenih petooktobarskih revolucija i od priče o prilivu stranih novčanih sredstava itd., sa nekim izuzetno važnim projektima sačekalo, kažem, punih osam godina. Osnovni problem u celoj ovoj priči jeste, pre svega, na to smo i mi ranije, praktično, u svakom navratu ukazivali, da država Srbija apsolutno nije u situaciji da na pravi način isprati ovakve projekte koji su neophodni za bolje uslove i bolji život građana Srbije. To govorim iz razloga, a i sami narodni poslanici mogu da vide kada je reč o ovim predlozima zakona, da reč koja se najčešće pominje jeste zajam, odnosno kredit i to je ono što pokazuje da država Srbija u tom ekonomskom aspektu i smislu apsolutno nije na valjan način u toku ovih osam godina uspela da sredi stvari. Zato smo prinuđeni da, na neki način, i građani i država uopšte, od strane raznoraznih evropskih monetarnih fondova, banaka itd. polako ali sigurno, namičemo sebi na vrat, a samim tim i svim građanima Srbije, rekao bih, jedan svileni gajtan koji će iz dana u dan sve više stezati i dospećemo u situaciju da se kao država nađemo u jednom dužničkom ropstvu. Mi želimo ovom prilikom da na to građanima jasno ukažemo. Dakle, onog 15. novembra 2007. godine kada je potpisan ovaj ugovor o zajmu za projekat ''Beogradski autoput i obilaznica'' sa EBRD-om čuli smo da će veći deo sredstava biti upotrebljen za rekonstrukciju mosta Gazela. Svi mi koji praktično svakodnevno prelazimo preko ove saobraćajnice znamo da je pravi uspeh i sreća kada pređemo sa ove strane na stranu Novog Beograda. Takođe, čuvena ''Obilaznica oko Beograda'', od Batajnice do Dobanovaca. Ono što u ime SRS želim da istaknem ovog puta, to je da smatramo da će ovi predlozi zakona, bez obzira na neku suštinsku stvar, a vezano je za bolje uslove, mogu doneti građanima Srbije, ipak, mnogo više problema, a upravo, u tom smislu je vraćanja tih novčanih sredstava koje je Republika Srbija preuzela prilikom svih ugovora sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, odnosno sa Evropskom investicionom bankom i Bankom za razvoj Saveta Evrope. Kao što velika većina građana Srbije zna, situacija u državi u tom ekonomskom smislu je zaista katastrofalna i smatramo da je to posledica jednog sasvim pogrešnog koncepta koji se zasniva na tome da jedan deo ljudi, dakle, bogati budu još bogatiji, dok siromašni bi trebalo da budu još siromašniji. To je jedna terapija koja se ogleda u toj nagloj liberalizaciji tržišta, odnosno kriminalnoj rasprodaji državne imovine u procesu privatizacije i čvrste vezanosti domaće valute za evro. Svedoci smo pogubnosti takve ekonomske politike upravo ovih poslednjih nekoliko dana. Sve je ovo i dovelo da je nezaposlenost u Republici Srbiji takva kakva jeste, a znate da se ta cifra meri brojkom od skoro milion ljudi. Znate da je spoljnotrgovinski deficit povećan u periodu od 2001-2007. godine, upravo u vreme kada se na vlasti nalaze ove proevropske, prozapadne snage, preko 41 milijardu dolara, a da je spoljni dug narastao sa 10 milijardi na 25 milijardi. Znate i da je inflacija od 2001. do 2007. godine kumulativno narasla na 200% i da je ono što je možda najupečatljiviji pokazatelj, javna potrošnja preko 50% BDP, odnosno da su građani za ovih nekoliko godina povećali svoju zaduženost sa nekih 147 evra na preko 500 evra. Ono što je katastrofalno i što najviše ukazuje na tu pogubnost ekonomske politike koju vodi Vlada Republike Srbije, to je da je stopa privrednog razvoja zemlje ispod stope rasta zemalja u regionu, a recimo, daleko ispod stopa Estonije, Litvanije, Rusije i Kine, što znači da i dalje zaostajemo, odnosno da nema mogućnosti povećanja životnog standarda. Sve to prouzrokuje porast socijalne napetosti u društvu. Dakle, razlika između nekadašnjeg imperijalnog ropstva i ovog našeg današnjeg, na šta mi ukazujemo, jeste u tome da, praktično, svi koji su dostigli određenu udobnost ne očekuju da svoj narcizam malih diferencija izmene, tako da su u poslednjih 20 godina (ovo su neki podaci koji su interesantni i za učešće u raspravi narednih poslanika, a i za građane koji ovo prate) te najsiromašnije zemlje sveta na pozajmljenih jedan dolar platile kamatu devet dolara ne otplativši uopšte glavnicu. Dugovi nerazvijenih zemalja su narasli na 2.400 milijardi dolara. I više niko ne može da objasni kako će ti dugovi biti vraćeni, a to je ono, ne želim da budem pesimista, ovakvim načinom vođenja ekonomske politike, što će očekivati, nažalost, i građani Srbije. Sve dosadašnje reforme, u koje mogu da spadnu i ovi predlozi zakona o potvrđivanju ovih ugovora, uglavnom stvaraju lažnu sliku o tome da je država spremna da se suoči sa svim ovim izazovima koje nose sa sobom i ove kapitalne investicije. Smatram da je ovo potpuno pogrešno, upravo iz tog razloga što krediti apsolutno ne mogu doneti ništa dobro, jer ti krediti se kad-tad moraju vraćati. S obzirom na to da privreda ne učestvuje u potrebnom procentu u popuni republičkog budžeta jako je teško očekivati da ćemo biti u stanju kao država da sve preuzete obaveze, odnosno da vratimo novac na osnovu ovih ugovora, zajmova, kredita. Ti tzv. neki krediti, kako ih danas zovu, praktično su, ponoviću još jedanput, ono što je osnova svega – samo okovi za jedno dužničko ropstvo u kom se nalazimo. Takođe, pozivam da ovde kao najviše zakonodavno telo, kao Narodna skupština Srbije, krajnje odgovorno pristupimo i ovim današnjim predlozima zakona, kao i svemu ostalom što nas bude očekivalo u oblasti ekonomske politike. Jer, kao što i sami znate, poslednjih nekoliko dana, zbog ovih previranja koja se dešavaju na finansijskom tržištu Evrope i SAD, trebalo bi da budemo pripremljeni za jedan vrlo loš scenario koji, takođe, može i nas ovde da zadesi. Smatram da tržište nije spremno u potpunosti da uzme u obzir sve temeljne makroekonomske faktore koji proističu iz ove, da tako kažem, kreditne krize. Što se tiče opasnosti koje još mogu da proisteknu iz ovakvih predloga zakona, to je najveća opasnost upravo za zemlje u regionu, odnosno za Republiku Srbiju predstavlja to usko kreditno tržište, tako da bi svako novo zaduživanje ili restrukturiranje dugova u stranoj valuti moglo dodatno da oteža poziciju u kojoj se država i građani nalaze. Smatram da postoji nekoliko uzroka za postojeći rast zaduživanja spolja, a to je da su i ove izvozno orijentisane kompanije počele da koriste kredite indeksirane u stranim valutama kao prirodnu zaštitu od jačanja kursa, zatim, ovi negativni diferencijali i kamatna stopa koji favorizuju kredite u stranim valutama i pozajmljivanje na drugim finansijskim tržištima, tzv. ''keri trejd''. Većina ovih novih grinfild projekata se samo delimično finansira iz akcijskog kapitala, odnosno većina investicija se obezbeđuje putem kredita, nerezidentnih banaka ili međukompanijskih zajmova. Dakle, ponoviću na kraju, što se tiče SRS, mi jesmo za sve ono što će građanima Srbije omogućiti bolje i kvalitetnije uslove života, ali ukazujemo još jednom na pogubnost ekonomske politike, odnosno na ovu politiku uzimanja kredita, zajmova, jer znate i sami, kako se kaže – kredit samo najvećem neprijatelju možemo da poželimo. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, primili ste ostavku Verana Panića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ove ostavke utvrdio je da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz čl. 88. st. 1. tačka 2) Zakona o izboru narodnih poslanika, pa predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. st. 2. i 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2) i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena, na koji je izabran narodni poslanik Veran Panić, izabranom sa izborne liste SRS- dr Vojislav Šešelj, danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Poslovnik je reklamirao narodni poslanik Dimitrijević.
Zahvaljujem. Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, član 104. u vezi sa čl. 92, 93. i 226. Juče sam izlazio za govornicu reklamirajući Poslovnik, odnosno skidanje sa dnevnog reda jedne veoma važne tačke, radilo se o zakonu o mirovanju i otpisu obaveza po osnovu osnovnog zdravstvenog osiguranja. Poneo sam i stenografske beleške da bih se, prosto, podsetiošta ste vi meni na kraju mog izlaganja odgovorili. Da sam bio u pravu, odnosno izabrao sam jedan od telegrama koji smo dobili od građana Srbije, a koji ću vama proslediti u dalju nadležnost. Dozvolićete mi da taj telegram pročitam. Naime, radi se o čoveku iz okoline Beograda, iz jedne prigradske opštine. ''Molim vas, knjižice ne overavaju ukoliko nije uplaćen za protekli mesec socijalni doprinos, da bi kasnije, kada se izvrši uplata, ispostavili kamatni list i kaznu od 50.000,00 dinara.'' Sve to radi finansijska policija umesto Zavoda za socijalno osiguranje itd. Dakle, radi se o radniku koji je preživeo težak saobraćajni udes sa višestrukim prelomima, koji je nesposoban da privređuje i koji ima samostalnu trgovinsku radnju. Ja sam upozorio javnost Srbije i vas, gospođo predsednice, da odlaganje i skidanje te tačke dnevnog reda ugrožava ko zna koliko građana Srbije. Kako taj čovek da se leči kada nije u stanju da privređuje? Tražio sam od vas odgovor i tražio objašnjenje – zašto je ta tačka dnevnog reda skinuta? Dakle, ja ne mogu da dam odgovor ovom čoveku, a vi i poslanička većina odlučili ste da skinete tu tačku dnevnog reda, svakako ćete naći načina da date odgovor ne samo ovom čoveku, nego hiljadama ovakvih ljudi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, poslanik Petar Jojić.
Gospođo predsedavajuća, javljam se po čl. 225. i 226. Ako mi dozvolite, iskoristio bih priliku i prisustvo ministra za Nacionalni investicioni plan gospođu mr Vericu Kalanović, s tim što bih tražio jedno objašnjenje i obaveštenje. Naime, prema mojim saznanjima, u ovoj ili prošloj godini je izdvojeno 125 miliona evra za sanaciju tehnoloških objekata južne industrijske zone u Pančevu. Prema mojim saznanjima to je obećao prethodni ministar. Da li je to ušlo u ovu godinu ili ne,s obzirom na to da se radi o javnim preduzećima nad kojima gazduje država – da li će ta sredstva biti izdvojena i namenjena isključivo za ''Azotaru'', ''Petrohemiju'' i ''Rafineriju''? Ovaj podatak nam je potreban iz razloga što se sutra u Pančevu održava sednica Odbora za zaštitu životne sredine. Između ostalog, biće postavljeno pitanje – da li država ima nameru i može li da učestvuje iz ovog nacionalnog investicionog plana za sanaciju i rešavanje problema u Pančevu, kada je u pitanju životna sredina ? Ja verujem da ste vi čuli i da vam je dobro poznato da je Pančevo najzagađeniji grad u Srbiji, da najviše građana od karcinoma umire u Pančevu, da je to grad koji odumire i izumire. Pri tom, država iz Pančeva izvlači ogromna materijalna sredstva. Da vas podsetim, molim vas, da je samo u prošloj godini ''Petrohemija'' izvezla svojih proizvoda u iznosu od 270 miliona evra. Pančevo kao sredina i lokalna samouprava nije u mogućnosti da reši ove probleme. Dakle ove probleme treba i mora da rešava država, zajedno sa onima koji su odgovorni. Moram da kažem, prema mojim saznanjima, da je bilo reči iz Vlade da će ta sredstva da obezbedi gospođa ministarka. Ta sredstva, prema mojim saznanjima iz Vlade, ima komentara, treba da obezbedi ... (Predsednik: Vreme.) ... Završiću. Treba da obezbedi kupac i to, pre svega, Rusi, ukoliko budu realizovali kupovinu NIS-a. Mislim da treba proveriti i ukoliko su sredstva bila obezbeđena – da li su namenski utrošena ili nisu ili, da li su preusmerena u nekom drugom pravcu? (Predsednik: Molim vas, da privedete kraju pitanje.) Hvala.
Obaveštavam vas da su saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe SPS i SRS i više nema podnetih prijava. Da li se možda još neko prijavljuje? Reč ima gospodin Milisav Petronijević, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, izašao sam da u najkraćim crtama u ime poslaničke grupe SPS-JS iskažem stav povodom predloga ova četiri zakona. Na dnevnom redu danas se nalaze predlozi zakona o potvrđivanju nesklopljivih sporazuma i to tri zakona gde Republika Srbija daje garanciju, jer se radi o sporazumima koja su potpisala njena javna preduzeća i jedan gde Republika Srbija uzima zajam. Želim samo nekoliko stvari da napomenem. Radi se o sredstvima u iznosu od 186 miliona evra. Od tih 186 miliona evra, 140 miliona evra odnosi se na obilaznicu oko Beograda i, naravno, sve ono što ide uz nju. Odnosi se na jedan od najvažnijih delova Koridora 10, infrastrukturnog objekta koji je konačno, što je dobro, Vlada stavila u prioritet prioriteta. Koliko god Srbija želi da ode u Evropu, Koridor 10 je taj koji Evropu dovodi u Srbiju. Ako to brzo ne bude uradila neki drugi koridori će otići na neku drugu stranu. Koridor 10, naravno, i deo obilaznice oko Beograda, jeste značajan iz još mnogo razloga. Prvo, Srbija rešava veoma veliki problem koji ima kada je u pitanju infrastruktura. Drugo, Srbija dobija kapitalne objekte iz oblasti infrastrukture. Treće, Srbija izgradnjom tih kapitalnih objekata otvara mogućnosti zapošljavanja ljudi, najvećeg problema u Srbiji. Naravno, sve to dalje vodi konačno ka boljem životu građana. Sve je to samo deo razloga zbog kojih treba podržati predloge ovih zakona. Jedan od njih odnosi se na sredstva koja će se upotrebiti za obilaznicu od Batajnice do Dobanovaca. Bez toga opet nema Koridora 10. Drugi, odnosi se na jedno od najbolnijih pitanja i, molim vas, da budemo jasniji, ne samo Beograda, nego i Srbije i suštine Koridora 10, a to je most "Gazela". To su pristupni putevi. Beograd je grad, možda jedini, gde kroz centar grada prolazi autoput međunarodnog značaja. Autoput kroz centar Beograda jeste ulica kroz koju treba da prođe ogroman broj vozila koja povezuju i Evropu sa Bliskim istokom itd. To je nezamislivo. Naravno, kao posledica toga jeste da je "Gazela" zagušena. Treba imati mnogo sreće i preći preko nje, dok još može, iako je most u ovakvom stanju. To je hitno i nužno što pre uraditi. Beograd daje svoj doprinos, nije to samo Srbija. I Beograd daje svoj doprinos kada je u pitanju obilaznica, to se može videti. Dobro je da je obilaznica, kao deo Koridora 10, i ceo Koridor 10 stavljen u prioritet prioriteta. Imamo priliku da vidimo našeg druga Mrkonjića i danju i noću na gradilištima, upravo iz razloga da se stavi do znanja da nad svakim od tih poslova mora da se bdi da bi se oni na vreme završili. To su veoma veliki, krupni razlozi da se potvrde ovi zakoni. Naravno, neću da oduzimam vaše vreme. Šta reći i o onoj garanciji koja se daje za ''Elektroprivredu'' Srbije. Koliko je značajno tih 36 miliona evra za stanovnike Posavine, Tamnave, Kolubare, Kostolca. To su čitava naselja, degradirana naselja, u kojima je ugrožen život ljudi cele opštine Obrenovac, deo Uba, Lazarevca, zatim, Veliki Crnjani, Sokolovo, Kostolac itd. Sve je to posledica veoma važnog posla, to je pravljenje električne energije na ugalj. Mora tim ljudima da se omogući da imaju zdrav život. Zato je važno i ovo uraditi. Naravno, ovaj četvrti odnosi se na stambene potrebe izbeglica. Samo želim da upozorim javnost, to već postaje izbeglička kriza u Srbiji. U Srbiji su već po 15, 16 godina ljudi izbeglice; oko 100.000, ako se ne varam, izbeglica, 200.000 interno raseljenih lica itd. Sve su to obaveze države koje država mora da izvrši. Razlog zbog čega su ti ugovori sklopljeni, pitanja koji oni rešavaju, veoma su uticala i utiču na to da se da podrška tome. Želim nešto još da kažem, što možda nije primereno pripadniku parlamentarne većine. Ovo želim da iskoristim i kao upozorenje i Vladi i sadašnjoj i svima koji se bave tim poslovima, da mora brže i energičnije da se radi, jer nije moguće objasniti da imamo toliko veliki problem infrastrukture, toliko veliku potrebu za izgradnju Koridora 10, toliko malo para i to uloženih tamo gde će najpre da se vrate. Nije moguće da imamo te probleme, da sporazum potpišemo pre godinu dana i to sporazum po kome sredstva ne mogu da se povlače dok se ne potvrdi Zakon o davanju garancija i godinu dana mi ne dajemo potvrdu. Sredstva stoje. Problem je pristup. Želim javno da kažem, mora u takvim situacijama i brže i energičnije i više, jer jednostavno, problemi sa kojima se Srbija suočava, ono sve za šta se Srbija opredelila, a to je da gradi, radi, traži brže i energičnije delovanje svih. Da ne dužim puno, želim da saopštim u ime poslaničke grupe SPS-JS da ćemo mi glasati za potvrđivanje ovih zakona. Želim da pozovem sve da glasaju za potvrđivanje zakona, a one koji treba da ih sprovedu, da ih što pre, na vreme, sprovedu, jer je to interes, ne vladajuće većine, ne parlamentarne većine, već svih u Srbiji.
Zahvaljujem. Koristeći član 85. želela bih da vas obavestim da ćemo danas raditi nakon 18,00 časova, do završetka rasprave o tački dnevnog reda koja je sada u toku. Takođe, uvažavajući činjenicu da u 16,00 časova počinje prenos zasedanja Skupštine UN, na čijem je dnevnom redu i naš zahtev da se Međunarodni sud pravde izjasni o nelegalnom proglašenju nezavisnosti naše južne pokrajine Kosova i Metohije, određujem pauzu do 18,00 časova, kako bi narodni poslanici mogli da prate ovu važnu raspravu. Najpre, ima reč gospodin Petar Jojić.
Gospođo predsedavajuća nisam očekivao da će ministar za ovaj nacionalni ovako da se ponaša, da dođe pred poslanike i ignoriše, umesto da izađe i da odgovor da. Ja sam poslanik, vi ste ministar, vi morate da dajete odgovore i ne možete da sedite i da samo šapućete. Tražio sam od vas odgovor, zbog toga što do sutra u 10 časova treba da znam da li je Vlada Republike Srbije u budžetu predala i iz vašeg plana ili nije. To mi treba. Zbog toga kada dođete u Skupštinu, znajte, da je za vas poslanik – poslanik. Vi ste Vladin činovnik i ja vas molim, ako hoćete, da date odgovor jer to traži 130 hiljada građana Pančeva, s obzirom na to da imaju ozbiljne probleme. Izvolite, tražim odgovor. Ako nećete da date odgovor, i to je potrebno da znaju građani Srbije.
Gospođa ministar nije dobila reč da sada u ovom momentu da odgovor, no, na kraju svih pitanja, pretpostavljam da za nju neće biti jedino ovo pitanje, daću joj reč i ona će biti u prilici da vam odgovori na pitanje. Daće odgovor. Zahvaljujem, počinje nam pauza. [[Posle pauze – 18,15]] Poštovani narodni poslanici, pretpostavljam da svi delimo zadovoljstvo zbog rezultata glasanja u UN. Naša Rezolucija je usvojena sa 77 glasova. Najčešće u Parlamentu upućujemo jedni drugima kritike. Međutim, mislim da je prilika da našoj državi, Ministarstvu spoljnih poslova, predsedniku države i svim građanima koji su zdušno bili uz one koji su činili aktivne poteze čestitam ovom prilikom. Nastavljamo sa radom. Reč ima Srboljub Živanović. Nije tu. Reč ima Milan Avramović. Nije tu. Hoćete li vi umesto Srboljuba? Izvolite, Slobodan Vuković.
Uvažena gospodo poslanici, uvaženo predsedništvo, ja nisam često ovde govorio do sada, ali po ovoj tački koja je danas na dnevnom redu iskoristiću svoje pravo da ukažem na neke okolnosti i svoju diskusiju ću ograničiti na onaj deo koji tretira ovaj zajam u vezi izgradnje stanova socijalnog programa za izbegla, raseljena lica i ostala lica koja su na neki način u takvoj situaciji da im je potrebna pomoć države da svoje stambeno pitanje reše. Posebno želim da pozdravim gospođu ministra Kalanović i da joj skrenem pažnju na neke pojedinosti gledajući ovaj projekat. Moram da se vratim malo unazad i da kažem da ja, kao pripadnik SRS, već nekoliko godina pratim dešavanja oko tog pitanja. Imam želju da ukažem na nešto što se dešavalo u prethodnim projektima, što je vrlo negativno, da je taj narod koji je ostao bez ognjišta, koji je u suštini najveći gubitnik u ovoj tranziciji koja se nama dešava, na, neki način, izmanipulisan. Reći ću da se svakodnevno javlja na desetine lica koja nemaju elementarne uslove za život, za smeštaj i kao što znate, u ovih petnaestak godina i više, u ovoj drami koja je za njih iznad ove koju mi imamo ovde, bilo je više prilika i pokušaja da se tim ljudima pomogne. Bilo je pojedinaca koji su to radili, bilo je nekih organizacija koje su to radile, bilo je i organizovanih projekata države. Međutim, efekti svega toga su za njih minimalni. Čini mi se da i ovaj predlog zakona, takođe, ima velikih propusta i nedorečenosti, koje mogu kao krajnji ishod svega ovoga da budu da taj narod od toga nema ništa. Sada ću reći na šta konkretno. Čitao sam u štampi ranijih godina, a i nema više od sedam - osam meseci, da su ministarstva za izbeglice itd. davala neke izjave da su iz nekih fondova koje smo mi dobili, takođe, na neki način, u ovom socijalnom ili nekom drugom programu, sredstva upotrebljena na takav način da nisu došla do krajnjih korisnika. To je ostalo nedorečeno. Čekalo se da se usvoje neki zakoni, neki predlozi da stupe na snagu. Međutim, od toga nema ništa. Jedan broj stanova je izgrađen. Priča se da su oni nepodeljeni, da oni postoje, da se nenamenski koriste i to je to. Sada, kada je ovaj zakon u pitanju, očigledno je da je u pitanju velika suma novca, da je motiv veoma ispravan i tu ćemo se složiti, ako je motiv krajnje iskren, onda bi sve to bilo u redu. Međutim, kada sam malo pogledao ovde, ima mnogo nedorečenosti. Samo ću na neke stvari skrenuti pažnju. Datum odobrenja za ovaj projekat je 8. septembar, sa kasnijim dopunama i izmenama. To se proteže, taj narod je na ovim prostorima 15 godina, deca koja su se rodila pri dolasku u Srbiju sada treba da završavaju osnovnu školu. Država za njih nije imala prostora. Plašim se i sada, pošto se iz ovog projekta vidi početak radova, u ovom trenutku, u vreme podnošenja iz sporazuma, procenat radova koji su urađeni je nula. Razumem, početak. Kraj radova bi trebalo da bude okončan okvirno za tri godine. Znači, ta deca će imati 18 godina, ako uopšte dođu u priliku da dobiju nešto iz ovog programa. Kada sam dalje gledao ovo, očigledna je namera onoga ko je ovakav sporazum pravio da ti ljudi, te izbeglice, koji su stekli i državljanstvo Srbije, jedan broj njih, da uđe u neki sistem kredita. Ja podvlačim, vidim da mi se odobrava u ovome, ali želim da vas podsetim, da li je cela koncepcija ovoga ispravna? Većina tih ljudi živi na granici egzistencije, bori se za goli život. Oni su obično kreditno nesposobni. Pitanje je – da li je ovaj zakon na pravi način napravljen? To su višečlane porodice, obično sa više starijih, bolesnih i iznemoglih lica, koje nemaju mogućnosti da uopšte uđu u kredit. To mi pokazuje da mnogi, ne u onim kampovima za smeštaj izbeglica, takvih je sada već malo, svi su oni pošli ''trbuhom za kruhom'', pokušavaju negde da rade, većina njih, uopšte ne mogu da steknu onaj prvi osnov da bi se tretirali kao socijalno ugrožena lica. Zašto? Kao radikal, bio sam u prilici da mi na desetine puta dođu samohrane majke sa decom, poreklom izbeglice, bez očeva koji su poginuli ili su nestali iz njihovih života, i pokušavao sam da ih prijavim u centar za socijalni rad. Tamo sam dobijao odgovor da onaj ko želi da se prijavi u centar za socijalni rad, mora u svom domaćinstvu da ima makar nekoliko invalidnih lica, nesposobnih za rad. Potrebno je mnogo dokaza da bi oni uopšte ušli u tu priču, da su socijalni slučajevi. Ako je ceo ovaj projekat naslovljen na to da u njemu mogu da učestvuju upravo takva lica, onda se postavlja pitanja – koliki će broj takvih time biti obuhvaćen, a ima ih mnogo. Znate da je Srbija zemlja koja ima verovatno najviše izbeglih i raseljenih lica u Evropi, a možda i na svetu, da Srbija ima pored toga svoje prateće probleme i da ne može da ih tretira kao nešto što je prioritet, izgleda da će ti ljudi i dalje biti ubeznadežnoj situaciji i da ovaj projekat njih neće uopšte dotaći. Ovde je očigledno ostavljeno da se jednog dana vidi kako će i gde će ta sredstva biti raspodeljena. Vidim da je u programu predviđeno da to budu pojedine opštine koje imaju najveći broj izbeglica. Pitanje je da li je to prava stvar, da li su oni uopšte registrovani kao izbeglice i kako dobijaju taj status. Moram reći, živim na opštini Palilula, upoznat sam odlično sa onim što se dešava na Paliluli, upoznat sam i sa naporima koje je grad Beograd činio i sigurno sa velikom preciznošću mogu da kažem da su konkursi o dodeli stanova solidarnosti, takođe, bili usmereni na način koji nije omogućio da do stanova dođu oni pravi korisnici predviđeni programom. Ponavljam, motiv za ovo je izuzetno ispravan, ali u čitavoj toj proceduri plašim se da će i ovo otići na stranu, kao i u Skupštini grada kada su se dodeljivali stanovi solidarnosti. Mi ćemo doći u situaciju da će hiljade i hiljade ljudi konkurisati, da će jedan veliki broj njih imati, kao i u Skupštini grada, isti broj bodova, da ćemo ustanoviti, kao što smo i tamo ustanovili, da pojedini ljudi imaju pravo da arbitriraju i da neke sklone sa rang liste. To možete da proverite, ako sumnjate u ove podatke koje sam izneo, i na taj način se vrši nepravda obično prema velikom broju lica koja su u beznadežnoj situaciji. Kako će doći uopšte do te raspodele, kojim opštinama će otići sredstva? Da li će te opštine biti uopšte voljne, evo polazim od moje opštine, da daju zemljište? Vidim da država, očigledno, ovaj projekat posmatra, koliko god da je on socijalni, iz ekonomskog ugla. Gde to vidimo? Pa, vidim da će ta lica, pored toga što će uzeti kredit, ako uopšte budu sposobna da ga uzmu, morati da plate komunalije i druge troškove koji idu u državni budžet. Znam da će iz državnog budžeta (da ne čitam sada, svi ste vi dobili ovaj materijal) jedan procenat ukupnih troškova iz ovog programa, mislim oko 20 i nešto posto, ako sam pogrešio nemojte mi zameriti, dati država, a da će ovih 10 miliona evra dati jednim delom ''Banka za razvoj'', a drugim delom neke druge institucije, to je ukupno oko 13,5 milijardi, ako se ne varam. Vidim da u jednoj stavci stoji da će jedan deo morati da daju i ta zainteresovana lica. Sada, po treći put, postavljam pitanje – da li ste svesni vi koji ste sačinili ovaj predlog da većina tih najugroženijih uopšte nema predispozicije da uđe u taj program? Oni obično rade kao neprijavljena radna snaga, najteže fizičke poslove ili najprostije, kod poslodavaca koji ih ne zapošljavaju na način koji je predviđen zakonom. Znam da moramo to da ubacimo u neki zakonski kliše. Ali, imam utisak da će ovde doći do velike selekcije i da oni kojima je ova i ovakva vrsta pomoći i brige države potrebna, neće biti uopšte u mogućnosti da koriste ovaj program. Posebno želim da se osvrnem na ovaj treći deo, vezano za ovo o čemu sam pričao, radi se o 400 stanova za izbegla i raseljena lica ili lica koja su na teritoriji Republike Srbije stekla u međuvremenu državljanstvo. Sto stanova iz ovog programa se odnosi na druga socijalno ugrožena lica, koja nemaju mogućnost da svoje stambeno pitanje reše. To su, takođe,višečlane porodice. Sada da nastavim, hteo sam da kažem kako u ovom trenutku, na kakav način država tretira ta najsiromašnija domaćinstva. Javila mi se gospođa Mara Popov iz Zrenjanina, i ona je jedna od onih lica koja su ugrožena ovom tranzicijom, a detalji su sledeći: Mara Popov je zbog bolesnog muža i lične nesposobnosti došla u situaciju, zbog plaćanja lekova, da dobije dug za utrošenu električnu energiju od 27.000 dinara koji je trebalo da plati. Pošto to nije mogla da plati, Elektrodistribucija je preko suda izdejstvovala da se proda stan od 67 kvadrata za 5.000 evra, od toga je nadoknađen dug Elektrodistribuciji. Gospođa je izbačena iz svog stana, sa četvoročlanom porodicom je došla u Beograd misleći da čini dobru zakonsku stvar. Odjavila se u Zrenjaninu i ne može uopšte da se prijavi u Beogradu. U Beogradu sada pokušava da nađe neki smeštaj, dugo je ovde, tamo gde stanuje lice koje izdaje stan neće da je prijavi. Ona je kreditno nesposobna, ne može da podigne kredit ni ovakav, ni bilo koji drugi i to su problemi koji tište one koje ovaj zakon najviše tretira. Ja vas molim da ovo uzmete u obzir, da eventualno napravite koncept gde neće moći doći do zloupotrebe i da se na pravi način nađe prostor da ovi najugroženiji dobiju mogućnost da ovo koriste. Hvala.
Replika, gospodin Martinović. Obaveštavam članove Odbora za zaštitu životne sredine i ostale zainteresovane narodne poslanike da je Treća sednica Odbora zakazana za 9. oktobar u Pančevu odložena za petak, 10. oktobar 2008. godine. Polazak za Pančevo je u petak, 10. oktobra u 10,15 časova, sa parkinga ispred Doma Narodne skupštine Republike Srbije. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Gospođo Đukić-Dejanović, ne javljam se zbog replike nego zbog Poslovnika, član 226. i tražim od vas jedno obaveštenje koje zanima ne samo narodne poslanike nego, verujem, i sve građane Srbije. Dakle, prilikom televizijskog prenosa kada govori neko iz poslaničke grupe koju je obrazovao Tomislav Nikolić ide tekst SNS. Tomislav Nikolić je obavestio predsednika Narodne skupštine Republike Srbije 24. septembra 2008. godine jednim dopisom da će poslanička grupa ''Napred, Srbijo'' u skupštinskoj komunikaciji koristiti skraćenicu SNS. Potrebno je da izdate nalog da se ta skraćenica koristi prilikom potpisivanja narodnih poslanika koji pripadaju poslaničkoj grupi ''Napred, Srbijo'', kao i u svim drugim zvaničnim aktima Narodne skupštine – tačka, pa onda zagrada, malim slovom skupštinski materijali, sajt itd., predsednik poslaničke grupe Tomislav Nikolić. Gospođo Slavice Đukić-Dejanović, ja sam dužan da vas upozorim na odredbe najmanje dva važeća zakona koji ste prekršili, ako je uz vašu dozvolu omogućeno da ispod imena i prezimena poslanika koji pripadaju poslaničkoj grupi Tomislava Nikolića ide skraćenica SNS. Dakle, SNS ne može da bude skraćenica od ''Napred, Srbijo'', to je jasno i maloj deci. SNS je verovatno skraćenica od Srpske napredne stranke. Srpska napredna stranka, po mojim informacijama, nije upisana u registar političkih stranaka Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Evo šta kaže Zakon o udruživanju građana u udruženja, društvene organizacije i političke organizacije: član 11. stav 5 –organizacija nema pravo da deluje pre upisa u registar; u član 22 – propisano je da će se novčanom kaznom u iznosu od 9-99.000 dinara kazniti politička organizacija koja deluje pre upisa u registar; Zakon o političkim organizacijama član 17. stav 2 – novčanom kaznom od 5-50.000 dinara kazniće se za prekršaj građanin ako obavlja aktivnost u ime političke organizacije koja nije upisana u registar, niti je podnela nadležnom organu prijavu za upis u registar, koja je prestala sa radom ili kojoj je odbačena prijava za upis u registar. Dakle, ako ta fantomska stranka, koja još uvek nije upisana u registar Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ne postoji, tražim od vas obaveštenje da li ste vi izdali nalog da se ispod imena i prezimena poslanika te fantomske poslaničke grupe ispisuje skraćenica SNS. Hvala.
Naravno da ste potpuno u pravu citirajući zakone koji regulišu materiju o kojoj ste govorili, ali je izvesno da poslanička grupa u Parlamentu, dakle, ne politička stranka nego poslanička grupa, sebe može nazvati onako kako odluči. Po predlogu te poslaničke grupe ja sam i postupila. Izvolite, ponovo povreda Poslovnika. Zaista nije to regulisano, niti sankcijom niti zabranom. Član 23. daje pravo poslaničkoj grupi, a ne političkoj partiji.
Dame i gospodo narodni poslanici, demokratija je politički režim koji podrazumeva određena prava i slobode, ali ta prava i slobode se ostvaruju u okviru Ustava i zakona. Sloboda u demokratiji nije apsolutna sloboda, ne znači da sad svako može da radi šta mu je volja. Građanin je slobodan da radi ono što je dozvoljeno Ustavom i zakonom. Ne možemo mi sada od Parlamenta praviti lakrdiju. Poslanička grupa se zove ''Napred, Srbijo'', a skraćeno se zove SNS. Ne znam da li to u nekom mondijalističkom ili evropejskom parlamentu postoji da se poslanička grupa zove jednim imenom a skraćenica je nešto što blage veze nema sa nazivom te poslaničke grupe, koja je, uzgred budi rečeno, formirana tako što je potpuno pogažena izborna volja građana Srbije. Dakle, zakoni koji regulišu osnivanje i rad političkih organizacija potpuno su jasni. Ne može sad svaka neformalna grupa da sebe smatra političkom strankom, ne upiše se u registar, ima svoju poslaničku grupu u Skupštini Srbije, poslanička grupa se zove jednim imenom a ta famozna stranka se zove nekim drugim imenom. Ne možemo mi sad da se igramo sa zakonima. Zakon je jasan. Nije sporno da stranka može da funkcioniše, ali ona mora pre toga da bude upisana u registar. Registar, odnosno evidenciju svih političkih stranaka u Srbiji vodi nadležno ministarstvo, to je Ministarstvo za državnu upravu. Nijedna stranka ne može da deluje pre nego što bude upisana u registar. Ministarstvo kad upisuje u registar određenu političku stranku upisuje kako se ta stranka zove, pod kojim datumom je osnovana i koje je ovlašćeno lice da u ime te stranke istupa u javnosti. Dakle, zakon je potpuno jasan i precizan. Voleo bih da mi objasnite šta znači ta skraćenica SNS. Da li je to neka tajna oznaka, neka marsovska lozinka, o čemu se radi?
Objašnjenje gospodina Nikolića i grupe poslanika koja je sa njim je bilo da ako bi koristili NS, onda ne bi bilo razlike između Nove Srbije i te poslaničke grupe. Pretpostavljam da je srpska naprednjačka stranka. Molim vas, ne govorimo nigde, ni na sajtu to nije, to je poslanička grupa a ne politička partija. Prema tome, mi je ne zovemo političkom partijom. S druge strane, imate i Poslaničku grupu manjina. Grupa poslanika se odlučila da naziv poslaničke grupe bude manjina i mi smo to sasvim prihvatili. To je, zaista, pravo onih koji sačine poslaničku grupu da daju naziv toj grupi kakav oni predlože i nikad predsednik Skupštine u to nije ulazio. Imate reč opet. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista ne znam šta je sporno u ovome što sam rekao. Nije sporno da političke stranke koje imaju svoje poslaničke grupe u Skupštini Srbije koriste skraćenice; Srpska radikalna stranka, skraćenica SRS, znači, prva slova, odnosno date reči Srpska radikalna stranka – SRS, Demokratska stranka – DS. Ništa nije sporno, ali objasnite mi kako je moguće da je skraćenica od ''Napred, Srbijo'' – SNS. Ne može jedna poslanička grupa da se naziva jednim imenom, a da se potpisuje nekim drugim imenom. Pri tome, ovo drugo ime se i ne koristi u punom nazivu, nego se koriste nekakva slova. Ne znam da li je u pitanju neki okultni obred, masonska loža... o čemu se ovde radi? Zamislite, sada neki poslanici obrazuju ovde u Skupštini Srbije neke nove poslaničke grupe pa da se potpisujemo KPJ, HDZ itd. Gde će otići Skupština Srbije? Ako se potpisuju kao SNS, tražim da mi objasnite šta znače ta slova. Da li znače ''Srpska napredna stranka''? Nemam ništa protiv da Tomislav Nikolić osnuje svoju političku stranku, ali ta politička stranka ne može da bude zastupljena u Parlamentu, ne može da deluje u javnosti, da po novinama objavljuje poziv građanima da se upisuju u tu političku stranku a stranka uopšte nije upisana u registar. Vas, kao predsednika Narodne skupštine, oba zakona koja sam citirao i te kako obavezuju. Mi smo svi ovde predstavnici određenih političkih partija. Šta će biti sa Parlamentom Srbije ako sam parlament bude gazio zakon na osnovu koga se poslanici biraju u Narodnu skupštinu Republike Srbije? Dakle, tražim od vas precizno objašnjenje, moje pitanje je sasvim jasno. Ako se poslanička grupa ''Napred, Srbijo'' skraćeno potpisuje kao SNS, što je suludo, šta znače ta slova i šta se krije iza te lozinke?
Neko iz te poslaničke grupe može vam objasniti razloge za skraćenicu koju su predložili, može vam objasniti, ja sam prosto, kao što sam prihvatila sve vaše predloge kako ću vas oslovljavati, koje ćete ime imati kao poslanička grupa, prihvatila i taj. Reč ima Milan Avramović.
Gospođo Đukić-Dejanović, niko od ovih odbeglih poslanika nije predsednik Skupštine nego vi i zato treba vi da date taj odgovor, a ne neki poslanik koji neće imati mandat još dugo. Dakle, neke stvari su principijelno jasne. Znaju se nadležnosti predsednika Skupštine, a znaju se i nadležne obaveze odbeglih, čak, poslanika. Nisam se ja zbog toga javio, koristiću vreme koje je predviđeno za SRS po dnevnom redu. Dakle, pošto nemamo puno vremena, govoriću samo o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj "Beogradski autoput i obilaznica", sa predlogom, saglasno članu 161. Poslovnika Narodne skupštine, da se donese po hitnom postupku. Prvo što bih rekao u ovom uvodnom delu svog izlaganja jeste, da iskoristim prisustvo ministarke, da je ovo još jedan politički projekat. Osvrnuću se samo na njega od ovih ostalih tačaka. Zbog toga što sam izneo u samom startu daću poprilično dobro obrazloženje. Dakle, da je u pitanju politički projekat, da su se ljutili i novoizabrani gradonačelnik grada Beograda, Đilas, i da su se ljutili pojedini ministri, iz prethodnog i ovog saziva, zašto radovi na obilaznici kasne govore sledeći podaci: Komisija Instituta za puteve ustanovila je da preduzeće "Planum" na devet lokacija debelo kasni sa radovima. Izvođač, međutim, tvrdi da će ispoštovati rok i napominje da mu NIP duguje čak 400 miliona dinara. Dakle, obrazložiću posle svaki ovaj deo. Radovi na obilaznici oko Beograda na delu od Ostružnice do Ibarske magistrale kasne krivicom građevinske firme "Planum", pokazuju izveštaji nadležne komisije Instituta za puteve, koja je pre 32 dana obišla gradilište. Došli smo u posed dokumenta u kojem je u devet tačaka precizno navedeno šta od planiranih poslova neće biti završeno do obećanog roka. Rok je bio, čini mi se, 15. oktobar, koji već sada svima daje naznaku da neće biti ispoštovan. "Planum", međutim, tvrdi da mu investitor, odnosno NIP duguje čak 400 miliona dinara, ali da će, bez obzira na to, uključujući i svoje sopstvene troškove, pokušati da ispoštuje rok. Ono što je veoma važno jeste da se uzima kredit od 80 miliona i da treba Vlada Srbije, tačnije, nadležno ministarstvo, da bude garant za određenu instituciju, tj. "Putevi Srbije" koji treba da obave ovaj deo oko obilaznice, što se tiče građevinskih radova. Završetak dela obilaznice veoma je važan zbog početka radova na rekonstrukciji mosta Gazela. Kaže – nedavno je Parlament Srbije, sa godinu dana zakašnjenja, ratifikovao kredit od 33 miliona evra za rekonstrukciju Gazele koji je ugovoren sa Evropskom investicionom bankom. Dalje, kaže – budući da je proces pretkvalifikacije ponuđača za izvođenje radova na mostu Gazela već završen, uslediće otvaranje finansijskog dela ponuda. Onda kaže da – u ovom preduzeću ističu da eventualno kašnjenje obilaznice neće ugroziti početak rekonstrukcije Gazele, pa zatvaranja kolovoznih traka na Gazeli sigurno neće biti do kraja 2008. godine. Zbog ljutnje političkih oponenata koji ovaj projekat, kao, rade (inače, ovaj projekat je počeo 1991. godine) dolazi do spekulacija da su određene firme došle na udar, pa čak i firme koje izvode radove. Njima su na neki način upućene pretnje da će koristiti mogućnost za penale. Na to se odgovara – javna prozivka preduzeća "Planum" zbog kašnjenja na obilaznici dovodi se u vezu sa činjenicom da ne postoji obaveza da preduzeće koje kasni plaća penale za to. Naš izvor kaže, pošto je ova firma, a i druge koje grade obilaznicu, posao sklopila još pre 20 godina, nije predviđena kaznena politika u slučaju kašnjenja. To donekle daje komotnu poziciju i ovom samom preduzeću, a sa druge strane, ovom preduzeću se ruši ugled. Dakle, zašto kažem da je ovo politički projekat? Moram da vas podsetim na predizbornu kampanju u Beogradu, kada je vladajuća koalicija otvarala most koji je sagrađen pre mnogo godina, most koji je samo rekonstruisan, otvoren, nije rekonstruisan do kraja, rekonstruiše se i dan-danas. Ono što je veoma važno da kažem, u pitanju su investicije za neke kapitalne projekte za koje je država dala garanciju, a to je unutarmagistralni prsten. Vi ste svi svesni činjenice da je ta tema bila javno veoma zastupljena i da je bila poprilično dobra tema za uzimanje glasova građana Beograda kada je bila u pitanju predizborna kampanja, da ćemo unutrašnjim magistralnim prstenom rešiti problem saobraćaja u Beogradu. E, sada imamo isti taj slučaj – da ćemo obilaznicom oko Beograda rešiti saobraćaj u Beogradu, sa čime se mi apsolutno slažemo, ali ne sa načinom kako treba da se dođe do tog rešenja. Podsetiću vas samo na par propusta, studiju koju je sproveo "Skot Vilson" i javne konsultacije sprovedene od strane javnog preduzeća – "Putevi Srbije'' ne mogu da se smatraju legitimnim, jer sponzori projekata nikada nisu objavili kompletnu dokumentaciju EIB i nikada nisu organizovali javnu raspravu. Dokument nije bio obezbeđen na srpskom jeziku i dostupan široj javnosti na uvid. Nadležni organ na nivou grada Beograda, zadužen za procenu uticaja, nije uopšte kontaktiran u vezi sa ovim projektom. Nadležni organ za ovu procenu uticaja na nivou Republike Srbije je Uprava za zaštitu životne sredine pri Ministarstvu za nauku i životnu sredinu. Uprava nikada nije javno publikovala bilo kakvu informaciju vezanu za ovaj projekat. Javne konsultacije, koje su navedene u "Skot Vilsonovoj" studiji nisu obavljene na osnovu definitivne trase i nisu bile dovoljno reklamirane i objavljivane u medijima. Javne konsultacije i dokument procene uticaja, po Zakonu o proceni uticaja, biće urađene za sekciju C, kada bude uređen glavni projekat. Dakle, mi smo krenuli u realizaciju, a neke stvari još nisu opšte ni poznate. Procena uticaja čak i za sekciju A, u ovom slučaju u procesu razjašnjavanja trenutnog statusa, a procena i dozvola za sekciju B su dovršene tokom i krajem čak devedesetih godina. Potpuno je jasno da je potpuna procena uticaja svih sekcija obilaznice neophodna. Da pomenem još par osnovnih stvari, da ne bih oduzimao vreme svojim kolegama. Osnovni problem transparentnosti je raseljavanje Roma ispod područja Gazele. Rekonstrukcija mosta, smatra se nužnom, mora da dovede do raseljavanja oko 2.000 stanovnika, ilegalno naseljenog, većinom romske nacionalne pripadnosti. Oni žive u izuzetno teškim okolnostima i njihove su kuće većinom od kartona i drvenih ploča, žive okruženi pacovima, zarađujući povremeno novac prodajom otpada koji prikupljaju po gotovo celom Beogradu. Bez pravnog razmatranja uticaja rekonstrukcije i mera za umanjivanje razmera uticaja za život stanovnika, kao i bez kompletne analize EIB, koju sam pomenuo, a koja mora biti urađena za ovaj deo projekta, može doći do protesta, bilo stanovnika koji će biti raseljeni, bilo njihovih novih domaćina, što smo već videli u Beogradu odmah posle predizborne kampanje. Sada imam još samo par detalja koje bih naveo kao zaključak. Nedavno usvojeni Generalni urbanistički plan i Regionalni plan Beograda, nažalost, nisu ni razmotrili strateške mogućnosti i dileme, niti neku takvu ideju o koracima realizacije koji čine funkcionalnu i prostornu celinu mreže, pa i obilaznice oko Beograda. Brojna pravovremena, još u početnoj fazi, prednacrtna upozorenja, primedbe i sugestije, kako pojedinaca, tako i posebno formiranog tima pri Direkciji za puteve, ostala su bez ikakvog odgovora, tako da zvanična planska dokumenta otvaraju prostor za proizvoljna tumačenja i, što je najgore, donošenje kapitalnih i dugotrajnih odluka na osnovu trenutnih grupnih i pojedinačnih, pa čak i političkih interesa. Sa ovim bih završio, da obratite pažnju, da jednu kafu ne platimo dva puta, da su kapitalni projekti koji su veoma važni za Beograd, sprovedeni mimo ovog zakona koji je nama predstavljen i da mi treba da damo garanciju, za štane znamo, da li će i u kom smeru novac otići, u kom vremenskom periodu i da li će uspeti "Srbija put" da ispoštuje ovaj kredit koji je dobio. A šta onda garant daje? Kaže: "Garant neće nametati direktne ili indirektne poreze stranim konsultantima koje je angažovala banka". Onda: "Garant će raspisati tender za aukciju ili privatizaciju svih preduzeća koja se bave održavanjem nacionalne putne mreže". Ili, "garant će ukloniti razliku između putarina koje se naplaćuju za strana vozila ili čak domaća". Sve ovo garant mora da uradi ukoliko zajmoprimac ne ispoštuje rokove i ugovor koji treba svi da potpišemo. Zato dobro razmislite za šta ćete biti garant, jer vi imate iskustva iz prethodnog perioda. Hvala. [[Aplauz.]]
Po Poslovniku, gospodin Aligrudić.
Član 226. U prepodnevnom delu sednice, koristiću upravo ovaj član Poslovnika, mnogi poslanici, pa i ja lično, postavili su pitanje premijeru, ministru finansija, na kraju krajeva i guverneru NBS, ali preko vas, jer nemamo drugog izbora. Kako je moguće da do sada Vlada Republike Srbije nije reagovala na ovo što se sada dešava, na globalnu finansijsku krizu, i kako je moguće da se pravimo ludi kao da se to nikada nama neće desiti u postojećim okolnostima? Već ona kuca na vrata i pokazuje svoje prve psihološke negativne efekte, a ostali će se kasnije videti. Pošto, očigledno, nema nikakvog abera sa druge strane, niti je moguće očekivati bilo kakav smislen posao kada je reč o Vladi, za koju odgovorno tvrdim da je niko ne vodi, jer sam ranije mislio da to čini Ivica Dačić umesto Mirka Cvetkovića, a očigledno da to nije ni on, praktično, nema nikoga ko bi se o tome starao, samo sam hteo da vas obavestim da je poslanička grupa DSS učinila nešto. Imajući u vidu sve što je jutros rečeno, DSS je učinila nešto da bi pokazala kako se stvari rade, što je trebalo prethodnih dana bilo ko drugi iz Vlade da uradi, ko je odgovoran i nadležan za takvu stvar, a to je Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o osiguranju depozita, pri čemu smo predložili da se dosadašnji osigurani iznos osiguranog depozita do 3.000 evra podigne na iznos od 20.000 evra, jer je to mera kojom se jedino može u ovom trenutku spasiti od vrlo negativnog psihološkog efekta ono što sledi narednih dana. Stotine ljudi me je zvalo da me pita da li su njihovi depoziti u bankama, kao građana, sigurni u ovom trenutku. Naravno da sam im rekao da jesu, da nema nikakve potrebe gubiti poverenje u banke u Srbiji, da ne treba gubiti poverenje u finansijski sistem, jer je to sa mukom stečeno prethodnih godina. Naravno da je to priča koju bi trebalo svi da govorimo građanima Srbije. Postoji sigurno nešto što mora da radi i sama država, tj. izvršna vlast u državi i da reaguje blagovremeno, a ne da čitamo izjave raznih stručnjaka i eksperata po dnevnim novinama, koji nam predlažu takvu meru, da bi je kasnije čuli od Mirka Cvetkovića ili nekog drugog iz Vlade Republike Srbije, nakon pet nedelja. Dame i gospodo, pred sobom imate danas, 8. oktobra 2008. godine, zaveden Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, koji je sad u skupštinskoj proceduri, a koji je podnela DSS, kojim tražimo da se uradi ono što je neophodno da se spase eventualna erozija poverenja građana u banke i u finansijski sistem u celini u Srbiji.
Zahvaljujem. To je ujedno i prilika da vas obavestim da sam iskoristila pauzu i razgovarala sa gospodinom guvernerom Jelašićem, koji će sutra biti na Odboru za finansije u 12,00 časova, a pošto je ministar finansija van zemlje, službeno je odsutna, predsednik Cvetković i ministarka finansija će od ponedeljka biti, takođe, na istom odboru. O rezultatima razgovora ćete biti obavešteni. Dakle, na naš poziv i gospodin guverner i gospodin predsednik Vlade će biti u našoj Skupštini i razgovaraćemo. Izvolite, gospodine Batiću.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarko, najpre bih želeo kao poslanik DHSS da pozdravim napore i pobedu naše diplomatije na Generalnoj skupštini UN u Njujorku, a posebno ministra inostranih poslova gospodina Vuka Jeremića, koji je zaista uložio ogromne napore, kao i predsednika Srbije gospodina Borisa Tadića. [[Aplauz.]] Zaista sam srećan i zadovoljan zbog toga. Mislim da nije vreme za likovanje. Sada treba uložiti još više energije i stručnog, ekspertskog, pravničkog znanja da Međunarodni sud pravde donese savetodavno mišljenje kojim će Generalnu skupštinu UN obavestiti da jednostrana secesija na KiM jeste suprotna međunarodnom pravu. Upozoravamo, ako bi bilo suprotno, onda je priča završena. Hteli smo da pređemo na pravni teren, dobili smo to. Ako na pravnom terenu, odnosno pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu izgubimo bitku, onda je ona zauvek izgubljena. Onda ne možemo reći ne valja sud pravde u Hagu, pa da se ponovo vratimo u političku priču. Dakle, u pobedi nemojmo biti oholi i gordi, nego pametni i uzdržani. Kao poslanik DHSS podržavam predloge sva ova tri zakona o potvrđivanju ugovora, a pogotovo ovih koji se tiču obezbeđenja finansijskih sredstava za završetak ovog ''skadra na Bojani'' koji se naziva ''obilaznica oko Beograda''. Nadam se da će najzad biti dovoljno para. Moram da vas podsetim, da opet čujemo prevelike priče. Plašim se kada bude završena obilaznica oko Beograda, da to neće rešiti problem saobraćaja u Beogradu. Obilaznica oko Beograda je običan put oko Beograda. To nije autoput. Molio bih da mi se objasni šta znači ovaj drugi zakon, gde se kaže ''beogradski autoput''. Šta je to ''beogradski autoput''? Evo, razmislite prosto, kada sa autoputa treba da skrenete kod Dobanovaca ili kada bude gotov kod Bubanj potoka na ''obilaznici'' skrećete na običan put i tu će neminovno doći do zagušenja, putujem svakog drugog dana od Dobanovaca do Ostružnice. Ili da pređem na ovo da tražim i objašnjenje – šta je to ''Beogradski autoput'', ili da pomenem stanje naših autoputeva. Danas sam išao do Subotice i vratio se. Putarina od Subotice do Niša, ili još malo prema Leskovcu, košta 16-17 evra. To samo uslovno može da se nazove autoput. Ove godine nije održan reli Pariz-Dakar zbog sukoba u Čadu, pa bih ja organizatorima predložio da ga premeste na ovaj naš autoput, ima sve uslove. Podsetiću na još nešto, namerno karikiram, putovao sam nedavno kroz Sloveniju. Tamo uzmete vinjetu, kupite, koja košta 35 evra i možete da se vozite šest meseci za 35 evra po autoputevima Slovenije. Ovde da odete i da se vratite od Subotice do Niša košta 35 evra i imate možda šanse i da preživite. Znači, treba pošteno da objasnimo građanima šta će to biti u stvari ''Obilaznica oko Beograda'' i šta je to ''Beogradski autoput''. Naravno, ne bih govorio o onome šta su platežne mogućnosti građana Slovenije, a šta naših građana, uz napomenu da je tamo benzin jeftiniji 30-40%. Neću više da uzimam vašu pažnju, iskoristiću samo ovo, gospođo predsednice, da se ne bih javljao povodom povrede Poslovnika, pošto imam dovoljno vremena, jer sam juče i danas pre podne, što faksovima, telegramima, SMS porukama, dobio pitanja 70-80 građana Srbije – šta će biti sa obećanim akcijama? Kada će građani, ovih pet miliona naivnih, kada će dobiti akcije? Kada će te akcije dospeti za naplatu? Koliko će te akcije vredeti? Šta će biti sa onima koji su delili ta lažna obećanja? Ovo što dobijamo od NIS, to je par desetina evra po svakom građaninu od ovih pet miliona. Pominje se da ne treba privatizovati ''Telekom''. JAT ne ide na privatizaciju. O EPS se ćuti. Odakle pare? Pošteno reći, da li je to predizborno obećanje, da li neko ima Aladinovu čarobnu lampu ili je to pitanje neodgovornosti? U demokratiji vrede samo dva principa: odgovornost i smenjivost. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS neće podržati set ovih zakona koje ste objedinili u raspravi, ali svakako naša namera nije da osporavamo suštinu i značaj projekata koji su obuhvaćeni ovim zakonima. Shvatamo i podržavamo apsolutno i razumemo značaj da Beograd dobije obilaznicu, da se unapredi Koridor 10. Razumemo značaj unapređenja standarda u oblasti zaštite životne sredine. To nas kvalifikuje da jednog dana budemo ili da što pre budemo kompatibilni sa razvijenim svetom. Ono što ćemo svakako da osporavamo danas, jeste činjenica, na koji način obezbeđujete sredstva za realizaciju ovih projekata. Ono što je loše jeste činjenica da Vlada i Vladini predstavnici ne razumeju do kraja značaj ovih projekata i o tome je malopre govorio gospodin Avramović. Tiče se svega onoga što je Komisija našla i svega onoga što se odnosi na rokove koji su svakako probijeni. Problem u suštini predstavlja činjenica da će ova država, odnosno javna preduzeća ove države dodatno kreditno da se zadužuju kako bi se projekti realizovali, a država će, iako u situaciji kakva jeste, svojim budžetom, odnosno novcem građana Srbije ponovo da daje garancije za ta kreditna zaduženja. Smatramo da je to samo još jedan korak na putu države u dužničko ropstvo. Naravno, ne bih voleo da se ovo shvati kao politička fraza. Ova kategorija se sve češće pojavljuje u ekonomskim analizama ekonomskih stručnjaka i ekonomskih institucija koje su doskoro vrlo blagonaklono gledale na ono što vi radite, a naročito posle 5. oktobra 2000. godine. Sada su i oni promenili svoj odnos i stav prema ovome što radite u ekonomskoj politici koju vodite. Nažalost, gospođo Kalanović, vi ste deo tog režima, posle osam godina u Srbiji niste uspeli da stvorite ambijent, ekonomski i privredni ambijent u kom će se stvarati ekonomska supstanca. Pa, ako i nema dovoljno supstance da se realizuju ovakvi projekti, mogli ste bar tom supstancom da obezbedite određenu sigurnost za kredite za koje će država da daje garanciju. Činjenica je, 200 miliona evra otprilike, koliko je obuhvaćeno ovim zakonima, nije veliki novac za jednu ozbiljnu državu. Svakako je ogroman zalogaj za državu u kakvoj mi živimo. Na još jednu činjenicu ću vas podsetiti koja govori u prilog ovome. Neki od srpskih tajkuna koji su se našli na Forbsovoj listi najbogatijih ljudi određenog dela Balkana, odnosno Evrope, mislim da na ovu cifru gledaju sa podsmehom. Čini mi se da za ovu državu milion ili dva miliona evra predstavljaju ogromne zalogaje. Nažalost, još uvek živimo u državi u kojoj se 500 milijardi dinara troši više nego što se prihoduje, u kojoj je unutrašnja zaduženost građana samo na ime kredita veća od 350 milijardi dinara. Mi živimo u državi u kojoj je za četiri dana pala vrednost dinara za 10% , vrednost akcija koliko je već pala, živimo u državi u kojoj je javna potrošnja prevazišla sve razumne okvire, na šta upućuje i MMF i eminentne institucije EU, ali nažalost u državi za tako nešto nema sluha. Danas je u prepodnevnoj raspravi sa ove govornice bilo dosta sugestija i dosta saveta – da se država bavi ozbiljnim stvarima a ne ovim kreditima u ovom trenutku, s obzirom na to da se u svetu dešava recesija kakva se dešava. Mnogo ozbiljnije države od Srbije, mnogo ekonomski stabilnije i razvijenije od Srbije vodeći se tom činjenicom već su usvojile određeni paket mera, odnosno neki operativni plan pomoću kojeg će intervenisati, odnosno delovati na eventualne negativne posledice svetske krize, a naša država se svakako i dalje vodi onom pričom koju je danas izrekao gospodin Krasić – selo gori, a baba se češlja. Ja mislim da su ovi zakoni samo još jedna ekonomska omča oko vrata ove države. SRS ih zbog toga neće podržati. Pozivamo i ostale poslanike u Skupštini da ovo ne podrže. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Saša Dujović. Izvolite. Neka se pripremi Bojan Mladenović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, pre svega želim da istaknem da ću kao narodni poslanik Pokreta veterana Srbije, koji radi u poslaničkom klubu SPS-Jedinstvena Srbija, podržati ovaj stav, kao i sve ove predloge, kao i ceo poslanički klub SPS - Jedinstvena Srbija. Iz seta ovih ugovora hteo bih da izdvojim ovaj predlog za ratifikaciju, vezan za rešavanje stambenih pitanja izbeglica. Pre svega, dobro je da Vlada Srbije, da država počne napokon ozbiljnije da rešava probleme izbeglih i raseljenih lica. U tom setu bih hteo da skrenem pažnju na jednu populaciju građana Srbije koja je, zaista, u jednoj teškoj situaciji. U pitanju je, negde, oko, 3.500 vojnih penzionera koji danas žive u objektima Vojske Srbije i koji očekuju od Ministarstva odbrane i od države da im reše stambene probleme. Naime, radi se o ljudima koji su branili ovu državu i danas sa punim pravom očekuju da ova država brani njihovo pravo na život, tj. da im reši stambeno pitanje. Naravno, pri tome ne mogu da izostavim kategorije ratnih vojnih invalida, kategorije ratnih veterana koji su, morate priznati, zaista, ugroženi, a jedno osnovno egzistenciono pravo na život je stambeno pitanje i očekujemo da u nekim ravnopravnim okolnostima, kao i sa svim drugim građanima, ipak nekakav prioritet i ovi građani imaju. Predlog, odnosno način kako će to biti rešavano sa izbeglicama je sasvim adekvatan i prihvatljiv i za ove kategorije – znači, da učestvuju u rešavanju sa nekim svojim sredstvima, koliko oni to mogu. Naravno, želeo bih da istaknem da su u kategoriji vojnih penzionera ljudi koji su ceo svoj vek proveli braneći ovu državu i da postoji nekoliko kategorija i oficira, i podoficira i civilnih lica na službi, koji s punim pravom očekuju da im se problem reši. Pre neki dan sam obišao jedan takav objekat gde oni žive, gde su, zaista, uslovi, blago rečeno, loši. Verujem da će kroz Nacionalni investicioni plan ili kroz već neke druge saradnje vašeg ministarstva i Ministarstva odbrane i ostalih ministarstava, na kraju krajeva, cela Vlada uzeti ovaj problem i rešiti ga. Želim još jednom da istaknem i na kraju da zaključim – podržaćemo sva četiri predloga. Zahvaljujem se na pažnji. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović, a neka se pripremi Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srbija je danas prezadužena kreditima. Uprkos tome mi uzimamo nove i ulazimo u još veće dugove, sa još većom kamatom. Vraćaćemo ih godinama i mi i naša deca. Gde će biti potpisnici ovih kredita kada bude trebalo da ih vratimo? Verovatno neće biti u Srbiji. Biće materijalno obezbeđeni i živeti u drugim zemljama, a kada stignu računi za plaćanje moraćemo mi, koji nismo učestvovali u ovome, da ih vraćamo. Ako ne budemo mogli da plaćamo kamate i vraćamo dug kreditori će blokirati državnu imovinu i istu rasprodati, a zemlju uvesti u dužničko ropstvo. Najgore u svemu ovome je što smo sami sebe okovali u ovo ropstvo. Niko nas na ovo ne tera. Vlast je najveći krivac za ovo što se danas dešava. Podsetiću vas da je nedavno guverner Jelašić obaveštavao građane i upozoravao ih da ne uzimaju previše kredita, da vode računa o zaduženosti. Vlast govori da treba biti jako obazriv, voditi računa o kamatama, a onda radi sasvim suprotno – gde god mogu i gde god stignu oni uzmu zajam, tj. kredit. Šta je sa rekonstrukcijom Gazele, kada će biti, koliko kasni? Podsetiću vas da je izmeštanje nehigijenskog naselja ispod Gazele trebalo da bude završeno do kraja 2007. godine, a neće biti rešeno nažalost ni ove godine. Gradnja autoputa oko Beograda traje mnogo duže od plana. Sada se radi jedino na deonici od Ostružničkog mosta do groblja Orlovača. Rok za završetak te deonice je bio kraj 2007. godine, pa je najavljeno da će biti otvorena 1. septembra 2008. godine. Najavljeno da će biti otvorena 1. oktobra 2008. godine i nijedan od ovih rokova nije ispoštovan. Novi je rok 15. oktobar 2008. godine, a ako ne bude i tada nema problema – odrediće se novi dan za završetak, za slikanje ministara i to će se objaviti na svim medijima kao veliki uspeh. Sa ovolikim zakašnjenjem, damei gospodo, ovo će biti veliki neuspeh. Samo se priča o toj deonici. Šta je sa ostalima delovima ''obilaznice''? Kada će biti, više niko ne sme ni da prognozira da ne bi opet morali odlagati otvaranje po nekoliko puta. Prvobitni rok za kompletnu ''obilaznicu'' bio je kraj 2008. godine. Kako radovi sporo idu, prognoze su da neće biti gotova ni za naredne četiri godine. Ono što je najbitnije, a slabo se pominje u javnosti – da je sve to samo poluautoput, a kasnije, kada budu još dve trake, onda će tek to biti autoput. Obilaznica je veoma bitna za sam Beograd, jer će prihvatiti tranzitni i teretni saobraćaj, rasteretiti Gazelu, a isto tako će imati i evropski značaj, jer će je koristiti mnoga vozila iz inostranstva za dolazak u Srbiju ili kao tranzit kroz nju. Zbog kašnjenja radova, danas kamioni i ostali teretni saobraćaj od Ostružnice ka autoputu za Niš prolaze kroz naseljena mesta: Železnik, Resnik, Beli Potok. Zbog svih ovih stvari veoma je bitno da se zacrtani rokovi za završetak radova ispoštuju.Zbog stalnog probijanja istih trpe najviše građani Beograda i Srbije. Da zaključim u vezi obilaznice i svih drugih radova –rokovi se ne smeju probijati, svako odlaganje Srbiju mnogo košta. Što se tiče kredita, mogu biti dobri samo ako se ulažu u proizvodnju, pa se od iste mogu i vratiti. Ovi današnji krediti se jako teško vraćaju. Veliku odgovornost za to snosi aktuelna vlast koja samo razmišlja o uzimanju, a nikako o vraćanju istih i Srbiji nameću veliki problem koji se neće moći tako lako rešiti. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima Aleksandar Martinović. Pre nego što počnete, pročitaću tekst koji je gospodin Nikolić meni dostavio. Naslovio je predsedniku Narodne skupštine: "Obaveštavam vas da će poslanička grupa ''Napred, Srbijo'' u skupštinskoj komunikaciji koristiti skraćenicu SNS. Potrebno je da izdate nalog da se ta skraćenica koristi pri potpisivanju narodnih poslanika koji pripadaju poslaničkoj grupi ''Napred, Srbijo'', kao i u svim drugim zvaničnim aktima Narodne skupštine, skupštinski materijal, sajt i tako dalje". To je bio zvanični zahtev i na taj način su se obratile i druge poslaničke grupe. Izvolite, gospodine Martinoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, svako ko je pratio televizijski prenos današnje sednice mogao je da vidi da sam ovaj dopis Tomislava Nikolića pročitao pre pola sata. Nesporno je da postoji dopis Tomislava Nikolića u kome on traži da se njegova fantomska, nelegalna i neustavna poslanička grupa, koja se zove ''Napred, Srbijo'', skraćeno zove SNS. Ne znam da li su ta slova napisana na latinici ili ćirilici. Da li to znači CHC ili znači SNS? Gospođo Đukić-Dejanović, od vas sam tražio da me obavestite, mene i sve narodne poslanike, a verujem i građane Srbije koje to zanima, šta se krije iza te skraćenice SNS. Jasno je šta se krije iza skraćenice SNS, DS, DSS, NS itd. Ne mora čovek da bude neki veliki politički mudrac pa da zna odgovor na to pitanje, ali, zaista, ne znam šta se krije iza skraćenice SNS. Ako se krije Srpska napredna stranka, onda postavljam pitanje vama kao predsedniku Narodne skupštine, koji je najodgovorniji za zakonitost rada Parlamenta, kako dozvoljavate da u Parlamentu funkcioniše jedna politička stranka koja nije registrovana, koja nije upisana u registar nadležnog ministarstva. Ta stranka nema ni svoj pečat, nema ni program. Njen tobožnji predsednik ili samozvani, Tomislav Nikolić, rekao je da ta stranka neće ni imati program. Nema ni statut, koliko znam. Nije upisana u registar. Ne zna se gde je njena adresa, ko je ovlašćeno lice, pod kojim datumom je osnovana itd. Dakle, čitav niz nepoznanica. Tužno je, gospođo Đukić-Dejanović, da vi kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije ne znate ni koliko ima poslaničkih grupa u Skupštini Srbije, ni kako se one zovu, ni šta se krije iza skraćenica koje koriste poslaničke grupe. Neke poslaničke grupe te skraćenice koriste potpuno legitimno, u skladu sa duhom srpskog jezika. Ove druge, koje su neustavno i nezakonito formirane, koriste neke skraćenice za koje lično ne znam šta znače. I dalje mi niste odgovorili na to pitanje. Dužni ste da objasnite građanima Srbije kako je moguće da se jedna poslanička grupa naziva jednim imenom, a da kao svoju skraćenu verziju imena koristi nešto sasvim drugo. Ostajete dužni odgovor na pitanje – kako je moguće da u Srbiji deluje jedna politička stranka koja nije registrovana? To su sve vrlo ozbiljna pitanja. Ozbiljno je doveden u pitanje ustavni poredak u Srbiji, demokratija, parlamentarizam, sve ono što su tradicije evropske borbe za demokratiju, za status političkih stranaka kao jednog činioca bez koga se ne može zamisliti demokratski sistem jedne države. Što se tiče predloga zakona o kojima danas raspravljamo, evo, moje kolege iz SRS su na tu temu već dovoljno rekle, ne želim da uzimam mnogo vremena. Srbija je prezadužena država. Niko ne vodi evidenciju o tome u koje se svrhe upotrebljavaju finansijska sredstva koja pristignu iz inostranstva. Jasno je da se ona u velikoj meri zloupotrebljavaju u dnevno-političke svrhe, posebno kada su izbori u pitanju. Najbolji dokaz za to su izbori koji su bili 11. maja u Srbiji, posebno na teritoriji AP Vojvodine, gde je svima bilo jasno da su aktivisti, sada vladajućih partija u Srbiji, u Vojvodini, posebno DS, podmićivali birače, podmićivali članove biračkih odbora i postoje ozbiljne indicije da je sve to rađeno, između ostalog, novcem koji je stigao iz pojedinih tzv. evropskih fondova. Kada je reč o tim evropskim fondovima, ovih dana u Vojvodini, a i u Srbiji se raspravlja o jednoj temi koja je vrlo aktuelna. To je nacrt, sada već predlog novog statuta AP Vojvodine. Oni koji su ga pisali, između ostalog, obrazlažu potrebu da Vojvodina uživa maltene kapacitet suverene države i zbog lakšeg pristupa evropskim fondovima. Jasno je da Bojan Pajtić i garnitura oko njega u Novom Sadu hoće da imaju pristup evropskim fondovima bez Republike Srbije i bez Borisa Tadića. Oni hoće da građani Vojvodine žive bolje, ne zbog građana Vojvodine, nego da bi sutra mogli da kažu – vi biste živeli još bolje da vam nema ostatka Srbije! Taj ostatak Srbije koči ekonomski, finansijski, demokratski razvoj Vojvodine. Vidite kako vi živite lepo za razliku od vaših rođaka i prijatelja južno od Save i Dunava, treba Vojvodini dati još veći stepen samostalnosti. Tako da se priča o lakšem pristupu evropskim fondovima danas u Vojvodini zloupotrebljava u cilju opravdavanja jednog nacrta, odnosno predloga statuta koji od Vojvodine čini federalnu jedinicu u sastavu Srbije, a sutra možda i potpuno nezavisnu državu. SRS obaveštava i upozorava građane Vojvodine i cele Srbije da su opasne namere onih koji su pisali nacrt statuta Vojvodine. Nije njih briga za to kako će živeti građani Vojvodine, da li će imati bolje puteve, da li će moći lakše da se leče itd. Ovde se radi o jednoj otvorenoj nameri da se komada državna teritorija Srbije, a da je to tako to je posvedočio i gospodin Dragoslav Petrović, šef poslaničke grupe, ako se ne varam, DS, u Skupštini Vojvodine. Juče je rekao u jednoj televizijskoj emisiji, u kojoj sam i ja učestvovao, da Republika Srbija ima samo jednu autonomnu pokrajinu – Vojvodinu, a na moje pitanje šta je sa Kosovom i Metohijom, rekao je: pa znate, to je poseban slučaj, nemojte sada o tome. Sada koristim priliku da gospodinu Dragoslavu Petroviću postavim pitanje – zašto o tome nije obavestio narodne poslanike DS, jer očigledno da za vojvođanske demokrate KiM nije u sastavu Srbije, a kako se stvari odvijaju, pitanjeje da li će biti i za ove u Beogradu.
Povredu poslovnika reklamirao je poslanik Krasić. Izvolite.
Gospođo Đukić Dejanović, član 27. Poslovnika. Moram da vas prethodno uvedem u temu. U Engleskoj postoji spiker u parlamentu, a u Narodnoj skupštini Republike Srbije postoji predsednik Narodne skupštine. Zadatak predsednika Narodne skupštine nije da čita pozdrave i želje slušalaca nego da primenjuje Poslovnik, kao što i nije zadatak poslanika da se smeju kada im pokažem prst, znate dijagnozu za te situacije. Gospođo Đukić-Dejanović, mogao je gospodin taj koji je potpisao to što vam je poslao, da napiše šta god je njemu volja, ali nemate prava da neselektivno i ne gledajući Poslovnik ili izdate neki nalog, jer ako bi se primenila ta logika koju vi koristite u primeni Poslovnika i u radu Narodne skupštine, onda bi i neka druga poslanička grupa mogla da napiše neko pismo i da vas zamoli da pročitate. Znate, iza ovoga SNS mogu da se kriju vrlo ružne poruke. Bezobrazne poruke, poruke koje vređaju dostojanstvo svih građana Republike Srbije, naročito onih koji su glasali. Gospođo Đukić-Dejanović, vodite računa, stičem utisak da pravite svoju političku stranu u Narodnoj skupštini. Ovo je prvi put da neko uzurpacijom vlasti u Narodnoj skupštini, zloupotrebom Poslovnika pravi neku novu političku stranku. To do sada nije bilo. Naravno, to je verovatno pod uticajem onih koji imaju velike pare i koji su u nekom verovatno zločinačkom poduhvatom sa ovima u osnivanju. Vodite računa šta znače te skraćenice. Pogledajte rezultate prethodnih izbora, pogledajte nazive izbornih lista, pa vidite da li vi treba da budete predsednik Narodne skupštine ili spiker. Ako ste spiker za pozdrave i želje slušalaca onda ovo nije radio stanica i onda ste pogrešili mesto. Ukoliko i dalje budete insistirali da na ovaj način svog zemljaka protežirate u Narodnoj skupštini, verujte, biću prinuđen da vas optužim za nelegalno formiranje paravojne i tajne organizacije, sredstvima iz budžeta Republike Srbije.
Zahvaljujem. Jasno je da je poslanička grupa o kojoj govorite rezultat svega onoga što je bilo među vama, i da ja nemam apsolutno nikakvog udela u svemu tome. Pokušavam da nađem u članu 27. gde sam ja to prekršila Ustav, zakone. Treba da se staram o primeni Poslovnika. Koji je to član Poslovnika koji kaže da ne treba da uvažim stav poslaničke grupe koja traži da se oslovljava tako i tako. Da li ta poslanička grupa treba da bude ovde, u više navrata smo govorili da postoje određene distance koje pripadaju drugom a ne ovom sistemu rada, dakle, ne skupštinskom, i da će u skladu sa tim svaka nova odluka iziskivati promenu mog stava. Sve do momenta dok je grupa poslanika oko Tomislava Nikolića u Parlamentu oni imaju pravo poslanika. Gospodin Martinović, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvar je potpuno jasna i mislim da, gospođo Đukić-Dejanović, nema potrebe da je mistifikujete. Dakle, ja sam vam citirao najmanje dva zakona koja vas direktno obavezuju da ih poštujete. Zakon o udruživanju građana u udruženja, društvene organizacije i političke organizacije, taj zakon u članu 11. stavu 5. jasno kaže – politička organizacija nema pravo da deluje pre upisa u registar, a u članu 22. propisana je kaznena norma po kojoj će se kazniti novčanom kaznom od 9 do 90 hiljada dinara, organizacija koja počne da deluje pre nego što bude upisana u registar. Drugi zakon je Zakon o političkim organizacijama, koji propisuje u članu 17. stavu 2. novčanu kaznu od 5 do 50 hiljada dinara za građanina, pazite za građanina, ako obavlja aktivnost u ime političke organizacije koja nije upisana u registar, niti je podnela nadležnom organu prijavu za upis u registar, koja je prestala sa radom ili joj je odbačena prijava za upis. Dužan sam, gospođo Đukić-Dejanović, da vas podsetim i na to da u krivičnom zakonodavstvu Republike Srbije postoji krivično delo koje se zove ''lažno predstavljanje''. Ovde se jedan građanin, Tomislav Nikolić, predstavlja da je narodni poslanik, predstavlja se da je predsednik nekakve Srpske napredne stranke, koja postoji izgleda samo u njegovoj glavi. Nije upisana u registar nadležnog ministarstva, nema program, nema statut, ne zna se datum od kada ta stranka legalno deluje. Postavio sam vam na jedan vrlo jednostavan način pitanje – šta se krije iza skraćenice SNS? Nemojte mi reći da je to neko ime, to je neki akronim, neka skraćenica, nešto znači, neka šifra, možda je neka mantra koju upotrebljavaju neke verske sekte. Znate, masoni kada održavaju svoje skupove imaju neke tajne signale, kako se sporazumevaju, lupkaju tri puta u drveni sto ili obaviju se nekakvom pregačom od svinjske kože, upotrebljavaju neke tajne inicijalne simbole itd. Mene zanima, dakle, šta se krije iza te skraćenice? Šta se krije iza SNS ili ako je na latinici CHC? Ako se krije Srpska napredna stranka, kako je moguće da vi tolerišete postojanje nečega što nije upisano u registar, kada je zakon koji reguliše tu oblast potpuno jasan.
Po Poslovniku, gospodin Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, u pitanju je član 104. Poslovnika gde vi grubo vređate dostojanstvo Narodne skupštine. Ne bih hteo da ponavljam ovo što je gospodin Martinović rekao, ali ovde se radi o jednoj paravojnoj, tajnoj organizaciji po sistemu organizovanja sekti, da li je ona Munova ili neka druga, ne znam, ali neki satanisti jesu. Gospođo Đukić-Dejanović, vi tendenciozno koristite priliku da zloupotrebite to mesto na kome se nalazite, da ubacite kao temu nešto a svesni ste da na taj način kršite i Ustav i zakon i volju birača i sve normalno što postoji u ovoj zemlji. Svesno i namerno to radite kako biste podigli tenzije ovde, kako bi, navodno, neko mogao da zaključi da oni koji su uporni u borbi za svoja prava, da zastupaju pre svega građane, ovde opstruišu nešto. A ovi, ovde, opstruišu život u Srbiji i vi se njima pridružujete. Želite da napravite opštu konfuziju, kako bi sektaši bili glavna tema, a ne KiM, a ne ovi zajmovi, a ne to da već sedam godina nemamo završni račun. Kad je usvojen poslednji put završni račun u Narodnoj skupštini? Znači, teme koje su život vi dezavuišete na taj način što ubacujete nešto što je apsolutno marginalno, nešto što je protivustavno, nešto što je teško i nebu i zemlji i ljudima. To radite namerno. Vi želite da napravite ovde konflikt, vi želite da stvorite situaciju što gore to bolje. Za koga će, gospođo Đukić-Dejanović, da bude bolje? Za Božidara Đelića? Za koga? Za onoga ko je neprijatelj ove države i ovog naroda. Zašto bismo se mi ovde sa vama preganjali i svađali oko nečega što je opšte poznato? Zašto terate ljude i građane da razmišljaju o nečemu što je obična glupost? Znate i sami, čovek je izašao ovde i rekao da je njegov mandat u njegovom džepu, to za vas nije bila uvreda već poželjna situacija, kako bi se stvarali konflikti. Mi ne želimo da učestvujemo u bilo kakvom konfliktu, ali uvek ćemo da vas pozovemo na poštovanje Ustava i zakona. To nikada nećete moći da nam zabranite. I naravno, želimo da pokažemo kako kršite i Ustav i zakon, a ovo ste sada uradili vrlo bezobrazno sa tendencijom da se naruši dostojanstvo Narodne skupštine, kako bi svaki kolumnista, pijani, u Srbiji mogao da napiše šta god je njemu volja i da pljune po Narodnoj skupštini i zakonodavnom telu. Zašto? Da bi izvršna vlast i dalje krala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospođica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104, dakle, povreda dostojanstva Skupštine. Prvo da rezimiramo da je to sve počelo u današnjem danu, dakle, ta odmetnička, isključena iz SRS grupa na čelu sa svojim guruom Nikolićem i kad se već gospodin Martinović upitao i pita se i javnost šta znači to SNS? Gospodine Martinoviću, uvaženi kolega, možda satanistička Nikolićeva sekta, možda, a možda i nešto drugo. To zaista ne znam. Treba da znaju građani Srbije. Ali, ja se javljam da kažem da je sve počelo danas od momenta kada je taj građanin, koji u džepu drži mandat SRS, a izabran na listi SRS - dr Vojislav Šešelj, i verovatno još onih 600 hiljada evra što je ukrao od SRS, pa milione koje mu daju oni koji ga već plaćaju da to sve radi. Zaista, moramo da dovedemo Skupštinu u stanje normalnog rada. Videli ste (sada mi je drago što je došla gospođa Kolundžija) da su poslanici SRS i to je najširi mogući dijapazon novih likova za srpsku javnost, mladih, obrazovanih ljudi, sjajnih radikala, celog dana argumentovano veoma stručno govorili o predlozima zakona, o ovom setu koji je na dnevnom redu, kako prvom, tako i drugom. Ponosni smo, kao i građani Srbije, što SRS, koja brine o budućnosti naših građana, ima u svojim poslaničkim klupama ovako divne ljude, ljude koji su spremni da zarad interesa građana Srbije govore ono što je naš program, naša ideologija. Mi sad dolazimo u situaciju, gospođo Đukić-Dejanović, da ljudi iz tehnike RTS, opet kažem oni ništa nisu krivi jer su to zvanično dobili, kao tu neku skraćenicu, moraju da urade ono što se od njih traži na osnovu nekog dopisa. Šta znači taj dopis? Klasičnu zloupotrebu, obmanjivanje javnosti. Vidite koliki je nemoral u pitanju, koliki je cinizam u pitanju i za to postoji, gospođo Đukić-Dejanović, u vašoj oblasti šifra, za svaku bolest i za svaku psihopatološku potrebu da se obmanjuje javnost i da se varaju građani. Što se tiče lopovluka, to je ono čime treba da se bave državni organi. O tom potom. Ako neko ima potrebu da se jednog dana predstavlja ovako, drugog dana onako, a nikako ne može da se predstavlja ovde u Skupštini, zato što je to zloupotreba, kršenje izborne volje, onda smo mi svi, uvažene kolege narodni poslanici, u problemu sa tim. Sada ću da završim sa tim i reći ću vam, evo i kolega Albijanić koji je zaista jedini autentični ''naprednjak'', koga znam u ovoj sali, u Srbiji, zna kako to izgleda u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope. Ili ste u poslaničkoj grupi koja je registrovana na osnovu programskih sličnosti i ideologije, koju ova odmetnička grupa nema, videli ste da su umesto slavnog srpskog simbola dvoglavog orla, kojeg su skinuli i bacili, stavili neka dva iskrivljena romboida. Nema veze, hajde u korpu dvoglavi orao, može romboid, plave i crvene boje, iskrivljen. Dakle, radi se ...evo, završavam. (Predsedavajuća, Gordana Čomić: Tri minuta i 30 sekundi.) Otkud vi? Dakle, radi se o tome da je to zloupotreba, da se obmanjuje javnost. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, a posle njega Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, ovde se razvila jedna interesantna diskusija i rasprava o izvesnoj grupi građana koja zahteva od predsednika Skupštine da nosi potpis SNS. Ako bi ja nekom slučajnošću skrenuo s pameti, pa zatražio od predsednika Skupštine da me oslovljava i da mi titl stoji –Paja Momčilov lord, kako bi uvaženi predsednik Skupštine postupio? Baš me to interesuje. Mada, sa pravničke tačke gledišta možda bih imao više prava da tako nešto zatražim, samo što sa medicinske tačke gledišta to baš ne bi bilo u redu. Kada se neko potpiše SNS, mi smo u zabludi, kao ljudi, o čemu se stvarno radi? Nije to samo prazno isticanje nečega, tek, priče radi. Rimuje se sa SPS, SNS i vidim da možda naš predsednik Skupštine ima emotivan odnos prema tome, pa joj nekako godi to SNS. Opet mi sa ove desne strane pomislimo, da nije to srpska nacionalna sramota. Ne mislim sramota u nacionalnom interesu, nego u etničkom pogledu, kad se govori o krađi, o raskolništvu i o nekim sličnim problemima. No, da se ostavimo tih stvari, mi sada raspravljamo o važnim zakonima, o setu zakona. Četiri su dokumenta pred nama o kojima danas treba da pričamo pred ministrom Kalanović. Čovek mora da kaže, nažalost, Albijaniću, momče sa planine, ovo je Skupština. Kad hoćete da govorite, da vam dam savet, tražite reč, dođite, pa govorite koliko hoćete, a ne morate ni da budete toliko glasni, svi mi čujemo, gluvi nismo, a nismo ni svi sa planine, pa uvažite i to. Molim vas, da mi odbijete to od vremena, taj razgovor sa uvaženim poslanikom, gospodinom Albijanićem. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, mogu samo da opomenem vas i gospodina Albijanića, što neću, tako da nema potrebe da vam odbijam od vremena. Vaše vreme je na raspolaganju vaše poslaničke grupe. Molim vas da ne vodite dijalog. Izvinite za prekid i izvolite.) Molio bih vas da vi kolegama koji dobacuju kažete da nije u redu da dobacuju, a ne meni da držite predavanje. Možemo da nastavimo. Dosov režim od 2005. godine nakon prestanka sankcija, nakon onih ratnih razaranja koje smo imali, nažalost, preživljava na osnovu dve stvari, na osnovu donacija kojih je bilo pa ih više nema toliko, na osnovu prodaje svega što imamo, što vredi, pa nažalost, danas i naših resursa, prirodnih bogatstava, prodaje se i voda strancima, prodavaće se i zemlja u Vojvodini strancima. Treća stavka na osnovu kojih se održava u životu su inostrani krediti. Sad već govore da smo mi na granici da spadamo u zemlje koje su prezadužene. Govori se da je cifra od 29 milijardi evra u pitanju, neko kaže da je to manje, da se ne bavimo tim ciframa, ali u svakom slučaju i te kako dobro smo opterećeni i tim kreditima. Ono što je sigurno, jedna teška ekonomska situacija koja u društvu vlada, vidimo da imamo pad vrednosti dinara, imamo pad vrednosti akcija. Imamo i olaka obećanja iz prošlog izbornog ciklusa, gde je penzionerima obećano štošta, a sad već ove ekonomske prilike srozavaju obećanje i penzioneri bolje živeti neće. To je žalosno, ali to je naša realnost. Imamo četiri dokumenta, stanovi za raseljena lica treba da se kreditiraju – u redu. Treba ''Elektroprivredi'' pomoći – u redu. Imamo dva ugovora koja su pre godinu dana potpisana, a nisu realizovana – to je vaš način rada, da nešto potpišete pa onda ne realizujete i onda dođete u Skupštinu posle godinu dana i tražite da vam poslanici ratifikuju ove ugovore. Da li je to samo kritika radi kritike? Ne. Jednim od ovih kredita vi ćete rekonstruisati Gazelu. U momentu kada je rađena konstrukcija rekonstrukcije, to je bilo 33 miliona evra. Danas je to 10 miliona više, zato što je čelik poskupeo za 80%, tako kažu stručnjaci. To je način kako vi raspolažete parama i kako vi to radite. Još ću vam navesti drastičnije primere vašeg gazdovanja novcem koji uzimate olako, a koji će narod Srbije, u ovako teškim vremenima, i te kako morati uz velike muke da vraća. Smeje se Kalanovićka, nju to pogoditi neće. Zna se da se ona udomila u dobru firmu i to nju uopšte ne tangira. Ta Gazela – 160.000 automobila prođe dnevno, vidite kakve su gužve danas, trajaće rekonstrukcija dve godine, biće samo kratko vreme zatvorena jedna strana. Zamislite kakve će gužve Beograd imati? Da bi krenula Gazela, moralo je da bude završeno ono što je potez ''Ostružnica - Orlovača'', a vidimo da kasni. ''Planum'' kaže – nisu nam platili! A iz izvršne vlasti ljudi zaduženi za to kažu – plaćeno je! Ko tu laže, gde je tu istina i da li će stvarno 15. oktobra, kada je rok, biti pušteno ovo parče da funkcioniše, to ćemo videti. E, to ćemo mi videti. Mi tu imamo tri poteza, Batajnicu- Dobanovci, Bubanj potok-Železnik, Beograd-Bubanj potok-Surčin, 47 km koji će da koštaju 500 miliona evra. To je ono što mi treba za 47 km da platimo. E sad, kako to otprilike izgleda u svetu? Evo jedan primer iz okruženja. Hrvati su napravili autoput Zagreb-Split, 380 km za tri godine. Na koji način? Mogli su da idu na koncesije, mogli su da idu na kredite. Rešili da idu na kredite, da 60%(2,3 milijarde eura je to koštalo) nabave sa 15 inostranih kredita, a ovo drugo da nadoknade iz putarina koje imaju i uzeli su od benzina 0,07 evra po litri da bi platili ovo i da izgrade. To je koštalo 2,3 milijarde evra, ovih 47 km će koštati 500 miliona evra. Znate kakav je teren od Splita do Hrvatske i šta je sad tu u pitanju. Vidite kako se to može izgraditi. MMF je bio strašno protiv toga kada su oni krenuli, jer to je bilo 2% bruto nacionalnog dohotka Hrvatske. Kazali su: nemojte to da radite, a posle su im oni dali kredit da speru sa sebe sramotu jer su oni eksperti dali pogrešno procenu i onda da spasu stvar, na kraju su i oni učestvovali u toj kreditnoj liniji. Tako se radi, vidite, kada se gazduje na pravi način sa resursima. Putarina na tom drumu, neko je govorio o putarini kad kreneš od Subotice moraš do Niša da platiš 35 evra, a tamo moraš da platiš 21 evro. To su realnosti. Prema tome, da ja završim, ima i mojih kolega, još će da govore, žalosna je ova zemlja, žalosna je ova koalicija koja isto preživljava na račun ove krvi, a sada vidimo još novije krvi. Potrebno je da bi se preživelo da zanovite tu krv onima koji su na sredini puta, oni koji će da povezuju, a mi Srpski radikali, eto kakvi smo takvi smo, mi ostajemo na principima engleskog parlamentarizma negde iz 17, 18. veka gde se kaže: Nothing supposed, everything opposed. E, to je tako i zbog toga mi ne možemo ni da glasamo ni za ove zakone. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a posle njega Boris Aleksić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kako se da videti u poslednje vreme, a to vreme traje otkako su demokrate na vlasti, od kada vladaju Srbijom, Narodna skupština se često bavi donošenjem zakona koji se odnose na garancije između Republike Srbije i raznoraznih banaka i fondova za dobijanje ogromnih kredita koji navodno treba da se utroše na poboljšanje, odnosno izgradnju infrastrukture u Srbiji. Tako, sada opet imamo zajmove za puteve Srbije, tačnije za ''Obilaznicu oko Beograda'', zatim Ugovor o zajmu između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope, u vezi izgradnje stanova za izbegla lica, mada bi najpoštenije bilo da to bude donacija, s obzirom na to da je upravo ta Evropa doprinela egzodusu Srba iz Republike Srpske Krajine, iz Republike Hrvatske, Federacije BiH, sa KiM. Takođe, imamo zajam po zaduženju JP ''Elektroprivreda Srbije''. Ako se vratimo koju nedelju unazad, setićemo se dnevnog reda na kome je bilo desetak sličnih predloga zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji za podizanje kredita od Evropske banke za razvoj, Banke za razvoj Saveta Evrope, Evropske investicione banke itd. Tako smo tada saznali da će problemi u Javnom preduzeću ''Putevi Srbije'', za ''Gazelu'' i neke druge destinacije biti rešeni višemilionskim kreditima uzeti od stranih banaka. Saznali smo da će problemi navodnjavanja, odvodnjavanja, regulisanja rečnih tokova, projekti u vezi stručnog usavršavanja budućih poljoprivrednih proizvođača biti rešeni uzimanjem višemilionskih kredita od stranih banaka. Takođe, saznali smo da će izgradnja čitavih aneksa u kliničkim centrima u Srbiji biti moguća ako se uzmu višemilionski krediti – opet od stranih banaka. Takođe, saznali smo da će investicije u Javnom preduzeću EPS biti moguće samo ako se podignu višemilionski krediti – opet od stranih banaka. Samo posle nekoliko nedelja opet zajmovi za obilaznice, opet zajmovi za EPS, a to su upravo ovi predlozi zakona koji su pred nama i o kojima raspravljamo. U trenutku kada ceo svet beži od kredita, u trenutku kada se trese monetarni sistem u skoro celom svetu, Srbija, polako ali sigurno, srlja u dužničko ropstvo, mada je u to živo blato zakoračila još nekoliko godina pre, kada su na vlast došli oni koji su se busali u grudi i koji su neprestano ponavljali – tranzicija, eksperti, transparentnost, privatizacija, Evropa. A u stvari, tada je cvetao kriminal najgore vrste, korupcija, zloupotreba vlasti. Evo vam poslednji primer šta se dešava u Zrenjaninu, zatim ćete se setiti afere "Aerodrom", setite se privatizacije – "tri evra za fabriku", setite se 11 miliona evra, ali doduše u akcijama, nije u kešu, kako kaže dotični istaknuti član Vlade i visoki funkcioner DS! Sada je na red došla obilaznica. Otkako ste preuzeli vlast, obećavali ste pred svake izbore kada biste se nacrtali sa TV ekipama negde ispred Beograda, na nekoj poljani, pa bi rukom kobajagi pokazivali gde će proći ta obilaznica, isto kao što ste i nekada pokazivali rukom gde će se podići čuveni fantomski most preko Ade. Verovatno će i zbog tog mosta u nečijim snovima stići neki zahtev za skromnu garanciju od nekih 50-60 miliona evra, a gradonačelnik Beograda će taj teret kredita da obesi državi Srbiji o vrat, dok će on lagano raspolagati sredstvima za izgradnju ''skadra na Bojani'', ako mu, kojim slučajem, dođu ta sredstva pod ruku. Pitam se, kada analiziram ove zakone koji se bave kreditima, može li se u Srbijinešto napraviti, izgraditi, rekonstruisati, može li se izgraditi projekat, a da za to ne moramo da tražimo zajmove po belom svetu. Da li je Srbija toliko slaba, toliko nesposobna, da ne može pronaći sredstva da popravi sama makar jedan most, već moramo po milostinju, ali uz obaveznu kamatu. Iz ovih ugovora se vidi da je Republika Srbija samo garant, a da će rate sa kamatom otplaćivati JP ''Putevi Srbije'', odnosno JP EPS. To je opet presipanje iz šupljeg u prazno. To su javna preduzeća, dobrim delom se dotiraju iz budžeta, pa ispada da ipak Vlada Republike Srbije otplaćuje te ogromne zajmove. Da li se neko zapitao koliki su samo prihodi od naplate putarine, maločas je o tome bilo reči. Ovoga leta su se mogle videti danima kilometarske kolone pred naplatnim rampama na Bubanj potoku i u Nišu. Gde ide toliki novac? Pa taksa od registracije motornih vozila, pa onda ostali prihodi. I opet nema para! Valjda su pohapšeni svi oni koji su preko putarina stekli ogromno bogatstvo, sećamo se svi mi te afere ovde u Parlamentu. Tako je i sa EPS, cene odoše u nebo, ne znamo samo šta jure. Da li je to možda cenovnik struje iz EU? Što se ne juri visina plata i penzija u EU, nego cena struje? Obično kažu kada žele da opravdaju neko poskupljenje struje, potrebna su sredstva za remont za zaštitu životne sredine, a ovamo za istu namenu podižu zajmove. Evo vam primer iz današnjeg Predloga zakona, 36 miliona evra zaduženja kod Nemačke finansijske institucije KFW za sprovođenje mera zaštite životne sredine. Posle nekoliko meseci biće opet zajam za remont, za dalekovode, trafo-stanice itd, ali, naravno, biće i poskupljenja. Vlast u Srbiji ovakvom ekonomskom politikom i ovakvim neozbiljnim odnosom prema zaduženjima kao da se trudi da državu dovede do bankrotstva. Bojim se da ćemo jednog dana raspravljati o zajmovima kako bi se prehranila ili lečila Srbija. Kada budemo do guše u dužničkom blatu onda ćemo simbolično biti deo Evrope, ali kao njihovi dužnici, a Srbiji će upravo oni koji kroje državnu politiku da otimaju prirodna bogatstva, da cepaju i dalje našu teritoriju. Pitanje je kada će ''obilaznica'' biti završena. Daju se neki rokovi, čitave decenije. Tako, isto, i ovi iz DS-a što licitiraju sa ulaskom u Evropsku uniju, te 2010, 2012, 2020, 2030, a iz Evropske unije uporno nam poručuju da od toga nema ništa, osim ako se ne ispune određeni uslovi, kao što su: uništiti Vojsku Srbije, – Vojska Srbije je već uništena; uništiti službe bezbednosti – već su uništene; oslabiti Srpsku pravoslavnu crkvu – pokušavaju na sve moguće načine. A ono što je ostalo, ostalo je da Srbija uradi po želji Evropske unije – da prizna nezavisno Kosovo, da ozvaniči secesionistički statut Vojvodine, u režiji DS-a, i – hapšenje i isporučivanje generala Ratka Mladića i svih onih koji nisu po volji novom svetskom poretku, Havijaru Solani, engleskom i američkom ambasadoru, Vordsvortu i Manteru, onima koji sa njima razgovaraju verovatno će biti bolje! Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Boris Aleksić, a posle Milorad Buha. Preostalo vreme na raspolaganju poslaničke grupe SRS je 12 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, danas smo stigli do apsolutnog hita među predlozima zakona, to je Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu zaključenog između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope. U ovoj verziji Predloga zakona postoji engleska varijanta i srpska varijanta, a one se suštinski razlikuju. Srpska varijanta je prepuna grešaka i razlikuje se od engleske varijante. Na svu sreću, na kraju su napisali da su originali na engleskom jeziku, dakle, dva originala. Međutim, narodni poslanici rade prema ovoj verziji na srpskom jeziku, ali hajde da vidimo o čemu se radi. Dakle, ovaj predlog zakona ima za cilj obezbeđenje trajnih stambenih jedinica za oko 400 izbegličkih ili bivših izbegličkih domaćinstava i još 100 nekih drugih domaćinstava. Opet jedna neprecizna odredba koju ćemo teško tumačiti. Naravno, možemo svi da primetimo da je velika sramota što naša država ranije nije rešila pitanje izbeglica. Do ovog zaduživanja dolazi u trenutku kada je svetska kriza u zamahu. Kao što znate, do nje je došlo preko hipotekarne krize u SAD, na taj način je stradala i "Siti banka", jedna od najvećih banaka, a nakon toga je došlo do problema sa finansijskim derivatima, nisu poštovana pravila koja su donesena u Bazelu 2, na osnovu tog ugovora. Sektor za upravljanje rizicima u ovim bankama izgleda nije odlučivao previše. To je ujedno i upozorenje za naše banke da malo više pažnje obrate na savete svojih kolega iz Sektora za upravljanje rizicima i iz Sektora pravnih poslova. U članu 3, ovog zakona, piše da se za svaku tranšu Zajmoprimca i banke zajedno utvrđuju, putem faksa, dobro je da nisu predvideli, recimo, goluba pismonošu, iznos, kamatna stopa, valuta, datum povlačenja itd. Dalje, u sledećem stavu govori se da do prve isplate mora da dođe najkasnije do 8. septembra 2008. godine. Veoma interesantno. Ali, najznačajniji deo ovog predloga zakona jeste član 4. u kome se kaže – Zajmoprimac i Institucija koja realizuje Projekat preko banke se obavezuju da pozitivno prime sve eventualne informacije koje budu sprovodili zaposleni banke ili spoljni konsultanti banke koje ona angažuje, i da pruže ''su'', ovde je verovatno trebalo da stoji ''svu'', neophodnu saradnju. Dakle, to je prva greška. Međutim, imamo jedan novi detalj – Banka bi, posebno, isti stav je u pitanju, mogla na licu mesta da ima reviziju računovodstva Projekta koju bi izvršio jedan ili više konsultanata po njenom izboru a o trošku Zajmoprimca ne ispuni bilo koju od svojih obaveza po ovom zajmu. Dakle, opet imamo jedan problem sa jezikom, tj. sa prevođenjem ovde, gramatički problem. ''O trošku Zajmoprimca'', ispada da će Zajmoprimac snositi sve troškove koje ima banka, po ovom stavu. Dakle, to obavezno mora da se ispravi, ovo ovako ne može da stoji, jednostavno, narušavaju se interesi Republike Srbije. Sledeći put biste morali dobro da obratite pažnju, da pročešljate tekst predloga zakona na srpskom jeziku ili da ga prevedete na valjan način. Kad je u pitanju kamatna stopa, reč je o kašnjenju. Predviđena je kamatna stopa euroribor plus 2,5%. To je visoka kamatna stopa, s obzirom na to da za stambene kredite imamo euroribor od plus 1,7%, znači, u našoj državi. Kao što sam rekao, u engleskoj varijanti ovog predloga zakona stoji precizno o čemu se radi, tako da vam predlažem da ovaj član 4. ponovo prevedete na valjan način, kako ne bi došlo do problema u primeni ovog zakona. Što se tiče zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke vezano za ''Obilaznicu oko Beograda'', podsetio bih vas da je deo te obilaznice uništeno u agresiji NATO pakta 1999. godine. Dakle, posle NATO bombardera dolaze polako i određene njihove banke i građevinske firme da bi ostvarile profit ovde. Podsetiću vas, takođe, da je jedan španski pilot, kapetan Adolfo Luis de la Os, koji je učestvovao u agresiji na Saveznu Republiku Jugoslaviju, rekao otvoreno u intervjuu jednom španskom časopisu – da su namerno gađani civilni ciljevi i da je upotrebljivano biološko i hemijsko oružje. Ovde je reč o zaduženju od 60 miliona evra. Pravnu nesigurnost već imamo u trećem članu ovog predloga zakona gde se kaže –garant se obavezuje da svoje obaveze izvrši na prvi pisani zahtev Banke kad god dođe do takvog zahteva, te da dospele iznose isplati bez ikakvih ograničenja, kad god dođe do takvog zahteva. Veoma interesantno kako ćemo to da tumačimo. U članu 5, Izmene Ugovora o finansiranju – Banka ne može da menja uslove Ugovora o finansiranju osim uz prethodnu pisanu saglasnost Garanta, s tim da se pomenuta saglasnost ne može bez razloga uskratiti. Ovde, takođe, nije definisan razlog, znači, ponovo imamo problem sa pravnom nesigurnošću. To su neke primedbe vezane za ova dva zakona. Ja vam se zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, malo ću šire oko Okvirnog ugovora o zajmu zaključenog između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope. Naime, ovim ugovorom su predviđena sredstva u iznosu od 10 miliona evra za izgradnju stambenih jedinica i to: 400 za izbegličku populaciju i 100 za ostale građane. Treba da podržimo ovu inicijativu države i da prihvatimo sve kreditne linije, ali ova skupština ne treba da bude nosilac tih ugovora, to treba da bude Sabor Hrvatske, njihova Skupština. Zašto? Izbeglička populacija iz Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske došla je na ove prostore genocidnom politikom hrvatske države i hrvatska država ne dozvoljava povratak prognanih i izgnanih Krajišnika. Po podacima UNHCR-a vratilo se svega 55 hiljada Srba koji su proterani, a ukupno je proterano blizu 800 hiljada, i živi u Hrvatskoj. Njihovi podaci dalje kažu da je oko 14, verovatno sada i više Srba koji su se tamo vratili, a bilo je 800 hiljada, u međuvremenu upokojeno, umrli su. Znači, negde, četrdesetak hiljada, što je pet posto. Hrvati ne dozvoljavaju obnovu imovine, ne dozvoljavaju povrat imovinskih, socijalnih i ostalih prava. Zato kažem, kada govorimo o obavezi ove države, obaveza ove države je da vrati u Hrvatsku sve Srbe, na temelju sporazuma između dve države. Imamo Sporazum o normalizaciji odnosa iz 1996. godine i Sporazum o sukcesiji iz 2001. godine. Hrvatska je ratifikovala i jedan i drugi sporazum. Zato i kažem, ovo treba dati Hrvatskoj da ona obezbedi sredstva, jer ne dozvoljava povratak izbeglicama. Integracija je sve ono što je rezultat genocida i etničke politike – zadržati Srbe na ovim prostorima. Uzeli smo im svu imovinu, i kuće, i imanja, i penzije! Uzeli smo im stanarska prava! Nijedan stan nije vraćen, nijedno stanarsko pravo Srbinu u Hrvatskoj nije vraćeno, a to je vraćeno i u Sloveniji, vraćeno je i u BiH. Diskriminisani su u Hrvatskoj! Evo samo po osnovu stanarskih prava, a i po svemu drugome. Nadalje, nijednu akciju nijedan Srbin koji je proteran nije dobio na osnovu privatizacije društvene imovine i državne imovine u Republici Hrvatskoj. Sada ću vam pokazati kako to radi Hrvatska. Ova skupština je krajem prošle godine donela Zakon o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, kojim je omogućena prodaja društvenih preduzeća, odnosno preduzeća iz bivših republika: Slovenije, Hrvatske, BiH, Makedonije. Ona tehnička vlada je u junu donela uredbu kojom je u zemljišne knjige upisala društveno vlasništvo na temelju koga se moglo ući u privatizaciju. Izvršena je privatizacija 16 preduzeća čiji su osnivači bili preduzeća iz Slovenije i Republike Hrvatske. Tog trenutka smo bili zatrpani. Kažem, bili zatrpani, Ministarstvo spoljnih poslova Republike Srbije je bilo zatrpano prigovorima, protestnim notama iz Slovenije. Janez Janša reče ovako: "Nema vam ulaska u Evropu ukoliko prodate naša preduzeća!" A sva naša preduzeća su prodali u periodu od 1992. do 2000. godine i u Sloveniji i u Hrvatskoj. Vrednost imovine koju su imala srpska preduzeća bila je oko milijardu i 800 miliona evra. Vrednost imovine preduzeća iz Slovenije, Hrvatske i BiH je oko 800 miliona. Znači, razlika je 800 miliona. Prodali su, naplatili su, živeli su od tih sredstava, a to je srpska imovina! Onog trenutka kada je srpska država krenula da proda ono što pripada njima i uredbom je definisano da će ta sredstva biti ostavljena na posebnom računu u budžetu Republike Srbije, tog trenutka je krenula salva protestnih nota. Slovenci su uputili ukupno tri protestne note. Sada ću vam pročitati i pokazati kako oni brane svoju imovinu. Prva nota je došla 20.3, druga 28.7. ove godine, sledeća 25.7. i posle toga 19.8. Šta su izazvali? Izazvali su prekid svih aktivnosti oko privatizacije. Šta je sa našom imovinom od milijardu i 800 miliona? Da li je naše Ministarstvo spoljnih poslova uputilo ijednu protestnu notu? Ne! Neka dokažu da jesu. E, vidite kako mi vodimo računa o našoj državnoj imovini. Radi se o ogromnim sredstvima, sredstvima koja su nekada bila u vlasništvu NIS, EPS, "Vino župa", "Tigar", "Sintelon" i mnoga druga preduzeća koja su imala imovinu u bivšim republikama. Zato kažem, što se tiče ovoga, ovo treba dati Hrvatima da oni plaćaju. Izdržavanje izbeglica u periodu od 1990. godine, kada su počeli da dolaze na ove prostore, snose građani Srbije. Ne! Sve to moramo obračunati, obratiti se Hrvatima i reći – vi ste ih proterali, vi ne dozvoljavate da se vrate, vi morate snositi troškove njihovog boravka na prostoru Srbije. Vlada Republike Srpske Krajine u progonstvu ima okvirnu računicu kolika su ta sredstva – oko 17 milijardi evra, od 1990. godine do danas, ovu državu je koštao izbeglički korpus, a vrednost naše imovine koja je ostala samo u Hrvatskoj je oko 30 milijardi. Ne dozvoljavaju da uđemo i vratimo tu imovinu, ne dozvoljavaju da vratimo imovinska i socijalna prava. Imovinu srpskih preduzeća su prodali i žive od tih sredstava. Kada smo mi hteli da prodamo ono što nam pripada i obavezali smo se, shodno Sporazumu o sukcesiji, da ćemo ta sredstva koja se dobiju od privatizacije staviti na poseban račun, tog trenutka su Slovenci uputili tri protestne note, izazvali reakciju prekida privatizacije, a hrvatsko ministarstvo spoljnih poslova je uputilo tri protestne note. Mi sagnemo glavu i ćutimo. Ne smemo da ćutimo! Vlast odgovara za sve ovo, i za proterane Srbe koji se ne vraćaju, za imovinu koju im Hrvati ne vraćaju, odgovara za svu onu imovinu koju su Hrvati, Slovenci i BiH prodali. Nema je više. To je imovina naših građana. Mi i danas po Sporazumu o sukcesiji imamo pravo na tu imovinu. Moramo voditi sporove, ali moramo krenuti. Ne činimo ništa da krenemo i da vratimo tu imovinu onome kome pripada. Pripada našim preduzećima. Sporazumom o sukcesiji je dalje predviđeno – sva imovina fizičkih lica, evidentirano je 6.000 fizičkih lica, građana Srbije iz 1990. godine koji su imali imovinu u Sloveniji, BiH, Republici Hrvatskoj. Ukupna vrednost se procenjuje na 500 miliona evra. Neko je vratio, neko je ušao u zgarište, u zapaljeno, uništeno i devastirano. Neki su imali tu situaciju da su ih dočekali Hrvati koji su ih izbacili. Pokrenuti su sporovi. Ti sporovi traju desetak, petnaestak godina, sa neizvesnom sudbinom kada će to biti završeno. Govorim o Krajišnicima, 30 milijardi evra. Mi o svemu tome ćutimo. Rat je prošao. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ako možete da privedete kraju, pošto je vreme poslaničke grupe iskorišćeno.) Završio sam. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Povredu Poslovnika izriče narodni poslanik Zoran Ostojić.
U suštini, nije ovo klasična povreda Poslovnika – član 225. Pre nego što postavim pitanje, želeo bih da izrazim zadovoljstvo rezultatom današnjeg zasedanja i reakcijom vladajuće većine na predlog LDP sa početka današnjeg dana – da svi zajedno učinimo sve da pojačamo imuni sistem naše ekonomije zbog onoga što se dešava u okruženju i zbog onoga što se dešava u našoj zemlji. Izražavam zadovoljstvo što je predsednica Skupštine zakazala sednicu Odbora za finansije za sutra. Naš predsednik partije i poslaničke grupe je uputio pismo i premijeru Cvetkoviću, i guverneru, i direktorki Berze i Udruženju banaka. Nadam se da ćemo sutra u jednoj kvalitetnoj raspravi moći da nađemo nekakva rešenja koja će relaksirati ovu situaciju koja zaista postaje neprijatna, zbog pada vrednosti berze itd. Možda je ovo put kojim možemo pokazati građanima Srbije da su moguća rešenja kada Parlament preuzme svoj deo posla da pomogne Vladi. Mislim da mi, narodni poslanici, imamo tu odgovornost. Mi predlažemo da država poveća garancije na depozite u odnosu na sadašnji nivo, kako bi se pomoglo bankama. Ono što će možda vama biti neprijatno, ali očigledno da je to nužda, jeste da javna potrošnja u situaciji kada novca nema ni u Evropi, ni u svetu, i kada pada likvidnost domaće ekonomije, mora da se smanji. Mi smo pred rebalansom budžeta. Možda će to biti prilika da pomognemo privredi, da više novca ostane privredi, a da država zategne kaiš. Jer, na kraju krajeva, naši građani će, kojima ovih dana skaču rate za kredite zbog pada dinara, takođe, morati da zategnu kaiš. Nekako je fer da država prva pokaže to. Nadam se da je ovo početak neke nove prakse i da zajedno možemo da uradimo stvari koje će biti na korist građana, jer zato su nas i birali. A pitanje, da bi ostalo strogo po proceduri – uvažena potpredsednice, imate li informaciju da li će na sednicu doći pozvani premijer, guverner ili ministar finansija, ili svi zajedno? Hvala.
Predsednica Odbora za finansije sazvala je 6. sednicu Odbora za finansije Narodne skupštine Republike Srbije, za četvrtak, 9. oktobar 2008. godine, sa početkom u 12,00 časova, sa sledećim dnevnim redom, od jedne tačke – Izveštaj o preduzetim merama na ublažavanju negativnih efekata svetske finansijske krize na finansijski sistem Republike Srbije, a preko njega na stanje privrede i standard građana. Sednici Odbora za finansije će prisustvovati guverner Narodne banke Srbije Radovan Jelašić i državni sekretar Ministarstva finansija Slobodan Ilić. Sednica će se održati u zgradi Narodne skupštine, u ulici Kralja Milana 14, u sali presa. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Ovlašćeni predlagač? (Da.) Reč ima ministarka Verica Kalanović.
Poštovani poslanici, najpre želim da vam se zahvalim na diskusiji, na konstruktivnim predlozima. Želela bih da dam neka pojašnjenja vezana za predloge zakona za ova četiri velika projekta koja bi finansijskim zaduženjem trebalo da budu u značajnoj meri završena. Prvu grupu pitanja vezala bih za strah određenog broja poslanika da će država ući u dužničku krizu ili dužničko ropstvo ili živo blato ili, već, kako smo u prethodnim diskusijama nazivali zaduženjem od 186 miliona evra. Nema straha da će država ući u dužničku krizu, jer Srbija spada u grupu malo zaduženih zemalja po mastriškim kriterijumima. Napominjem da zemlje koje smo pominjali, kao što je Hrvatska, imaju daleko, daleko veća zaduženja. Potpuno otvoreno kažem da će ova vlada i dalje nastaviti da vodi odgovornu politiku koja će obezbediti makroekonomsku stabilnost i ova država se neće naći u grupi visokozaduženih zemalja, bez obzira na određene kredite i kreditne aranžmane u koje ulazi. Napominjem da je u 2008. godini ukupan BDP ove zemlje bio 2.773 milijarde i molim sve poslanike da pogledaju na sajtu Vlade Memorandum u budžetu i ekonomskoj i fiskalnoj politici za period od 2009-2011. godine, čime će da bude potpuno jasno gde se u ovom trenutku nalazi Srbija po stepenu zaduženosti. Druga grupa pitanja, vezana za bojazan da će doći do zloupotrebe kod korišćenja sredstava predviđenih kreditima, posebno kada su u pitanju stanovi vezani za rešavanje problema stanovanja izbeglih i raseljenih lica, odnosno izbeglica koje su u prethodnom periodu kao mesto stanovanja izabrale Republiku Srbiju i 100 porodica koje ne mogu da nađu drugi način za rešavanje svog stambenog problema. Na sreću, ovaj sporazum, ako ga detaljno pročitamo, u potpunosti daje objašnjenje da do takvih zloupotreba neće moći da dođe. Sam Ugovor definiše i kriterijume koje postavlja Banka za razvoj Saveta Evrope za izbor kako opština tako i za izbor ljudi koji će dobiti te stanove. Najpre, kriterijumi za izbor opština vezani su za one opštine koje imaju najveći broj izbeglih lica na svojoj teritoriji, a drugo, opštine koje su spremne da obezbede besplatno zemljište na kom će zgrade da budu izgrađene. Takođe, u pripremi za ovaj projekat napravljena je anketa kod onih koji bi bili potencijalni korisnici stanova i istraživanje je pokazalo da je veoma dobar odnos lica prema sopstvenim sredstvima koja su spremna da ulože kako bi rešili svoje stambeno pitanje. Za rešavanje 500 stambenih jedinica biće korišćena sredstva iz predviđenog zajma, ali i sredstva Republike Srbije koja će biti obezbeđena iz NIP i u jednom delu sredstva onih koji su budući nosioci stanarskog prava, odnosno vlasnici tih stanova. Ta sredstva neće biti velika. Ta sredstva će biti pod izuzetno povoljnim kamatama i oni koji su spremni da budu korisnici tih stanova su spremni da ta sredstva obezbede iz plata od svog rada. Napominjem da se radi o velikom broju lica koja su u međuvremenu našla posao u Republici Srbiji. Treće pitanje koje je vezano za NIP. Naravno, mogla bih da dam puno uglova iz kojih bismo mogli da komentarišemo prethodna izlaganja, ali želim da skrenem pažnju na nekoliko. Najpre, da li je ova država sposobna da, sem kredita, finansira određene projekte. Znači, 842 projekta u ovom trenutku se finansira sredstvima iz NIP koji je, još jedanput napominjem, najveći razvojni projekat u Republici Srbiji. U prošloj godini 842 projekta su angažovala sredstva od 400 miliona evra. Znači, Republika Srbija je za 2008. godinu obezbedila 400 miliona evra za projekte koji se izvode u svim opštinama Republike Srbije. Odgovor na postavljeno pitanje o projektu iz ekologije u Pančevu. Iz sredstava NIP ni 2007, ni 2008, pa ni u aplikacijama za 2009. godinu nema projekta koji je ovde pomenut. Takođe, napominjem da za sve projekte o načinu trošenja sredstava, apliciranju, stepenu realizacije, veoma brzo, u pet minuta, možete dobiti informacije, a u 2009. godini i na sajtu Ministarstva za NIP imaćemo presek sa svakom promenom, svakodnevni presek o stepenu fizičke i finansijske realizacije. Ovi projekti o kojima se danas govori, i infrastrukturni vezani za obilaznicu, i stanovi vezani za Banku za razvoj, i ekološki, imaju budžete koji su komponovani ne samo iz zajmova, nego i budžete u kojima su značajna sredstva obezbeđena iz budžeta Republike Srbije. Mi sa punom odgovornošću smatramo da se troše na transparentan i odgovoran način. Hvala. [[Aplauz.]]
Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj "Beogradski autoput i obilaznica", Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke "Obilaznica oko Beograda", Predlogu zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu zaključenog između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope i Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije Nemačkoj finansijskoj instituciji KFW po zaduženju JP "Elektroprivreda Srbije" (Mere zaštite životne sredine u termoelektranama na lignit). Obaveštavam vas da rad nastavljamo sutra, 9. oktobra u 10,00 časova. Hvala vam.