Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Osme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u ovoj godini. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad i odlučivanje.Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici:Radomir Naumov, Marko Jakšić, Branimir Trajković, Torde Laslo, Svetlana Stojanović i Branislav Grubački; (zakasniće) Teodora Vlahović, Ratimir Svirčević i Miomir Tadić; (pre podne) Ružica Veljović. Obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini Republike Srbije obrazovana nova poslanička grupa pod nazivom DOS - Savez vojvođanskih Mađara, koju sačinjava šest narodnih poslanika. Za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik Biači Anton, a za njegovog zamenika narodni poslanik dr Torde Laslo. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O ZALOŽNOM PRAVU NA POKRETNIM STVARIMA UPISANIM U REGISTAR(pojedinosti) Podsećam vas da smo na jučerašnjoj sednici započeli raspravu o amandmanu na član 3. Predloga zakona, koji su zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Dragan Jovanović. Narodni poslanik Nebojša Jović je učestvovao u raspravi, a za reč se javio narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije. Izvolite.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, očekivao sam da će sednici prisustvovati gospodin ministar, imajući u vidu ono što je bilo na kraju jučerašnjeg zasedanja, pa sam mislio da u usmenoj formi treba da mu obrazložim amandman na član 3, a sve zbog toga što smatram da je amandman suštinski i da reguliše neka pitanja ovog zakona i to u kasnijim odredbama. Nije čista forma podnošenje ovog amandmana, iako je izmenjen redosled stvari koje su predviđene ovim članom. Pokušali smo ovim amandmanom da suštinski promenimo stav 1. člana 3. Predloga zakona. Prvo, mesto potpisivanja i zaključenje ugovora je izuzetno bitno da bude locirano u ovom članu Predloga zakona, imajući u vidu da sve kasnije odredbe koje su zasnovane na ovom zakonu proistekle su iz osnovnog, a to je iz ugovora o zalozi, koji se zaključuje izmeđuzalogodavca i zalogopoverioca, odnosno založnog poverioca. Mesto zaključenja ugovora je vrlo bitno upravo imajući u vidu vođenje sudskih sporova, sudski postupak, kao i način naplate potraživanja, a nakon isteka dospelosti. Iz tih razloga predložili smo da u članu 3, pored datuma zaključenja govora, treba da stoji "datum i mesto zaključenja ugovora". Te dodate reči kasnije će određivati, ako dođe do kršenja odredaba ugovora, koji je sud mesno nadležan i u prinudnom izvršenju odeljenje za izvršni postupak u cilju predaje predmeta zaloge u državinu založnom poveriocu. Smatramo da u ovom članu zakona firma ne znači ništa, firma je samo zbirna imenica. Ali, naziv firme u ovom članu zakona vrlo je bitan, imajući u vidu da se sve odnosi na naziv firme koja zalaže to pravo, pa firma, bez obzira na to ko je kao pojedinac predstavlja, može da založi određeno pravo za vlasnika ili za drugo fizičko lice ili pojedinca. Znači, naziv firme je ono prema čemu se usmerava ovaj ugovor, što treba da bude predmet ovog člana,kao i predmet ugovora. Što se tiče svih ostalih odredaba ugovora, one su prepisane i satvljene su u kontekst tog ugovora. Na kraju, predlažem ministru da prihvati ovaj amandman, imajući u vidu da na osnovu njega sve ostale odredbe ugovora i ovog zakona počivaju na ugovornim stranama, odnosno na obavezama koje su proistekle iz zaključenog ugovora o založnom pravu. Hvala.
Da li se još ko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Juče je narodni poslanik Srpske radikalne stranke Milovan Radovanović, obrazlažući amandman na član 1. Predloga zakona, govorio o ovoj temi, pa bih vas samo ukratko podsetio na to šta je cilj poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Predlažemo da se u članu 3. stav 1. posle reči "obeležjima" stavi zarez i da se dodaju reči "dokazom o pravu svojine". Smatramo da time dosledno pratimo član 966. Zakona o obligacionim odnosima, on predviđa da na konkretnim stvarima koje su predmet zaloge mora da postoji pravo svojine, kako bi poverilac mogao, bez sudskog spora, da naplati svoja potraživanja. To je ono što ćemo amandmanima pratiti kroz ceo tekst Predloga zakona, što smo već obrzaložili kod amandmana na član 1.
Da li se još ko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? Da, za reč se javila narodna psolanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 1. već smo tražili da sastavni deo ugovora bude i registracija kao dokaz o pravu svojine. Imala sam utisak da se ministar, sašaptavajući se sa svojim saradnicima, saglasio sa tim. Zbog toga, ne shvatam zašto već nije deo Predloga zakona, odnosno zašto to već nije tamo napisano. Insistirala sam na obrazloženju, a u cilju razumevanja materije u potpunosti, obzirom na to da je u Zakonu o obligacionim odnosima ta odredba napisana, a sasvim je na mestu. To znači da je moguće da se dokaže pravo svojine iako se radi o pokretnoj stvari. Ne znamo zašto toga nema u Predlogu zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar, pogotovu ako se radi o specifičnom založnom pravu koje se upisuje u registar, pa bi trebalo da je dokaz o pravu vlasništva na pokretnoj stvari sastavni deo dokumenta koji se prilaže u registar ili koji bi trebalo, što ćemo videti i u članu 3, da ugovor o zalozi sadrži kao obavezne elemente. Nije dobro što ovde piše "ugovor o zalozi sadrži naročito". Naročito - ne sadrži mnogo. Može neko da bude naročito lep ili naročito pametan. To znači, onako, otprilike, može, ne mora. Stvar je lične procene. Ovde treba da stoji "obavezno". Znači, obavezni element je ugovora, a ugovorne strane su slobodne da, pored tih obaveznih elemenata u ugovoru, unesu i ono što je individualno interesantno za njih i što bi želeli da bude samim ugovorom regulisano. Zbog toga i u članu 1. i u članu 3. mi tražimo da se obavezno dokaz o pravu svojine kao sastavni deo ugovora, koji je onda osnov za upis u registar, unese u ove odredbe.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavniodbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnik Vlade, gospodin ministar Pitić je ovde pa bih voleo da me spreči da obrazlažem ovaj amandman na član 3. stav 2, a odnosi se na to da je u stavu 2. rečeno - ugovor o zalozi zaključuje se u pismenoj formi. Naš amandman se odnosi da stoji - u pisanoj formi, što je u skladu sa srpskim jezikom, pravnom tradicijom i terminologijom Zakona o obligacionim odnosima. Pismena, može biti i nepismena forma, a pisana forma je tačno označeno i u jeziku i u pravnoj terminologiji šta se pod tim podrazumeva. Stoga, ovo je pokušaj da se terminološki i jezički popravi ovaj predlog zakona, jer nije ovo jedini primer i jedina primedba. U poslednje vreme donosimo zakone koji su potpuno drugačije terminološki opredeljeni od pravnog sistema na koji smo navikli, odnosno koji važi u državi. Da li je to zbog loših prevoda ili nestručnih prevoda, ili nekih akata iz inostranstva, ili iz nekih drugih razloga? Suštinski nije toliko bitan ovaj amandman, ali je bitan u tom cilju da želimo jasne, precizne i jezički ispravne zakone koje donosimo.
Da li se još nek prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar Goran Pitić, kao ovlašćeni predlagač Vlade, što se tiče Predloga zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar, bio je juče iziritiran i rečima narodnih poslanika, pre svega, Gordane Pop-Lazić i Zorana Krasića. Smetalo mu je što je rečeno da je zakon konfuzan i donosi mogućnost da kontroverzni biznismeni operu zarađen novac, jer se, pre svega, njime omogućava da realizuju još izraženije pregrupisavanje bogatstva. Pre svega, rečeno je da ekonomske prilike kakve jesu sada u Srbiji omogućavaju primenu ovog zakona, odnosno omogućuju uvođenje zelenaštva na velika vrata. Očigledno da smeta ministru kada radikali kažu - kontroverzni biznismeni. Možda je lakšei bolje da se kaže - mafija. Jer, očigledno za ljude koji su došli do tog kapitala poput Stanka Subotića - Caneta, šefa duvanske mafije, verovatno je to možda pravilniji izraz nego kontroverzni biznismeni. Sigurno postoje u Vladi ministri poput gospođe Kori Udovički koja je prvog dana, kada je dobila mandat, predložila da građani Srbije prodaju svoje stanove da bi platili struju. Da li je to zalog ili nešto drugo, to ministar boljezna od nas, ali očigledno da ministri u njegovoj Vladi imaju krajnje nekokretne i nekvalitetne ponude što se tiče građana. Što se tiče člana 4. - sticanje založnog prava - on je skoro potpuno identičan kao i član 15. - založni poverilac. U članu 4. se kaže - da poverilac stiče založno pravo upisom u registar zaloge, osim ako nije drugačije određeno zakonom. Dok član 15. samo kaže - poverilac može steći založno pravo. Faktički, ostalo je potpuno isto. Zbog toga poslanički klub Srpske radikalne stranke upravo insistira da se precizno odredi ovaj član. Znači, faktički radi se o dva člana predloženog zakona i da se u članu 4. stav 1, posle reči "zaloge", zapeta zameni tačkom i da se preostali tekst briše, odnosno da se stav 2. potpuno briše. Pre svega, ako se ustanovljava upis zaloge u registar, on je obavezan i ne treba da postoje izuzeci. Nema drugog zakona koji ovo može na neki drugačiji način da reguliše.Ne može niko da bira da li će ili ne upisati ugovor o zalogu u registar. Jer, ako se ne usvoji ovakav amandman, koji je poslanička grupa Srpske radikalne stranke dala, nema pravne sigurnosti u primeni ovog zakona. Poslanička grupa ne sumnja da ovlašćeni ministar ima dobre namere da realizuje to, ali nekad namere i realizacija nisu identični. Zbog toga je zaista potrebno da se amandman na član 4. i na član 15. usvoje, da precizno stoji da svaki ko želi da založi nešto mora da to upiše u registar, a da to ne ostavljamo njegovoj volji, da li on to želi ili ne.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu?
Član 4. sa svojim nadnaslovom - "sticanje založnog prava", u stavu 1. kaže da "poverilac stiče zalono pravo upisom u registar zaloge, osim ako nije drugačije određeno zakonom".To bi značilo da ovaj zakon uopšte ne može da nosi ovakav naslov, odnosno da takva zaloga više ne bi ni bila predmet ovog zakona. Podsećam vas da se zakon odnosi na založno pravo na pokretnim stvarima upisanim u registar. Pa, ako nisu upisane u registar, onda i nisu predmet ove zaloge, nego se radi o ručnoj zalozi, onoj iz Zakona o obligaconim odnosima. Zbog toga smo mi amandmanom tražili da ova odredba, zato što nije obavezujuća, jer ne postoji upis u registar kao obaveza, bude brisana, a da stav 2. u tom slučaju, u smislu ovog zakona, uopšte ne može da opstane. Jer, ako je zalogodavac založio stvar na koju nema pravo svojine, i evo sada prvi put pominjete u članu 4. pravo svojine, to znači da smo bili u pravu kada smo govorili da i u prvi i u treći član treba da bude ta odredba uneta, ili ako zaloga nije punovažna iz drugih razloga. Kad kažete "ili", to znači da ako nema pravo svojine, da onda zaloga nije ni punovažna. Pazite, kako je pravna norma data, možda to niste hteli, ali ovako kako piše, tako se tumači. U tom slučaju, dakle, zaloga ne proizvodi pravno dejstvo. Još jednom molim da me s pažnjom saslušate, ako je zalogodavac založio stvar na koju nema pravo svojine ili ako zaloga nije punovažna iz drugih razloga, znači, nije punovažna ni iz ovog prvog razloga, ako nema pravo svojine, upis u registar zaloge ne proizvodi pravno dejstvo. Po meni je potpuno ova odredba suvišna i nakaradno napisana. Ono što je predlagač hteo, morao je da kaže na neki drugi način, jer je ovaj član 4. toliko konfuzan da će u praksi izazvati veoma velike nejasnoće i probleme. Ručna zaloga, po Zakonu o izvršnom postupku, daje mogućnost da poverilac zasnuje založno pravo zaključivanjem sporazuma sa dužnikom pred nadležnim sudom. Oni zajedno, poverilac i dužnik, mogu tražiti od suda da odredi i sprovede upis založnog prava na nepokretnosti dužnika, odnosno da odredi i sprovede popis pokretnih stvari dužnika, radi obezbeđenja novčanog potraživanja poverioca, zasnivanje založnog prava na nepokretnoj (to bi bila hipoteka) ili pokretnoj imovini, to vam je član 233. Zakona o izvršnom postupku. Zbog toga ono što smo vam govorili u načelnoj raspravi i kada smo o ovom zakonu govorili, a i o Zakonu o finansijskom lizingu, da je bilo mnogo bolje da ono što želite kroz neke promene idete na zakone koji već te institute regulišu, dakle i Zakon o obligacionim odnosima i Zakon o izvršnom postupku, i da na taj način postignemo efekat koji ste eventualno želeli i da nije bilo potrebno da donosimo nove zakone.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Jovan Todorović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor samtra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Da.) Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, očekivali smo da ćete imati više razumevanja za amandman na član 3. koji smo podneli kolega Dragan Jovanović i ja, jer se zaista odnosio samo na to da preciznije reguliše sadržinu obaveznosti ugovora. U tom smislu, na član 4. Predloga zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar, koji reguliše pojam sticanja založnog prava, a poverilac stiče založno pravo upisom u registar zaloge, u ime SPS-a, kolega Jovan Todorović i ja podneli smo amandman kojim predlažemo birsanje stava 2. u članu 4, koji glasi: "Ako je zalogodavac založio stvar na koju nema pravo svojine ili ako zaloga nije punovažna iz drugih razloga, upis u registar zaloge ne proizvodi pravno dejstvo". Bespredmetno je ovde propisivati da ne proizvodi pravno dejstvo upis u registar zaloge ako je zalogodovaca založio tuđu stvar, odnosno stvar na kojoj nema pravo svojine ili ako zaloga nije punovažna iz drugih razloga. Samo po sebi se razume da predmet založnog prava može biti individualno određena stvar kojom zalogodavac može slobodno raspolagati. Drugim rečima, zalogodavac može biti dužnik ako ima pravo svojine na pokretnoj stvari ili svojstvo imaoca nekog prava kojim može slobodno raspolagati. To regulišu i član 9. i član 15. Predloga zakona. Zbog svega napred navedenog, smatramo da je nepotreban stav 2. člana 4. Predloga zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar i zbog toga predlažemo brisanje stava 2. člana 4, jer ga smatramo zaista nepotrebnim u ovom zakonu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? Da, narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Mićić, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, noćas se ponovo blaži potres osetio u valjevskom kraju. Ljulja se zapadna Srbija, a još se neko u njoj ljulja, verovatno onaj ko je na vlasti. U ime poslaničke grupe SPS podneli smo jedan bitan amandman na član 4. i predložili da se u članu 4. stav 2. briše, imajući u vidu ono što smo govorili o članu 3, mislim da zaista tu treba da postoji saglasnost oko forme ugovora i da je forma ugovora i mesto zaključenja izuzetno bitno za ovaj postupak i ono što kasnije sleduje u zakonu. Mislim da smo tu dosledni, imajući u vidu da ova ista odredba koja je predviđena u članu 4. stav 1, gde se radi o založnom pravu i sticanju založnog prava, mogu da kažem da i u članu 4. i u članu 15. na koje smo mi podneli amandman, prihvaćena je ista formulacija. Znači, izričita odredba da se založno pravo stiče upisom u sudski registar. Iz tih razloga smo i predložili brisanje stava 2, imajući u vidu da ovaj stav stvara određene mogućnosti za manipulacije. On glasi: "Ako je zalogodavac založio stvar na kojoj nema pravo svojine ili ako zaloga nije punovažna iz drugih razloga, upis u registar zaloge ne proizvodi pravno dejstvo". Mislim da sa te tačke u ovom zakonu, a svi težimo da ovaj zakon bude izuzetno ozbiljan, ovakva odredba ne može da opstane, da se prepusti službeniku registra sam da tumači da li je neko imao pravo svojine i da li je neko tumačio u momentu podnošenja zahteva za upis u sudski registar, da li je on imao to osnovno sredstvo, da li je bilo u njegovoj svojini, da li će doći do promene u susvojinskim odnosima. Pošto nema nikakve odgovornosti za službenika registra u slučaju odbijanja upisa u sudski registar, pa čak i za upis u sudski registar, u skladu sa zahtevom koji podnosi ili zalogodavac ili založni poverilac. Naše mišljenje je da ovaj stav 2. ne treba, bar u samom tekstu zakona i u ovom članu, da stvara mogućnost za poništenje zaloge i to imajući u vidu da svi odnosi kasnije nastaju u momentu upisa u sudski registar. Znači, upis u sudski registar - tada počinje založno pravo, ako je u momentu podnošenja zahteva nemoguće da zahtev ispunjava uslove, a kasnije da se nešto utvrdi da zalogodavac nije vlasnik ili da nije suvlasnik, ili da je roba prodata ili da je usledila propast predmeta zaloge. Iz tih razloga smo i predložili brisanje samo stava 2. člana 4, kako se ne bi u kasnijoj praksi stvarala mogućnost za poništavanje, odnosno ništavost zaključenih ugovora o zalozi i upisa u sudski registar. Shvatite, na šta će ličiti taj sudski registar kao ozbiljan registar koji vodi ove poslove, kada u njega počnu da se upisuju ništavost ugovora i da se ništi pravo zaloge. Mislim da to neće dovesti do sigurnosti založnih poverilaca i ostvarivanja njihovih obaveza po ugovoru.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika prijavljuje za reč? (Nema prijava.) Na naslov iznad člana 5. i na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenica predsednika poslaničke grupe SRS.
Gospođa predsedavajuća je rekla da Vlada nije prihvatila amandman, ali mi to ne znamo, jer izveštaj nismo dobili. Bio je red da stigne, a ministr kaže - stići će. Ne znam kako predsedavajuća zna, a mi ne znamo kako je Vlada odlučila.
Rekla sam predstavnik Vlade, zato što je prisustvovao na sednici Odbora.
Bilo bi nam mnogo lakše da raspravljamo o amandmanima kada bismo imali izveštaj i kada bi nas Vlada malo više uvažavala u tom smislu i na vreme dostavila svoje mišljenje na naše predloge amandmana. Na član 5. koji se tiče upisa u registar podneli smo amandman koji traži da se taj nadnaslov i sam član 5. brišu kao potpuno suvišni. Smisao postojanja registra opravdan je ako se odnosi na sve ugovore o zalozi, a odredba da upis založnog prava u registar zaloge može tražiti poverilac ili zalogodavac unosi konfuziju u ionako veoma konfuzan zakonski predlog. U stavu 2. ako upis traži poverilac, a potrebna je izričita izjava zalogodavca da pristaje da poverilac upiše založno pravo u registar zaloge, i to do te mere je tako uslovan da se postavlja pitanje šta ako on na to ne pristane, ima li onda ovog ugovora, da li ga nema možda, da li je to zaloga koja je predviđena Zakonom o obligacionim odnosima ili je to ova nova zaloga, za koju se uspostavlja registar i kod koje nema predaje stvari u državinu. Ako smo već u samom naslovu zakona rekli da je to založno pravo stvari upisanih u registar, ako smo u članu 4. rekli da poverilac stiče založno pravo upisom u registar zaloge, onda je član 5. potpuno suvišan i nepotreban. Naravno da se postavlja pitanje šta bi trebalo da bude sadržina ovog člana, jeste to pitanje nadležnosti za vođenje registra založnog prava, obzirom da zalogu na nepokretnostima, odnosno hipoteku vodi nadležni opštinski sud. Mi smo iz izlaganja ministra videli da ćemo tek imati na dnevnom redu predlog zakona o registru zaloge, što je po nama apsolutno nepotrebno, suvišno, jer treba da idemo ka tome da kodifikujemo zakonodavnu materiju, da imamo što manje zakona, da su oni što jasniji, što koncizniji i da obuhvataju sve ono što je do sada bilo obuhvaćeno sa dva ili tri zakona. Zbog toga smo se zalagali da se ovakav ugovor o zalozi na pokretne stvari, a koji bi morao da bude upisan u sudski registar, predvidi kroz dve-tri odredbe izmena Zakona o obligacionim odnosima i time bismo postigli isti efekat; ne bismo zamarali Parlament ovakvim zakonima, niti bismo u pravni promet unosili konfuziju kakvu, recimo, unose neke odredbe ovog zakona, kao što je to bio član 4. ili potpuno suvišan član 5. To bi išlo u prilog ovog amandmana, a na Vladi je da vidi koliko smo u pravu. Kažem, kroz čitav tekst zakona naišli smo na odredbe koje se u više navrata na isti ili malo drugačiji način pojavljuju, tako da se ne može steći utisak neke konciznosti celokupne materije koju ovaj zakon raspravlja. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Nema prijava.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Živodarka Dacin. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li ima prijava za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine ministre, u ime SPS, zajedno sa poslanikom Živodarkom Dacin, podneo sam amandman na član 5. Predloga ovog zakona. U ovom članu Vlada predlaže da se upis založnog prava u registar zaloge vrši na zahtev poverioca ili zalogodavca. Znači, ostavlja se i jedna i druga mogućnost. Mi amandmanom predlažemo da se upis založnog prava vrši samo na zahtev poverioca, a uz zahtev za upis poverilac mora uvek da priloži izričitu izjavu zalogodavca da pristaje da poverilac upiše založno pravo u registar zaloge. U cilju stvaranja poverenja i uvođenja većeg reda u institut založnog prava na pokretnim stvarima, treba propisati da se upis založnog prava vrši samo na zahtev poverioca. U protivnom, ako se ostavi mogućnost da upis može vršiti i zalogodavac komplikovaće se ceo postupak. U tom slučaju poverilac će uvek vršiti proveru da li je upis stvarno izvršen. Znači i zalogodavac i poverilac ići će u nadležnu organizaciju koja vrši registar zaloge. To je gubljenje vremena, bilo da usklađuju termin i da idu zajedno ili da poverilac ide naknadno i vrši proveru o detaljima u vezi upisa zaloge. Može se formalno reći da će zalogodavac doneti ispravu da je izvršio upis zaloge, međutim, ipak će poverilac uvek želeti da bude upoznat sa više detalja. Uzmimo, na primer, založio je kompjuter i donese potvrdu da je on upisao zalogu, ali nema tu detalja, poverilac hoće da vidi da li je tamo i štampač, pa da li je štampač laserski i uvek će ići da izvrši proveru, da sazna detalje o onome za šta je stavljen zalog. Zašto bi onda to činili, bolje da prenesemo tu obavezu da uvek poverilac vrši upis zaloge. Na drugoj strani, dok se poverilac ne uveri da je založno pravo prema dogovorenim detaljima i upisano u registar zaloge, nema od posla ništa, jer posao čeka i trpi. Zbog toga, u cilju efikasnije primene ovog zakona i jačanja poverenja između poverioca i zalogodavca u regulisanju dužničko-poverilačkih odnosa, ima potpunog smisla da se prihvati ovaj amandman. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Moram da priznam da ne razumem zašto se uopšte definiše u zakonu ko može tražiti upis založnog prava, ako ono mora da bude upisano u registar. Mogu kao založni poverilac ili kao zalogodavac da ovlastim advokata i da kažem - idi, upiši to u registar. Mogla sam prethodno da sklopim ugovor o ručnoj zalozi, da ga registrujem u sudu i da time isto završim posao, znači ono zbog čega sam htela da taj ugovor bude zaveden, da sebe obezbedim. Uopšte ne shvatam zašto alternativna odredba i zašto uopšte odredba o upisu u registar na ovakav način. Upis založnog prava u registar zaloge mogu tražiti poverilac ili zalogodavac. Znam da je upis u registar u cilju obezbeđenja trećih savesnih lica i to je jasno, ali čemu služi ova odredba, šta ona precizira ili definiše, a što već nije definisano nekom drugom odredbom? Potpuno suvišan član. Obzirom da uspostavljanjem posebnih registara za založene pokretne stvari - koje inače postoje u uporednom pravu, može to da bude uspostavljeno i kod nas, recimo pri Trgovinskom sudu, upis prema sedištu dužnika, na bilo koji način ili pri nekom drugom državnom organu, videćemo kako je to Vlada zamislila kada budemo taj zakon dobili - mogao bi se predvideti i obavezan upis založnog prava, odnosno založnog sporazuma sklopljenog u skladu sa odredbom Zakona o izvršnom postupku. To je opet rasprava u pravcu da smo mogli kroz izmene Zakona o izvršnom postupku da regulišemo ovu materiju. Založni sporazum iznad određene vrednosti morao bi da bude regulisan kao obavezan za registraciju. Mogli smo na mnogo načina da prevaziđemo ovu potrebu za registracijom pred nadležnim organom, a ne donošenjem novog zakona koji definiše jedan institut koji postoji od rimskog prava, samo je sada potrebno na isti način da se upišu u registar i čitav zakon se bavi time, a poseban zakon ćemo doneti o tom registru. Mogli smo u tom zakonu da definišemo to ili u Zakonu o obligacionim odnosima samo da definišemo kroz dve-tri odredbe, da postoji i ovakva vrsta zaloge, koja bi se razlikovala od ručne zaloge.
Da li se još neko prijavljuje za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Joca Arsić i Milan Janković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Mićić, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo kao poslanička grupa i potpisnici ovog amandmana Joca Arsić i Milan Janković, koji se nalaze na Zakonodavnom odboru, podneli amandman na član 7. stav 1. koji glasi: "Založnim pravom može se obezbediti novčano potraživanje čiji je iznos izražen u domaćoj ili stranoj valuti." Tražili smo svojim amandmanom da se ovo "ili stranoj valuti" briše, imajući u vidu da ova država ima svoju monetu, da se sva vrednost, obaveza i potraživanje mogu izraziti u domaćoj valuti, i po pravilu se izražavaju u domaćoj valuti, i da se u sredstvima platnog prometa i izmirivanju obaveza uglavnom vrši prvenstveno izmirivanje obaveza u domaćoj valuti. Iz tih razloga, smatramo da u članu 1. ne treba da stoji da se založnim pravom obezbeđuje novčano potraživanje u stranoj valuti. Takođe iz razloga stava 2. koji glasi: "Založnim pravom obezbeđuje se određeni iznos glavnog potraživanja (to nije sporno, hajde, glavno potraživanje može biti izraženo i u stranoj valuti), dužna kamata (koja kamata, obračunata po domaćim uslovima i kamatnim stopama, a ako je u stranoj valuti, da li će to biti kamata koja važi u domicilnim državama ili u Evropskoj uniji za te obaveze) i troškovi ostvarenja naplate potraživanja." Ovde je vrlo bitno, troškovi ostvarenja naplate potraživanja koje nije izvršeno o dospelosti. To je razlog zbog čega smo i predložili ovaj amandman, imajući u vidu sve ono juče što smo pričali oko zelenaštva,kamata i prinudne naplate potraživanja po osnovu založnog prava. Mislim da ovi troškovi naplate i ostvarivanje naplate potraživanja, ovako kako su nedefinisani ovim zakonom, mogu da budu jedan od glavnih uzroka kasnijeg sporenja oko zelenaškog sticanja sredstva na tuđoj grbači. Iz tih razloga, mi smo i predložili, imajući u vidu da se ovim zakonom regulišu i neka buduća i uslovna potraživanja, neka buduća nabavka sredstava, opreme ili dobijanja prinosa po osnovu nekog založnog prava, da u ovom stavu člana 7. treba brisati da se založnim pravom obezbeđuje novčano potraživanje u stranoj valuti. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Mislim da je ovaj amandman kolege sasvim na mestu, u smislu da u stavu 1. ne može da se obezbedi novčano potraživanje iznosom koji je izražen u stranoj valuti. Jednostavno, strana valuta ne sme ni da se ugovara. Ovaj momenat je nama otvorio oči u smislu da tvrdimo da će ovo biti zelenašenje. Ko ima stranu valutu? Ne može ni privreda. Privredni subjekt koji ima slobodna sredstva ne može da ugovara zalogu ili kao poverilac za devizna sredstva. Ovo će raditi isključivo pojedinci koji imaju devizna sredstva, bilo na bankovnim računima ili u džepovima. Ko drugi može, ministre? Ko još može? Da li može banka da se pojavi kao poverilac, kao založni poverilac sa deviznim sredstvima? Privredni subjekti ne mogu, a cilj je ovde da jedni drugima u tom smislu pomažu, odnosno da se slobodan kapital tu pokrene. Dakle, bilo bi sasvim na mestu da se briše ovo, stranoj valuti, a stav 2. takođe nam je dao šlagvort za napadanje zakona u načelu, jer predviđa da se založnim pravom obezbeđuje određeni iznos glavnog potraživanja, a što je sasvim na mestu, dužna kamata, a vi ste rekli, ne, nije to zelenašenje, nije to dam ti keš, kako ste rekli, a kamata 10 ili 20%. Vidimo, ugovara se kamata, na kom nivou, kako, to će biti predmet slobodnog ugovaranja i može da bude i ta zelenaška 10, 20, 30 posto, sve zavisi, a para ima sve manje, potreba ima sve više. Prema tome, kamate će biti sve veće. Znamo kada se nešto zalaže, obično ta stvar koja se zalaže mora da ima vrednost duplo veću, nego što se dobija od založnog poverioca. Vi imate opremu vrednu 100.000 maraka ili evra, ne mogu više da se prebacim na to, a potražujete od založnog poverioca 50.000. Znači, morate da imate duplo veću vrednost da biste dobili tu vrstu kredita. Tu je već uračunata ta dužna kamata i navodno troškovi naplate potraživanja. Oni svakako treba da budu planirani, ali ova dužna kamata zaloga nije predviđena kao institut, na zalogu se ne propisuje bilo kakva kamata, niti je ona ovde propisana. Zbog toga smo tvrdili da ovo jeste prostor i legalizacija zelenaštva. Zbog toga bi trebalo brisati i ovo "u stranoj valuti", kao i da kamata ne bude onaj deo iznosa koji se obezbeđuje založnim pravom.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na sledeći amandman koji je na član 9. podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač je obrazlažući ovaj zakon pokušao da nam objasni da se zakon o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar donosi kako bi se regulisala materija koja je delom bila regulisana Zakonom o obligacionim odnosima. Ovo je urađeno iz razloga da bi se ovi poslovi, odnosno ove stvari detaljnije i preciznije regulisale. SRS je podnela amandman na član 9. stav 1. Taj stav glasi: "Predmet založnog prava može biti individualno određena stvar kojom zalogodavac može slobodno raspolagati." Predlažemo da se posle reči "raspolagati" tačka zameni zapetom i dodaju reči "na osnovu prava svojine", a kako bi se preciziralo i definisalo šta to može biti predmet zaloga. Na konkretnom primeru ću vam objasniti zašto. Ministar Pitić, kao ministar u Vladi, raspolaže službenim mobilnim telefonom. S obzirom na tešku ekonomsku situaciju u kojoj se nalazi naša država i pojedinci, potrebna su mu određena obrtna sredstva, pa on kao predmet zaloge, s obzirom da slobodno raspolaže tim mobilnim telefonom, stavlja svoj mobilni telefon, a pretpostavljam da je tržišna vrednost tog telefona možda 150-200 evra, a on dobije od mene 75 ili 100 evra i dalje raspolaže tim telefonom. Za šest meseci dođu izbori, padne Vlada, ministar Pitić više nije ministar, došlo je vreme da naplatim svoje potraživanje, nije namirio zalogodavca, nije vratio sredstva i treba od njega da uzmem mobilni telefon, da se namirim, da povratim svoja sredstva, ali tu dolazimo u situaciju da i Vlada Srbije potražuje taj isti mobilni telefon, jer Vlada Srbije raspolaže tim telefonom, Vlada Srbije je vlasnik telefona. Zato mi insistiramo da se ovde jasno precizira da prilikom davanja nekih stvari u zalog mora da postoji vlasnički list, odnosno mora onaj koji daje stvar u zalog da ima konkretan dokaz da je stvar njegovo vlasništvo, da ne dođe do nekog spora posle toga između stvarnog vlasnika i onoga koji je dao novac onome koji je založio tu stvar, da se onda godinama utvrđuje ko ima pravo da raspolaže tom stvari, koja je data u zalog, ko će, kako i na koji način naplatiti. Da li će prvo Vlada Srbije ili prvo onaj koji je dao novac za tu stvar, kad je založena kao u navedenom primeru. To će onda biti predmet nekog obligacionog odnosa, neke građanske parnice, a možda će država to goniti po službenoj dužnosti. Hoćemo li doneti poseban zakon i za takve slučajeve, ako već za svaku oblast donosite posebne zakone. Mislim, ministre, da bi trebalo da usvojite ovaj amandman. I na član 3, Dragoljub Stamenković ispred SRS, odnosno SRS je podnela amandman slične sadržine, koji u principu bitno ne menja sadržinu ovog zakona, ali jasno definiše i precizira neke odredbe ovog zakona, kako ne bismo došli u situaciju da ovaj zakon napravi zbrku, a vi ste u vašem obrazloženju rekli da on treba da uredi ovu materiju, a bojim se da će ovakvim i sličnim odredbama samo uneti konfuziju u ovu oblast.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je gospodin Ljubojević obrazlagao na član 9. i kojim se traži da u prvom stavu nakon reči "raspolagati" treba da stoji "na osnovu prava svojine", nikako drugačije i ne može, jer vi možete da držite stvar po bilo kom osnovu, ali njome možete da raspolažete samo ako imate pravo svojine. To je osnovni element prava svojine. Zato vas sada pitam zašto toga nema ranije u ovim prethodni članovima, da bi se to podrazumevalo. Dakle, moralo bi da stoji. Inače, što se tiče ovog stava 2. ili 3, kao objekt ručne zaloge može da se pojavi svaka pokretna stvar koja se nalazi u prometu. Potrebno je samo da ona bude u dovoljnoj meri tačno individualizovana, odnosno određena . U tom smislu pojam floting čardža (floating charge), recimo kao založnog prava na svim dospelim potraživanjima ili na celokupnoj imovini i poslovanju preduzeća, koje se može tokom vremena menjati, poznat je u zapadnim sistemima, a do sada nije bio prihvaćen u našoj praksi, mada nije bio ni izričito zabranjen. Mogao je kao takav da se ugovara, a jedno od načela zaloge jeste i načelo specijaliteta, koje predviđa da založno pravo obuhvata samo individualno određene stvari, mada je moguća zaloga i na zbiru stvari. To je tzv. robni lager, gde je predmet zaloge određena stvar na opšti način, ali zalogodavac u tom smislu je ovlašćen da odatle izvuče određenu stvar ili je zameni drugom, tako da odredba čitavog člana 9, kao i sve ovo što sam kazala, sadržana u Zakonu o obligacioni odnosima i ovo upšte nije nikakva nova odredba. Sve to opet govorim samo zbog toga da vas ubedim da je zakon bio suvišan. Znači, ovo je potuno ista odredba, ne znam tačno kog člana Zakona o obiligacionim odnosima, sem što tamo normalno stoji - na osnovu prava svojine, jer to podrazumeva mogućnost raspolaganja i ponekad, kada zakon hoćete da menjate ili hoćete da mu stavite određene primedbe, da stavite amandmane, kada završite sa svim amandmanima ili sa razmatranjem svih članova zakona, vratite se na prvi, drugi, treći, pa vidite da je to već negde drugde rešeno i ponovo idu intervencije. Otuda su i ove naše primedbe, koje su kolege izricale, da je koncepcijski zakon zaista loše urađen i da je to moglo, ako ste hteli poseban zakon,sa mnogo manje članova, pa čak i kroz prelazne odredbe ili kroz onu odredbu da je supsidijarnost ovde na delu kada su u pitanju drugi zakoni, da rešite problem, a nije nam trebalo ovde 68 članova zakona.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo, amandman Demokratske stranke Srbije na član 9. ima slično obrazloženje kao prethodni amandman. Dali smo amandman na stavove 1. i 2, gde je po Predlogu zakona u stavu 1. označeno da predmet založnog prava može biti individualno određena stvar kojom zalogodavac može slobodno raspolagati. Ovo "kojom zalogodavac može slobodno raspolagati" zamenjujemo formulacijom "pokretna stvar u svojini zalogodavca". Iz kojih razloga? Slobodno raspolaganje je u suštini pravo svojine. Jedino vlasnik može slobodno raspolagati svojom stvari, pa stoga smatramo da je ispravnije i u duhu Zakona o obligacionim odnosima i pravnog sistema da stoji - da je predmet založnog prava upravo stvar u svojini zalogodavca, odnosno trećeg lica, jer zalogodavac po predlogu zakona ne mora biti i dužnik. Ukoliko bi ovu odredbu člana 9. stav 1. Predloga tumačili u smislu važećeg pravnog sistema i Zakona o obligacionim odnosima, ova formulacija bi u suštini značila pravo svojine. Zašto onda ne reći pravo svojine, odnosno stvar u svojini zalogodavca. Ovde je moguće da postoji neka drugačija nemera da se raspolaže stvarima koje nemaju pravo svojine, koje nisu u svojini zalogodavca i tu je bilo obrazloženje koje sam čuo na Zakonodavnom odboru, da su to otprilike napuštene stvari. Ovakva formulacija ne sprečava mogućnost da stvar koju sam dobio, recimo u ručnojzalozi, zalozi po Zakonu o obligacionim odnosima, po ovom zakonu dam u zalog. Isto i onu stvar koju oduzmem od nekog, bilo protivpravno, bilo po nekom pravnom osnovu mogu, pravno založiti. Ovakva formulacija stvara pravnu nesigurnost i praktično su sve stvari podložne i podobne da budu predmet založnog prava, samo je potrebno da upišem da je to moja stvar, odnosno da upišem da je dajem u zalogu. Time se stvara znatna pravna nesigurnost i mogućnost znatnih sporova u momentu dospelosti potraživanja, odnosno neizmirenja duga i namirenja iz ovog založnog prava. Stoga je mala korist od ovakve formulacije, da se može založiti svaka stvar kojom se može raspolagati, pri čemu se po Predlogu zakona ima u vidu fizička mogućnost raspolaganja, to je prevashodno na šta se ovim zakonom misli, a ne na pravo svojine. To je mali ćar, a velika je šteta. Malo je stvari, kao što su na primer napuštene stvari, koje su znatnije vrednosti, zapravo takvih stvari i nema, a koje bi mogle biti predmet zaloge. Te stvari su male vrednosti. Takve stvari samo unose pravnu nesigurnost. Rekao bih još jedan argument u prilog ovome što sam do sada govorio. Na primer, suvlasnik sam neke firme, mogao sam neka postrojenja da uzmem na lizing. Ta postrojenja sada mogu, potpuno neometano, da dam u zalogu, po Predlogu ovog zakona,što prilikom neizmirenja duga neće izazvati nikakve probleme. Ali, u slučaju da dug ne bude izmiren o roku, nastaće problemi u naplati. Stoga, smatramo da je potrebno da precizno, u skladu sa pravnim sistemom i Zakonom o obligacionim odnosima, označimo da se radi o pokretnim stvarima u svojini. Predložili smo i izmenu stava 2. člana 9. tako da umesto reči "stvari određene po vrsti" treba da stoji, jer je to potpuno u skladu sa Zakonom o obligacionim odnosima i pravnim sistemom, "potrošne i zamenljive stvari", a ostale reči bi se brisale. Stav 2. glasi: "Založiti se mogu ipokretne stvari određene po vrsti, ako je ugovorom o zalozi određena količina ili broj i način na koji se mogu razlikovati od drugih stvari iste vrste".
Vreme za vašu diskusiju je isteklo.
Hvala, završavam odmah. Tu bi trebalo da se brišu reči "određene po vrsti", a da stoje reči "potrošne i zamenljive stvari". Kao što sam već rekao, to je u duhu Zakona o obligacionim odnosima i pravnog sistema.
Da li se još ko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne javlja se.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ko od podnosilaca amandmana želi reč? (Želi.) Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, u ime podnosilaca amandmana.
Gospodine ministre, gospodine Orliću, dame i gospodo narodni poslanici, sa kolegama Jocom Arsićem i Dušanom Cvetkovićem, u ime Socijalističke partije Srbije, podneo sam amandman na član 9. Pročitao bih i amandman i njegovo obrazloženje: "Predmet založnog prava mogu biti umatičena grla goveda, konja, drugih životinja, pčelinja društva, jata živine i riba. Amandman pruža mogućnost poljoprivrednicima, farmerima, licima kojima je poljoprivreda jedna od delatnosti ili dopunska delatnost da, po osnovu zaloge na pokretna dobra, pospeše svoju proizvodnju mleka, mesa, jaja, ribe, meda i sl. U uslovima kada zbog neažurnosti katastra ne mogu obezbediti hipotekarni kredit, ovo rešenje je dragoceno." Dva su motiva zbog kojih smo se odlučili na podnošenje ovog amandmana. Prvi je što zaista poljoprivredni proizvođači nisu u situaciji da, zbog neraščišćenih imovinskih odnosa, neažurnih zemljišnih knjiga i katastra, dobiju odgovarajuće kredite koji su im dragoceni. Drugi je što ću na primeru budžeta opštine Čačak pokušati da objasnim kako ni onda kada ima para za ovu namenu, zbog zakonskih limita u Zakonu o budžetu, to nije moguće da se ostvari, nije moguće da poljoprivrednici dobiju odgovarajuću pomoć. Budžetom opštine Čačak za ovu godinu, voljom odbornika Skupštine opštine Čačak, predviđena su značajna finansijska sredstva za kreditiranje poljoprivrednika. Zbog toga što, po Zakonu o budžetu, nije moguće da budžet direktno kreditira poljoprivredne proizvođače već to mora da ide preko psolovnih banaka, 57 poljoprivrednih proizvođača ne mogu da ostvare ovo pravo, iako sredstava ima, iako su odlukom odgovarajuće komisije ta sredstva dobili. Mislili smo da je ovo jedan od načina da se pomogne ljudima koji žele da založe životinje kojima raspolažu. Izbegli smo termin "osnovno stado", jer je to knjigovodstveni termin, a za individualne poljoprivredne proizvođače taj termin ne bi značio ništa. Naša namera je bila dobra. Probali smo da ovu ideju provedemo kroz još nekoliko članova ovog predloga zakona. Uporište za ovo sam našao sam i u knjizi uvaženog profesora Orlića. Mislim da bi kolege poslanici ovo mogli da prihvate. Učestvovao sam, zajedno sa kolegama, na promociji ovog zakona, učestvovao sam u radu Odbora za finansije. Moram da priznam da sam tamo, na sednici Odbora za finansije, saslušan sa većom pažnjom nego sinoć ovde, kada sam pokušao da govorim u načelu o Predlogu zakona. Na toj pažnji se zahvaljujem članovima i prisutnima na Odboru za finansije, naravno kao i predstavnicima Vlade. Na sednici Odbora za finansije sam dobio uveravanja da se ovo što predlažemo ovim, ali i ostalim amandmanima, podrazumeva. Ukoliko je tako, a mi verujemo u ministarsku reč, neka tako ostane. Ipak, želim da kažem da ćemo odmah, po stupanju zakona na snagu, proveriti da li je to moguće. Naša namera je bila sasvim konkretna.Dobio sam obrazloženje da nije potrebno da se ovi amandmani podnose zato što se takva stvar podrazumeva. Moram da kažem da i dalje mislim da to nije tako kako mi je rečeno. Moram da kažem, takođe, da ima situacija koje su vrlo delikatne, pa se dešava da to nije moguće. Ali, ostaje da praksa pokaže da li sam bio u pravu, zajedno sa kolegama sa kojima sam amandman podneo, ili su bili u pravu gospodin ministar i njegov kabinet. Zahvaljujem.
Da li još ko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne želi.) Prelazimo na amandman na član 11, koji je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Poštovane dame i gospodo, amandman Srpske radikalne stranke na član 11. Predloga zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar podneo sam pre svega zbog toga da se stav 1 - "Dok ne bude pismeno obavešten o nastanku založnog prava dužnik založenog potraživanja može (što znači da i ne mora) ispunjavati svoju obavezu zalogodavcu" - promeni da glasi: "O nastanku založnog prava na nekom potraživanju dužnik založnog potraživanja se pismeno obaveštava o postojanju ugovora o zalozi". Predlog je da se stav 2. člana 11. briše. Znači, ovaj stav nema svrhu, ako se prihvati predlog Srpske radikalne stranke onastanku založnog prava, kada se dužnih pismeno obaveštava o postojanju ugovora o zalozi. Amandmanom se predloženi član usklađuje sa Zakonom o obligacionim odnosima i ne ostavlja alternativa u obavezi obaveštavanja o postojanju ugovora o zalozi. Na Predlog zakona imam primedbu utoliko što je uveo zvanično zelenašenje u našoj državi. Jer,ako zaloga može biti ono čime se slobodno raspolaže, a nad njim nema pravo svojine, kao i ona svojina koja će se steći u budućnosti, to su neki termini koji po meni ne bi mogli da figurišu. Pazite, gospoda Crkvenjakov i Lekićeva slobodno raspolažu imovinom RTS-a. To je činjenica. Ponašaju se kao dahije turske u neko vreme pre 500 godina, ukidaju prenos, dobili su kompletnu opremu, frekvenciju, sve ono što je nacionalno bogatstvo, kao da su sami vlasnici. Slobodno raspolažu, nije njihova svojina, ali slobodno raspolažu, onaj termin koji ste vi uveli u zakon. Ponašaju se kao da je njihovo ili dobijaju neke naloge da se tako ponašaju. Slična situacija je i na Kosovu. Ovaj zakon odgovara i njima. Gospodin Štajner se ponaša kao da je sva imovina na Kosovu i Metohiji njegova lična imovina, jer može slobodno da raspolaže tom imovinom. Čak i pokreće neke inicijative, verovatno ste upoznati, kroz ovu privatizaciju koju želi da sprovede, daje u zakup zemljište na 90 godina. Ovo su neke od stvari koje čine da je pristup ovom zakonu moguć na sasvim drugačiji način. Nadam se da će ovaj amandman da se prihvati, kako bi se bar donekle doterao ovaj predlog zakona.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
Član 11. stav 1, mada je čitav član u stvari sadržan u članu 989. Zakona o obligacionim odnosima, predstavlja pravnu normu koja je apsolutno neodrživa. Jer, pravna norma koja počinje sa "dok ne bude pismeno obavešten" - po meni, kao nekome ko se stvarno zalaže za to da pravno normiranje ima neka pravila, moraju da postoje neka obavezna pravila koja moramo da poštujemo - potpuno je neodrživa. Odredba "može, a ne moraju" ne znači ništa. Mi smo za imperativne pravne norme, jer jedino su takve norme apsolutno jasne. Zbog toga tražimo, pre svega, da u stavu 1. dođe do izmene, tako da on glasi: "O nastanku založnog prava na nekom potraživanju dužnik založnog potraživanja se pismeno obaveštava o postojanju ugovora o zalozi". Ovo "postojanje ugovora o zalozi" vidim sada da je i kod mene suvišno. Znači, moralo bi da bude "obavezno". U pitanju je potraživanje, praktično prelazi na drugo lice i on mora da bude obavešten o tome da postoji zalog na tom potraživanju. Nema tu "može ili ne može". Član 989. Zakona o obligacionim odnosima kaže: "Za sticanje založnog prava na nekom potraživanju potrebno je da dužnik bude pismeno obavešten o zaključenom ugovoru o zalozi". Ova pravna norma već govori o tome da je to imperativno, odnosno da je obavezno, s tim što pod tačkom 2. insistira i na tome da je zalogodavac dužan predati zalogoprimcu ispravu o založenom potraživanju. Znači, isprava o dokazu prava nekog sledi čitavo ovo potraživanje. Drugi stav člana11, koji je ovde u tom smislu suvišan, ukoliko bi se prihvatila izmena stava 1, tražimo da se briše, mada on ovako kako glasi da "o zalozi potraživanja iz stava 1. ovog člana dužnika mogu obavestiti zalogodavac ili založni poverilac" ne znači ništa ako nema obaveze koja mora biti imperativna u stavu 1. Onda, ovo što piše, mogu jedan, ili drugi, ovaj kaže onaj će, onaj kaže ovaj će, ni jedan ne obavesti, trpi onaj treći, odnosno dužnik koji tek treba da namiri poverioca, a nije bio jedan od ugovarača u trenutku kada je došlo do sklapanja ugovora o zalozi. Imam utisak, gospodine ministre, kad me slušate, da se u mnogo čemu slažete i da biste verovatno, kada bi samostalno o tome odlučivali, mnogo štošta ovde prihvatili. Jer, suština se umnogome ne bi promenila prihvatanjem ovih amandmana, a dobili biste jedan mnogo bolji zakon. Ne plediram i ne tvrdim da smo mi u normiranju i podnošenju amandmana bili stručniji od ljudi koji su u Ministarstvu zaduženi za to da pripreme ovakav zakon. Vaša mora da bude ideja, a zna se ko na tome radi, ali smo se, evo, ovog puta, a i obično tako radimo, pripremili dobro, i u cilju celokupnog pravnog poretka podneli ove amandmane koji bi značajno poboljšali tekst zakona. Zato mi je stvarno žao što nemam mogućnosti da pročitam šta su ljudi koji su u Ministarstvu radili na Predlogu zakona nama pisali kada su nam obrazlagali da neke od ovih amandmana, a pretpostavljam sve, ne prihvataju.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Ako se niko ne javlja za reč, prelazimo na član 12. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, uvaženi profesore, kao što je već potpredsenica rekla, nas trojica u ime poslaničke grupe Socijalistička partija Srbije podneli ovaj amandman na član 12. Predloga zakona, a samo da podsetim da se ovde govori o suvlasničkim udelima; u članu 12. piše da suvlasnički udeo na pokretne stvari ili zbir pokretnih stvari može biti predmet zaloge. Idealni deo imovinskih prava može se založiti. Mi smo predložili da se ovaj član dopuni, da se promeni tako da glasi: "Suvlasnički udeo, pokretne stvari ili zbir pokretnih stvari može biti predmet zaloge samo uz saglasnost svih suvlasnika. Idealni deo imovinskih prava može se založiti samo uz saglasnost ostalih vlasnika". Smatramo da je ovo preciziranje vrlo bitno i da zadovoljava sve suvlasnike pokretne stvari ili zbira pokretnih stvari, i da mogu zalogom poremetiti poslovanje, ili bonitet firme, ili proizvesti loš glas koji bi smanjio izgled za dobro i domaćinsko poslovanje. Zbog toga insistiramo na ovom rešenju koje nudimo. Mislimo da je potrebna saglasnost ostalih suvlasnika, ili kada je u pitanju idealni deo, ili kada je u pitanju zajednička imovina na pokretnoj stvari; znamo da i kod nepokretnih stvari kod suvlasničkih ili idealnih delova, bila je praksa do sada, a mislim da ta praksa i sada postoji, postoji čak zakonska obaveza da se ponudi suvlasnicima kod prometa dela movine ili u idealnom delu, gde se ne zna tačno koji deo pripada, a kod ovog suvlasničkog se tačno određuje i zna koji deo imovine pripada ovom suvlasničkom odnosu. Pošto se radi o pokretnim stvarima, mislimo da je time bitnije da se konsultuju ostali suvlasnici kod davanja zaloge i na taj način ta zaloga ima jednu, da tako kažemo, bolju validnost. Mislimo da ovo rešenje neće smetati ni duhu zakona niti će poremetiti osnovnu ideju zakonodavca; jeste, malo će komplikovati kod zaloge zajedničke imovine pošto je potrebna saglasnost ostalih suvlasnika, ali mislimo da je boljei korektnijerešenje i neće smetati ni duhu zakona, već će preciznije odrediti ovaj član, tako što će se tražiti saglasnost i ostalih suvlasnika, bilo da se radi o idealnom delu ili o ovom drugom obliku susvojine.
Da li još neko od učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Gospođo Čomić, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovaj član vrlo bitan, baš zbog onoga što smo juče na kraju rasprave dotakli i porodicu i društvo i sve ostalo, imajući u vidu da savetujem onima koji nisu čitali, da pročitaju "Glavu šećera" i da uporede sa ovim članom. Žao mi je što je Milovan Glišić iz Valjeva. Mi smo to dosta čitali, ali sugerišem i drugima. Oko šećera vi bolje znate, ja se ne razumem u to. Ovaj član je vrlo bitan, imajući u vidu da reguliše oblast davanja u zalog suvlasničkog dela pokretne stvari ili idealnog dela imovinskih prava. Davno je to bilo, ali čini mi se da su nam čitali Zakon o braku i porodici, gde je, kada smo sklapali brak, rečeno da se imovina stečena u braku smatra zajedničkom imovinom. Ovaj član može vrlo bitno da određuje da se zaštiti porodica u ovom delu, i u delu supružnika, a takođe i njihove dece, imajući u vidu da u poslednje vreme, bar kod mene u Valjevu, pošto je privreda u katastrofalnom stanju, dolazi do stvaranja malih porodičnih firmi, bez obzira da li se radi o malim preduzećima ili znatskim radnjama. Znači, u tom delu supružnici i deca imaju odgovarajući udeo. Zato mislim da je vrlo bitno da se zaštiti ta imovina, kako ne bi deca iz raznoraznih razloga ili jedan od supružnika, kroz neke vidove upadanja u neki lobi i propast, doveli do prodaje celokupne imovine zbog tog suvlasničkog ili idealnog dela. Zbog toga smo mi predložili da suvlasnički udeo pokretne stvari ili zbira pokretnih stvari može biti predmet zaloge samo uz saglasnost svih suvlasnika. Znači, moj udeo u kamionu, kao suvlasnika, jer kamion možete registrovati samo na jedno lice, ne možete registrovati na dva lica. Kad kupujete kola, dobijate fakturu na jedno lice. Na osnovu te fakture, bez obzira što ste suvlasnici, ili na poljoprivrednoj mašini, registruje se i vi ste založili to pravo kao stvarni vlasnik. Šta ako se pojavi supruga kao suvlasnik ili komšija kao suvlasnik traktora koji je registrovan na mene? Da li će u tom slučaju založno pravo koje je upisano u sudski registar proizvoditi pravno dejstvo, kako smo to predlagali u članu 4? Zato mislim da je vrlo bitno, zbog člana 4, zbog sudskog izvršnog postupka i svih ovih odredaba, precizirati da se udeo u suvlasničkoj imovini može davati u zalog samo uz saglasnost svih suvlasnika, da ne ulazimo tu u problem oko nepokretne imovine. Tu ima dosta problema, ali još veći problem je kod pokretne imovine. Takođe, idealni deo nekog imovinskog prava koje se kasnije, putem hartija od vrednosti ili neke intelektualne svojine, može izdavati u zalog samo uz saglasnost svih suvlasnika ili svih onih koji su učesnici u celokupnom pravu, bez obzira što je zalogodavac vlasnik idealnog dela tog prava. Na kraju, iz dobrih namera, mislim da je potrebno da ovaj amandman prihvatite, kao i amandman na član 3, oko mesta gde se zaključuje ugovor, što je takođe vrlo bitno, da ne bi došlo do zaključivanja ugovora u drugim opštinama ili registrima na drugoj teritoriji. Dok vi prelistate i nađete, mislim da može da prođe voz. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svedoci smo inflacije propisa u našoj zemlji u poslednje dve godine. Rekao bih da je ova materija zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima dosta regulisana u Zakonu o obligacionim odnosima, od člana 966. do člana 997. Osim toga, ova materija je jednim delom uređena i Zakonom o izvršnom postupku. Ako analiziramo predložene odredbe pojedinačno, sa obrazloženjem koje je predlagač dao, možemo konstatovati da je ovo obrazloženje apsolutno neprihvatljivo, jer ga takoreći i nema. Naime, predlagač je predvideo 68 odredbi u zakonu, a na dve stranice daje obrazloženje celokupnog zakona. To nije dopušteno. Predlagač je bio dužan da da valjano, opširno, precizno, jasno, logički razumljivo obrazloženje, da ga narodni poslanici mogu razumeti, a osim toga, da se pojedini pojmovi raščiste, da se razluče i da sutra ovaj zakon može biti primenjiv u praksi bez ikakvih poteškoća. Od člana 9. do 14. Predloga ništa se ne govori. Zbog toga SRS ukazuje da je Zakon o obligacionim odnosima u glavi DžDžVIII precizno, detaljno razradio ovu materiju, i to: pitanje opštih odredbi; zalaganje stvari i u društvenoj svojini; sticanje založnog prava; sposobnost za sticanje založnog prava; zaloga na stvari već založene i drugom; zaloga za buduću ili uslovnu obavezu; protezanje zaloge na druge obaveze zalogodavaca; zabranjene odredbe; obaveze zalogodavaca; obaveze zalogoprimaca; upotrebljavanje založene stvari; plodovi založene stvari; oduzimanje založene stvari od zalogoprimca; prava zalogoprimaca kada založna stvar ima neki nedostatak; prodaja založene stvari; prodaja stvari založene za potraživanje iz ugovora u privredi; prodaja založene stvari pre vremena i zbog kvarenja ili gubljenja njene vrednosti i njene namene; prodaja založene stvari pre vremena, na zahtev zalogodavca; pravo prvenstvene naplate; redosled založnog prava; prestanak založnog prava; prestanak založnog prava prestankom potraživanja; zastarelost međusobnih potraživanja. Imamo odredbe u Zakonu o obligacionim odnosima, takođe, na strani 286 u članu 982, koje govore o sledećem: obaveštavanje dužnika i prodaja isprava; davanje i zaloga potraživanja hartija od vrednosti; dužnost čuvanja potraživanja; naplaćivanje i uračunavanje kamata; naplaćivanje založnog potraživanja; prigovori dužnika založnog prava; davanje u zalog drugih prava itd. Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je uložila veliki broj amandmana i poslanici SRS su sa dužnom pažnjom pristupili podnošenju ovih amandmana i razradi ove materije. Ukazujemo da bi valjalo prihvatiti amandmane poslanika SRS, iz razloga što će poboljšati tekst ovog predloga zakona. Zato smatramo da je potrebno da se upis prava vrši samo na predlog poverioca. Ako to ostavite i omogućite dužniku da sa tim pravom raspolaže, onda ćete dovesti u situaciju poverioca da često može biti izigran, da može biti prevaren, da može i onaj ko vodi registar biti obmanut, shodno Zakonu o izvršnom postupku koji je donet 2000. godine, a predviđeno je... (Predsedavajuća:Pet minuta.) Odmah ću završiti, molim vas. Predviđeno je da se veća prava daju poveriocu kod naplate svojih potraživanja, jer do sada smo imali, u proteklom periodu do 2000. godine, zaštitu dužničkog lobija i zbog toga sada treba zaštiti poverioca na svaki mogući način da on ne bi pretrpeo štetu. Zato SRS predlaže da se bez saglasnosti idealnog vlasnika i suvlasnika, ni u kom slučaju ne bi trebalo upisivati založno pravo u odgovarajući registar koji ovde, da kažem još to, nije precizno određen, a prethodno pitanje, donošenju ovog zakona, po mom mišljenju i mišljenju SRS jeste donošenje zakona o registru.
Šest minuta.
Hvala lepo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, u ime podnosilaca amandmana.
Amandmanom DSS na član 12. daje se predlog da se u članu 12. doda stav 3. koji bi glasio kratko i jasno: "Može se založiti i zajednička stvar". Stavom 1. regulisano je zalaganje suvlasničkog udela pokretne stvari. Stavom 2. regulisano je zalaganje idealnog dela imovinskih prava, pri čemu u Predlogu zakona, a u članu 12, nije predviđena niti data mogućnost da bude založena i zajednička stvar. Zajednička svojina je u našem pravu ravnopravan vid svojine sa drugim vidovima svojine, a zajednička stvar je ona stvar gde udeli zajedničara nisu određeni, ali su odredivi. To je definicija zakona. Smatramo, bez obzira na zagovaranje i stavove sa raznih savetovanja, da treba ukinuti zajedničku svojinu u našem pravu, jer to je ipak posao koji bi zahtevao temeljnu izmenu Zakona o svojinskim odnosima, a u ovom slučaju je to Zakon o osnovnim svojinskim, odnosno o tim pravnim odnosima i on bi zahtevao izmenu svih zakona koji regulišu pitanja svojine. Da li će preovladati to mišljenje, moguće je da predlagači zakona već zastupaju to mišljenje da zajedničku svojinu treba eliminisati iz našeg pravnog sistema, ali ovim zakonom ne daje se mogućnost zalaganja zajedničke stvari. Zajednička stvar, konkretan primer, ona može biti stečena u bračnoj ili vanbračnoj zajednici, zašto ne omogućiti bračnim drugovima da založe neku stvar, tim pre što to Predlogom ovog zakona nije ograničeno, niti je zabranjeno, a to znači onda da se primenjuje Zakon o obligacionim odnosima, te stoga na strani zalogodavca ne mora biti jedno lice. Mogu biti i zajedničari na toj strani zalogodavca, te stoga u potpunosti treba ovaj amandman prihvatiti, ako ni zbog čega drugog, onda time naglašavamo da su svi vidovi svojine ravnopravni, jer ovde je svojevrstan vid diskriminacije ne prihvatiti zalaganje zajedničke stvari. Očekujem, gospodine ministre, da prihvatite amandman. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred SRS podneo sam amandman na član 13. Predloga zakona koji je u proceduri i želim u uvodu da podsetim ministra, kada sam govorio o Zakonu o koncesijama, a tu je bio i Zakon o finansijskom lizingu, da sam isto rekao da nije stvoren ambijent da se donese zakon, a smatram da je ministar dobronamerno i veoma stručno uradio, iako koncepcijski SRS ne prihvata ovaj način, jer smatramo da je ovo Zakon o obligacionim odnosima mogao da reši, ali ne bih sada o tome, o tome su moje kolege, narodni poslanici SRS, već govorili. Samo bih morao da podsetim, a vezano za ovaj član, kasnije ću ga i detaljnije obrazložiti, da zaista nije stvoren ambijent za realizaciju ovog zakona, iz prostog razloga što nije dovoljno precizan, a ta nepreciznost može da se zloupotrebi. Upravno ovim članom želimo da tu preciznost dovedemo do pravno-tehničke mogućnosti, da bude primenjiva u praksi. Ne želim sada da vas podsećam, ali moram da kažem da je Zakon o privatizaciji takođe donesen sa niz propusta, bez prihvatanja amandmana SRS i onda odjednom je to Dragan Veselinov zloupotrebio, a vi ste rekli - mene to ne interesuje, interesuje me samo tehnička-pravna stvar koju ste izneli kao izmenu amandmana. Međutim, mora vas interesovati zato što ste u tom istom lancu, zato što ste karika u tom lancu; naravno, poštujem ovo za šta ste se založili i što ste obrazložili, ali smatram da morate povesti računa da cela Vlada odgovara za sve loše zakone koji su doneti. Dakle, podnoseći amandman na član 13. stav 3, gde se govori o tome da poverilac ima pravo da traži da se u registar zaloga upiše založno pravo na budućoj stvari, razumeo sam o čemu se radi kada se govori o založnom pravu na budućoj stvari, zato što sam privrednik, jer smatram da su to u stvari oni plodovi koji treba tek da dođu, dakle, uglavnom proizvodi koji su u zasnivanju i od kojih se očekuju prihodi, odnosno rezultati, plodovi tog rada. To je u redu. Međutim, smatram da poverilac ne samo ima pravo da traži da se u registar zaloga upiše, nego da se založno pravo na budućoj stvari obavezno upisuje u registar zaloga i sada ću to da obrazložim. Zašto smatram, odnosno poslanici SRS, da je to neophodno. Uzimajući u obzir da se u članu 4. govori o tome da poverilac stiče založno pravo upisom u registar, ovim članom poverilac, ukoliko nema volju da se upiše u registar, ne stiče pravo da upisom u registar ima založno pravo. Znači, on jednostavno nema založno pravo. Tu je ono što se može zloupotrebiti. Dakle, poverilac, konkretno ću vam reći, može da u jednoj sušnoj godini gde su elementarne nepogode, jednostavno ne uzme rizik sa zalogodavcem. Na taj način će izbeći da te godine izvrši potraživanje, ali će naredne godine kada bude obilat rod, on biti taj koji će skinuti kajmak, dobiti od ovih ministara ili Vlade, a koji nisu u vezi sa ovim zakonom i da budu ekskluzivni izvoznici npr. semenskog kukuruza za 6,5 evra po kilogramu. Da li su to onda zelenaši? Jesu zelenaši. To SRS upravo želi da vam ukaže i da se mora precizirati da je poverilac dužan, obavezan da se upiše u registar zaloga, jer bi time izbegli ovo što sam vam u svom amandmanu pokušao da objasnim ... (Predsedavajuća: Pet minuta.) ... koliko sam uspeo. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika, poslanička grupa SRS.
Evo kako se samo u jednoj rečenici u članu 13. može praktično zameniti sve ono što ste vi napisali u tri stava. Nesporno je da predmet založnog prava mogu da budu stvari ili prava koje će zalogodavac tek pribaviti u budućnosti, a to se vidi i iz prethodnih članova zakona. To predviđa Zakon o obligacionim odnosima. Samo je potrebno da se predvidi obaveznost upisa u registar. Znači upisuje se u registar i tu je tačka. Nema potrebe onda da postoje ni ovaj drugi, ni ovaj treći stav. Drugi stav kaže da založno pravo nastaje kada zalogodavac stekne pravo svojine na stvari, odnosno pravo potraživanja ili neko drugo imovinsko pravo, koje već može da bude i pravo svojine, i pravo zakupa, i državine i tome slično. Nepotrebna tri stava koja u stvari žele isto ovo što smo mi rekli našim amandmanom, samo mnogo jednostavnije. Kada malo bolje pogledate duh celog zakona i ne mogu sada da pronađem u kom to članu stoji, da to mogu da budu i buduće stvari, predmet založnog prava na budućoj stvari se obavezno upisuje u registar zaloge. A to, ko će da traži upis, kada će da traži, najnormalnije je da to bude upisano u registar i svaki ugovor o zalozi koji tretira ovaj zakona mora da bude upisan u registar. Inače, to nije ova zaloga. Niko mi nije još odgovorio, zašto stalno odredba, ako upiše, ili ovaj traži, ili onaj traži, može da bude upisan, ne mora da bude upisan, kada je jasno iz prvog člana zakona da svaki ugovor o zalozi mora da bude upisan u registar zaloge, pa čak i kada se radi o budućim stvarima.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 14. na koji je amandman podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić.
U članu 14. predlagač zakona ne navodi na koje se predmete i stvari odnosi ovaj predlog zakona, već nabraja da se ne odnosi recimo na vazduhoplove, avione, brodove i slično. Najbolja formulacija u ovom članu bi bila da se ovaj zakon ne odnosi na nepokretnosti i predmete i stvari koje, iako su pokretne, imaju karakter nepokretnosti i onda navesti da su to brodovi, avioni i tačka. Inače, nabrajanje na šta se sve ne odnosi, to je širok pojam. Gospodine Pitiću, da iskoristim ovo vreme, u govornom području južne Srbije reč i nadimak - zaloga, mi to tako kažemo, a vi u Beogradu kažete bandera, odnosi se na ljude i na najgore primerke ljudske vrste koji postoje. Kada neko dobije takav nadimak, onda se svi sklanjaju i zgražavaju nad takvom osobom. Evo Milka zna da se to na nju odnosi i neka nosi taj nadimak. Gospodine Pitiću, zamislite kakve će posledice izazvati ovaj zakon, ako je neki član porodice narkoman, kriminalac, pa uzme i celu porodičnu imovinu založi i porodica ostane bez igde ičega i dođu sutradan ovi uterivači dugova ili službe koje su zadužene da naplate ovo založno pravo i iznesu celokupne pokretne stvari iz kuće, a porodica ostane bez igde ičega. Biće i takvih slučajeva. Biće takvih lomova u porodicama, pa da on to uradi bez neke garancije da je vlasnik cele imovine, možda se to vodi na njega ali nije sam stekao; pa onda iznesu svu pokretnu imovinu iz kuće i ostane porodica u četiri zida, porodica sa malom decom. Evo još jednog primera, dnevni listovi su juče objavili da je potpredsednik Vlade, Korać, došao u posed ručnog časovnika "Roleks". Taj časovnik "Roleks" postane predmet zaloga kod neke vaše tamo zalagaonice ili agencije, onom ne vrati pare, a vi posegnete za "Roleksom". Međutim, dođe neko iz zemunskog klana i kaže, izvinite, mi smo mu to dali samo da nosi, nije to njegovo. On je izvršio uslugu, vi sat ne možete da uzmete, jer on ne poseduje račun da je taj sat legalno kupio, nego ga je samo nosio na ruci. Kako ćete naplatiti to dugovanje. Da li ćete se odreći takvog duga? Nećete sigurno. Evo još jednog primera, posle jučerašnje odluke Ustavnog suda da mandati pripadaju poslanicima i poslanički mandati će biti predmet zaloga. Sinoć na BK televiziji Bane Ivković kaže da uzima poslanike u zalog po 100.000 evra od SPS-a. Samo, ljudi ne mogu da budu predmet zaloge, oni nisu predmeti. Takvi ljudi su zaloge, i to na onaj način kako mi govorimo dole na jugu Srbije. Vi očigledno, dugo ste živeli u Kanadi, a preporučio bih vam da ovakve stvari predložite njima u Kanadi, kako ne bi ovako loš zakon izazvao velike posledice po građane Srbije. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslanička grupa SRS.
Ne bih da pokvarim diskusiju mog kolege Janjića, ali u prilog ovog amandmana, a vezano za načelnu diskusiju koju sam iznela, neprihvatljivo je da u jednom članu zakona iznad koga imamo nadnaslov, primena drugih propisa, imamo dva stava koja govore o tome kada se odredbe ovog zakona ne primenjuju i jednu odredbu koja govori o tome da se odredbe ovog zakona primenjuju na zalogu, recimo, prava svojine, patente, modele, uzorke i slično. Uobičajeno je da se zakonom reguliše na šta se zakon primenjuje, a ne na šta se ne primenjuje. Ako ovaj član povežemo sa članom 10. stav 3, u kome stoji da predmet založnog prava mogu biti i druga imovinska prava kojima njihov imalac može slobodno raspolagati, onda vidimo da je čitav član praktično potpuno suvišan. Jasno je da osim na stvarima zaloga može da se konstituiše i na određenim imovinskim pravima, potraživanjima, autorskim i pronalazačkim pravima, pravima iz hartija od vrednosti, kao i pravima koja su vezana za vlasničke odnose, odnosno potraživanja i jedino na šta ne može to su prava koja su vezana za ličnost, a to su prava upotrebe, stanovanja i plodouživanja. To ste mogli da stavite u jedan od ova dva stava, ukoliko ste ovako sa negacijom hteli da tačno definišete na šta se ne odnose odredbe ovih zakona. Dakle, ne može da se uspostavi zaloga na pravo upotrebe, stanovanja, plodouživanja, a to da se odredbe ovog zakona primenjuju na zalogu prava intelektualne svojine itd. što je predviđeno u stavu 3, već je sadržano u članu 10, pa prema tome trebalo je da se opredelimo da li ćemo zadržati samo ovaj treći član ili samo ova prva dva. Mi smo smatrali da prva dva treba brisati, jer je uobičajeno da zakon reguliše samo ono na šta se primenjuje, a ne na ono na šta se ne primenjuje.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 15. i član 15. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković, sa ispravkom amandmana, i narodni poslanik Branislav Vakić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo, biću veoma kratak. Ne znam da li ima potrebe obrazlagati amandmane, s obzirom da nema efekta, barem opipljivog. Mi smo čuli da su četiri amamdnama DSS-a prihvaćena, ali još uvek ne znamo koji amandmani, pa očekujemo da ćemo to ipak blagovremeno saznati. Amandman je veoma jasan. Nije jasan u izvornom tekstu, jer je prilikom kucanja ispuštena brojka - član 15. Identičan članu 15. je i stav 1. člana 4, pa stoga je ovde udvajanje članova i stoga brisanjem ovog člana 15. automatski nema potrebe za podnaslovom - založni poverilac. Postoji jedna veoma mala, na prvi pogled čak i nevidljiva razlika između člana 4. stav 1. i člana 15. Stav 1. člana 4. kaže da poverilac stiče založno pravo upisom u registar zaloge. To je u redu i čitav zakon je upravo na tom principu i predložen, a u članu 15. kaže - može steći, što je još dodatni argument za brisanje ovog člana 15. jer stvara i stvarnu i pravnu zabludu.
Reč ima narodni poslanik Branislav Vakić, kao podnosilac amandmana u istovetnom tekstu.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 15. U članu 4. stav 1. Predloga zakona stoji da poverilac stiče založno pravo upisom u registar zaloge, osim ako to nije drugačije određeno zakonom. To je doslovce prepisano u članu 15, osim što je dodata reč "može" steći založno pravo. Nepotrebno je da se u dva člana ponavlja istovetni tekst. Jedan loš i neozbiljan zakon pokušavate da učinite ozbiljnim povećanjem broja članova. Kvalitet zakona ne zavisi od broja članova već od načina na koji je obrađena materija koja je predmet zakona. U ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke amandmanom tražim brisanje naslova iznad člana 15. i član 15. jer se istovetni tekst već nalazi u članu 4. stav 1.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Kako su ovde svi nešto čuli, a mi nismo ništa čuli i ne znam stvarno iz kojih izvora poslanici znaju da li je nešto prihvaćeno ili nije prihvaćeno. Da li je to na Odboru razmatrano, pa se na Odboru već predlagač saglasio sa nekim amandmanima, to bi bitno uticalo da znamo vezano za našu diskusiju. Ali, pošto ne znamo da li su naši amandmani prihvaćeni ili nisu, koji jesu, koji nisu i iz kojih razloga, sada bih molila ministra da mi kaže vezano za član 15, obzirom na ovakvu pravnu normu da poverilac može steći založno pravo upisom u registar zaloge, osim ako nije drugačije određeno zakonom, kada je to drugačije određeno zakonom. Kada može, a kada ne može. Znači, konkretan odgovor šta je svrha ove pravne norme, jer stvarnoste dali vrlo šturo obrazloženje uz sam zakon. Obrazloženje treba da sadrži cilj zakona, znači šta želimo njime da postignemo, ali isto tako mora da objasni i pojedinačno pravne norme, a ne samo poglavlja, jer obrazloženje koje u sebi sadrži samo naziv poglavlja za nas poslanike zaista ne znači ništa. Ciljno tumačenje svake pravne norme je kompletno obrazloženje uz zakon i baš smo iznenađeni kada smo ovaj zakon čitali, da smo dobili ovako šturo obrazloženje na jednoj strani za zakon koji ima 60 i više članova i kojim se jedan novi institut u pravni promet uvodi. Stoga, samo radi razumevanja čitave materije, potrebno je da znamo kada je to drugačije određeno zakonom, a mi to iz ovog zakona nismo mogli da vidimo.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Miomir Ilić i Golub Rajić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Osnovna ideja Srpske radikalne stranke je da sa ovim amandmanom jasno precizira odredbe zakona. Ovde se radi konkretno o članu 16. gde se navodi treće lice, i ono što je za nas srpske radikale malo čudno, što se tom trećem licu ovakvom zakonskom odredbom praktično omogućava da se bavi poslom koji je i te kako značajan kada je u pitanju razvoj kriminala, a to je uterivanje duga. Šta kaže predlagač? Poverioci mogu da odrede treće lice koje će zastupati njihove interese i to se reguliše ugovorom. Šta je tu suština? Ta lica, zalogodavac, poverilac se u registar upisuju, a treće lice upisom u registar faktički ozakonjeno može da se bavi uterivanjem duga. Naravno, želja nam je ovim amandmanom da sprečimo posledice; predlagač je imao dobre namere, ali moramo da budemo svesni sredine u kojoj živimo, kakva nam je klima. Uostalom, evo vam najbolji primer. Većina ovih koji su sada pod optužnicom, 99% njih se bavilo uterivanjem duga. Kako i na koji način? Na način koji nije bio regulisan zakonom. Tražili su rupe u zakonu, a mi im na ovaj način to omogućavamo. Zbog toga i apelujemo da se ovakav zakon ne usvoji, jer ćemo im mi omogućiti da iskoriste tu odredbu zakona da bi bili uterivači dugova. Ima i obrnutih slučajeva, ali je to na nivou države. Na primer, zalogodavci, u ovom slučaju i jedna i druga vlada, odredili su treće lice - Miroljuba Labusa. On, kao treće lice, ode i podigne kredit od pet milijardi dolara, sada pređe u tu ekspertsku grupu koja se naziva G-17+, pa bi tu bilo potrebno ovo treće lice - uterivač. Očito je da će to lice - uterivač - biti Demokratska stranka, jer su shvatili da im je dosta tih Miroljuba Labusa, ali i vas koji takve zakone predlažete, a njima se o glavu obijaju. Zato, apelujem da prihvatite ovaj amandman, mada on suštinski ne menja zakon, ali sprečava mogućnost da se pojavljuje nešto što je vanzakonska institucija, odnosno nešto što je protivno ostalim zakonskim odredbama.
Da li još ko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Želi.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Bitno je, poštovane kolege, da se vratimo na to šta su bitni elementi ručne zaloge, a šta su bitni elementi ove zaloge koja se upisuje u sudski registar. Pre svega, to su ugovorne strane, i kod jednog i kod drugog slučaja, to je predmet zaloge, kod ručne zaloge to je prenos državine, a kod ove je upis u sudski registar. Pošto je to ugovorni odnos između tačno određenih lica, vodi se računa, jer kada zalažete neku stvar vodite računa o tome ko će da vam bude partner. Nije vam svejedno ni ko će da vam da pare. Ne bih se kod svakog zadužila, ni za živu glavu. Strogo bih vodila računa o tome kod koga ću da se zadužim. Isto tako, onaj koji daje pare neće da ih da svakome, nego procenjuje da li taj može ili ne može da mu ih vrati, šta taj ima, kako se ponaša, da li su mu poslovi legalni ili nisu. Na taj način poslovni partneri biraju jedan drugog, ugovorom obavezuju na nešto i to upisuju u sudski registar. Nedopustivo je da se menja poverilac na ovaj način kako je to ovde predviđeno. Kaže se - založni poverilac može da odredi treće lice da preduzima neke pravne radnje. To je nesporno. To može da uradi, kako radi zaštite, tako i radi namirenja založnog potraživanja, ali i to pred određenim organima u procesu naplate. Neće čovek time da se bakće, pa prepušta nekome da to uradi umesto njega. Ali, to se svakako mora uraditi pred nadležnim državnim organima. Ovako kako je to ovde napisano zaista može da se tumači onako kako je gospodin Mirčić rekao. Čini mi se da se stvarno legalizuju uterivači dugova. Dakle, ostaje ovaj deo da poverilac mora da ostane isti, a treće lice može da preduzima samo pravne radnje radi zaštite i namirenja založnog poverioca. U registru uvek mora da stoji ko je založni poverilac, ko je založni dužnik, a može da postoji neka zabeležba, ukoliko se trećem licu omogućava, odnosno ako to ovlašćenje dobije, da preduzima neke pravne radnje. To je institut zabeležbe. Dužnik, onaj koji dođe u situaciju da treba da se izvrši naplata potraživanja jer nije vratio svoj dug, zna da kada se ovaj pojavi pred nadležnim organom, to lice je ovlašćeno od strane poverioca da se tu u njegovo ime nalazi. Samo bi trebalo da postoji zabeležba o tom trećem licu, a nikako to treće lice ne može da stupi na mesto založnog poverioca. To je prosto nedopustivo.
Da li se još ko od ovlašćenih predstavnika podnosilaca amandmana javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član17, na koji su zajedno amandman podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo, amandman Demokratske stranke Srbije na član 17. Predloga zakona je sa sličnim obrazloženjem koje sam dao prilikom obrazloženja amandmana na član 9. Predloga zakona. Amandmanom se predlaže da se posle reči "stvari" stavi tačka, a ostali deo stava 1 - "ili svojstvo imaoca nekog prava kojim može slobodno raspolagati" - briše. Pravo raspolaganja, po pravilu, predstavlja svojinu, odnosno obuhvaćeno je svojinom. Iz razloga koje sam isticao pri obrazloženju amandmana na član 9. smatramo da izostavljanje reči "ili svojstvo imaoca nekog prava kojim može slobodno raspolagati" popravlja situaciju, jer se inače može stvoriti pravna zabuna i onemogućiti pravilana primena zakona. Da li bi predmet zaloge moglo biti i pravo plodouživanja koje imam, jer je i to pravo kojim slobodno mogu da raspolažem? Možda je tu i pravo raspolaganja nekom stvari, jer je i to pravo kojim slobodno mogu da raspolažem? Međutim, ovo ne može biti predmet zaloge, te zbog toga predlažemo brisanje ovih reči, tako što bi nakon reči "ima pravo svojine na pokretnoj stvari" stavili tačku, a ostale reči izostavili. Hvala.
Da li još ko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne želi.) Prelazimo na član 18. na koji su amandman zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Hvala lepo. Poštovane koleginice i kolege poslanici, gospodine profesore, gospodine ministre, kao što je rečeno, na član 18. zajednički smo podneli amandman u ime Socijalističke partije Srbije Rajko Baralić, Dušan Cvetković i ja. Predlažemo da se u članu 18. doda treći stav, koji treba da glasi: "Zalogodavac je dužan da životinje, živinu, ribe i pčele održava u dobroj kondiciji i obezbeđuje im potrebnu veterinarsku zaštitu". Ovo je logičan sled našeg amandmana na član 9. Predloga zakona, jer smo predložili da se precizira da u zalogu mogu biti date i ove navedene životinje. Predlažemo da se, saglasno stavu 1. i 2. člana 18, doda i stav 3. u tekstu koji smo predložili, što bi značilo da se odnosi kao dobar domaćin prema stadima, pčelinjim društvima itd, što smo već predložili kao proširenje mogućnosti u založnom pravu. Kada se daju u zalog druge pokretne stvari, predmet zaloge je i sa aspekta obezbeđivanja mogućnosti kreditiranja ove proizvodnje, koja je deficitarna i treba je kreditirati, pogotovu kada se tiče kreditiranja pčelinjih društava, pokretnih stada i životinja koje su predmet zaloge, smatramo da i te životinje moraju, s pažnjom dobrog domaćina, da imaju svu potrebnu zaštitu, pored kvalitetne ishrane i adekvatnu veterinarsku zaštitu, ne bi li taj predmet zaloge ostao u dobroj kondiciji i omogućio i zalogodavcu i zalogoprimcu da ispune svoje obaveze. Ovo zaraženo bolešću ili drugim stvarima neće moći da efektuira oduženje kredita čiji je predmet ovazaloga. U tom smislu smo predložili, mislimo da je ovaj amandman sasvim korektan, da se dodaju ovom članu i preciziraju i u članu 9. i u članu 18. i ove druge mogućnosti zaloge. Mislim da smo rasprave koje smo imalina jednom od odbora pokrenuli ovu temu i mislim da se i tada profesor složio, a i predlagač zakona, da je ovakva zaloga moguća i da treba proširiti i član 9. i član 18. ovim stavom. Mislimo da je to dobro, da konkretizuje i da bi Vlada, odnosno predlagač trebalo da prihvati i amandman na član 9. i saglasno tome i amandman na član 18.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 19. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Nebojša Jović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine ministre, poštovani profesore, u ime Socijalističke partije Srbije, zajedno sa poslanikom Nebojšem Jovićem, podneo sam amandman na član 19. Predloga ovog zakona. U ovom članu Vlada je predložila da se ugovorom o zalozi može predvideti obaveza zalogodavca da osigura predmet založnog prava. Mi amandmanom predlažemo da se ugovorom o zalozi u svakom slučaju predvidi obaveza da zalogodavac kod odgovarajuće osiguravajuće organizacije osigura predmet založnog prava. Rukovodili smo se ciljem da je potrebno stvoriti što više poverenja da poverilac može da naplati svoje potraživanje, a zato je neophodno da založena stvar bude i osigurana. Osiguranje založnih stvari stimulisaće poverioca da stupa u dužničko-poverilački odnos i da proširuje obim poslovanja sa tim svojim poslovnim partnerom, u konkretnom slučaju sa zalogodavcem. U slučaju nastanka nepredviđenih događaja i propadanja založnih stvari, zna se da će neuporedivo manju štetupretrpeti i poverilac i zalogodavac ako jezaložna stvar osigurana. Ovo se odnosi na sva založna prava. Za ovo je nebitno da li je u pitanju oprema, sirovine, gotovi proizvodi, roba, osnovno stado, stoka za tov i drugo. Zašto se ovde izbegava primena svetske prakse? Zna se da je u zemljama sa razvijenom ekonomijom nezamislivo da osnovna sredstva ne budu osigurana, da ne govorim da se razvijenost jedne zemlje ocenjuje i po razvijenosti osiguranja imovine. Mislim na osiguranje kako poslovne imovine, tako i lične imovine u domaćinstvu. Ako želimo da sledimo put tržišne ekonomije, onda će amandman biti prihvaćen i u zakon će biti ugrađena odredba da predmet založnog prava mora biti osiguran. Teret troškova osiguranja prema ugovoru o osiguranju, znači prema polisi, mnogo je manji od rizika propadanja neosigurane stvari. Inače, dobar privrednik i dobar domaćin uvek osigurava pokretnu i nepokretnu imovinu. Ako je zalogodavac dobronameran i savestan, za njega neće predstavljati nikakav teret da osigura tu imovinu i da takav ugovor zaključi.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đura lazić i Sreten Mitrović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Sreten Mitrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, u ime Socijalističke partije Srbije podneli smo amandman u delu prava zalogodavca na državinu i upotrebu. Podneli smo amandman na član 20. u cilju preciznije definicije. Član 20. menja se i glasi: "Zalogodavac i posle upisa založnog prava u registar zaloge ima pravo da drži predmet založnog prava i da ga upotrebljava prema njegovoj uobičajenoj nameni. Ako o dospelosti ne ispuni obavezu prema založnom poveriocu, zalogodavac gubi pravo nadržavinu, ako zakonom i ugovorom nije drukčije predviđeno". Kao što sam rekao, predloženim amandmanom se preciznije definiše državina i upotreba predmeta založnog prava, kao i mogućnost da se ugovorom može propisati državina i u slučaju da zalogodavac o dospelosti ne ispuni obavezu prema založnom poveriocu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo podneli narodni poslanik Zlatan Jovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, poslanici Srpske radikalne stranke su juče u načelnoj raspravi ukazali na osnovne nedostatke ovog predloga zakona, a danas amandmanima pokušavamo da ispravimo te nedostatke, ukoliko predstavnik Vlade bude imao sluha da prihvati ove ili bar deo tih amandmana. Lično se plašim praktične primene ovog zakona, s obzirom da po ovom predlogu zakona i fizička lica mogu biti zalogodavci. Bojim se da ćemo vrlo brzo doći u situaciju da veliki broj siromašnih iz egzistencijalnih razloga, radi pukog preživljavanja, krenu da primenjuju ovaj zakon i koriste pogodnosti ili mogućnosti koje pruža, da uzimaju raznorazne zajmove, kredite, da zalažu svoju pokretnu imovinu, te na taj način vrlo brzo ostanu bez te pokretne imovine. Naši građani imaju loš primer u Vladi Republike Srbije, koja se svakodnevno zadužuje kod Međunarodnog monetarnog fonda, kod Svetske banke i drugih finansijskih organizacija, i koja te kredite uglavnom ubacuje direktno u budžet, odnosno u potrošnju. To je vrlo veliki problem za ovu državu. Ukoliko građani Srbije krenu tim primerom, lošim primerom Vlade Srbije, onda će vrlo brzo doći u situaciju da ostanu i bez te pokretne imovine koju će davati u zalog. Znači, koju će morati založiti da bi došli do sredstava, kredita, novca, za puko preživljavanje. Primenom ovog zakona bojim se da ćemo vrlo brzo, to sam rekao i juče, dovesti ovo društvo do velikog raslojavanja i izdvojiće se sloj bogatih ljudi koji će imati novca i kapitala da ga daju kao poverioci, a na drugoj strani će biti veliki broj sirotinje koja će biti prinuđena da koristi mogućnost ovog zakona. U članu 20. se govori o pravima zalogodavca i u drugom stavu, na koji sami podneo amandman, stoji da ako do dospelosti ne ispuni obavezu prema založnom poveriocu, zalogodavac gubi pravo na državinu. Nama ovakav način formulisanja i ovakva formulacija nisu dovoljno jasni i precizni. Mi smo amandmanom pokušali da to ispravimo i da preciziramo, pa smo ove reči "zalogodavac gubi pravo na državinu", zamenili rečima "poverilac stiče pravo državine". Smatram da je to preciznije, da se ne bi u praktičnoj primeni stvorile razne nedoumice i problemi, znači da se precizno formuliše. Ako je to u suštini isto, da bude ipak preciznije formulisano, da poverilac stiče pravo državineako zalogodavac ne ispuni svoje obaveze u roku koji je ugovorom predviđen. Mislim da ovo treba prihvatiti i ne menja se ništa suštinski, ali u praksi može dovesti do mnogih nejasnoća i problema ako bi ostala ovakva formulacija kakvu je predlagač predvideo.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Da smo imali malo više vremena, verujte, imali bismo mnogi više amandmana. Sad, spremajući se za obrazlaganje ovih amandmana, vidim da smo mogli da tražimo mnogo više u ovom članu 20, odnosno mogli smo da tražimo brisanje i člana 1, i stava 1. i stava 3. člana 20, jer su oni već sadržani u nekim drugim članovima. Ovaj prvi stav -"Zalogodavac i posle upisa založnog prava u registar zaloge ima pravo da drži predmet založnog prava"- sadržan je već u članu 1. To proizilazi iz prvog stava prvog člana ovog zakona i iz naslova. Nema potrebe da se ovde pominje. To proizilazi iz stava 1. člana 1. ovog zakona i iz naslova zakona. Nema potrebe da se ovde pominje. Stav 3: "Zalogodavac je ovlašćen da upotrebljava predmet založnog prava prema njegovoj uobičajenoj nameni", već je sadržan u članu 18: "Zalogodavac je dužan da, po zaključenju ugovora o zalozi, čuva predmet založnog prava sa pažnjom dobrog domaćina, odnosno dobrog privrednika","da ga održava u ispravnom stanju i vrši potrebne opravke na njemu". Prema tome, nema potrebe da to ponavljamo. Stav2. i amandman koji je dat na stav 2. zaista je u skladu sa nadnaslovom iznad člana 20. koji govori o državini i upotrebi, odnosno pravu zalogodavca i ne može onda da se govori o obavezi zalogodavca. Napišite onda šta su prava. Mnogo bi jasnija bila odredba da poverilac stiče pravo državine, a ne zalogodavac gubi pravo na državinu. Jeste efekat isti, ali je taj momenat sticanja prava državine veoma važan, obzirom da se oni mogu sporazumeti, a to je predviđeno i Zakonom o obligacionim odnosima, i da zajednički drže stvar. Ako takvu zalogu upišu u registar, to je onda ova zaloga. Ministre, šta u slučaju da se dogovore da zajedno drže i čuvaju stvar, a mogu da se dogovore? Koja je to zaloga u pitanju i šta onda, nigde nismo to u ovom zakonu regulisali.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 21.amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Gospođo Čomić, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 21, koji je podnela poslanička grupa SPS, posledica je prethodnih amandmana kojima smo tražili da založno pravo mogu dobiti i objekti ili živa bića koja kao predmet zaloge daju i određene plodove, odnosno životne namirnice. Što se tiče ovog amandmana, mislim da smo se složili i kroz prethodne amandmane da je prihvatljivo i da bi trebalo u tekst zakona uneti ove odredbe. Naš predlog je da se u članu 21. posle teksta u stavu 1 "Ako predmet založnog prava daje plodove, zalogodavac je ovlašćen da ih i pribira" doda "ako predmet založnog prava ima reproduktivnu sposobnost ili proizvodi određene životne namirnice". Čuo sam ovde od jednog poslanika da predmet založnog prava bude i poslanički mandat. Sugerišem da on sam raspolaže prihodima po osnovu svog poslaničkog mandata, nema potrebe da se u to mešamo, ali smatram da i on nema potrebe da se meša u poslaničke mandate poslanika drugih političkih stranaka koje se nalaze u ovom parlamentu. Iz tog razloga smatram da amandman koji smo ovde i predložili, da ipak zalogodavac pribira svoje plodove, a neka ostavi druge da razmišljaju svojom glavom. Mislim da je sa te strane ovaj amandman izuzetno bitan, imajući u vidu da daje sigurnost zalogodavcu, da po osnovu prihoda koje stiče, po osnovu predmeta koji je dao, može da ostvaruje dobit, da ostvaruje korist, da ostvaruje svoje obaveze prema založnom poveriocu i da je sa te strane obezbeđen i založni poverilac i zakonodavac. Takođe, mislim da smo se složili sa stavom 2, ako se to i predvidi u predmetu ugovora, zalogodavac može odobriti založnom poveriocu da on stiče prihode ili rezultate po osnovu založnog prava i da na taj način ulazi u anuitete, odnosno u otplatu kredita po tom osnovu. Zato mislim da su amandmani koji su predloženi po ovom osnovu zaista dobar primer da se u narednom periodu može kroz založno pravo napraviti sigurnije obezbeđenje i naplata dužničko-poverilačkih odnosa, pre svega u oblasti privrede, poljoprivrede i male privrede.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, stigli smo do onoga što se zove otuđenje predmeta založnog prava i do člana 23, na koji sam ispred poslaničke grupe SRS podnela amandman, odnosno tražila brisanje pojedinih njegovih stavova, koje ću obrazložiti. Međutim, čak je još i mnogo bolja varijanta da potpuno izbrišete član 23, a koji reguliše otuđenje predmeta založnog prava, jer ovo što stoji u članu 23. je negacija založnog prava za koje se vi zalažete kao za neki pravni surogat, novi institut koji je, kao što je juče govorila gospođa Gordana Pop-Lazić u načelnoj raspravi, proklamovan na principima akcesornosti, prioriteta, specijaliteta itd. Upravo u stavu 1. člana 23. se govori o tom načelu akcesornosti, koji je vezan za osnovno potraživanje. Svako ko to prenese na neko treće lice, zapravo dovodi zalogu u sudbinu da ona taj proces prati. Kao što je juče mnogo puta rečeno, a pre svega od strane poslanika SRS, ovaj deo zakona negira založno pravo, zapravo ovaj član, konkretno, sadržan je u Zakonu o obligacionim odnosima. Ministre, vi bi trebalo da znate da sam ugovor o zalozi reguliše to da zalogodavac ima sposobnost da raspolaže samom stvari, dakle da je on vlasnik. Ako ga outđi i prenese na neko drugo lice, vi ste onda stvorili situaciju da ste zalogu vezali za postojanje same stvari, a ne kao pravo koje dužnik ima u toj stvari. Zato mi smatramo da je besmisleno da postoji ovakav član 23. Drugo, tražila sam da se briše stav 3. zato što je on trebalo da bude vezan za stav 2, ako vi ostavite ovaj član. Vi ste rekli da obaveze iz stava 2. ovog člana ima i novi vlasnik. Pa, zar nije bilo normalnije da u stavu 2. stavite - zalogodavac i novi vlasnik su dužni da bez odlaganja podnesu zahtev radi upisa založnog prava u registar zaloge na teret novog vlasnika? Drugo, u stavu 4, koji takođe tražim da se briše, ali opet kažem najbolja je varijanta da se ceo član 23. izbriše, jer gubi se sama svrha zaloge, kaže se: "Zalogodavac i novi vlasnik predmeta založnog prava solidarno odgovaraju založnom poveriocu za štetu koja može nastati zbog njihovog propusta da u registar zaloge upišu založno pravo na teret novog vlasnika". Pa, to je obaveza da se upiše u registar. Znate šta, ne može niko u ugovoru zaloge da se dovede u zabludu neupisivanjem u registar. To bi bila svojevrsna prevara. Ne može vaš kolega Božidar Đelić, koji je promotivne kupio jedan Jugo kabriolet u "Zastavi", dva puta isti automobil da založi, je li tako? Ne znam šta vi posedujete, za vas nisu taj poduži spisak objavili, ili Čović svoj FMP koji je usput oteo, je li tako, ne može jedna stvar dva puta i to je obavezno da se prijavi i da se upiše u registar. Možda i neki igrač, šta znam, Čović ima poduži spisak onoga šta bi mogao da založi. Mislim da bi bilo najbolje da se i poslednji stav izbriše - ako zalogodavac predmet založnog prava prodaje u okviru svoje redovne delatnosti, kupac stiče pravo svojine bez tereta - jer bi to bila svojevrsna legalizacija prevare i smatramo da takođe i taj stav ovog člana treba izbrisati, ali najbolje je da nestane član 23. i da ovo što je vezano za član 23. podleže pod Zakon o obligacionim odnosima ili još bolje pod Zakon o hartijama od vrednosti.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković.
Amandman DSS je u smislu da se u članu 27. stav 5. umesto reči "razuman i pažljiv čovek" stavi "dobar domaćin, odnosno dobar privrednik". Ne smatram da treba mnogo obrazloženja za ovaj amandman, jer reči koje predlažemo "dobar domaćin, odnosno dobar privrednik" su u duhu Zakona o obligacionim odnosima i u duhu pravnog sistema. S obzirom da se i ovaj zakon oslanja na Zakon o obligacionim odnosima, što je potpuno normalno, smatramo da predloženo rešenje "razuman i pažljiv čovek" nije u duhu zakona i pravnog sistema. Znate, razuman čovek je u svakom slučaju, nerazuman čovek nema ni poslovnu sposobnost, nerazuman čovek ne može se nikako pojaviti kao ugovorna strana. Sa druge strane, pažljiv čovek je odrednica koja je nedovoljno jasna, jer neko može biti pažljiv bilo prema suprotnom polu, zašto da ne, a nije pažljiv u odnosu na odredbe ugovora. Ova formulacija koja se proteže iz rimskog prava i koja je prihvaćena u našem pravnom sistemu i u Zakonu o obligacionim odnosima "dobar domaćin, odnosno dobar privrednik" potpuno objašnjava suštinu stvari i označava kakvo je potrebno ponašanje ugovarača u ovom ugovornom odnosu. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.)
Veoma kratko, smatramo da član 28. Predloga zakona treba brisati. Naša je ocena, a i u smislu pravne sigurnosti je neophodno i poželjno da fizičko lice u svojstvu zalogodavca ne treba da ima drugačiji status i ne treba to drugačije da bude regulisano, pa stoga treba ovaj član zakona brisati, jer mogućnost da se fizičko lice pojavljuje kao preduzetnik, odnosno u sklopu privrednih aktivnosti, utvrđeno je članom 27. Bliže obrazloženje bih mogao dati i za poljoprivrednika kada se javlja za kredit, zajam, odnosno kada se javlja kao ugovorna strana po ugovoru o zajmu ili po ugovoru o zakupu, a on se javlja kao privredno lice, odnosno kao privrednik, što znači da posebne odredbe i poseban član 28, koji bi čisto tretirao fizičko lice van privredne aktivnosti i to na različit način, jeste nepotrebno, stvara konfuziju i u primeni zakona će stvoriti određene teškoće. Smatramo da je potrebna jednoobrazna primena zakona prema svim ugovaračima, odnosno prema svim licima, bez obzira da li su to pravna ili fizička lica koja se bave određenom privrednom aktivnošću, i u tom svojstvu je sve to obuhvaćeno članom 27, pa ne treba izdvajati fizička lica koja se ne bave privrednom aktivnošću, a što je predviđeno članom 28, pa se stoga predlaže brisanje ovog člana.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 31. i na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Sl. Pavlović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Pavlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pročitao bih član na koji se odnosi moj amandman. "Red prvenstva između založnog prava upisanog u registar zaloge i založnog prava koje nastaje predajom založene stvari u državinu poveriocu, određuje se prema vremenu nastanka odgovarajućeg založnog prava. Ako upis u registar zaloge prethodi predaji u državinu, upisano založno pravo uživa prvenstvo. Ako je zalogodavac prvo predao stvar u državinu jednom poveriocu, a zatim zatražio upis založnog prava u registar zaloge u korist drugog poverioca, poverilac u čijoj državini se nalazi založena stvar uživa prvenstvo. Založno pravo stečeno predajom u državinu uživa prvenstvo u odnosu na docnije založno pravo upisano u registar zaloge, ako se zasniva na ugovoru o zalozi koji je zaključen u pismenoj formi i overen u sudu ili drugom organu ovlašćenom za overavanje potpisa." U ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 31. Predloga zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar i to, predložio sam da se briše ovaj član i naslov iznad njega. Dva su razloga zbog kojih verujem da će predlagač i kolege narodni poslanici usvojiti ovaj amandman. Prvi što je stav 1. člana 31. već regulisan u članu 30. Predloga zakona, a stavovi 2, 3. i 4. su u suprotnosti sa opštim odredbama zakona i predložena primena zakona bi dovela do nepotrebnih sporova, koji bi neminovno mogli da se rešavaju i razrešavaju samo pred nadležnim sudovima. Drugi razlog za brisanje ovog člana je i poslednji stav koji predviđa da se ugovor o zalozi overava u sudu ili drugom organu ovlašćenom za overavanje potpisa. Ako postoji registar ugovora o zalozi koji vodi nadležni državni organ, on je javna isprava i nema potrebe da se overava u sudu. Doduše, Vlada predviđa registar, ali se nije setila da precizira koji organ vodi taj registar. A i u samom Predlogu zakona na više mesta stoji da ugovor o zalozi može da se upiše u registar, a pošto može - znači da ne mora. Nejasno je šta će Vlada i nadležno ministarstvo preduzeti protiv onih koji ove ugovore ne upišu u registar. Na ovaj način otvara se mogućnost zloupotrebe i dovođenja u zabludu založnog poverioca. Vaši zakoni su koncipirani upravo na način da su više za zloupotrebu nego za upotrebu.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković.
Amandmanom DSS-a na član 31. stav 4. predlažemo da se posle teksta "založno pravo stečeno predajom u državinu uživa prvenstvo u odnosu na docnije založno pravo upisano u registar zaloge" stavi tačka, a reči "ako se zasniva na ugovoru o zalozi koji je zaključen u pismenoj formi i overen u sudu ili u drugom organu ovlašćenom za overavanje potpisa" da se brišu. Predloženo rešenje favorizuje pismenu formu ugovora o zalozi i overenu pred sudom. Podsetiću da po Zakonu o obligacionim odnosima ugovor o zalozi je realan i neformalan ugovor. Ovde se radi o tome, ovaj član stavlja u odnos razne vrste zaloga i prioritet zaloga. Stoga se ostavljanjem ovako predloženog stava 4. favorizuje pismeni ugovor overen pred sudom, koji kao takav nije po Zakonu o obligacionim odnosima i u praksi uopšte postojao. Stoga smatramo, ova vrsta ugovora, koja nije bila obavezna po Zakonu o obligacionim odnosima, favorizuje se, mada nema osnova u pozitivnom pravu, jer je suština zaloga obezbeđenje potraživanja, a ne forma sudskog ugovora. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na sledeći amandman. Na naslov iznad člana 32. i na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svojim amandmanom sam tražio da se briše član 32, koji glasi: "Poverilac koji tvrdi da mu je stvar bila predata u državinu pre nego što je izvršen upis u registar zaloge u korist drugog poverioca, dužan je dokazati da je do predaje u državinu došlo pre upisa u registar zaloge." Iz člana 32. vidi se besmislenost i člana 5. Predloga zakona, gde se predviđa da se ugovor o zalozi može upisati, ali i ne mora, u registar. Samim tim na taj način je omogućeno da jednom stvari ili jednim delom pokretne imovine zalogodavac više puta kod više poverilaca raspolaže. Zato jeste suština dobrog zakona da na najmanju meru smanji mogućnost zloupotreba koje će da nastanu u toku primene samog zakona. Ovako imamo registar, u koji ne mora da se upisuje ugovor, imamo član 32. Predloga zakona koji omogućava, znači, da neko pred sudom dokazuje da li mu je stvarno neki predmet dat u državinu. Međutim, prihvatanjem ovog amandmana, izbegli bi se nepotrebni sudski sporovi. Jedino što bi važilo pred zakonom jeste ugovor koji je upisan u registar.
Hvala. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na sledeći amandman. Na naslov iznad člana 34. i na član 34. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
U obrazloženju koje sam dala na ovaj moj amandman, rekla sam: "Hoće li ministar Đelić u skladu sa članom 34. Predloga zakona moći da ulazi u privatne posede građana, popisuje pokretnu imovinu, jednostrano uspostavlja pravo zaloge i upisuje u registar zaloge da bi naplatio potraživanja koja se odnose na porez?" Verujte, nisam imala nameru da karikiram kada sam napisala da to jedino može da radi ministar Đelić, zato što sam ubeđena da u okviru ministarstva ne može da se nađe službenik koga neko može da natera ili da mu naloži da ide u privatne kuće, da izvrši takav nalog i da traži vredne stvari, vredne nepokretnosti po privatnim posedima. Ko je taj u tom slučaju, ko će da odredi šta je predmet zaloge? Da li to znači da će državni službenik da dođe u nečiju kuću, gleda šta bi to moglo da bude predmet zaloge, pa ako ne može ništa ovako na prvi pogled da uoči, onda da pretura po fiokama i da traži dragocenosti, dijamantsko prstenje itd. Zato mislim da je ovaj član besmislen i zato sam predložila da se briše. Trebalo bi da se ima na umu da se založno pravo stiče voljom stranaka. To znači, gospodine ministre, ugovor o zalozi je dvostrani pravni posao, pa prema tome niko, čak ni država, ne može jednostrano da se opredeljuje kada je u pitanju zaloga. Za svaku zalogu moraju da postoje dve stranke. Slažete se vidim. Razumem da bi ovaj član mogao da se primeni, recimo, u MK Komercu, ako gospodin Kostić ne plati porez, pa onda ode nadležni organ i pošalje lice, pa u njegovim magacinima nađe veće količine šećera, ako su slučajno ostale od izvoza. Tu bi već mogao da se primeni ovaj zakon. Kako ovaj član da se primeni recimo na porodicu, ako nažalost te porodice ima nesavesnog člana, neodgovornog, lakovernog, koji u ime porodice novac koji je trebalo da uplati za porez, potroši na drogu, na alkohol. Zašto bi sada ta porodica trpela na taj način što će ministar Đelić da pošalje predstavnika ministarstva, odnosno uprave prihoda da krene po kući i uzme sve što može da se uzme, pa da uzme sve što vredi u toj kući i da porodicu ostavi bez igde ičeg. Ko je taj i među narodnim poslanicima ko će glasati protiv ovog mog amandmana, ko će preuzeti takvu odgovornost; neko je od kolega juče još govorio da će primena ovog zakona ugroziti mnoge porodice, uništiti mnoge porodice. Potpuno se slažem sa tim, a prevashodno ovaj član 34, čije brisanje sam predložila, učiniće to zlo u srpskoj porodici.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Dame i gospodo, gospodine ministre, u obrazloženju zakona piše nešto više o ovim članovima, od 29. do 34, koji predviđaju redosled založnih prava, sem ovo što je napisano, da se u delu šest Predloga zakona propisuju pravila za utvrđivanje redosleda prvenstva naplate založnih prava, pa verovatno bi i amandman bio drugačije koncipiran. Možda ne bi baš zahtevao brisanje. U međuvremenu sam se setila da je Zakonom o budžetskom sistemu konstituisano pravo zaloge i da ministar Đelić već tim zakonom ima pravo da uspostavi zalogu nad porezima i drugim dažbinama, kao što su takse ili neke druge dažbine koje idu prema državnom organu, odnosno prema carini recimo, ali onda je trebalo da se u ovom zakonu predvidi, jer tamo, koliko se sećam, nije predviđeno kada se to pravo uspostavlja, kada se ono upisuje u registar i nedovoljno je onda da stoji da se red prvenstva određuje prema vremenu njihovog upisa u registar. Jer, Zakonom o budžetskom sistemu nije predviđeno da se to založno pravo upisuje u registar, obzirom da tada niti je postojao registar, niti je postojala ova vrsta zaloge, nego samo ručna zaloga, a nije mogla da se uspostavi ni ručna zaloga i o tome smo pričali kada je taj zakon bio na dnevnom redu. Zbog toga bi možda trebalo, kada dođe do glasanja u pojedinostima, da Vlada iskoristi mogućnost da u skladu sa Poslovnikom podnese amandman koji bi menjao član 34. time što bi ga dopunio odredbama koje govore o tome kada su ta potraživanja poreza i drugih dažbina upisana u registar. Dakle, povodom onoga što je koleginica Radeta rekla, a što je moguće i sa čime nikako ne možemo naravno da se složimo, jer ma koliko to izgledalo normalno, ali mi vidimo čemu to vodi i svesni smo da će mnogi biti u nemogućnosti da plate poreze. Tu pre svega mislimo na fizička lica, ne mislimo na privredu. Za poreze, neke druge dažbine i naravno za te neplaćene dažbine odgovaraće svojim pokretnim stvarima. Dakle, član 34. trebalo bi sama Vlada da na odgovarajući način preformuliše time što bi pojasnila, ne toliko zbog nas ovde koji ćemo o tome glasati, mi ćemo svakako glasati protiv zakona, nego zbog onih na koje će se ove odredbe odnositi i koji će ovaj zakon naravno primenjivati.
Za reč se javio ministar Goran Pitić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo prilike da prokomentarišem nešto od onoga što smo imali prilike danas da čujemo. Evidentno je da se pomeramo napred i juče smo imali načelnu raspravu u kojoj mislim da smo uspeli da se razumemo, šta je svrha ovog zakona i uglavnom diskusija danas pokazuje da smo napravili taj pomak napred u smislu shvatanja važnosti ovog zakona i normalno načina na koji se regulisanjem ovog dela materije popunjava praznina u pravnoj regulativi. Rekao bih nekoliko stvari koje na neki način provejavaju od juče, neke načelne bojazni ili izbacivanje određenih strahova, pa čak i katastrofičnih predviđanja kako će sve ovo delovati na neke institucije ove zemlje, uključujući i porodicu, uključujući i neke druge institucije, a pozivajući se na eventualnu konsekvencu primene ovog zakona kao jednog od potencijalnih činilaca ili glavnog činioca upropaštavanja osnovnih vrednosti svih sistema. Zahvaljujem na izražavanju pažnje prema ovom zakonu, ali smatram da ove posledice ne da nisu bliske, nego da apsolutno nisu vezane za ovaj zakon. Čak naprotiv, daju se i te kako šanse da se upravo građenjem preduzetničkog duha, novih poslovnih odnosa, stvara odnos za snaženje porodice i između ostalog i ovim razvojem poslovnih odnosa, davanjem prostora da se leče boljke u našem društvu koje ni u kom slučaju ne mogu da se vezuju za stvaranje zakonske regulative, odnosno za poziciju države kao takve. Mislim da smo u jednom problemu koji podrazumeva razumevanje oko ključnih pozicioniranja po pitanju uloge države i po pitanju prepuštanja voljama ugovornih strana ili po pitanju prepuštanja tržišnim pravilima da se formiraju poslovni odnosi i da se na taj način stvaraju i provejavaju dve koncepcije koje nas stavljaju u varijante različitog viđenja Srbije u godinama ispred nas. Znači, pitanje države kao institucije koja za osnovnu svoju oblast delovanja ima paternalizam, mislim da je nešto što sigurno ne provejava ovim zakonom, kao i u svim zakonskim predlozima gde je ključ postavljanja odnosa između ugovornih strana ugovor, koji je poslovna tajna. Ovim zakonom upravo se predviđa da se sistemom registrovanja založnog prava ta stvar postavi na javan način koji upravo obezbeđuje regulaciju odnosa i prava i obaveza kako zalogodavca, tako i založnog poverioca. Mislim da lamentiranje nad stanjem u porodici i vezivanje za ovaj zakon nije korektno. Problemi u društvu, a posebno u porodici, kao stožeru razvoja svih odnosa u građanskom društvu, pominju se ovde iz nerazumevanja ili možda jesu politiziranje onoga što stvarno predstavlja problem,da li je to narkomanija, da li je to kriminal, da li su to neke druge stvari, ali ne možemo isto tako ni reći da je to nešto što se vezuje za kratkotrajnu eksploziju tih manifestacija, tih devijacija ili je to nešto što je normalno jedan inherentni problem društva, koji je nastao u dalekim godinama ispred nas. Znači, sa jedne strane razlikujemo se u postavljanju koncepta. Ja lično, a i moje kolege u Vladi, zastupamo koncept kombinacije uloge države i tržišta na način da država treba da obezbedi zakonsku infrastrukturu, građenje institucija, da dođe do one granice nakon koje poslovni ljudi treba da preuzmu primat u regulisanju svojih odnosa. To je upravo i duh ovog zakona. A sa druge strane mislim da se ne razumemo upravo u shvatanju rizika. Dozvolite građanima Srbije da preuzmu rizike za donošenje svojih poslovnih odluka. Obavestimo ih o rizicima koji postoje, uputimo ih kako da pročitaju ovaj zakon. Dajmo im dovoljno informacija, koji su potencijalni rizici, ali nemojomo ih vezivati za državu, da će im država rešiti probleme koje oni treba da rešavaju u svom lokalitetu. Dozvolite im da im stvorimo okvir, dozvolite im da im damo prostor da se bave finansijskim lizingom, dozvolite im da im damo prostor da se bave založnim pravom, da daju predmete u zalogu. Dozvolite da se bavimo narkomanijom i drugim problemima, drugim institucijama i drugim načinima, sveopštim građenjem društva i sveopštim opismenjavanjem i civilizacijskim tekovinama društva na način da se ti problemi rešavaju i drugim metodama, a ne ovim zakonom, čija primarna uloga jeste da obezbedi da se uredi segment, koji do sada nije bio regulisan Zakonom o obligacionim odnosima, za koji smo rekli i vi se slažete da je jedan od najmodernijih zakona. Treba ovaj deo nedržavinske, neposesorne zaloge da se reguliše ovim zakonom, da ne tumbamo moderan zakon i da onda gledamo da li treba još negde da menjamo Zakon o obligacionim odnosima itd. Ideja je bila da se na jednom mestu reguliše ova materija i razlikujemo se u poziciji šta da radi i gde treba država da bude prisutna i razlikujemo se u poziciji i verovanju da li građani Srbije mogu i treba da podnose i snose rizik ulaska u određene poslovne poduhvate. Da li građani treba da snose i posledice tog rizika? Bez prihvatanja posledica tog rizika uvek ćemo se baviti pitanjima da li će država stajati iza onih koji ne znaju kako da procene svoj poslovni rizik. Dozvolite da gradimo i razvijamo odnos u kome rizik stvara i potencijalni profit. Bez toga nema tržišne privrede. Bez toga mi ćemo stalno, bez obzira na to ko bude na vlasti, gledati u državu da ona rešava problem svakog pojedinca, da rešava problem na mikronivou. Moram da kažem da to nije tako, čak ni u zemljama u kojima je država i te kako prisutna, država u tom delu nije prisutna. Znači, država može da ima veće ili manje prisustvo u društvenom životu, ali u normalno razvijenim zemljama ili u zemljama koje planiraju da idu ka tržišnim privredama nema pozicije države u kojoj ona želi da definiše koliki je rizik, u smislu direktne odgovornosti, ali ga upravo na neki način dimenzionira ovakvim zakonskim projektima i upravo stvara taj okvir za potencijalni rizik pojedincima koji žele da uđu u određeni poslovni aranžman. Juče sam inače komentarisao na temu porodice, tako da sada nije potrebno da o tome govorim, niti to želim. Drago mi je da je gospođa Pop-Lazić, po običaju, bila veoma aktivna kada su u pitanju amandmani. Zahvaljujem joj se na komentarima, a tim pre što je u suštini, u velikoj meri, odgovorila i na amandmane svojih kolega. Tu mi je veoma pomogla da na neke komentare ne moram da reagujem. (Lazar Marjanski, sa mesta: Recite to javno, da svi čuju.) Mogu i to da učinim, upravo to i činim. Mislim da to nije vama u korist. Koristim ovu priliku, ovu govornicu, da sve to prokomentarišem. Iskoristio bih priliku da prokomentarišem nešto od primedbi koje je dala gospođa Pop-Lazić. Što se tiče primedbe da se u zakonu obezbedi komplet imperativnih normi, siguran sam da ćete se saglasiti sa mnom da nije funkcija zakona da uokviri celu priču na način da iz nje ne može da se mrdne, ako je dobro tako reći, ili da sve norme moraju da budu imperativne. Očito je da se svi pozivamo na Zakon o obligacionim odnosima. Nemam problem da priznam da sam ekonomista, jer poštujem pravničku struku. Upravo sam imao to zadovoljstvo da mi profesor Orlić sugeriše iz Zakona o obligacionim odnosima članove 985, 977. itd, da tu provejavaju i da tu postoje upravo one norme koje daju mogućnosti da, primera radi, poverilac, ako hoće, može itd. Tu su formulacije koje postoje u Zakonu o obligacionim odnosima. To su formulacije koje postoje u ovom zakonu, priznaćete, i na taj način prave veoma jaku, čak bih rekao, imperativnu kopču sa Zakonom o obligacionim odnosima. Što se tiče još nekih stvari koje su rečene na temu člana 5. stava 2, samo to uzimam kao primer, nemam nameru da ulazim u svaki amandmanposebno, jer ćete u narednim minutima dobiti komentare Vlade na amandmane, onda bih mogao ukratko da kažem sledeće. U članu 5. stav 2. ako upis traži poverilac potrebna je izričita izjava zalogodavca da na to pristaje, vi ste dali amandman da postoji obavezno. Juče ste govorili o tome da će, s jedne strane, nastradati ili zalogodavci ili, s druge strane, da će nastradati i oni koji daju novac. Znači, svi ćemo nastradati, a ništa pozitivno se neće desiti. Ideja člana 5. jeste da se da prostora zalogodavcu da mora da se pita, znači da ima opciju da mora da se pita, da poverilac ne može kako on hoće da mu uđe u ono što želi da bude predmet zaloge, već da mora dati izričitu izjavu. Nešto slično je dato u članu 37, u kome se određuju posebna prava za fizička lica, kao, takođe, jedan od elemenata zaštite zalogodavca. To su upravo oni elementi koji pokazuju da ovaj zakon, kao što je to Zakon o obligacionim odnosima, samo u drugim oblicima zaloge, štiti poverioca, ima instrumente zaštite dužnika. To su neki principi koji su praćeni i slovom ovog zakona. Jednostavno rečeno, tu je praćena logika Zakona o obligacionim odnosima. Rekao bih samo još dve stvari, naravno, ne ulazeći u mnoge detalje. Moram da kažem da je juče bilo komentara da svi želimo da imamo terminologiju koja je primerena našoj zemlji: kratka rečenica. Osvrnuo bih se i na komentar "pismena" - verzus - "pisana". Moram da kažem da, kao što je to rečeno u drugim zakonima, nešto mora da se da u pismenoj formi, a ne u pisanoj. To je zbog toga, kako je rečeno, što je u pitanju loš prevod akata iz inostranstva. Verujte mi da je ovaj zakon rađen tako što su korišćena iskustva i model zakona Evropske banke. Verujte mi, upravo je i na ovom zakonu potvrđeno da imamo domaću pamet, da ta domaća pamet i te kako koristi dobru poslovnu praksu, ali i iskustva loše poslovne prakse u Srbiji i u okolnim zemljama, da je ovaj zakon pisan i baziran na modelima onih zakona, naših, domaćih, koji prepoznaju terminologiju koja je srpska. Znači, u Zakonu o obligacionom odnosima stoji "u pismenoj formi". Jednostavno, to je još jedna potvrda kopče, s jedne strane, da se radi o imperativnoj kopči i povezanosti sa Zakonom o obligacionim odnosima, a s druge strane da smo i te kako poštovali domaću srpsku pamet, domaću spsku terminologiju i da je ovo srpski zakon, a ne preslikan zakon nekih drugih zemalja ili onih koji žele da nametnu, po ne znam kojim scenarijima, nešto što stvarno u ovom zakonu ne prepoznajem. Hvala. [[Aplauz prisutnih u sali.]]
Hvala ministru Goranu Pitiću. Ovim bismo završili prepodnevno zasedanje. Prva ima reču poslepodnevnom zasedanju, sa početkom u 15,00 časova, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Nastavićemo rad amandmanom na član 35, koji su podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Radojko Petrić. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Skupštine u popodnevnom delu sednice. Molim vas daubacivanjem kartica utvrdimo da li imamo kvorum potreban za rad. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Nastavljamo rad davanjem reči, pravo na repliku, narodnoj poslanici Gordani Pop-Lazić (nije prisutna). Prelazimo na član 35. na koji su amandman sa ispravkom zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Radojko Petrić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 37. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski.
Gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 37. gde kažem: "Založni poverilac dužan je da u registar zaloge upiše da je započeo postupak namirenja". To je veoma važno. Na primer, pošto imam dva traktora, jedan ću da dam čestitom, poštenom, siromašnom, neokaljanom, časnom čoveku, kao što je Nebojša Čović. Tad, neko će da me izda, ili će da izda njega da nije upisan u registar, kao što je na primer častan, pošten, dobro barata papirima general Perišić. Šta se sada dešava? Onda ostanem bez traktora. Pošteni čovek Čović ode u zatvor, a Perišića proglasim izdajnikom.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Najzad, dobismo od Vlade odgovor na naše amandmane, tako da će nam biti mnogo jednostavnije da obrazlažemo amandman člana 37. koji se tiče upisa postupka namirenja u registar zaloge, a predviđa da je založni poverilac dužan da zatraži da se u registar zaloge upiše da je započeo postupak namirenja. Našim amandmanom, kojim tražimo da se izmeni čitav ovaj član, trebalo bi da stoji da je "založni poverilac dužan da u registar zaloge upiše da je započeo postupak namirenja". Možda, zaista, iz obrazloženja koje Vlada daje da registar zaloge vodi ustanovljeni organ - koji doduše još nije ustanovljen, ali će biti; kada će, ne zna se - proizlazi da poverilac nema ni mogućnosti ni ovlašćenja da upiše početak namirenja, nego samo da se obrati registru i da zatraži (zamoli). To komunističko, molim gornji naslov, za nas odavno ne važi. Kod državnih organa ljudi se obraćaju zahtevom, a ne molbom. Molba je stvar uljudnog ponašanja, a u opštenju sa državnim organom postoje, dakle, zahtevi, tužbe i tome slično. Nikakve molbe ne postoje. Međutim, postavlja se ovde pitanje, šta ako nadležni organ, odnosno organ koji vodi registar, ne upiše započet postupak namirenja na zahtev poverioca. Sada možemo da tvrdimo logički da je to situacija u koju uopšte ne može da se dođe, ali iz iskustva znamo da organ može da se pravi gluv, odnosno da ćuti. Na takozvano ćutanje administracije vi ste potpunonemoćni, a štetu trpe svi: i zalogodavaci poverilac.Treća lica i sam zakon ne predviđa šta vam je činiti. Zbog toga smo mi predložili ovako decidnu normu koja predstavlja, na izvestan način, i obavezu za onoga ko vodi registar, da nema šta da razmišlja o tome da li da upiše da je postupak namirenja započeo ili da ne upiše. Postoji ugovor o zalozi, on je registrovan. Postupak namirenja je nešto što je jedna strana započela i to je samo jedna činjenica koja treba da se notira u registru u kome se vode založni ugovori. Prema tome, obrazloženje da poverilac nema ovlašćenje da upiše početak namirenja je u redu, ali ima obavezu sam organ koji vodi registar da taj postupak namirenja upiše bez upuštanja u to da li to hoće ili neće. Ne treba mu to ostaviti na volju. Mislim da je amandman zaista na mestu. Nije samo stvar u tome da se vrši prekvalifikacija same pravne norme, već sadržinski utiče na to da organ koji vodi registar ima praktično samo obavezu zabeležbe koja ima pravne posledice na sve one koji su zainteresovani da izvrše uvid u registar kao javnu ispravu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pre nego što počnem da obrazlažem tekst ovog amandmana, zamolio bih predsedavajuću i ove ljude iz Službe Narodne skupštine da predlagača ovog zakona obaveste, upozore i upute na stenogram naših sednica, da obrate pažnju predstavnici Vlade šta za ovom govornicom izjavljuju i šta repliciraju, ili objašnjavaju povodom govora i diskusija nekog od poslanika. Očigledno je da predstavnici Vlade ne čitaju stenograme, a verovatno i ne znaju šta izjavljuju sa ove govornice. Da bih obrazložio ovaj amandman kojim se traži odgovarajuća intervencija u članu 41. Predloga zakona, a to je odredba zakona o posebnom postupku za sticanje državine na predmetu založnog prava, morao bih da se vratim na početne članove ovog zakona i da ukažem da postoji fundamentalni problem u ovom zakonu, jer mi praktično ovim zakonom nismo definisali na pravi način šta je to ugovor o zalozi. Prava sadržina ugovora o zalozi data je članom 966. Zakona o obligacionim odnosima i ona glasi: "Ugovorom o zalozi obavezuje se dužnik ili neko treće lice prema poveriocu da mu preda neku pokretnu stvar". Da mu preda neku pokretnu stvar, to znači buduća činidba. To znači da u postojećem Zakonu o obligacionim odnosima postoje odredbe kojima je regulisana tzv. nedržavinska zaloga. Zaključen ugovor, postignut konsenzus između ugovornih strana i to je konsensualni pravni posao, taj ugovor, a onda realnost i predaja dolazi naknadno.U praksi, kada je ručnazaloga u pitanju, do sada je bila situacija da se istovremeno sa zaključenjem i daje pokretna stvar kao sredstvo obezbeđenja poveriočevog potraživanja. Znači, ne postoje ti razlozi za donošenje posebnog zakona kojim bi se regulisala nedržavinska zaloga, a pogotovo ne postoje razlozi radi regulisanja založnog prava na hartijama od vrednosti ili na drugim pravima. Moram da vas podsetim i na fundamentalninedostatak Predloga zakona, a evo i dokaza za taj nedostatak. U članu 968. postojećeg Zakona o obligacionim odnosima se kaže: "Zalogoprimac stiče založno pravo, a založno pravo znači da drži pokretnu stvar i, u slučaju ako se glavno potraživanje ne ostvari, da je ovlašćen da ga proda i iz toga namiri svoje potraživanje". Znači, zalogoprimac stiče založno pravo kada mu stvar koja je predmet ugovora bude predata; stvar koja je predmet ugovora, a ne predmet založnog prava. Predmet založnog prava je potraživanje zalogoprimca, kako glavno, tako i ono sporedno, akcesorno. To su ti fundamentalni nedostatci ovog predloga zakona. Zbog tih nedostataka, praktično, član 41. Predloga zakona je neodrživ, u direktnoj suprotnosti je sa Zakonom o obligacionim odnosima. Nemamo mi pravo da unakazimo dobar zakon lošim zakonom koji nema svoj fundament, nema svoju osnovu. Da ne citiram sve promašaje i propuste. U ovom članu se govori o sticanju državine na predmetu, a to je već ispunjenje obaveze iz ugovora o zalozi, kada je u pitanju neka buduća činidba. Naš predlagač zakona je pogrešio temu, pa nam sad tu uvodi poseban postupak, potpuno nepotreban i pravi neku pogrešnu analogiju sa Zakonom o finansijskom lizingu, a tamo je bilo dobro rešenje. Zbog čega? Zato što je kod finansijskog liziga davalac liziga vlasnik robe, a ovde zalogoprimac nije vlasnik robe i nema mesta posebnom postupku i posebnim odredbama, pošto postoji to sve i u Zakonu o izvršnom postupku, i u Zakonu o obligacionim odnosima i u Zakonu o parničnom postupku.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 43. i na član 43. amandman je podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Vlada je u obrazloženju, zbog čega je odbijen ovaj moj amandman, napisala: "Ova situacija nije regulisana Zakonom o izvršnom postupku, već su slične odredbe sadržane u Zakonu o obligacionim odnosima. Ipak, s obzirom da je ovde reč o drukčijem načinu zalaganja, bilo je potrebno predložiti odgovarajuća pravila. Napominjemo da su ta pravila u potpunosti usklađena sa Zakonom o obligacionim odnosima". I pored ovoga, tvrdim da je ovaj amandman umesan, zato što je, sad Vladi kažem, bilo potrebno da se ovaj moj amandman i član 43. dovedu u vezu sa članom 27. Predloga ovog zakona i onda bi se videlo da je član 43. potpuno suvišan, da je uvršten u ovaj zakon samo da bi vam zakon imao više članova, da bi zakon dobio, bar po obimu, na ozbiljnosti. Mada, tvrdim vam da zakon može biti dobar i sa mnogo manje članova nego što ima ovaj zakon, koji ima dosta članova, ali je sadržinski veoma loš. Dalje tvrdim da je ovo što je predviđeno u članu 43, a vezano je za član 27, regulisano Zakonom o izvršnom postupku. Ne znam zašto, ali sam primetila da je praksa predlagača - Vlade Srbije da se u svim ovim zakonima na izvestan način meša u rad sudova. Ponašaju se kao da ne postoje propisi koji regulišu oblast pravosuđa. Svaki put ono što je predviđeno, recimo, u Krivičnom zakonu ili Zakonu o izvršnom postupku, Vlada kroz ove zakone, neke ledž specialise koje ovih dana imamo na dnevnom redu, predlaže nešto što je mnogo slično, ali nije apsolutno isto, a izvršni postupak može biti samo onakav kako je predviđen Zakonom o izvršnom postupku. U članu 43. opet ste napisali da "poverilac može zahtevati od suda odluku da se predmet založnog prava proda na javnoj prodaji ili po tekućoj ceni kad stvar ima tržišnu ili berzansku cenu". Meni takođe nije jasno zašto stalno u zakonu koristite "može". Onda možete da kažete da ugovor o zalozi može da se zaključi. Normalno je da može da se zaključi, zaključuje ga onaj ko hoće, ali onaj ko ga zaključi, onda mora da se ponaša po imperativnim normama zakona, a ne ovako da se ostavljana volju učesnicima jednog pravnog posla. Znam da je to ostavljanje na volju i preporuka da se poštuju određeni zakoni i određene odredbe, manir ove skupštine i ove vlade, a skoro smo to videli i kroz preporuku Odbora za informisanje i kulturu, koji je preporučio Narodnoj skupštini da sagleda mogućnosti da stavi van snage odluku o prenosu sednica Narodne skupštine, a svi dobro znate da takva odluka postoji, da takva odluka nikad nije stavljena van snage i da onaj ko krši tu odluku čini krivično delo. Neću da kažem da može da izvrši krivično delo, nego vrši krivično delo. Ako bog da, vrlo brzo će odgovarati pred nadležnim sudovima, prema zakonima koji su u duhu našeg pravnog sistema, a ne po ovim vašim - može biti, ali ne mora da znači.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Amandman na član 43. direktna je posledica amandmana koji smo uložili na član 41. koji predviđa poseban postupak za sticanje državine na predmetu založnog prava. Obrazloženje koje ste nam dali kao razlog za neprihvatanje ovog amandmana jeste da su slične odredbe sadržane u Zakonu o obligacionim odnosima i da ova situacija nije regulisana Zakonom o izvršnom postupku, što apsolutno nije tačno, jer u članu 980. Zakona o obligacionim odnosima govori se o tome da će se preko suda izvršiti prodaja, što znači da se opet primenjuje izvrši postupak. Mi smo imali takvu koncepciju, kada smo uložili amandmane vezane za način namirenja, da to treba da bude po propisima koji važe po Zakonu o izvršnom postupku i da ne treba stalno, kao nekim zakonima koji predstavljaju ledž specialis, menjati izvršni postupak. Postoji Zakon o izvršnom postupku i njega treba poštovati kad god on stupa na delo i ne treba za različite situacije, odnosno pojedinačnim propisima menjati izvršni postupak. Jednostavno, to je nedopustivo sa stanovišta opšteg pravnog sistema, ali to već postaje praksa. Nije prvi put da smo u ovakvoj situaciji. To samo unosi konfuziju u sam pravni poredak. Međutim, htela bih samo nakratko, a vezano je za ovaj amandman, da to povežem sa rizikom o kome smo govorili, o kome je i ministar govorio, osvrćući se u prepodnevnom delu rasprave na to da poslanici, s jedne strane, govore da se favorizuje zalogodavac, da se ovim zakonom favorizuje poverilac i da je ovde cilj da se država što manje meša u sve te odnose, odnosno da se dopusti da tržište sve to reguliše i da sami građani, odnosno subjekti ovog ugovora - ugovorne strane same na sebe preuzimaju rizik i same procenjuju da li taj rizik treba i mogu da preuzmu ili ne treba. To jeste tako tamo gde su ekonomske prilike daleko bolje nego što su kod nas, ne kažem da ovo ne treba dozvoliti, naprotiv, neka se na ovaj način ljudi, a rizikujući, zadužuju, neka uzimaju sredstva da otpočnu neki biznis, ali bih htela da vas podsetim samo na jednu tužnu činjenicu da je u 2001. godini 1.430 ljudi pokušalo samoubistvo u ovoj zemlji. To je posledica tog beznađa kada dovedu i sebe i svoju porodicu do te situacije da su se neprimereno zadužili, procenjujući da će taj dug moći da vrate, jer će oploditi kapital do koga su na neki način došli, uglavnom pod nepovoljnim uslovima. Ali, niko ne vodi bolje i zbog toga smo vas podsećali na gospodina Dinkića i politiku koja se vodi vezano za devizne rezerve. Tu ste nas kritikovali oko toga, ali mislim da niste shvatili šta sam želela da kažem. Niko ne beži od toga da treba davati kredite. Da vam iskreno kažem, nijedan potrošački kredit nisam podigla, jednostavno se ne usuđujem ni dve-tri hiljade dinara da zadužim svoju platu da bih kupila mašinu za pranje veša, a kamoli neki veći kredit, a ima ko može i takvih je nažalost sve manje. Mi znamo koliko ljudi danas nema nikakve prihode, jednostavno rade ili ne rade, ali nemaju prihode, ali kada bi ta sredstva koja se nalaze, doduše, u inostranstvu... (Predsedavajuća: Pet minuta.) ... evo završavam... bila ovde i kada bi se namenski upotrebila samo za davanje kredita, za podsticanje privrede, nije to nikakvo mešanje države, to je potpuno po nekim ekonomskim i tržišnim uslovima, kamata je tolika i tolika, izvolite kredit, može da bude i hipoteka, može da bude i zaloga, ali bi to značio ogroman kapital. Postigao bi se ovaj efekat koji vi želite da postignete ovim zakonom. Međutim, ostajem i dalje pri stanovištu da će založni poverioci biti uglavnom oni koji imaju novac stečen na prljav način.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč, gospodin Dragan Ljubojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da pohvalim ministra, ovo je jedan od retkih ministara koji prisustvuje kompletnoj raspravi o predlogu zakona koji je Vlada podnela Skupštini, on je određen za predstavnika Vlade. Nadam se da nećete imati problema u Vladi što vas je pohvalio poslanik opozicije, poslanik SRS. Što se tiče amandmana koji je SRS podnela na član 44, mi insistiramo na tome da se u ovaj član unesu tri reči, odnosno da se unese ovaj termin "putem javnog nadmetanja" i u vansudskoj prodaji. U svom obrazloženju zbog čega ne prihvatate ovaj amandman vi ste rekli da je sadržina ovog amandmana već formulisana u članu 46. stav 2. Međutim, tu se insistira na tome da, ako je zalogodavac fizičko lice koje ugovor o zalozi zaključuje izvan okvira privredne delatnosti, založni poverilac može pristupiti vansudskoj javnoj prodaji putem nadmetanja ako su se založni poverilac i zalogodavac o tome sporazumeli u trenutku dospelosti potraživanja. Znači, samo u slučaju ako su se založni poverilac i zalogodavac o tome sporazumeli. Mi insistiramo na tome da ovo bude obaveza. Dakle, da se prodaja, ako do toga dođe, prodaja stvari, a one su založene, uvek obavlja putem javnog nadmetanja, kako bi se izbegle neke stvari koje smo imali prilike da vidimo u prethodnom periodu. Kada su u pitanju bile sve one činjenice za uzimanje, odnosno davanje kredita i zalaganje nekih stvari, ne treba dozvoliti da oni koji imaju novac, moć i silu utiču na one koji su bili prinuđeni da uzmu kredit pod nekim nepovoljnim uslovima ili da založe neku dragocenost koju imaju u svojini da pod njihovim pritiskom pristupe vansudskoj prodaji, odnosno da praktično namire samo mali deo vrednosti onog predmeta, one stvari koju su dali u zalog. S obzirom da se Vlada Srbije zalaže za tržišnu privredu, za slobodno tržište, mi smatramo da je i ovo jedan vid toga. Na primer, ako neke fabrike prodajete putem javnog nadmetanja, putem tendera, onda smatram da i u ovaj zakon, u ovaj član treba da uvedete taj princip javnog nadmetanja, a ne da se dešava da to bude nekom neposrednom pogodbom, kao što smo imali prilike da vidimo u nekim slučajevima privatizacije da se neke fabrike prodaju neposrednom pogodbom, pa da onda nešto što vredi nekoliko miliona evra, maraka, čega već hoćete, bude prodato za tri evra, da ne dođemo i ovde u situaciju da zato što je neko neuk, zato što neko nema dobrog i valjanog savetnika, bude prinuđen da ostane bez neke stvari po neuporedivo manjoj vrednosti. Znači, ako želimo da uredimo ovu oblast, ako želimo da zaštitimo i poverioca i zalogodavca, mislim da bi trebalo da prihvatite ovaj amandman.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Samo kratko da obrazložim zašto insistiramo na tome da prodaja putem javnog nadmetanja bude obaveza, a ne fakultativno određeno, kao što je ovde u članu 44, bez obzira što se član 46. bavi javnom prodajom putem nadmetanja, i to u stavu 2, posebno kada su fizička lica zalogodavci. Htela bih samo da pitam ko je taj ko postavlja uslove, jeste ovde u ugovoru, ali onaj ko ima pare on postavlja uslove. Nećemo doći u situaciju da zalogodavac može da bira da li će ovako ili onako. To poverilac kaže - prodaćemo putem javnog nadmetanja ili ćemo prodati na ovakav ili onakav način, a u zavisnosti od toga šta je predmet zaloge. Eto, samo zbog toga što su to ugovori, ponekad čak i po pristupu, znači unapred je sve sročeno, a tvoje je, bato, samo da potpišeš ili da ne potpišeš, pristaješ ili ne pristaješ. Ja tebi pare, ti meni to, sve ostalo sam već sročio. To je pravilo. Nema tu nagađanja, jer zna se šta ugovor mora da sadrži, ali uslove postavlja uvek onaj ko ima pare i to vam je tako u ekonomiji, politici i bilo gde, nema tu mnogo izbora, tako je u životu. Možda to nije na papiru tako. Naravno, mi svi znamo, kada odemo u banku, hoćemo da podignemo kredit, a on kaže - izvoli, potpiši. On je taj koji daje pare, on diktira uslove, isto tako i ovde založni poverilac diktira uslove. Zato je u cilju postizanja neke cene neophodno javno nadmetanje. Bitno je za sve učesnike u pravnom postupku, pa čak i za državu, da se postigne najveća moguća cena, da se poverilac naplati i da se dužniku višak vrati, da mu to ne propadne. Ne možete vi da prodajete stvar koja je vredna, ne znam koliko, desetine hiljada evra, za upola manju cenu, jer je toliki dug dužnika prema poveriocu. Poverilac mora da ima interesa da proda to po najvećoj mogućoj ceni i da dužnik dobije ono što je preko njegove obaveze plaćanja.
Da li se još neko javlja za reč od ovlašćenih učesnika raspravi? (Ne.) Na naslov iznad člana 46. i na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovaj amandman je prilika da još jednom pokušam da odvratim Vladu od ćoravog posla zvanog donošenje zakona koji je danas na dnevnom redu. Amandmanom tražim da se ovaj član briše, on je potpuno nepotreban, jer sve što ste pokušali da regulišete ovim članom na pogrešan način, regulisano je odredbama Zakona o obligacionim odnosima na potpuno ispravan način. Kao dokaz za to, evo malo da čitamo šta piše u Zakonu o obligacionim odnosima; član 980. kaže ovako: "Ako poveriočevo potraživanje ne bude namireno o dospelosti, poverilac može zahtevati od suda odluku da se stvar proda na javnoj prodaji ili po tekućoj ceni kad stvar ima berzansku ili tržišnu cenu." Znači, ta situacija je već regulisana jednim dobrim propisom i nema potrebe da se reguliše ovim zakonom koji je danas na dnevnom redu. Posebno bih istakao da se ovaj član odnosi prevashodno na fizičko lice, tamo gde se upotrebljava odluka suda. Zašto? Zato što se radi ipak o ljudskom pravu i od tog dužnika, kao fizičkog lica, samo intervencijom i odlukom suda je moguće da se prinudno traži da on ispuni svoju ugovornu obavezu. Idemo dalje, u članu 981. kaže se - ako dužnik ne namiri o dospelosti potraživanje nastalo iz ugovora o privredi, poverilac nije dužan obraćati se sudu, nego može pristupiti prodaji založene stvari na javnoj prodaji po isteku osam dana od upozorenja učinjenog dužniku, kao i zalogodavcu, kada to nije isto lice; pa će tako postupiti. Znači, sve je regulisano. Zašto unositi jedan član u ovaj poseban zakon i stvarati zbrku, konfuziju u primeni i devalvirati nešto što je dobro regulisano. Zašto je ovo drugo rešenje kod ugovora o privredi? Zato što su ugovorne stranke pravna lica i kod njih nema ljudskih prava, nego pravnih interesa. Kod njih je to redovna delatnost, redovan posao, redovno preuzimanje rizika. Prošli put sam objasnio da je u članu 966. u rečima "da mu preda neku pokretnu stvar" sadržan i taj oblik nedržavinske zaloge prilikom zaključenja ugovora. Nemojte da se igramo oko ozbiljnih stvari, jer to može da bude izuzetno opasno u praksi, neprimenljivo, konfuzno. Postoje pravi stavovi i Trgovinskog suda i Vrhovnog suda Republike Srbije i spoljnotrgovinska arbitraža takođe u primeni trgovačkih uzansi ima izgrađene stavove povodom ovih stvari i nema nikakvih problema da unosimo i komplikujemo stvari lošim i nerazumnim prevodom, koji menja suštinu nekih pravnih termina i pravnih odnosa koji su poznati od rimskog prava. To je ta opasnost o kojoj mi pričamo danas. Naravno, usvajanjem ovog amandmana vi ne možete da poboljšate zakon, ali vam skrećemo pažnju, povucite zakon, nije dobar. To što kod nas u privredi poverilac nije zaštićen, to je nedostatak pri sprovođenju Zakona o izvršnom postupku i onakvih odnosa koji postoje u sudu. To ne možemo da rešimo promenom jednog materijalnog propisa, pa da budemo načisto sa tim. Dalje, ovaj zakon reguliše i zalogu na potraživanjima i drugim pravima, a da je usmerio predlagača na odredbe člana 950, 991, pa sve do 994, pa možete i do 996, gde je takođe propisano šta se radi u slučaju kada je založeno neko potraživanje sadržano u hartijama od vrednosti i kako se potraživanje prenosi kada je u pitanju hartija od vrednosti na donosioca ili na ime itd. To je regulisano i nekim drugim propisima. U sledećoj tački dnevnog reda imamo zakon o hartijama od vrednosti, gde je takođe predviđen način kako se prenosi potraživanje sadržano u hartijama od vrednosti.
Pet minuta. Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Amandman na član 46. zajedno su podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosioci amandmana ne žele reč. Da li neko drugi želi reč? (Da. Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika, poslanička grupa SRS.
Pošto predstavnici DSS nisu tu, preuzeću ulogu da obrazlažem njihove amandmane, a imam konstruktivni predlog radi efikasnosti rada ove skupštine, da svedemo ovu skupštinu na 23 poslanika i da lepo radimo, pošto ostali samo posmatraju. Javila sam se samo zbog toga što obrazloženje dato (Vjerica Radeta, sa mesta: 24 poslanika i predsedavajuća) ... naravno 24... za odbijanje, odnosno neprihvatanje amandmana na član 46, koji je gospodin Mamula podneo, upravo potvrđuje ono što sam govorila u prilog amandmana na član 44, a naravno vezano i za naš amandman na član 46, pa sam imala nameru da nakon izlaganja gospodina Mamule objedinim raspravu na oba amandmana. Gospodin Mamula se nije javio, ali koristim priliku vezano za naš amandman i njegov da nešto u vezi toga kažem. Dakle, argumenti su potpuno isti. Rečeno je da se amandman ne prihvata "iz razloga što je i ovde sadržana ideja zaštite fizičkih lica, običnih građana, u ulozi dužnika ili zalogodavca, ledž commissoria je zabranjena u trenutku zaključenja ugovora o zalaganju, a dozvoljena je u trenutku dospelosti poveriočevog potraživanja, tj. ako dužnik nije ispunio obavezu na vreme. Razlog što se ovakva odredba dozvoljava u trenutku dospelosti, a zabranjuje u trenutku zaključenja ugovora o zalaganju, ogleda se u tome što je u trenutku dospelosti pregovaračka pozicija zalogodavca povoljnija nego u trenutku zaključenja ugovora o zalaganju. U trenutku kada traži kredit (a to je trenutak zaključenje ugovora o zalaganju) zalogodavac može zbog preke potrebe za novcem pristati na nepovoljne odredbe ugovora, nadajući se da će kredit vratiti na vreme i da neće doći do primene takve odredbe. Razume se, nema pravne prinude koja dužnika prisiljava da na takvu odredbu pristane, ali razlozi ekonomskih teškoća mogu uticati na njega da je prihvati." To je ono što sam potencirala. Zakon mu pruža zaštitu u odnosu na založnog poverioca, koji bi na njega mogao vršiti pritisak. To je ono što se uglavnom i događa. Ista takva odredba ne mora biti opasna u trenutku dospelosti, ne mora, ali može i u tom trenutku. Zbog toga smo tražili da bude obavezno javno nadmetanje. Dakle, obrazloženje koje ste vi dali je to potvrdilo.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman ispred Srspke radikalne stranke da se u članu 47. Predloga zakona o založnom pravu stavovi 7. i 8. brišu. Stav 7. glasi:"Založni poverilac može poveriti licu koje se bavi davanjem zajmova uz zalogu kao zanimanjem ili licu koje se bavi prodajom takvih stvari kao zanimanjem, da u njegovo ime i za njegov račun proda predmet založnog prava". Stav osam: "Založni poverilac i lice kome je poverena prodaja predmeta založnog prava solidarno su odgovorni zalogodavcu ako mu prouzrokuju štetu prilikom prodaje". U delu 8. Predloga zakona izloženi su različiti načini namirenja založnih poverilaca. Donošenjem zakona o založnim pravima na pokretnim stvarima upisanim u registar obezbeđuje se visok stepen pravne sigurnosti u dužničko-poverilačkim odnosima sa ciljem da se steknu povoljni uslovi za ulaganje u privredu Srbije. Ovim zakonom se želi pravno uređenje sistema obezbeđivanja potraživanja po osnovu zaloga na pokretnim stvarima, a to je značajan uslov za stvaranje povoljne klime za ulaganje sredstava, razvoj privrede i njeno preuređenje na modelu tržišne ekonomije. Predmet zaloga može da proda samo poverilac putem javnog nadmetanja, čuvajući interes dužnika i zalogodavca, što je u duhu instituta zaloga i tu nema mesta za posrednike zelenaše. Opet i u ovom članu vi odstupate od institucije Narodne banke Srbije. Opet otvarate specijalne institucije, agencije koje će se baviti zelenašenjem i zato mislim da ćete prihvatiti moj amandman u želji da se poboljša ovaj zakon.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Razlog za podnošenje ovog amandmana jeste što mislimo da je bespotrebno zaista uvoditi neko treće lice i, kako ovde kaže Vlada u obrazloženju na ovaj naš amandman, specijalizovane institucije koje će se baviti prodajom. To iziskuje dodatne troškove i ne vidimo razlog da sada stvaramo neke nove berze koje će vršiti prodaju predmeta zaloga, kada danas to možete putem interneta ili u nekom službenom glasilu, u dnevnom listu; jednostavno uputite javni poziv i kažete - raspolažemo tom i tom robom, licitacija ili javno nadmetanje održaće se dana tog i tog, u tim i tim prostorijama razgledanje robe, opreme, ovoga, onoga, tog i tog dana. To nije nikakav problem, to nisu nikakvi posebni izdaci za založnog poverioca. Ima za trošak da objavi taj oglas i ima naravno interes da sve to bude legalno, odnosno da se ništa ne montira, a kada to date nekom trećem, onda postoji mogućnost da se tu nađu i oni koji će unapred dogovoriti neke cene i zato smatramo da prodaja po tržišnoj ili berzanskoj ceni može da ostane ovako kako je regulisano članom 47, a da izostanu poslednja dva stava, gde založni poverilac može da poveri nekom drugom licu koje se bavi davanjem zajmova uz zalogu kao zanimanjem ili licu koje se bavi prodajom takvih stvari kao zanimanjem, što je manje opasno od ovog prvog, da u njegovo ime i za njegov račun proda predmet založnog prava. Svakodnevno vidimo takve oglase u novinama, javne pozive, pa čak i Američka ambasada kada prodaje svoj nameštaj, koji su pohabali, lepo oglase to u novinama, negde na Pančevačkom putu imaju svoje skladište, ne daju nekom drugom da to prodaje. Kažu - pogledajte tog i tog dana, odrede dan kada će se vršiti licitacija i gledaju naravno da za taj krš postignu najveću cenu. Iz tog razloga je amandmanom traženo da se brišu poslednja dva stava člana 47.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 49. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Bojan Pajtić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Vlada nas je obavestila da nije prihvatila ovaj amandman, ali interesantno je objašnjenje, odnosno obrazloženje zašto se ne prihvata. Kaže - prihvaćen je amandman koji je podneo Bojan Pajtić, a amandman Srpske radikalne stranke je da se briše član 2. Amandman Bojana Pajtića odnosi se na to da se definiše novi član 2, a postojeći član 2. da bude član 3. Mi smo rekli, pošto toga ima u Zakonu o parničnom postupku, zašto sud podsećati da radi po zakonu. Šta hoćete da dokažete, da je sadašnji ministar rekao da se ne moramo držati zakona kao pijan plota, hoćete i pismeno tu potvrdu. Ne možete vi njega opametiti tako što ćete nešto bezbroj puta ponavljati. U ovom zakonu opominjemo sud da radi po zakonu. Ako je to već u Zakonu o parničnom postupku, koji je donesen 1997. godine, zašto ga onda ugrađivati u ovaj zakon. Ne, radi se ovde gospodo o drugoj stvari. Vi ste toliko tvrdoglavi i toliko srljate u toj svojoj tvrdoglavosti da vam administracija sve radi. Administracija jednostavno pogleda ko je predlagač - opozicioni poslanik, a paralelno predlaže poslanik vladajuće, prihvata se poslanika vladajuće. To vam ministri i ne gledaju, ne pogledaju ili sekretari, koje ste vi imenovali. Ta vas administracija gospodo ne vodi ničemu dobrom, ta administracija vas vodi u provaliju. Malo, bar u ovim obrazloženjima, pogledajte, opomenite ih, ali i od toga nema efekta. Sve u svemu, na kraju rasprave u pojedinostima vi ste svesni činjenice da je kraj vaše vlasti. Možete vi donositi šta god hoćete, predlagati, ali je vama vreme već odavno isteklo. Sada ostaje da malo preko ovog zakona, preko ovog DOS Ustavnog suda iskoristite. Ni to vam zadugo neće biti, kao ni ovaj zakon.
Da li još ko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Golub Rajić i Miomir Ilić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Miomir Ilić.
Poštovani narodni poslanici, u ime Socijalističke partije, Golub Rajić i ja podneli smo amandman na član 51, odnosno na poglavlje 9. - Prestanak založnog prava. U stavu 1. člana 51. jasno se definiše kada prestaje založno pravo. Na to nemamo nikakvih primedbi. Stav 2. člana 51. je nepotreban, jer uvodi nepoznanicu vezanu za prestanak prava koje poverilac ima po osnovu založnog prava. Predložili smo da se stav 2. člana 51. briše jer nema nikakvog smisla da ovde ili bilo gde u Predlogu zakona ostane odredba u vezi sa prestankom založnog prava, odnosno isplatom duga i prestankom potraživanja. Obrazloženje koje je Vlada dala - zbog čega ne prihvata naš amandman - odnosi se na opšte pravilo koje važi u pravu, a to je da nešto što nije regulisano zakonom postaje pravilo u praksi. Pomenut je, u vezi sa tim, Zakon o obligacionim odnosima, odnosno član 368, koji daje takvo pravo da poverilac može da se namiri i kada vreme istekne, odnosno kada potraživanje zastari i to putem založnog prava. Mislim da su ovi propisi u koliziji, a najviše je to u koliziji sa politikom koju vi vodite. Kada ste došli na vlast, rekli ste da ćete brzo da donesete sve zakonske propise koji će biti efikasni. Ministar pravde je rekao da će u oblasti pravosuđa i u oblasti prava i donošenja zakona biti ekspeditivnosti i da će sve nepravilnosti iz prošlosti biti ukinute, pa ste i tu kontradiktorni. Sada kažete da može da se naplati nešto i onda kada je istekao rok zastarelosti. Ako je istekao rok zastarelosti, onda za tim nema svrhe. Zakonima koje ste do sada doneli pokazali ste koliko sve to vredi. Sada potvrđujete jedno pravilo za koje se niste zalagali, a to je da vam zakoni budu jasni, glasni i ekspeditivni. Ovde dajete satisfakciju da po isteku jednog zakonskog propisa dajete mogućnost da se naplata vrši iz založnog prava stvari od dužnika u korist poverilaca, da prodajom stvari možete da uzmete potraživanje koje je poverilac imao od dužnika, a da vrednost tih stvari ne bude tržišna vrednost. Iz tog razloga, smatramo da je stav 2. člana 51. nepotreban, niti je u duhu vaše politike. Hvala.
Da li još ko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne želi.) Prelazimo na član 52. Na član 52. su amandman, sa ispravkom, zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče amandmana na član 52, predložili smo amandmanom, vezano za prethodne amandmane koje smo, takođe, podneli, a kojima smo predložili da i osnovno stado može da bude predmet zaloge. U članu 51. stav 2. predložili smo da založno pravo prestaje i briše se iz registra zaloge kada predmet založnog prava propadne ili ugine. Rukovodeći se tim kriterijumima i pravcima, opredelili smo se i za podnošenje ovog amandmana na član 52. Juče smo dosta govorili o pitanju naplate potraživanja, ukoliko stvar propadne. Zbog toga, mislim da je izuzetno bitno ono što smo predložili prethodnim amandmanima, imajući u vidu da u stavu 2. člana 52. stoji: "Ako je predmet založnog prava bio osiguran, založno pravo se uspostavlja, po samom zakonu, na potraživanju iznosa (ili naknade) osiguranja". Znamo da nikada naknada osiguranja koja se ostvari ne može da nadoknadi pravi iznos štete. Što se tiče prethodnog amandmana, odnosno amandmana na prethodni član, želeo bih da kažem vrlo kratko, samo jednu rečenicu. Osporena odredba predviđena članom 51. stav 2, iako počinje sa "ali", a znamo da zakonski propisi imaju druge načine regulisanja ovog prava,jer je predviđena isplata i drugi načini prestanka potraživanja, ubačena je i nije joj mesto ovde. Znači, ako isplatom duga ili na drugi način prestaje založno pravo, odnosno pravo potraživanja, naplata potraživanja i posle isteka roka dospelosti mora da bude posebna odredba. Zbog toga smo i na sednici Odbora, dosta dugo, razgovarali o ovom pitanju: da li jedna ovakva odredba treba da ima svoje mesto u zakonu. Zaključili smo da treba, ali da joj nije mesto u ovom delu - u prestanku založnog prava. Stav koji glasi: "Ali, založni poverilac se može namiriti iz vrednosti predmeta založnog prava i posle zastarelosti njegovog potraživanja", po našem mišljenju, treba brisati. Brisanje smo predložili zbog toga što smatramo da ovoj odredbi nije mesto u oblasti i pod naslovom koji prati isplatu i prestanak potraživanja. Mislim da nismo uspeli da nađemo rešenje. Nismo se dogovorili gde bi ovoj odredbi u zakonu bilo mesto. Iz tih razloga, nije prihvaćen predloženi amandman. Pošto se već bližimo kraju ove rasprave, podvlačim još jednom našu spremnost da glasamo za ovaj zakon, ali mislim da je još ostalo da se ministar izjasni o amandmanu na član 3, koji je u ovom trenutku i za Vladu prihvatljiv, iako u izveštaju, koji smo dobili, ne figurira kao prihvaćen. Hvala.
Da li se još ko javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 54. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Prelazimo na član 55. Na član 55. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Želi.) Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred Srpske radikalne stranke podneo sam amandman da se u članu 55. posle reči "zaloge" doda tekst "pismeni dokaz da je poverilac namiren odnosno da je zalogodavac izvršio svoju obavezu". Član 55. inače glasi: "Ako dužnik ili zalogodavac, kad to nije isto lice, traži brisanje založnog prava, dužan je da podnese registru zaloge pismenu izjavu založnog poverioca da pristaje na brisanje ili sudsku odluku kojom se utvrđuje da je založno pravo prestalo". Pismena izjava neznači apsolutno ništa. U obrazloženju odbijanja amandmana napisano od strane administracije Vlade glasi ovako: "Amandman se ne prihvata s obzirom da se rešenjima sadržanim u Predlogu zakona vodi računa o potpunoj simetriji upisivanja u registar zaloge". Šta to znači - potpuna simetrija - i ko o tome vodi računa kada to u zakonu nigde ne piše, a ta simetrija, da li je ima ili nema, videćemo odmah u upisu u registar. Član 5, drugi stav piše: "Ako upis traži poverilac potrebna je izrična (a ovde kažu izričita) izjava zalogodavca da pristaje da poverilac upiše založno pravo u registar zaloge" Znači, nema tu nikakve simetrije, nego se jednostavno radi o propustu, da li je on tehničke prirode ili pokušava da se objasni simetrijom, kako upisa, tako i oko pristanka poverioca da se ispiše, s tim što se ostavlja sada dilema, zbog čega vama uvek smeta, kada mi insistiramo na ozbiljnosti i preciznosti, da se tačno zna da ne bude prostora ili nekih rupa u zakonu da se kroz taj prostor provuku neki ljudi koji sada po nekoj političkoj prohodnosti ili političkom uticaju, mogu da ostvare nešto što inače ne bi smeli da ostvare da je zakon tačno napisan. Prema tome, ako nemate argumenata, onda vi obično kažete, to se podrazumeva ili se to prenosi u neku simetriju. Mislim da je to toliko jasno i da neka objašnjenja nisu potrebna.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpska radikalna stranka.
Smatram da amandman koji je dr Branislav Blažić obrazlagao zaista ima smisla i da ga treba sa posebnom pažnjom razmotriti, odnosno da predstavnik Vlade ima dovoljno razloga da taj amandman prihvati ukoliko ga, naravno, u to mi ubedimo. Jer, odredba člana 55. glasi: "Ako dužnik ili zalogodavac, kad to nije isto lice, traži brisanje založnog prava, dužan je da podnese registru zaloge pismenu izjavu založnog poverioca da pristaje na brisanje ili sudsku odluku kojom se utvrđuje da je založno pravo prestalo". Tu je potrebna alternativna: izjava založnog poverioca ili sudska odluka. Po nama, to može da bude i neki drugi papir, i pismeni dokaz da je poverilac namiren. U zavisnosti od toga šta je predmet zaloge takođe je osnov da se potvrdi da je zalogodavac izvršio svoju obavezu. To bi bilo sasvim dovoljno, obzirom da je pismeni dokaz širi pojam od ovoga koji je predviđen. Razmotrite malo ovo, nije stvar terminološke prirode, negoograničavanje samo na pismenu izjavu založnog poverioca, koji opet može da je da, može da je ne da, ostaje njemu na odluku, naravno, ukoliko nema sudske odluke. Ukoliko ima sudske odluke, onda je ta sudska odluka upravo ovaj pismeni dokaz. Ali, pored sudske odluke i neki drugi papir može da bude pismeni dokaz da je poverilac namiren.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 57. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo, predložio sam da registar zaloge vodi Narodna banka Srbije. Predlagač je odbio moj amandman uz obrazloženje da će se registar zaloge, zajedno sa registrom finansijskog lizinga, registrom privrednih subjekata i drugim registrima određenim zakonom, voditi u okviru centralnog registra, pa još kaže da je neki zakonski predlog u vezi toga već u nekoj raspravi, samo što nije došao u skupštinsku proceduru, pa se čeka na taj zakon. Verovatno i zbog toga ovaj zakon treba da se primenjuje od 1. jula. Predlagač pretpostavlja da će taj zakon o centralnom registru da bude osnova. Međutim, smatram da su taj centralni registar i zakon koji bi normalno uz njega išao suvišni. Uz svaki registar, po pravilu, neophodan je glomazan organizaciono-tehnički aparat, koji pored ostalog podrazumeva specijalizovane kadrove i odgovarajuće prostorije, znači iziskuje velike materijalne troškove, veliki broj radnih mesta. Postavlja se pitanje da li ćete na osnovu tog predlogazakona dazapošljavate nove ljude, koji bi živeli i primali plate od poreskih obveznika, ili biste već iskoristili postojeću situaciju, da Narodna banka Srbije, koja je do 31.12. obavljalai poslove platnog prometa, znači, svuda u svakom iole malo većem mestu u Republici Srbiji ima svoju ekspozituru ili svoju filijalu, opremljena je tehnički, kadrovski i uopšte nije problem da ona vodi jedan takav registar, makar on bio i centralni. Ali, do tog centralnog registra možete već i sledećim predlozima zakona, koji će da regulišu privredne subjekte, da odredite da Narodna banka Srbije vodi taj registar. Mnogo je jeftinije i mnogo manje traži sredstava, ta sredstva tako i ovako se već troše za funkcionisanje Narodne banke Srbije, nisu potrebna ni sredstva za održavanje sednice Skupštine Republike Srbije da se jedan takav poseban zakon donosi, već u okviru svakog zakona obavezati Narodnu banku Srbije da vodi određeni registar.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
U obrazloženju koje nam je Vlada dala uz Predlog zakona vidimo da su predviđena finansijska sredstva potrebna za sprovođenje ovog zakona. Ta sredstva će biti utrošena za osnivanje registra zaloge(ne znam kog), kao i za rad u 2003. godini. Znači, to je osnivački kapital, inicijalni kapital da uopšte registar počne da radi, a onda će taj registar, koliko sam shvatila, izdržavati građani preko budžeta Republike Srbije. Tako ste napisali: "Za sprovođenje ovog zakona potrebno je obezbediti posebna finansijska sredstva na ime osnivanja registra zaloge, kao i sredstva za rad u 2003. godini". Znači, mi ćemo finansirati taj registar u toku ove godine. Neće ga finansirati niko drugi. Pročitala sam obrazloženje povodom amandmana koji je gospodin Mamula zajedno sa gospodinom Cvetkovićem podneo. Iz tog obrazloženja smo se upoznali sa onim što ćemo tek imati ovde u raspravi i što ćemo imati na dnevnom redu, a to je taj jedinstveni centralni registar, za koji kažete da je široko prihvaćen u uporednom pravu i u Evropskoj uniji, centralnoj i istočnoj Evropi. To pravdate time da je bolje ustanoviti jedan registar, tu verovatno mislite, čini mi se da sam i pročitala, i na lizing, i na zalogu, i na hipoteku i registraciju. Da ne bismo imali tri različita registra, imaćemo jedan. Ne znam koliko će biti tu zaposleno ljudi, da li će biti detaširana po čitavoj Srbiji odeljenja tog registra, pretpostavljam da hoće, mada će, zahvaljujući tehnologiji, to biti objedinjeno na jednom mestu, kako bi mogao da se izvrši uvid kao u javnu ispravu. Nesumnjivo je da će to da nas košta i mora da nas košta. Najviše se brinem i u ime SRS stalno protestujem kada osnivamo neke nove organe, počev od onih silnih agencija, ispod kojih nikako da podvučemo crtu i da znamo koliko ih ima, a one su veliki balast, jer predstavljaju samo obavezu za budžet koji se sve više uliva u potrošnju. Sada još jedan registar, a prosto mi je nepojmljivo da uz ovako visoku tehnologiju nismo uspeli da nekom već postojećem organu ili organizaciji stavimo u zadatak bavljenje ovim poslom, sa istim kadrovima. Zašto mi da iz Narodne banke otpuštamo ljude, ako bi oni mogli da preuzmu ovaj posao, a koliko čujem, Dinkić hoće da otpušta. Rekao je da hoće, pročitala sam. Moguće je da se to uradi ako razmišljamo u tom pravcu da administraciju treba svesti na minimum. Ubeđena sam, kada bismo sada mogli da dobijemo jedan podatak od Vlade, a Vlada nikako da nam podnese neki izveštaj o svom radu, mi smo birokratski aparat udvostručili. Mi smo samo ovde u Skupštini udvostručili birokratski aparat, garantujem. Ne znam tačno koliko ima zaposlenih. Viđam svakodnevno neke nove, mlade ljude. Da li volontiraju, da li su na plati, to sekretar Skupštine zna, a jednog dana ćemo saznati i mi, ali to nije dobro, jer smo jako siromašna država. Ako već imamo deficit u budžetu, a o tom deficitu ćemo pričati kad dođe ova sledeća tačka na dnevni red, pa ne možemo nikako da ga popunimo, pa idemo na hartije od vrednosti i emisiju hartija od vrednosti od strane države, da bismo taj budžetski deficit nekako popunili, valjda nam je bolje, ako mislimo dobro sebi i svojoj državi, da onda stisnemo malo kaiš u smislu da malo prištedimo. Ne možemo sve zapošljavati u državnoj upravi. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) O, dobar dan, gospođo predsedavajuća. Da sam znala da ste tu, gledala bih na sat, a ovako sam se malo opustila. Dakle, treba privredu podstrekivati u tom smislu da je ona sposobna da zaposli ljude, ne samo državu, jer ako budemo samo ulagali u potrošnju, džaba nam ovi krediti koje nam vi donosite, svi će otići samo na plate državnih činovnika.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijava.) Na član 58. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Rajko Baralić, Joca Arsić i Dušan Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko prijavljuje za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Oprostite, nisam čuo da li je amandman pravno moguć. (Predsednik: Jeste.) Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SPS-a, sa kolegama sam podneo amandman na član 58. i mislim da je stav 2. ovog člana nepotreban ili treba da ostane onako kako bi izgledalo kad bi se prihvatio naš amandman. Članom 56. regulisano je da je registar na elektronskom mediju, elektronskoj bazi podataka. Mi smatramo da stav 2. člana 58. - "registar zaloge je dostupan u svakom trenutku, u okviru radnog vremena" - nema smisla zato što se na taj način uskraćuje pravo zainteresovanim građanima da putem Interneta, kablovskog distributivnog sistema ili nekim drugim poznatim elektronskim mogućnostima komuniciraju sa ovom bazom podataka. Pročitaću stav 1. ovog člana, da bi bilo izričito jasno: "Registar zaloge dostupan je svim licima bez obzira na mesto i teritoriju na kojoj pristupaju registru zaloge. Sva lica mogu se obratiti bilo kojoj jedinici registra zaloge, bez ograničenja, radi upisa ili pretraživanja". Stav 2: "Registar zaloge dostupan je u svakom trenutku, u okviru radnog vremena registra". Valjda se podrazumeva da je ono što je nadležnost institucije,državnog organa ili bilo koje firme dostupno u okviru radnog vremena. Na Odboru za finansije nam je objašnjeno da ovo što predlažemo nije moguće, jer bi to obavezivalo registar da permanentno daje informacije, overava izvode itd. Obrazloženje koje je dala Vlada ide u tom smislu. Kaže: "Amandman se ne prihvata iz razloga što je dobijanje overenog izvoda sa podacima iz registra zaloge, kao i izvoda kojim se potvrđuje da registar ne sadrži podatke o zalozi na određenoj stvari ili pravu, nužno vezano za radno vreme registra zaloge". Ovo uopšte nije bio predmet našeg amandmana. Predmet našeg amandmana je da je registar zaloge dostupan u svakom trenutku. Dostupan znači elektronski ili na bilo koji drugi način dostupan. Zato mislimo da još uvek ima vremena da gospodin ministar prihvati ovaj amandman.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijava.) Na član 62. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman, u ime poslaničke grupe SRS, na član 62, kojim sam predvideo da se u tački 2) stava 1. pomenutog člana tekst izmeni i glasi: "Kratak opis stvari i prava koje su predmet založnog prava (kao jedan od dokaza i dokumenata koji se podnose uz zahtev za upis založnog prava u registar zaloge), kao i dokaz o pravu svojine." Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mi iz SRS od samog početka insistiramo da se založno pravo veže za dokaz o pravu svojine na toj pokretnoj stvari koja se ne predaje u državinu založnog poverioca. Tražili smo da to bude načelo, princip koji će biti osnova i koji će se provlačiti kroz sve odredbe, odnosno kroz odgovarajuće odredbe i sadržinu celog zakona, zbog uspostavljanja jače prvne sigurnosti u konkretnom pravnom poslu, kada dođe do njega. Ne sumnjam u to da ste vi kao resorni ministar i predstavnik Vlade za ovu tačku dnevnog reda, došli do određenog zaključka da bi možda i trebalo da se ove odredbe i amandmani SRS i drugih poslanika, ukoliko su bili dostavljeni za izmenu određenih odredbi ovog predloga zakona, zaista unesu kao potrebna sadržina u zakon. Izgleda da a priori, samim tim što su amandmani iz opozicije, a pogotovo što su iz SRS, odbijate ih, bolje reći, odbacujete ih kao da su neblagovremeni, bez ulaženja u suštinu, sadržinu, potrebu i opravdanost njihovog prihvatanja. Ovim amandmanom, kao i ostalim amandmanima koji su vezani za ovu sadržinu, odnosno suštinu i smisao obezbeđenja veće pravne sigurnosti, bio bi sam predlog zakona, naravno, posle usvajanja, bio bi i sam zakon, kvalitetniji i obezbeđivao bi završavanje pravnog posla, imao bi veću važnost, veću snagu i kod samog dokazivanja u eventualnom sudskom postupku.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Gospodine ministre, kada ste nam u obrazloženju rekli zbog čega ne možete da prihvatite ovaj amandman kojim se traži da zahtev za upis založnog prava u registar obavezno sadrži kratak opis stvari i prava koja su predmet založnog prava, kao i dokaz o pravu svojine, a sve vreme ste se slagali da je potrebno da postoji pravo svojine, vi ste rekli da se za pokretne stvari teško može zamisliti sistem u kome bi postojali dokazi o pravu svojine. U našem pravu, sasvim sigurno, takve pismene dokaze teško bi bilo zamisliti, a još teže praktično sprovesti. Tu smo mi sada potvrdili onaj naš stav da se misli na zalaganje dragocenosti za ono što mi imamo u svojim kućama, jer je za to zaista možda i teško dokazati da ste vlasnik, ali i izjava da ste vlasnik znači mnogo. Svaka stvar, pa i pokretna, stiče se isključivo nekim pravnim postupkom, neka isprava tu postoji. To ste kupili ili ste nasledili, postoji rešenje o nasleđivanju, račun ili odluka nekog nadležnog organa i kada uđete u autobus, vi ste zaključili ugovor o prevozu time što ste kupili i dobili odmah kartu. Vi uvek možete da dokažete svojinu i pravo raspolaganja i nije obrazloženje zadovoljavajuće sa naše strane za odbijanje ovog amandmana. Mislimo da je lako dokazati svojinu i na pokretnim stvarima, a kažem i sama izjava zalogodavca da je stvar njegova, odnosno da je on vlasnik znači mnogo i to bi trebalo da bude sastavni deo onoga što se prilaže u registar.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Ne.) Na član 62. amandman sa ispravkom su zajedno podneli narodni poslanici Ljubomir Mucić i Jovan Todorović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula i Petar Cvetković. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ljubomir Mucić i Jovan Todorović. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Bojan Pajtić jednim amandmanom predložio je da se član 67. briše i da se dodaju tri nova člana. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dušan Cvetković i Radojko Petrić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li u ime podnosilaca amandmana neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković.
Poštovano predsedništvo, uvaženi ministre, kolege poslanici, u ime poslaničke grupe SPS - Slobodan Milošević, podneo sam sa kolegom Petrićem amandman na član 67. i tim amandmanom tražimo da se u stavu 1. reči "1. januara" zamene rečima "30. juna", a reči "30. juna" zamene rečima "31. decembra"; takođe tražimo da se u stavu 4. reči "1. januara" zamene rečima "30. juna", a reči "30. juna" rečima "31. decembra". Ove izmene su neophodne, jer je očigledno da je zbog sedmomesečnog zakašnjenja rasprave ovog zakona ovde u Skupštini došlo do prekoračenja u njemu predviđenih rokova. Posle usvojenog Zakona o finansijskom lizingu i drugih iz resora gospodina Pitića, mišljenja smo da ovaj zakon treba i u ovom segmentu člana 67. odmah posle osam dana da stupi na snagu. Ovo utoliko pre što se, kako je i u obrazloženju rečeno, ovim zakonom o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar treba da obezbedi visok stepen pravne sigurnosti u dužničko-poverilačkim odnosima. Postizanjem visoke pravne sigurnosti stvorili bi se povoljni uslovi i ukupan privredni ambijent koji će većim intenzitetom privlačiti sve one koji nameravaju da ulažu u privredu Republike Srbije. Zato vas molim, gospodine ministre, još jednom da razmislite o prihvatanju ovog logičnog i u duhu zakona predloženog amandmana. Znali smo da ćete biti u ozbiljnoj dilemi oko ovog amandmana, jer je sigurno veoma snažan pritisak koji je potekao od DOS-a i podnosilaca njihovog amandmana na ovaj član. Veliko zalaganje i vašeg ministarstva i ove skupštine da upodobi privredni milje za što brža ulaganja i oživljavanje ukupne privrede čini mi se da će delimično pasti u vodu ako se primena ovog zakona odloži za početak 2004. godine, na šta ste, nažalost, pristali prihvatajući amandman DOS-a kojim se član 67. briše, a uvode nova tri člana. Zato mislim da je amandman koji smo podneli u ime SPS bolje rešenje od onoga što ste prihvatili.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo približavamo se kraju i ovo je poslednji od 19 amandmana, a podnela ih je poslanička grupa SPS, i ovo je više tehnički amandman koji reguliše posledice što ovaj zakon nije došao pre na dnevni red, imajući u vidu da smo ga čekali sedam meseci i istekli su ili su se približili rokovi da neke odredbe predviđene ovim zakonom ne mogu biti sprovedene. Sa druge strane, mogu da kažem da se zaista u prethodna dva-tri dana, pa i u javnoj raspravi, odnosno prezentaciji, mislim da smo aktivno učestvovali i gospoda iz ministarstva i mi poslanici na sednicama odbora, čulo dosta dobrih predloga, dobrih sugestija i sa te strane ovakav zakon zaista zaslužuje posebnu pažnju. Naš cilj je što manje štetnih i negativnih posledica po društvo, a što više povoljnijih i boljih uslova pri razvijanju ovakvog vida prava, prava zaloge, kao i što bolje regulisanje jednog segmenta dužničko-poverilačkih odnosa. Mislim da to pokazuje i deo amandman koji je ovde prihvaćen, pet amandmana od 19, pa se nadam da će ministar, ministarstvo, odnosno Vlade, kao i poslanici ovog parlamenta imati u vidu još dva vrlo značajna amandmana. Znači, na član 3, jer zaista obrazloženje koje je ovde napisano mislim da ne stoji, gde je rečeno da Predlog zakona navodi sadržinu ugovora i da je zbog formulacije i sadržine samo reč naročito. Ako je ugovor pojedinačni akt, ne može da stoji naročito. Može da stoji, znači, sadrži to, a može i to. Zbog toga, mislim da je formulacija oko sadržaja ugovora, pa i mesta zaključivanja vrlo bitna, kao i član 3. Zbog toga predlažem i poslanicima ostalih poslaničkih grupa, što se tiče člana 3, da aktivno uzmu učešće prilikom glasanja. Takođe, član 58. koji je obrazlagao kolega Rajko Baralić, mislim da i on zaslužuje još jednom posebnu pažnju, imajući u vidu da je i naš cilj da registar zaloge bude dostupan u svakom trenutku, ne samo u periodu kada je službenik tamo, za vreme radnog vremena, jer naš cilj je da svaki građanin ima pravo pristupa registru i u tom trenutku da proverava, a ne da traži izvod iz registra koji, slažem se, treba da bude predmet izdavanja ili pretraživanja u periodu kada je službenik prisutan i kada može overiti i izdati ono što se traži, izvršiti upis u registar ili brisanje založnog prava iz registra. U obrazloženju je napisano da je dobijanje overenog izvoda sa podacima iz registra zaloge, kao i izvoda kojim se potvrđuje da registar ne sadrži podatke o zalozi na određenoj stvari ili pravu, nužno vezati samo za radno vreme registra. Mislim da nije nužno, a nadam se da će i poslanička većina i predstavnici, odnosno poslanici ostalih poslaničkih grupa imati razumevanje za predložena rešenja. Nadam se da smo vas uverili i ubedili da su ispravna i u članu 3, koji vuku određene konce i u narednim članovima, a takođe mislim da ograničavati pravo pristupa registra samo na radno vreme u tom trenutku, mislim da je nepotrebno i tu odredbu bi kompletno trebalo izbrisati ili uvesti da se pristup registru može odvijati neprestano. Hvala. Pozivam vas da glasate za naše amandmane.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Pajtić. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Predstavnik Vlade i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 68. i predlaže da se stav 2. ovog člana briše. Mi srpski radikali smo protiv ovog zakona, zato smo i podneli ovoliki broj amandmana, u nadi da ga makar poboljšamo, ali od toga nema ništa. Niste vi još na tom demokratskom platou pa da to vidite.Ko traži da se vrši upis u registar? Zašto alternativne odredbe kad to može i na drugi način? To je regulisano još u rimskom pravu, tako da mi, srpski radikali, imamo negativan komentar na ovaj zakon. Pominjete ustavni osnov za donošenje ovog i drugih zakona, ali mi znamo kada vi i na koji način koristite reč "ustav": kada vama treba i kad ide ka vašem zamišljenom ustavu; taj vaš zamišljeni ustav je i danas na dnevnom redu. Zakon o kome mi danas ovde govorimo obezbeđuje neka novčana potraživanja, odnosno daje sigurnost putem založnog prava. Taj visoki stepen pravne sigurnosti kod vas je danas diskutabilan. To ste pokazali za sve vreme vaše vladavine. Danas izađete u javnost sa nekom činjenicom, a već sutra na vas utiče vreme, odnosno klima i to nije više tako. To se odnosi i na ovaj zakon. Ko da vam više veruje? Tako da ovaj moj amandman na poslednji član 68. traži da se stav 2. briše. Kako da ti koji treba da ulažu u našu zemlju, a vi ih prizivate putem raznih zakona, imaju sigurnost, kad vi niste u stanju ni auto-put da držite pod kontrolom, tako da vam ta gospoda koja hoće da donese kapital luta po bespućima da bi stigla do cilja. Oni ovog trenutka nisu spremni da unesu kapital u Srbiju sigurno zbog vas. I za ovaj zakon su vam potrebna sredstva, a budžet vam je već sada u krizi. Nenormalna je pravna situacija da se zakon donosi danas, stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja, a primenjivaće se za godinu i po dana. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
A da smo na vreme dobili obrazloženje Vlade, imala bih vremena da nešto kažem vezano za članove 67, 68. i 69. koji predstavljaju amandman gospodina Pajtića, kojim je tražio da se briše član 67. i da se dodaju tri nova člana. Praktično je to razlog za neprihvatanje ovog našeg amandmana. Zaista ne mogu podrobnije da se izjasnim o ova tri člana. Toliko su konfuzni, pa mislim da niko živ ne zna kada će ovaj zakon stupiti na snagu. Bilo bi dobro da nam ministar kaže i obrazloži šta sad ovo znači, a što je sadržano u članu 67, 68. i 69. i zašto je bilo toliko značajno da baš sada, pri kraju redovnog zasedanja, razmatramo ovaj zakon i da on bude ovog momenta usvojen, kada će zaista stupiti na snagu mnogo kasnije. Žao mi je, zaista nisam imala vremena, nisam primetila obrazloženje. Pripremila bih se da protumačim ova tri člana. Ako ovako na prvi pogled nije jasno, onda će i onima koji budu primenjivali ovaj zakon verovatno to biti nejasno. Molim vas za objašnjenje, kada zakon stupa na snagu i pod kojim uslovima. Vidim da tu ima dosta iznimki. U suštini, ovo je prihvatanje amandmana SRS-a, s tim što ste u nekoliko navrata prilikom mog izlaganja rekli, kada sam se vraćala na mesto, prihvaćen je amandman, u smislu da je to sadržano u nekom amandmanu. Vidim da ni jedan amandman SRS nije prihvaćen, već amandmani nekih drugih poslaničkih grupa, odnosno poslanika, koji verovatno imaju sličan ili isti smisao. Ne vidim zašto toliki animozitet prema SRS-u, koja je stvarno uložila maksimum napora, kao i obično, kada su u pitanju predlozi zakona koje Vlada dostavlja u parlament, bez obzira na činjenicu da li nas prate TV kamere ili ne, mi radimo svoj posao onako kako naši birači od nas očekuju. Prema tome, nemojte da se nadate ni ubuduće da će zakoni brzo prolaziti, čak u ovim uslovima smo spremni da damo i više od sebe, nego što bismo to uradili u situaciji da TV kamera ima ovde u Narodnoj skupštini.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li želi završnu reč ministar za ekonomske veze sa inostranstvom, gospodin Goran Pitić?
Dame i gospodo narodni poslanici, evo prilike da samo zaokružim ovo što sam imao nameru da kažem i na neki način napravim dodatnu komunikaciju u odnosu na ono što je danas bila tema razgovora. Slažem se sa gospođom Pop-Lazić, znači, neovisno od toga da li su TV prenosi ili ne, moj pristup je isti, kao što ste rekli i vaš, a to je da se radi profesionalno, da se komunicira o svim temama koje su predmet ovog zakonskog predloga i da raspravljamo na način da ono što valja prokomentarišemo, eventualno usvojimo, a gde se ne slažemo normalno, kao i u svakoj skupštinskoj proceduri, ide na ovaj način. Moram da kažem da je tačno da smo prihvatili 12 amandmana, od kojih u ovom slučaju ni jedan od strane Srpske radikalne stranke, ali da vas podsetim da uopšte nije pitanje principa. Kao što znate, prihvatili smo vam dva amandmana u Zakonu o koncesijama, a svega tri smo prihvatili. Znači, uopšte to nije način na koji je postavljeno komuniciranje sa ove strane prema bilo kome u Skupštini. Jednostavno je povodom ovog zakona u pitanju određena razlika, čak ne ni u konceptu, nego više u nekim temama za koje smatram da nisu dijametralno suprotne po pitanju određenja prema zakonu. Normalno, to je vaše pravo, da se odredite prema ovom zakonu glasanjem ili kako već hoćete. Što se tiče ovih nejasnoća po pitanju amandmana, ipak mislim da je vama i te kako jasno šta piše u ovom predlogu zakona i amandmanu koji je podneo gospodin Pajtić. Znači, radi se nedvosmisleno o tome da će se 1. januara 2004. godine zakon primenjivati u delu koji se odnosi na pokretne stvari, a u delu koji se odnosi na potraživanja on će se primenjivati od 1. januara 2005. godine. Ima jako puno razloga zašto je to tako, a jedan od razloga upravo je ona briga na kojoj ste insistirali da bi potencijalno trebalo da bude prisutna, znači briga sa jedne strane da se dovoljno objasni u drugoj polovini godine onima koji mogu da budu potencijalno zalogodavci i založni poverioci, a sa druge strane zato što je u ovom periodu predviđeno da se radi na registru zaloge i da na taj način 1. januara sve bude spremno za primenu ovog zakona. Moram još jedan komentar da dam, a to je ipak da se ne slažem sa vama, pošto mi nekako deluje inspirativno sa vaše strane, pošto ste najviše i prisutni ovde, nije tačno da sve manje ljudi ili je sve manje onih koji uzimaju na kredit. Naprotiv, širi se lepeza onih koji uzimaju robu na potrošački kredit i to su ljudi, obični građani, oni koji su čekali godinama da se otvori institucija potrošačkog kredita; oni kupuju dugotrajna potrošačka dobra, ono što im je potrebno za bistvovanje, za normalan život, a nikada u poslednjih 10 godina nisu bili u situaciji da sa onim što primaju odvoje deo za bolji život. Da vam kažem da sve statistike pokazuju, ako je nekada cela prosečna plata morala da se potroši na osnovne životne namirnice, danas 65% od prosečne plate ide na to, a 35% je moguće da se koristi za otplatu kredita od prosečne plate. To su ipak neke činjenice i to je samo potvrda da je sve više onih koji ulaze u zonu mogućnosti da koriste te kredite. To nije argumentacija da se u Srbiji sjajno živi. To ni jednog trenutka nije prilog govoru da se slika naslika lepše nego što jeste, ali je tačno da je to prilog argumentaciji da postoje ozbiljna poboljšanja i da se razvijaju institucije koje govore u prilog primene ovog zakona. Na kraju, želeo bih da se još jedno zahvalim svima koji su se stvarno potrudili da razumeju ovaj zakon, da ga pročitaju na način koji primarno nije politički obojen i moram da priznam da sam, ako to nešto znači sa ove govornice, izuzetno zadovoljan što su većinski komentari od strane poslanika bili koncentrisani na tehničke strane, na profesionalnu argumentaciju. Da li se mi slažemo ili ne, to je druga strana, a manjinski je bila u delu koji se ticao neke političke frazeologije. Još jednom se zahvaljujući, ipak se nadam da će većina poslanika prepoznati ovaj zakon kao zakon koji ubacuje jedan segment u temelj onoga što se zove građenje poslovnog ambijenta i da će konačno to rezultirati od 1. januara 2004. godine na pokretnim stvarima, sa jačanjem poslovnog prometa u ovoj sferi, da će to doprineti snaženju porodica i jačanju građanskog i poslovnog društva, ali da je normalno potrebno da shvatimo da je rizik imanentan ili inherentan onom karakteru privrede koji mi želimo da imamo, a to je kombinacija snažne države, ali sa ozbiljnim prostorom ostavljenim za biznis.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Niste spomenuti. Apsolutno nije spomenuto vaše ime. Dobro, ajte, pravo na repliku.Je l treba da se radujem?
Gospođo Mićić, vi čitav dan niste bili ovde. Otišli ste da se istuširate, da promenite šminku. Jutros ste bili nenašminkani, iscrpljeni, umorni.
Hoćete da vam izreknem ponovo opomenu?
Dobro, ako želite izreknite mi, ali mi smo danas imali vrlo konstruktivnu raspravu. Zaista je i ministar Pitić sa svoje strane dao doprinos tome da se razjasnimo oko ovog zakona. Mi smo čitav dan radili ovde, bezbroj je amandmana bilo sa naše strane. Gospodin ministar me je u više navrata imenom i prezimenom prozvao. Molim vas da se koncentrišete i da pratite raspravu. Znači, imam pravo na repliku.
Niste uvredljivo spomenuti. Pročitajte Poslovnik i molim vas da koristite pravo replike, koje ste dobili.
Nisam ni rekla da je u negativnom smislu.
Onda nemate pravo.
Imam pravo.
Nemate. Pročitajte Poslovnik, ali ajde da se ne raspravljamo sada.
Dobro, nemam pravo po vama ni da živim. To ćemo kada budemo 4. tačku imali na dnevnom redu, o lusteraciji i onda ćemo da se lusterišemo ovde po Skupštini. Htela sam ministru da skrenem pažnju na jednu činjenicu kada govori o čitavom ambijentu i kupovnoj moći stanovništva, da ne treba kao podlogu za svoje izlaganje da ima statističke podatke. Statistika, vi dobro znate, nije nauka. To je jedna metoda. Ona je uvek u službi nečega. Nije nauka. Nemojte me, molim vas, sada demantovati. Sada ću se razočarati u to. Vi ste ipak profesor Ekonomskog fakulteta. Statistika nije nauka nego metoda. Vi znate koji procenat stanovništva je danas na ivici gladi. Znate koliko je nezaposlenih. Milion ljudi je na birou nezaposlenih. Potrošački krediti mogu u izvesnom smislu da budu afirmativni za jedno društvo, ali ako bih mogla na kredit da kupim sebi kuću, recimo na 40 godina ili stan na 40 godina; a da kupim fen za kosu, mašinu za pranje veša, toster, kao što se kupuje, to samo pokazuje kakva smo sirotinja. Nije istina da dve trećine prosečne plate, jer mi ovde imamo veće od prosečnih plata, čovek potroši, tj. porodica potroši za osnovne životne namirnice. Potrošimo celu platu i ne znamo ni sami više kako se dovijamo da i od te plate preživimo, oni koji naravno žive od plate i koji nemaju dodatne prihode. Jedno je demagogija, jedno je statistika, jedno je potrošačka korpa. Život je nešto sasvim drugo, verujte, a pogotovo kada dođete u situaciju da vam iza leđa stoji gospođa Mićić, pa primite platu 3.800, kao recimo ja.
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Glasanju ćemo pristupiti u danu za glasanje. Zaboravila sam da vam kažem da možete da proverite u službi da sam imala pet sastanaka i da sam mogla da vam izreknem opomenu za ovo što ste rekli, a između ostalog sa japanskim ambasadorom, sa predstavnikom Ujedinjenih nacija, gospodinom Kalevinskim itd. Prema tome, mogli ste da dobijete ponovo opomenu. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O TRŽIŠTU HARTIJA OD VREDNOSTI I DRUGIH FINANSIJSKIH INSTRUMENATA (načela) Dobili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Dobili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Nataša Jovanović i Dragan Ljubojević. Amandmani koji budu podneti do početka načelnog pretresa biće vam uručeni u toku sednice. Dobili se izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Molim predstavnike poslaničkih grupa da predaju liste sa prijavljenima za reč. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, gospodin Božidar Đelić, ministar finansija, želi reč? (Želi.) Reč ima gospodin Božidar Đelić, ministar finansija Vlade Republike Srbije.
Gospođo predsednice, dame i gospodo, Predlog izmena i dopuna Zakona o hartijama od vrednosti je tehničke prirode. Imamo dva razloga za predlaganje ovakvog zakona. Prvi je inicijativa onih koji se bave hartijama od vrednosti. Upravo, imamo inicijativu Upravnog odbora Berze, Privredne komore Srbije, predstavnika berzanskih posrednika, kao i Komisije za hartije od vrednosti. Ključni razlog zbog kog oni predlažu ovo što je, u suštini, odlaganje primene ovog zakona za četiri meseca, tako da umesto 1. juna primena počne od 1. oktobra ove godine, što oni nisu stigli da na vreme usaglase njihove akte i da u potpunosti budu spremni za punu primenu ovog zakona. Da li je samo prisutno to što oni nisu bili dovoljno marljivi, a ima i toga, ili je u pitanju još i nešto drugo? Ključni razlog je što u momentu ovih ustavnih promena savezni nivo možda nije bio dovoljno aktivan, naročito Komisija za hartije od vrednosti, ali i neke druge institucije, tako da nisu u potpunosti sve što je potrebno propratili, nisu radili punom parom da se pripremi primena ovog zakona. Samim tim, danas smo u situaciji da primena ovog zakona, ako počne 1. juna, može dovesti do nekih problema u praksi, odnosno u njegovoj primeni u praksi. Nema nikakve štete da se primena ovog zakona odloži za četiri meseca, tj. da počne od 1. oktobra ove godine. Ovo utoliko pre, što predstavlja drugi i poslednji razlog za predlaganje ovakvog zakona, to je da smo u izradi podzakonskih akata, kada je ta ingerencija prešla na republički nivo, a poznato vam je da su ovaj zakon pripremile savezne službe - Narodna banka Jugoslavije i Savezno ministarstvo za finansije - uočili dve vrste problema. Prvi tip problema je neusklađenost pojedinih odredbi sa nekim republičkim zakonima. Naročito bih tu citirao neke elemente Zakona o privatizaciji, ali isto tako, što nije manje važno, neke eventualne probleme koji mogu da proisteknu iz primene jednog ovakvog zakona oko nekih pitanja, kao što su: statusi povezanih lica, gde zakon nije dovoljno dorečen; problemi koje možemo da imamo u smislu nužde koja bi proistekla iz ovog zakona da sva društva, koja su zatvorena, treba da se otvore i da ona koja su otvorena moraju da budu kotirana na berzi. Naravno, tu ima još nekoliko manjih stvari, one su pravno-tehničke prirode. Samim tim predlog je, da se ovo ne bi grbo rodilo, kako kažu pravnici, a onda proizvelo jedan broj štetnih posledica, da cenjeni dom prihvati ovaj predlog, a da onda 1. oktobra ponovo dođemo pred ovaj dom i predložimo odgovarajuće izmene i dopune ovog zakona, tako da se u sklopusvih drugih zakona koji regulišu finansijsku oblast, a tu najavljujem i zakon o osiguravajućim društvima, zakon o javnom dugu, zakon koji će regulisati investicione fondove, zatim zakon o penzionim i dobrovoljnim fondovima, sada kada je ta ingerencija prešla na nivo Republike, upotpuni ta regulativa koja nam je nužna kako bi se finansijski sistem pravilno razvio. Zbog ta dva razloga, pozivam vas da glasate za ovaj predlog. Hvala puno.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Da li izvestioci nadležnih odbora žele da uzmu učešće u raspravi? (Ne žele.) Da li predstavnici poslaničkih grupa žele da uzmu učešće u raspravi? (Ne žele.) Prelazimo na raspravu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Jovan Todorović.
Gospodine Đeliću, nisam shvatila o kom predlogu zakona vi govorite, pogotovu nisam shvatila kada ste predložili da usvojimo neki amandman, ne znam na koji amandman mislite, sem ako ne mislite na dva amandmana koje su predložili predstavnici Srpske radiklane stranke. Ovaj predlog zakona je zaista čudo neviđeno. Obrazloženje mu je još gore. U obrazloženju zakona kažete: "Prelaznim i završnim odredbama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata utvrđeni su rokovi za usaglašavanje svih učesnika na tržištu hartija od vrednosti sa odredbama Zakona. U tom smislu, ostavljen je rok od šest meseci za usaglašavanje." Gospodine ministre, pitam vas zašto taj rok nije poštovan? Niko nam to nije objasnio, ni vi u ovom vašem prethodnom izlaganju, niti je to dato u obrazloženju ovog zakona. Bilo bi pošteno da nam bar kažete šta je pravi razlog za donošenje zakona koji ste danas predložili. Dalje, kažete: "Predloženim izmenama Zakona, ovaj rok za usaglašavanje produžava se za četiri meseca. Na ovaj način omogućilo bi se blagovremeno usaglašavanje svih učesnika na tržištu hartija od vrednosti sa odredbama Zakona i usaglašavanjem Zakona sa zakonima Republike Srbije". Ovo je, gospodine Đeliću, dezinformacija narodnih poslanika. Ali, mi, hvala bogu, znamo da čitamo. Mi u poslaničkoj grupi Srpske radikalne stranke, svakodnevno vam to ovde govorimo, čitamo vaše zakone i između redova. Verovali vi to ili ne, svaki put znamo šta ste tačno mislili nekim predlogom zakona. Na kraju, reći ću vam i šta ste mislili ovim predlogom zakona. U objašnjenju osnovnih pravnih instituta kažete: "Članom 1. zakona o izmenama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata predlaže se produženje roka za postupanje svih učesnika na tržištu hartija odvrednosti i roka za početak primene ovog zakona, na koji način se stvara pravni osnov za sve učesnike na tržištu hartija od vrednosti da blagovremeno usaglase svoje poslovanje i donesu odgovarajuće pravne akte u skladu sa odredbama Zakona." Gospodine Đeliću, očekujem da ćete da nam objasnite gde ovo piše u Predlogu zakona i na šta se odnosi ovo vaše objašnjenje. Dalje, kažete da zakon stupa na snagu 30. maja 2003. godine i zbog toga je potrebno odložiti njegovu primenu za četiri meseca. Šta mene briga, šta briga narodne poslanike što vi u Vladi niste uspeli da poštujete rok na koji ste se obavezali. Redovno donosite zakon na poček, period koji sebi ostavljate na raspolaganje ne uspete da iskoristite. Zaista, Narodna skupština nije humanitarna organizacija da se saželjava na vaše propuste, gospodine Đeliću. Što se tiče 2. člana ovog zakona, zaista nigde nisam videla ustavni osnov za primenu ustavne odredbe po kojoj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja. Bilo bi lepo da je Vlada otvoreno rekla Narodnoj skupštini:Gospodo narodni poslanici, ministar Đelić preti da će podneti ostavku u Komisiji za hartije od vrednosti i finansijsko tržište, ukoliko u toj komisiji ne bude gospodin Labus, a mi gospodina Labusa nećemo, zato što on nije sada blizak Demokratskoj stranci nego Demokratskoj stranci Srbije. Gospodo, to je vašproblem. Vi, gospodine Đeliću, što se mene tiče, ne morate podnositi ostavku samo u ovoj komisiji. Bilo bi lepo da podnesete ostavku i na ministarsku funkciju. Jer, ovakav Predlog zakona je vrlo neozbiljan, vrlo neodgovoran i zaista ne može imati drugu posledicu osim ostavke ministra.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pred nama je naizgled tehnički zakon o izmenama i dopunama Zakona o hartijama od vrednosti i reklo bi se, pa šta ima o tome da se govori. Pokušavam da budem korektan u svemu ovome zato što mi nije dužnost da utvrđujem čija je odgovornost što mi danas 28. maja razgovaramo o Zakonu koji treba da stupi na snagu 30. maja. Zašto o tome nismo razgovarali pre mesec dana, ili dva meseca, ili ne znam ni ja kada, ili zašto uopšte govorimo o ovom zakonu. Ministar pokušava da na jedan, da kažem, fini način kaže da u toj oblasti hartija od vrednosti postoje vrlo veliki suštinski problemi i na području naše Republike i na području državne zajednice Srbija i Crna Gora kao celine. Jednostavno, ta harmonizacija ekonomskih odnosa sa Crnom Gorom i uopšte funkcionisanje tržišta hartija od vrednosti ne ide onako kako bi moralo da ide. Podsećam, ova vlast je u 2002. godini donela Zakon o hartijama od vrednosti, prošle godine kad ga je donela propisala rokove, pa i ove koji se danas menjaju da se u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona mora izabrati komisija za hartije od vrednosti, a da do tada ona komisija koja je bila ostane i da radi svoj posao. Na čelu te komisije je gospodin Miroljub Labus [[Dobacivanje iz klupe.]] Koje drugo telo? Molim vas, moramo ovde da budemo do kraja precizni. Mi sada hoćemo da produžimo rok na 10 meseci. Hajde da pitamo i to, gde to ima sa šest na 10? Što nije, recimo, do kraja godine ili što nije za godinu itd. Ali, ono što hoću da kažem, suština je u ovome, komisija za hartije od vrednosti ima jako velika ovlašćenja, između ostalog, ima ovlašćenje da izda ili da oduzme dozvolu za rad na berzi berzanskim posrednicima i to je ovde u ovim članovima koji se menjaju jasno rečeno. Samo imam dilemu, kako će se primeniti i ova odredba od 10 meseci. Evo zašto: zato što u članu 257. koji se menja imate stav 2. u kojem se kaže "da berzanski posrednici iz stava 1. ovog člana dužni su da visinu osnovnog kapitala usklade sa odredbama ovog zakona najkasnije u roku od devet meseci od dana njegovog stupanja na snagu". Kako sad ovo? Sada ne razumem to: produžava se za 10 meseci, a ovde imate neki rok od devet meseci? Ako to ne urade onda će komisija biti ovlašćena da nad berzanskim posrednikom pokrene odgovarajuće postupke pa, između ostalog, i postupak njegove likvidacije. To znači da je ovaj zakon, ako ništa drugo, tehnički manjkav, pa smo možda i ovaj stav 2. morali da promenimo, da bismo ga usaglasili sa novim rokom. Jer, 30. maja ističe šest meseci, ali 31. avgusta ističe devet meseci, a vi sada hoćete da sve ovo stupi na snagu zapravo 1. oktobra 2003. godine. Drugi problem koji vidim ovde, hoće li se na ovaj način poremetiti i sadašnji način funkcionisanja tržišta hartija od vrednosti. Molim vas, mi smo u postupku privatizacije, u protekle dve godine, privatizovali negde oko 620 preduzeća. U tim preduzećima radi oko 80.000 radnika. Mi smo dobili po osnovu prava radnika na akcije, na besplatnu podelu u visini od 30% kapitala, oko 80.000 novih akcionara. Oni sada imaju u svom posedu neke hartije od vrednosti, a akcije imaju taj tretman u pravnom prometu i na finansijskom tržištu, i hoće da trguju tim hartijama od vrednosti. Hoće li oni imati neke probleme u vezi sa tim, hoće li berze moći da rade i uopšte se postavlja pitanje, kakve su nam to berze kad nisu bile u mogućnosti da za šest meseci usaglase svoja opšta akta i sad preko upravnog odbora navodno traže od Ministarstva za finansije da predloži Vladi da produži te rokove. Svaki subjekt na koji se odnosi neka zakonska odredba bi po tome mogao da traži produžetak roka i tako do besvesti. Gde bi mi u svemu tome došli. Ili, recimo u članu 256. - berza osnovana po Zakonu o berzama, berzanskom poslovanju i berzanskim posrednicima nastavlja da radi u skladu sa ovim zakonomi dužna je da se organizuje da visinu svog osnovnog kapitala (što je moždanajvažnija stvar u osnivanju berze), svoje opšte akte i svoje poslovanje uskladu sa tim zakonom najkasnije u roku od šest meseci. Vi sada kažete od deset meseci. Kad budemo 1. oktobra konstatovali da berza opet nije pribavila odgovarajući osnovni kapital, hoćemo li ponovo ići u produžetak i dokle će to da vodi. To mi liči pomalo na priču o prelasku platnog prometa iz ZOP-a u poslovne banke i onda to opet najedanput uradimo i imali smo problem kakav smo imali prvih nekoliko meseci platnog prometa u poslovnim bankama. Znači, imamo tendenciju stalnog produžavanja i očigledan primer neusklađenosti republičkog nivoa sa državnom zajednicom. Nije se valjda sad neko najedanput setio da postoji ovaj zakon, da su postojali ovi rokovi u tom zakonu i da se sve to moralo usaglasiti. Da smo imali Beogradskisporazum i Ustavnu povelju i mnogo toga usaglašenog i da je tu bilo prave sinhronizacije mi bismo imali produžen rok blagovremeno, a ne danas 28. maja, ili bi taj zakon jednostavno primenili onako kako piše u zakonu. Iz tih razloga, principijelno govoreći ne možemo da podržimo izmene koje se donose, pre svega se po hitnom postupku uvršćuju u dnevni red, na način kako se uvršćuju. Od nas se traži da se odmah o tome izjasnimo i sve to da stupi na snagu 30. maja. Mislim da je to neozbiljno, ma sa koje strane da dolazi ovaj predlog i ma iz kojih razloga da je motivacija da se ovaj rok i na ovaj način produžava. (Borivoje Katić: Šta predlažete?) Predlažem da ubuduće ne radimo ovako. Dakle, to je suština. Ne možemo se stalno frljati zakonima koje dobijamo danas, danas ih uvršćujemo u dnevni red, danas imamo obavezu da pribavimo amandmane, odnosno da napišemo ako imamo neke primedbe, o tome se razgovara po hitnom postupku zato što smo u nekom vremenskom cajtnotu. Dajte jedanput da razmišljamo o tome planski, da pravimo neke dnevne redove, da imamo neku dinamiku koja će omogućiti da i poslanik bude u situaciji da o tome razmisli, da stručno prouči određenu materiju, da odgovarajuće amandmane, da Vladi da vremena i Ministarstvu da se o tome izjasni i da onda imamo kvalitetnu raspravu ovde,a ne da stalno nešto dobijamo na parče, a to parče ćemo, sasvim sam siguran, menjati i u septembru mesecu po istom ovom zakonu.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, kao zamenica predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Očigledno je, dame i gospodo, da je Vlada u vremenskom cajtnotu. Žuri da donese neke zakone, a u stvari kasni sa donošenjem određenih zakona. Ovaj zakon danas na dnevnom redu, a koji smo po hitom postupku uvrstili u dnevni red i koji mora da se izglasa do 30, a 30. je u petak, unapred vam kažem da ćemo verovatno raditi do 24 časa, jer imamo još dve tačke dnevnog reda koje će iziskivati diskusiju narodnih poslanika i verovatno su narodni poslanici zainteresovani da o oba zakona govore. Ne znam šta će se desiti ako slučajno ne uspete do 30. da zakažete dan za glasanje i da izglasate ove zakone. Trebalo je ovo staviti na dnevni red neke prethodne sednice, ali ni Vlada nije, očigledno, vodila računa o Zakonu o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata, koji je Savezna skupština donela prošle godine i kojim su utvrđeni rokovi za usaglašavanje svih učesnika na tržištu hartija od vrednosti. Ostavljen je rok od šest meseci za usaglašavanje, a zakon treba da stupi na snagu sada, 30. maja. Šta će se desiti ako ne stupi na snagu 30. maja, ko će snositi odgovornost za to i kakve će posledice toga biti? To je teorijski moguće. Izgleda da je čak i praktično moguće. Sada već možemo i da pretpostavimo da se to do 30. maja neće dogoditi. Predloženim izmenama zakona ovaj rok za usaglašavanje se produžava još za četiri meseca, a ministar nam u svom ekspozeu uopšte nije rekao zašto to do sada nije urađeno. Šta je to ometalo Vladu i sve aktere u ovoj oblasti da usaglase svoj način rada sa ovim zakonom da to ne učine? Samo iz tog razloga potrebno je predložiti i odložiti primenu ovog zakona za četiri meseca. Doduše, zakon ima samo dva člana, jer se u članu 1. nabrajaju članovi zakona na koje se produženje roka odnosi. Član 253. tiče se savezne Komisije za hartije od vrednosti i finansijsko tržište, koja obavlja poslove u skladu sa Zakonom o hartijama od vrednosti. Taj zakon je donet 1998. godine. Članovi Komisije za hartije od vrednosti, imenovani u skladu sa propisima koji su važili od dana stupanja na snagu ovog zakona, nastavljaju da vrše svoju funkciju do izbora novih. Koliko znam, ta komisija još uvek postoji. Valjda je problematičan samo upravni odbor i gospodin Labus u upravnom odboru, ako sam to dobro povezala. Više ne znam ko je u kojoj agenicji, ko u kojoj komisiji, ali čini mi se da sam nešto u štampi čitala, da je bilo nekih ucena - mora Labus da bude u toj komisiji, pa Đelić podržava to i kaže - daću ostavku ako Labus ne bude. Ne znam da li sam to dobro povezala sa ovom komisijom, možda je neka druga agencija u pitanju, ali imamo jednog ministra u Vladi Srbije koji pripada opozicionoj političkoj partiji G-17 plus. Izgleda da imamo još jednog, samo se nije javno deklarisao. U stvari, deklarisao se pred predsedničke izbore i podržavao kampanju gospodina Labusa. (Predsednik: Upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.) Član 256, berza koja je osnovana po Zakonu o berzama, još iz 1994. godine, trebalo je da svoje opšte akte i poslovanje uskladi sa ovim zakonom, takođe u roku od šest meseci. Sada joj se daje još četiri meseca. Mislim da je tu ključ zašto se sada taj rok produžava, jer berza koja ne postupi na ovaj način, njoj bi Komisija za hartije od vrednosti mogla da oduzme dozvolu za rad i da pokrene postupak njene likvidacije. Kako, koliko je meni poznato, funkcioniše samo ova Beogradska berza, ima tu nekih mutnih rabota, pa je potrebno da joj se da još četiri meseca da svoje poslovanje uskladi sa ovim zakonom, kako joj se ne bi oduzela dozvola za rad. Tu je umešana i ova "Delta banka", koja funkcioniše sa ovom berzom, a sa ovom berzom, koliko znamo, povezani su i pojedini ministri i pojedini lobiji iz Vlade Srbije i preko nje idu prodaje raznih preduzeća, pa je čak i PKB preko te berze otišao u ruke onih u čije ruke nikako ne bi trebalo da ode ili nije smeo da ode. Članom 257. je produžen rok za usaglašavanje opštih akata i poslovanja berzanskih posrednika. Čini mi se da je to najveća štetna posledica produženja ovog roka, jer i berza i berzanski posrednici koji trguju hartijama od vrednosti do sada nisu mogli to da čine saglasno ovom zakonu. Berzanski posrednici dužni su da visinu osnovnog kapitala usklade sa odredbama ovog zakona, najkasnije u roku od devet meseci od dana njegovog stupanja na snagu. Moj prethodnik je o tome govorio, ali ne bih samo o ovom roku koji je sada u neskladu sa novim rokom koji je dat, nego pre svega na suštinu - šta stoji iza toga što im se taj rok produžava da bi ta visina osnovnog kapitala, koja je sada određena ovim zakonom, ostala na tom nivou, a ne na nivou koliko bi to trebalo, da je ovaj zakon već primenjen. Znači, ide se u korist berzanskih posrednika. Ne verujem da su tu čista posla. Nije ovo materija kojom apsolutno vladam, ali čim se neki rokovi produžavaju, Vlada nije bila sposobna da na vreme nešto uradi ili namerno to nije uradila da bi nekog zbog nečeg favorizovala ili zaštitila. Ovde se ima utisak da se štite berzanskih posrednici i berze koje nisu ni profunkcionisale kako treba, a ministar najbolje zna šta je razlog za to. Stav 3. člana 257, koji se takođe tiče berzanskih posrednika, propisuje da berzanskom posredniku koji ne postupi na način propisan ovim zakonom, Komisija za hartije od vrednosti takođe oduzima dozvolu za obavljanje delatnosti brokersko-dilerskog društva i pokreće postupak njegove likvidacije. Da je ovaj rok ispoštovan, sada bi već ta komisija mogla da stupi na delo i da radi ovaj posao koji bi trebalo da radi. Tu su i ovlašćene banke koje, u skladu sa Zakonom o berzama i berzanskom poslovanju i berzanskim posrednicima, obavljaju poslove trgovine hartijama od vrednosti. One nastavljaju da rade sve te poslove u skladu sa saveznim zakonom i svoja akta takođe treba da usaglase sada u roku od 10, a ne šest meseci. Htela sam da postavim neka pitanja ministru, da nam objasni ovde suštinu, da nam u svom ekspozeu ne govori o nekim zakonima koje ćemo imati na dnevnom redu. Zaista, nismo mogli iz njegovog izlaganja da shvatimo, a u obrazloženju ovog zakona to ne piše, zašto je ovaj rok potreban, zašto to do sada nije urađeno, koje ćemo štetne posledice imati, mi ili oni koji raspolažu hartijama od vrednosti? Nesporna je činjenica, nama je to sasvim jasno, da država ima pravo da emituje hartije od vrednosti, da država na taj način priznaje da ima budžetski deficit, da taj budžetski deficit na neki način mora da pokrije. Znamo da Dinkić, iako su pritisci ogromni, neće još uvek da štampa novac. Znači, ne može se od te sive emisije popunjavati budžetski deficit, pa mora emitovanje hartija od vrednosti da bi se to uradilo. (Predsednik: Da li koristite i narednih 10 minuta?) Ne, završavam. Znači, još jednom potenciram jasne razloge, ako može, ministre, u tri rečenice, zbog čega ovo do sada nije urađeno, koje su štetne posledice i ko je odgovoran za to što ovo do sada nije urađeno? I dalje izražavam sumnju da ćemo do 30. ovaj zakon moći da izglasamo. Postavlja se pitanje šta ako ne bude izglasan?
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Navodno samo jedna promena - određuje se duži rok, navodno zbog komisije, zbog berze, zbog berzanskih posrednika, a u suštini ne stoje razlozi koje je naveo predstavnik Vlade da su to bili razlozi koji su motivisali Vladu da predloži ovu izmenu. O čemu se radi? U tom zakonu o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata postoji član 265. koji doslovce glasi - da taj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom listu SRJ", a primenjivaće se posle isteka šest meseci, sada znači 10 meseci. To znači da se ovaj zakon koji mi danas menjamo još uvek ne primenjuje. Predstavnik Vlade je samo u jednoj stvari bio u pravu kada je rekao - praktično taj zakon koji mi menjamo danas je neprimenjiv i dobro je što je Vlada primetila da je to neprimenjiv zakon, jer kada je on septembra, oktobra prošle godine usvajan u Saveznoj skupštini, tada je bilo dosta primedbi na tekst Predloga zakona, jer osim tih pravno-tehničkih i jasnih političkih nedostataka, taj zakon je imao jedan fundamentalni nedostatak, otprilike kao kada nešto padne sa Marsa na ove naše uslove i naše prilike - praktično je neprimenjivo. Naravno, većina onih na koje se odnosi ovaj zakon ne mogu da ispune uslove da bi radili po tom zakonu. Očekivanje je bilo da za šest meseci može nešto da se uradi. Na žalost, ne može da se uradi i ono što je predstavnik Vlade najavio za oktobar mesec je prava tema o kojoj mi treba da pričamo. Mi praktično danas odlažemo primenu zakona za još četiri meseca, jer ukoliko se ova izmena ne usvoji od 1. juna ovaj zakon treba da se primeni, a on je neprimenjiv. Naravno, Vlada koristi neke izgovore i moram da navedem te izgovore. Tako, kaže se - nije izvršen izbor članova Komisije za hartije od vrednosti; pa ko je odgovoran što nisu izabrani, zašto bi Narodna skupština trebalo da amnestira onoga ko je odgovoran, ukoliko nije promenjen sastav? Dalje, u tom roku je ta komisija bila dužna da se organizuje i da svoje opšte akte usaglasi sa odredbama zakona, a još se ne primenjuju i ko je kriv? Zatim, što se tiče člana 256. tu se dotiče pitanje berzi, a šta su to berze morale da urade u roku od šest meseci, da se organizuju, da visinu svog osnovnog kapitala i svoje opšte akte i poslovanje usklade sa tim zakonom koji se ne primenjuje, koji je stupio na snagu ali se ne primenjuje. Zašto mi sada da legalizujemo stanje da neko nije hteo za šest meseci da se organizuje i uskladi sa zakonom? Da li smo mi za to ovlašćeni? Nismo. Šta su sankcije ako to neka berza ne uradi? Sankcije su u stavu 3. gde se kaže - berzi koja ne postupi na način propisan stavom 1. ovog člana, Komisija za hartije od vrednosti oduzeće dozvolu za rad i pokrenuće postupak likvidacije. Problem je što ni taj deo tog člana nema ko da sprovede. Ko je odgovoran? Država. A koja? Savezna, državna zajednica, Republika Srbija, sasvim svejedno. Verovatno je to i sigurno Republika Srbija. Potom, član 257. odnosi se na berzanske posrednike. Oni su imali rok da svoju organizaciju, opšta akta i poslovanje usklade sa odredbama tog zakona u roku od šest meseci, ukoliko to ne urade sledi sankcija, a to je oduzimanje dozvole za obavljanje delatnosti berzanskog i dilerskog društva i pokretanje postupka likvidacije. Slična odredba postoji kao obaveza prema bankama, ukoliko žele da učestvuju na tržištu hartija od vrednosti, moraju da usaglase i svoje akte i visinu svog osnivačkog kapitala, a one sve ispunjavaju uslove, jer, prema Zakonu o bankama, nemoguće je da taj uslov ne ispune koji je niži, a traži se za trgovinu hartija od vrednosti. Možda najvažnija odredba, to je član 263. tog zakona, koja kaže - propisi za sprovođenje ovog zakona doneće se u roku od šest meseci. To su oni propisi, pre svega podzakonski akti, koje treba da donese nadležni organ određen Zakonom o tržištu hartija od vrednosti i to je centralno pitanje, to su ti pravni i stručni nedostaci i ovog predloga zakona i osnovnog teksta zakona koji se još ne primenjuje. Moram da ukažem na još jednu činjenicu, gde se istopio taj reformski kurs, gde se istopila ta brzina sa kojom se hvata priključak, zar je moguće da oni koji su dobili sve moguće pohvale da su u tranziciji najbolji, produžavaju rokove zbog sebe, jer oni nisu ispunili obaveze koje su sami sebi propisali. Niko nije zasmetao Vladi Republike Srbije, opozicija, ni Narodna skupština nije predstavljala nikakav problem, ni kod Ustavne povelje, ni kod činjenice da mnoge nadležnosti i mnoge institucije sa saveznog prelaze na republički nivo. Ko je kriv što ovo nije urađeno? Ne treba da podržimo ovaj predlog zakona, već treba da pozovemo Vladu na odgovornost. Moram da kažem da, bez obzira kako mi odlučili o ovom predlogu zakona, posledice su iste. Paralela sa tim je Zakon o radiodifuziji. Svi mogući rokovi su istekli, bili su propisani zakonom, da se izabere Savet radiodifuzne agencije, pa je nakon proteka tih rokova taj posao završen. Ukoliko se ne usvoji ovaj predlog zakona, praktično se ne primenjuje ono što se i nije primenjivalo, nema štetnih posledica, nastavlja se po zakonu koji je donet praktično još 1993. i 1994. godine. Zato i nije potrebna neka naročita hitnost da se ovaj zakon usvoji, već ukoliko postoje primedbe, a siguran sam da postoje primedbe za ova materijalna rešenja u Zakonu o tržištu hartija od vrednosti, i to veliki problemi postoje u tom zakonu koji se još ne primenjuje, dajte da se taj zakon promeni kompletno, da se usaglasi. Jer postoji jedan problem, ako se sve prenese Komisiji za hartije od vrednosti, onda nema te kontrole koju Vlada traži. Vladi je potrebna kontrola, a Komisija za hartije od vrednosti izdaje i saglasnost i dozvole, odobrenja, kreira taj sekundarni novac na našem finansijskom tržištu. Ta komisija očigledno po tom Dinkićevom zakonu o tržištu hartija od vrednosti je daleko od Vlade Republike Srbije i zato je potreban novi zakon da se ona približi, da ne bude toliko samostalna, da ne kreira novac, jer za ekonomsko stanje u državi odgovara Vlada, a komisija koja nije pod kontrolom Vlade, nekom pristojnom kontrolom i koja je udaljena od Vlade, može da izazove ne samo inflaciju, nego i druge mnogo teže posledice. Znači, najbolje bi bilo da se ovaj predlog zakona povuče, pa neka Vlada izađe sa kompletno novim tekstom Predloga zakona koji je prihvatljiv u ovim uslovima, možda nije MMF-u, možda nije nekim drugim institucijama. Zapamtite, slična je galama bila i oko Zakona o sprečavanju pranja novca. Da li neko danas priča o tom zakonu i da li neko zna koje su pravne posledice i rezultati primene tog zakona?
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, tako vam je kada dan počinje sa Mucićem jutros, pa ceo dan provede sa vama. Jedno pitanje za gospodina ministra, da li ste sanjali noćas zemljotres u Kolubarskom okrugu i da li ste čuli? Niste. Bio je noćas, pa da se malo uozbiljimo oko tih stvari. Drugo, zaista sam se iznenadio kada smo pre neki dan, u ponedeljak, na sednici Odbora za finansije dobili ovakav tekst zakona o izmenama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata i pokušavao sam na neki način da nađem neku vezu i logiku zašto treba da podržimo donošenje ovog zakona, imajući u vidu da se ovaj zakon sastoji iz jednog člana o produžavanju rokova. Moje pitanje, odmah na početku, glasi: a šta ako do 30. maja ne donesemo odluku o izmeni ovog zakona i ne produžimo rok? Znači, sve finansijske institucije i organizacije koje su osnovane radiće po zakonu iz 1994. godine i na taj način će nastaviti svoje delovanje. Mislim da možemo ovde da raspravljamo, ali zaista moj predlog bi bio da mi ostavimo rok Vladi da donese poseban, odnosno novi zakon o hartijama od vrednosti i tržištu i da taj rok bude do kraja godine. Možda, kroz izmene ovog zakona već damo duži rok, rok od sedam meseci, imajući u vidu da najpravilnije i mislim najbolje rešenje za tržište hartija od vrednosti jeste da ovi zakoni stupe na snagu od 1. januara 2004. godine, imajući u vidu da dosta reformskih zakona, kako ih vi nazivate, stupa na snagu i imaće pravna dejstva tek od 1. januara 2004. godine. Meni smeta kada na kraju roka od šest meseci koji ste dobili da uskladite zakonske propise, vi se 22-23. maja setite da to niste uradili i dajete sebi novi rok od četiri meseca. Ovako galantno imate rok od još sedam meseci i da do kraja godine uskladite ove zakone i pripremite sve ono što je potrebno za funkcionisanje novog savremenog tržišnog principa i zakona koji će regulisati tržište hartija od vrednosti. Prihvatio bih rešenje da imamo koncept koji će omogućiti da i reforme u oblasti finansija, kao i hartija od vrednosti i finansijskog tržišta kapitala, u ovom trenutku takođe kasne, kao i sve ostale reforme, iako mislim da smo sa te strane nekoliko zakonskih propisa doneli. Najveći problem je u ovoj vladi i u ovoj državi u implementaciji, odnosno sprovođenju zakona koji se ovde donose. Mislim da je ovde problem, koji je istaknut, izmena gde se linearno umesto šest meseci određuje se rok od deset meseci. Znači, produžavanje roka u ovih četiri-pet članova, koliko je predloženo, sa šest na deset meseci. Ko garantuje da će taj rok biti i ispoštovan, imajući u vidu da je ministar na sednici Odbora za finansije i javno priznao da je faktički administracija priznala svoju grešku, da je zaboravila na ovo. Tako je kada mlađani ministar preuzme mnogo na svoja nejaka pleća. Mislim da u ovom trenutku ipak imamo jedno totalno neregulisano tržište hartija od vrednosti. Ta komisija je nedefinisana, a ne znam da li su tačne informacije koje su bile u sredstvima informisanja i da li je Labus stvarno shvatio da nije predsednik te komisije, ili to nije ta komisija, mada mislim da jeste. Predsednik te komisije je ministar Božidar Đelić, kada je shvatio da je on predsednik, bez Labusa neće da bude. Zaista, mnogo nepoznanica u tom delu. Kada niste u stanju jednu komisiju u roku od šest meseci da formirate i da se dogovorite, mislim da za ovakvu materiju koju reguliše osnovni sistemski zakon najbolje bi bilo ostaviti taj zakon iz 1994. godine, pa neka to funkcioniše još narednih, pet, šest, sedam meseci i do kraja godine doneti jedan nov zakon koji će ovo pitanje urediti. Urediti Narodnu banku Srbije, gde se mnogo pretače i pitanje, ako je reformski cilj, pa da se onda tržište kapitala poboljša i razvija. Jedno od značajnih tržišta, pored ovih delatnosti koje su predviđene, to je tržište kapitala, a posle pogotovo ovih zakona i uspešne, daj bože ako bude, sprovedene privatizacije. Po meni, takođe je sporna i odredba u članu 257. gde ste predvideli da berzanski posrednici osnovani po zakonu čak iz 1994. godine nastavljaju da rade u skladu sa izmenama zakona iz prošle, 2002. godine, a dužni su da svoju organizaciju, opšte akte i poslovanje usklade sa odredbama tog zakona najkasnije u roku od šest, odnosno po vašem predlogu deset meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona. Znači, rok je da krenu i da usklade to do 30. septembra 2003. godine. Berzanski posrednici iz stava 1, znači ovi koje sam pročitao, da ne bih mnogo objašnjavao i gubio vreme, berzanski posrednici iz stava 1. koji su osnovani po zakonu iz 1994. godine i koji se nisu uskladili po odredbama zakona iz 2000. godine, dužni su da visinu osnovnog kapitala usklade sa odredbama zakona najkasnije u roku od devet meseci od dana njegovog stupanja na snagu. Znači, taj rok ukinite ili produžite. Da li je isti iznos sredstava koji su bili dužni da unesu kao osnivački kapital prošle godine, 1994. godine ili u septembru, odnosno 31. avgusta 2003. godine, da li je to isti osnov i da li će u istom položaju biti oni koji su ispoštovali ta pravila i princip i normalno i legalno rade i funkcionišu kao berzanski posrednici i oni koji i dalje rade po propisima, odnosno zakonu iz 1994. godine koji ovo reguliše. Po meni, to nisu legalni poslovi, imajući u vidu da se radi o berzanskim posrednicima koji u ovom trenutku zaista treba da imaju izuzetno veliki značaj na finansijskom tržištu. Zato mislim da ste se mnogo više bavili harmonizacijom odnosa između Srbije i Crne Gore, a jutros smo pročitali da se pisma iz Srbije upućena u Crnu Goru otvaraju, a da ne pričamo o carinama i ostalom. Zamolio bih gospodina ministra da malo češće bude ovde da ga ne bi okupirali poslanici iz drugih poslaničkih klubova, pa da malo sluša i nas, malo više da se vratimo na finansijsku situaciju, na finansijsko tržište, berzanske poslove i stanje javnih finansija u budžetu Republike Srbije. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, reklamiram povredu člana 96. stav 6. Juče sam u toku radnog dana ove sednice u tri navrata reklamirala povredu Poslovnika, mislim da ste i vi bili prisutni, da ste vi vodili sednicu, zatražila da se Administrativni odbor izjasni o povredi Poslovnika. Prošlo je 24 časa, kako je to Poslovnikom predviđeno, a Administrativni odbor ne odgovara na zahtev poslanika, koji je zatražio da se o povredi Poslsovnika izjasni. Ovo nije prvi put da se dešava, ali ako je u Poslovniku dat rok koji je određen na sate, onda je Administrativni odbor dužan da se pridržava te satnice i da ne ostavlja sebi za pravo da to rešava onda kada to njemu odgovara.Poslovnikom je predviđena i mogućnost da se odredi pauza u radu, ali vi to niste želeli. Moždanije ni bilopotrebno, ali dovoljan je bio rok od 24 časa da se o tome izjasni. Pored člana 96. reklamiram i član 117. koji ću citirati: "Narodni poslanici dužni su da identifikacione kartice nose sa sobom pri izlasku iz sale Narodne skupštine. Ako narodni poslanik napusti salu Narodne skupštine i ostavi u poslaničkoj jedinici, odnosno pored nje svoju identifikacionu karticu, služba Narodne skupštine odmah će tu karticu dostaviti sekretaru Narodne skupštine. Kartica će biti vraćena narednom poslaniku po ulasku u salu". Molim vas da u skladu sa članom 117. pozovete službu Narodne skupštine da to učini i da nakon toga u skladu sa članom 82. utvrdite kvorum za rad ove skupštine, jer je očigledno da nas u sali nema više od 40 i to ovim redom kako sam tražila. Znači, povreda Poslovnika, člana 96, zatim da se kartice od strane službe, u skladu sa članom 117, dostave sekretaru Narodne skupštine i da onda nakon toga vidimo da li možemo dalje da nastavimo da radimo, jer je poslanička većina izglasala da radimo duže i onda je red da bude u sali.
Član 96, sednica Administrativnog odbora održana je danas u 16,00 časova i očekujem da ćemo dobiti izveštaj. Sada ima još jedna sednica. Član 117, molim službu da pokupi identifikacione kartice u sali. Treće je član 82. Da li se pojavio službenik? (Da.) Da li je služba završila pregled kartica? (Da.) Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak rada. Molim službu da proveri prva dva reda desno od govornice - da li se koriste kartice. Konstatujem da imamo kvorum potreban za rad. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, sledeći prijavljeni govornik je narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo zasedanje uz pomoć virtuelnih poslanika, pogotovu u šestom redu, gde sede četiri poslanika, a piše šest.
Izričem vam opomenu. Na osnovu člana 101. Poslovnika, pošto je služba izvršila potreban pregled, služba je završila svoj posao, utvrdili smo kvorum, a nakon svega imate primedbe i iznosite neistinu.
Izbrojte prisutne narodne poslanike.
Dobili ste opomenu.
Gospođo Mićić, savetovao bih vam da ne budete toliko nervozni i da raspišete izbore za predsednika Republike.
Izričem vam drugu opomenu, narodni poslaniče, jer niste zaduženi da vodite računa o tome kako se osećam.
Gospodine ministre, kažete da gospoda nisu stigla, kao i poslanici da to urade. (Gordana Pop-Lazić: Vrlo glasno razgovara mobilnim telefonom: "Dobar dan, gospodine predsedniče, evo, utvrđujemo kvorum.") U principu, baš me briga što Komisija nije stigla da uskladi ove propise.
Narodnoj poslanici Nataši Jovanović, zato što ometa govornika, izričem opomenu na osnovu člana 102. Narodnoj poslanici Gordani Pop-Lazić, koja takođe ometa poslanika dok govori, korišćenjem mobilnog telefona, čime narušava red u sali Narodne skupštine, izričem drugu opomenu.
Gospodine ministre, baš me briga i što berza nije uspela da uskladi svoje poslovanje sa zakonom. Baš me briga i što berzanski radnici - posrednici nisu uspeli to da urade. Najviše me baš briga za banke. Kada su te banke u pitanju, gospodine ministre, prosto su se otimale da platni promet iz Narodne banke pređe u poslovne banke, iako za to ni tehnički, ni kadrovski, ni organizaciono nisu bile spremne. Razlozi za takvo otimanje su u tome što kapital više nisu mogle da plasiraju po zelenaškim kamatama, pa su tražile način da nastave svoje enormno bogaćenje na račun privrede i građana. Doživeli smo da je od 1. januara platni promet prešao u psolovne banke, a posledica svega toga surast troškova samog platnog prometa, neefikasnost, ali i netačnost. Primera radi, po nalozima guvernera Narodne banke Srbije, za koga se vi zalažete kao za eksperta, ide nalog u korist Narodne banke Srbije da narodu za dvadesetak dinara poreza na finansijske transakcije naplaćuju proviziju od 200 dinara po nalogu. Ovaj predlog zakona je nagrada za sve ovde pobrojane, za one kojih se to tiče. Kaznena politika, koju vodite prema privrednim subjektima, strašna je. Interesuje me, gospodine ministre, molim vas da malo obratite pažnju na ovo što govorim, a već sam dobio dve opomene od predsednice, da li biste napravili ovakav predlog zakona ako neki izvesni Pera Perić nije uspeo da uplati 20 dinara poreza na finansijske transakcije i treba da plati kaznu od 10 do 150.000 dinara? Da li biste napravili takav predlog zakona za svaki slučaj pojedinačno, za svakog onog ko ne uspe da se prilagođava zakonu, pa da pišemo nove zakone i da omogućavamo da se ne pridržava zakona? Ovaj zakon i ove izmene zakona izdejstvovao je bankarski lobi koji egzistira već duže vreme, a kome ne odgovara da ovaj zakon počne da se primenjuje. Po starom Zakonu, na berzanski način, suprotno je odredbama Zakona o privatizaciji kupljena "Pekabeta". Znamo ko je kupio "Pekabetu". Kupila je "Delta-holding kompanija", kupio ju je Mišković, a gde je Mišković tu je i Milorad Dodik, gde Milorad Dodik tu je i Stanko Subotić - Cane Žabac, Milo Đukanović i drugi. Interesuje me šta će za ova četiri meseca ta gospoda da kupe.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović, a sledeći prijavljeni govornik je narodni poslanik Milovan Radovanović. To je poslednji prijavljeni govornik o ovoj tački dnevnog reda.
Poštovane dame i gospodo, pred nama je Predlog zakona o izmenama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata. Slušali smo izlaganje ministra, koje je bilo iscrpno, sa jakim obrazloženjem, da su dva razloga za donošenje ovog predloga zakona. Prvi je inicijativa Berze, a drugi je usaglašavanje akata, ili poslednji, kako to kaže ministar. Ovim zakonom se želi produžiti rok stupanja na snagu ovog zakona. Taj rok se produžava za četiri meseca. Verovatno je da ćemo krajem septembra na dnevnom redu imati isti ovakav zakon, samo će tada biti promenjeni datumi, pa će verovatno biti datum promenjen na 1. januar 2004. godine. Po mom mišljenju, celishodnije je da se ovi rokovi, amandmanom Vlade, produže do 1. januara 2004. godine. Šta je ovde ono što je karakteristično, bar što se tiče promena? Menja se šest članova zakona. To se odnosi na saveznu Komisiju za hartije od vrednosti, kao i za finansijsko tržište, koja, kako čujem, još nije formirana, a čiji predsednik je naš ministar, gospodin Đelić. Svima su određene i mere, sankcije, ukoliko ne ispoštuju ove odredbe koje stoje u ovom zakonu, osim za članove Komisije za hartije od vrednosti, imenovane u skladu sa propisima koji su važili do stupanja na snagu ovih propisa, a oni nastavljaju da vrše, da obavljaju svoj rad. Šta da rade kada nisu uspeli, ni do sada, to da urade? Naravno, to je sada jedno veliko pitanje. Berze, koje su osnovane po Zakonu o berzama, koji je donet još 1994. godine, dužne su da usaglase svoja akta i da visinu svog osnovnog kapitala usaglase. Bitno je da se za usglašavanje akata produžava rok, a za kapital nema produžetka. Tu je Đelić rigorozan. Kada je u pitanju usaglašavanje akata - može porodužetak još četiri meseca, bilo da se radi o saveznoj komisiji, bilo da se radi o berzama, bilo da se radi o bankama, ali osnivački kapital, strogo definisan prethodnim zakonom, ostaje na devet meseci - tu ne smemo da se igramo. Ovlašćene banke, koje rade u skladu sa Zakonom o berzama, berzanskom poslovanju i berzanskim poslovima, obavljaju poslove trgovine hartijama od vrednosti. Njima se daje rok da mogu u narednačetiri meseca da usaglase svoja akta sa poslovanjima. Kakve su sankcije za te berze, za te berzanske posrednike? Sankcije su takve što će im se dozvole za obavljanje brokersko-dilerskih poslova tretirati tako što će se pokrenuti postupak za njihovu likvidaciju. To će ugroziti samo službenike koji sprovode ovu odluku. Znamo ko su dileri i brokeri, a znamo i ko su osnivači banaka. U članu 263. ovog zakona propisi za sprovođenje ovog zakona doneti su u roku od šest meseci. Produžuje se taj rok na 10 meseci. Kada je formirana ova vlada, tada je rečeno da su u Vladi političari i eksperti. Ovde u ovu komisiju su, iz grupe eksperata, ušli u komisiju i oni nisu uspeli da donesu tepropise, ili bolje rečeno, podzakonske akte, koji bi regulisali pravila igre na berzanskom poslovanju, ili dilerskom poslovanju, ili na tržištu hartija od vrednosti, tako da imam utisak da ministar treba da povuče neku sankciju, da bude kažnjen za ovakve propuste i ovakvo zamajavanje narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Jer, mi ovde radimo posao koji je suvišan, bespotreban i radićemo ga najverovatnije ponovo u septembru, kako bi taj rok prolongirali do janura. Ako bude još potrebno, prolongiraćemo ga do sledećeg juna. Sve ovo govori da je ova vlada jako neozbiljna, da nije u stanju ni one obaveze, koje sebi propiše, da obavi, a kamoli da misli o građanima Republike Srbije, pa je stoga najbolje da ova vlada podnese ostavku, da raspiše nove izbore, da građani izaberu vladu koja će svoje rokove i svoja pravila igre tačno i određeno, propisano i valjano raditi, naročito na način koji će biti za boljitak svih građana Republike Srbije.
Da li se javljate po Poslovniku? (Obraća se narodnom poslaniku Gordani Pop-Lazić.)
Da. Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 102, koja se odnosi na to kada predsednik Narodne skupštine izriče opomenu narodnom poslaniku. Moram da citiram, jer tako predsednik Skupštine zahteva od poslanika koji reklamiraju povredu Poslovnika. Opomena se izriče narodnom poslaniku: - koji je prišao govornici bez dozvole predsednika Narodne skupštine: to ni gospođica Nataša Jovanović, ni ja nismo učinile; - koji govori pre nego što je zatražio i dobio reč; to takođe nismo učinile; - koji, i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu; nismo bile za govornicom, dakle to nismo mogle da učinimo. Zatim: - ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika, ili na drugi način ugrožava slobodu govora; nismo dobacivale gospodinu Arsiću i nismo ga ometale; - ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica; to takođe nismo učinile; - ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze; to nismo učinile. - ako drugim postupcima narušava red na sednici ili postupa protivno odredbama ovog poslovnika; odredbama ovog poslovnika, ako bi eventualno ovo došlo u pitanje, nije predviđeno da telefoni ne mogu da se unose u salu za sednice. Meni je žao ako sam ometala gospodu poslanike i ako, možda, zbog mog malo glasnijeg odgovora na telefonski poziv iz Haga nisu mogli da čuju gospodina Arsića. Gospodin Šešelj je zvao mene na telefon. Loše su veze sa Hagom i morala sam da budem malo glasnija. Zato molim da se Administrativni odbor izjasni, da li sam zbog toga, što sam se javila na poziv predsednika Šešelja iz Haga i pri tom bila prinuđena da budem malo glasnija, povredila Poslovnik.
Dakle, odgovor će vam dati Adminitrativni odbor. Pošto ste već citirali sami koje ste odredbe povredili, samo mogu da vam dam jedan savet. Pošto su loše veze sa Hagom, sledeći put izađite napolje, pa možete slobodno da govorite koliko god hoćete glasno. Znači, imamo još jednog prijavljenog za reč i vreme od tri minuta Srpske radikalne stranke. Ima reč narodni poslanik Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, malo je vremena za osvrt na ovako važan zakon, iako su dredbe ovog predloga zakona dosta nejasne (vama verovatno jesu). Ali, u ovome što piše mnogo toga nama poslanicima nije jasno, pogotovu onima koji nisu iz oblasti finansija. Pominjete u obrazloženju, u vezi razloga za donošenje zakona, da učesnici u poslovima koji su vezani za Zakon o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata treba dausaglase svoje poslovanje i organizaciju i druge akte sa ovim zakonom, sa produženjem roka, do 1. oktobra. Ali, postavlja se ovde pitanje, gospodine ministre, jeste da vi niste resorni u toj oblasti, koje su sve tu banke obavezne da to učine. Ako nas sećanje ne vara, veliki broj banaka, oko 20, likvidirali ste, među njima je bilo likvidnih, a i nelikvidnih banaka. Naravno, oko 8.000 ljudi je ostalo bez posla. To vas, verovatno, manje brine. U međuvremenu stupile su na scenu iprivilegovane su od strane vlasti neke nazovibanke: "Cepter banka", "Rajfajzen banka", "Komercijalna banka", "Vojvođanska banka" i druge. Komisija za hartije od vrednosti treba takođe da usaglasi svoje poslovanje i organizaciju u skladu sa ovim rokom koji ste produžili do 1. oktobra. Ali, treba da se postavi isto pitanje odgovornosti, zašto u vreme ovog perioda, ovog roka koji je važio po osnovnim odredbamazakona to već nije urađeno. Koje su berze koje funkcionišu u Srbiji? Samo jedna jedina berza i to u Beogradu. Ko je privilegovan na tim berzama, u stvari, na toj berzi, pošto je samo jedna berza. Preduzeća, firme članova Vlade i pojedine banke među njima, najviše "Delta banka". Ako poslanici ne znaju o kojoj je banci reč, sećate se kada je kidnapovan vlasnik Miroslav Mišković, uz posredovanje, kažu, i nekih ljudi sa vlasti. Ali to je drugo već pitanje. Berzanskom posredniku u slučaju da ne usaglasi svoje poslovanje u skladu sa ovim zakonom oduzeće se dozvola za obavljanje delatnosti brokersko - dilerskog društva. Izgleda da osnovno pravilo ponašanja, kako u finansijskom poslovanju, tako i u privredi, jesu dileri itd. Kod hartija od vrednosti postavlja se osnovno pitanje i vama se možda čini da je preoštro i od mene kada pominjem - a gde je novac, koji ste u vreme operacije "Sablja" toliko pominjali, da se dnevno prodaje i po 100 kilograma droge, a novca nema nigde.
Prekračili ste dozvoljeno vreme.
Evo, završavam. Da li je on preko berze i hartija od vrednosti možda preusmerio svoje tokove i u inostranstvo? Na vama da to istražite.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li se za reč javljaju predsednici poslaničkih grupa? (Ne.) Pošto nema prijava za reč, zaključujem pretres i, saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Imamo dva amandmana nakon kojih će ministar dati završnu reč. Ima reč narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, vi ste pokazali, gostujući na državnoj televiziji, na RTS-u, koji nije dostupan za Narodnu skupštinu i za celokupnu javnost, da ima problema u funkcionisanju vašeg Ministarstva, odnosno na relaciji vaše Ministarstvo, Narodna banka Jugoslavije, tzv. Savet ministara i sve ono što ste preuzeli na svoja pleća, ukidajući bivšu SR Jugoslaviju, a stvarajući kvazidržavnu zajednicu. Kada je prošle godine bilo reči o Zakonu o tržištu hartija od vrednosti, mi smo govorili u kontekstu funkcionisanja berze hartija od vrednosti i nekako je to bilo u isto vreme kada je usvajan i Zakon o privatizaciji. Mnogo toga se desilo u međuvremenu, ali ništa od obećanog, gospodine Đeliću, ni onoga što ste vi obećali, ni gospodin Aleksandar Vlahović, ministar za privatizaciju, već je stvoren jedan vakuum prostor u kome mešetare najjači, tzv. bankarski lobi. Jedan od tih je više puta danas spominjan od poslanika SRS. Za vas bi najbolje bilo da prihvatite amandman koji sam podnela na član 1, da se on briše, kao i kolege Ljubojevića koji će odmah posle da obrazlaže amandman na član 2, jer je apsolutno nemoguće, ma koliko to da vam obećaju i gospodin Pajtić i gospodin Siniša Mitrović, da do 30. maja u ponoć, odnosno do 29, kolega me koriguje, izglasate izmenu ovog zakona. Ono što karakteriše ovakav potez nije samo neusaglašenost, ova o kojoj sam govorila, već nespremnost Vlade, vašeg ministarstva, vas lično i ljudi koji vas okružuju u ostatku DOS-a da brzo, onako kako vam to nalažu vaši mentori iz tzv. Evropske unije, a zatim i onako kako vas zakon obavezuje, rešavate narastajuće probleme. Ali, ne bi to bilo strašno da to od vas samo očekuju banke, berza i vaši spoljni nalogodavci, već je najstrašnije što od vas očekuju pre svega građani Srbije da rešavate te ekonomske i socijalne probleme. Evidentno je da država emituje hartije od vrednosti, ali to samo moramo da posmatramo u kontekstu ogromnog budžetskog deficita za 2003. godinu. Uskoro ćemo verovatno biti u situaciji da opet na dnevnom redu imamo neki budžetski rebalans. Gospodine Đeliću, pre nego što se to desi, mogući su u tom smislu određeni potezi poslaničke grupe SRS, jer mi koji se domaćinski odnosimo prema svemu onome o čemu treba da se stara jedna odgovorna vlast, jedna poslanička grupa ili njeni predstavnici, ne možemo da dozvolimo i da - u ovom opštem mešetarenju i otimanju, bolje reći pljački novca od strane građana, to činite vi i ljudi koji se na takav način nedomaćinski odnose prema budžetskim sredstvima - tolerišemo da se ogromne sume novca, milijarde i milijarde dinara izdvajaju nenamenski, kao što je to bio slučaj sa RTS-om, dok sa druge strane ne izvršavate one zakonske obaveze na koje ste se sami obavezali kada ste glasali o ovom zakonu. Gospodine ministre, simptomatično je i vi ste se požalili gospođi koja je bila vaš domaćin na RTS-u, da vam je zbog toga i zdravlje ugroženo, da su i vama i ljudima oko vas i nervi i, kako ste rekli, živci popustili. Simptomatično je da vi ne možete oko osnovnih stvari da se dogovorite, već smo u "Službenom glasniku" dobili i odluku o imenovanju vršioca dužnosti predsednika komisije. Kad već u državi nemamo, a treba da imamo legalno i legitimno izabranog predsednika, onda bar možete za jednu komisiju da se dogovorite, a ne da i tu imate vršioca dužnosti.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijave.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Da li želite reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada u gotovo svim slučajevima kada predlaže zakone Narodnoj skupštini Republike Srbije traži da zakon ili stupi na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku" ili narednog dana od objavljivanja u "Službenom glasniku", a član 120. Ustava Republike Srbije, još uvek važećeg, još uvek aktuelnog, jasno definiše kada zakoni ili drugi opšti akti stupaju na snagu. Citiram član 120: "Zakon, drugi propis ili opšti akt stupa na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja, osim ako, iz naročito opravdanih razloga, nije predviđeno da ranije stupi na snagu". Što se tiče poslaničke grupe SRS, mi smatramo da u obrazloženju ovog zakona ni ministar finansija, niti Vlada Republike Srbije nisu argumentovano i suvislo obrazložili razloge za donošenje po hitnom postupku, a i za stupanje na snagu ovog zakona narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku". Imajući u vidu činjenicu da je 30. maja 2002. godine bilo obavezno da se otpočne primena i usaglašavanje učesnika na tržištu hartija od vrednosti sa odredbama ovog zakona, ako znamo da je 30. maj u petak i ako se ovaj i ovakav zakon usvoji, sasvim je jasno i sasvim je izvesno da ovaj zakon neće biti moguće usvojiti sutra - 29. maja, da će on najranije, s obzirom na to kako teče rasprava u parlamentu Republike Srbije, biti usvojen u subotu 31. maja, tako da ni ova odredba člana 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o tržištu hartija od vrednosti i drugih finansijskih instrumenata neće poštovati rok do 30. maja 2003. godine. Postavlja se pitanje zašto nije ovaj rok do sada poštovan, zašto nije formirana komisija za hartije od vrednosti. Očigledno je da su sukobi unutar vladajuće koalicije, unutar nekih političkih stranaka koje glume opoziciju, a u stvari su vlast, imaju monetarnu vlast, toliko veliki da nije bilo moguće postići kompromis i formirati tu komisiju. To je osnovni razlog zašto se predlaže ovaj zakon i zašto se rok od šest meseci pomera na rok od 10 meseci. Nije nam ovde pružena nikakva garancija da će u roku od 10 meseci, odnosno od ova naredna četiri meseca biti prevaziđen taj sukob unutar koalicionih partnera i da će u roku od 10 meseci biti usklađeni ovi zakoni, odnosno da će biti izvršeno usaglašavanje učesnika na tržištu hartija od vrednosti sa odredbama zakona. Vrlo lako može da se desi da za četiri meseca dobijemo zakon sličan ovome, u kome se traži da se rok od 10 meseci pomeri na 12 meseci. Za razliku od koleginice Nataše Jovanović, koja je predložila da se ovi amandmani usvoje, da se ovaj zakon briše, predložio bih ministru finansija da podnese ostavku i da tako učini nešto dobro za ovu državu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijava.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, pitam da li ministar finansija i ekonomije gospodin Božidar Đelić želi završnu reč? Izvolite.
Hteo bih samo da prokomentarišem nekoliko pitanja i da pokušam da odgovorim na nekoliko nedoumica. Što se tiče, prvo, razloga; nema trećeg razloga nego ona dva koja sam napomenuo. Prvi je to što uistinu ljudi koji se bave poslovima posredovanja ili, pak, berze ili koriste hartije od vrednosti, zbog toga što u momentu ustavnih promena nije bilo dovoljno ni volje, ni snage, ni koncentracije da se taj posao odradi, a on je bio zahtevan, jer je to veoma obiman posao, jednostavno oni nisu bili u stanju da to odrade u datim rokovima i to je šteta. Međutim, mislim da bi oni još nekako i mogli da to odrade, ali još je važnije i zbog toga je ovo odlaganje za četiri meseca nužno, a obrazložiću zbog čega četiri, ne šest ili 12 meseci: to je zbog toga što se traži, kao što i nalaže Zakon o sprovođenju Ustavne povelje, da do kraja 2003. godine države članice - Srbija i Crna Gora - ingerencije koje prelaze na nivo tih država članica i celo zakonodavstvo uklope i upodobe ostatku tog zakonodavstva. To je ono što ćemo mi predložiti ovom cenjenom domu u sledećih nekoliko nedelja, jer, naravno, uveliko radimo na izmenama i dopunama ovog zakona, kao što radimo, kao što sam napomenuo, na novom zakonu o osiguranju, koji je nužan i čućemo tu o nekim zloupotrebama u nekim osiguravajućim društvima, kao što je to DD OR Novi Sad, tako da uvedemo red i na tom tržištu osiguranja. Najzad, hteo bih da komentarišem u nekoliko rečenica, pripremamo izmene i dopune Zakona o platnom prometu. Tu možemo da kažemo da je prelazak platnog prometa u banke Srbije bio najuspešniji od svih zemalja bivše SFRJ. To je, po ocenama svih onih koji su pratili te promene, najuspešnije i najbrže. Da li je to bilo perfektno? Nije. I iz tri razloga mi ćemo predložiti izmene i dopune. Prvo, to je zbog toga što sistem prinudne naplate, pripremila ga je Narodna banka, nije dao očekivane rezultate i on se sada menja, što je nužno. Drugi razlog, to smo uočili u relacijama između države i banaka, nemamo primerenu kaznu za one banke koje ne poštuju dogovor i ugovor, imamo mogućnost da idemo preko dužničko-poverilačkih odnosa, sa jedne strane, ili pak isključenja iz tzv. RTGS, što znači kraj banke i tražićemo neke kazne za one banke koje se oglušuju na opravdane namere države da rukovodi svojim novcem. Treći razlog je da uvedemo još efikasniji sistem u smislu ubiranja i raspoređivanja javnih prihoda, naročito ono što se pokazalo kao neproblematično, to možemo videti i kasnije, što je još efikasnije, a to je nominiranje prihoda za lokalnu samoupravu nekih manjih fiskalnih formi, jer je tu bilo problema. Znam da je u jednom momentu čak četiri milijarde dinara bilo na nekim privremenim računima, jer banke su propuštale naloge, a ticali su se javniih prihoda i gde nisu bili korektno oformljeni i zbog toga su neke lokalne samouprave u prvih nekoliko nedelja primene platnog prometa imale neke teškoće. Međutim, u globalu svi nezavisni eksperti i ljudi iz bivših republika, pa i međunarodne finansijske organizacije, veoma su visoko ocenili prelazak platnog prometa u banke i tu je možda razlika između onoga što se pre dešavalo, a to je da se pričalo o prelasku platnog prometa u banke, ali se uvek predlagalo, a mi smo to najavili i mi smo to uradili. Što se tiče drugih suštinskih razloga, kao što sam napomenuo, u smislu što bolje primene ovog zakona, mi ćemo predložiti neke izmene i dopune. One neće biti suštinske, ali su ipak dovoljno važne da idemo kroz izmene i dopune ovog zakona, tako da u potpunosti odgovara privrednom i zakonskom ambijentu Srbije i ne bih se vratio na onih nekoliko elemenata koje sam naznačio, o tome ćemo pričati, siguran sam, za koju nedelju. Jedna tema koju nisam napomenuo, a koja je dva puta pomenuta od strane nekih govornika, to je pitanje Srbije i Crne Gore. Možemo primetiti da domen tržišta kapitala finansijskog sistema je sada u potpunoj ingerenciji Srbije, tj. Crne Gore. Ovaj zakon koji nismo mi predložili, niti ste ga vi izglasali, nego su ga predložile savezne institucije i izglasao savezni parlament, on je formalno bio jugoslovenski, ali je faktički bio srpski. Već tada Crna Gora je imala svoj Zakon o hartijama od vrednosti i već je nekoliko godina uredila na svojstven način ovaj domen. Moram da kažem da posle upodobljavanja ovog zakona imaćemo pitanje koje nije lako, a koje je važno, a to je način na koji će moći da se ostvari promet hartija od vrednosti između Srbije i Crne Gore. To je još jedan od elemenata koji ćemo morati da nađemo i da regulišemo i u ovom zakonu i odgovarajućem aktu na nivou državne zajednice, da na taj način i tu bude jedna državna zajednica, da imamo harmonizaciju ekonomskih sistema u tom domenu. Nažalost, imajući u vidu koliko su u Crnoj Gori te stvari odmakle, neće to biti lako uraditi odjedanput, ali naravno, to će biti jedan od koraka i moraćemo da ga preduzmemo. Najzad ono što je bilo pitanje, želim samo da pojasnim neke institucije, jer nekoliko govornika je malo pobrkalo te lončiće, mi imamo dve institucije koje su pomenute. Sa jedne strane imate Agenciju za sanaciju banaka i osiguranje depozita, tu je taj savet o kome ste pričali i ona je organ koji je ustanovljen još daleke 1989. godine, njen je cilj da se bavi restrukturiranjem i sanacijom, nažalost, kao što smo videli prošle godine i pokretanjem postupka, odnosno stečaja nekih banaka koje su nelikvidne i nesolventne. Isto tako, u izmenama i dopunama odgovarajućeg zakona mi ćemo predložiti isto u tom paketu koji se tiče finansijskog sistema da ta agencija, isto kao što Agencija za privatizacij ima veoma jasno određene ingerencije za privatizaciju realnog sektora, da ta agencija bude jasno naznačena kao onaj izvršni organ koji će se baviti privatizacijom banaka. Na taj način tamo gde Ministarstvo privatizacije nadgleda, uz Agenciju za privatizaciju, sav taj deo oko realnog sektora, Ministarstvo finansija i ekonomije, uz tu agenciju za restrukturiranje banaka, za privatizaciju banaka, a to će biti jasno naznačeno u njenom novom nazivu, isto će u paraleli biti naznačena i odgovorna za taj isti transparent i proces koji nas očekuje. Jer kroz izmene na nivou jednog zakona na saveznom nivou država je postala većinski vlasnik u devet banaka i tri banke bi trebalo da budu privatizovane, naravno kroz jedan tenderski proces koji će biti javan, a to će biti do kraja ove godine i to su JU banka, Novosadska banka i Kontinental banka. Drugi organ, to je komisija za hartije od vrednosti i ona se zvala - Savezna komisija za hartije od vrednosti, a njena ingerencija je nadgledanje prometa hartija od vrednosti, ma odakle one dolazile, da li su to banke, osiguravajuća društva ili pak neke druge institucije. U ovom momentu mi aktivno razmatramo optimalan model organizacije nadzora tog finansijskog sistema i najverovatnije ćemo ovom cenjenom domu predložiti koncept koji je u zadnjih deset godina bio dobro prihvaćen u zemljama u tranziciji, a to je da nadgledanje osiguravajućih društava i penzionih fondova koji će se pojaviti i kod nas. I veoma je važno da oni budu strogo regulisani, pa i uz to da hartije od vrednosti budu objedinjene u jednoj agenciji, ili snažnoj upravi, dok bi nadzor banaka u sledećih nekoliko godina ostao u Narodnoj banci, gde se taj posao korektno obavlja i danas. Znači, to su te dve stvari. Niti je Labus u komisiji za hartije od vrednosti, niti sam ja, već ono o čemu ste pričali se tiče Agencije za sanaciju banaka. Sve u svemu, imate pred vama nešto što je više tehničke, ali i suštinske prirode, u smislu želje da ovaj veoma važan zakon u sprovođenju nekih procesa, kao što je proces privatizacije, dalji promet deonica koje se budu stavile u promet kroz proces privatizacije, isto tako obveznica, državnih, pa i privatnih, a da ne govorim o tome da će biti veoma važno obezbediti da ne bude trgovanja po nekim insajderskim tzv. privilegovanim informacijama. Zbog svega ovoga mislim da je posve celishodno da posvetimo još nekoliko nedelja da ovaj zakon iznikne i počne njegova primena na pravi način i da na taj način možemo da imamo još jednu ključnu tačku u našem pravnom prometu, što će omogućiti da se sve u finansijskom sistemu odvija na civilizovani i pošten način. Hvala puno na pažnji.
Zahvaljujem gospodinu ministru i zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA POSLOVNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke koji je podneo narodni poslanik Bojan Pajtić. Primili ste amandmane na Predlog odluke koje su podneli narodni poslanici: Veroljub Arsić; Branislav Blažić; Dušan Ilić; zajedno Joca Arsić i Rade Bajić; zajedno Živodarka Dacin i Đura Lazić i zajedno Joca Arsić i Rajko Baralić. Molim predstavnike poslaničkih grupa da podnesu prijave za reč sa redosledom. Primili ste izveštaje Administrativnog i Zakonodavnog odbora. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pitam da li predlagač akta želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovano predsedništvo, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, predlog izmene Poslovnika, pogotovu člana 68. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ide u pravcu onoga za šta se verujem sve političke partije u ovom parlamentu zalažu, a to je jačanje parlamentarizma, jačanje uloge parlamenta i insistiranje na kontrolnoj funkciji parlamenta kao najvišeg zakonodavnog tela i kao reprezenta građana Republike Srbije. Ono što predlažemo u Poslovniku jeste da se u parlamentu uvedu nova četiri odbora, a napominjem da je upravo uloga odbora nešto po čemu se savremeni parlamenti razlikuju od parlamenata koje smo imali do sada. Mi treba da omogućimo aktivniju uloga odbora kako u zakonodavnom procesu, ne samo nakon što su zakoni urađeni, tako i u postupku izrade zakona i u zacrtavanju generalne strategije u oblastima od vitalnog i strateškog značaja za napredak društva. Odbor za evropske integracije je nešto što je neobično važno sa stanovišta naše obaveze harmonizacije naših propisa, naših zakona, sa propisima i zakonima Evropske unije kojoj težimo. Odbor za privredne reforme je neka vrsta krovnog odbora, koji u sebi obuhvata i 12 predstavnika onih odbora koji se bave najvažnijim privrednim oblastima, naukom i tehnološkim razvojem, privredom i poljoprivredom, Zakonodavnog odbora i svih odbora čija je uloga od nesrazmerno velike važnosti u procesu privrednih reformi. Odbor za ravnopravnost polova takođe je nešto što traži svako društvo. Susrećemo ga praktično u svim parlamentima. Mi smo među poslednjim parlamentima koji bi preuzeo takvu instituciju. Dakle, postojanje odbora za ravnopravnost polova nameće stvarnost; ukoliko se pogleda struktura stanovništva, odnos žena i muškaraca, pa uporedi sa odnosom u državnim strukturama, parlamentu, relevantnim preduzećima, videćemo da je taj odnos dramatično u korist muškaraca. Ukoliko uporedimo primanja žena i primanja muškaraca, videćemo da je opet taj odnos dramatično u korist muške populacije. Sličan odnos, ali manje dramatičan, što treba da priznamo, postoji u zapadnim zemljama. Dakle, i u zapadnim zemljama susrećemo takvu vrstu diskriminacije u odnosu na pripadnice ženskog pola, lepšeg pola i pametnijeg pola. U tom smislu, mi kao parlament imamo obavezu i da sa stanovišta tog odnosa razmatramo one propise koji se pred nama nađu. Dakle, od onih propisa o zapošljavanju, do izbornih zakona, kojima bi trebalo da se predvide kvote u pravcu pozitivne diskriminacije onih pripadnica lepšeg pola koje se bave politikom ili potencijalno treba da se nađu u parlamentu, preko propisa koji se odnose na obrazovanje, na zdravstvenu zaštitu i zdravstveno osiguranje i svih propisa koji idu u pravcu zaštite žena, kako sa stanovišta njihove uloge u društvu, tako i sa stanovišta njihove reproduktivne funkcije, koja je od vitalne važnosti za sve nas. Odbor za borbu protiv siromaštva takođe je nešto što treba da posluži analizi i praćenju onoga što je strategija, kako Vlade Republike Srbije, tako i strategija svih onih ministarstava i državnih organa koji se bave borbom protiv siromaštva. To je jedna od institucija takođe preuzeta iz uporednih prava i iz stranih parlamenata. Ništa ovo od ovih odbora, koje predlažemo, nije novo. Sigurno je da svi odbori kvalitativno doprinose onome što želimo. Dakle, snažnom parlamentarizmu, pojačanoj ulozi parlamenta u društvenom životu, ulozi parlamenta u celom zakonodavnom procesu i kontrolnoj funkciji parlamenta u onim oblastima društvenog života koje su od strateške važnosti, ne samo za ovu strukturu i za ovaj saziv parlamenta, nego sam duboko ubeđen da će biti od strateške važnosti za svaki sledeći demokratski izabrani parlament u Srbiji. U tom smislu, za razliku od situacije kada smo došli u ovaj parlament 2000. godine, odnosno početkom 2001. godine, kao novi saziv i nasledili manje - više samo zgradu, ali ne i instituciju, nasledili samo firmu, ali ne i strukturu, naša uloga i naša obaveza je da sledećim generacijama i sledećim sazivima ostvarimo pravi evropski parlament. Hvala lepo.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Izvestilac u ime Administrativnog odbora ili u ime Zakonodavnog odbora? (Ne.) Da li predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Prvi za reč se javio mr Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS-a. Doktor, izvinjavam se. Da li želite da koristite vreme predviđeno za izlaganje predsednika ili polovinu vremena da ostavim? Pola. Hvala.
Ovo bi bila diskriminacija da je drugi u pitanju. Poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS-a da kažem nekoliko reči o ovim izmenama i dopunama Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, mi nećemo podržati predložene izmene i dopune Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, jer smatramo da one nisu suštinske prirode, neće i ne mogu unaprediti rad Skupštine Srbije. Umesto da predlagač predloži izmene Poslovnika koje bi poboljšale rad Skupštine, izmenile ono što je od strane više poslanika ili poslaničkih grupa konstatovano kao loše, problematično, što je bilo predmet sporenja i različitih tumačenja, predlagač naprotiv predlaže izmene koje ne diraju u suštinu Poslovnika, a ocenili smo da je jako loš, tako da pre svega imaju marketinški značaj. Odavno kroz više skupštinskih zasedanja i tema o kojima smo raspravljali, čak i onima koje su bile senzacionalističkog karaktera, ne zanima ih suština, ne zanima ih napredak rada Skupštine, već jedino i pre svega marketing. Utisak koji se želi nametnuti u javnosti, a što dodatno pored izmena Poslovnika postiže i priča o nekim drugim zakonima, postiže se kontrolom medija i prenošenjem u javnosti stavova DOS-a. Poštovane kolege, predlog za formiranje novih odbora očigledno je propagandnog karatkera, sa pokušajem da se bar malo u javnosti, pre izbora, izmeni loša slika o parlamentu Srbije, koja je stvarana u protekle dve i po godine i ovde u parlamentu različitim izmenama Poslovnika i različitim dešavanjima. Setite se samo čuvenog glasanja iz inostranstva, različitih disciplinskih prekršaja, tuča i slično, ali i načina predstavljanja rada parlamenta u javnosti, gde se više puta vodila objektivna kampanja protiv Narodne skupštine Republike Srbije i predstavnika opozicije. Očekivali smo da predmet izmene i dopune budu suštinske stvari. Zanimljivo je da se za ovaj rad Skupštine, najvažniji dokument, jer Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije jeste naš mini ustav, menja već četvrti, peti put. Naravno, uvek po potrebama DOS-a, bilo onog izvornog ili ovog koji je sada ostao. Umesto da se izmene kritikovane odredbe, čine se kozmetičke promene. Ostale su odredbe kojim su skraćena prava poslanika, da mogu da istupaju u Skupštini, da mogu da govore, da mogu da podnose amandmane. Ostale su odredbe u Poslovniku koje omogućuju formiranje lažnih poslaničkih grupa, krađu mandata i to stranaka koje nisu učestvovale u izborima decembra 2000. godine. Tako imamo jedinstven slučaj u našem parlamentu, možda redak slučaj u Evropi, da političke stranke koje nisu bile na izborima budu, tumačenjem Poslovnika, predstavljene u Skupštini Srbije. Ne samo to, nego da odlučuju i o nazovizajedničkoj državi, ovoj državnoj zajednici Srbije i Crne Gore. Ostale su odredbe koje omogućavaju kažnjavanje poslanika i novčano, a što je opet redak slučaj u parlamentarnoj praksi, uz suvereno pravo predsedavajućeg, predsednika Narodne skupštine ili onoga ko njega zamenjuje, kao večeras gospodin Maravić, da na osnovu subjektivnog kriterijuma izriče opomene, a što se apsolutno pokazalo lošim. Nisu precizirane ni odredbe o javnosti rada Skupštine. Skupština ne poštuje svoju odluku, a da ne pominjem sve šta je bilo oko direktnih prenosa. Mislim da je to veliki minus ovoj skupštini i neće moći objektivno učiniti ništa da bude više vrednovana, nego što objektivno ima vrednost Ima i mnogo drugih odredaba Poslovnika, koje su se u praksi pokazale kao nedorečene, manjkave, podložne dvostrukom selektivnom tumačenju, ali evo vidimo od strane gospodina Pajtića, predlagača, da se tu nije ništa učinilo. Ne čudi takođe, jer kažem da je sve marketinškog karaktera, da čak izmene Poslovnika nisu pratile ni one zaključke skupa koji je održan pre mesec dana u ovoj skupštini, uz učešće OEBS-a, koji su ukazali na mnogo toga što bi trebalo poboljšati u radu Odbora, a čak su nešto predložili, doduše jedan bi se odbor mogao podvesti pod to, ali ostalo apsolutno nema veze. Umesto toga imamo predlog za formiranje četiri nova odbora, iako ih već ima 25, što samo po sebi dovoljno govori, tako da ćemo imati ukupno 29 odbora. Kada se pogleda struktura Vlade Republike Srbije, 19 ministarstava, kada vidimo koliko ima agencija, a mi smo prebrojali 15, koliko ima zavoda i ostalih institucija koje formira Vlada, onda izgleda dolazimo do one stare maksime poznate i kao Marfijev zakon - ukoliko nešto ne želiš da rešiš, ti formiraj odbor, neku komisiju, agenciju ili nešto drugo što je očigledno na istom talasu da bi se našao prostor za angažman nekog od mnogobrojnih patuljastih saradnika DOS-a. Vredi upozoriti da pomenuti odbori nemaju precizno određen sadržaj. Ovde ću, samo primera radi, citirati stav 2. člana 68g koji govori o odboru za ravnopravnost polova, gde kaže da odbor sagledava stanje vođenja politike, izvršavanje zakona. Pobogu, odbor za ravnopravnost polova razmatra izvršavanje zakona, drugih propisa i opštih akata od strane Vlade Republike Srbije, drugih organa i funkcionera odgovornih Narodnoj skupštini. Ovo apsolutno asocira na nešto drugo. Inače, postoje ustavne odredbe koje govore o ravnopravnosti polova i to u svakom slučaju mora biti regulisano i bez ovakvog odbora, ali ako Savet Evrope nalaže, onda nema šta i onda će sigurno biti, jer što god Savet Evrope naredi, a DOS-u odgovara, onda se to poštuje. Obrnuto se naravno ne poštuje. Stvorena su i dva nadodbora, za privredne reforme i ravnopravnost polova. Struktura odbora za privredne reforme, moram priznati, vezano za ovaj drugi stav, da su u njemu predstavnici 12 različitih odbora, sam po sebi je smešan, jer ukoliko se baš želelo da se formira autonoman odbor, onda bi logično bilo da odražava sastav Skupštine, a predlog da predstavnici drugih odbora budu u ovom odboru sam po sebi je nesuvisao, ali bože moj i to je deo onoga što čini predlog. Predloženi odbori u značajnoj meri preuzimaju poslove koje radi Vlada Republike Srbije, jer objektivno bave se njenim poslom. Bolje bi bilo preraspodeliti poslove unutar postojećih odbora. Zašto postoji Zakonodavni odbor, zašto postoji Odbor za pravosuđe, ako je potrebno usaglašavati pojedina dokumenta sa evropskim zakonodavstvom, a treba logično, ali time očigledno treba da se bavi i Vlada. Kada je reč o pojedinim odborima ovde ne mogu, a da ne pomenem dva, odbor za privredne reforme i odbor za smanjenje siromaštva. Prvo, govoriti o privrednim reformama, dve i po godine pošto je ova Vlada formirana, smešno je. Kakve se sada u Srbiji mogu privredne reforme sprovesti, to je građanima Srbije jako poznato, ali jedino to ne zna Vlada. Potpuno sam ubeđen u priču koju Vlada stalno forsira, a to je da se u Srbiji bolje živi. Jedino građani Srbije to još nisu shvatili. Shvatiće kada dođe vreme izbora, ali će onda to debelo Vlada platiti. Kada se pogledaju ekonomski pokazatelji stanja privrede Srbije, onda se vidi da smo objektivno u katastrofalnoj situaciji, sa dvogodišnjom stopom pada proizvodnje, sa ogromnom nezaposlenošću od oko milion ljudi, sa svim ekonomskim pokazateljima koji su krajnje negativni i sada u kontekstu toga govoriti o privrednim reformama i o smanjenju siromaštva. Što reče jedan moj kolega, ovde bi samo falilo da stavimo naslov - odbor za smanjenje siromaštva i za svetlu budućnost, kao u neka prošla vremena. Logično da ovo nema blage veze i da se jedino predlagač suštinski bavio samo marketingom. Pitanje ove sudbine je pitanje dana objektivno zbog svađa koje postoje u DOS-u i samo je pitanje vremena kada će se ova skupština raspustiti, raspisati novi izbori i suštinski ovi odbori, i da se formiraju verovatno zbog odnosa koji sada postoji u parlamentu, oni suštinski neće doprineti poboljšanju rada parlamenta. Pošto je isteklo vreme, ostaviću nešto da kažem i sutra, pošto mi socijalisti, pored toga što smatramo da ovi odbori ne treba da budu, a pomenuo sam neke najvažnije razloge, imamo i predlog koji bi odbor, po našem mišljenju, trebalo formirati, zato što je to pitanje u dosadašnjem radu Vlade i ministarstava jednostavno ostalo po strani, a mislimo da je od izuzetnog značaja za Srbiju, jer ima za cilj povećanje nataliteta i poboljšanje demografske slike Srbije.
Za reč se javila Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Da li želite da koristite 20 minuta? Deset, hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, nakon onog sastanka u Skupštini Srbije koji je upriličen sa predstavnicima OEBS-a, a rezultat tih razgovora bio je da je umnogome kritikovan Poslovnik o radu Narodne skupštine i neke od odredbi koje sankcionišu poslanike u Skupštini Srbije, očekivala sam da ćete ovim izmenama i dopunama izaći na volju evropskoj javnosti i predložiti jedan demokratski poslovnik, tako da barem skinete sa sebe tu odgovornost i ono opterećenje koje ćete vazdan nositi, a to je da ste za vreme svoje vlasti doneli krajnje nedemokratski Poslovnik, koji je pre svega ugrozio prava narodnih poslanika. Da to nije samo paušalna ocena jedne opozicione političke partije govori činjenica da je Ustavni sud juče doneo odluku da narodni poslanici raspolažu svojim mandatima i da su odgovorni samo svojim biračima, što znači da svako od nas odgovara broju birača, a to je negde oko 26.000 iz svoje izborne jedinice. Pošto je Srbija bila jedna izborna jedinica, ako broj birača podelimo sa brojem narodnih poslanika, dolazimo do zaključka da svako od nas odgovara samo tim biračima i nikome više. Zbog toga ste imali možda zakasnelo, ali amandman je mogao da ide, odluka je po hitnom postupku, da se barem one odredbe predviđene u članovima 100, 101, 102. i 103. eliminišu iz ovog Poslovnika. Pored toga što su neustavne odredbe, nažalost Ustavni sud, koji se potpuno politizovao, nije se izjasnio o zahtevu koji smo uputili, da se preispitaju te odredbe Poslovnika, ali za vas je očigledno sada najpreče da se poveća broj odbora, kojih ionako ima, po našem mišljenju, mnogo. Uobičajeno je bilo da broj odbora prati broj ministarstava, a naravno imamo uvek Administrativni odbor, Odbor za pravosuđe, Odbor za ustavna pitanja i Zakonodavni odbor, ali to je neki optimalni broj, da bi svaki odbor bio matični za neke od predloga Vlade ili neku materiju koja dolazi na dnevni red Skupštine. Znači, 25 odbora, plus ova četiri odbora, ukupno je to 29 odbora, pa puta predsednik i zamenik predsednika, koji imaju nešto veći koeficijent zbog toga što obavljaju tu dodatnu dužnost, pa plus troškovi za dolaske na sednice, a stalno kukate kako je parlament skup, mogli ste da imate i taj razlog da ne povećavate broj odbora, nego da pojedinim odborima, već postojećim, eventualno stavite u nadležnost nešto od ovoga što ste želeli. Odbor za privredne reforme je odbor koji je apsolutno mogao da bude, kao i materija koja mu se stavlja u nadležnost, pridodat Odboru za privatizaciju, jer se i ministarstvo zove Ministarstvo za privredu i privatizaciju, pa sve što taj odbor radi bilo bi predmet tog odbora. Odbor za evropske integracije je nešto što uopšte nije u nadležnosti Narodne skupštine, već bi Vlada trebalo sama po sebi da vodi računa o tome pri sprovođenju svoje opšte politike, koju je i iznela kada je formirana, da li će svoje zakone, koje predlaže Skupštini Srbije, donositi tako da oni vode ka evropskim integracijama. Ali, evorpske integracije ne znače samo usaglašenost propisa sa propisima evropske zajednice, nego znače i ispunjavanje nekih uslova da bi se ušlo u Evropsku uniju. Ako će Srbija sama da uđe u Evropsku uniju, onda je možda taj odbor i potreban. Ali, mi još uvek vidimo da smo u zajendičkoj državi, odnosno državnoj zajednici, iako oni koji su taj sporazum potpisali sada izgleda da kažu "puj pike ne važi, sada smo za samostlanu Srbiju". Odbor za smanjenje siromaštva najbolje nam pokazuje kuda vodi ova vlada, kuda vodi ovu državu. Znači, vodi nas ka siromaštvu i smatra da je potrebno da ova skupština ustanovi jedan poseban odbor koji će se baviti siromaštvom. Svaki predlog zakona treba da bude takav da dovodi do progresa, a ne da dovodi do siromaštva. Da je taj odbor dobio naziv odbor za pitanje standarda, to bih sasvim razumela. To bi bilo afirmativno. Ali, odbor za smanjenje siromaštva, nemoguće je da opstane kao potreba. Odbor za ravnopravnost polova, kako je gospodin Pajtić ovde izneo, kao žena, moram da kažem da to ne osećam. Naprotiv, imam utisak da u našem društvu postoji diskriminacija muškaraca, a ne diskriminacija žena. Sa te strane, razumem da je gospodin Pajtić ovo predložio, ali je dao neadekvatno obrazloženje. Sve češće su muškarci predmet zlostavljanja. Žene lakše dolaze do posla. Došle su ove evropske banke i hoće da na šaletrima imaju mlade, lepe referente, a žene i jesu za te poslove prigodnije i bolje, strpljivije su u tim godinama i obrazovanije. Muškarci zaista imaju razloga da se osećaju diskriminisanim. Možda bi trebalo da u ovom odboru budu samo žene i da se ozbiljno pozabave problemom diskriminacije muškaraca u našem društvu. Ono što je gospodin Pajtić rekao, kao obrazloženje za uvođenje ovog odbora, da su žene diskriminisane, a sada je tu gospodin Maravić na mestu predsedavajućeg, ali da je tu gospođa Mićić, donekle bih se saglasila sa tim da zaista nije dobro na pleća jedne žene staviti toliku odgovornost i toliko obaveza. Pogledajte samo koliko je vas, muškaraca, ovde. Na pleća jedne žene navaljeno toliko obaveza, a ona to uspešno radi. Obavlja funkciju predsednika Skupštine, i predsednika države, pa onoliki prijemi, pa banketi, pa večere, pa prijem ambasadora, pa po pet ambasadora je u Narodnoj skupštini u jednom danu, pa mora ovde da dođe da vodi sednicu, pa da izađe na kraj sa nama neposlušnim poslanicima. To je zaista diskriminacija. U tom smislu, zaista bih se saglasila sa tim da postoji diskriminacija, ali pozitivna diskriminacija. Teško da bi bilo koji muškarac, evo ovde, iz Narodne skupštine, izdržao sve to što gospođa Mićić, ovako nonšalantno nosi. Doduše, ponekad izgubi kompas, nekada ima malo unezvereni pogled, ali su to, verovatno, posledice prevelikog rada, a možda i privatnih poslova. Ne zaboravite, mi žene smo i majke, i supruge, i sestre, i ćerke. Diskriminacije, što se žena tiče dokaz je upravo naša Skupština, nema. Zahvaljujem.
Hvala. Za reč se javio zamenik predsednika poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije, narodni poslanik Srđan Petrović.
Gledao sam na ovaj naš skupštinski semafor, jer sada vidimo na njemu da je u sali prisutno 96 narodnih poslanika. To nije tačan broj. Na osnovu člana 82. stav 2. Poslovnika, molim da se primenom elektronskog sistema utvrdi kvorum od jedne trećine narodnih poslanika.
Gospodin Petrović je reklamirao povredu Poslovnika, član 82. stav 2 - utvrđivanje kvoruma. Pre nego što pređemo na utvrđivanje kvoruma, zamolio bih stručnjake iz elektronskog centra da dostave listing prisutnih narodnih poslanika, prema evidenciji. Narodne poslanike molim da svoje identifikacione kartice ubace u poslaničke jedinice. Konstatujem da je u sali prisutno 60 narodnih poslanika. Ovim bismo danas završili rad. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Srđan Petrović, zamenik predsednika poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije.