Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Desetu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Pozivam vas da minutom ćutanja odamo poštu preminulom narodnom poslaniku Milutinu Mrkonjiću. Neka mu je slava. Dame i gospodo, na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 119 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Zahvaljujem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 149 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik dr Vesna Ivković. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika, obaveštavam vas da je ova sednica sazvana u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika i, izuzetno, za ponedeljak, dakle mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge odluka iz predloženog dnevnog reda. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave. Predsednik Narodne skupštine predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o dopunama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, koji je podneo Narodnoj skupštini 28. novembra 2021. godine, sa ispravkom od 29. novembra 2021. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 156, za – 153, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, koju je podneo Narodnoj skupštini 26. novembra 2021. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 158, za – 156, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Ivica Dačić, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, predložio je da se obavi zajednički jedinstveni pretres o oba predloga odluka. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 158, za – 157, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 158, za – 157, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog odluke o dopunama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, i 2. Predlog odluke o izmenama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 92. stav 2. i članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o dopunama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, sa ispravkom, koji je podneo predsednik Narodne skupštine i Predlogu odluke o izmenama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, koji je podneo narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Pošto smo gospodin Martinović i ja predlagači, prvo dobijaju reč predlagači, ja ću samo da napomenem da je ovaj predlog koji sam podneo praktično deo dogovora u međustranačkom dijalogu, kako bi se omogućilo da van ovog redovnog i standardnog sastava Republičke izborne komisije u slučaju predstojećih izbora, a samim tim i uključujući i referendum koji nas čeka o ustavnim promenama, ukoliko budemo usvojili predlog ustavnih amandmana, da se predloži šest članova i šest zamenika iz redova opozicionih stranaka koje nisu u parlamentu, bilo da su bojkotovale izbore, bilo da nisu prešle cenzus od 3%. Znači shodno tome taj predlog, a u zakonu je napisano da, ja formalno podnosim taj predlog, taj predlog je deo njihovih, u stvari rezultat njihovih predloga i to važi samo za ad hok ovu situaciju, znači za predstojeće izbore, a to uključuje i vreme i obaveze koje će RIK imati i vezano za referendum. U tom smislu smo danas i zakazali ovu sednicu. Poslanik Martinović je predložio izmene koje se tiču ovog redovnog sastava RIK. Ne znam da li on ima potrebu da objašnjava? Ako nema, idemo sada na diskusiju. Prvom da vam kažem da nećemo imati pauzu pošto smo krenuli zbog potrebe da se poslovničke obaveze, 24 sata mora da prođe od podnošenja zahteva za sazivanje sednice, odnosno za stavljanje neke tačke i sazivanje sednice, počeli smo kasnije tako da nećemo imati ovu pauzu od 14,00 do 15,00 sati i radićemo do 18,00 sati, a u 18,00 sati bi bilo glasanje. Takođe, želim da vas obavestim da ukoliko Odbor za ustavna pitanja, Jelena je sada izašla, pa ne znam da li se završila, rekla mi je da jeste, ukoliko dobijem taj Predlog ustavnih amandmana, zakazaću za sutra, shodno tome, znači otprilike, eventualno u 13,00 sati sednicu Narodne skupštinu vezano za Predlog ustavnih amandmana. Sada idemo na raspravu, odnosno predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, pre nego što krenem sa osvrtom na današnji dnevni red želim da porodici pokojnog kolege Milutina Mrkonjića, kao i njegovoj stranci SPS, u ime Stranke pravde i pomirenja, kao i u svoje lično ime, izrazim duboko saučešće zbog njegovog preranog odlaska. Kolega Milutin Mrkonjić, kao poslanik i kao ministar i kao društveni delatnik, ostavio je duboki trag. Hoću da kažem da sam imao čast da poznajem tog čoveka od koga smo mi mlađi poslanici mogli dosta toga da naučimo, a prvi put sam za Milutina Mrkonjića čuo 1999. godine kada sam bio učenik prvog razreda srednje škole, kada je obnavljao porušeni most u opštini Prijepolje. Posle tog čoveka ostale su brojni spomenici infrastrukturni, između ostalog i taj most i vrlo često smo na tu temu govorili. I njegova porodica i njegova stranka treba da budu ponosni što su u svojim redovima imali jednog takvog čoveka. Neka mu je večna slava i hvala. Takođe, poštovane koleginice i kolege želim da se osvrnem i na scene nasilja koje smo imali prilike da vidimo za vikend. Hoću da kažem da većina nas u ovoj sali u toku svog političkog delovanja je imala priliku da bude u opoziciji, ja lično mnogo više sam bio u opoziciji nego na vlasti, potpuno razumem drugačije mišljenje, potpuno razumem politički pluralizam i neslaganje. Međutim, u celokupnom tom neslaganju, sukobu mišljenja, sukobu koncepcija, sukobu mišljenja kako treba država da se razvija i društvo u kom pravcu treba da ide, moraju da se poštuju određeni propisi, a to su prvenstveno Ustav, zakon, ljudska prava, pravo drugog i drugačijeg. Znači, to što sam ja nezadovoljan određenim političkim stanjem u zemlji ne smem ni na koji način da sprovodim tako što ću ugrožavati drugog i drugačijeg ili njegova prava. Svako ima pravo da iskaže svoje neslaganje. Svako ima pravo da iskaže svoj bunt, ali u skladu sa Ustavom i zakonom i ne kršeći prava drugih i drugačijih. Zaista mislim da nije pravi put tako što ćemo mi blokirati određene saobraćajnice, pogotovo auto-put i doći do situacije da, na primer, vozila Hitne pomoći ne mogu da prođu. To je nešto što je apsolutno neprihvatljivo da ja zbog svog političkog neslaganja ugrožavam nečiji život ili živote drugih ljudi i njihovu redovnu komunikaciju. Imamo trgove, imamo sportske sale. Organizuje se miting, pa sa tih mitinga šaljite svoje političke poruke, ali da blokiramo put i da ljudi kojima život zavisi od toga koliko će brzo vozila Hitne pomoći doći na odredište, to zaista mislim da prevazilazi svaku meru i to ne možemo nazvati jednom razumnom političkom borbom. Zaista imam potrebu da apelujem da se takve scene više nikada ne dese i da takvo neodgovorno ponašanje zaista i osudim. Što se tiče današnjeg dnevnog reda, tačke o kojima danas govorimo, izmene Odluke o prestanku funkcije i imenovanju RIK su tehničke tačke, protokolarne i proceduralne. One u sebi sadrže i zaista duboko suštinsko značenje. Stranka pravde i pomirenja, kao najjača bošnjačka stranka i naš poslanički klub zajedno sa Ujedinjenom seljačkom strankom u Danu za glasanje će glasati za ove predložene promene zato što se radi o povećanju kapaciteta Izborne komisije. Dokaz da živimo u jednom demokratskom društvu, dokaz da vladajuća većina apsolutno oseća potrebu drugog i drugačijeg, drugačijeg načina razmišljanja jesu i ove izmene i zato ih apsolutno podržavam. Otkako je sveta i veka, otkako imamo izbore na bilo kom nivou, nikada se nije desilo da onaj koji izgubi izbore dođe i kaže – e znate, svaka vam čast, vi ste bolji, ja sam izgubio ili oni su izgubili zato što imaju lošije ideje, lošiji koncept, lošiju kampanju i lošije kandidate. Ne. Naprosto, ko god bi izgubio izbore on bi upirao prstom u Izbornu komisiju, bilo da se to radi o izborima za savet mesnih zajednica, bilo da se to radi o nekim lokalnim izborima, parlamentarnim, republičkim itd. Kada se vratimo u istoriju i analiziramo izbore i u Kraljevini Srbiji i ako govorimo o prostoru na kom mi živimo, našoj zemlji, Kraljevini SHS, Kraljevini Jugoslaviji kasnije, Titovoj Jugoslaviji, videćemo da je sprovođenje izbora uvek imalo određeni znak pitanja i uvek je nad tim izborima postojala nekakva sumnja u regularnost. Kada smo imali do te mere krizu u Kraljevini Jugoslaviji da smo imali i tu šestojanuarsku diktaturu, ukidanje parlamentarizma, sukobe sa smrtnim ishodom u parlamentu, kasnije 1945. godine i taj Sporazum Tito-Šubašić i tzv. „ćoravu kutiju“, pa višestranačje, 1996. godinu, velike demonstracije, 5. oktobar, a kasnije i aferu „Bodrum“. Znači, sve je to nešto što je obeležilo parlamentarizam u našoj zemlji. Hoću da kažem da sam zaista ponosan što funkcionišemo u parlamentu u parlamentarnoj većini koja nema problem da da šansu i da u izbornoj komisiji budu ljudi koji na osnovu izbornih rezultata to nisu zaslužili. Drago mi je što oni koji su zastupali ideju bojkota su shvatili da je to pogrešna ideja. Naprosto, svi problemi koji se dešavaju u društvu treba da se rešavaju u okviru institucija sistema. Niko od nas ovde ne razmišlja isto, zato i imamo politički pluralizam. Imamo različite političke opcije, stranke, ali onda koalicije pravimo na nekom imenitelju zajedničkih vrednosti. Važno je da naše sukobe, naše nesuglasice, različite koncepte, rešavamo u institucijama, u lokalnim parlamentima, u republičkom parlamentu, a ne da se to rešava na ulici, ne daj bože fizičkim sukobima ili nekakvim izlivima mržnje i ekstremizma. Zato je jako važno da imamo RIK u koju svi upiru prstom, koja ima jak legitimitet i koja će posle narednih izbora, kada saopšti rezultate, apsolutno niko neće imati sumnju u te rezultate. Mi smo kao Stranka pravde i pomirenja učestvovali na oba koloseka međustranačkog dijaloga, i gde su bili stranci kao kofasilitatori, evroparlamentarci, i ja ovom prilikom želim da se njima zahvalim. Ljudi iz evropskog parlamenta, iz EU, su naši partneri i prijatelji i mislim da je njihovo prisustvo samo doprinelo da imamo jedan intenzivniji diskurs i dijalog. Takođe, pozdravljam odluku i predsednika države i predsednika parlamenta da imamo i tu vrstu dijaloga unutar naše zemlje, unutar naših institucija, pod pokroviteljstvom Skupštine Republike Srbije, gde su učestvovale stranke koje nisu želele da imamo strane posrednike. Mislim da su na taj način ispoštovane želje apsolutno svih učesnika u tom dijalogu. Mi smo u tom dijalogu unutar naših institucija učestvovali samo na početku, dok je imalo potrebe za tim i hoću da kažem da je u ime manjinskih zajednica koje žive u Republici Srbiji, a prema poslednjem popisu 1/3 građanki i građana su pripadnici manjinskih zajednica, da je smanjenje tog broja potpisa sa 10 na pet hiljada civilizacijski iskorak, da se za to borio i izborio rahmetli lider naše stranke, akademik Muamer Zukorlić i da je zaista to velika stvar i omogućava pripadnicima manjinskih zajednica da lakše učestvuju na izborima, a onda i da izbore svoje učešće u parlamentu. Što se tiče dijaloga sa evroparlamentarcima, mi smo ponudili svoju platformu i hoću da kažem i kao stranka koja je pripadnik parlamentarne većine, imali smo određene, ali kao stranka nacionalne manjine, pripadnici bošnjačkog naroda većinom glasaju za našu stranku, imali smo određene svoje preporuke. Prvenstveno su se one ticale zastupljenosti u medijima. Kao najjača bošnjačka stranka, kao stranka koja je parlamentarna, koja ima četiri narodna poslanika, ni mi nismo zadovoljni koliko smo zastupljeni na nacionalnom medijskom servisu, međutim, ne postoji neko idealno društvo i jednostavno to su stvari na kojima svi zajedno moramo da radimo, da imamo jednu ravnomernu zastupljenost. Jako sam zadovoljan što se izašlo u susret i kada je u pitanju finansiranje kampanje. Naprosto, mislim da se pokazao jedan demokratski kapacitet kod vladajuće većine, a pogotovo kod najjače stranke, da se svima onima koji žele da učestvuju na izborima ponude fer uslovi i da niko nema opravdanja da se sutra odluči na bojkot. Hoću da spomenem, više puta smo govorili, šta se to dešavalo za vreme prethodnog režima. Vrlo često se govori o slobodi medija, vrlo često se govori o sprovođenju izbora. I danas je to tema kada govorimo o RIK. Govorio sam o iskustvima iz povijesti, međutim, hoću još jednom da spomenem da su se 2010. godine organizovali prvi put direktno izbori za nacionalne savete. Znači, sprovođeni su izbori za Bošnjačko nacionalno veće ili za Nacionalni savet Bošnjaka. Tada je lista koju je predvodio muftija Muamer Zukorlić, lista bošnjačke kulturne zajednice, ubedljivo pobedila na tim izborima i osvojila 49% glasova. Ministar za ljudska i manjinska prava iz DS Svetozar Čiplić, koji se i dan-danas bavi politikom i koji i dan-danas ima hrabrosti da sebe predstavlja kao nekakvu demokratsku alternativu, je poništio taj izborni rezultat tvrdeći da su Bošnjaci posebni i da njima trebaju posebna pravila. Tako da nije konstituisan 2010. godine Bošnjački nacionalni savet i četiri godine je njegov rad, suprotno Ustavu, suprotno zakonu, suspendovan. E, to je očigledno demokratija, sloboda izbora i vladavina prava kako je pojedinci zamišljaju. Ja iskreno verujem da takvi više nikada neće doći u situaciju da obavljaju bilo kakve javne funkcije u našoj zemlji. Što se tiče medijskih sloboda, mogu da kažem da u periodu do 2012. godine predstavnici moje stranke, lider naše stranke, rahmetli akademik Muamer Zukorlić, kao i ja lično, nigde nismo mogli da učestvujemo ni na kakvim medijima. Imali smo jednu televiziju u Sandžaku, "Sandžak televizija" i određena produkcija, mislim da se zvala "Skaj plus info", na kojoj neko ko nije mislio kao tada vladajuća većina je mogao da gostuje. Toliko o vladavini prava i o medijskim slobodama do 2012. godine. Mislim da je jako važno što danas ulazimo u promenu sastava RIK-a. Ovo je dokaz suštinske demokratije. Ovo je dokaz poštovanja drugog i drugačijeg i jedna fer ponuda da zaista sutra apsolutno niko ne može da upre prstom u RIK i da iskaže bilo kakvu sumnju. U danu za glasanje naša poslanička grupa podržaće ove predloge. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima Branimir Jovanović.
Hvala predsedniče. Koleginice i kolege, danas kada raspravljamo o novim članovima koji treba da promene sastav RIK-a zapravo mi pravimo jedan presedan, ali s obzirom da je to dogovor svih relevantnih političkih stranaka u Srbiji, predstavnika vlasti i opozicije, smatram da je taj preseda opravdan, da će biti samo primenjen na sledećim izborima i da ćemo ubuduće na svakim sledećim izborima raditi po jednom ustaljenom sistemu u skladu sa zakonom i procedurama i jedino u tom kontekstu mogu da opravdam i zato ćemo podržati današnje predloge koji su na dnevnom redu. Mi smo zbog bojkota izbora koji su održani 2020. godine i došli u ovu situaciju i sada na ovaj način pružamo šansu strankama koje ili nisu prešle cenzus ili koje su bojkotovale izbore da imaju svoje predstavnike u RIK-u. To je na neki način dobro jer dajemo legitimitet izborima koji treba da budu održani na proleće, pritom mislim i na predsedničke izbore i na lokalne beogradske izbore i na najavljene parlamentarne izbore. Smatram da ćemo na taj način ući u jedan proces promena izbornih zakona koji imaju cilj da se učvrsti poverenje građana u sam izborni proces. Nama iz SDPS kada govorimo o novim članovima RIK-a, odnosno o radu RIK-a najvažnije je da svi članovi RIK-a budu stručni i da budu profesionalni, a samo onaj princip na kojima se temelji rad RIK-a jeste i princip uravnoteženosti, odnosno da predstavnici stranaka koje su u parlamentu budu podjednako zastupljene u RIK-u, a u ovom slučaju dobićemo i stranke koje su vanparlamentarne da će moći da delegiraju svoje kandidate za RIK. Kada govorimo o stručnosti, tu je važno da stranke predlažu kandidate koji su kompetentni da obavljaju svoj posao, dakle da obavljaju posao u skladu sa zakonima, u skladu sa procedurama. Na Republičkoj izbornoj komisiji je uvek velika odgovornost. Pre svega što Republička izborna komisija organizuje izbore na svim nivoima, od predsedničkih izbora, parlamentarnih izbora, pokrajinskih, lokalnih, ali i izbora za saveta nacionalnih manjina. Mi pune tri decenije, kada govorimo o poboljšanju izbornih uslova radimo na tome. Ako se vratimo unazad videćemo da kada je obnovljen višestranački parlamentarni sistem u Srbiji da takav sistem je u mnogome promenjen nego što je on danas. Dakle, nekada smo imali većinski sistem, Srbija je bila podeljena na nekoliko izbornih jedinca i od kada je uveden proporcionalni sistem izbora narodnih poslanika i kada je Srbija jedna izborna jedinica suštinski se već 20 godina ništa nije promenilo u tom ključnom kontekstu. U svakom slučaju u kontinuitetu radimo da na jedan sporedan način unapredimo sam izborni proces da bismo učvrstili poverenje građana u naš politički sistem. Za SDPS unapređenje izbornog procesa kojim se promovišu osnovna ljudska prava i političke slobode jeste u stvari jedan proces koji doprinosi izgradnji poverenja, koji doprinosi izgradnji demokratskog i otvorenog društva gde će svako imati pravo da iskaže svoje političko uverenje i da slobodno glasa na izborima. Zato smatramo da je potrebno da se pronađe konsenzus, kada govorimo i o prelaznim rešenjima koja treba primeniti za naredne izbore, dakle o kratkoročnim rešenjima, ali i o dugoročnim rešenjima, jer smo i sami svesni da je to jedan postupak koji uvek traje i gde uvek treba da postoji dogovor svih političkih aktera kako da unapređujemo izborne uslove. Dakle, potrebno je i ubuduće da radimo na sveobuhvatnim reformama izbornog procesa i na taj način se jedino jača poverenje građana u institucije sistema koje neposredno ili posredno učestvuju u organizovanju izbora. Podsetiću da su predstavnici vlasti i opozicije pre 2,5 godine počeli da razgovore o poboljšanju izbornih uslova. Tada je dogovoreno da se neka rešenja mogu implementirati kratkoročno, dakle za prve izbore koji su održani nakon toga, i tako je i učinjeno u praksi tako što su izmenjeni zakoni, promenjene su procedure i taj dogovor je implementiran. Podsetiću i šta smo tada uradili. Dakle, mi smo tada doneli nekoliko zakona. Pre svega Zakon o finansiranju političkih aktivnosti, Zakon o sprečavanju korupcije, Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije i Zakon o javnim preduzećima. Dakle, to su bile izmene i dopune već postojećih zakona, u skladu sa dogovorom. Cilj je bio da se vodi efikasnija borba protiv zloupotrebe javnih resursa. Na tome smo istrajali i mislim da smo sada došli do jedne zaista prihvatljive zakonske regulative koja treba da se ispoštuje i na prošlim izborima je poštovana u praksi. Takođe, zakonom su unete izmene koje se odnose na smanjenje izbornog cenzusa sa 5% na 3%, povećan je prag za učešće, obavezno učešće kandidata na izbornim listama sa 30% na 40% za pripadnike manje zastupljenog pola, a ojačani su i mehanizmi kada se govori o zaštiti manjinskih partija. Izabrani su i nedostajući članovi REM-a, izabrani su članovi REM-a kojima je isticao mandat, tako da je i u tom delu ispoštovan dogovor. Sve ovo navodim da bih pokazao da svaki dogovor koji je postignutu u prošlosti da je bio ispoštovan od strane skupštinske većine. Takođe, navodim to iz razloga da pokažem da svaki dogovor koji je mogao da se primeni na prvim sledećim izborima da je i primenjen uspešno. Kada govorimo o Republičkoj izbornoj komisiji i o samom izbornom procesu, naša zakonska regulativa, za razliku od nekih drugih država, ne poznaje stabilnu, profesionalnu izbornu administraciju, dakle onu administraciju koja bi na jednom mestu vodila računa o celom izbornom procesu, odnosno svim njegovim segmentima. Tu mislim i na evidenciju birača do organizovanja i sprovođenja izbornog procesa, kontrolu finansija, praćenje uloge medija, analiziranje i iniciranje usavršavanja izbornog sistema i procesa. Dakle, kod nas je svaki deo ovog procesa poveren drugačijim, odnosno različitim državnim organima. U jednom delu i Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu ima značajnu ulogu, naročito kada govorimo o utvrđivanju, odnosno ažuriranju biračkih spiskova i o tome ću nešto reći kasnije. Zbog svega toga mi iz SDPS smo pre nekoliko godina plasirali jednu ideju da treba razmišljati o uvođenju državne izborne komisije. Kada kažem državna izborna komisija mislim na jedno profesionalno, nezavisno, stalno telo koje bi u sebi, u svom sastavu imalo eminentne stručnjake iz oblasti izbornog prava, izbornog sistema. Birali bi se na period koji je duži od trajanja poslaničkog mandata da bi se na taj način osigurala njihova nezavisnost, ali na taj način, profesionalizacijom jednog ovakvog tela mi bismo i ojačali mehanizme za kontrolu svih učesnika izbornog procesa. Zato sam i rekao malopre da sadašnju Republičku izbornu komisiju treba pre svega da odlikuje stručnost i uravnoteženost. U prethodnom periodu RIK je unapredio rad u mnogim segmentima. Tu pre svega mislim na onaj deo da javnost ima bolji uvid u rad RIK-a. Sada neko može u direktnom prenosu putem internet sajta da prati rad RIK-a, način na koji postupaju članovi, način na koji se donose odluke. Takođe, nakon završetka izbora, na sajtu RIK-a se nalaze skenirani zapisnici sa svakog biračkog mesta i svako ko ima i malo sumnje u konačne rezultate, može da uporedi te rezultate, napravi sam zbir i vidi da li je sve u redu ili nije, a očigledno da do sada nije bilo prigovora kada govorimo o tom segmentu. Ranije je to bilo mnogo drugačije, ranije su ti rezultati mogli da se vide samo na biračkim mestima, da li su to škole, mesne zajednice ili neki drugi objekti, bilo je obavezno da se istaknu zapisnici na tim prostorijama, ali ne i na sajtu RIK-a. Mislim da smo u toj oblasti napravili značajan napredak. Takođe u saradnji sa Ministarstvom za državnu upravu i lokalnu samoupravu su uspešno ažurirani birački spiskovi i pre održavanja izbora, svaki građanin može da proveri da li je upisan u birački spisak. Jednostavno ode na sajt Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ukuca svoj matični broj i može da vidi da li je upisan u birački spisak, da se na vreme informiše. Ako nije, može da ispravi tu grešku ukoliko je ima i može da vidi na kom biračkom mestu glasa. Jedino što možemo da uradimo na ovom planu jeste da radimo na medijskoj promociji da bi građani bili upoznati da im je i ova mogućnost na raspolaganju. Smatram i da je dobro rešenje što svaka izborna lista ima posmatrača na svakom biračkom mestu i tu, ako se ispoštuje ceo proces, kada govorimo o glasanju, zaista nema potrebe da sumnjamo u rezultate glasanja. Nema sumnje da je RIK i do sada radio profesionalno i dobro svoj posao, ali uključivanje predstavnika opozicije u sastav RIK-a zapravo je deo dogovora i svi učesnici na sledećim izborima će moći da kontrolišu taj proces, od trenutka raspisivanja izbora do trenutka kada se prebroje glasovi i kada se objave zvanični rezultati glasanja. Mi na ovaj način zaista niti udovoljavamo bilo kojoj stranci, niti nam je cilj da oštetimo bilo koju stranku, već želimo da javnost ima uvidu u sam izborni proces, konkretno u ovom slučaju u rad RIK-a. Pre dve i po godine je izgledalo nemoguće da u takvoj jednoj atmosferi predstavnici vlasti i opozicije naprave bilo kakav dogovor. Mislim da smo svi bili dovoljno odgovorni, da smo pokazali da je tako nešto moguće i sada se rezultati toga vide, konkretno i danas u parlamentu kada raspravljamo o izmenjenom sastavu RIK-a. Podsetiću da nam prestoji niz zakona koje treba da donesemo u narednom periodu na osnovu koga će se promeniti određene procedure na sledećim izborima i koje će se primeniti na predsedničkim, parlamentarnim i lokalnim izborima. Naš motiv jeste pre svega da unapredimo izborni sistem, jer smatramo da je neophodno da se on menja s vremena na vreme, jer se menjaju i okolnosti u kojima živimo, da stvorimo jedan stabilan sistem koji će vratiti poverenje građana u izborni proces, ali da utemeljimo politički sistem u skladu sa voljom građana i sa realnom snagom političkih subjekata. Pokazali smo da dogovorom možemo da dođemo do zadovoljavajućih rešenja i nema razloga da tako bude i u budućnosti. Zbog toga će SDPS podržati predloge koji su na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Života Starčević.
Uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što krenem na temu o kojoj danas raspravljamo, želim u ime JS i poslaničke grupe JS da izrazim SPS, ali ne samo SPS, nego i svima nama najiskrenije saučešće zbog smrti velikog neimara, našeg kolege narodnog poslanika Milutina Mrkonjića, čoveka koji je čitav život gradio i radio, trudeći se da izgradi sve što je moguće i pre roka. Nažalost, i otišao je pre roka, i ostaje velika praznina na mestu gde je sedeo naš kolega, dragi poslanik i počasni predsednik SPS, gospodin Milutin Mrkonjić. No, da pređem na temu danas. Mi danas razgovaramo o Predlogu odluke o dopunama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u RIK, i o Predlogu odluke o izmenama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u RIK. Kao što ste vi predsedniče rekli, suština je u tome da mi ovim činom želimo da ispoštujemo dogovor koji smo napravili sa delom opozicije, dogovorom koji je potpisan ovde u republičkom parlamentu i time da pokažemo kako, naravno, želimo da držimo reč i kako želimo da stvorimo jednu povoljnu i pozitivnu političku klimu u našem društvu. Ta pozitivna politička klima koju mi želimo da stvorimo je dobro okruženje za dalji napredak Srbije, za dalji razvoj Srbije i smatramo da je to najbolji način da Srbija ide napred, kako u ekonomskom, tako i u svakom drugom smislu. Zato će poslanička grupa JS podržati ovaj Sporazum, kao što smo i dali svoje aktivno učešće u svim dosadašnjim razgovorima, pregovorima, ili kako god hoćete, sa opozicijom, koji traju, ne samo ove godine, nego da vas podsetim, koji su trajali i pre prethodnih izbora. Zašto vas to podsećam? Jer, deo opozicije nije potpisao ovaj sporazum i deo opozicije svakako ne podržava stvaranje te pozitivne političke klime u društvu, jer im to apsolutno ne odgovara, a u daljem svom izlaganju reći ću vam i zašto im to ne odgovara. Prosto, zarad javnosti, mi moramo da pokažemo kako se došlo do ove situacije da mi danas pravimo, kako bih rekao, jedan izuzetak od pravila, a to je da u RIK, u njen sastav ubacujemo šest članova i šest zamenika iz redova onih opozicionih stranaka koje nisu članovi parlamenta i koje ne učestvuju u parlamentarnom radu. Naime, setite se da smo prošle godine, pre prethodnih parlamentarnih izbora, držali i imali razgovore na Fakultetu političkih nauka između partija koje čine deo vladajuće većine i između opozicionih partija. Ti razgovori, pregovori su se kasnije premestili u parlament uz posredništvo evroparlamentaraca i došlo se do niza, da tako kažem, ustupaka, prema opozicionim partijama, od strane stranaka koje čine vladajuću većinu, od kojih svakako najznačajniji ustupak jeste bio smanjenje izbornog cenzusa sa 5% na 3%. Međutim, i te i takve ustupke opozicija, pre svega okupljena oko Dragana Đilasa i Vuka Jeremića, je odbila, ignorisala i ubeđivala je sve vreme pred prethodne parlamentarne izbore građane Srbije da ne izađu na izbore, da je bojkot izbor jedino, pravo i dobro rešenje, a u stvari, suština tog njihovog zagovaranja bojkota, bila je želja, nisu bili loši izborni uslovi, jer izborni uslovi su bili onakvi kakve su oni napravili, izborni zakoni su bili oni koje su oni izglasali, već suština tog njihovog zalaganja za bojkot, bila je želja da se nekako sakrije loš predizborni rejting, i želja da sakriju svoju sramotu koju bi doživeli na izborima da su izašli na izbore prošle godine na republičke, odnosno parlamentarne izbore. Tada sam rekao da opozicija neće ni kako ona hoće, jer smo i tada sve njihove zahteve uglavnom usvajali, izašli u susret, ali i pred svega oni su se odlučili za bojkot koji im naravno nije uspeo, jer građani Srbije su razumeli šta su oni želeli bojkotom, razumeli su da su oni želeli da sakriju svoj loš rejting, nedostatak podrške u narodu i želeli su da sakriju tu neku političku bruku koju bi doživeli na tim parlamentarnim izborima. Naravno, odmah posle parlamentarnih izbora oni su krenuli sa tim kako su loši izborni uslovi, kako su oni u svakom pogledu diskriminisani, i jednostavno kada je predsednik Republike odmah nakon prethodnih prošlih parlamentarnih izbora oročio trajanje ovog saziva Narodne skupštine Republike Srbije na godinu dana i najavio unapred da će se održati novi republički izbori, i mi sada već znamo da će biti održani 3. aprila naredne godine, opozicija je opet krenula sa kuknjavom, krenula je sa žaljenjem, sa pričama o tzv. lošim izbornim uslovima iako smo im mi i pre prethodnih izbora i te kako izašli u susret. Naravno, krenuli su razgovori sa tim opozicionim strankama i to u dva koloseka. Jedan koji je vodio predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, gospodin Ivica Dačić uz, kako bih rekao, veliku podršku predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića, a drugi kolosek je pokrenut na insistiranje upravo tog dela opozicije koji je bio najekstremniji u zagovaranju bojkota, najekstremniji u optuživanju kako su ovde loši predizborni uslovi itd, to je ona grupacija koja se okružila oko Dragana Đilasa i Vuka Jeremića. Na njihov zahtev, a želeći opet da stvorimo pozitivnu i dobru političku klimu u našoj državi i u našem društvu, mi smo krenuli i u taj drugi kolosek razgovora koji se odvijao, na njihovo insistiranje, uz posredstvo predstavnika Evropskog parlamenta. Tu su bili, da vas podseti, Tanja Fajon, gospodin Bilčik, Kukan, Flakenštajn. Ti ljudi su učinili takođe napor da uzmu svoje učešće i da pomognu da dođe do nekog kompromisa i do nekog dogovora kada su u pitanju izborni uslovi. Šta se dešava? Idu razgovori, idu pregovori što onlajn, što direktnim sastankom i ja prosto moram da se osvrnem na taj poslednji sastanak koji se odvijao u palati Federacije, gde smo imali dvodnevne razgovore i sve je teklo u dobrom pravcu, ali naravno ta grupacija oko Dragana Đilasa je napustila te razgovore, opet nisu hteli ni kako oni hoće, nisu pristajali ni na šta, čak su tom prilikom i uvredili predstavnike Evropskog parlamenta rekavši da su predstavnici Evropskog parlamenta postigli dogovor sa vlašću, a ne sa opozicijom. Tim se čak doveli u pitanje te razgovore, te uvrede su dosta pogodile evroparlamentarce da je, recimo, čak i gospodin Flakenštajn u jednom trenutku napustio te razgovore. Naravno, mi smo u tim razgovorima došli do nekih 16 tačaka koje su se ticale poboljšanja izbornih uslova. Iako većina stranaka, koje čine deo vladajuće većine, govorili da ne prihvatamo ad hok rešenja, vansistemska rešenja, mi smo u tih 16 tačaka između ostalog ipak prihvatili i neke koje su najvažnije, a jedna od njih je danas na dnevnom redu, a to je dopuna RIK-a strankama koje nisu u parlamentu, jer su bojkotovale izbore ili nisu prešli izborni cenzus, i upravo idemo u implementaciju tih nekih 16 tačaka i tog dogovora, jer smo rekli da držimo reč i da ćemo učiniti sve da stvorimo povoljnu političku klimu. Opet kažem, suština svega, tih nekih protesta, žalbi, kuknjave, tog dela opozicije, suština te kuknjave nisu bili loši izborni uslovi, već je razlog za to isključivo loš rejting i želja da sakriju svoju sramotu. Napustili su te razgovore u Palati federacije, ali danas, evo vidimo, izlaze na izbore, iako su ti izborni uslovi one koje su oni odbili i zbog kojih su napustili taj sastanak. Pa, prosto postavlja se pitanje zašto je to, otkud da promena odluke? Tu se nameće, kako bih rekao, jedan logičan zaključak, a to je da ih je neko slagao da postoji negde neki deo kolača do koga oni mogu da se dočepaju. Jer, oni vlast ne gledaju kao priliku da unaprede Srbiju, da rade na razvoju Srbije, kako ekonomskom, tako i u razvoju svih drugih društvenih sfera, oni gledaju to kao kolač koga mogu da se dočepaju i da ga čerupaju. Rekoh, mi smo to radili kako bismo napravili jednu bolju političku klimu i radimo to kako bismo napravili jednu bolju političku klimu, jer ta politička klima jeste dobar preduslov za dalji društveni i ekonomski napredak Srbije. Ali, kažem, to svima ne odgovara, a naročito ne odgovora tom delu opozicije okupljenom oko Đilasa i Jeremića. Naravno da njima, zbog lošeg rejtinga i nedostatka podrške u narodu, trebaju incidenti, treba jedna loša nestabilna klima u društvu, jer samo na takav način se nadaju da će doći do nešto veće podrške. Naravno da u tom kontekstu možemo sagledati i jučerašnje proteste, odnosno prekjučerašnje proteste i blokadu puteva i autoputa. Ti protesti su upravo izraze te njihove nemoći da dobiju i zadobiju podršku naroda. Zato izazivaju incidente, jer misleći da podizanjem tenzija mogu da zadobiju kakvu takvu podršku. Pri tome se kriju, naravno, iza raznih opozicionih pokreta. Ko još može da poveruje da Ćuta i Zelenović nisu deo te priče oko Đilasa i Jeremića? Uostalom, za informaciju i zarad javnosti, moram da kažem da je taj Zelenović upravo na tim pregovorima sedeo pored Đilasa i Jeremića i bio sastavni deo te grupacije. Tako da, jasno je da su ti takozvani ekološki protesti i takozvani ekološki pokreti i inicijative i te kako politički, a verujem i ekonomski vezani za tu političku grupaciju. Prosto, kada pogledamo tih 120 ljudi koji su blokirali autoput, kako je Dragan Marković Palma juče rekao, 90% njih su opozicionari, opozicioni predstavnici, članovi opozicionih stranaka. Oni, želevši tako da izmišljaju teme, izmišljaju probleme u društvu, kao što su izmislili problem sa Rio Tintom, koji realno ne postoji, kao što su izmislili problem sa eksproprijacijom zemljišta, koji realno ne postoji, kao što su izmislili problem sa muralom, koji je postao u jednom trenutku za njih vrlo važna i glavna tema, iako ta tema ne postoji, znači, sve su to neke izmišljene situacije, izmišljene afere upravo zarad podizanja političkih tenzija i pokušaja stvaranja političke nestabilnosti kako bi u toj nekoj atmosferi, lošoj političkoj atmosferi uspeli da zadobiju još po koji sitan politički poen. Naravno, mi iz Jedinstvene Srbije smo rekli da se zalažemo za sistemska rešenja, a ne za neka at hok rešenja, ali, zarad dogovora i zarad toga da dokažemo šta je pozadina ovog dela opozicije, složili smo se, kao i sve ostale koalicione stranke i koalicioni partneri, da prihvatimo ovaj kompromis. Ali, oni kompromis ne žele. Pa, zar nisu prekjuče rekli - Srbija mora da stane da bi krenula? E, pa, gospodo draga, Srbija se toliko zahuktala, Srbija se toliko brzo kreće u pravcu koji je odredio narod Republike Srbije na prethodnim izborima, koji će podržati i na ovim izborima koji predstoje, da to brzo kretanje, tu zahuktalu Srbiju ne može da zaustavi ni Đilas, ni Jeremić, ni ta grupacija oko njega, izmišljanjem tema, izmišljanjem afera, izmišljanjem situacija. Srbija će nastaviti da se kreće brzo. Srbija će nastaviti da napreduje. Srbija će nastaviti da bude lider u promenama, da bude lider na zapadnom Balkanu u privlačenju stranih investicija, da bude lider na zapadnom Balkanu po stopi ekonomskog rasta. Kao što je rekla gospođa Gudrun Kugler, predsednica Parlamentarne grupe Austrijsko-srpskog prijateljstva, na sastanku sa Draganom Markovićem Palmom i grupom naših poslanika, Srbija je za nas Švajcarska na Balkanu. Srbija će i ostati Švajcarska na Balkanu, bez obzira koliko se to ne svidelo toj opozicionoj grupi. Iz tog razloga, Poslanička grupa Jedinstvene Srbije će u danu za glasanje glasati za ove predloge odluka i podržati ih u celosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Elvira Kovač.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče, predsedništvo. Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Poslaničke grupe Saveza vojvođanskih Mađara, i ja ću slično kao i uvaženi prethodni govornici povodom ove teme dnevnog reda najviše govoriti o međustranačkom dijalogu, iliti o prošlosti, odakle se krenuli i gde se stiglo danas, objašnjavajući zašto mi danas zapravo proširujemo broj članova RIK-a. Kao što je to poznato, međustranački dijalog je počeo još u prošlom sazivu, odnosno održane su tri runde međustranačkog dijaloga 2019. godine i na tim dijalozima, odnosno na tim razgovorima je učestvovao veći broj stranaka, skoro svi, ali i, ono što je značajno naglasiti, civilne, nevladine organizacije. Pokrovitelj svega ovoga je, naravno, Narodna skupština Republike Srbije, a kofasilitatori su bili predstavnici Evropskog parlamenta. Savez vojvođanskih Mađara je od samog početka učestvovao u svim formama međustranačkog dijaloga. Dakle, 2019. godine takođe. Bili smo srećni kada se na kraju došlo, posle tri runde, do tabele, odnosno dogovoreno je šta će se uraditi. Naravno, sve vreme smo, kao i uvek, pozdravljali uvažavanje komentara, preporuka i Venecijanske komisije i ODIR-a. Znamo da se već tada, dakle pre prošlih izbora, razgovaralo najviše o kontroli finansiranja, odnosno o izbegavanju zloupotrebe javnih resursa, najviše o slobodi medija, unapređenja rada takozvanog REM-a, tj. Regulatornog tela za elektronske medije. Ono što smo čuli u jednoj od prethodnih diskusija, konkretni rezultati, kažem taj dogovor, tabela koju smo mi, odnosno ova institucija maksimalno ispunila, bile su prve izmene i dopune zakona. Naime, krajem 2019. godine, 13. decembra, Narodna skupština je usvojila Zakon o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, nadalje Zakon o dopunama Zakona o javnim preduzećima, izmene i dopune Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije. Sve se to odnosilo u najvećoj meri na sprečavanje korupcije iliti na zloupotrebe tzv. funkcionerske kampanje, zloupotrebe javnih resursa. Ono što je takođe značajno i o čemu se ovde danas, koliko mi se čini, jer sam pažljivo pratila prethodne diskusije, još nije govorilo, jeste da smo krajem 2019. godine 23. decembra doneli Odluku o formiranju Nadzornog odbora i Narodna skupština je tada izabrala članove Nadzornog odbora prvi put posle 20 godina. Značajno je naglasiti da od ukupno pet članova Nadzornog odbora, dva člana su izabrana na predlog vladajuće većine, a troje na predlog opozicije. Uspešno se implementiralo i to što je tada dogovoreno, vezano za Savet Regulatornog tela za elektronske medije, ili ti REM-a. Naime, tada je možda bilo zbunjujuće, zbog toga bi baš želela da naglasim šta je značilo tri plus dva. Najpre je dostavljen poziv udruženjima dramskih, scenskih i filmskih umetnika sa jedne stane, nadalje, za nas značajno, nacionalnim savetima, nacionalnih manjina i poslaničkim grupama, pa je Narodna skupština Republike Srbije 27. decembra izabrala tri nedostajuća člana REM-a, jer do tada smo trpeli kritike da je taj zadatak još preostao. U međuvremenu su još dva dodatna člana podnela ostavku i posle toga, postoje pravila i pravo da predlaže članove REM-a su imali Udruženje izdavača elektronskih medija, Udruženje novinara u Republici Srbiji, kao i nadležni odbor Skupštine AP Vojvodine koji su predložili po dva kandidata i od ovih četvoro kandidata Narodna skupština je 14. februara izabrala još dvoje i time je u potpunosti ispunila obavezu koju je prihvatila na trećoj rundi međustranačkog dijaloga. Posle toga i o tome se ovde već danas govorilo, ovaj visoki dom je 8. februara usvojio Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona, sa jedne strane o izboru narodnih poslanika, a sa druge strane o izmenama i dopunama Zakona o lokalnim izborima. Najveća novina o kojoj se tada puno govorilo i koja ostaje na snazi, mislim da je značajno i da se to naglasi, jeste da se do tad važeći izborni cenzus smanjio sa 5% na 3%. Savez vojvođanskih Mađara je tada ukazivao na to da, sa jedne strane se na ovaj način većinskim strankama olakšava ulazak u parlament, jer naime, za njihov ulazak, logično ako je cenzus manji, biće potrebno manje glasova, ali smo preračunali matematički da je sve ostalo kao što je bilo za stranke nacionalne manjine bio bi otežan ulazak u parlament, odnosno da bi tzv. prirodni prag tada iznosio više. Ovom prilikom želim da se zahvalim na razumevanju vladajuće većine i same SNS kada smo našli adekvatan način da uvedemo koeficijent za stanke nacionalnih manjina da se ove izmene na njih nikako ne odnose na negativan način. Naravno, o tome se danas već govorilo, zvanično su pojačane ili povećane kvote za manje zastupljeni pol izmenama zakona, ali polako i sigurno da dođemo kroz kratku retrospektivu ove istorije do sadašnjeg saziva ili ti do Dvanaestog saziva Narodne skupštine Republike Srbije. Znajući da imamo obavezu, pošto je jedan od zaključaka prošlog međustranačkog dijaloga bio da će se dijalog, razgovor nastaviti i da će se primena pratiti i posle izbora koji su na kraju posle odlaganja bili održani, kao što znamo 21. juna 2020. godine i odmah na početku ovog saziva ste vi gospodine predsedniče razgovarali sa predsednikom, ja to volim da kažem – AFETA ali, ti na srpskom Odbor za spoljne poslove Evropskog parlamenta, gospodinom Dejvidom Mekalisterom i naravno, da je dogovoreno da će međustranački dijalog uz posredovanje Evropskog parlamenta biti, kofasilitatora sa njihove strane biti nastavljen. Moram priznati da su te pripreme trajale, ali moramo i naglasiti da je na kraju, bez obzira što je zvanično taj međustranački dijalog počeo 1. marta ove godine, konačno smo 19. do 22. aprila ove godine svi mi tada, osam poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije imali onlajn razgovore sa kofasilitatorima i izneli šta mi očekujemo od međustranačkog dijaloga. Verujem da smo svi mi bili vrlo konstruktivni. Moram da naglasim da je većina parlamentarnih stranaka predala svoje platforme i SVM je ne tako detaljnu, ali vrlo konkretnu platformu, najviše od zastupljenosti stranaka nacionalnih manjina pripremio, predao kako na srpskom, tako i na engleskom jeziku, znači kofasilitatorima. Onda smo došli do toga zbog čega nas takođe kritikuju, ali mislim da je značajno da naglasimo, da su određene stranke koje su trenutno van Narodne skupštinine, vanparlamentarne, a pripadaju ako mogu tako da kažem, više desnici i protiv su evropskih integracija želeli da učestvuju u međustranačkom dijalogu, ali bez posredstva evroparlamentaraca. Mislim da je značajno da su oni saslušani i da je uz pokroviteljstvo, ponovo vas, gospodine predsedniče, pokrenut i taj međustranački dijalog bez posredstva posrednika. Mnogi nas pitaju kada će se ti dijalozi naći. Ja bih sada želele da objasnim da su se oni već našli da je rezultat i jednog i drugog to o čemu razgovaramo između ostalog danas i o čemu ćemo razgovarati najverovatnije, da li tokom decembra ili tokom januara kada budemo ponovo razmatrali najnovije izmene i dopune Zakona o izboru narodnih poslanika i o lokalnim izborima. Da naglasim ono što takođe nije jasno mnogima i novinari pitaju, znači, prvi sastanak, plenarni sastanak tog međustranačkog dijaloga bez posrednika je bio krajem aprila, 28. aprila ove godine uz prisustvo i gospodina predsednika Vučića u svojstvu predsednika države. Sećamo se svi mi koji smo prisustvovali da je bilo 26 puta dva predstavnika kako stranka koje ne žele posredstvo, tako i parlamentarnih stranaka i tada je dogovoreno da ovaj format nije efikasan i mi stranke koje smo manje, ali pripadamo vladajućoj većini smo se dogovorili o formiranju radne grupe koja će da nastavi taj dijalog i taj rad da bi to bilo efikasnije i uspešnije i da ćemo na kraju tog posla, da će nam se sporazum do koga se dođe predstavljen, da ćemo biti informisani o tome dokle se stiglo. Zaista, moram da naglasim da je Radna grupa međustranačkog dijaloga bez posrednika bila vrlo vredna i koliko sam obaveštena održano je 14 sastanka na kojima je razgovarano najviše o medijima, sa akcentom na analizi i unapređenju rada Javnog medijskog servisa prilikom izveštavanja o aktivnostima tokom političkih subjekata, kako tokom izborne kampanje tako i pre nje. Opšta pravila izbornog postupka, izborni dan, glasanje na biračkom mestu, utvrđivanje rezultata glasanja i zaštita izbornog prava i nezaobilazno, finansiranje izborne kampanje, sprečavanje zloupotreba javnih resursa u izbornoj kampanji. Značajno je da je u okviru svake od ovih tema se razgovaralo o nekoliko podtema. Moram da naglasim i inicijativu da kada se na ovom međustranačkom dijalogu otvorila tema predstavljanja stranaka nacionalnih manjina, da su onda predstavnici četiri parlamentarne stranke nacionalnih manjina koje su trenutno u Narodnoj skupštini da su oni bili pozvani i da smo mi mogli i u ovoj vrsti, znači na samoj Radnoj grupi da iznesemo svoje mišljenje koje naravno nije uvek jednoznačno, ne misle svi isto, ali je bio veoma konstruktivan sastanak. Većina tih primedbi stranaka nacionalnih manjina je na kraju ušla i u sporazum, ali kad se eto približavamo istoriji do današnjeg datuma, onda moram da naglasim i da pored vrlo duge pripreme međustranačkog dijaloga uz posredstvo posrednika, smo došli i do fizičkog sastanka, sećamo se da smo čekali da zapravo predstavnici Evropskog parlamenta mogu da putuju i da dođu u Beograd. Prva runda ovog drugog međustranačkog dijaloga, druge faze međustranačkog dijaloga je bila 9. i 10. jula ove godine u palati Srbije i o tome smo čuli, na kojoj su učestvovale i opozicione stranke i parlamentarne stranke. Mislim da je ta runda bila vrlo kvalitetna i nekako je bilo nade u vazduhu da će se zaista svi ponašati maksimalno konstruktivno i da ćemo doći do zajedničkih opipljivih rezultata i konkretnih rešenja, jer cilj samih kofasilitatora iz Evropskog parlamenta, a naravno i Narodne skupštine je bila podrška integritetu izbornog procesa i posvećenost rešavanju izazova kako bi se unapredili izborni uslovi, bar se to tako reklo. Želim da naglasim da Savez vojvođanskih Mađara smatra da se u proteklom dužem periodu nisu drastično menjali uslovi utakmice, ali eto, ponovo je vladajuća većina bila dovoljno mudra da izađe u susret i opozicionim strankama. Najviše se ponovo razgovaralo o slobodi medija, medijskom pluralizmu, poštovanju profesionalne etike, medijskog standarda itd. Konkretan zaključak se odnosio na to kada ćemo nastaviti i da će se preko leta napisati neki zaključci. Tako da, odmah moram da naglasim da je ta sledeća najavljena runda čiji rezultati su, kažem i ovo o čemu danas razgovaramo, proširenje broja članova RIK-a, bila 17. i 18. septembra ove godine. Na toj rundi su ponovo učestvovale sve parlamentarne stranke i opozicija, ali kao što smo čuli i kao što je poznato određeni predstavnici opozicije su, ipak odlučili da na početku, u sredini ili pred kraj sastanka napuste sastanak. Meni je iskreno žao što se nije došlo do konsenzusa na kraju, ali se videlo da su određene stranke, zaista došle, nisu ni želele da saslušaju nikog. Naglasila sam pre izvesnog vremena da smo svi mi predali svoje platforme i svi mi bili smo spremni da razgovaramo, a neki su hteli i o papiru naravno, kofasilitatora, a neki su hteli samo da se razgovara o njima i videlo se da uopšte nisu konstruktivni. Ipak se došlo do konkretnih mera i značajno je da je tada naglašeno da će vladajuća većina bez obzira na nedostatak konsenzusa, raditi na implementaciji svih tih dogovorenih mera. Sada ću spomenuti najznačajnije. Jedna od najznačajnijih je uspostavljanje Privremenog nadzornog tela za praćenje medija u kome će učestvovati i predstavnici opozicije. Znamo da je od tada, dakle, u međuvremenu Vlada Republike Srbije, 14. oktobra donela odluku o osnivanju Privremenog nadzornog tela. Definisale su konkretne stvari, kao što je sastav, broj članova, način obrazovanja, rada i finansiranja. Dogovoreno je da će ovo Privremeno nadzorno telo imati 12 članova, šest na Predlog REM, a šest na predlog predsednika ili kofisilitatora kada dođu predlozi opozicije. Moram da izrazim žaljenje što nismo dobili šest predloga i što trenutno ovo Nadzorno telo, regulatorno telo ima šest plus pet, tj. 11 članova, ali dogovoreno je još nekoliko stvari, obavezujući Pravilnik za rad javnih medijskih servisa i preporuka za privatne emitere, kao i ovo proširenje broja članova RIK sa šest ili tri plus tri, što znači tri predstavnika onih opozicionih stranaka koji su učestvovale u Međustranačkom dijalogu uz posredstvo posrednika i troje koji su učestvovali u drugom Međustranačkom dijalogu bez posredstva posrednika. Raduje me što posle pisma i poziva predsednika Narodne skupštine, svi koji su pozvani da daju svoje predloge su dali predloge i ovi predlozi se danas nalaze pred nama, a verujem da će večeras u danu za glasanje vladajuća većina bez pogovora sve njih da podrži. Dakle, da pokušam polako da sumiram da u proteklih godinu dana ili za vreme ovog novog saziva su vođena dva Međustranačka dijaloga, unapređenju izbornih uslova pod pokroviteljstvom Evropskog parlamenta i Narodne skupštine Republike Srbije. Cilj je bio da se dođe do širokog partijskog konsenzusa. Kada pričam o Evropskom parlamentu reformama vezanim za EU, što je od ključne važnosti za napredak zemlje na putu ka EU. Ali, da bi ovaj proces zaista iskreno bio uspešan politički akteri svi morali su da deluju konstruktivno i u dobroj veri. Nažalost, to se nije desilo od strane nekih. Na nama predstavnicima vladajuće većine je da u potpunosti sprovedemo one mere koje su dogovorene u septembru 2021. godine. Ja posle ovoga očekujem i sednicu uskoro na kojoj ćemo razgovarati i o onim izmenama i dopunama zakona koje se sada već nalaze u vidu nacrta na javnoj raspravi izbornih zakona. Moram da naglasim, da ne zaboravimo i Drugi Međustranački dijalog, da je u međuvremenu donet i Sporazum o unapređenju uslova za održavanje izbora koji su potpisali opozicione stranke koje nisu želele posrednike i predstavnici vladajuće većine, predstavnici Srpske napredne stranke i predsedništva Narodne skupštine, kao što smo se dogovorili. Da naglasim, Savez vojvođanskih Mađara će do kraja biti konstruktivan partner u ovom dijalogu i podržaćemo ove predloge u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem. Predsedniče Dačiću, pre svega, Vama, kao predsedniku kao Socijalističke partije Srbije da u ime poslaničke grupe PUPS - "Tri P" izjavim saučešće. Ovo je veliki gubitak i za Socijalističku partiju, i za vas njegove drugove, da izjavim i predsedniku poslaničkog kluba, uvaženom predsedniku Đorđu Milićeviću, svim poslanicima Socijalističke partije Srbije. Ako smo od nekog imali nešto da naučimo u ovom parlamentu to je uvaženi i dragi kolega Milutin Mrkonjić. Uvažene kolege, narodni poslanici, pred nama su dve odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju o kojima raspravljamo baš danas na najveći praznik naše nekadašnje zajedničke države, Dan Republike koju, doduše većina nas narodnih poslanika nije uopšte, ili skoro da nije zapamtila, ali starije kolege, među njima i poslanici poslaničke grupe PUPS - "Tri P" pamte tu državu i po dobrom, i govore da je ta Jugoslavija uvažavala svoje građane, a da je i sama bila poštovana u svetu. Da je tako pokazuje i nedavni Samit nesvrstanih čiji je domaćin bila Republika Srbija, organizovan povodom šest decenija od osnivanja tog pokreta koji je osnovan upravo u Beogradu i okupljao više od polovine čovečanstva. Zašto ponovo podsećam na to? Danas je Republika Srbija sve poštovanija u svetu i danas je ona kao država koja na evropskom putu, istovremeno u poziciji da kao nekada i ta Jugoslavija postane Zapad Istoku, a Istok Zapadu. Naša država, pre svega uvažava interes svojih građana, ali i odgovorno ispunjava sve svoje preuzete međunarodno-pravne obaveze i trudi se da bude kredibilan partner u odnosima sa drugim zemljama i međunarodnim organizacijama. I ovi predlozi akata o kojima danas odlučujemo su mali kamičak u tom mozaiku puta koji vodi ka Evropskoj uniji. Već polovinom januara sledi referendum o ustavnim promenama u oblasti pravosuđa, s ciljem usaglašavanja sa normama i aktima koji u toj oblasti važe i u zemljama članicama EU. Početkom aprila imaćemo višestranačke demokratske izbore, a da bismo i na najbolji, na najdemokratskiji način realizovali izborni proces, ali i referendumsku kampanju, mi danas imenujemo nove članove Republičke izborne komisije. Prvi akt o kome govorimo je Predlog odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju koji je podneo naš uvaženi kolega i predsednik poslaničkog kluba Srpske napredne stranke dr Aleksandar Martinović, sa predlogom da se o tome na osnovu člana 167. Poslovnika Narodne skupštine raspravlja po hitnom postupku. Pravni osnov za donošenje ove odluke sastoji se u članu 33. Zakona o izboru narodnih poslanika kojim je utvrđeno da Republičku izbornu komisiju u stalnom sastavu i u sastavu imenuje Narodna skupština na predlog poslaničkih grupa. Predloženom odlukom se sastav RIK usklađuje sa promenama u pogledu broja i veličine poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini koje su nastale posle obrazovanja RIK u aktuelnom sastavu. Ovim se posebno vodi računa o tome da i ovo mora da se posebno istakne, ni jedna poslanička grupa nema više od polovine članova stalnog sastava Republičke izborne komisije. Drugi akt o kome danas raspravljamo je Predlog odluke o dopunama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u RIK, koji je podneo predsednik Narodne skupštine Ivica Dačić. Ovim dopunama iz reda stručnjaka za izborno pravo, izborni proces, imenuju se novi članovi u RIK. Pravni osnov za donošenje ovog akta sastoji se u članu 80. Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, koji smo usvojili prošle nedelje, a kojim je utvrđeno da će prvi naredni referendum koji bude sprovođen prema odredbama novog zakona sprovesti RIK čiji sastav će biti proširen za još šest članova i šest zamenika članova iz reda stručnjaka za izborno pravo i izborni proces, imenovanih od strane Narodne skupštine na predlog predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Uvažene kolege narodni poslanici, poslanička grupa PUPS - „Tri P“ će sa zadovoljstvom glasati za obe ove odluke, jer su one, što je najvažnije, u interesu svih građana Republike Srbije, čije smo mi najviše predsedničko telo. Istovremeno, ovim šaljemo i poruke dobre volje opoziciji, ali i pokazujemo da smo odgovorni prema svim preuzetim obavezama sa oba koloseka dijaloga vlasti i opozicije, kako onog koji je vođen bez posredovanja stranaca, ali tako i onoga koji se odvija uz posredovanje delegacije Evropskog parlamenta. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem se potpredsedniku Narodne skupštine. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, mislim da je danas zaista jedan istorijski dan što se tiče demokratije i parlamentarizma u našoj zemlji, jer današnjom diskusijom i pričom gde ćemo sastav RIK proširiti za čak šest mesta i što će ta mesta zauzeti ljudi, dakle šest članova i šest zamenika članova RIK i da će ta mesta biti popunjena ljudima koji nisu predstavnici stranaka koji sede u republičkom parlamentu, pokazuje jasno koliko je i vlast spremna, ali i koliko je danas u Srbiji nivo demokratije na najvećem mogućem nivou. Ovako nešto nigde niste mogli da nađete ni u Evropi, ni u svetu, a posebno ovako nešto nije bilo moguće zamisliti u Srbiji u periodu do 2012. ili 2013. godine. Da bi građani Srbije znali, do sada je pravilo bilo da postoji 17 članova RIK-a, da oni imaju svojih 17 zamenika, ali da se oni popunjavaju iz reda parlamentarnih stranaka. Ovde je novina i nešto što je do sada, ponavljam, bilo nezamislivo, da stranke koje su bojkotovale izbore ili stranke koje uopšte nisu uspele da pređu cenzus, imaju svoje predstavnike u RIK-u. Ovo je sve rezultat dijaloga koji je vođen između vlasti i opozicije i podsetiću građane da je dijalog u ovom periodu vođen na dva fronta. Sa međustranačkim dijalogom se počelo na Fakultetu političkih nauka, gde su pojedine opozicione stranke to shvatile vrlo ozbiljno i bile vrlo konstruktivne, dok su pojedine opozicione stranke videle to samo kao nekakvu binu na kojoj će izvoditi svoje jeftine političke performanse. Kada govorimo o tim jeftinim političkim performansima, naravno da tu mislimo na deo opozicije koji predstavlja bivši režim Demokratske stranke, a koji se od pre neki dan opet ujedinio i naravno da ih predvodi Dragan Đilas zajedno sa Vukom Jeremićem, ali da krenemo redom. U okviru ovoga dva dijaloga, odnosno dijaloga na dva fronta, sa i bez prisustva evroparlamentaraca, moram istaći isto tako da su ljudi koji su se bavili ozbiljno svojim poslom iznosili vrlo konkretne i zahteve i predloge, ideje i da je gro tih ideja dolazio od strane onih stranaka koje nisu želele prisustvo evroparlamentaraca. U prilog tome najbolje govori činjenica da je tu bilo desetina ispisanih strana sa raznoraznim predlozima i idejama kako bi se unapredio izborni proces u našoj zemlji, dok su one stranke koje su insistirale da se u proces dijaloga uključe evroparlamentarci su one stranke koje su bile najmanje zainteresovane i koje su svoje zahteve svele na želje, čestitke i pozdrave, kako bi to narod rekao. Da ja govorim istinu govori i podatak da su zahtevi Đilasa, Vuka Jeremića, Pavla Grbovića, Zorana Lutovca i ostalih koji su se danas ponovo ujedinili u nekakav režim Demokratske stranke, ali sada abdejtovan na 2021. godinu, govori i činjenica da su njihovi zahtevi stali na jedva tri strane. Ono što je jako bitno istaći ovde jeste da su oni svoje zahteve sveli na dve konkretne tačke koje su kasnije razvijane i ja ću zbog građana Srbije proći kroz njihove zahteve, a nakon toga pročitati građanima Srbije koliko je ispunjeno svega onoga što su čak i oni tražili, pa da ne postoji ni jedan jedini razlog da oni nečim budu nezadovoljni. Naime, prvi od njihovih zahteva jeste i bilo da se formira koordinaciono telo za javno informisanje, skraćeno bi ga oni zavali KTI i da to koordinaciono telo dobije sledeća zaduženja. Pre svega, da oni nadziru šta se dešava u medijima i da u sklopu svojih pet zahteva, koliko imaju, svih pet su usko povezani sa medijima. Šta je ovde bitno naglasiti? Dakle, nije njima stalo do unapređenja procesa izbora, niti do povećano nivoa demokratije zato što je nivo demokratije u našoj zemlji na najvećem mogućem nivou danas. Oni su se bazirali na ono što je njima interesantno, a to je rukovođenje, upravljanje medijima, državnim medijima, baš onako kako su radili do 2012. godine, kada su napravili poslovne imperije, pre svega Dragan Đilas, sarađujući sa svojim privatnim firmama, uzimajući novac od građana Srbije, tako što je sarađivao sa državnim medijima, što je nezapamćeni primer u svetu. Članovi tok KTI su predstavnici političkih subjekata koji su u okviru dijaloga pod pokroviteljstvom evropskog parlamenta definisali ovaj sporazum. Dakle, ovde i u učešću tog KTI učestvuju samo njih šest, što jasno diskriminiše sve one opozicione stranke koje nisu želele da učestvuju u dijalogu sa evroparlamentarcima, što na taj način isključuje ogroman deo stranaka i organizacija koje nisu želele da se povinuju naredbama i direktivama Dragana Đilasa. Pored tih stranaka, interesantno je što su zahtevali da u tom telu, KTI, učestuje i isti broj predstavnika vlasti, ali i po jedan predstavnik novinarskih udruženja UNS-a, NUNS-a itd. Šta je ovde interesantno istaći? Interesantno je istaći da je jedno od ovih udruženja direktno finansirao Dragan Đilas tako što im je sa svojom firmom poklonio i pozajmio šest miliona dinara. Dakle, NUNS-u je direktno Dragan Đilas pozajmio šest miliona dinara, pa se postavlja pitanje kakvo je to nezavisno udruženje koje zavisi od jednog političara, od jedne političke partije i od jedne političke firme? Naravno, radi se o „Multikom grupi“. Ono što je dalje interesantno, da bi oni odluke donosili prostom većinom, definisali bi i svoj poslovnik, ali da u tim željama oni moraju da budu ispoštovani po svakoj tački. Ono što je jako bitno, izrazili su čak i formulu kako se direktno upravlja javnim medijskim servisom na način koji je predviđen ovim njihovim pravilnikom, a on glasi da tri puta nedeljno predstavnici opozicije koja je postigla ovaj sporazum, dakle, samo njih šest, mogu samostalno gostovati u emisijama koje se emituju na prvim programima RTS-a i RTV-a u trajanju od 30 minuta u udarnim terminima od 18.30 do 19.00 časova. Dakle, samo Đilas, samo Jeremić, samo Lutovac, Veselinović i svi oni zajedno. Dakle, samo oni da pričaju šta im padne na pamet i obično iznoseći neistine i laži. Takođe, da tri puta nedeljno jednak broj predstavnika vlasti i opozicije koja je postigla sporazum, dakle, opet samo oni, učestvuju u debatnim emisijama u trajanju od 90 minuta. Kao što vidite, i u ovoj drugoj tački jedino se zanimaju za medije. Ono što je posebno interesantno je sledeći njihov zahtev, da se obezbedi nezavisnim medijima i organizacijama „Beta“, „FoNet“, „Istinomer“, KRIK, CINS, BIRN, „Vreme“ da dva puta nedeljno, u trajanju od 30 minuta emituju svoje nezavisne sadržaje na programima RTS-a i RTV-a u udarnim terminima. Ono što je ovde jako bitno naglasiti, zbog građana Srbije, nijedan od ovih medija koji je ovde naveden nikada do sada nije postavio ni jedno jedino pitanje Draganu Đilasu kako i zašto su ti ljudi došli do tog enormnog bogatstva i kako je Dragan Đilas od 70 hiljada evra došao do bogatstva od 22 miliona evra samo u nekretninama, kao što nisu našli ni za shodno da njega kao čoveka koji pretenduje na najviše državne funkcije, upitaju kako je i zašto njegova firma zaradila ekstra profit, trgujući sekundama sa državnim televizijama. Ono što je posebno bitno jeste da su ovde istakli da se zabranjuje državnim funkcionerima da učestvuju u predizbornim aktivnostima, kao i da svi radovi koji se budu dešavali u tom periodu, otvaranje fabrika, novih puteva, bude zamrznuto do 10 dana pred izbore. Ovo nije njihov jedini predlog i ovo želim da podelim sa građanima Srbije, da biste čuli koliko im je izađeno u susret, čak u svakom njihovom zahtevu. Pored ovog radnog tela, oni žele da se formira i određeno telo koje se naziva koordinaciono telo za sprovođenje izbora, KTSI, koje će činiti, naravno, Đilasove stranke, Đilasov blok koji se ujedinio opet oko režima Demokratske stranke, oživljavanja Demokratske stranke danas nakon 13 godina i oni su ovim Poslovnikom definisali ko sve može da bude u tom delu, ali su isto tako i naglasili ko ne može da bude. Dakle, oni ljudi koji su lagali, obmanjivali javnost Srbije iz dana u dan, pa, evo tako i danas, oni imaju težinu i oni mogu da odlučuju, ali ovde mogu pridruženi članovi da budu predstavnici RIK-a, Agencije za borbu protiv korupcije, Zaštitnika građana, Poverenika za zaštitu informacija od javnog značaja, ali bez prava glasa. Dakle, ovde vidite da oni koji se danas navodno bore za nekakvu demokratiju, iako je demokratija danas na najvišem mogućem nivou, ovde uskraćuju pravo glasa i da se bilo ko drugi zašta oglasi i pita sem njih. Takođe, oni su izneli ovde i pet zahteva, dakle, da se podnesu krivične prijave protiv lica koja zloupotrebljavaju biračke spiskove i na taj način ugrožavaju integritet izbornog procesa. U tački 11. i 17. Sporazuma koji je potpisan u Narodnoj skupštini, koji se odvijao u okviru dijaloga sa strankama koje ne žele prisustvo evroparlamentaraca, definisano je baš ovo o čemu oni danas pričaju i što govore da nije ispunjeno. U tački 2. tražili su da se spreči prekrajanje izborne volje kroz prijavljivanje birača na lažnim adresama zajedno sa MUP-om Srbije. Ovo je definisano u tački 11. i 17. Sporazuma koji je potpisan u Narodnoj skupštini, tako da im je i ovaj zahtev uvažen. U okviru te treće tačke njihovog zahteva tražili su da se obezbedi, pazite sad ovo, jedna trećina da stalnog sastava RIK-a budu predstavnici opozicije koja učestvuje u ovom definisanju njihovog sporazuma. Dakle, pazite sad ovo, nisu prešli cenzus, nisu učestvovali u izborima, a traže da dobiju jednu trećinu u sastavu RIK. Evo, ja pozivam sada i građane Srbije, ali pre svega njih, da nađu jednu zemlju u Evropi ili svetu gde je ovakav zahtev ili sličan usvojen ili postoji. Za razliku od toga, oni su dobili šest mesta, tako da je prošireno sa 17 na 23 i ovakav primer nećete naći nigde u Evropi, pa ni u svetu. I taj zahtev im je usvojen. Takođe, definisali su i novo obavezujuće uputstvo za RIK koje će uvažiti sve preporuke OEBS-a i ostalih nevladinih organizacija za obaveznu zabranu upotrebe mobilnih telefona na biračkim mestima. Evo, upravo ovim Sporazumom koji držim ispred sebe, o kome su pričale i kolege narodni poslanici pre mene, je to definisano u stavu 22. Kada uzmete u obzir sve ovo što su oni tražili, dođete do činjenice i do konačnog podatka da uslovi za izbore u aprilu mesecu će biti najbolji mogući i da ako se osvrnete samo na period izbora i izbornog procesa do 2010, 2011, 2012. godine, ne možete ni da se sami načudite koliko je izborni proces unapređen. Zašto vam to govorim? Ja sam u Srpskoj naprednoj stranci od samog osnivanja 2009. godine i prvi izborni proces mi je bio tada. Sećam se da mi kao predstavnici SNS nismo imali pravo ni da pogledamo da li su na biračkom mestu zaokružili onog glasača koji je glasao. Danas ovde govorimo o tome, i to ćete čuti kasnije, da je predsednik biračkog mesta, ukoliko dolazi iz redova vlasti, predstavnika vlasti, vladajućih stranaka, dužan da motiviše predstavnike opozicije da se interesuju za izborni materijal i za birački spisak, što je do sada nešto nezapamćeno. Takođe, ono što želim posebno da naglasim, videli ste i sami koliko su insistirali na zastupljenosti u medijima. Poštovani građani Srbije, Srpska napredna stranka kada je dolazila na vlast, mogli ste neke od naših funkcionera da čujete, eventualno, na jednoj radio stanici. Tada je tu emisiju vodio naš kolega Vladimir Đukanović. Mogli ste da čujete, eventualno, sat vremena na jednom kablovskom operateru i postojale su jedne novine koje su tada u malom tiražu, mogli ste da pročitate izjave naših funkcionera, tada su se te novine zvale „Pravda“. Ja sam 2011. i 2012. godine bio odbornik u Skupštini Grada Beograda. Tada se nisu prenosile sednice uživo, već je išao samo izveštaj sa te sednice negde uveče, ali obično i po pravilu samo ono što je tada pričao Dragan Đilas. Ono što smo mi govorili nigde niste mogli da čujete, niti su novinari smeli da uzimaju izjave od nas tada odbornika opozicije u Skupštini grada. Danas imate i medije, imate i štampane i pisane, elektronske medije, gde možete svakoga dana pročitati na desetine, pa i stotine neistinitih vesti, laži, koje su uperene protiv Aleksandra Vučića i SNS. To vam pokazuje koliki je danas nivo demokratije i demokratičnosti na svakom mogućem nivou i gde se to vidi na svakom koraku. Posebno je interesantno da RIK i ovo proširenje sa 17 na 23 člana direktno omogućuje da u svakom mogućem trenutku i smislu svako od njih može da proveri i šta se dešava sa izbornim materijalom i šta se dešava sa biračkim spiskom i dokle se stiglo sa prebrojavanjem i kakva je situacija na biračkom mestu, pa se sada samo postavlja pitanje njihove kontradiktornosti. Ako kažete da već pobeđujete na izborima, ako ste uvereni u podršku koju imate, kako kažete, gde god odete, u koje god mesto, čemu takva nervoza i čemu takva tenzija? I zašto nasilje na ulicama Beograda i Srbije? Ako je već sve ispunjeno od ovih vaših uslova, zašto ste do pre mesec dana lagali građane Srbije tim pričama da vam išta nije ispunjeno i da nećete da idete na izbore? Evo, sada, mesec dana kasnije vi ste oformili novu DS i pričate kako ćete izaći na izbore. Ja vam kažem da ono, poštovani građani Srbije, sve ono što su vam oni rekli do sada je bila neistina i laž. I samo u nekoliko prethodnih minuta mogli ste da vidite koliko su vas obmanjivali, lagali i koliko su pokušavali da izigraju vaše poverenje ponovo. Najbitnije je naglasiti da su oni ovim zahtevima želeli da se sakriju iza svog neuspeha koji ih čeka u aprilu mesecu, ali kada su videli da nemaju podršku bukvalno ni od tih ljudi koje su molili da učestvuju u tom dijalogu i, kako bi oni nazvali, sa evroparlamentarcima, onda su odlučili da ipak izađu na izbore i na taj način pokušaju da politički opstanu. Ono što ja želim sada da istaknem jeste nešto što se dešava ovih dana, a svi smo svedoci, to je da u nedostatku bilo kakvog programa, ali pre svega rezultata koje imaju iza sebe, jedino gde vide svoju šansu jeste u nasilju i izazivanju haosa na ulicama. Oni pokušavaju da izazovu nekakvu reakciju da li vlasti ili policije i da na taj način izazovu revolt i prikupe koji glas više kod građana Srbije. Vi ste bili u prilici da vidite i scene u subotu kada su blokirali autoput. Ja sada postavljam pitanje da li možete da zamislite da se autoput blokirao u Nemačkoj, Francuskoj ili nekoj drugoj zemlji članici EU, kakav bi odgovor bio policije? Vidim da niko nije, što je dobro, od ljudi koji su protestovali, povređen, ali je povređen jedan čovek koga su oni targetirali i koga su brutalno prebili. Čovek koji ga je prebio danas je proglašen od strane Dragana Đilasa i Marinike Tepić herojem. Taj čovek je jutros saslušan i pušten da se brani sa slobode. Sada pitam – šta bi se desilo da se kojim slučajem, ne daj Bože, nekom iz njihovih redova desilo nešto tako? Da li bi neko tada odreagovao? Mi smo juče dobili pretnje, gde je direktno rečeno da nemamo mi toliko glava, koliko oni imaju čekića. To je juče rečeno na protestu ovde. Pa se sada pitam da li će neko odreagovati na te pretnje i da li to znači da su krenuli u sprovođenje svega onoga o čemu su pričali? Podsetiću građane Srbije, oni su pozivali svoje pristalice u čuvenu akciju „izaberi svog naprednjaka“, dakle, da svako od njih izabere čoveka koga će juriti nakon sledećih izbora. Takođe, nas su pozivali da izaberemo banderu sa koje ćemo visiti. Njihov sledbenik je pozvao svoje pratioce i ostale borce protiv Aleksandra Vučića i SNS da nas jednog dana sve pozatvaraju u koncentracione logore. Sada se pitam šta je to, a bune se kada to nazivamo pravim terminom, fašizmom, kada organizujete, pretite da ćete organizovati koncentracione logore za one političke neistomišljenike koji vam se ne sviđaju. Šta je to kada nekome uskraćujete ustavno pravo, a to je da se slobodno kreće? Šta je to kada Goranu Vesiću odlazite pod prozor, uznemiravate ga, pretite mu, njemu i njegovoj porodici? Šta je to i ko je to radio, ako ne fašisti, kada uzmete samo zato što vam se ne sviđa onaj ko je napisao tu knjigu, pa knjige Gorana Vesića palite, a onda se nevešto branite – kažete da to niko od vaših aktivista nije uradio, a kada se otkrije istina, onda kažete da je to sloboda na pravo mišljenje i na pravo govora? Sa ovim ću završiti, ali ostalo je još mnogo toga da se kaže. Ovaj korak je samo još jedan u nizu koraka koji pokazuju spremnost vladajuće većine, ali i spremnost ljudi danas u Srbiji koji vode našu zemlju da pod bilo kojim uslovima i šta god da poželi i Dragan Đilas ili bilo koji drugi predstavnik opozicije, Vuk Jeremić ili Marinika Tepić, pa i Boris Tadić, svako ko danas sebe smatra opozicijom, šta god da požele u redu je i može. Ali, ne možete nasiljem doći na ulice. Trećeg aprila će biti održani izbori na tri nivoa. Sada pozivam građane Srbije da na te izbore izađu i da jednom odlučnom voljom, jednim izborom za bolje sutra, pre svega njihovih porodica, jasno pokažemo kakvu Srbiju želimo i kakvu budućnost želimo. Ja sam uveren da zbog postignutih rezultata koje imamo iza sebe, ispunjenih obećanja, kao i jasne vizije koju ima predsednik Aleksandar Vučić, većinska Srbija će ponovo pružiti priliku SNS i predsedniku Aleksandru Vučiću da od naše Srbije, našeg Beograda, stvaramo još lepše i još bolje mesto za život. Hvala vam. Živela Srbija.
Zahvaljujem se ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe Aleksandar Vučić – za našu decu. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima predsednik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi najpre da u ime SPS zahvalim svima vama, svim političkim partijama, svim liderima političkih partija, svim građanima Srbije koji su izrazili saučešće povodom odlaska našeg druga Milutina Mrkonjića. Otišao je naš Mrka i ovo jesu, kako je i predsednik SPS danas rekao, dani žalosti za SPS. Pre svega, neopisiva je tuga izgubiti čoveka kakav je bio on, a bio je čovek velikog srca u kome je bilo mnogo mesta za Srbiju, za njegovo neumorno graditeljstvo i za njegovu SPS, ali i za svakog od nas. Mrka je bio izuzetna i neponovljiva ličnost sa ogromnom stvaralačkom energijom. Jednostavno on je bio inženjer Milutin Mrkonjić, graditelj, čije su ideje bile vizionarske, a graditeljska dela širom Srbije i sveta pečat njegove bogate karijere. On je čovek za koga sa sigurnošću možemo reći, čovek o kojem dela najbolje govore. Mrka je sa svojim timom obnovio našu bombardovanu zemlju i biće upamćen po svom obećanju - biće gotovo pre roka, i tako je uvek i bilo. On je bio naš ćale, prijatelj, drug, brat, bio je naš oslonac. Za svaki problem imao je rešenje. Mislio je o budućnosti, davao uvek prednost mladima. Svojim delima nas podsećao da se kao ljudi ostvarujemo kroz rad, ali i kroz čovečnost. Mrka je bio deo naših porodica, a svi mi bili smo njegova porodica. Njegove reči i saveti bili su lekoviti, a njegovo mesto u poslaničkoj grupi uvek ga je čekalo. Znalo se da je to Mrkino mesto. Voleo je život, disao punim plućima, voleo svoju Anu, voleo je sve nas, sve vas. I mi smo voleli njega, njegovu pozitivnu energiju, snagu duha kojom je zračio. Mrkin odlazak je nenadoknadiv gubitak za sve nas, za poslaničku grupu SPS, za SPS u koju je verovao i za čije bolje dane je celog života gradio i radio. Ovo jesu dani žalosti za SPS, ali i dani radosti jer je jedan ovakav čovek radio i živeo zajedno sa nama unutar SPS. Počiva u miru i u to smo sigurni. Kao velikan, nije i nikada neće otići u nezaborav. Naravno, neka je večna slava i hvala mu. Zaslužio je da ga pamtimo i da koračamo dalje njegovim graditeljskim putem koji je trasirao. Želim samo, zarad javnosti, pre nego što pređem na današnju temu, nadam se da nećete zameriti, da kažem da će sahrana biti održana na Novom groblju, 2. decembra, u četvrtak, sa početkom u 13.30 časova, u Aleji velikana, a da će komemoracija istog dana biti održana u skupštinskom holu u 11.00 časova. Ovo sam rekao zarad javnosti, jer veliki broj građana je zainteresovan da prisustvuje i komemoraciji i sahrani. Dakle, poštovani predsedavajući, današnje teme, teme o kojima danas govorimo, pre svega pokazuju jednu, rekao bih, odgovornost, ozbiljnost i posvećenost većine u parlamentu, vladajuće koalicije u implementaciji onoga što je dogovoreno tokom međustranačkog dijaloga koji se vodio i na jednom i na drugom koloseku. Na ovaj način vladajuća koalicija potvrđuje da je pouzdan, siguran i stabilan partner kada razgovaramo o svim ozbiljnim temama, a postupci drugih govore o njima. Šta je to što se konkretno postiglo dogovorom i šta je to što smo želeli? Dakle, naš cilj je bio iznalaženje rešenja, poštujući različitosti, kroz poštovanje različitosti da dođemo do kompromisnog rešenja, da saslušamo sugestije i predloge i da to, naravno, bude u skladu sa Ustavom. Mnogo puta do sada smo rekli, ma koliko se ne slagao jedan minorni deo opozicije, ali Srbija je demokratska i slobodna država i, naravno, uvek izražavamo spremnost da razgovaramo o izbornim uslovima, da saslušamo sve sugestije i predloge ako uopšte postoje bilo kakve sugestije i predlozi koji se mogu kao takvi definisati. Verujte, učestvovao sam od Fakulteta političkih nauka do, evo, poslednje druge faze međustranačkog dijalog, nisam čuo ni jedan konkretan predlog, osim cilja, o kojem ću nešto kasnije reći, koji se zapravo želeo realizovati kroz navodno međustranački dijalog. Vlast je prihvatila sve ono što je bio stav evropskih parlamentaraca. Vlast je prihvatila i sve ono što su bile teme tokom drugog koloseka, tokom razgovora na drugom koloseku sa političkim strankama koje nisu želele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima i mislim da nijedna vlast nije napravila toliko ustupaka koliko je učinila ova vladajuća koalicija. Još jednom SPS želi da istakne važnost i značaj inicijative koju su pokrenuli predsednik Narodne skupštine Republike Srbije i predsednik Republike Srbije da se razgovori vode na oba koloseka, a to znači da se razgovara i sa političkim partijama koje žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima, ali i sa onim političkim strankama koje ne žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima, jer ovo je prosto proces iz kojeg ne možete isključiti ni jednu političku stranku. Svaka politička stranka koja je registrovana, ako već razgovaramo o izbornim uslovima, treba naravno da uputi svoje sugestije i predloge, s tim što je većina nas poštovala institucije sistema, pa je svoju platformu, svoje predloge, svoje sugestije uputila i Narodnoj skupštini Republike Srbije, predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije gospodinu Dačiću i evropskim parlamentarcima, dok je jedan deo opozicije imao samo direktan link i direktnu komunikaciju sa evropskim parlamentarcima, i to upravo zarad onog cilja o kojem ću govoriti. Verujem da bi, ne znam da li je to mišljenje kolege koji su učestvovali na razgovoru, ali ja verujem, i to je moje mišljenje i prof. dr Žarka Obradovića, koji je bio zajedno sa mnom, da bi većina opozicije prihvatila stavove i predloge koje su predložili evropski parlamentarci. Jedan deo je prihvatio. Mi smo ubeđeni da bi većina prihvatila, ali da nije smela. Nije smela, iz jednog prostog razloga, jer bi ih ocrnili ti Đilasovi mediji i napravili bi jednu medijsku hajku kako sarađuju sa vladajućom koalicijom. Kolega je malo čas govorio o predlozima tzv. grupacije okupljene oko Đilasa. Ja shvatam njihov cilj. Dakle, njihov cilj nije bio dijalog, njihov cilj nije bio kompromis, njihova tema nisu bili izborni uslovi. Oni su imali samo jedan cilj, a to je da preko ovih razgovora, posredstvom evropskih parlamentaraca, uz nekakav pritisak, pokušaju da kroz razgovore dođu do neke prelazne vlade. Dakle, doći do vlasti i privilegija bez izbora. To je bio jedini cilj kada sagledate platformu koju su dostavili konkretno veče uoči usvajanja konačne platforme na međustranačkom dijalogu. Platforma koja je ne znam za koga prihvatljiva? Ne znam ni da li bi je oni prihvatili da imaju bilo kakav deo odgovornost, a to je pluskvamperfekat za njih. Jer, ono što su oni napisali u toj platformi je pogrešno protumačeno i pogrešno definisano. Mi jesmo za ravnopravnu zastupljenost u medijima, ali ravnopravna zastupljenost u medijima ne znači uređivačka politika medija. Ravnopravna zastupljenost u medijima znači upravo ovo što se čini i što je implementirano i što se radi u ovom trenutku. Kada je reč o Javnom servisu, imamo jasna pravila ponašanja, učestvuje i pozicija i opozicija i kroz jutarnji program i kroz informativnu emisiju "Reč na reč". Isto tako i Radio-televizija Vojvodine. A kada je reč o privatnim medijima, mi ne možemo pravila definisati za privatne medije. Možemo dati određene preporuke i te preporuke su upućene i one će takođe, na osnovu dopisa koji je prosledio predsednik Narodne skupštine Republike Srbije svim medijima sa nacionalnom frekvencijom, uputiti svoj predlog kako i na koji način će predstaviti političke stranke ili izborne liste koje budu učestvovale u izbornoj kampanji za izbore 2022. godine. Govoriti o slobodi medija a pri tome zaobići 2011. godinu, recimo, kada smo imali izveštaj Verice Barać gde je vrlo precizno i jasno definisano kome je i na koji način pripadao svaki sekund u medijima nacionalne frekvencije, je pomalo apsurdno. Ja sam to pitanje postavio evropskim parlamentarcima i zamolio ih da mi protumače zašto danas, 2020. godine, jer mi smo ove razgovore počeli zapravo 2019. godine, zašto 2019. godine govorimo o slobodi medija, zašto o tome nismo govorili 2011. godine? Odgovor im je bio - pa, nismo tada bili zaduženi za Srbiju. Odakle onda danas toliko interesovanje za Srbiju? Odakle danas tolika potreba da se interesujete za izborni proces za Srbiju? Ali sam ih zamolio samo jedno - kada već pokazujete toliko interesovanje i ako je to u okviru evropskog parlamenta u tom trenutku bila ključna tema, onda kada organizujete debate, kada organizujete rasprave na temu izbornih uslova, udostojite nas toliko pa pozovite i nas koji ovde u Srbiji učestvujemo zajedno sa vama u međustranačkom dijalogu, a nemojte pozivati samo jednu političku grupaciju na čelu sa Draganom Đilasem, jer ćete čuti samo jednu stranu. Ali, argumenti i činjenice su nešto drugo. Oni sigurno neće doći do vas, jer ćete dobiti drugačiju interprentaciju. Dakle, jasan je cilj koji se želeo postići. A šta je to što se konkretno dobija predlogom o kojem danas govorimo? Već je rečeno, bilo je 17 članova RIK i RIK se uvek birala proporcionalno, na osnovu snage poslaničkih grupa, koliko koja poslanička grupa ima poslanika, pa proporcionalno tome se vršio izbor RIK. Međutim, obzirom da smo imali bojkot, obzirom da smo želeli da napravimo kompromisno rešenje, mi smo proširili sastav RIK, umesto 17 sada ćemo imati 23 člana RIK, šest plus šest, šest članova i šest zamenika. I ne samo to, već će imati i jednog člana u stalnom biračkom sastavu, pa vi sada sabirajte 8.500 biračkih odbora samo kada razgovaramo i kada govorimo o stalnom sastavu, puta dva je 17.000. Dakle, sve ukupno će negde imati oko 85 hiljada predstavnika opozicije, će kontrolisati biračke odbora i biračka mesta na dan izbora, što bi zaista trebalo da isključi sumnje u njihovu legitimnost na bilo koji način. Na kraju ćemo videti da li će moći zapravo da popune i ovih 85 hiljada mesta. Ali, evo, mi smo napravili taj ustupak kada je konkretno reč o RIK i to je ono što se dobija. Sa druge strane, moram da kažem da je dobro što smo to uradili, jer ne bi dolazili u situacije u kakve smo dolazili na prethodnim parlamentarnim izborima. Evo kakva su dešavanja bila u RIK poslednjih parlamentarnih izbora, u noć parlamentarnih izbora. Znači, ovo je fizičko nasilje, ovo nije verbalno nasilje. Žao mi je što pomoćnik sekretara nije tu, jer je on bio direktan učesnik svega ovoga. Pogledajte kako se ponašaju lideri nazovite političkih stranaka i na koji način se obraćaju predstavnicima RIK, pogledajte. Sada, gospodo, imate svoje predstavnike u RIK, izvolite, nema potrebe da se nasilnički ponašate prema drugim članovima RIK, već omogućite svima da svako radi svoj posao i shvatite da ovako neće moći, da na ovakav način neće proći. Dakle, ne može snagom sile već snagom argumenata i rezultatima. Ne možete tako što ćete provaliti u Skupštinu ući u parlament, sa državnom zastavom, već je potrebno da ostvarite i onaj minimalan i neophodan cenzus koji niste shvatili zašto ste uvodi. Upravo predlog da se snizi cenzus sa 5% na 3% nije bio zato da bi mi bilo koga favorizovali, već je cilj bio da imamo relevantno preslikano javno mnjenje ovde u parlamentu, da omogućimo onim političkim strankama koje su daleko od tih famoznih 5% da mogu da imaju svoje predstavnike u Narodnoj skupštini i da politiku, ono što je suštinski najvažnije, vratimo sa ulice u parlament. I tu bi daleko više posla imala i pozicija i opozicija. Ali, nisu oni to shvatili na pravi način. Sa druge strane, dok se mi ovde bavimo implementacijom i dok postupamo odgovorno, ozbiljno i posvećeno, kao što sam rekao na samom početku, jedan deo opozicije, bez obzira što smo prihvatili sve sugestije i predloge, nam pokazuje šta zapravo znači njihova politika, ono kada kažu – ostrašćenost, protesti, lustracije. Što se tiče ostrašćenosti i protesta, svako ima pravo da protestuje. To je legitiman vid političke borbe, da na taj način izrazi svoj politički stav, ali ti protesti pre svega moraju biti prijavljeni. To pravo ne može da ugrožava pravo drugog, konkretno pravo slobode kretanja. Dakle, protestujte vi koliko god hoćete, ali ne možete ugroziti pravo drugog. Ovde kroz navodne proteste se pokušava doći do incidenta kako bi vladajuću koaliciju predstavili kao bahate. Onda povezuju Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi sa Rio Tintom i sa Zakonom o eksproprijaciji. Kakve to ima veze jedno sa drugim ili sa trećim? Dakle, Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi je naša ustavna obaveza i oni to treba da znaju, jer su to trebali oni da učine, a ne mi. To je naša ustavna obaveza, obzirom da je zakon donet 1994. godine, da je jedna promena bila 1998. godine. Dakle, do 2008. godine, nakon usvajanja novog Ustava, do 2008. godine oni su morali da usklade ovaj zakon. Druga stvar, zašto mi ovo danas radimo? Da bi ojačali. Vrlo jasno smo rekli – nije tema preambula i nemoj oni da nam spočitavaju preambulu, jer jasan je nama njihov politički stav o nacionalnim i državnim interesima kada vidimo koje to evropske parlamentarce pozivaju i koje vodaju da gledaju nekakve ekološke probleme. Sada je ekologija navodno ključna. Iza te ekologije se krije potreba da prikažu, ponavljam, vladajuću koaliciju kao bahatu koja se bahato ponaša prema građanima koji se navodno bore za zaštitu životne sredine. Čekajte. Rekao sam već oko referenduma i narodne inicijative, to su oni trebali da sprovedu. Pokušali su, pa su zastali 2011. godine. Znate li zašto su zastali? Zato što je problem bio u preambuli i ona je morala biti deo te 2011. godine, kao što su sve granične prelaze, sve ono što je bilo neophodno i vezano za granične prelaze sve je bilo potpisano do 2011. godine, a onda se stalo 2011. godine jer su maja 2012. godine bili izbori. Što se tiče Rio Tinta - koga oni brane? Šta oni brane? Pa 2004. godine je započela prva eksproprijacija. Godine 2008. su njihovi ministri o Rio Tintu govorili kao razvojnoj šansi i razvojnom projektu. Neka me isprave oni koji su sedili u Vladi ako grešim, evo gospodin Obradović, profesor Obradović mislim da je tada bio u Vladi, kao razvojnoj šansi i razvojnom projektu. Dakle, ni jednog trenutka predsednik nije rekao da će se Rio Tinto raditi. Mi imamo period od dve godine ispitivanja. Naravno da niko neće ugroziti pre svega građane, ali eksproprijacija u tom delu Jadra, koliko je nama poznato, je uveliko gotova. Dakle, sve ovo je prosta i jeftina politizacija, kao što je bila politizacija i pokušaj da kada kažete, rekao sam, nama je poznat njihov stav po pitanju nacionalnih i držanih interesa, ali kada kažete da je bacanje boje na mural Ratka Mladića koji nekoliko meseci stoji u centru Beograda i nema veze sa državom, ali bacanje boje na lik i mural Ratka Mladića je čišćenje lica zločincu, a kada neko pokuša da skine tablu Aćif Efendije, onda je to ogroman incident iako se zna ko je bio Aćif Efendija. Sve se to radi jer oni znaju da policija mora doći da bi sprečila podele, jer posao i obaveza policije je da sačuva javni red i mir.
Uvaženi kolega Milićevića, samo na vreme da obratimo pažnju. Hvala.
Evo, završavam. To je ono što je policija radila i tokom vikenda. Danas optužuju jednog policajca, pokazuju fotografije, njegove fotografije. Reč je o policajcu Krstiću. Igrom slučaja znam tog momka, znam tu porodicu. On je profesionalac. On je završio Policijsku akademiju. Živi mirno, ima dvoje dece i nikada nikoga ne bi ugrozio, ali svoj posao radi časno i pošteno i odgovorno. Oni nisu želeli toga dana da mu dozvole da svoj posao radi časno, pošteno i odgovorno, iako je više puta upozoravao da ne čine i da moraju napustiti kolovoz, odnosno da ne smeju biti na autoputu. Zahvaljujem predsedavajući.
Zahvaljujem uvaženom predsedniku poslaničkog kluba SPS. Prelazimo na listu govornika. Dajem reč narodnom poslaniku Vladanu Glišiću. Izvolite.
Želim pre svega da izjavim saučešće SPS i porodici gospodina Milutina Mrkonjića i da kažem da je i ovaj parlament i naša politička scena izgubila čoveka od koga je mnogo moglo da se nauči. Što se tiče teme – promena u sastavu RIK-a, ona je rezultat dogovora međustranačkog dijaloga i kao takva je dobra jer je potrebno spuštati tenziju u društvu, potrebno je praviti dogovore. Treba da znamo, i to svi znamo, da su se sve političke stranke dogovorile da će svi ići na izbore i da nema potrebe dizati tenziju u društvu jer taj dogovor postoji na svim nivoima. Mislim da ta igra koja se izvodi od strane vladajuće koalicije, pre svega od SNS i nekih opozicionih stranaka koje se međusobno prozivaju na vrlo grupe i neprimerene načine, nije dobra za našu političku javnost i nije potrebna. U redu je da politička klasa sarađuje i naša politička klasa i sve političke stranke su se dogovorile i sarađivaće, ići će na izbore i to je potrebno društvu. Ne treba političari da glume radikalne sukobe i da tako zavađaju narod. Međutim, pored ovoga što je urađeno i što je Narodna mreža i ja uvek podržavali po pitanju pregovora između stranaka, mi nekako zaboravljamo da se u međuvremenu stvarnost promenila, da politički procesi se odvijaju i mimo stranaka i da stranke nisu najbitniji činioci u društvu, pogotovo ne sada kada je kovid histerija i još neke ubrzane promene u svetu dovele do toga da postoji velika podela i veliki sukobi među ljudima koji nekada pripadaju istim strankama, a misle sasvim različito o vakcinaciji, nevakcinisanju, o tome kako se sprovode kovid mere, o tome da li je ekologija i koliko bitna, da li treba verovati EU i njenim zahtevima u energetici i ekologiji ili ne treba verovati tim institucijama, kako se odnositi prema stranim korporacijama. Znači, mi smo imali priliku da gledamo nemile scene za vikend na protestima građana i sukobima pristalica SNS i onih koji su protestvovali i blokirali puteve i u svemu tome nekako nam promiče da se dešavalo da su ljudi koji su bili na skupu SNS, neki od njih učestvovali na tim protestima. Nije partijska knjižica to što odražava sukob koji se sad odvija u društvu i koji se tako radikalizuje i tako postoje problematičan da svi moramo da se prizovemo pameti i da shvatimo da ne smemo dolivati ulje na vatru. Ono što ja nikada nisam prihvatao, jesam vaš politički protivnik, ali vam nisam neprijatelj, jeste ta uvredljiva poruka, taj uvredljivi naziv za vaše pristalice da su sendvičari. To me podseća na ono kako su nekada pristalice SRS kada je to bila najozbiljnija opoziciona stranka nazivali krezubim radikalima, isti oni koji nisu razmišljali o tome da su ti ljudi došli u poziciju da ne mogu da idu kod stomatologa zato što im je neko uništio fabrike i uništio njihovo socijalno i zdravstveno osiguranje. Danas ono što svi mi znamo, naravno vi to nikada nećete prizvati, jeste da mnogi ljudi koji idu na vaše skupove idu zato što su opljačkali u međuvremenu, pa se sada nadaju da će preko SNS dobiti neki posao za sebe ili za svoje bližnje. Znači, ti ljudi su deo našeg naroda i pored toga što imaju pravo da izaberu svoju političku opciju, čak iako je nisu izabrali, oni su tu po nekoj muci i ne treba ih vređati i ne treba ih doživljavati na način kao neprijatelje. U tom smislu nemate problem sa Narodnom mrežom i sa mnom, ali jedna stvar koja je neprihvatljiva i koju moramo svi da osudimo bez obzira da li pripadamo vlasti ili opoziciji jeste situacija da pristalice SNS pomisle da mogu bagerom i čekićem ići na proteste i na ljude koji protestvuju. Možemo mi da se pretvaramo da je to bio saobraćajni incident, da je čovek vozio mašinu na radnom zadatku, možemo da se pretvaramo da nismo videli čekić u rukama nekih pristalica SNS, a ja, iskreno mislim da to čak nisu ni pristalice vaše stranke, već da su to ljudi kojima je zadatak da rade takve poslove. Sve to mi možemo da radimo i da se ubeđujemo ovde da kažemo ko je više, da i onaj čovek koji udario pesnicom čoveka koji je vozio bager, on kriv, ili neko drugi. Međutim, promaći će nam najbitnija stvar, da takve stvari moraju da se spreče, i da država koja ima ovako veliku stranku kakva je SNS, mora da bude svesna da tu stranku mora da drži pod kontrolom. Ne sme da se desi da policijske snage ne postoje tamo gde dolazi do susreta između pristalica SNS i ljudi koji protestuju. Ljudi koji protestuju imaju pravo da budu u zabludi, da sumnjaju da sve ovo što se radi radi se zbog Rio Tinta, i da Rio Tinto radi isto ono što su nam 1999. godine radili njihovi vojnici kada su nam otimali Kosovo, i da li neko ko otima Kosovo, može sutra da mu verujete da vam neće oteti kuću ili okućnicu. Da li država koja nije sačuvala Kosovo može da sačuva vašu kuću i okućnicu? Znači, ti ljudi protestuju, imaju pravo na to, a, vi kao velika stranka, ne smete da dozvolite da, kada imate privilegiju svih vlasti, svih moći, dozvolite da vaše pristalice čekićem i bagerom idu na one koji protestuju. To je opasno i to može da bude problem svima nama. Hvala.
Hvala. Replika. Uvaženi narodni poslanik Aleksandar Mirković, ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba Aleksandar Vučić – Za našu decu. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Nažalost, mislio sam da ćete ovu diskusiju iskoristiti da kažete nešto u korist i da se makar ovaj put nećete služiti nekim određenim neistinama, koje su lako proverljive. Ali, krenimo redom. Kažete ovde, da se vladajuća koalicija dogovorila sa opozicijom i da se mi međusobno u dogovoru prozivamo i da glumimo nekakav sukob. Poštovani gospodine Glišiću, da li je ova razbijena glava od glume ili od toga što je čovek prebijen, unakažen. Hoćete da mi kažete da je ovo gluma, da se neo dogovorio iz SNS, sa kim, sa Đilasom, da se ovako unakazi neki čovek. Poštovani građani Srbije, verujem da će kolege narodni poslanici u toku svog izlaganja vam pokazati još jednu šokantnu sliku, a to je da je prva na listi ove osvežene DS, Marinika Tepić, u kafiću pre nekoliko sati, strasno grli, ljubi i slavi, sa čovekom kome je nadimak Crni, koji je ovako unakazio čoveka. Dakle, to je politika Dragana Đilasa i ljudi koje ste vi ovde pomenuli i doveli u isti kontekst sa nama. Nemojte molim vas. Nikakve veze sa njima nemamo, i ne želimo da imam, jer nasilje i ovakve razbijene glave nisu politika SNS, već upravo njihova politika. Govorite da su ljudi koji su učestvovali u sukobu koji se dešavao tokom subote bili na našem mitingu. Kako možete tako nešto da kažete. Gde ste videli te ljude. Ko su ti ljudi? O čemu pričate? Morate da shvatite da kao narodni poslanik imate odgovornost za sve ono što iznesete ovde. Govorite neistine. Neću upotrebiti teži termin, ali govorite neistine. Nemojte to raditi. Ako ste već prihvatili, sami rekli, složili se, da se ne podiže tenzija u društvu, zašto to radite iznošenjem neistina i ovakvih laži. Zašto to radite? Kažete, desili su se sukobi na ulicama. Pa, ko je kriv? Ko je kriv? Pristalice SNS, ljudi koji podržavaju SNS su mirno samo krenuli na skup SNS, čak prelazili ulicu na pešački prelaz, ne, nigde van pešačkog prelaza. Čekali zeleno svetlo. Oni su bili napadnuti od ekstremno od manjine. Zašto to ne kažete? Niko od nas nije izazivao sukob, niti želeo u tom sukobu da učestvuje. Zašto degradirate i pokušavate da spustite u blato, unizite i ponizite ljude koji glasaju za SNS, ili je samo podržavaju? Podržavaju razvoj Srbije. Kažete, oni su opljačkani pa zbog toga idu podržavaju SNS, jer se nadaju nekom poslu. Gospodine Glišiću, kako vas nije sramota da tako nešto kažete? Ti ljudi jesu opljačkani, ali od strane režima DS i podržavaju SNS i Aleksandra Vučića, jer su vratili veru u našu zemlju, jer konačno Srbija ide u pravom smeru. Ne podržavaju oni SNS iz ličnih interesa, kao što možda vi ili sledbenici Dragana Đilasa, plaćenici koji su zaposleni kod njega u „Multikom grupi“ rade. Nemojte to raditi, nemojte nikoga nazivati i sada praviti lažnu sliku, kao vama je žao što nas nazivaju sendvičarima, botovima ili kako god već, krezubim radikalima. Nemojte, jer upravo vašim izlaganjem vi nas sve ponižavate i nemojte to raditi. Tu sam za svaku vrstu diskusije, polemike, ali ovo što vi radite se ne razlikuje u mnogome od onoga što radi Đilas, Jeremić, njegova ekipa. Za sam kraj, izvinjavam se ako sam prekoračio, rekli ste – ne sme da se desi da se policija povuče ili da je nema tamo gde dolazi do sukoba. Poštovani gospodine Glišiću, da se policija nije povukla, pitaj ja vas – koliko bi još povređenih bilo i koliko bi još napada i polomljenih glava i nogu istrpeli pripadnici policije, samo zato što su hteli da očuvaju red i mir. Nemojte da vas vraćam na jul prošle godine kada su ovde na stotine policajaca povređeni i kada je jedan policajac povređen kamenicom koja je težila više od pet kilograma, što je pokušaj ubistva. Dosta više tih dvostrukih aršina. Pričate i optužujete čoveka policajca koji je bio tamo na Gazeli i reagovao u skladu sa svojim ovlašćenjima, a onda se licemerno pitate gde je policija da se opet pojavi i da razdvoji te ljude. Samo želite isto kao i Đilas, da policija upotrebi prekomernu silu, da se izazove haos, da se prolije krv na ulicama, da biste za to optužili SNS i da na konto toga uberete koji politički poen. U tome nećete uspeti, jer politika SNS su rezultati, ispunjena obećanja, ali i vizija koju ima predsednik Srbije Aleksandar Vučić. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
To što imate potrebu da vređate govori samo da ne možete da prikrivate istinu, da su svi videli čoveka koji je bagerom krenuo na ljude koji su protestovali. Da je policije bilo tamo, policija bi reagovala i zaustavila čovek koji je bagerom krenuo da ugrozi bezbednost svih ostalih. Tako da, policija da je bila prisutna ona bi imala potpuno legitimno pravo da reaguje i da fizičkom silom ukloni čoveka koji je vozio bager. Taj čovek nije bio niko drugi nego funkcioner tj. pripadnik SNS. Ljudi koji su sa čekićem u rukama išli da udaraju demonstrante takođe nisu bili niko drugi, nego pripadnici SNS. Nemam problem sa tim što ste vi tolika stranka. Kada pogledate u svakoj stranci ima pristojnih ljudi, ali ima i budala. Kada ste velika stranka, imate puno budala, ali onda te budale treba da držite pod kontrolom. Onda se obraćam onim normalnim i pristojnim ljudima u SNS da odustanu od ove retorike građanskog rata.. (Predsedavajući: Molim vas gospodine Glišiću, samo da obratimo pažnju na rečnik.) … i da zbog toga, odustajući od retorike građanskog rata koju neprekidno podstičete, da shvatite da smo svi zajedno na jednom buretu baruta koje nikome ne treba da plane. Vi kao najodgovorniji imate najveću odgovornost da to bude na miran način urađeno. Jer, da je taj trenutak kada su oni blokirali, naravno protiv zakona, protiv svih pravila protesta i ostalog i to je moglo i moralo je da se sankcioniše, ali je moralo da se bude svesno da preko puta njih stoji jedna ogromna stranka koja koristi sve privilegije vlasti, na svim nivoima vlasti da ljudi se već dugo osećaju izbačenim iz ovog naroda, zato što ste vi zauzeli sve pozicije i da morate kada ste toliko jaki da budete smireni i spremni da otrpite neke stvari koje opozicija ne mora da otrpi. Vi se ponašate kao da ste opozicija, a držite svu vlast u ovoj zemlji.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, u samom svom izlaganju ste sada rekli da sam vas nečim uvredio i da niste nastavili svoje izlaganje imao bih čak potrebu da vam se izvinim. Zaista. Iako smatram da vas bukvalno ni sa čim nisam uvredio. Ali, vidite gospodine Glišiću, umeto jako dobro iz svog ugla da svima nama držite lekcije, pre svega SNS, ali se zapitam nekad da li se pogledate u ogledalo i čujete sve ono što ste izgovorili? Da li ste svesni da ste sada rekli da mi imamo najviše budala u našoj stranci? Pitam vas jel vas sramota zbog ovog što ste izrekli? Da li je moguće, da koliko god se mi politički razlikujemo, možda ne razumemo, nije ni normalno da se oko svega složimo, da li ste čuli nekog od poslanika SNS, bilo kog funkcionera da je vas ili pristalice vašeg pokreta ili ne znam više i gde ste, nazvao budalama ili rekao da ste budale? Ja ću vama opet reći, poštovani gospodine Glišiću, ovo govori o vama, ovo je vaša sramota. Drago mi je što imamo prenos i što građani Srbije mogu da čuju šta vi nudite i kako se vi ponašate. Ja vam nikada neću dozvoliti, sa ovog mesta ili sa bilo kog mesta, najobičnijeg aktiviste, simpatizera ili člana SNS, da vređate ljude koji podržavaju razvoj naše zemlje, da ih omalovažavate samo zato što podržavaju politiku predsednika Aleksandra Vučića i SNS. Nemate pravo to da radite. Nemate pravo da na taj način ponižavate bilo koga. I koliko god vi nemate vaspitanja, svest ili čega god, nemate to pravo da radite. Bukvalno na taj način vi delite Srbiju, vi delite Srbiju na te koji su po vašem mišljenju pametni i na nas koji smo budale. Evo, prihvatam, mi smo budale, ali smo budale koje su poštene, koji nikada nikoga nisu ni opljačkale, ni opelješile, koje se nisu obogatile na funkciji, ali isto tako one budale, kakve nas smatrate, zašto? Zato što ne odgovaramo nasiljem na vaše provokacije i na nasilje. Stidite se i nadam se da će ovo vaše izlaganje ostati upamćeno, kao još jedan primer bahatosti, osionosti, ali i mržnje koju imate prema SNS i prema svakom ko ne misli isto kao i vi. Ne razlikujete se vi ni malo od Dragana Đilasa i Vuka Jeremića, kao ni malo od onih ljudi koji su pokušavali živote da ugroze drugim ljudima samo zato što ne misle isto kao i oni. Pamtite ove reči, setite se svega što ste izgovorili, pa jednoga dana se možda i osvestite i shvatite koliko ste uvredili svakog čoveka, koji ne misli, kao vi.
Zahvaljujem, uvaženom narodnom poslaniku Mirkoviću. Zahvaljujem se na primerenom govoru i na tome što je hteo da sačuva dostojanstvo Narodne skupštine. Ovim zaključujemo krug replika, nastavljamo dalje sa listom govornika. Sledeći na listi je uvaženi narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Pre nego što krenem o onome što je tačka dnevnog reda, želeo bih da se pridružim, da kažem, izrazima saučešća povodom smrti našeg kolege, Milutina Mrkonjića, našeg kolege, a mog, da kažem, prijatelja i komšije. Iz pijeteta prema današnjem danu, kada smo čuli za ovu tužnu vest, neću se nastavljati i postojala je volja i da se reklamira, a imalo je i osnova da se reklamira povreda Poslovnika zbog direktnog ugrožavanja dostojanstva Narodne skupštine, ali ugrožavanja dostojanstva ogromne većine građana, koji su brutalno uvređeni od malopređašnjeg govornika, koji je na dosta vulgaran i brutalan način uvredio ogromnu većinu građana Srbije koji glasaju za politiku Aleksandra Vučića, nazvavši ih, kako je rekao, budalama, jel tako? To je ono što čini jasnu razliku između nas i njih. To je ono što je jasna razlika između njihovog pogleda kako Srbija treba da izgleda i našeg pogleda, odnosno pogleda Aleksandra Vučića, koji svakim svojim gestom, svakim svojim delom, čini sve da Srbija bude prvenstveno pristojna, uređena i da kažem uspešna država. Toliko o tome. Danas, kada govorimo o RIK-u, kada govorimo o kadrovskim rešenjima, u tom smislu dobra je prilika da istaknemo da je ovakav sastav, predviđeni, odnosno predloženi sastav RIK-a, proizvod sporazuma o unapređenu izbornih uslova između stranaka koje su učestvovale u međustranačkom dijalogu bez posredovanja stranaca, kao i zaključaka koji su potpisani nakon dijaloga uz posredovanje stranaca. Mislim da je to jako važno zato što ovim odlukama dodatno unapređujemo izborne uslove u Srbiji, kao i da dodatno unapređujemo demokratsku atmosferu za predstojeće aprilske izbore. Sada već slobodno možemo reći da će izborni uslovi za predstojeće aprilske izbore biti najbolji uslovi ikada. Usudio bih se da kažem ikada, a ono bar od uspostavljanja iliti obnove višestranačja u Srbiji. Kada to kažem, predsedavajući, ni u kom slučaju ne mislim da su dosadašnji izborni uslovi bili loši, naprotiv, ni malo nisu bili loši. Bili su potpuno demokratski i u skladu sa svim evropskim standardima. Druga je stvar što su neke političke opcije u Srbiji, uglavnom one političke opcije koje su pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa, vodile i još uvek vode besomučnu kampanju u svim svojim medijima, kako su izborni uslovi loši, kako su izborni zakoni loši, kako nema uslova za fer i poštene izbore, medijski mrak, strahovlada, diktatura, cenzura i sve ostale besmislice koje danonoćno ponavljaju u svojim medijima. Posebno je, predsedavajući, besmisleno to, kada znamo da su u pitanju izborni zakoni koji su doneti upravo u vreme kada su ti isti, taj isti Đilasov deo opozicije, kada je vršio vlast u Srbiji. Dakle, dok su oni bili na vlasti u Srbiji, to su bili najbolji mogući zakoni tada, to su bili demokratski zakoni, to su bili evropski zakoni, to su bili najbolji mogući zakoni. E, kada su pali sa vlati, preko noći, volšebno, ti isti zakoni postaju najlošiji zakoni, postaju nedemokratski zakoni, nema više uslova za fer i poštene izbore odjedanput, itd. Sa takvom vrstom licemerja mi ovde konstantno imamo posla. Još nešto što bih želeo da kažem, to je da proces unapređenja izbornih uslova nije nešto što je došlo preko noći. To je stvar na kojoj se permanentno radilo i ja bih podsetio građane da su izborni zakoni promenjeni delimično pred prošle izbore, pred izbore u junu 2020. godine i da su oni tada poboljšani upravo u korist opozicije kada smo smanjili cenzus na 3%. Time smo direktno sebe oštetili, direktno oštetili najveću stranku, direktno oštetili SNS u preraspodeli mandata, ali smo smanjili cenzus na 3%, omogućili da sve političke opcije budu zastupljene, druga je stvar što neke nisu prešle cenzus, zapravo većina nije prešla cenzus. Omogućili smo takođe veću zastupljenost osoba manje zastupljenog pola, obezbedili bolji položaj manjinskim strankama, precizno regulisali pitanje finansiranja, medijsku zastupljenost i još mnogo drugih pitanja, a sve u cilju omogućavanja što boljih, što transparentnijih i što demokratskijim izbornih uslova. Međutim, nekima ni to nije bilo dovoljno, pa su u želji da stvore alibi za potpuni izborni debakl, brže bolje proglasili bojkot izbora i na taj način sami sebe isključili iz političke utakmice, sami sebe diskvalifikovali. Naravno da su u međuvremenu shvatili koliku su grešku napravili, naravno da su shvatili da su na taj način sami sebe degradirali, onemogućili da učestvuju u parlamentarnom životu Srbije i to nas dovodi do sadašnjeg trenutka, do realizacije ovih odluka koje proističu iz sporazuma o kojima sam govorio. Dakle, još jednom da naglasim, u želji da izađemo u susret svakoj političkoj grupaciji, u želji da imamo takve izborne uslove da baš niko nema nikakvu zamerku, u želju da izborni dan u Srbiji bude praznik demokratije, donosimo odluke kojima omogućavamo i da vanparlamentarne stranke budu deo stalnog sastava RIK-a. Dakle, predviđeno je konkretno, a i čuli smo to od mnogo govornika, da šest članova plus šest zamenika članova stalnog sastava RIK-a bude iz redova opozicije. Naglašavam, vanparlamentarne opozicije, dakle po tri člana i tri zamenika člana iz obe grupacije opozicije i ovih koji su učestvovali u dijalogu pod posredstvom stranaka i ovi drugi. To nije sve. Kada je reč o biračkim odborima, vanparlamentarna opozicija dobiće na svakom biračkom mestu u Srbiji po jednog člana i jednog zamenika člana u stalnom sastavu. To vam je 17 hiljada ljudi, to vam je 17 hiljada mesta, a svakako im sleduje još po jedan član i zamenik člana na biračkom mestu u tzv. proširenom sastavu onog trenutka kada im se proglasi izborna lista. Zatim, dogovoreno je da se pojača tzv. srednji nivo organa za sprovođenje izbora, tako da će posao dosadašnjih radnih tela RIK-a biti prebačen na opštinske, odnosno gradske izborne komisije. I u njima će biti zastupljena vanparlamentarna opozicija i to u stalnom sastavu, i naravno u proširenom sastavu onda kada im bude proglašena izborna lista. Naglašavam da na sve ovo opozicija nema pravo, zato što su bojkotovali izbore, zato što nisu zastupljeni u parlamentu. Uprkos tome mi činimo jedan gest dobre volje i omogućavamo im to da pokažemo da zaista želimo da ova izborna utakmica bude najbolja moguća, da izborni uslovi budu najbolji mogući, najtransparentniji, najdemokratskiji ikada. Uz sve ovo, napominjem, predsedavajući, da će biti uvedena čak tri nadzorna tela. To do sada nije bio slučaj. Telo za praćenje rada medija u predizbornoj kampanji, za kontrolu ispravnosti jedinstvenog biračkog spiska, za nadzor nad celokupnim izbornim procesom i još mnogo stvari koje se odnose i na finansiranje političkih partija i na zastupljenost u medijima, tzv. funkcionersku kampanju oko koje je bilo toliko reči, transparentnost kontrole izbornog procesa itd. itd. Dakle, slobodno možemo da kažemo da će ovi izborni uslovi biti najbolji mogući izborni uslovi od uspostavljanja višestranačja i to niko ozbiljan više ni ne pokušava da opovrgne. Govorio sam već o tome da mi kao Srpska napredna stranka dok smo bili u opoziciji nismo imali ovakve uslove, nismo imali ni približno ovakve uslove, nismo imali ovakve benefite, nismo imali ovakve pogodnosti, ali nas to, predsedavajući, ni u kom slučaju nije sprečavalo da se borimo u političkoj areni. To nas nije sprečavalo da se borimo za svaki glas, nije nas sprečavalo da obiđemo svaku opštinu, svako naselje, svaku mesnu zajednicu, svaku kuću, da dopremo do svakog čoveka, da predstavimo svoj politički program. Nismo kukali, nismo se žalili, nismo olajavali svoju zemlju po belom svetu, nismo tražili sponzore, nismo tražili mentore i zaštitu od raznih, Tanje Fajon, Viole fon Kramon i ostalih, nego smo se spremali za izbore, vredno radili, obišli čitavu Srbiju i na prvim izborima koji su usledili pobedili i do nogu potukli DOS-ovski režim. To je ključna razlika između nas i njih. Nažalost, predsedavajući, i današnja sednica Narodne skupštine prolazi u atmosferi nasilja i terora, rekao bih agresivne i histerične manjine nad apsolutnom većinom u Srbiji. Danima imamo prilike da gledamo nemile scene kako lažni ekolozi, lažni građanski pokreti, lažni građanski aktivisti, a svi do jednog su politički i partijski aktivisti, maltretiraju i biju građane. Malopre je moj uvaženi kolega, gospodin Mirković pokazao sliku. To vam je, nažalost, tužna slika današnje Srbije, za koju je isključivo i jedino samo kriv Dragan Đilas i ta grupacija koju on promoviše, odnosno u kojoj je on gazda i nalogodavac. Dakle, onako izgleda Đilasova slika Srbije, slika prebijenog čoveka koji ničim nije zaslužio da ga rulja onako prebije, onako unakazi. To vam je slika kakva nas Srbija očekuje kada bi ne daj Bože, nadam se da nikada neće biti u prilici, Dragan Đilas odlučivao i vodio Srbiju. Pogledajte kakvo je licemerje u pitanju. Dakle, ti koji su prebili, onako prebili ovog čoveka, oni odjedanput postaju heroji. Oni nisu nasilnici, oni nisu batinaši, oni su heroji te lažne elite, te elite koju promovišu mediji pod kontrolom Dragana Đilasa. Ne, to nije nasilje, kada oni nekoga prebiju oni nisu nasilnici. Oni su gospoda, oni su pripadnici te lažne elite i njima je dozvoljeno, njima se može. Oni mogu i da biju i nikom ništa. Sada je konačno dokazano da ovo nisu nikakvi, kao što sam rekao, ekolozi, nikakve organizacije koje se bave zaštitom životne sredine ili ljudskim pravima, već da su svi redom na platnom spisku raznih centara, finansijskih i ostalih političkih centara moći iz belog sveta. Ovo vam je prikaz, sada ću vam pokazati, koga sve Fondacija Rokfeler plaća u Srbiji. Ovako izgleda taj prikaz. Tu imamo različite nevladine organizacije, a sada ću vam i reći ko je u pitanju. Dakle, imamo organizaciju CRTA. Znate ko su oni? To su ovi dežurni što drvlje i kamenje po parlamentu Srbije svaki dan bacaju. Zatim, imamo organizaciju „Peščanik“. Siguran sam da znate o kojoj organizaciji je reč. Imamo i organizaciju „Kreni - promeni“. To su vam ti što protestuju ovih dana. To su vam ti što vrše ove blokade. Fondacija „Kreni - pokreni“ je dobila grant od 25.000 dolara za 12 meseci od Fondacije Rokfeler, dok je organizacija „Peščanik“ dobila 90.000 dolara za 36 meseci. Ovde se sve jasno vidi. Sada se sve zna. E, to su vam ti što protestuju, što blokiraju puteve, autoputeve, potpuno protivzakonito. Potpuno protivustavno čak blokiraju autoputeve i maltretiraju građane Srbije. Još se bude što policija obavlja svoj posao. Dakle, napadaju policiju što su se drznuli da obavljaju svoj posao, da obave ono što im zakon nalaže da rade. Pa, ne možeš da blokiraš autoput. Jednostavno, ne možeš da blokiraš autoput. Ne možeš da ograničavaš kretanje nikome u Srbiji. Ne možeš da zaustaviš život u Srbiji. U kojoj to zemlji u svetu možeš da blokiraš autoput? Evo, neka mi kaže i prethodni govornik ili bilo ko drugi. U kojoj zemlji u svetu možeš tek tako, kako ti padne na pamet, da blokiraš autoput? Još ne prijave skup! Ne pada im na pamet da prijave skup. Pazite do koje mere ide taj bezobrazluk. Iako su u obavezi po zakonu da svaki skup bude prijavljen. Ne možeš da protestuješ ako nisi u skladu sa zakonom prijavio skup. To je još jedna razlika između njih i nas, taj odnos prema državi, prema obavezama, prema zakonima ove zemlje i prema državi prvenstveno i prema građanima. Svaki skup koji smo ikada organizovali kao Srpska napredna stranka bio je uredno prijavljen po zakonu. Mogu i na ličnom primeru da kažem. Predsedavajući, u jednom trenutku svog političkog delovanja bio sam i predsednik opštinskog odbora Srpske napredne stranke, na pamet nam nije palo da bilo kakav skup organizujemo dok ga pre toga uredno ne prijavimo u nadležnoj policijskoj stanici. Dakle, običan štand, običan promotivni štand kada organizujemo odemo u nadležnu policijsku stanicu, prijavimo da će možda tog dana biti veća grupa građana, da razgovaramo sa građanima i ispunimo svoju zakonsku obavezu. E, tu se vidi kakav je njihov odnos prema zakonima ove zemlje, prema institucijama, ali i prema državi i građanima. Tu je još jedna ključna razlika između nas i njih. Koliko god se trudili, uskoro završavam, da se sakriju iza nekakvih ekoloških ljudskopravaških organizacija, ispostavilo se da su u pitanju čisto i isključivo politički projekti koji imaju za cilj isključivo i jedino destabilizaciju Srbije. Jasno je da je njihov cilj rušenje vlasti u Srbiji, prvenstveno rušenje Aleksandra Vučića. Zato što nikome od njih ne odgovara jaka Srbija, nikome od njih ne odgovara snažna Srbija, samostalna i nezavisna u odlučivanju, kakva je Srbija danas. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeća na listi je uvažena narodna poslanica Samira Ćosović.
Uvažene kolege, najpre želim da izjavim saučešće povodom smrti našeg kolege Milutina Mrkonjića njegovoj porodici i Socijalističkoj partiji Srbije, u ime Socijaldemokratske partije Srbije i u svoje lično ime. Socijaldemokratska partija Srbije je uvek bila dosledna i istrajna u svom zalaganju i promociji demokratskih vrednosti i izgradnji i očuvanja institucija koje čine temelj demokratskog društva u Srbiji. Posvećenost smo iskazali i tokom procesa dijaloga o izbornim uslovima i njihovom poboljšanju i svrsishodno tome Socijaldemokratska partija Srbije je učestvovala u međustranačkom dijalogu koji se vodio i uz posredovanje evropskih parlamentaraca, ali i u dijalogu koji se odvijao u okviru parlamenta direktno i u kome je učestvovao i predsednik Republike Srbije. Čak i pre najave i samog početka dijaloga, trudili smo se da u svakoj svojoj izjavi i postupku pokažemo konstruktivnost i otvorenost, a posebno da konkretnim predlozima poboljšamo izborne uslove u korist svih građana Srbije, kako bi se očuvalo i povećalo poverenje građana u izborni proces i izborni sistem. Uostalom, kao što smo radili i u prvom međustranačkom dijalogu pre dve godine. Mi smo u sve razgovore o poboljšanju izbornog sistema ulazili konstruktivno i o tome svedoče konkretni predlozi Socijaldemokratske partije Srbije za izmene postojećeg zakona i izbornog sistema. U svojim predlozima SDPS uvek se vodio idejom očuvanja i povećanja poverenja u izborni proces, kroz što veće uključivanje građana i kroz rešenja koja za svoj cilj imaju motivisanje građana, posebno mladih, da uzmu učešća u osnovnom demokratskom procesu i da u svoje ruke uzmu odlučivanje o svojoj sudbini. U tom cilju SDPS tokom dijaloga predlagao je da se krene od korena problema, od izmene izbornog zakona koji omogućava glasačima da postanu birači i to u pravom smislu te reči. Nadam se da će izbor šest novih članova RIK doprineti pomaku u pravom smeru i da je ovo korak, osim što će ojačati reprezentativnost RIK, isto tako jačati i poverenje građana i institucije nadležne za sprovođenje izbora i referenduma. Poverenje u rad izbornih organa Republike Srbije, nikada nije bilo toliko značajno, kao sada kada nas u relativnom kratkom vremenskom periodu očekuje donošenje nekoliko krucijalnih odluka za budućnost i napredak Srbije, koji će građani doneti svojim glasovima na predstojećem referendumu o ustavim promenama, ali i na predstojećim izborima na svim nivoima. Nema sumnje da su građani Srbije kao i do sada posvećeni da podrže one ideje koje su pokazale u prošlosti da su osnova za reforme koje su neophodne kako bi se ubrzala transformacija Srbije na njenom putu ka Evropi, ka zajednici razvijenih država, ali građani koji odgovorno pristupe svojoj građanskoj dužnosti i daju svoj glas moraju da budu sigurni i da će se njihovi glasovi ne samo prebrojati nego i da će se njihova volja čuti i da će oni koji budu dobili poverenje građana sprovesti njihovu volju. Sa naše strane, mi smo dužni da obezbedimo da građani, kao i do sada sačuvaju poverenje u izborni sistem, da će njihovi glasovi biti sigurni i da će biti tačno prebrojani i sačuvani. Naša je dužnost prema građanima, ali i svih političara koji pretenduju da učestvuju u izbornom procesu, da su demokratski procesi i demokratske institucije jedini validni, ali i najbolji način da se vrši politička borba i da se očuvaju prava građana i sam demokratski sistem. Pred novoizabranim članovima RIK, s toga je velika odgovornost očuvati integritet narodne volje, je zadatak od najvećeg značaja u svakoj demokratskoj zemlji na očuvanju integriteta izbornog procesa počiva očuvanje integriteta i legitimiteta svih institucija jedne moderne demokratske države kakva je Srbija i kakva teži da bude i nadam se da će novi članovi RIK pokazati i više nego da su dostojni pozicije na koju će biti izabrani. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, uvaženoj predstavnici SDPS. Sledeći na listi, uvaženi narodni poslanik Slavenko Unković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, u ime JS i u svoje lično ime, želim da izrazim saučešće SPS i našem pokojnom kolegi Mrkonjiću. Svima nama je poznato da je vladajuća koalicija izrazila spremnost da se sedne i razgovara sa opozicijom kako bi se neke stvari u našem izbornom procesu poboljšale i unapredile. U taj razgovor se krenulo pre nekoliko meseci u nameri da se realni zahtev opozicije sagledaju i da se o njima razgovara i da se načini neki dokument koji bi doprineo poboljšanju tih izbornih procedura. Znamo koliko je opozicija potrošila vremena pokušavajući da se dogovori oko toga o čemu da se razgovara sa vlastima. Mesecima nisu mogli da se dogovore oko platforme pregovora, bavili se svojim unutrašnjim podelama, sujetama i neraščišćenim računima i to je rezultiralo razgovore u vlasti i opozicije u dve kolone. Dijalog, komunikacija, saradnjama među političkim akterima i strankama su ključni za demokratski razvoj našeg društva i time su rukovodili i predsednik države, gospodin Vučić i predsednik Skupštine, gospodin Dačić, bez obzira na sve nelogičnosti i neprincipijelnosti koje je opozicija ispoljavala svo ovo vreme. Deo opozicije koji je želeo posredovanje poslanika Evropskog parlamenta i pored svih ustupaka koji su napravljeni i pored želje vlasti da se dođe do korektnog rešenja nisu bili zadovoljni predlogom koji su evroparlamentarci predložili da bi sada njih optuživali, jer nisu predložili dokument koji su oni očekivali. Po izjavama evropskih poslanika predložene mere koje su stavljene u dokument su dosta realne, izvodljive i pomogle bi da se poverenje svih onih koji žele da se politika Srbija menja u korist građana. Negativan stav tog dela opozicije prema radnom dokumentu evroparlamentaraca ne znači i bojkot izbora, vidimo da se ovih dana udružuju, da se spremaju za izbore, da čak najavljuju pobedu, tako da im sada izborni uslovi nisu uopšte bitni. Članovi Radne grupe za međustranački dijalog bez posredstva stranaca, nakon više nedeljnih pregovora postigli su dogovor sa vlastima o završnom dokumentu za poboljšanje izbornih uslova i to je rezultiralo potpisivanjem sporazuma pre mesec dana. Ima više stvari u tom sporazuma koji će verovatno pomoći da se neki procesi i procedure unaprede za vreme izborne kampanje. Da bi izbori mogli biti pošteni, uslovi da učesnici u izbornoj kampanji nastupaju sa približno istih pozicija. Da bi se to ostvarilo potrebno je da se obezbedi ravnopravnost učesnika u procesu kandidovanja, da se spreče zloupotrebe finansiranja u izbornoj kampanji, kao i da se spreče zloupotrebe u korišćenju javnih resursa u izbornoj kampanji. Ključnu ulogu u osiguranju integriteta izbornog procesa, ima izborna administracija, odnosno RIK. Osnovni cilj RIK da se osigura da se glasanje obavlja tajno, da se prebrojavanje glasova, izveštavanje obavlja pošteno, kao i da se saopštavanje izbornih rezultata obavlja javno. Po našem Zakonu o izboru narodnih poslanika, RIK sastoji se od predsednika, 16 članova, sekretara i predstavnika Republičkog zavoda za statistiku. Predsednik, članovi i sekretar imaju svoje zamenike koji imaju ista prava i obaveze kao i članovi i koji moraju biti diplomirani pravnici. Jedna od najznačajnijih odredbi ovog sporazuma vlasti i opoziciji je proširenje RIK sa šest članova i šest zamenika iz redova opozicije i ovo je jedan od svakako najznačajnijih tačaka ovog sporazuma. Od tih šest članova i zamenika, tri člana su predložile stranke opozicije koje su u razgovorima zahtevale posredovanje stranaca, a tri je predložila opozicija koja je postigla sporazum sa vlašću. Odredbe ovog sporazuma koji se odnosi na RIK važiće samo do završetka izbornih procedura za izbore koji su predviđeni za april sledeće godine. Čini mi se da će RIK najveći posao imati oko biračkog spiska koji je dobrim delom ažuriran i proteklih godina, ali svakako zaslužujemo jedan tačan i precizan birački spisak. Sporazumom je previđeno i formiranje radne grupe za eksternu kontrolu biračkog spiska. RIK će omogućiti i automatsko skeniranje i upoređivanje spiska sa biračkog mesta sa Jedinstvenim biračkim spiskom. Obezbediće se i poređenje sa Matičnom knjigom umrlih, kao i sa bazom validnih ličnih karata. Jako je važna zabrana vođenja paralelnih spiskova na biračkom mestu kao i upotreba mobilnog telefona i kao i da na biračkom mestu mogu biti samo članovi biračkog odbora, a ne i neki drugi nepoznata lica. Ako se utvrdi da su neka lica evidentirana, da su glasala, a da nisu bila prisutna fizički na glasačkom mestu RIK je u obavezi da podnese krivične prijave protiv odgovornih lica. Svaki član izborne komisije ima pravo uvida u celokupan izborni materijal i svakako ovo je jedna od najznačajnijih stavki ovog sporazuma. Sporazumom ostaje na snazi izmena zakona kojim je predviđeno da potpise birača koji podržavaju izborne liste mogu pored javnih beležnika da overavaju i opštinski overivači. Značajno je i to da broj potpisa koji je potreban za podnošenje lista smanjen kada su u pitanju parlamentarni, republički izbori, a za lokalne izbore broj potpisa ne zavisi od broja odbornika u jedinicama lokalne samouprave nego od broja birača na dan raspisivanja izbora. U svakom slučaju ovakva vrsta dogovora se prvi put dešava u našem političkom životu u poslednjih 30 godina, a sve u želji da se izbori i izborne procedure protiču u demokratskoj atmosferi. Ovi današnji predlozi su prihvatljivi za JS i poslanička grupa JS će u danu za glasanje podržati sve pomenute predloge. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodinu Unkoviću. Sledeći je, profesor dr Žarko Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege, dozvolite mi da se i ja u ime SPS zahvalim svima vama koji upućujete izraze saučešća našoj partiji i nama kolegama, Milutina Mrkonjića povodom njegove smrti. Znate, Mrku sam poznavao skoro tri decenije i stvarno toliko dugo vremena kada provedete sa nekim čovekom imate priliku da ga upoznate u potpunosti. On je bio jedna od retkih dobrih ljudi, nadasve pored svih onih osobina koje je posedovao kao inženjer, kao socijalista, kao dobar prijatelj i drug i bez sumnje ostaviće neizbrisiv trag među nama, njegovim drugovima, ali i kod svih onih drugih ljudi koji su sa njim bili u kontaktu, koji su ga znali, koji su znali šta on radi. Nesebično je davao sebe, uvek su mu država i drugi bili pre njega i to je nešto što ostaje deo njegovog identiteta. Hvala vam što to razumete. Hvala vam što delite tugu njegovog preranog odlaska sa svima nama, članovima SPS. Sada mi dozvolite da vam kažem nekoliko reči o tački koja je predmet rada i odlučivanja Narodne skupštine Republike Srbije danas. Naime, SPS će glasati o odluci, o dopunama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju. Republička izborna komisija će dobiti šest novih članova i šest novih zamenika. Građani Republike Srbije treba da znaju da je proširenje sastava RIK rezultat dogovora u međustranačkom dijalogu i da ima za cilj objektivno da unapredi celu, ne samo izbornu proceduru, nego da unapredi izborni proces i da pomogne građanima Republike Srbije i pripadnicima stranaka koje će učestvovati, ali i onima koji nisu u sastavu, ali su bili deo međustranačkog dijaloga, da se poveća poverenje u izborni proces. Naime, poštovani građani Republike Srbije, mi imamo jednu čudnu situaciju od 2019. godine kada je međustranački dijalog započet da se stalno od strane opozicije pokušava nametnuti u javnosti utisak da je Srbija nešto posebno u odnosu na druge zemlje Evrope i sveta i da naš izborni proces, izborna procedura, naše izborno zakonodavstvo nije u skladu sa standardima zemalja članica EU. Naime, nije uopšte nepoznato, ove tri i nešto decenije od kada je uveden višestranački sistem u Republiku Srbiju, naravno uvek stalno se vrše promene izbornog zakonodavstva, jer stalno postoje potrebe da se vrši promena u izbornom zakonodavstvu i to nije samo specifičnost Republike Srbije, to se radi svuda u svetu. Prošle nedelje smo promenili uslov vezan za usvajanje Ustava, kao najvećeg pravnog akta jedne države zato što je Ustav iz 2006. godine predvideo to rešenje. Naš je problem što smo čekali 2021. godinu da ne promenimo zakon kojim je ustavno rešenje iz 2006. godine to regulisalo. Ali, odmah ste u javnosti mogli da čujete sijaset negativnih komentara, čak sam i ja od nekih svojih prijatelja čuo pitanje – zašto donosite zakon i zašto je takva većina potrebna. Kad sam objasnio da je to 2006. godini potpuno drugačije ljudi reaguju. Zašto ovo govorim? Našem društvu, našoj Republici Srbiji je potrebno više razgovora, potrebno je više dijaloga, ali je potrebno i više da se čujemo. Često u javnosti dobijaju prednost ljudi čiji stavovi nisu utemeljeni, koji teže ka tome da zaoštravaju situaciju u Republici Srbiji, koji nemaju argument, bez argumenta sile, zato što očigledno nije problem što ne mislimo isto, nego što ne dozvoljavamo drugoj strani da kaže šta misli i da građani o tome donesu svoj sud. Ovo kad kažem građani donesu svoj sud, ima kritika, naravno od strane minornih političkih stranaka i nekih nazovi intelektualaca po sastavu ove Skupštine. Poštovane koleginice i kolege, poštovani građani, ko je utvrdio sastav ove Skupštine? Pa, građani Republike Srbije. Oni su glasali na proteklim izborima. Iako smo smanjili izborni cenzus sa 5% na 3% građani su glasali, umesto pitanja da li je Skupština reprezentativna trebalo bi postaviti pitanje zašto druge stranke nisu dobile ta 3% glasova. Pazite, ne 5%, nego 3% glasova, a pre toga bilo je onih koji su predlagali da se poveća cenzus na 7%. Čekajte, mi bi imali bukvalno dvostranačku Skupštinu, odnosno vladajuća koalicija sa SNS i naša manja koalicija SPS-JS. Pitanje da li bi, sem nas i manjina još neko ušao u ovu Skupštinu. Mi želimo da Skupština bude reprezentativnija, ali mi o tome ne odlučujemo, to odlučuju građani Republike Srbije. Ovi razgovori koji su vođeni od 2019. godine jesu deo procesa i unapređenja izbornog procesa i poverenja u izborni proces, i poverenja u demokratske institucije Republike Srbije i međusobno poverenje. Želim da vam skrenem pažnju da nažalost još od 2019. godine, kada su ti razgori započeti i na Fakultetu političkih nauka, i u Skupštini, i u vreme predsedavanja gospođe Maje Gojković da je vladajuća koalicija pokazala i ponudila više konkretnih rešenja da se stvari promene na bolje. Neću da pominjem sve ono što je radilo Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu da bi se svaki građanin Republike Srbije osećao kao deo izbornog procesa, da zna da može da glasa i da zna da može da proveri da li je, ne daj Bože, neko umesto njega glasao. Neću da pominjem celu proceduru, ali činjenica da stranke mogu da dobiju Zapisnik biračkog odbora nakon završetka glasanja, da je toliko članova biračkih odbora, predstavnika stranaka opozicije, odnosno ne opozicije nego svih onih stranaka koje učestvuju na izborima, to je po dvadesetak, trideset ljudi na jednom biračkom mestu kada imate osam hiljada i nekoliko stotina biračkih mesta. To je armija ljudi koji kontrolišu izborni proces. U čemu je onda problem? Problem je u tome što neko, u ovom slučaju stranke opozicije, sada i vanparlamentarne jer nisu ni 3% prošli, ne mogu, očigledno da se pomire sa činjenicom da nemaju poverenje građana. Ja njima ne želim da dajem savet, to je njihov problem, ali sve ono što sam video u ovim godinama, od 2019. godine, pa i sada, upućuju samo na jedan zaključak – nemaju program. Kad stranka nema program i nema politiku onda pribegava drugim rešenjima, onda pribegava sili, onda pribegava incidentima, onda od tih incidenata počinju da prave politiku. Znate, 2019. godine u avgustu mesecu, posle prva tri razgovora kada neko proglasi bojkot kao opredeljenje političke stranke vezano za izbore koji tek treba da se održe za sedam, osam, devet meseci, to znači da je on izabrao bojkot kao sredstvo političke borbe, ne vodeći uopšte računa kakvi su izborni uslovi. Onda pričaju - o izbornim uslovima se koristi samo kao dobra magla za pravi politički cilj. Zna se od početka, nije to nikakva tajna. Tu su kolege iz SNS koji stalno o tome govore. Naša namera je da se predsednik Vučić na bilo koji način, i formalno i suštinski udalji iz izbornog procesa, jer ni jedna politička ličnost u Republici Srbiji nema njegovu težinu da bi ga mogla pobediti direktno u izborima. Naravno, njegova stranka i koalicija koju oni vode, samim tim imaju i najveće poverenje građana Republike Srbije. Sve ono što smo videli u tim razgovorima za pametne ljude je bilo odmah jasno. Rešenja koja su se predlagala, čak, nažalost i neke nevladine organizacije, vrlo svesno kažem, neke nevladine organizacije, da ne bi sutra neko rekao sve vladine organizacije, ne neke vladine organizacije su se apsolutno stavile u funkciju stranaka opozicije, predlažući svoja rešenja kao konačna rešenja pozivajući se na iskustva koja od drugih ne postoje, želeći ne samo da promene sadržaj izbornog procesa, nego i direktno time da utiču na buduće izborne rezultate. Znate, nije problem funkcionerske kampanje nigde u svetu, poenta je kako će mediji o tome obaveštavati. Ako postoje standardi, onda će to svako poštovati. Problem je ovde što se ni rad medija mnogima ne sviđa. Znate, ja ovo govorim kao pripadnik vladajuće koalicije i stranke koja je u različitim situacijama bila anatemisana u drugom, trećem, petom, osmom planu, ali nikada nije uzimala to kao izgovor za neučestvovanje u izborima. Jedna stranka koja drži do sebe i koja ima program, ima ljude uvek ima šta da kaže građanima Republike Srbije i o tome se mora voditi računa. Zato kažem, neke nevladine organizacije, jer ovde očigledno postoji jedan front borbe protiv svega ovoga što Srbija danas radi. Znate, istorija Balkana pokazuje da Zapadne zemlje ne vole samostalne države na Balkanu, niti države koje autonomno odlučuju o svojoj sudbini, niti donose odluke o svom razvoju. Srbija ima pametnu spoljnu politiku, ima jak državni vrh, ima kompetentne ljude i postigla je mnogo toga. Znate, nisu se oni za nas zainteresovali tek tako slučajno. Posle povlačenja priznanja od strane 18 država su izabrani izaslanici SAD i EU za pitanja KiM. Do tada nisu pominjali to pitanje kao relevantno. Relevantno zašto? Zato što su naravno mislili da ćemo se mi pomiriti sa sudbinom i da će se onda jednog trenutka, kao što to Zapad ima običaj da čini samo reći – znate, razvoj događaja je takav. Moramo priznati stvarnost. E, pa, sad, mora se priznati druga stvarnost, da je Srbija jaka država na Balkanu, ekonomski stabilna. Znači, pazite, država, moram ovo da kažem, koja dve godine uzastopce ima preko tri milijarde direktnih stranih investicija. Pa, kud ćete veći dokaz poverenja sveta u tu državu, u njene demokratske kapacitete, u njene zakone, u njenu postojanost, nego što je taj dokaz? Te brojke same po sebi najbolje govore. Nama je svima stalo iz vladajuće koalicije da svi koji to žele i koji ispunjavaju zakonske uslove izađu na izbore, a građani Republike Srbije neka daju svoj sud. Neka glasaju za svakog onog za koga oni misle da treba. To je valjda suština demokratije i demokratskog procesa, a za državne i nacionalne ciljeve zajedno da se borimo zato što smo u proteklim decenijama bili anatemisani i proglašeni krivi za mnoge stvari za koje nemamo ni direktno učešće, ali to je deo politike koja je vođena protiv Republike Srbije i to je deo naše stvarnosti. U svakom slučaju, ova odluka mislim da je dobra, jer, kažem, unaprediće poverenje u izborni proces i poverenje u demokratski kapacitet Republike Srbije. Znate, šest novih članova, šest novih zamenika vanparlamentarnih stranak uz postojeći sastav Republičke izborne komisije je sasvim dobra osnova za, ako hoćete, razmatranje i usvajanje svega onoga što imamo. Imamo već zakon. Imaćemo i referendum u januaru. Sad smo uveli, odnosno ne uveli, referendum smo, ako mogu reći, ojačali, narodnu inicijativu još više promovisali. Ko zna, rešenje iz ova dva zakona videće da je povećan demokratski kapacitet građana Republike Srbije, da se ove dve institucije mogu češće koristiti, da mogu građani da postavljaju različita prava na različitim nivoima, od republičke do lokalne samouprave i šta ćete bolje za jednu demokratsku državu nego sve ono što taj zakon propisuje. Koliko će se koristiti, pa, to zavisi od građana, kao i mnoge stvari koje su ovde kod nas. Ono što mogu reći kao predstavnik Socijalističke partije Srbije u međustranačkom dijalogu od 2019. godine pa do sada, jeste da, verovali ili ne, ali ja to mogu da kažem, kolege koje su takođe učesnici međustranačkog dijaloga mogu da provere ove moje reči da je možda i dobro što je sve to tako teklo, jer su se i predstavnici Evropskog parlamenta na kraju uverili u skromne, da ne kažem, gotovo nikakve kapacitete opozicije i u nikakav kvalitet predloga koji su nudili. Bilo je tu predloga, verovali ili ne, od preuzimanja upravljanja RTS-om kao javnim servisom do toga da se bude po svaku cenu na medijima. Zašto? Eto, zato što predstavljaju stranke opozicije. Zbog čega? Zato što misle da imaju političku težinu i da treba neko da ih vidi i da ih čuje. Ovo jeste deo tog međustranačkog dijaloga, ali onaj ko je učestvovao tamo video je kako su se i predstavnici Evropskog parlamenta ophodili u odnosu na predloge. Ko je imao šta da kaže, on je rekao. Ko je imao šta da predloži, on je predložio. Ono što je valjano, to je prihvaćeno. Podsećam, i u prethodnom susretanju sa predstavnicima Evropskog parlamenta mi smo imali situaciju da je prihvaćena promena sastava REM-a, da su vezano za Agenciju za borbu protiv korupcije usvojena različita rešenja kojima se unapređuje rad Agencije vezan za izborni proces. O onim preporukama ODIR-a, Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu je sve te mere prihvatilo, primenilo i stvarno, ukoliko se prizovemo u pamet, a pre svega mislim na pristalice opozicije, u predstojećim mesecima svako će imati priliku da predstave građanima svoj program ako ga ima i tu dolazimo do one suštinske stvari koju sam pomenuo na početku. Predstavnici vladajuće koalicije, bilo da je reč o ovde prisutnim poslanicima ili predstavnicima izvršne vlasti, jednostavno, njima se želelo zabraniti ovaj rad da bi se, navodno, postigla neka, ne znam ni ja, navodna jednakost u izbornom procesu. Pazite, demokratski proces je takav u svim zemljama sveta da kada neko dobije poverenje građana, četiri godine ili kraće, o tome se već odlučuje, on ima i pravo da radi na osnovu tog kredibiliteta, da radi četiri godine i da podnosi račune građanima za ono što je uradio. Ova vladajuća koalicija je uradila u protekle četiri godine mnogo toga i ima sa čime da izađe pred građane i mislim da je dobro što smo i deo preporuka implementirali i kroz ovu odluku. Deo preporuka će biti implementiran kod izmena i dopuna postojećih nekih zakona. U svakom slučaju, vladajuća koalicija će učiniti sve da ne može postojati nijedan događaj niti povod koji bi bacio senku na buduće izbore. Želim da kažem da je dobro što je predsednik Vučić učestvovao na jednom dijalogu, a što smo imali i drugi dijalog uz posredovanje, jer ovaj prvi je bio predsednik Vučić i predsednik Narodne skupštine Republike Srbije Ivica Dačić sa jednim brojem vanparlamentarnih stranaka, a evroposlanici sa drugim. Mislim da je to podstaklo međusobno uvažavanje, da su čak i evroposlanici shvatili da stranke sa kojima oni razgovaraju nisu jedine političke stranke u Republici Srbiji, niti imaju težinu koju imaju, nego da se moraju uvažavati sve političke stranke, a stranke su autonomno odlučivale o tome sa kim žele da razgovaraju. U svakom slučaju, imali su predloge. Mislim da je dobro što ovo danas usvajamo i što će usvajanje ove odluke omogućiti ne samo realizaciju referenduma, odnosno Ustava, i amandmana o kojima ćemo raspravljati, nego će nadam se i ubrzati evropski put Srbije. Kada kažem nadam se, ne mogu a da ne pomenem da je prošle nedelje Savet ministara razgovarao o otvaranju klastera Republike Srbije i nije doneo odluku koju smo mi očekivali, uz tvrdnje pojedinih da, eto, nismo dovoljno uradili vezano baš za ove promene o kojima mi danas razgovaramo i usvajanje Ustava. Znate, to je jedna vrsta licemerja. Ako se zna da su amandmani na dnevnom redu Narodne skupštine, ako se zna da se RIK proširuje predstavnicima vanparlamentarne opozicije, ako se zna da će referendum biti 16. januara, onda reći da Srbija nije uradila šta je trebalo u oblasti vladavine prava je stvarno licemerno, ali to je EU. Mi imamo dve politike u EU, jednu koju vodi Brisel i drugu koju vode države članice. Ova prva je opšteg karaktera i puna maglovitih obećanja, a ova druga je stvar vrlo konkretnih interesa zemalja članica. Ova druga pokušava da natera Srbiju da prizna tzv. nezavisnost Kosova i da prihvati sve ono što joj se diktira kao navodno politika EU. Ona prva za to vreme ćuti i čeka da vidi kakvi će biti rezultati, ali, srećom, Srbija ne čeka. Srećom za građane Republike Srbije, Srbija ne čeka. Mi radimo i gradimo svoju zemlju u interesu građana Republike Srbije, razvijamo prijateljstvo sa svima onima koji to žele i mislim da je ovo što je predsednik Vučić prošle nedelje, ako mogu upotrebiti tu reč, isposlovao sa predsednikom Putinom, to je najbolja stvar koja nam se mogla desiti. Znate, kada zemljama EU treba gas, onda je to pitanje gasa, a kada Srbiji treba gas, onda je to loš uticaj Ruske Federacije. Zaboravilo se, poštovane koleginice i kolege i podsetiću one koji to ne znaju da znaju, da bi mogli koristiti kao argument, 2014. godine gasovod „Južni tok“ je zaustavljen zato što je to Brisel tražio od Bugarske ne zato što se nije mogao napraviti, ne zato što nisu postojali tehnički uslovi, nego zato što je Brisel… Znači, da bi, kako bih rekao, razrešio neke svoje odnose sa Ruskom Federacijom, EU je donela odluku da zaustavi gasovod, a to što su zemlje Zapadnog Balkana ostale bez gasa i štetu koju su trpele, e pa to je bio naš problem. Tako je bilo i oko kovida i oko ostalog. Kada mi to kažemo, oni kažu – pa šta se bunite, o čemu vi pričate, ali zaboravljaju da je Srbija zemlja ponosnih ljudi i autonomna u donošenju svojih odluka i da ima pravo na svoje izbore. Mi smo izabrali i EU kao strateški cilj, a to ne znači da smo zaboravili svoje dojučerašnje prijatelje ili da ćemo zaboraviti i Rusku Federaciju i Narodnu Republiku Kinu. U međuvremenu ćemo videti kako se ponašaju svi. Mi ćemo se ponašati u skladu sa interesima naših građana i državnim i nacionalnim interesima Republike Srbije. Mislim da je usvajanje ove naizgled skromne odluke jedan od tih malih koraka koje mi pravimo u izgradnji demokratske i jake Srbije i naša poslanička grupa će u danu za glasanje glasati za ovu odluku. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodinu Obradoviću. Sledeći je narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvaženi potpredsedniče Tvrdišiću. Dame i gospodo narodni poslanici, želim da se pridružim svim mojim uvaženim kolegama ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ali nesumnjivo i hiljadama ljudi i prijatelja i poštovalaca našeg kolege Milutina Mrkonjića i da izjavim saučešće u svoje u svoje lično ime i, naravno, u ime svoje porodice, s obzirom da je on bio i porodični prijatelj. Mislim da je Narodna skupština, a naravno, i Republika Srbija izgubila jednog velikog čoveka, pregaoca i nekoga ko je ceo svoj život posvetio izgradnji ove države. Naravno, nije lako govoriti posle profesora Obradovića, koji je pokrio puno, puno tema koje se tiču ne samo teme današnjeg dnevnog reda, nego i onoga što se dešava u našem društvu i što moramo stalno da pominjemo i da govorimo o tome. Dakle, ono što se desilo tokom vikenda u našoj zemlji, posebno u Beogradu i u nekoliko gradova i opština u Srbiji predstavlja jedan svojevrsni lakmus papir, nešto što određuje i što jasno i definitivno definiše trenutnu političku situaciju, trenutnu situaciju u našem društvu. S jedne strane, imate jedan sjajan, veliki skup koji se održao u Areni, peta skupština i obeležavanje rođendana SNS, skup pristojnih ljudi, skup domaćina, ljudi koji vole ovu zemlju, skup patriota koji su poslali jednu dosta snažnu poruku građanima Republike Srbije, poruku poziva na jedinstvo, poziva na nacionalni konsenzus, u smislu svega onoga što nas očekuje u narednom periodu po pitanju mnogih geopolitičkih izazova, dakle, izazova kojima će biti izložena naša zemlja, a tiče se zaštite naših ekonomskih, socijalnih, naravno i geopolitičkih interesa. I s druge strane, imate jedno nasilničko, divljačko ponašanje jedne, slobodno to mogu da kažem, agresivne manjine u našem društvu, u odnosu na ovu, želim to da nazovem pravim imenom, tihe većine. Želim da kažem da mi svi ovde podržavamo tu činjenicu da nema onoga što oni žele da izazovu u našem društvu, dakle, nema podela. Govoriti o tim tzv. podelama u našem društvu, to je potpuni nonsens, s obzirom da kada govorite o podeli, kada govorite o podeljenom društvu, vi morate s jedne strane imati nekoga ko ima pedesetak posto podrške. Ta podeljenost mora da se na neki način izmeri i da se izračuna i da onda govorite o tome. Dakle, lažno nametanje lažne teme podele u ovom društvu upravo govori o želji te tajkunsko-političke transferzale, medijske transferzale u našoj zemlji koja i ne krije da na vlast želi da dođe kroz ono što se desilo u Ukrajini, kroz ukrajinski scenario, golom silom, želeći da sebi i toj kliki koja je zaposlena u određenim kompanijama, privrednim društvima, predstavljajući se lažno da ima političku platformu i da želi da se bavi politikom, e oni hoće da dođu, naravno, na vlast nasilnim putem, da bi došli do budžeta, da bi došli do raspolaganja državnom i narodnom imovinom i kako bi valjda dalje, pošto su to isti oni igrači, isti oni ljudi koji su to radili od 2000. do 2012. godine, nastavili da pljačkaju budžet, nastavili da pljačkaju i da uzimaju ono što je teškom mukom stvoreno tokom ovih sedam godina vlasti, koju obavlja i koju realizuje SNS, na čelu sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem. Naravno da je SNS stranka koja je državotvorna, koja je najmnogobrojnija sigurno stranka ne samo, ne u zemlji, ne na teritoriji Zapadnog Balkana, nego verovatno u celoj jugoistočnoj Evropi sa nekih 700.000 članova. Kao takva stranka, mi želimo i to smo jasno definisali u svojoj političkoj platformi koju je predsednik predstavio u subotu, mislim da je to jako važno istaći, tih deset tačaka kao deset tačaka koje govore o tome kako Srbija treba da izgleda, ne posle 3. aprila ili 17. aprila naredne godine, nego kako Srbija treba da izgleda za 5, 10, 15 ili 20 ili čak 50 godina. To je ono što razlikuje predsednika Aleksandra Vučića i našu stranku od drugih, od onih koji bi od Srbije da naprave prćiju, koji bi od Srbije, koji na Srbiju gledaju samo kao na nešto od čega treba da uzmu, da napune sopstvene džepove i da naravno iznose kapital koji opljačkaju ovde i u inostranstvo, kao što su to radili tokom tih 12 godina, urušavajući ugled naše zemlje, urušavajući našu geopolitičku poziciju, urušavajući svaki aspekt funkcionisanja ovog društva, pa nažalost, i dostojanstvo građana, jer građani koji nemaju za hleb, građani koji ne mogu da se zaposle, mladi ljudi koji nemaju gde da rade, oni su obespravljeni i njima je dostojanstvo uzeto i oni su to, nažalost, radili 12 godina. Mi kao državotvorna stranka se zalažemo, i to jeste jedna od 10 ključnih tačaka našeg programa za budućnost koji je predstavljen u subotu na skupštini naše stranke, jeste politički dijalog i osnaživanje kulture političkog dijaloga. Ali, ja moram da kažem nešto i o tome kako je taj dijalog po pitanju izbornih uslova tekao u proteklih dve, dve i po godine, kada je ta tzv. bojkotaška opozicija pozvala čak i strance, dakle, ljude iz inostranstva, nebitno je da li su oni članovi Ruske Dume, Evroparlamenta, američkog Kongresa ili nekog drugog parlamenta, za mene je to isto, to se u ozbiljnim političkim partijama, u državotvornim političkim partijama i ljudi koji žele da suvereno vode jednu zemlju, to se, jednostavno, ne radi. Stoga, moram da kažem da apsolutno nemam nikakvo uvažavanje prema onima koji su pozvali strance i koji su bili za to da stranci, kako bi to oni rekli, fasilitiraju tim razgovorima, pregovorima, dijalogom, nazovite to kako god želite. Moram da napravim jednu jasnu distinkciju između onih političkih partija koji predstavljaju opoziciju, koji su želeli da sednu za sto sa predstavnicima najveće političke partije, sa šefom najveće političke partije, sa drugim strankama koje su sa nama u koaliciji i čine ovde većinu, sa predsednikom Narodne skupštine i da razgovaraju ne samo o izbornim uslovima, nego i da razgovaraju o trenutnom političkom momentu u kojem se Srbija i region nalaze i da razgovaraju o budućnosti Srbije. Želim da to istaknem kao jednu ključnu razliku, iako smo mi sve ono što su oni tražili i uvažili i na kraju, posle dve, dve i po godine i ti evroparlamentarci, iako može sve da se kaže, samo da nisu naklonjeni Vučiću i SNS, jer sigurno je da to nisu predstavnici ljudi koji su članovi nemačkog SPD-a ili Tanja Fajon koja pripada u Evropskom parlamentu toj grupaciji socijaldemokratskih tzv. liberalnih partija, oni sve jesu, samo nisu podržavaoci naših vrednosti i svega onoga što mi želimo da napravimo ovde u Srbiji, što je Aleksandar Vučić uspeo da uradi za sedam godina, a to je suverena Srbija, to je ideja Balkan balkanskim narodima, to je osnaživanje ekonomsko, političko i socijalno naše zemlje. Naravno, još jedna od ključnih tačaka našeg programa u deset tačaka – suvereno, samostalno i nezavisno donošenje odluka koje se tiču budućnosti našeg naroda i Republike Srbije. Čak i oni su posle dve i po godine rekli – ljudi, ovo nema nikakve veze sa zahtevima, nema nikakve veze sa konstruktivnošću, nema nikakve veze očigledno sa izbornim uslovima. Moram da kažem jednu anegdotu od pre dve godine, učestvovao sam u tom prvom turnusu tih razgovora. Moj kolega Vladimir Đukanović u jednom trenutku je rekao, ne znam da li se šalio ili je ozbiljno rekao, rekao je – ja bih sada odmah unapred pristao da sve prihvatimo, šta god ova ta tzv. vanparlamentarna bojkotaška opozicija želi, evo, odmah da im damo sve što žele i kada bi i to sve dobili, naravno, njihov procenat i njihova podrška kod građana se ne bi promenila. To je suštinski razlog, to je suštinska stvar zašto njima ne odgovaraju ni parlamentarni, ni opštinski, ni gradski izbori, ni izbori za predsednika Republike i zašto je njima glavna meta Aleksandar Vučić kao personifikacija snage Srbije, personifikacija državnosti Srbije, personifikacija liderstva Srbije i stvaranja jedne zemlje i jednog ambijenta ovde koji je pobednički i koji je vratio dostojanstvo našim građanima i našem narodu, koga više nije sramota i koji ne pogne glavu kada ode bilo gde, da li u Evropu ili bilo gde po belom svetu, kada izvadi pasoš i kaže da je Srbin, sada je to sasvim, sasvim jedna drugačija priča. On je otvorio ovu zemlju i za nove investicije, za nove partnere i mi smo konačno zemlja koja pobeđuje u ekonomiji, koja pobeđuje u nauci, koja pobeđuje u obrazovanju. Mi znamo ovde u našoj stranci da je to jedna od najvećih briga predsednika Aleksandra Vučića, osnaživanje demografskih kapaciteta naše zemlje i ne pričamo samo o tome, ne govorimo samo o tome, ne pravimo okrugle stolove nego je najavljeno, implementiraćemo jednu proaktivnu konkretnu politiku kada je u pitanju rađanje, kada je u pitanju osnaživanje populacione politike i ideje samog našeg predsednika kako da nas bude više, jer samo na taj način, ako nas bude više, to će biti glavna naša konkurentska prednost u odnosu na druge, da budemo bolji, da budemo moderniji, da izdržimo sve one izazove koji se stavljaju pred nas. On je u jednom intervjuu juče, u jednom gostovanju pričao o tome šta nas sve čeka u narednom periodu, kakva je bila situacija pre 60 i 70 godina po pitanju demografskih karakteristika, strukture stanovništva, recimo na KiM, gde smo pre 60 godina imali 27-28 procenata našeg naroda, srpskog naroda, koji je živeo tamo i tu se u stvari vidi jedan nedostatak liderstva, nedostatak državotvornosti, da smo doveli samo nekih 30-ak godina sami sebe u situaciju da nas bude manje od 10%. Mi to ne smemo da dozvolimo i Vučić o tome otvoreno govori, da ne smemo to da dozvolimo da se desi u BiH, u Republici Srpskoj, u Crnoj Gori. Ono što jeste najveći rezultat njegove politike što nas više nije sramota, nikoga nije sramota da govori o tome. Govorimo o sopstvenim vitalnim nacionalnim interesima potpuno otvoreno, i u Vašingtonu i u Pekingu i u Moskvi i u Briselu i Berlinu, zato što imamo pravo da zaštitimo svoje interese, imamo pravo da zaštitimo svoj narod gde god on živi. Ništa mi više ne tražimo nego samo da imamo jednaka prava, jednak tretman i jednake aršine kao svi narodi koji žive ovde na teritoriji zapadnog Balkana i da nam se da pravo da i mi štitimo nacionalne interese, da se i mi normalno razvijamo, bez bilo kakvih pritisaka i bez bilo kakvih ostvarivanja nečijih stranih interesa, geopolitičkih interesa na teritoriji Republike Srbije. Dosta su nam uzimali teritorija, dosta smo dali sopstvenih života na oltar najvećih civilizacijskih vrednosti ovoga sveta i mi tu treba da budemo i moramo da budemo ponosni kao narod, jer smo oduvek bili antifašistički narod, mi smo oduvek bili narod koji se bori protiv antisemitizma, mi smo oduvek bili narod koji se bori za slobodu, za liberalno društvo, za liberalne vrednosti, ali narod koji, naravno, ume da ceni i svoje nacionalne vrednosti. Mi kao SNS ćemo se i dalje boriti za te najveće vrednosti koje definišu najveća civilizacijska dostignuća ne samo 20. nego i 21. veka i borićemo se za svoju teritoriju, borićemo se za svoj narod, borićemo se da napravimo i obezbedimo bezbednost za sve naše građane i sve ljude gde god da oni žive u regionu i u svetu. Moram da kažem nešto i o ovim nasilnim tzv. protestima, toj tzv. zelenoj ekološkoj platformi koju vode i koja je finansirana od strane onih upravo koje sam malo pre pominjao, to je ta transferzala Đilas, Šolak, Marinika Tepić, svi oni koji samo na neki način pokušavaju da tu svoju agendu koju imaju, agendu uništenja Srbije, agendu eliminisanja Aleksandra Vučića i SNS sa scene kao državotvorne partije, pokušavaju da zamaskiraju i da je stave u oblandu nekog zelenog ekološkog pokreta, ekološke agende koju vidimo. Ako su to zeleni, ako su to zelene vrednosti, prebijanje čoveka u onom bageru, prebijanje ljudi na ulici, unošenje u lice i sukob sa policijom, blokiranje ključnih saobraćajnica, ključnih puteva u Republici Srbiji, siguran sam da 99,9% građana Republike Srbije apsolutno nisu za tu agendu. Mi kao stranka jesmo za čistu Srbiju i to je 10. tačka. To što je poslednja, ne znači da je najmanje važna. Mi jesmo za čistu Srbiju, ali mi smo za, prvo, snažnu ekonomski, politički, geopolitički Srbiju i ono što nas razlikuje od njih, jeste što smo mi iskreno i otvoreno za to da napravimo od Srbije zemlju gde će se poštovati svi mogući ekološki standardi. Ali, mi ne lažemo naše građane. Mi ne lažemo naš narod. Mi želimo da napravimo ekonomsku podlogu, jer bez novca, bez ekonomske podloge koju smo uspeli da napravimo u proteklih sedam godina, nema ni socijalne politike, nema pomoći trudnicama i porodiljama, nema zelene agende. To su laže, to su prevare. Oni misle da je ovaj narod glup, da ima jako slabo pamćenje i da ne zna da ti uposlenici, da ta korporativno-medijsko-mafijaška struktura predvođena Đilasom, Šolakom, Marinikom Tepić, hoće samo da se dočepa vlasti, hoće da se dočepa fotelja, da opet budemo dominion, da opet budemo prelat zbog toga da bi oni napunili sopstvene džepove, jer, da se mi razumemo i da kažemo otvoreno našim građanima, oni nemaju apsolutno nikakvu političku platformu, oni nemaju politiku. Oni na Kosovu i Metohiji nikada nisu bili. Oni u Republici Srpskoj… Ja ne znam da li smeju tamo da odu, jer bi bili oterani. Tamo ljudi znaju da se oni ne bore za interese našeg naroda i naše države. Srpska napredna stranka je jasno pokazala koji su interesi, koji su joj prioriteti i šta su ključne stvari u 10 tačaka našeg političkog programa i naše političke platforme i našim rezultatima po pitanju svega onoga što građani mogu da vide i da osete u svojim džepovima, kada odu u prodavnicu, kada odu u radnju, kada odu negde da se odmore. Plate su povećane. Penzije su povećane. Vodimo računa o svakom našem građaninu, i to je ključna stvar naše politike, da smo usmereni na običnog čoveka, ne na tajkune. Podržavamo poslovne ljude koji žele, Vučić je za to zaslužan da ovde više ne ulazi špekulantski kapital, njih smo izbacili, ali ulaze najbolje kompanije koje daju najbolje plate, koje nude najbolje tehnologije. To je Srbija. Gledamo juče - ne valja cena gasa od 270 dolara. Znate, ima Belorusija bolju cenu. Samo ne znam kako bi ti veliki stručnjaci i veliki borci, velike patriote, kolika bi nam cena bila da su, ne daj Bože, oni na vlasti. Mi smo, naravno, zahvalni predsedniku Vučiću i sledimo tu snažnu politiku balansiranog spoljnopolitičkog prilaza koja daje rezultate. Mi definitivno imamo najnižu cenu gasa u Evropi. Čim vidite da se oglašava Marinika Tepić, Dragan Đilas, Vuk Jeremić, pa i "24 sata", danas, u Republici Hrvatskoj, pristojnost mi ne dozvoljava da izgovorim, "Jutarnji list", kako su nazvali našeg predsednika, kakvi su to naslovi. To govori o jednoj ogromnoj isfrustriranosti političkih elita u Hrvatskoj koji su, naravno, u transferzali povezani sa Prištinom direktno, a preko Prištine povezani sa ovim ljudima koji žele da izdaju našu zemlju, koji idu da pljuju Srpsku listu, da pljuju naš narod na Kosovu i Metohiji, zato što se valjda najedu svaki dan masnih kolača, pa im je mnogo dobro na Kosovu i Metohiji, s obzirom kakvim pritiscima su izloženi. Mislim da ćemo mi to, kad god se izbori održe, kad god budu održani, u aprilu mesecu naredne godine, da im pokažemo da ćemo ih poraziti sa najvećim mogućim rezultatom i sa najvećom mogućom razlikom, i na predsedničkim i na parlamentarnim i na svim lokalnim izborima zato što ovaj narod prepoznaje ko je Aleksandar Vučić, ko je SNS i ko ih vodi u snažnu, sigurnu, bolju budućnost i kome treba da povere budućnost svoje dece. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Marinkoviću. Sledeća je koleginica Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege, mi smo prošle nedelje posle više od 25 godina napokon doneli novi Zakon o referendumu i narodnoj inicijativi koji je kao takav usklađen sa Ustavom kao najvišim pravnim aktom svake, pa i naše zemlje. Time smo, između ostalog, precizirali brojne nedoumice, ali i neusaglašenosti kako bi referendum kao posebno sredstvo učešća građana u donošenju odluka bio i primenjiv, ali i svrsishodan. O značaju referenduma neću govoriti posebno dugo, s obzirom na to da je to oblik neposredne demokratije i da kao takav predstavlja način na koji građani mogu da utiču na kreiranje javne politike, ali i donošenje političkih odluka. Referendum kao takav je posle Prvog svetskog rata posebno dobio na značaju i u tom smislu implementiran je i Vajmarski ustav iz 1919. godine. Nego, da se vratim na današnju temu o kojoj razgovaramo. Odluka o kojoj danas raspravljamo u plenumu donosi se u skladu sa članom 80. Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi. On predviđa da će prvi naredni republički referendum koji se sprovodi po donošenju ovog zakona sprovesti RIK čiji će sastav biti proširen za još šest članova i zamenika članova koje imenuje Narodna skupština iz reda stručnjaka za izborno pravo i izborni proces. Izborni proces kao jedna kompleksna materija, kao jedan kompleksni demokratski proces odvija se po određenim pravilima. Svedoci smo da nije redak slučaj iznošenje primedbi na rad RIK uz navođenje postupanja koje nije u skladu sa izbornim pravom i izbornim procesom. Zato smatram da će se proširenjem sastava RIK na ovaj način na koji to mi sada činimo dodatno ojačati i transparentnost u radu RIK, ali i olakšati rad same Komisije. Iako deluje kao da je u pitanju tehničko pitanje, njegov suštinski značaj je dosta veći, međutim ovim proširenjem sastava RIK omogućeno je strankama koje nisu ušle u parlament da učestvuju u radu Komisije. Dakle, ovo treba posmatrati kao jedan izuzetak, da van parlamentarne stranke učestvuju u radu ovog tela i kao takvog ga i treba, znači, i posmatrati i postaviti na svoje mesto. Može se reći da on predstavlja neku vrstu jasno iskazanog gesta da sam izborni proces bude apsolutno transparentan i dostupan svim političkim akterima bez obzira na to da li su zastupljeni u parlamentu ili ne. Složićete se sa mnom da se poverenje stiče jednom sveobuhvatnom izmenom izbornog procesa koji smo u proteklom periodu uveli, u velikoj meri i sproveli izmenama i dopunama brojnih zakona, ali i donošenjem novi. Nesumnjivo je da je rad RIK unapređen, pa je tako pristup svim informacijama i o njihovom radu i sastancima i zapisnicima i sednicama javno dostupan putem sajte. Veliku ulogu u svemu tome odigralo je i Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave ažuriranjem biračkih spiskova, tako da sada bilo ko u bilo kom trenutku može proveriti da li se nalazi, odnosno da li je upisan u birački spisak i samim tim ostvariti svoje izborno pravo. Kao što sam malopre rekla, posmatrajući ovu odluku kao jedan kompromis koji ima za cilj unapređenje izbornog procesa, SDPS će u danu za glasanje podržati predložene odluke. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sledeća je koleginica Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Poštovane koleginice i kolege, uvaženi građani i građanke Republike Srbije, ja ću iskoristiti priliku da vam se zahvalim, najpre vama koji sedite u ovoj sali na rečima iskrenog saučešća koje ste uputili, a onda i svim građanima koje su svoje saučešće uputili nama iz SPS, imajući svest da smo zaista izgubili najboljeg među nama. Nekako, imam veliki dug prema tom čoveku i nikada dovoljno velike reči da o njemu nešto kažem. Nisam verovala da ljudi poput Milutina Mrkonjića mogu da odu zato što je uvek dolazio kada nam je najviše trebao. Kada smo se poslednji put čuli, rekao mi je „Dobro sam, vidimo se na sledećoj sednici“ i čini mi se da je to jedino obećanje koje neće održati. Pretpostavljam da je otišao na neko lepše mesto, možda tamo fale projekti nekih nebeskih mostova, a ako i fale, Milutin Mrkonjić će ih napraviti. Putuj dobri moj ćale tamo gde te čekaju prijatelji. Srbija je sa tobom izgubila mnogo i ne samo Srbija, nego mogu komotno reći ona Jugoslavija koju si do poslednjeg dana svog života voleo i verovao u nju jer si bio pacifista. Na današnjem dnevnom redu, proširenje sastava RIK sa šest članova i šest zamenika iz reda vanparlamentarne opozicije. Govorili su o tome moje uvažene kolege i Đorđe Milićević i profesor dr Žarko Obradović, iz prve ruke rekla bih, jer su obojica učestvovali u tom međustranačkom dijalogu i preneli ona iskustva koja su doživeli. Mi smo ih često u poslaničkoj grupi slušali kada se sa tih razgovora vrate bezmalo šokirani sa svim onim što su mogli da čuju kao zahtev ili što su doživeli kao eventualni pritisak da se pomogne tim nerealnim zahtevima koji su upućivani. Ovi predlozi su plod, pre svega, jednog međustranačkog dijaloga koji je prethodnih meseci intenzivno i uspešno vođen pod pokroviteljstvom predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, gospodina Ivice Dačića. Znamo da je dijalog vođen na dva koloseka, sa učešćem i bez učešća evroparlamentaraca, pokazali smo kao vladajuća većina, uprkos svim kritikama, potpunu spremnost da razgovaramo i potvrdili taj svoj stav da za bilo koga od nas dijalog nema alternativu. Uvek je bolje razgovarati, jer iz razgovora, kolike god bile naše razlike, naći ćemo neko rešenje. Sigurna sam da će ovo unaprediti naš sistem kao što sam sigurna da će jedan deo srpske opozicije, koji je svestan koliko je važno biti možda opozicija nekoj političkoj stranci, nekoj političkoj partiji, ali ne državi u kojoj živite, kada postanete opozicija sopstvenoj državi, onda to znači da je prevladao lični interes. Kada prevlada lični interes, onda nema nacionalnog. Kada nema nacionalnog interesa, onda nam je najugroženije ono što nam je najsvetije, a to je južna srpska pokrajina. Ovo potpuno svesno kažem jer se bojim da bi nekim odbijanjem, nekim čudnim dijalogom, nekim čudnim zahtevima vrlo brzo uspeli da se dogovore sa onima koji prema nama imaju zahtev koji nikada nećemo moći da ispunimo kao ljudi, najpre vaspitani ljudi, a onda rodoljubi i patriote, jer smo tako odgajani. Svašta su govorili, pa i da izbori nisu demokratski, pa i da ovaj saziv Skupštine nije legitiman i zašto bi bio, lakše bi bilo da ne učestvujete na izborima ako procenite da nemate šanse ili da su vam male, pa da onda sa te pozicije neučešća i potencijalne pretpostavke ili lične projekcije kako bi to moglo da izgleda, probate da obezvredite bilo koga od nas ko je dobio poverenje građana. Potpuno se slažem, svako ima pravo da nam veruje-ne veruje, da mu se dopadamo ili ne dopadamo. Međutim, često svi zajedno, neki naročito pojedinačno, trpeli smo najbrutalnije uvrede samo zato što možda sedimo u ovoj sali. Ovo je jedan od koraka, jedan od ustupaka koje smo napravili kao vladajuća većina, sa željom da zaista olakšamo svima koji sebe smatraju političkim faktorom u Srbiji, da dobiju poverenje građana, da sednu u ovu salu i bore se za one ljude koji su im poverenje ukazali. Nema nikakve dileme da onako kako smo učestvovali u dijalogu pre svega kao državotvorna i odgovorna partija tako ćemo i u danu za glasanje podržati predloge koji su pred nama i uraditi sve ono što je do nas kao poslanika SPS, a da nam svako sutra koje dolazi bude mirnije, stabilnije, bez mogućnosti da bude zloupotrebljeno u lične svrhe, bilo koga, jer ono što smo najmanje u životu i voleli i radili to je da budemo lični naspram interesa Srbije zbog koje smo u teškim godinama i formirali SPS. Hvala.
Zahvaljujem koleginici Paunović. Sledeći je narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam osetljiv na ove ustupke opoziciji. Prošle godine, 8. maja, dakle, nisu ovo jedini ustupci koje smo im učinili, ranije su dobijali, ne znam - pet članova REM-a, itd. i ostalo da im pomognemo oko prikupljanja potpisa, da se promeni način prikupljanja potpisa, odnosno, da opštinske uprave i sudovi imaju pravo, osim notara, da overavaju potpise podrške izbornim listama. Tom prilikom 15 huligana iz jedne opozicione ili više opozicionih stranaka, me toplo dočekalo na stepeništu, nanelo lakše povrede i još je Marinika izmislila kako sam ja izvršio napad na njih. Dakle, pre nego što su joj se prividele kokoške u Moroviću, pa joj se privideo navodno nož u mojoj ruci, pa, su navodno, ovi branili Skupštinu od mog terorizma. Dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana takođe imamo nasilje na ulicama i koliko ja vidim već piše da je onaj siledžija zbog koga su se okupili ljudi danas u Šapcu da protestuju, da je ona siledžija bio radnik kod pripadnika zemunskog klana, a zemunski klan, je koliko znate, došao glave premijeru Srbije Zoranu Đinđiću. Dame i gospodo narodni poslanici, zakon je za svakog zakon. Protiv toga sam da se njima vrše ustupci, jer mislim da je posle upada u RTS, pokušaja upada u Predsedništvo, napad na narodne poslanike u Skupštini, van skupštine, pregrađivanje ulice itd. zabrana izvođenja radova na Trgu Republike, maltretiranja građevinskih radnika itd. da je došlo vreme da ih moramo na određeni način privoleti ili naterati da poštuju zakone, jer zakon je za svakog zakon. Ako član Ustava kaže da je sloboda kretanja po članu 39. - svako ima pravo da se slobodno kreće u Republici Srbiji. Ako to piše u Ustavu Republike Srbije, Ustav sa jedne strane zaustavlja vlast, samo da znate, to je zakon svih zakona, a sa druge strane Ustav zaustavlja i neograničene slobode, koje u ovom slučaju su očigledne kod pristalica Đilasa i određenog dela opozicije. Da, ne grešim dušu, eto, ovi koji su me napali na stepeništu su u ovim trenucima i u ovim vremenima su veoma miroljubivi, što ja cenim, bez obzira na napad. Takođe, cenim i Radulovića koga politički apsolutno ne podnosim, ali cenim to što ne pribegava nekim nasilnim akcijama kojima pribegavaju ovi drugi. Kaže Krivični zakonik, član 133. Krivični zakonik Republike Srbije - ko protivpravno uskrati ili ograniči slobodu kretanja građanima Republike Srbije na teritoriji Republike Srbije kazniće se novčanom kaznom ili zatvorom do jedne godine. Dakle, nesumnjivo je da je sprečena sloboda kretanja blokadom autoputeva i mostova, ali ne samo blokada, po Zakonu o bezbednosti saobraćaja na putevima član 98. kaže – pešak ne sme stupiti ni kretati se po autoputu ili motoputu. Kazna za ovo može biti 40 hiljada ili 30 dana zatvora. Insistiram da se ove zakonske odredbe poštuju, pod uslovom da se svako, apsolutno svako, ko sprečava slobodu kretanja, ko blokira autoputeve i mostove ima kazniti, jer ja ne znam šta će sledeće da bude ukoliko im stalno dopuštamo da ta lestvica nasilja raste i oni se samo prepakuju od Savamale do dana današnjeg, samo je drugačiji paket. Upakuju isti ljudi, naprosto po zanimanju su aktivisti i demonstranti, tako i pišu u svoje biografije. Ne znam šta će sledeće da bude. Da li znate da postoje ljudi koji su emocionalno kratkog fitilja? Ko nam garantuje da u ovakvim blokadama sutra neko neće nastradati od putnika koji su dovedeni u zabludu da mogu blokirati autoput? Pri tome to navodno to rade zbog litijuma. Koliko znam, oni to rade zbog preraspodele opozicionih aktivista. Ali, ja ne znam koliko je to licemerno da svako od njih koji se bori protiv litijuma drži, gledam svi, drže komad litijuma u ruci. To je licemerno. Kad vi držite komad litijuma u ruci i zalažete se protiv proizvodnje litijuma u Republici Srbiji, šta to znači? To znači, bolje uvesti nego proizvesti. Pri tome se ne bune, ne odu Viole fon Kramon i kažu – zabranjena proizvodnja litijuma iz termalnih voda u Nemačkoj, zabranjena je, hoćemo da bude zabranjena, neka gostuju kod Viole fon Kramon, bolje neka oni idu tamo, nego da ona dolazi ovde. Ona ih podržava, i mislim da je to rat za buduću automobilsku industriju. Ko njima garantuje da vladajuća većina, odnosno najuže državo rukovodstvo ne planira da napravi fabriku električnih automobila u Srbiji i pošto imamo litijum, litijumske baterije normalno je da možemo da pokušamo da napravimo fabriku električnih automobila. Šta će onda nemačka autoindustrija da trpi? Ja mislim da je ovo rat za budućnost automobilske industrije, gde će se ona odvijati i da pri tome treba isključiti Republiku Srbiju da ne može da proizvodi električne automobile od svog litijuma jer kada imate litijum, proizvedete litijumske baterije, nađete javno-privatno partnerstvo ili nađete investitora koji će to da koristi i evo ti neke blagodeti. Nema privredne aktivnosti koja ne nanosi delimično štetu životnoj sredini. Tako nešto ne postoji i studije na uticaj životne sredine se zbog toga i pišu. Zamislite, oni su za čist vazduh. Šta može da nas dovede do čistog vazduha? Koje je to licemerje? Građani Republike Srbije treba to da znaju. Sem ovih zakona da im predočimo i to da do čistog vazduha može da nas dovede litijum zato što automobili dizeli će biti zamenjeni električnim automobilima. Još ako budu proizveli u Republici Srbiji evo višestruke koristi. Ko još može da nas dovede do čistog vazduha? Tako ako eliminišemo termoelektrane time što ćemo imati hidroelektrane. Onda čovek koga finansira „River voč“ iz Austrije, koja ima 4.500 hidrocentrala odjednom se ovde pojavio kao borac protiv hidroelektrana koje treba da dovedu do čistog vazduha, a onda on demonstrira i traži čist vazduh, onda demonstrira protiv litijuma, a litijum treba da nas dovede do čistijeg vazduha zato što bi koristili električne automobile. Naš narod treba da zna koliko su oni licemerni i koliko žele da preraspodele ove opozicione aktiviste jer idu izbori koje su oni navodno bojkotovali. Ono što je Vučić, predsednik najjače partije, njima dao, ja im nikada ne bih dao. Niti bi im ponovio izbore koje su bojkotovali jer oni nama, ko se seća 2011. godine kada smo ovde imali dva puta po 100 hiljada ljudi, bila su dva protesta, kada su ismejavali borbu predsednika najjače opozicione stranke koja je tada imala preko 30%, daleko više nego oni, kada je bilo razloga za prevremene izbore, kada su vladali sa 127 poslanika koji više nisu bili pokriveni izbornom voljom građana, tog puta nisu dozvolili ni godinu dana ranije izbore Aleksandru Vučiću, Tomislavu Nikoliću i svim drugim malim opozicionim partijama koje su se okupile oko njih. Danas imamo velikodušno, kada god zatraže izbore i kada ne zatraže, nudi izbore, odnosno da potvrde izbornu volju svojih stranaka, ukoliko uopšte postoji neko ko će glasati za njih i naprosto im nudi izbore kada god hoće, u koje vreme i maltene pod kojim god oni uslovima hoće. Ali, dame i gospodo narodni poslanici, u tom trenutku, kada smo se mi borili za državu Srbiju, da izvučemo iz onoga iz čega smo je izvukli ovih devet godina, oni nisu bili radi da nam to dopuste, a mediji su bili dva sata zakupljenog termina, na „Kopernikusu“ i ljude koji su radili tamo kao novinari nisu tretirali kao novinare, već su ih izbacivali redovno sa konferencije za štampu DS i Borisa Tadića. Naprosto kažu - vi niste novinari, napolje. Bili smo na radio „Fokusu“ u zastupljenoj emisiji Đukanovića, koga je prisluškivala državna bezbednost, odnosno BIA u to vreme. Dakle, prisluškivali su čak i novinare koji su radili u našu korist i ništa njih nije bilo sramota, to su pendžetirani obrazi itd. U to vreme kada mi nastupamo, protiv njih, nemamo ni jedan opozicioni mediji, nemamo ni jedne opozicione novine dnevne, nemamo ni jedan opozicioni nedeljnik, ali smo izašli na izbore i pobedili ih. Demokratija ne može biti naturena spolja, njihova osnovna greška ili namera je što pokušavaju da se pobeda naruči i naredi spolja. Dakle, demokratija je proces koji niče iznutra, demokratija se ne da naturiti sa Violom fon Kramon, sa gospođom Fajon, ne znam koji su sve ti više evroparalmentarci itd, sa nekima koji se ne pitaju u sopstvenoj zemlji. Oni bi jednostavno da se prema nama ponašaju, kao prema protektoratu i kada bi ova fon Kramon putovala od Šapca do Loznice, treba da se priseti neviđenih zločina koje je Nemačka uradila u nekoliko ratova nad Srbijom i da se seti onog osiromašenog uranijuma, koji opozicija ne pominje, koji je NATO pakt i zelena stranka Joške Fišera, danas Vijole Fon Kramon, bacili u ime zaštite životne sredine, valjda u to ime na Republiku Srbiju, tvrdeći da je on ne škodljiv. Ja, redovno Violu fon Kramon pitam - ako vi tvrdite da je osiromašeni uranijum bio lekovit, onda što ga niste bacili na sebe, već ste bacili na građane Republike Srbije? Ovih šest članova RIK-a, za njih je potrebno u Skupštini imati 90 narodnih poslanika. Samo da znate da predsednik najjače opozicione politike stranke njima poklonio po pitanju RIK-a 90 narodnih poslanika u Skupštini, odnosno milion i 200 hiljada glasova. Toliko je potrebno da osvojite da imate 90 poslanika, odnosno da dobijete šest članova RIK-a. Poklonio vam je prošli put, ne znam koliko članova REM-a i mi vam stalno ponavljamo tri četiri godine, nemamo problem sa opozicijom, već problem sa delom opozicije koja se zove „Multikom“, imamo problem sa Šolakom i Đilasovim biznisom. Nemamo nikakav drugi problem. Danas imate neregistrovane političke organizacije, jer svojevremeno ta družina koja nije sada ovde prisutna je odredila da politička stranka mora da ima 10.000 članova da bi bila registrovana. Ta vladajuća većina danas izbegava taj zakon i regustruju se kao pokret građana. To je u stvari nevladina organizacija, izlaze, odnosno već mislim da su mnogi od njih antivladina organizacija, antidržavna organizacija. Oni izlaze na izbore. Kako nevladina organizacija izlazi na izbore? Šta će ako pobedi? Hoće biti nevladina ili Vladina organizacija? Pri tome dobijaju novac spolja. Političkim strankama koje učestvuju na izborima je zabranjeno da primaju novac spolja. „Ne davimo Beograd“ sam tvrdi i ćuti, već su bili u izborom procesu, da dobiju novac od spolja, „Rokfeler“ i kako se zovu sve te fondacije. Oni dobijaju novac spolja, dakle, finansiraju se spolja. Imate neregistrovane stranke, imate neprijavljena javna okupljanja na kome se silom sprečava sloboda kretanja građana, u javnom prevozu se sprečava protok vozila, kapitala itd. Sprečava se biznis. Ne idemo svi u turizam putevima, neko ide da završi neki posao, neko prevozi neku robu. Neka roba je kvarljiva itd. Uglavnom, vode se aktivnosti protiv privrede Republike Srbije i protiv slobode kretanja. Ne registrovane političke stranke, na ne prijavljenim skupovima nezakonito sprečavaju protok ljudi, usluga i kapitala i pri tome, ne registrovani televizijski kanali učestvuju u svemu tome i prenose, ne samo da prenose, već učestvuju u protestima, učestvuju propagirajući nezakonito okupljanje, a često i silu koja se primenjuje. Izbegavaju da prikažu da to građani vide. Znači, imate ne registrovane televizije, ne registrovane političke stranke, imate ne prijavljena javna okupljanja, imate masovno kršenje zakona od strane onih koji nama nisu hteli da daju ni izbore godinu dana ranije, bez obzira što nam nisu dozvolili da imamo bilo koje sredstvo informisanja. Mi smo hteli da umremo od želje da registrujemo televizijsku stanicu i da imamo pravo da se pojavimo o etru. Oni se bore da ne registruju fiktivne luksemburške televizije. Pa šta, njihovi reporteri se teleportuju? Dakle, teleportuju se u Republici Srbiji, izveštavaju direktno u direktnom prenosu. Ne znam kako ih to polazi za rukom da to urade u Luskemburgu. Onda Rade Veljanovski kaže – nema problema, dozvoljeno po Konvenciji o prekograničnoj televiziji da oni emituju program iz Beograda. Ja kažem – jeli, gospodine Veljanovski, a zašto se onda zovu prekogranične televizije, kada su iz Beograda? Onda je ućutao. To je onaj isti čovek koji je 2009. godine učestvovao u onom tajnom donošenju onog najrigidnijeg Zakona o informisanju koji je pao. On je okupljen oko Tadića itd. To su oni koji opoziciji nisu dali ništa, a danas kao opozicija dobijaju sve. I nikad im nije dosta. Dame i gospodo, narodni poslanici, ne mislim da branim vlast. Poručujem im, ovo je ne znam koji put, da dok svi napadaju nas, a svedoci smo pritiska spolja , mi imamo ljude koji nas napadaju iznutra. Dok su svi protiv nas, oni su takođe protiv nas. Ne možemo biti protiv sebe, ukoliko živimo u Republici Srbiji. Ne branim vlast, branim državu i njeno pravo da postoji, da se ekonomski razvija i da po kavalitetu života dostigne makar polovinu razvijenih zemalja u Evropi, a boga mi i mnoge da prestigne. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama su danas dve odluke koje se odnose na RIK, čijim ćemo usvajanjem svakako doprineti da RIK obavlja zakonom utvrđenim svoje poslove. Ono što je važno i tu se u potpunosti slažem sa kolegom Aleksandrom Mirkovićem koji je bio ovlašćeni predlagač poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, koji je rekao da je danas zaista jedan istorijski dan što se tiče demokratije i parlamentarizma u našoj zemlji, jer današnji predlog odluke stvara mogućnost da se RIK proširi za čak šest mesta i što će ta mesta zauzeti ljudi, odnosno šest članova i šest zamenika članova RIK-a i da će ta mesta biti popunjena ljudima koji nisu bili predstavnici stranaka koji sede u republičkom parlamentu. Tu se u potpunosti slažem sa kolegom Mirkoviće zato što ovakvu situaciju niste mogli da vidite do 2012. godine, odnosno do 2013. godine, kada se na čelu države nalazila DS i kada nijedan funkcioner DS nije želeo da razgovara sa nama, sa SNS, a da smo u tom trenutku bili najjača opoziciona stranka. Svakako ovo jeste pozitivan plod međustranačkog dijaloga u kojima su razgovarale određene političke partije koje su svakako dale legitimitet izborima koji su održani u junu mesecu 2020. godine i to su one opozicione političke stranke koje su želele da razgovaraju sa legitimno izabranim predstavnicima svog naroda ovde u domu Narodne skupštine. Imali ste i drugi kolosek. Imali ste predstavnike političkih stranaka, a to je stranka Dragana Đilasa, to je stranka Vuka Jeremića, to je Demokratska stranka, to je Pokret slobodnih građana koji nisu želeli da razgovaraju sa predstavnicima svoga naroda. Tu pre svega mislim na legitimno izabranog predsednika Republike Aleksandra Vučića, koji je tim razgovorima koji su se vodili ovde u domu Narodne skupštine dao potpuni legitimitet, već su odlučili da u pomoć pozivaju evroparlamentarce, predstavnike Evropske unije kako bi im oni na neki način pomogli da bez volje naroda, da bez volje građana dođu na vlast, očigledno misleći da će neko u Evropskoj uniji doneti dekret da se njegovo veličanstvo, Dragan Đilas i ostali postave na vlast. Ali, to neće biti slučaj. Kao što sam rekao, ova današnja odluka jeste svakako pozitivan plod razgovora između vlasti i opozicije. Ti razgovori su još započeli pre nekoliko godina i prvi razgovori su vođeni na FPN-u i ono što je bitno navesti jeste da smo mi kao SNS uvek bili otvoreni za razgovore. Kada smo učestvovali u bilo kom razgovoru pokazivali smo visok stepen konstruktivnosti zato što smo želeli da iznađemo pozitivna rešenja, a ta pozitivna rešenja jesu bila usmerena upravo na to da građani mogu da izađu na slobodne demokratske izbore i da iskažu volju, a oni svakako jesu bili slobodni i demokratski za razliku od nekih prethodnih izbora pre 2012. godine. Šta se dešavalo na FPN-u? Vi ste već tu videli određen stepen disonantnih tonova koji je dolazio od predstavnika opozicionih stranaka. Oni su tada došli na Fakultet političkih nauka samo da bi sa njega otišli. Oni su odluku o bojkotovanju izbora doneli mnogo pre nego što će doći na Fakultet političkih nauka. I oni nisu došli da razgovaraju na jedan demokratski, civilizovan način sa predstavnicima vlasti. Oni su doneli svoj spisak želja koji je spisak želja samo da bi oni došli na vlast bez volje građana. To je 42 zahteva, moram da vas podsetim. I od tih 42 zahteva, 17 zahteva je usvojeno, 15 je implementirano u potpunosti, a dva zahteva su delimično implementirana. Ono što moram da vas podsetim jeste da je SNS, da je vladajuća većina ovde u domu Narodne skupštine, nakon tih razgovora na FPN-u, takođe izvršila izmene određenih zakonskih akata. Želeli smo da izađemo u susret, da kako oni kažu, da sprečimo funkcionersku kampanju, želeli smo da izmenimo Zakon o javnim preduzećima, želeli smo da izmenimo Zakon o Agenciji za sprečavanje korupcije. Izašli smo u susret predstavnicima opozicionih stranaka, ali onaj najveći ustupak koji smo mi napravili jeste da cenzusni prag spustimo sa 5% na 3%. To nama nije trebalo, zato što mi imamo podršku kulturne, pristojne Srbije i ta podrška se ogledala u junu mesecu 2020. godine kada je lista Aleksandar Vučić – Za našu decu dobila podršku preko 60% glasova. Mi smo želeli, imali smo dobru volju, imali smo dobru nameru da direktno pomognemo tim malim političkim strankama da uđu u dom Narodne skupštine, da ovde mogu da zastupaju politiku. Ali, ja sada ovde postavljam pitanje – koju bi oni politiku zastupali? Da li je to politika ova koja se sprovodi prethodni vikend na ulicama i Beograda i u određenim gradovima širom Srbije? Vi prethodnih dva dana imate flagrantno kršenje i Ustava Republike Srbije, imate kršenje slobode kretanja. Neki mali broj ljudi, pod izgovorom da nisu zadovoljni određenim zakonskim predlozima, blokiraju autoput, međunarodni put, blokiraju određene saobraćajnice tako što stavljaju kamione, stavljaju buldožere, stavljaju bagere na ulice i onim ljudima koji predstavljaju kulturnu i pristojnu Srbiju, većinskoj Srbiji sprečavaju da se kreću. To su vrlo maliciozno uradili u subotu kada je SNS održavala izbornu skupštinu, a u toku popodnevnih časova održavala konvenciju SNS. Veoma je važno reći da su na toj konvenciji upućene veoma važne poruke koje se mogu primeniti odmah nekoliko dana nakon same konvencije, a to je da je SNS za 13 godina koliko postoji i za devet godina koliko participira u vlasti uspela da promeni svest naroda. Uspeli smo da od Srbije napravimo mesto da više ne moramo da se samo hvalimo da smo osvojili medalju u nekim sportovima. Danas možemo da se pohvalimo da smo prvi u Evropi po kumulativnom privrednom rastu, danas možemo da se pohvalimo da smo jedna od najbrže rastućih ekonomija. Ali, za razliku od perioda 2008. i 2010. godine kada smo bili druga zemlja u Evropi, ali otpozadi kada govorimo o najnižoj stopi BDP. Ono što je važna poruka predsednika Aleksandra Vučića jeste da politika SNS ujedinjuje narod, da ujedinjuje građane Republike Srbije, jer mi smo mali, mi nemamo luksuz da dozvolimo sebi da imamo unutrašnje sukobe. Neko želi stalno svojim izjavama u medijima da kaže kako smo mi polarizovano društvo. Ne, nismo. Neki pokušavaju da polarizuju to društvo. Setite se političkih mantri koje su koristili i pre juna 2020. godine kada su govorili da smo mi podeljeno društvo. Ne, nismo podeljeno društvo. Oni žele da nas podele. Oni žele da nas podela na taj način što će da 18 ljudi na autoputu blokira nekoliko hiljada ljudi. Zašto tih nekoliko hiljada ljudi treba da bude talac tih 18 ljudi? Dok njihovi šefovi Dragan Đilas, Vuk Jeremić, portparolka "Multikom grupe" Marinika Tepić i ostali zeleni pokreti, njihovi funkcioneri sede kući, nisu na ulici. Manojlović, Dobrica Veselinović i ostali, očigledno žele da preuzmu primat na političkoj sceni od ljudi koji su razgovarali sa evroparlamentarcima. Nemojte to da radite. Nemojte da ugnjetavate pristojnu i kulturnu Srbiju. Kao što je mog kolega Bakarec u jednom od govora rekao, nemojte da sprovodite teror manjine nad većinom. Nemojte to da radite preko grbače naroda. Svako od nas ima pravo da podržava politiku i to je sasvim normalno, ali mi podržavamo politiku koja želi da ujedini narod. Želimo da ostvarimo ekonomski prosperitet, želimo da napredujemo, da budemo moderna i jaka Srbija. Ono što građani Srbije treba da znaju jeste da ni jedan od tih protesta nije prijavljen, da je sve rađeno mimo zakona. Onda ti ljudi kažu da mi nad njima sprovodimo nasilje. Kako? Povukli smo policiju da ne bi došlo do sukoba, povukli smo policiju, odnosno da dozvolimo da taj mali broj ljudi iznese svoje određene političke stavove, ali politički stavovi se ne iznose na ulici. Imate institucije i mi želimo kroz institucije da vodimo dijalog. Setite se perioda od 2008. do 2012. godine. Kao što je rekao moj kolega Mirković, nismo imali mogućnost da odemo ni na jedan medij. Boris Tadić nije želeo da nas pozove da pregovaramo o izbornim uslovima, a kamoli da imamo kao vanparlamentarna stranka predstavnike u RIK-u. Ljudi, izborni uslovi, moramo svi da priznamo, su danas nikada bolji. Oni su nikada bolji. Jedan od pregovarača evroparlamentaraca, Bilčik je rekao da je on ovde političar, on bi izašao na izbore. Ali, očigledno je da nema tog političkog programa, da nema te političke ideje sa kojima će predstavnici opozicije da izađu na izbore i da se suoče sa onom istinom, a to jeste da su oni danas negde tu oko cenzusa i da jedino ovakva eskalacija nasilja, mogu slobodno da kažem, da se oni nadaju da može da im pomogne da će preći taj cenzus i da će ući ovde u Narodnu skupštinu. Šta su bili njihovi zahtevi? Njihovi zahtevi nisu bili ništa ono, odnosno nisu bili onakvi da bi unapredili izborno zakonodavstvo. Vi imate predloge određenih opozicionih stranaka da Aleksandar Vučić ne bude nosilac izborne liste, da kandidat za predsednika Republike ne može da bude nosilac na parlamentarnim, lokalnim ili pokrajinskim izborima. To je onaj suštinski cilj, da se spreči da se Aleksandar Vučić bavi politikom, da Aleksandar Vučić ode iz politike. Kada bi to bilo ispunjeno, videli biste koliko im je potpuno svejedno sve što se tiče izbornih uslova. Jedna od političkih stranaka, i to sa onog dijaloga koji se vodi uz posredstvo evroparlamentaraca, tražila je, i to građani Srbije treba da znaju, tražili su da im se ustupe prostorije u javnim preduzećima kako bi oni obavljali neke razgovore, kako bi tamo držali tribine i da im se to ustupi besplatno. Znači, vidite u tim njihovim zahtevima da je njima jedino stalo da dođu opet do javnih preduzeća. Oni su tražili ljude koje ćemo postaviti u javna preduzeća, koji će primati platu za to kako bi oni tobože kontrolisali da li neko skuplja kapilarne glasove. Kada je reč o kapilarnim glasovima, ja ne znam šta je njima problem oko tih tzv. kapilarnih glasova. To su radili predstavnici DOS-a 2000. godine. Išli su po naseljima, išli su po mesnim zajednicama i skupljali podršku. Ljudi, to je legitimno. To se radi u Kanadi, to se radi i u SAD. Ali, vi da biste dobili glasove, morate da imate politički program. Ne možete da vređate porodicu Aleksandra Vučića, ne možete da odlazite ispred kuće Gorana Vesića, doktora Kona, Tiodorovića itd. i da mislite da je to politički program. Politički program jeste da mi danas gradimo 10 autoputeva, brze saobraćajnice, da gradimo pruge, da smo izgradili više domova zdravlja i bolnica nego prethodnih 50 godina. To su rezultati. Rezultati jesu kada nam Evropska komisija kaže da smo ostvarili napredak i da ćemo zbog toga verovatno otvoriti dva nova klastera. Oni koji su zastupali i politiku EU i koji su se zalagali za ulazak u EU nisu otvorili nijedno pregovaračko poglavlje. Modernizovali smo vojsku, modernizovali smo pripadnike policije da bi se borili protiv organizovanog kriminala i korupcije. Njihove najveće sramote jesu bili reforma pravosuđa i 24 sporne privatizacije. To je govorila i Evropska komisija, i nikada ništa nije urađeno po tome. Danas ljudi protiv kojih se mi borimo u organizovanom kriminalu i korupciji, oni se na njih pozivaju i protežiraju ih u svojim tajkunskim medijima. To nisu politički programi i to nisu političke ideje sa kojima vi, gospodo iz opozicije, možete da pobedite. Ja se zaista nadam da će kulturna i pristojna Srbija u potpunosti ostati uzdržana kada govorimo o stvarima koje se dešavaju u prethodnih nekoliko dana na ulici, a da će organi reda raditi svoj posao. Ali, ono što je mnogo važnije jeste da mi svi zajedno izađemo na predstojeće izbore, da Aleksandar Vučić odlukom svih članova Srpske napredne stranke i glasača Republike Srbije ostane na čelu države i na čelu stranke, jer samo na taj način možemo da nastavimo putem, a to je bolja, zdravija, modernija i ja bih rekao srećnija Srbija. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Kesaru. Sledeći je narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao diskusiju i gospodina Kesara. U skoro svemu se slažem sa njim, samo bih ga zamolio da u nekim svojim narednim diskusijama stvari naziva još ispravnijim imenom. Nije reč o opoziciji. Biti opozicija u svakoj zemlji je privilegija. Ovde je reč o bivšem režimu, o lopovima, ljudima koji su vodili Srbiju 12 godina, ljudima koji su Srbiju upropašćavali 12 godina, ljudima koji su postajali sve bogatiji i bogatiji za tih 12 godina. Bez obzira što su sada oni u nekih pet ili šest kolona, znači, postoji tamo Lutovac, on je u Demokratskoj stranci, Vuk Jeremić ima svoju stranku, Boris Tadić ima svoju stranku, Dragan Đilas ima svoju stranku, svi su potekli iz te Demokratske stranke. Pa, čekajte, kako su to pre mogli da budu u jednoj političkoj stranci, a sada pregovaraju i razgovaraju da li će zajednički da nastupe na izborima? Šta ih je to zajedničko vezivalo dok su bili u Demokratskoj stranci i šta je to zajedničko što ih vezuje da razgovaraju o zajedničkom nastupu na izborima, a jedan drugog očima ne mogu da gledaju, a nisu mogli ni onda? To zajedničko je ljubav za novcem, a ljubav za novcem mogu da ostvare samo ukoliko dođu na vlast, milom ili silom. Doduše, odustali su oni od dolaska na vlast izborima. Jer, znate šta, građani kada izađu na izbore odlučuju se prvo da li će podržati aktuelni režim, a odluku donose na osnovu rezultata koje ima taj aktuelni režim dok vrši vlast. Ukoliko ne žele da podrže, izjašnjavaće se prema nekom političkom programu koji nudi neko ko u tom trenutku ne vrši vlast. Samo oni, da kažem, nemam pridev za to, koji su ostrašćeni odlučuju se za koga će da glasaju prema osećanju koje se zove mržnja. Problem sa bivšim režimom je što nema taj politički program koji je prihvatljiv za građane zbog iskustva tih istih građana kakvi su oni bili dok su bili na vlasti. To je razlog zašto je bivši režim poodavno odustao da na izborima izbornom voljom građana dođe na vlast u Republici Srbiji. Valjda u toj želji da ih neko drugi dovede na vlast ili kroz neki bunt da dođu na vlast, kao 5. oktobra 2000. godine, prvo su započeli priču o određenim diktaturama na teritoriji Republike Srbije od strane aktuelnog režima. Pa, jedan od oblika te diktature je bilo to da su oni smatrali da nisu izgubili na izborima, da SNS i Aleksandar Vučić nisu pobedili na izborima, već da je to rezultat toga što je RIK imenovala SNS. Ljudima koji se ne bave izbornim procesima vrlo je lako tu priču podvaliti, kao kukavičje jaje, jer oni nisu ništa drugo nego kukavice. Naši građani ne znaju da svaki podnosilac liste, čim mu lista bude proglašena, dobija svog člana u RIK-u. Po pravilu, više je lista koje su proglašene koje su opozicione, nego one koje pripadaju aktuelnom režimu, pa samim tim brojčanu nadmoć u RIK-u uvek ima opozicija. Druga je stvar što prava opozicija neće da sarađuje sa bivšim režimom koji je opozicija. E, to je već neka druga priča. Onda kažu da su pokradeni na kutijama. Pa, setite se da su ovde pokušavali da se prebrojavaju ponovo glasački listići. Isti princip je i za biračke odbore. Naši građani ne znaju šta je to, većina ne zna šta je to birački odbor. To su oni čuvari kutija. To su oni kada dođete na biračko mesto, pa vam jedan zatraži ličnu kartu, drugi vas potraži u biračkom spisku, treći vam ponudi listić, četvrti proveri UV lampom, peti vam isprska prst sprejom itd. To su čuvari kutija, birački odbor, koji opet nastaje tako što svaka izborna lista koja bude proglašena ima pravo na po jednog člana i zamenika u tom biračkom odboru, isto kao i Republička izborna komisija i opet po istom principu – više proglašenih lista pripada opoziciji i samim tim imaju veći broj čuvara kutija na biračkom mestu. Eto, oni su rešili da, izborne krađe, kažu da su to organi za sprovođenje izbora ili tela, kako god, i da to treba da se promeni. Evo, pristali smo. Pristali smo da oni predlože članove biračkih odbora, članove Republičke izborne komisije, da vidimo šta će sledeće da bude i koji će sledeći njihov zahtev da bude. Kao narodni poslanik više sam vremena proveo u opoziciji nego na vlasti. Svaki put kad god se pričalo o prevremenim izborima ili bilo kakvim izborima, ja sam se tim izborima radovao, jer sam to doživljavao kao priliku da pobedim tadašnji aktuelni režim. Ne, ja nego politička opcija koju sam zastupao. I, nije mi bio problem da izađem na izbore sa svojim stranačkim kolegama čak i kada bivši režim, eto, recimo, podeli izborni materijal, a ne donese rešenja biračkim odborima u proširenom sastavu to su ti čuvari kutija. I, kada lista koja je proglašena nema svoje predstavnike koji učestvuju u primopredaji izbornog materijala, pa predsednici biračkih odbora mogu sa tim izbornim materijalom da rade šta god im je volja. Želeo sam izbore. Želeo sam da ih pobedim. Želeo sam da jednu štetočinsku vlast sklonim iz Srbije. Bojkot mi nije padao na pamet, jer sam smatrao da politička opcija koju zastupam je bolja od bivšeg režima i da može svojim programom da pobedi bivši režim. Nisam pozivao ni na bojkot kad su me kao narodnog poslanika na Trgu Republike u Požarevcu napali dok sam držao konferenciju za štampu. Znate šta su dobili? Prekršajnu prijavu, ništa drugo. I, onda oni kažu – ti, iz bivšeg režima da je u Srbiji diktatura. Imali smo juče, prekjuče, u stvari da vidimo jednu situaciju koja zaista ničemu ne priliči. Evo, danas je predsednik Republike Srbije, predsednik SNS, odgovarao na pitanja novinara i novinar sa N1 pitaju, opisuju tu blokadu puteva kao građanski protest i građanska neposlušnost. Ljudi moji, pa to nema nikakve veze sa tim. Da li neko zna šta je građanska neposlušnost? Recimo, da odbiju da plaćaju porez ili kao Živković u Nišu spaljivao račune „Elektroprivrede Srbije“, pozivao građane da ne plaćaju struju, spaljivao zajedno sa njima račune. Doduše čim je došao na vlast tražio je da te iste račune oni plate i to sa kamatama, pa im sekao i struju. Ali, nije građanska neposlušnost ako vi meni ne date da ostvarim neko svoje pravo koje mi po Ustavu pripada makar se nikada ja ne bavio politikom. Ko ima pravo da mi zabrani da idem ulicom, ko ima pravo da mi zabrani da koristim državne puteve, da mi oduzme prvo na rad po Ustavu garantovano. Vidim sad onog nesrećnika iz Šapca, prikazuju kao heroja. Kakvog heroja? Šta je to on herojski uradio? Napao čoveka, svog sugrađanina. Šta je tu herojski, ljudi moji? Hajde, to mi objasnite. Nema tu nikakvog herojstva. Najobičnija bahatost i kukavičluk, jer je napao iz mase, iz mase gde se osećao sigurno. Marinika Tepić i ekipa i onaj nesrećni Lutovac, koji ne zna ni gde je, kažu da je pokušano tim buldožerom da se probije blokada. Pa, dobro ljudi, da li neko normalan u Srbiji može da pomisli da ako imate bager, građevinsku mašinu, i ako rešite da probijete blokadu, mnogo bolje napravljenu, nego što su oni imali, postoji li zaista neka šansa da vas neko u tome zaustavi? Pa, evo onaj bagerista Džo je probijao policijske blokade kad je dovodio ove lopuže na vlast. Čovek je išao na posao, prolazio ulicom, napadnut je. Kakva je to građanska neposlušnost. Ma, nisu to ni građanski nemiri, to je jedno siledžijsko ponašanje da vi blokirate auto-put, pa šta očekujete da ti ljudi koji su na auto-putu izađu iz automobila i počnu da vas vijaju po tom istom auto-putu. Onda da prikažete kako su ih pretukli pripadnici SNS, da li su to ovde i hteli da isprovociraju? To je bio cilj. Njima je bio cilj isti onaj kada su ovde napali kolegu Martinovića u prethodnom sazivu da jedna ružna slika ponovo ide kroz svet o Srbiji, o srpskim auto-putevima, o srpskim trgovima, gde se građani međusobno tuku. To je bio cilj. I, samo njihovo prisustvo posle tih događaja i podrška jednom siledžiji i huliganu samo dokazuju i pokazuju da zaista iza njega stoji prvo Marinika Tepić, Lutovac, zatim Đilas, Zelenović naravno, cela ta ekipa. E, to je sad problem koji ne može da reši RIK, koji ne može da reši ni jedan politički program, jer su građani Srbije u tom društvu prepoznali ne samo huligane, ne samo siledžije, nego i lopuže i neće ih kao takve. I, možemo mi da menjamo i izborne zakone i da smanjujemo cenzus i da im prepustimo apsolutnu uređivačku politiku na bilo kom mediju, oni više nikoga ne mogu da pobede. Jedini način da oni dođu na vlast i videćete pokušaće to odmah posle izbora, jeste na silu, ili da ih dovede neko sa strane, isti onaj koji im daje novac za neke njihove aktivnosti, ili nasilnim putem kao što je to bilo 5. oktobra 2000. godine. Oni drugačije ne mogu da dođu na vlast. Razlog zašto ne mogu? Pa, teško da više ikad mogu da prevare građane Srbije. Teško, teško da više da ikoga mogu da prevare kada je za vreme njihove vlasti 600.000 ljudi ostalo bez posla. Teško da mogu više ikoga da prevare kada su zatvoreni, maltene celokupna srpska industrija. Teško oni više ikoga mogu da prevare zato što nisu napravili nijednu bolnicu, a o kliničkim centrima da ne pričam, nijednu ambulantu, nijednu školu, nijednu predškolsku ustanovu. Koga oni mogu više da pobede? Kako da pobede? Ako misle da vrate onih 600 miliona evra što je Đilas nakrao, neka vrati, ni to mu neće biti dovoljno. Za pobedu, pre svega treba nešto drugo, treba da volite zemlju, trebate da je volite, trebate da je gradite, trebate da je čuvate. Sve ono što oni nisu radili. Zato se ne brinem ja za Srbiju na izborima 3. aprila, ni za SNS, nego se samo brinem da li će još neka usijana glava još nekog da povredi, pa da neko iz tog revolta uzvrati. Tu je ono što treba da sačuvamo, taj mir, to dostojanstvo, kao i tu subotu i da pobeđujemo njih i da se nikako pred njima ne povlačimo iz nekog straha ili bilo čega. Oni jesu nasilni, ali bogami, verujte, nasilni su samo iz mase, iz grupe, ne smeju oni direktno da se suprotstave nikome, a to pokazuje i njihova hrabrost kada treba izaći na izbore. Na tim izborima pobediće SNS, pobediće Republika Srbija. Srbija ona koju toliko volimo i koju toliko čuvamo od lopuža koji su vladali njome 12 godina.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Sledeći je narodni poslanik dr Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažene kolege, narodni poslanici i građani Republike Srbije, prvo bih želeo na početku svog današnjeg obraćanja da izrazim duboko saučešće kolegama iz Socijalističke partije Srbije. Milutin Mrkonjić Mrka je bio moj drug i komšija sa Vračara. Znali smo često da popijemo kafu, blizu zgrada gde smo živeli i bilo je stvarno veliko zadovoljstvo i biti u njegovom društvu i naučiti od njega nešto. Moja iskrena žalost. Ono što bih želeo danas da istaknem je da opozicija nikada bolje uslove u svojoj istoriji nije imala pred neke izbore kao što je to sada slučaj. Na predstojećim predsedničkim, vanrednim, parlamentarnim i beogradskim izborima opozicija će imati bolji start nego pozicija. Zašto je to tako? Zato što i svim ovim ustupcima i postupcima Srpska napredna stranka, Aleksandar Vučić i vladajuća koalicija je pokazala zašto je Srbija demokratska država, ne samo da je demokratska država, nego dajemo opoziciji više nego što je i zaslužila, naročito kada je u pitanju vanparlamentarna opozicija. Kako se to vraća? Vraća se tako što jedan deo opozicionih stranaka okupljen oko žutih tajkunskih siledžija predvođenih Draganom Đilasom i njihovim saborcima maltretira građane Srbije, maltretira građane Beograda, građane Šapca i građane brojnih drugih gradova i opština. U subotu je bio najveći politički skup u istoriji Beogradske arene. Trideset hiljada pristalica politike Aleksandra Vučića bilo je u areni i oko još 25.000 ispred arene, a imali smo situaciju da grupa od 100 do 150 ljudi maltretira dolazak na proslavu rođendana stranke 55.000 ljudi. Dakle, u Srbiji 100 do 150 ljudi maltretira 55.000. Tako je i kad je miting, tako je i kad je sve. Grupa tajkuna oko Dragana Đilasa, Marinike Tepić, njihovih mentora, saboraca, plaćenika koja ne može, a pitanje je i da li će preći cenzus hoće da maltretira apsolutno većinsku Srbiju. Dokle tako? Dušan Prokić je dobio teške telesne povrede. Zašto? Zato što se kretao u pravcu koji ne odgovara njima. Izvesni Dragan Milenković crni je naneo Dušanu Prokiću teške telesne povrede. Kad sam video fotografiju, ono je pokušaj ubistva. Mogao je čovek da izgubi živu glavu. I šta bi se onda dogodilo? Ništa. Zato što imaju svoje ljude i u tužilaštvu i u sudstvu. Uzdam se i verujem u državne institucije da će da kazne prebijanje Prokića, ali bojim se da ta kazna neće biti adekvatna. Zašto? Jer oni koji su uništavali pravosuđe 2009. godine nastavili su i dalje da upravljaju određenim delovima pravosuđa. Da ne nabrajam šta se dešavalo u prošlosti. Napadnut je naš predsednik poslaničke grupe dr Aleksandar Martinović i ovde u sali i na sastanku Administrativnog odbora Skupštine Srbije. Pokušano je ubistvo Marijana Rističevića ispred Skupštine Srbije. Pa, da bi tužilaštvo profesionalno reagovalo morali su Aleksandar Martinović i Sandra Božić da štrajkuju glađu da bi nadležne institucije radile ono za šta su plaćene. Dokle više taj teror podivljale manjine nad većinom Srbije? Nek se probude državne institucije, nek preduzmu sve što je do njih. Kako smo mi to radili kad smo mi bili opozicija? Ovde je, čini mi se Marijan Rističević spomenuo naše mitinge iz 2011. godine, prvi je održan 5. februara, drugi je održan 16. aprila, na oba mitinga ovde ispred ove Skupštine Srbije bilo je preko 100.000 pristalica politike SNS i naše tadašnje koalicije, nije polomljena nijedna žardinjera, nije bila nijedna psovka, nije upućena nijedna pretnja pripadniku javnog reda i mira pripadniku Ministarstva unutrašnjih poslova. Dva mitinga, preko 100.000 ljudi a između mitinzi u svim većim gradovima Srbije, nijedan incident. Šta smo tražili? Tražili smo prevremene izbore. Da li smo ih dobili? Nismo. Šta smo uradili? Sačekali. Koliko? Godinu dana. Šta se desilo za godinu dana? Pobedili smo i formirali vlast. Bili smo strpljivi. Zašto? Zato što poštujemo volju građana Srbije, zato što poštujemo javni red i mir. Kako oni vraćaju? Sto do sto pedeset njihovih pristalica hoće da ruše, hoće da pale. Ovde su upadali, u ovu Skupštinu, upadali su oni i njihove pristalice, i 5. oktobra, upadali su i pre dve godine i prošle godine, upadali su i na RTS. Oni su svesni da ih narod neće i da ne mogu na izborima da dođu na vlast, pa hoće da ruše. Šta oni hoće? O tome pričamo danas ceo dan, hoće krv na ulicama Srbije. E, pa neće dobiti, nećemo odreagovati na bilo kakvu njihovu provokaciju. Većinski narod je uz nas, uz nas koji smo na vlasti, uz Srpsku naprednu stranku i koalicione partnere predvođene Aleksandrom Vučićem. Dosta je narodu i njihovog žutog, tajkunskog lopovluka i njihove politike. Imali su šansu, imali su više šansi do 2012. godine i u Beogradu do kraja 2013. godine. Da li su oni te šanse iskoristili? Nisu. Šta oni hoće? To je rekao danas moj kolega Aleksandar Mirković – izaberi svog naprednjaka, izaberi banderu za naprednjaka. Ma nemojte, prete. Znate kako ćemo odreagovati na te pretnje? Dostojanstveno, onakvi kakvi jesmo, pobedom na izborima. Zašto? Zato što smo mi za mir. Zato što smo mi za demokratiju. Zato što mi volimo celu Srbiju i sve građane Srbije. Zato što mi ljude ne delimo, mi ljude spajamo. Mi ne razjedinjujemo, mi ujedinjujemo. Mi nismo za nemire, mi smo za mir i stabilnost. Mi nismo za divljanje na ulicama, mi smo za demokratiju. Mi smo za rezultate. Mi ne rušimo, mi gradimo. Što kaže moja draga koleginica Sandra Božić – Srpska napredna stranka predvođena Aleksandrom Vučićem je stranka koja gradi, gradi za budućnost naše Srbije, mi ne rušimo, a oni divljaju i ruše. Ali, oni grade, ali grade konta na svojim deviznim računima. Dakle, umeju i oni da grade i da slažu milione. To je doktorirao Dragan Đilas sa svojih 619 miliona evra. Šta na kraju poručujem? Poručujem da se ugledaju na većinsku volju građana Srbije, da se ugledaju na nas. Marijan Rističević je danas spomenuo kako je to bilo što se tiče medija, i moga kolega Vladimira Đukanovića. Imali smo od tih medija elektronskih sa televizijskim i radijskim nacionalnim frekvencijama do 2012. godine samo „Fokus radio“, pod navodnom kontrolom. Pod kakvom kontrolom? Tako što su na „Fokus radiju“ dolazili svi, dolazili su i naprednjaci, radikali, demokrate, socijalisti, iz DSS, dolazili su svi. To je bio tada jedini slobodan elektronski mediji sa nacionalnom frekvencijom gde je moglo da se čuje mišljenje i opozicije i pozicije. Šta oni danas imaju? Šta danas ima Dragan Đilas, Marinika Tepić, Šolak, Aleksić, Zelenović koji haos pravi u Šapcu i hoće krv na ulicama Srbije? Oni imaju većinu medija pod svojom kontrolom, većinu medija čiji su vlasnici, čiji su finansijeri, oni imaju više medija i sajtova nego što imaju svojih aktivista da izvedu na ulicu. To njih nervira i zato su nervozni. Mi ne smemo da odreagujemo na provokacije i da uvek predstavljamo ono za šta jesmo, a to je najbolje predstavio naš predsednik Aleksandar Vučić, i na Skupštini, i na proslavi rođendana Srpske napredne stranke. Mi građanima nudimo programe, mi građanima nudimo ideje, mi nudimo realizaciju, mi nudimo ono što je i Sandra rekla, gradnju, mi gradimo, izgrađujemo i stvaramo. Nema oblasti u Srbiji gde nismo napravili prevođeni Aleksandrom Vučićem ozbiljne rezultate. To je naš najbolji odgovor na njihovo žuto tajkunsko, siledžijsko i huligansko rušilačko ponašanje. Mi iz Srpske napredne stranke smo za Srbiju, mi nismo protiv Srbije zato što vodimo računa o budućnosti naše Srbije, a to je najbolje predstavio prilikom skupštine naše stranke i rekao naš predsednik i lider Aleksandar Vučić. Hvala. Živela Srbija.
Hvala, gospodine Mrdiću. Reč ima prof. dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine dr Orliću, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, moje koleginice i kolege narodni poslanici uglavnom su rekle bit stvari vezano za izborne uslove, pogotovo uvodničar gospodin Mirković. Dozvolite samo dve rečenice da kažem. Izborni uslovi, zaista u mom životu, a imam prilično dug život, nisu bili bolji nego što su sada. Ono što je vrlo bitno, u Republičku izbornu komisiju biće zastupljene i vanparlamentarne stranke, a smanjen je i cenzus. Zašto ovo ponavljam, iako su koleginice i kolege rekle? Zato što, dame i gospodo, ja tvrdim već tri godine da Dragana Đilasa i Vuka Jeremića uopšte ne interesuju izbori. Ja ne pričam napamet, kao što Đilas priča i ja ću sada da vam kažem, poštovane dame i gospodo, da je Đilas to izgovorio, ima već tri godine. Da vas samo podsetim, iako sam to već jednom napomenuo, da su se u čačanskoj kafani „Moravski alasi“ sastali 4.7.2018. godine, Dragan Đilas, u narodu zvani Điki mafija, Vuk Jeremić, predstavnik međunarodne bande lopova i prevaranata, Janko Veselinović, zvani stanokradica. To je, poštovani građani, da vas podsetim, onaj koji je ukrao stan Milici Badži, izbeglici iz Obrovca, to ne kažem ja nego i „Slobodna Dalmacija“ iz 2011. godine. Boško Obradović, u narodu zvani Boško nasilnik, Dušan Petrović, u narodu zvani Dule kravoubica, to je onaj bivši ministar poljoprivrede, koji je za godinu dana dao da se pokolje 250.000 krava, a ukupni fond bio je 500.000. Dakle, što su se oni sastali tamo? Da skroje plan da protestima ruše Aleksandra Vučića i, gle čuda, na temu Kosova, a oni se odrekli Kosova, o tome sam ja prekjuče govorio posebno ovde, umesto da su se dogovorili da vrate Kosovo tamo odakle su ga oterali upravo oni. Dakle, to je bilo tog datuma, kako ja rekoh, 2018. godine. Odmah kasnije, 2.12.2018. godine, šta Đilas kaže povodom izbora i povodom parlamentarnog sistema u našoj otadžbini? Citiram: „Ako izbacimo dijalog iz parlamenta, onda kao društvo imamo problem. To je mesto gde se priča. Ako to zaustavimo i zaustavimo sve medije, oni će eksplodirati negde. Kome treba parlament, dajte malo pameti?“. Poštovani građani, kako vidite, već tada njih parlamentarni sistem, ni izbori nisu interesovali, već su mislili, zato su to i radili, da će na pitanju Kosova srušiti Aleksandra Vučića, jer su se oni svi odrekli Kosova, kako sam prekjuče citirao u ovom visokom domu. Bojkot izbora nije politika, gospodo iz opozicije. Gospodine Veljanovski, prefesore, zvani jaje-jajara Rade. To znamo mi u akademskoj zajednici. Pa, on je profesor na političkim naukama. Pa, bojkot izbora nije politika, on to vrlo dobro zna i sinoć bez morala i bez stida kaže da se zalaže za nezavisno Kosovo. To je ta grupa i u pravu su moje kolege i koleginice danas i ovih dana koji govore, nisu oni velika grupa, ali su vrlo bezobrazni i ratoborni. Uništavaju sve što se gradi u ovoj zemlji. Ja ću sada posebno da taksativno nabrojim neke stvari. To bi vam bilo oko bojkota izbora i oko izbornih uslova. Kako rekoh, još jedanput, oni nikada nisu bili bolji. Poštovani Beograđani vama ću se obratiti i poštovani građani Republike Srbije, posebno da sad kažem koja je razlika između ove manje grupe i ove većinske Srbije koja je za rad, red, disciplinu i neumoran rad, koju predvodi naš predsednik Aleksandar Vučić? Vi u Beogradu s jedne strane imali ste Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Borisa Tadića, koji nisu izgrađivali Beograd, već su zaštićivali šupe na Sava maloj, pune đubreta, leglo zmija i žaba. To su oni zastupali, a s druge strane imamo drugu politiku, politiku koju vodi Aleksandar Vučić i SNS, a na tom mestu danas je „Beograd na vodi“, ponos grada Beograda i Srbije. Da li je tako, poštovani građani? Dabome da jeste. Idemo dalje. S jedne strane imali smo lopove, prevarante, lezijedoviće, džabalebaroše, oličene u Vuku Jeremiću i Draganu Đilasu, Borisu Tadiću, Zoranu Lutovcu, narod ga zove zalutovac, čuli ste to na ulici, jer, kažu, on je zalutao u politiku, kako ste videli, jer sa njim upravlja Dragan Đilas, odnosno finansije Dragana Đilasa. S druge strane imate većinsku Srbiju, normalne građane koji žive i rade od svog rada i koje predvodi Aleksandar Vučić. Da li je tako, poštovani građani i gospodo iz opozicije? S jedne strane imali ste ljude koji su samo vodili računa o svojim ličnim interesima, koji su punili svoje privatne račune, počevši od Mauricijusa do Hongkonga, Švajcarske, koje simbolizuje i predvodi Dragan Đilas i Vuk Jeremić, a s druge strane imate korist i boljitak za sve građane Republike Srbije, koji su bez privatnih računa, koje predvodi Aleksandar Vučić. Idemo dalje. S jedne strane imali ste i imali smo devastirane ceste i puteve, poljske puteve, koje simbolizuje Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić, a s druge strane imamo izgrađene moderne auto-puteve, moderne ceste, mostove širom Srbije, koju predvodi Aleksandar Vučić, odnosno modernizaciju Srbije, Srbije u kojoj se gradi i radi. Idemo dalje. S jedne strane imali smo neizgrađene bolnice, neizgrađene domove zdravlja, neizgrađene kliničke centre, totalno zapušteno zdravstvo koje nam je bilo poslednje u Evropi, koje simbolizuje Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić. S druge strane imamo izgrađene bolnice, domove zdravlja i renovirane kliničke centre, kovid bolnice, koje simbolizuje i predvodi Aleksandar Vučić i većina građana Republike Srbije. Idemo dalje. S jedne strane imali smo zapuštene zgrade osnovnih i srednjih škola i fakulteta, bez uvođenja inovacionih tehnologija, koje predvodi Vuk Jeremić, Dragan Đilas i Boris Tadić, a s druge strane imamo izgrađene zgrade osnovnih škola, renovirane, osnovnih i srednjih, fakulteta, fiskulturnih dvorana i rekonstrukciju postojećih koje predvodi Aleksandar Vučić i SNS. Idemo dalje. S jedne strane imali smo uništenu Vojsku Republike Srbije, koju je predvodio Boris Tadić i Vuk Jeremić. Boris Tadić je čak rekao – šta će nam vojska? Otpuštali su najbolje generale iz Vojske Srbije, 28 generala i svakog srpskog vojnika koji je bio patriota, uputili su u Haški tribunal i koje, eto, simbolizuje i Vuk Jeremić, Boris Tadić i Dragan Đilas. Sa druge strane, danas imamo moderno opremljenu, savremenu vojsku Srbije, sposobnu da odoli svim izazovima, koju predvodi Aleksandar Vučić. Sa jedne strane, imali smo uništene tvornice, opljačkane pljačkaškom privatizacijom. Otpustili su čak 735.500 radnika. Sa druge strane, koju simbolizuje to otpuštanje radnika i uništene tvornice, Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić. A sa druge strane, danas imamo izgrađene tvornice širom zemlje, industrijalizaciju širom Republike Srbije, koju predvodi Aleksandar Vučić i SNS. Sa jedne strane, imali smo, kako rekoh, ogroman broj nezaposlenih, čak 25,6%, a sa druge strane imamo nedostatak radne snage. Sa jedne strane, imali smo osam milijardi nenaplaćenih i oproštenih poreza i doprinosa, kako bi preduzeća kroz privatizaciju bila opljačkana, koju simbolizuje Vuk Jeremić, Boris Tadić i Dragan Đilas, a sa druge strane danas imamo redovne uplate poreza i doprinosa, redovne penzije i redovne plate. Poštovani penzioneri, samo da znate da prvi put u poslednjih 20 godina smo u julu ove godine finansirali penzije iz doprinosa iz radnog osiguranja. Dakle, sami sebe, bez dotacije budžeta i to je rezultat otvaranja novih radnih mesta i modernizacije Republike Srbije, koju simbolizuje naš predsednik. Sa jedne strane imali smo, dame i gospodo, često se ovih dana diskutuje o tome, uništenje "Železare Smederevo", koju je predvodio Dragan Đilas, Vuk Jeremić i Boris Tadić. To je simbol njihove vlasti. Sa druge strane imamo politiku revitalizacije "Železare Smederevo", sa izuzetno dobrim poslovanjem. Sa jedne strane imali smo uništavanje RTB "Bor" koju je predvodio Vuk Jeremić, Boris Tadić i Dragan Đilas, njihova vlast, a sa druge strane imamo revitalizaciju RTB "Bor", koju predvodi Aleksandar Vučić. Poštovane dame i gospodo, ovo prekjuče i juče, oni izlaze na ulice, njih ekologija uopšte ne interesuje. Ekologija ih ne interesuje, to su protesti kojima oni žele nasilnim putem kao i 5. oktobra da dođu na vlast. Uostalom, ja sam vam na početku i citirao šta oni žele. Da naš predsednik Vučić i ova vlast vode računa o ekologiji, najbolje je potvrdio šef naprednjaka u Evropskom parlamentu, gospodin Veber, koji se obratio javnosti istim onim rečima, dame i gospodo, kojima se Aleksandar Vučić unazad dva meseca obratio građanima. Ja ću citirati gospodina Vebera koji je rekao: "Brinemo o ekologiji, ali moramo sprečiti puzajuću deindustrijalizaciju koju oličavaju razni pojedini zeleni pokreti", završen citat. E, to kaže šef narodnjaka u Evropskom parlamentu. To je nama predsednik citirao ove reči ima dva meseca. Prema tome, vidite o čemu se radi. Ako je i jedna vlast o ekologiji vodila računa, onda je to ova, vodila i vodiće u budućnosti. Poštovani građani, na kraju o njihovim pretnjama. Nema od toga ništa, to je jedna manja grupa, ali vrlo opasnih ljudi po život pojedinih. Ja ću vam sada citirati, da vidite, i završiti s tim, Vuka Jeremića, koji je zapretio nikome drugom nego svojim saradnicima. Šta bi tek nas čekalo? Znate šta je on rekao? On je svom bivšem kolegi Nebojši Krstiću ovako poručio, citiram: "Ti ćeš, Krle, poslužiti za primer, izdajničko smeće, kada dođe kraj vremenu zla, za to ću se ja lično potruditi", završen citat. To je rekao Vuk Jeremić Nebojši Krstiću 30. marta 2021. godine, a preneo jedan ugledni naš list. Dakle, vidite ko se zalaže za tuču. Na kraju, dok Vuk Jeremić, Boris Tadić, Dragan Đilas, svakodnevno blate državu Srbiju, građane Republike Srbije, predsednika Republike i njegovu porodicu, dotle naš predsednik i SNS sprovode politiku mira, politiku bezbednosti, politiku ekonomskog napretka svih naših građana, politiku zdravlja svih naših građana u državi i regionu, politiku traženja trajnog i kompromisnog rešenja za našu južnu srpsku pokrajinu. U to ime, sve za našu decu! Živela Srbija!
Hvala. Reč ima Ilija Matejić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, i ono što ja uvek kažem da je za mene najbitnije - poštovani narode Republike Srbije, pre svega bih želeo da se pridružim kolegama i izjavim saučešće porodici pokojnog Milutina Mrkonjića i neka mu je večna slava. Danas je pred nama Predlog odluke o dopunama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u RIK, a kakva je ovo avangarda, pokušaću da objasnim našem narodu. Do sada je RIK imala 17 članova i svih tih 17 članova su bili predstavnici parlamentarnih stranaka, dakle stranaka koje se nalaze u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Sada, po prvi put u istoriji naše zemlje, u sastav RIK će ući i šest predstavnika opozicije, što govori u kakvoj zemlji živimo i što govori o tome, kako oni kažu, u kakvoj diktaturi mi živimo. Što se tiče tih šest članova, ja se zaista nadam da oni imaju iskustvo na lokalnim izborima, na pokrajinskim, republičkim, kao i na predsedničkim izborima, što je veoma bitno, jer se pred ne samo njima, već pred celim RIK nalazi jedan težak zadatak. O čemu govorim? Pred njima će biti težak zadatak zbog atmosfere koja se stvara u našoj zemlji. Videli smo pre dva dana da su postojale blokade auto-puteva i puteva u našoj zemlji zbog, kako oni kažu, tri razloga - Zakona o eksproprijaciji, Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi i sada već taj čuveni "Rio Tinto". Dakle, što se tiče samog Zakona o eksproprijaciji, Republika Srbija je imala Zakon o eksproprijaciji već i ranije. Mi nismo doneli Zakon o eksproprijaciji, mi smo usvojili izemene i dopune tog zakona. Taj zakon je postojao još od 1995. godine, dakle, postojao je i tada, postojao je i 2004, postojao je i 2011. i 2012. godine, kada smo došli na vlast, a mi smo sada samo doneli izmene i dopune tog zakona. Pustile su se laži po našem narodu, a znate, mi Srbi imamo tu jednu lepu osobinu, mi smo vezani za našu kuću, mi smo vezani za našu zemlju. Kažemo - to je naša dedovina. I kada god je neko pustio takve laži kako će država uzeti vašu zemlju, uzeti vaš stan ili kuću, naravno, pojavila se gomila ljudi koja je poverovala u to. Budući da smo već imali Zakon o eksproprijaciji, da je neko želeo zaista da oduzme vašu imovinu i da vam za to plati naknadu, to bi već uradio i dogodilo bi se, tako da, vidimo da to uopšte nije bio razlog za protest. Što se tiče Zakona o referendumu i narodnoj inicijativi, zamislite šta smo mi uradili kao Narodna skupština Republike Srbije, uskladili smo taj zakon sa Ustavom koji je donet 2006. godine. A šta smo trebali? Da li smo možda trebali da donesemo zakon koji je suprotan Ustavu? Onda bi verovatno rekli - evo, ovi ne poštuju Ustav, vidite šta rade itd. Dakle, mi smo samo ispoštovali Ustav, a oni su trebali prema Ustavnom zakonu tu promenu zakona još 2008. godine da urade. Sada, pazite, ti isti koji nisu uskladili zakon pozivaju na blokiranje puteva zbog toga što smo mi ispunili ono što su oni trebali da urade još pre 13 godina. Naravno, za kraj, ono što je bio njihov poslednji razlog protesta je već sada čuveni "Rio Tinto". Dozvole koje je prvi put "Rio Tinto" dobio su bile 2004. godine. Pošto mogu da kažem da se sada malo razumem u politiku, ja znam ko je bio na vlasti 2004. godine i ko je dao te dozvole i mogu vam reći da to nije bila SNS, ne samo to, ne samo da su dali dozvole, već su potpisali ni manje, ni više nego devet sporazuma sa "Rio Tintom", devet sporazuma. Sada ti isti koji su dali dozvole, koji su potpisali devet sporazuma sa “Rio Tintom“, pozivaju na ulice i blokadu zbog toga što ta kompanija dolazi u Srbiju, a da pri tome još uvek nije ni urađena ni procena rizika, što ćemo mi, naravno, kao država, ozbiljna država uraditi i, ukoliko njihov uticaj zaista bude štetan, videćemo kako da se ponašamo u tom trenutku. Pazite vi to, oni koji su sve to radili sada pozivaju na proteste zbog toga. Gledao sam slike sa protesta. Vidim da se tamo čak pojavila i moja omiljena nevladina organizacija „Žene u crnom“ koje su najradosnije kada se bore za nezavisno Kosovo i kada se bore za to da Srbiju i Srbe proglase genocidnim narodom. Vidimo da vrlo lako šire interesovanja čak i na ekologiju. Pokret koji je organizovao sve te blokade se zove „Kreni – promeni“. Nije mi bilo mrsko da istražim malo ko ih to finansira i zašto to rade. Našao sam na sajtu strane fondacije braće Rokfeler kako je taj fond dobio 25.000 dolara da organizuje sve te nerede po Srbije. Insistiram građanima da ne veruju meni na reč za ovo što govorim, nego da odu na sajt fondacije www.rbf. org i da sami provere ove informacije. Eto u kakvoj mi državi sada živimo. Imam dokaze u ruci da oni dobijaju novac iz inostranstva, a kada bi ih, ne daj Bože, nazvao stranim plaćenicima, ovi opozicioni tajkunski mediji bi osuli drvlje i kamenje po meni. To vam je ta diktatura. Dakle, nije razlog protesta bio Zakon o referendumu, nije razlog bio „Rio Tinto“. Razlog je bio da se napravi haos pred izbore. Nije slučajno što se ti protesti događaju nekoliko meseci, samo nekoliko meseci pred izbore. Taj haos žele da naprave i tu dolazi razlog zašto pričam o ovome, a mi biramo članove RIK. Žele da opet naprave priču kako će se dogoditi neka izborna krađa. Dakle, nije bilo izbora u Srbiji, mislim, da je poraženi prišao pobedniku, rekao – imao si bolji plan od mene, izveo si građane na izbore, ljudi su glasali, pobedio si, svaka čast. Ne, u Srbiji se uvek pravi ta priča o nekoj lažnoj krađi izbora, a pošto sam imao sreću da učestvujem na izborima, kao i mnogi drugi ljudi, svako ko je učestvovao makar na najnižem nivou zna da je to nemoguće, a evo i zašto. Na sajtu RIK stoji da Republika Srbija ima preko 8.000 biračkih mesta. Svako biračko mesto ima svoj birački odbor. Da narodu bude jasnije, birački odbor su oni ljudi na kutijama, kako mi kažemo u žargonu, koji vam prskaju prst, proveravaju ličnu kartu, upisuju vas, gledaju da li ste glasali ili ne i daju vam glasački listić. Svaka izborna lista, svaka stranka koja učestvuje na izborima ima pravo na člana i zamenika člana u biračkom odboru. Dakle, po dva čoveka. Budući da će opozicija učestvovati na izborima, a imamo preko 8.000 biračkih mesta, to znači da će opozicija na ovim sledećim izborima imati ni manje ni više nego 16.000 ljudi koji će biti tu. Kako je moguće da 16.000 ljudi, plus CRTA i strani posmatrači ne vide tu neku navodnu izbornu krađu koja se kod nas događa? To bi bilo potpuno čudo. Znači, to bi značilo da u izbornoj krađi, kada bi ona postojala, učestvuju baš oni koji optužuju, koji će optužiti nas, videćete, za izbornu krađu, što je apsolutno nemoguće. Voleo bih da vidim ove godine, ne samo od strane ovih članova RIK koje danas biramo, već i od ostalih da izađu van granica svog posla pred medije i da objasne narodu ovo što govorim, da objasne da je to istina, da je to zakon i da ništa nisam izmislio, da u Srbiji nema nikakve krađe izbora, niti je bilo. Znamo svi kako se dobijaju izbori. Izbori se dobijaju investicijama. Izbori se dobijaju planom i programom. Ljudi glasaju za one koji su nešto uradili za njih u prethodnom periodu, a ne za one koji pokušavaju da blokiraju put i rade ne znam ni je šta ne bi li slučajno dobili kakav glas. Zato želim da poručim članovima RIK – dajte sve od sebe i postarajte se da na sledećim izborima sve prođe po zakonu. To nije samo vaš posao, to je dobro za našu državu, to je dobro za naš narod i to je dobro za budućnost naše zemlje. Živela Srbija!
Hvala, gospodine Matejiću. Reč ima narodni poslanik Đorđe Dabić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Pre svega, želim da izrazim saučešće porodici Milutina Mrkonjića. Skupština je izgubila velikog čoveka i država Srbija će svakako pamtiti njegove uspehe koje je imao kao ministar. Što se tiče današnjeg dnevnog reda, zaista ne znam da li u evropskoj praksi vi imate ovakav primer neposredne demokratije koju mi danas ovde demonstriramo, biramo nove članove RIK-a, i to čak šest mesta plus šest zamenika ćemo dati ljudima koji nemaju nikakvu podršku na izborima, dakle vanparlamentarnoj opoziciji. To radimo da bismo unapredili izborne uslove u dogovoru sa, naravno, evropskim parlamentarcima. To je deo jednog šireg dogovora koji je napravljen kada je reč o tim izbornim uslovima. Spustili smo i cenzus na 3% i na sve načine, kažem, unapredili izborne uslove u odnosu na period kada smo mi dolazili na vlast po onim izbornim uslovima od 2012. godine. Profesor Atlagić je rekao zaista jednu tačnu stvar i ja se sa tim potpuno slažem. Činjenica jeste da njih izbori uopšte ne zanimaju. Grupaciju okupljenu oko Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Marinike Tepić izbori zaista ne zanimaju, jer po svim istraživanjima oni nemaju nikakve šanse i oni su toga svesni. Koliko god da su, kažem, zlonamerni, koliko god da imaju određenih aspiracija ka državnoj kasi, oni su potpuno svesni da oni na izborima ne mogu da dođu na vlast. Zato njihovi sponzori, a i oni počinju da isturaju jednu drugu grupaciju, a to je kolega Matejić lepo primetio. Dakle, više neće biti toliko bitno, što kažete, da li ste opozicija ili niste, ovde se sada već forsira nevladin sektor kao opozicija našoj državi. Sada možete vi da zamislite da nevladin sektor koji se finansira direktno iz inostranstva danas predstavlja alternativu državnoj politici Republike Srbije. Kolega je pomenuo grupaciju koja je zaustavila autoput, koja je pravila ove skandale po Srbiji, zaista jeste „Kreni – promeni“. Vidimo ovde 25.000 dolara su primili 29. aprila 2021. godine da bi uradili ovo što su uradili pre nekoliko dana. To je potpuno jasno. Mi sada pitamo ljude koji zaista, verujem, imaju određenih motiva da izađu na ulicu da protestvuju, smatraju da neke stvari treba možda promeniti, da li ste vi, ljudi, svesni da vas strani plaćenici izvode na ulicu i da vam govore kako treba da se borite protiv svoje države. To jeste možda težak izraz. Napadali su ovde našu koleginicu Biljanu Pantić Pilju kada je rekla taj izraz. Kažu, to nije potrebno našem vokabularu, ali ne znam kako drugačije označiti ljude koji se direktno finansiraju iz inostranstva, rade protiv svoje države, videli smo, izazivaju nerede, prebijaju ljude na ulicu i onda kažete – pa vi ste strani plaćenici, a oni vam kažu – nemojte tako. Nemojte vi da primate donacije iz inostranstva, pa vas mi nećemo tako zvati. Nemojte da dezavuišete više javnost ovde u ovoj državi. Tu su, naravno, i ovi poznati grebatori iz „Ne davimo Beograd“ i oni su tu na spisku. Primili su 200.000 evra u protekloj godini ljudi iz „Ne davimo Beograd“ i ti ljudi izlaze i oni vam pričaju o izbornim uslovima, oni vam pričaju o ekologiji i oni vam pričaju kako bi oni nešto da urade bolje nego što bismo to uradili mi. Dakle, oni ne traže podršku naroda, oni traže dolare iz inostranstva. Zaista se zalažem i mislim da bi bilo potrebno da mi, po ugledu na neke druge države, ovde usvojimo zakon kojim ćemo takvo delovanje nazvati onim što i jeste. Dakle, da su to strani agenti, agenti stranog interese i onda kada izađe predstavnik SNS na TV duel sa, recimo, nekim od tih plaćenika da piše ispod imena našeg predstavnika SNS, da građani znaju koga taj čovek predstavlja, a njemu da piše strani agent i onda da građani znaju, a ne da mu tamo stoji, ne znam, za naš parkić, za naš gradić, a da predstavljaju stranu agenturu u našoj državi. To je preko potrebno da se uradi. Ovo što smo imali priliku da vidimo u subotu je nenormalna situacija u našoj državi. To je neka nova realnost koju oni pokušavaju da nam predstave – da je potpuno legitimno prebijati ljude na ulicu. Mi vidimo da danas ovaj koji je tukao našeg, ne znam da li je čovek simpatizer naše stranke ili pristalica, ali činjenica jeste da su ga povezali, kaže, on je iz SNS, prebio ga je taj neki „crni“ i, kaže, on je heroj nacije, odmah trči da se slika sa Marinikom Tepić, sa Lutovcem. Njihovi mediji ga predstavljaju kao nekog borca, kaže, novi lider opozicije. Dakle, oni govore da je čovek koji je tukao, koji je na snimku tukao čoveka novi lider opozicije. To je njihova politika. Ne može biti jasnije od toga. od subote vidimo kakva je situacija. Za njih je najnormalnija stvar da tuku ljude na ulici. Da li je predsednik Aleksandar Vučić išao da se slika sa onim izgrednikom koji je tukao Borka Stefanovića? Zamislite da se predsednik naše države slikao sa tim čovekom i rekao svaka mu čast. To je, ljudi, apsolutno nenormalno ponašanje šta vi radite. Mi smo čoveka koji je prebio Borka Stefanovića uhapsili, osudili, a mediji koji podržavaju politiku Vlade Republike Srbije su jasno dali do znanja da to nije prihvatljiv model ponašanja, a šta vi radite? Predstavljate čoveka, batinaša, kao nekog lidera opozicije, kao model kako treba raditi. To se slažem potpuno sa gospodinom Atlagićem, njima nisu cilj izbori. Na izborima ćemo mi njih ubedljivo pobediti, profesore, i to je jasno kao dan, 65% do 70% ćemo imati na ovim izborima. Potpuno je jasno da građani podržavaju i to se videlo u Areni, 50 hiljada pristalica su došli i podržavli politiku predsednika Vučića. Videli ste tamo stotinak ljudi koji blokiraju auto-puteve i oni to predstavljaju kao polarizaciju društva. Kažu – društvo se polarizovalo. Pa, nije se polarizovalo društvo, nego vi pokušavate zato što ste plaćeni iz inostranstva da radite stvari, da uništavate svoju državu, da obmanjujete građane, da im pričate kako mi ovde hoćemo da dovedemo, ne znam, Rio Tinto. Vi da im pričate, koji ste doveli Rio Tinto 2004. godine? Kako vas bre, ljudi, nije sramota? Zaista, više dolazimo u situaciju da mi ne znamo da li je normalno sve ovo što se dešava, da ljudi koji su doveli Rio Tinto, danas predvode procese protiv Rio Tinta? Mi smo građanima rekli, sve što eventualno bude deo dogovora ići će na referendum. Ići će na referendum, građani će reći da li su za to ili nisu. Nećemo ništa da uradimo što se kosi sa interesima naroda. Onda kažu – eksproprijacija, Zakon o eksproprijaciji, otimaće nam dedovinu. Ljudi moji, da li ste vi normalni? Autoputevi se grade i gradili su se proteklih 100 godina. Svuda postoji u svetu Zakon o eksproprijaciji. Niko to nije ovde novo usvojio. Mi ne usvajamo nov zakon, nego izmene i dopune zakona. Dakle, niko neće nikome otimati dedovinu i dalje će da postoje one procedure koje su postojale i sada. Predsednik je jasno rekao, ovaj zakon je i usmeren ka gradnji nacionalnog stadiona. Dakle, nema nikakve veze sa Rio Tintom, to treba govoriti na svakom mestu. Oni uporno vas zapljuskuju sa stotinama laži na dnevnom nivou kako bi skrenuli pažnju, kako bi građane ubedili, kažem te neke, ne mogu tako da ih nazovem, ali naivne građane koji veruju da ovi ljudi koji se finansiraju iz inostranstva zaista rade u njihovom interesu. Ove obmane koje oni govore njima su apsolutne laži i besmislice na svakom mestu, to treba govoriti. Ono što je još važno jeste da kažem i biće potpuno jasno u narednoj kampanji da će oni ići na potpunu paralizu našeg društva. Želeći da se obračunavaju dolaziće nam pod prozore, dešavaće se prosto incidenti koji će njima poslužiti u izbornoj kampanji. Moram da kažem da mi moramo da budemo svesni da ulog koji imamo je preveliki i pogotovo nas iz SNS da znamo da se mi ne borimo za stranku, mi se borimo za državu Srbiju, jer podigli smo iz pepela Srbiju od 2012. do danas. Hoćemo građanima da predstavimo šta su naši rezultati, a rezultati su vidljivi na svakom koraku. Evo, ja dolazim iz Zlatiborskog okruga. Kada bih samo nabrajao rezultate u našem okrugu, trebalo bi mi još sat vremena, neću da oduzima ljudima vreme ovde koji čekaju. Dakle, samo najkraće. Stiže auto-put do Pakovraće. Nismo imali ni metar auto-puta do Beograda, ljudi. Stiže auto-put do Pakovraće, sledeće godine do Požege. Radimo obilaznicu oko Užica, radimo obilaznicu oko Gornjeg Milanovca, oko Požege. Trenutno se radi tunel ispod Kadinjače. Radimo brzu saobraćajnicu Mitrovac-Mokra Gora. Radi se danas, trenutno osam miliona evra država ulaže u centar Zlatibora, gradi sportsko-rekreativne terene. Obnovili smo kompletno put od Čačka do Zlatibora. Radimo brzu saobraćajnicu dole od Kokinog Broda do Pribojske banje. Radimo takođe put od Tripkove ka Užicu. Dakle, na svakom mestu se ulaže novac sa republičkog nivoa. Srbija se gradi i izgrađuje. Uložili smo 20 puta veće iznose za zdravstvo. Izgradili bolnica koliko nismo u proteklih 50 godina. U vojsku smo uložili, 20 puta nam je danas veći budžet nego što je bio za vreme Šutanovca, Tadića i ostalih i Ponoša. Na svakom mestu, svaki aspekt društvenog života, kada pogledate, ulaže se, radi se i nama zato važno da Srbija nastavi ovim tempom. Zato nam je važno da politika predsednika Vučića nastavi da pobeđuje i da bude dominantna. Nama je potpuno jasno da oni protiv ove politike ne mogu ništa i da će jedino sredstvo njima biti na izborima, da tako kažem, divljačko ponašanje, koje su demonstrirali u subotu. Ali, moraju da znaju, i ovim završavam neću da dužim, moraju da znaju da svaki član SNS će da brani Srbiju na svakom mestu, nećemo da posustajemo i nećemo da pokleknemo pred onima koji su ovu zemlju uništavali, koji su ovu zemlju sveli na ništa. Nećemo da dozvolimo ni na izborima, ako treba i na drugim mestima, branićemo našu državu, branićemo politiku predsednika Aleksandra Vučića. Hvala.
Hvala, gospodine Dabiću. Reč ima Adam Šukalo.
Zahvaljujem, predsedavajući. Evo, zadovoljstvo je govoriti posle mladih ljudi poput Đorđa Dabića i svih koji su danas govorili, koji su u subotu na Skupštini SNS dobili veliku podršku i rukovodstva, a i samih delegata SNS. Upravo u ovakvim diskusijama koje imamo ne samo danas, već svih ovih dana, u nastupima koje imaju medijima opravdavaju ne samo prisustvo u ovoj Narodnoj skupštini, već opravdavaju funkcije na koje su izabrani u subotu. Ja im ovom prilikom i čestitam i hteo bih da svoju diskusiju, poštovani predsedavajući, započnem da sam neobično zadovoljan i srećan sa ovakvim dnevnim redom kojim imamo danas, sa ovim tačkama dnevnog reda, pre svega sa sadržajem ovih tačaka u kontekstu presedana koji se ustanovljava u parlamentu Republike Srbije, ne samo ovde, veći i u regionu. Ja ne znam da li takav primer postoji u svetu da jedna politička garnitura, koja je vladajuća ovde u Republici Srbiji, svojom voljom, odnosno našom voljom, omogućava jednoj čitavoj, da kažem, grupaciji vanparlamentarnih, opozicionih političkih partija da ima svoje članove u Izbornoj komisiji. Ja mislim da takav primer ne postoji nigde. Ako ima bilo gde primer, evo neka me neko demantuje i u ovoj sali i bilo gde drugde. Zbog tog presedana sam takođe izuzetno zadovoljan i srećan zato što on pobija kao najsnažniji argument u ovoj vrsti priče koji pokušava, sa druge strane, da se od Srbije napravi neka država u kojoj ne vlada demokratija, u kojoj nema niko pravo glasa i u kojoj opozicija ne postoji. Da malo i širu javnost i evropsku i regionalnu, koja prati ova zasedanja skupštinska, pogotovo ovih dana kada se pokušavaju napraviti neke ponovo lažne afere i loša slika o Srbiji, da podsetimo zbog čega je SNS i naša poslanička grupa toliko dominantna u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Primarno je, broj jedan, zbog ogromne i najveće podrške građana Republike Srbije. Svaki taj građanin je izašao na izbore prošle godine i dao podršku našoj listi „Za budućnost naše dece – Aleksandar Vučić“ i upravo zato mi imamo toliko poslanika. Kolege iz političke partije SPAS su prepoznali našu politiku, ujedinili se, pa naša poslanička grupa sada, koliko ja znam, ima 199 narodnih poslanika. Koga nema ovde u Skupštini? Pa nema te vanparlamentarne opozicije. U jednom delu nema one vanparlamentarne sadašnje opozicije koja nije dobila podršku, ni ovih minimalnih 3% na prošlim izborima. Znači, nije ih hteo narod, nisu dobili podršku, nemaju legitimitet, ostali su vanparlamentarna opozicija. Mi im našom voljom omogućavamo da imaju članove Izborne komisije. Mi ćemo dići ruku, pritisnuti taster da oni mogu da uđu ovde. Mi ćemo da proslavimo sa svojim stavom, sa svojim opredeljenjem koje je trasirao, pre svega, Aleksandar Vučić, odmah po konstituisanju ovog saziva Narodne skupštine, pri najavi formiranja Vlade Republike Srbije, takođe je omogućio ključnu stvar u smislu presedana i rekao da će ovaj saziv, najavio, a evo to će uskoro i da bude, trajati svega godinu i po dana, što je posredno značilo da će vanparlamentarna opozicija i ova druga, koja svojom voljom, lažnim bojkotom, nije izašla na izbore jer znala je da nema podršku i da verovatno ne bi ni taj cenzus od 3% prešla, pa je dobila drugu šansu, opet voljom pre svega Aleksandra Vučića, ali evo i poslanika SNS i svih ostalih koji će danas dati podršku, da oni dobiju drugu šansu, odnosno šansu za popravni. Takođe, šta je važno ovde da danas razobličimo? Pa sve to prenemaganje, natezanje, femkanje, ne znam ni ja kako, da li će oni bojkotovati ponovo ili će izaći na izbore. Predsednik Vučić je davno rekao da će oni svi da izađu na izbore, kao što vidite svi redom izlaze, samo što su sada, pošto znaju da nemaju podršku građana Republike Srbije, udružili se u još više, još šire koalicije, pa tu ima tri-četiri neke stranke koje se pojavljuju stalno u medijima koje su njima naklonjene i još nekoliko ili pet-šest „trabant“ stranaka koje se priključuju tim strankama koje su vanparlamentarne, kojima ne znate ni nazive, ali otprilike to je u tim grupacijama, kako možemo da vidimo, desetak stranaka. Svi oni imaju težak zadatak da pređu tri posto na izborima. Mi im želimo puno sreće i sa velikim optimizmom i željom, naša poslanička grupa SNS ih čeka ovde u ovoj sali, da možemo da vodimo pravu debatu, gde treba da se vodi debata, a to je u parlamentu Republike Srbije, a ne na ulicama, ne na auto-putevima, ne na javnim površinama gde građani Republike Srbije, građani Beograda ili bilo kojeg drugog grada treba da ostvaruju svoja prava. Ne mogu zato što oni okupiraju određeni prostor i pokušavaju da spreče druge da ostvaruju svoja prava. Prema tome, mislim da u svemu ovome ono što je najvažnije da se istakne, a to je da svi njihovi scenariji koje smo do sada mogli da vidimo, pa i ovaj za vikend koji smo preko jedne njihove sekcije, ekološke sekcije, grupacije, Đilas, Šolak, Jeremić itd. koji se sada maskiraju kroz te različite ekonomske organizacije, kakvu oni imaju nameru i kakvu politiku oni trasiraju u Srbiji. Mi smo mogli za vikend da vidimo, da je njihova politika blokada auto puta međunarodnog, blokada saobraćajnica regionalnih, gradskih saobraćajnica, blokada mostova, prizivanje haosa, udaranje ljudi koji pokušavaju da prođu i da dođu do svoga posla, jednog opšteg nasilja i potrebe da se izazove šire nezadovoljstvo koje bi kulminiralo u neke šire proteste o kojima oni sanjaju još od 5. oktobra 2000. godine. Niti su oni akteri iz te vrste priče, niti je Srbija u 2000. godini, niti treba bilo kada da bude, niti treba da se desi ikada Srbiji ono što se desilo posle 5. oktobra 2000. godine. Srbija danas vodi samostalnu politiku, Srbija danas vodi politiku koja primarno na ekonomskom planu dobija sa svih strana iz regiona, iz čitavog sveta pohvale zato što beležimo rezultate, takve koje do sada nisu u savremenoj istoriji Republike Srbije nikada zabeleženi. Mi smo potpuno uvereni iz tog razloga da će građani Srbije prepoznavajući naše rezultate, nasuprot blokadama, nasilju, izazivanju haosa, mi imamo svoju politiku, naša politika je izgradnja autoputeva, mostova, saobraćajnica, bolnica, škola, vrtića, brzih pruga i to je naša slika, naša ne više vizija koju smo imali, već upravo ostvaren san u smislu materijalnih rezultata koji svi građani Republike Srbije, bez ograničenja i ovi koji su naši politički protivnici koriste svaki dan i koristiće i ove nove projekte koje ćemo da završimo. U tom smislu reči, želim da se osvrnem još jednom na naše političke protivnike, da kažem da su oni ovim što su odlučili sada da izađu na izbore, što je sjajna vest za nas, jel dugo ih čekamo da dođu ovde u Narodnu skupštinu, da možemo da suočimo argument. Nismo mi ljudi koji se javljaju ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije i pričaju kao sami sa sobom. Mi jedna čekamo da sučelimo argumente sa njima, jedna čekamo da izobličimo njihove laži, performanse i sve ono što oni predstavljaju danas u Srbiji. Jedva čekamo jer ne možemo da dobijemo prostor da možemo na određeni način sa svima da debatujemo argumentima. Argumenti su na našoj strani. Rezultati su na našoj strani. Svima želimo političku, izbornu i svaku drugu sreću da ostvare što bolji izborni rezultat, ali nećemo dozvoliti da bilo kome, pa ni nama, vi sprečavate da mi svoju političku volju u smislu dolaska naših simpatizera na izbornu skupštinu, naših delegata na izbornu skupštinu, na konvenciju povodom 13 godina postojanja stranke, da vi sprečavate i da sav scenario i performanse koje ste pravili iskorišćavate upravo u tom pravcu praveći situaciju koju pokušavate da napravite na taj način da pošaljete lažnu sliku u svet. I ova etapa se završava, završava se etapa vaših lažnih afera, završava se. Sada ste u subotu završili i etapu koja je trajala samo sedam dana. To je mini etapa. To je priča da ste vi nezadovoljni usvajanjem izmena Zakona o eksproprijaciji, Zakona o referendumu. Niko od ljudi koji su protestvovali i koji su sada za vikend i danas izredali se na ovim medijima Đilas – Šolak nije spomenuo da je to više sporno. Već su zaboravili tu priču. Za sedam dana to neće niko spomenuti ni u medijima tu priču, niti postoji jedan stav, jedan član tog Zakona o referendumu i izmena Zakon o eksproprijaciji koji su oni osporili. Ono što postoji, postoji njihova laž, obmana da će neko da otima od građana Republike Srbije njihovu imovinu, a da ne kažem da su pričali da će ljudima otimati stanove. To su tolike laži koje imaju za cilj samo da uplaše ljude, da ih dovedu do straha, a u konačnom efektu da ih izvedu na ulice da protestvuju jer ne znaju šta će se desiti i oni prave stalno atmosferu straha, nezadovoljstva, neizvesnosti itd. A kao što vidimo na ulicama Beograda, na ulicama Srbije gde su oni izašli, niko ih ne prati u toj vrsti priče. Pošto ih niko ne prati u toj vrsti priče, da potpuno kažem svoju ocenu, njihova frustracija narasta, frustracija koja narasta stvara agresiju i tu agresiju smo mogli da vidimo iz njihove nemoći zato što građani Republike Srbije neće da njihovu nazadnu politiku, njihovu agresivnu politiku prate. Oni hoće da prate politiku napretka, razvoja Srbije, razvoja Srbije u kojoj će njihova deca imati budućnost i upravo je to politika koju predvodi Aleksandar Vučić i naša poslanička grupa ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije i naša Vlada Republike Srbije koju smo mi izabrali. Mi ćemo položiti račune i potpuno sam uveren da ćemo dobiti još širu i još bolju podršku na sledećim izborima. U tom smislu želim na samom kraju još jednom da kažem da spremno dočekujemo naredne izbore, da jedva čekamo da se nekolicina poslanika ili određenih lista nađe ovde u Skupštini Srbije. Mi ne možemo njima dati podršku da im dajemo naše glasove. Oni će morati da se potrude za to. Mi smo im dali šansu što niko nikome nije dao i na njima je sada samo da obiđu svoje simpatizere, a da nas puste da Srbiju i dalje razvijamo, da napredujemo, da sa našim aktivistima, sa građanima Republike Srbije porazgovaramo, da predstavimo svoje rezultate i da 3. aprila ponovo pobedimo i za Srbiju i za našu decu.
Hvala. Reč ima Miloš Banđur.
Poštovani predsedavajući Narodne skupštine, potpredsedniče Narodne skupštine, uvažene koleginice i kolege, u potpunosti podržavam sve ono što su kolege pre mene rekle o proširenju RIK-a. Zaista je u pitanju presedan. U pitanju je ustupak koji niko nikada nije napravio vanparlamentarnoj opoziciji, ali to je naša dobra volja i naš doprinos poboljšanju izbornih uslova, mada kada je SNS 2012. godine došla na vlast nije bilo gorih izbornih uslova nego tada. Govorio sam prošli put o Zakonu o eksproprijaciji i sada ću nešto reći o Zakonu o referendumu tj. o neophodnosti baš ovakve formulacije kakva stoji. Naime, prethodni zakon je donet 1994. godine i po njemu je potvrđen Ustav iz 2006. godine i svi znamo da glasanje trajalo dva dana, 28. i 29. oktobra 2006. godine, da su svi mediji bili u funkciji pozivanja građana da izađu i podrže Ustav, da su sve poznate javne ličnosti angažovane da se obrate građanima i da ih pozovu i da nakon ta dva dana ukupna izlaznost bila 55%, a samo 53% ukupno upisanih birača je podržala Ustav. Znači, za 3% smo uspeli da prebacimo cenzus i nigde više u svetu se taj uslov cenzusa od 50% upisanih birača ne traži i ne poštuje jer je uglavnom izlaznost birača u određenim slučajevima jako mala i pravilo je da većina koja izađe na određeni referendum ili izbore odlčuje o tome šta će se dalje raditi. Uostalom, i Venecijanska komisija to rekla 2007. godine i zanimljivo je da oni koji su doneli Ustav iz 2006. godine nisu 2008. godine i tamo do 2012. godine to implementirali kroz izmene zakona, nego su to ostavili nama, a sada to isto kritikuju, osporavaju, pljuju itd. Venecijanska komisija je u više navrata, pa i preporukama iz 2020. godine, to je nedavnim preporukama, podržala ovakav tekst izmena i dopuna Zakona o referendumi ističući da pravo apstinenata ne može biti veće od prava onih koji izađu da se o nečemu izjasne. Prema tome, gospodo, ako niste zainteresovani da učestvujete u nečemu, ako ćete ostati kući, ako imate preča posla, pustite one ljude koji izlaze da se izjasne, da o nečemu odluče. U protivnom ni o jednom pitanju ne možemo doneti odluku jer ako većina izađe onaj drugi deo koji je zainteresovan, a opet kažem da je to većina upisanih birača, on u tom slučaju ne može da odluči bilo šta i nalazimo se u jednoj mat poziciji. Ono što je još važno, ne odlučuje se samo referendumom, referendumom se potvrđuje Ustav, odnosno promene Ustava, odnosno neki zakon, pre toga Narodna skupština preko narodnih poslanika koji takođe imaju legitimitet, jer su građani i njima delegirali određeni legitimitet, donose promene Ustava, donose promene zakona koje se potvrđuju na samom referendumu. Ja zaista moram da se osvrnem na događaje iz subote i neko moje razmišljanje je sledeće, kada neko ima podršku velikog broja građana, on organizuje protest ispred određenih institucija, na određenom trgu, na određenoj javnoj površini, jer njih ima dovoljno da vlast tu poruku vidi i čuje. Kada ih ima nešto manje oni krenu u neku šetnju, naprave neku kolonu koja se razvuče da to izgleda onako veće nego što jeste, ali kada ih ima jako malo oni žele da skrenu pažnju tako što će napraviti nešto što će svima skrenuti pažnju. I ovo blokiranje saobraćajnice je upravo to, jedan mali broj ljudi odlučio se da blokira saobraćajnice kako bi time skrenuo pažnju učesnika u saobraćaju i medija i celokupne javnosti na sebe. Što je najpodmukliji i prljaviji, oni su uradili to onoga dana kada SNS obeležava 13 godina postojanja i ima svoju izbornu Skupštinu. Ja sam duboko ubeđen da je cilj ovih protesta, odnosno blokade saobraćaja u subotu bio izazivanje nereda, jer očekivalo se da ljudi koji putuju autobusima za Beograd, da se sukobe sa onima koji su na barikadama. Podsetite se, nedavno je Marinika Tepić u Cavtatu najavila građanski rat u Srbiji. Nedavno je ona o tome govorila i oni o tome vrlo često govore, oni pokušavaju da isprovociraju sukobe, jer u građanskim sukobima vide svoju šansu. Dobro je što se policija korektno ponela i što je pokušavala da u jednoj takvoj situaciji smiri tenzije. Apsolutno ne mogu da razumem jedan protest koji se desio ovih dana, a kaže se za čistiji vazduh u Beogradu i uopšte je ekologija tema ovih tzv. protesta, ali protesti za čistiji vazduh apsolutno nemaju bilo kakvog smisla. Agencija za zaštitu životne sredine od 2010. godine meri stanje vazduha u pojedinim gradovima u Srbiji, naravno, ta mreža mernih stanica je sve veća, mreža je u određenim gradovima sve gušća i rezultati su sve relevantniji. Ali, šta je bilo pre 2010. godine? Pa, vazduh je bio zagađeniji nego danas. Pa, 2011, 2012. godine, on je bio takođe zagađeniji nego danas. Znate, pre 2010. godine, ništa nismo merili, nemamo rezultate i onda to je kao u redu, sada kada merimo, ne valja i neko je za to kriv. Pa, odgovornost je višedecenijska, nije odgovornost ni od juče, ni od prekjuče, ni od pre desetak godina. Znate, to vam je kao sa testovima za koronu, tamo gde se svi sumnjivi testiraju, tamo ima mnogo novootkrivenih slučajeva. U zemljama u kojima nema testova, imali ste podatke nule ili neke normalne male brojke zato što se to i ne kontroliše, e tako i sa merenjem zagađenosti vazduha. Osim toga, tu postoji još jedan problem, mreža tih stanica nije dovoljno optimalna, one su uglavnom postavljene pored najvećih emitera zagađenja i ti podaci ne važe za čitav grad. Podaci iz ulica Kneza Miloša ne mogu da se primene na čitav Beograd itd, zato što ta mapa zagađenosti zavisi od mikrolokacije i uglavnom se ti podaci zloupotrebljavaju medijski i u kampanji i protiv sadašnje vlasti. Mogu da kažem da se zagađenje vazduha u Srbiji i u gradovima dešava uglavnom zimi i to zbog tog individualnih ložišta tj. zagrevanja građana, oni zagrevaju svoje kuće i stanove na ugalj, na drva, na lož ulje, osim onih koji su priključeni na sistem gradske toplane i mi smo u poslednjih desetak godina sve velike toplane u Srbiji u Beogradu, u Novom Sadu i Nišu preveli na gas. Sto posto kapaciteta u Novom Sadu, 97% u Beogradu, 97% u Nišu, funkcionišu na prirodni gas. Znači, ne postoji odgovornost države i javnog sektora za zagađenje vazduha u oblasti zagrevanja stanovništva, već odgovornost pojedinaca koji imaju individualna ložišta na fosilna goriva. Naravno da planom toplifikacije koji mora da postoji za svaki grad i planom gasifikacije će to u budućnosti da se reši, a tamo gde ta dva plana ne dotiču, ne dopiru nekim subvencijama tipa prelaska na pelet ili korišćenje obnovljivih izvora energija lokalne samouprave i ministarstva će preko Uprave za energetsku efikasnost da stimulišu građane da to čine. Uostalom u budžetu koji smo usvojili, usvojen je i plan da se uzme kredit od 50 miliona evra za energetsku efikasnost građana, odnosno za podsticaje u toj oblasti. Moram da je Srbija usvojila nacionalni plan smanjenja emisija štetnih materija, od 2020. do 2027. godine i na kraju 2027. godine po tom planu emisija štetnih gasova treba da se svede na granične vrednosti koje je propisala EU. Mi to uveliko radimo, 2019. godine je objavljen tender i već se radi postrojenje za odsumporavanje dimnih gasova u TENT-u A. Zatim, 2020. godine u septembru je položen kamen temeljac za isto takvo postrojenje u TENT-u B. U termoelektrani "Nikola Tesla" ugrađeni su električni filteri koji redukuju emisiju PM čestica, PM 10, PM 2,5, kao i filteri koji odstranjuju azot oksid. U budžetu smo videli da će država garantovati EPS-u za postrojenje za osumporavanje emitujućih gasova iz TE Kostolac A. Kada se sve to pogleda, država radi i uradiće sve što je do nje na smanjenju emisije štetnih gasova i materija, ali nešto od toga je i na građanima. Uzeću za primer saobraćaj. Po podacima koje sam još u Nišu gledao kao neko ko se u gradskom veću bavio time, u porastu je zagađenje vazduha od saobraćaja, tj. od strane automobila, zato što je automobila u Srbiji sve više. Kada je predloženo da se podigne standard za uvoz automobila, kakav je u drugim zemljama, većina javnosti se uskomešala i usprotivila. Znači, mi sa jedne strane hoćemo, ti isti građani, jeftine automobile, stare i po 20 godina, koje možemo da uvezemo iz EU po standardu euro 3. Nećemo euro 4 i euro 5 iz 2005. godine, kakav je u susednim zemljama, a ti automobili dva puta više zagađuju nego oni po standardu euro 4. Znači, euro 3 dva puta više zagađuje nego standard euro 4. U čitavoj Srbiji je povećanje zagađenja iz automobila zato što broj automobila raste, negde oko 130.000 automobila se uveze godišnje. Inače, moram da kažem da se mnogo ulaže i u gasifikaciju. Mi smo predvideli garancije, 180 miliona "Srbijagasu" za transportnu gasovodnu mrežu u sledećoj godini, odnosno narednih godina. Već smo usvojili neke kredite za gasifikaciju Borskog, Kolubarskog i Pčinjskog okruga. U 2020. godini, pošto koristim zvanične podatke, distributivna mreža je proširena 600 kilometara, sa 20.000, na 20.600 kilometara. Dobili smo 10.000 novopriključenih domaćinstava u 2020. godini. Osam toplana je prešlo na prirodni gas, a postoje planovi da i ostale toplane u Kragujevcu, Kruševcu, Boru, Valjevu, itd. pređu na prirodni gas. Ukupna potrošnja gasa u Srbiji u 2020. godini je bila 7% veća nego u prethodnoj godini, 19% u domaćinstvima, 2% u industriji i 6% u toplanama. Sve su to podaci koji govore u prilog one rečenice koju je izjavio predsednik Vučić kada je u gospođincima na Novu Godinu puštao u rad Južni tok ili proglasio završetak radova na Balkanskom toku, rečenicom da je naš cilj da gasifikujemo sve gradove, sva mesta i na taj način će vazduh u Srbiji biti čistiji. Tako da ova priča o ekologiji, a posebno o zagađenosti vazduha je jedna prazna priča. Vazduh je nekad bio zagađeniji, ali jednostavno to se tada nije merilo. Živela Srbija, živeli svi Srbi gde god da žive.
Hvala, gospodine Banđur. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, neko ko nije iskoristio svoje pravo? Gospodine Miletiću, dva minuta od poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem se, doktore Orliću. Uvažene kolege, poštovani poslanici, ja bih kao kolega, kao prijatelj, izrazio saučešće povodom smrti kolege Mrkonjića, čoveku koji je bio zajedno sa nama ovde, koji je svima nama davao poštovanje, bio je sa nama zajedno i stvarno je bio čovek za svakog. Veliki gubitak, kao prvo za porodicu, za struku, a i veliki gubitak za SPS, za stranku za koju je živeo. Ja bih sada i kao čovek ovde i kao poslanik u Skupštini rekao samo nekoliko stvari vezano za ovaj Predlog zakona za izbor ovih naših ljudi koji će sada biti u RIK-u gde je ovo još jedan pošten potez svih nas da se obezbede mesta za one koji to nisu zaslužili, za one koji nisu bili na izborima, ali na ovaj način oni imaju mogućnost da u narednom periodu mogu da učestvuju i da normalno, ukoliko imaju podršku naroda uđu ovde u Skupštinu da zajedno sa nama radimo za dobrobit svakog čoveka u zemlji Srbiji. Ja ću kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke, kao narodni poslanik podržati sve ove predloge zato što je to dobro. Na ovaj način se pokazuje ko je pošten, ko je dobar, jer samo na ovaj način ima se mogućnost da se pokaže veličina onog što mi radimo. Hvala još jednom. Ja ću glasati za predloge kandidata.
Hvala svima. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem ponedeljak 29. novembar 2021. godine sa početkom u 18 časova i pet minuta, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Desete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini i pozivam sve narodne poslanike da uđu u veliku salu.
Hvala svima. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nešto pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Hvala. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 172 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka (tačke 1. i 2. dnevnog reda), a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. tačka 15) Ustava Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika vrši izborne nadležnosti. Prelazimo na odlučivanje. Prva tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o dopunama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, sa ispravkom, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 172, za – 172. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Druga tačka dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 172, za – 172. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog odluke. Pre nego što zaključim sednicu, samo da vas podsetim da sam za sutra zakazao sednicu u 13.00 časova posvećenu ustavnim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Desetu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2021. godini.