Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je, shodno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju članovi Vlade i gospodin Janko Guzijan, državni sekretar u Ministarstvu finansija, kao i gospođa Ružica Stojiljković, pomoćnik direktora Uprave za trezor. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2009. GODINU(pojedinosti) Nastavljamo pretresom po amandmanu na član 5, razdele 3. i 14, koji je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Aćimović.
Dame i gospodo narodni poslanici, podržavam amandman na Predlog zakona o budžetu za 2009. godinu koji je podneo gospodin Momir Marković ispred grupe SRS. U članu 5, na poziciji 4.2.3, usluge po ugovoru, u koloni 6 i 8, iznos od 13 miliona dinara zamenjuje se iznosom od pet miliona dinara kabineta prvog potpredsednika Vlade. U članu 5, na poziciji 4.5.1, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni 6, iznos od 17 milijardi i 285 miliona zamenjuje se iznosom 17 milijardi i 293 miliona, a u koloni 8 iznos od 17 milijardi 885 miliona zamenjuje se iznosom od 17 milijardi 893 miliona dinara u budžetu Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. SRS smatra da je neophodno smanjiti iznos za usluge po ugovoru i isti iznos svesti u realne okvire zbog globalne ekonomske i finansijske krize i štednje u državnim organima. Smatram da ova sredstva od uštede treba prebacivati u subvencije za razvoj i unapređenje poljoprivredne proizvodnje. Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede je, za razliku od ostalih ministarstava, uskraćeno finansijski za 26%, dok su ostala ministarstva uskraćena za 15% sredstava u budžetu. Kome to ide na štetu? To su ponovo poljoprivredni proizvođači, koji nisu i u ovoj godini dobili predviđena sredstva koja im pripadaju po uredbi. Pedeset posto je onih koji su junad prodali klanicama širom Srbije i još uvek su uskraćeni za 70 evra po grlu. Takođe, oni koji su kupovali zalivne sisteme i mehanizaciju nisu naplatili predviđena sredstva koja im pripadaju po uredbi Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. U Ministarstvu odgovor za neisplaćen novac je nepotpuna dokumentacija poljoprivrednih proizvođača. Smatram da prihvatanjem ovog amandmana stvoriće se veća šansa da ispoštujete najugroženije građane Srbije, a to su poljoprivredni proizvođači. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe SRS je 12 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, većina amandmana poslanika SRS na član 5, gde se, juče sam to rekla, zapravo raspoređuje oko 700 milijardi dinara građana Srbije, odnosi se upravo na to da sa nekih pozicija, za koje smo mi smatrali da je predviđeno više sredstava, pogotovo za 2009. godinu koja se predviđa kao godina koja će biti veoma loša u materijalnom pogledu za građane Srbije, da se ti iznosi smanje na neku racionalnu i normalnu meru i da se sve ono što je predviđeno na tim pozicijama zapravo prebaci za subvencije za poljoprivredu. Mi mislimo da je previše lažnih obećanja, možda je ovo preblag izraz kada kažem malo previše, jer svi se i u izbornim kampanjama i ne samo u izbornim kampanjama, i dalje u javnosti kada govorite o budžetu, vi iz vladajuće koalicije i predstavnici Vlade pogotovo, vi dalje pričate građanima bajke, kako ste vi odvojili dovoljno sredstava, kako ste povećali ovaj ili onaj deo budžeta. Očigledno je da vi zapravo kroz ovaj budžet niste imali nameru da uradite ništa što bi doprinelo, koliko je to moguće u teškoj godini kakva nas očekuje, boljem životu građana Srbije. Očigledno je da je budžet urađen tako da će restriktivnost najmanje osetiti visoki državni funkcioneri. To nije dobro. Najpre, normalno bi bilo da svi državni organi dele sudbinu svog naroda u svakom pogledu, a kada je u pitanju raspodela sredstava iz budžeta, onda je normalnije, i pametnije, i ozbiljnije, i državotvornije i kako god hoćete da kaiš stežu državni organi, pa onda ako se baš mora i građani Srbije. Očigledno niste tako planirali i zato nama ministri svakodnevno šalju vrlo čudne poruke, od toga da kaže Oliver Dulić da on svoj skromni kućni budžet štedi tako što isključuje kompjuter kad izlazi iz kuće, isključuje televizor, gasi svetla. Ministar Milosavljević kaže nemojte da kupujete šporete i frižidere. Onaj šalje onu poruku, onaj onu, jednostavno zbunjujete građane Srbije, a zapravo im šaljete poruku - baš nas briga za vas, nama je važno da je nama kojivladamo dobro. To nije dobro, dame i gospodo, ni za vas, a to će građani vrlo brzo da vam pokažu i pokazuju vam svaki dan ovim protestima na zimskom vremenu. Vas to ne dotiče. Predsednik Vlade šalje poruke da treba da se čuvaju radna mesta, valjda je to naučio, što bi rekao Krasić, na subotičkom plenumu. Kaže da se radna mesta ne mogu sačuvati štrajkovima, protestima, jer poslodavcu će to da dosadi, pa će poslodavci početi da vam daju otkaz. On poručuje poslodavcima samo vi dajte otkaze, baš nas briga, smanjite nam samo ove grupe ljudi ispred Vlade Republike Srbije, ispred zgrade predsedništva. Imamo nešto što je vrlo interesantno, što je gospođa Kalanović izjavila u jednom intervjuu, i to molim gospođu Dragutinović da što pre, ako je moguće još danas, a mislim da je moguće, da od službi dobijete taj podatak, gospođa Kalanović je rekla da će Vlada ozbiljno da štedi na troškovima mobilnih telefona. Meni je to bilo interesantno iz dva razloga. Prvi, i zato tražim odgovor na to pitanje: koliko se to sredstava troši na mobilne telefone u Vladi Republike Srbije, ako ušteda na telefonima može značajno da se odrazi na budžet? Dakle, koliko u iznosu se troši mesečno za mobilne telefone i koliko se mobilnih telefona u Vladi Republike Srbije koristi o trošku građana Srbije? Ne mislim samo na ministre, mislim na sve mobilne telefone koji se koriste. Na to pitanje me je isprovocirala izjava gospođe Kalanović, jer nisam mislila da to može biti neka stavka koja može da utiče ni pozitivno ni negativno na stanje u budžetu. Gospođo ministar, tražimo da nam odgovorite gde su predviđena sredstva koja su, objavljeno je to u jednim dnevnim novinama - milion evra za Mladića. Akcioni tim Vlade Republike Srbije za okončanje saradnje sa Haškim tribunalom ponovo je raspisao nagradu od milion evra u dinarskoj protivvrednosti za informaciju koja će dovesti do lociranja i hapšenja Ratka Mladića. Kada je reč o informacijama o drugom haškom optuženiku Goranu Hadžiću država je ponudila nagradu od 250 hiljada evra. Na svojevrsnoj poternici, do koje je redakcija "Kurira" došla, piše da svako ko ima informacije koje bi dovele do pronalaženja i lišenja slobode lica optuženih za ratne zločine tokom oružanih sukoba na teritoriji bivše Jugoslavije, može da kaže sve što zna na broj neki, a tajnost podataka i identitet lica je zagarantovana. Komentariše se da ovaj put, to je zapravo gospodin Todorović rekao, odlučili su ovi iz Vlade da daju milion evra za Mladića, pa se onda postavlja pitanje ko će da uzme ona četiri miliona, s obzirom da je i dalje na snazi naredba Amerike i EU da za glavu Ratka Mladića daju pet miliona evra. Gospođo ministar, u kom razdelu, u kojoj glavi, u kojoj funkciji, u kojoj ekonomskoj klasifikaciji ste predvideli milion i 250 hiljada evra u dinarskoj protivvrednosti za nekoga ko bi vam otkrio gde se nalaze Ratko Mladić i Goran Hadžić? Dugo pitanje: da li ste pitali građane Srbije koji pune ovaj budžet, koji plaćaju i vas i mene, koji plaćaju sve korisnike budžeta, da li ste pitali te građane da li su spremni da svoj jedan jedini dinar daju za glavu Ratka Mladića? Uverena sam da većinu za tako nešto ne biste imali i nemate pravo na taj način da raspolažete sredstvima građana. Molim vas, stavila sam vam primedbu pre neki dan, ostavljate utisak ministra koji pažljivo sluša narodne poslanike zato što sedite tu po ceo dan, međutim, sedim iza vas i primetila sam da vas baš briga šta pričamo, dok pričamo vi kuckate poruke, tražim da na ova pitanja koja sam vam postavila odgovorite jer možete da ove podatke dobijete u narednih 15 dana od vaših saradnika u službi. Molimo da nam na ta pitanja date odgovor. Što se tiče amandmana kolege Momira Markovića, gde smo tražili da se u razdelu 3, glava 3.2, funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji 423, smanje usluge po ugovoru kabineta prvog potpredsednika Vlade, svakako da taj amandman treba da se prihvati, jer uvek pitamo otkad raspravljamo o budžetima šta su vam to usluge po ugovoru, a s obzirom, ponavljam ono što sam rekla juče, da nemamo mogućnost da raspravljamo o tome kako je budžet za prethodnu godinu potrošen, jer ne dobijamo završne račune za budžet, nikad ne znamo šta su vam ove usluge po ugovoru. Predvideli ste kabinetu prvog potpredsednika Vlade 13 miliona dinara za usluge po ugovoru. Gospođo ministar, da li je možda tih 13 miliona predviđeno za Vladu Divca kao specijalnog savetnika prvog potpredsednika Vlade? Dakle, moramo da znamo, građani Srbije žele da znaju gde ide svaki njihov dinar, a da vi potrošite nekih 13 miliona dinara za usluge po ugovoru, ove stavke imate u svakom ministarstvu, u svakom državnom organu, vrlo visoke iznose na osnovu ukupnog iznosa budžeta Republike Srbije, i to morate da nam odgovorite. Svakako treba da prihvatite amandman gospodina Momira Markovića i da ovaj iznos sa 13 miliona smanjite na pet i da osam miliona prebacite u subvencije za poljoprivredu. Prestanite samo da pričate da se zalažete za ovu ili onu kategoriju građana Srbije, učinite nešto konkretno. Evo, mi poručujemo građanima Srbije da smo tražili da se sve usluge po ugovoru u svim ministarstvima, u svim državnim organima smanje na iznos manji od polovine predviđenog, da se sva ta sredstva prebace za subvencije za poljoprivredu. Uvereni smo da bi to zaista koliko-toliko doprinelo ozbiljnosti države, odnosno da bi država na taj način pokazala, naravno raspoređujući na pravi način na sredstva za oblast poljoprivrede, da vodi računa o toj kategoriji građana Srbije, u kojem svi mi upiremo oči i svi znamo da nam je poljoprivreda najbitnija, da dok nam naši seljaci rade i obrađuju svoju zemlju mi možemo računati na to da nećemo biti gladni, ali moramo da računamo i na to da oni mogu da proizvode samo za sebe... (Predsedavajuća: Vreme.) ... Završavam. Dakle, molim vas, prihvatite i ovaj amandman i sve amandmane, gde umesto nekakvih ugovora sa Divcem ili ko zna s kim pare prebacite za potrebe poljoprivrednika.
Reč ima narodna poslanica Milica Vojić-Marković.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo mi je drago što je gospođa ministar danas ovde kad hoću da govorim o jednoj temi koju sam načela prošle nedelje, ali pošto je tada bio gospodin Bradić nisam našla sagovornika za ovu priču, a pošto znam da je gospođa ministar izuzetno razumna osoba, mislim da treba da sasluša ovo o čemu hoću da govorim. Želim da u ime poslaničke grupe DSS podržim amandman kolega iz SRS zbog toga što je zapravo poljoprivreda uslovno jedina izvozna šansa Srbije na evropsko tržište. Želim da podržim upravo zbog toga što je tema poljoprivrede i tema stočarstva, o kome hoću ovde da kažem ovog trenutka, izuzetno važna za Srbiju. Prošle nedelje sam napomenula u kakvom je stanju veterinarska služba Srbije i do čega će dovesti ovaj maćehinski odnos Vlade, sa neisplaćivanjem 700 miliona duga samo terenskoj službi veterinara u Srbiji za poslove koje su radili za Srbiju i za sve građane Srbije tokom 2008. godine, a od jula 2008. godine nije im isplaćeno ono što im pripada. Zapravo, veterinarska služba je zaštitila ceo stočni fond Srbije u toku 2008. godine, bez obzira da li seljaci sami imaju novca za svoj stočni fond ili nemaju, država ga pokriva u tom delu i to je vrlo važno da znamo. Dakle, zaštitili su i fond goveda, ovaca, koza, svinja, konja, živine, pasa i mačaka. Navodim namerno, jer znamo da postoji besnilo u Srbiji u mnogim okruzima, znamo da postoji svinjska kuga kao latentna mogućnost da se pojavi jer neće moći veterinarske službe da rade svoj posao. Zaštitili su posredno stočni fond, neposredno i građane Srbije od svih bolesti koje dolaze zajednički za ljude i životinje koje se prenose preko mesa. Država ima nije platila, kažem, samo za terensku službu 700 miliona i za laboratorije još otprilike 300 miliona. Znači, milijardu dinara ovog trenutka država duguje veterinarskoj službi i Upravi za veterinu. Kada pogledam sad predlog budžeta za 2009. godinu vidim da je za sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite životinja, za proizvodnju bezbedne hrane, za uklanjanje klaničnog otpada, suzbijanje i iskorenjivanje naročito opasnih i zaraznih bolesnih životinja Vlada predvidela 60% sredstava manje u 2009. nego u 2008. godini. Da to izrazim u brojevima - 2008. godine bilo je 2,5 milijarde predviđeno za ovaj program mera, u 2009. predviđate 816 miliona. Kad pogledam ovo, onda moram da postavim pitanje da li Vlada želi da plati dug koji ima prema veterinarskoj službi i prema Upravi veterine, odnosno Ministarstvu za poljoprivredu? Ako neće da im plati dug, a to ne vidim da je predviđeno u budžetu, računajte na to da mi nećemo moći da izvezemo ništa u EU, a da ćemo mi građani Srbije, znači svako naše dete i svaki građanin koji ima mogućnost da kupi parče mesa, razmišljati da li je njegova hrana bezbedna i da li sme da je da svom detetu. S druge strane, ako Vlada želi da plati dug, a računam da ste vi razumna Vlada, jer prosto ni u jednoj zemlji u svetu od postanka veterinarske službe nije postojala zemlja koja je odbacila usluge veterinarske službe u programu zaštite mera za zdravlje životinja, ukoliko ne nameravate da platite dug, računajte da ćete ugasiti službu. Ako ugasite službu ili ne uplatite ove dugove, šta će se dogoditi? Imaćemo potpuno nezaštićen stočni fond. Pojaviće se naročito opasno zarazne bolesti - kuga svinja, tipična kuga živine. Pojaviće se zaraze kod ljudi koje prenose životinje, bolesti zajedničke za životinje i ljude, tzv. zoonoze. Doći će do potpunog uništavanja stočnog fonda, do propasti farmi i seljaka na kraju. Doći će do klanja podmlatka, uništavanje kvalitetnog priplodnog materijala. Stopiraće se izvoz, a računajte na to da je to naša izvozna šansa. EU neće uvoziti ni životinje, ni proizvode životinjskog porekla - meso, jaja, mleko. To je naša jedina šansa, ponovo kažem, a moram da vam kažem da 19. januara u Srbiju dolazi komisija poljoprivredna, odnosno veterinarska komisija EU i dolaze vrlo kvalifikovani ljudi, koji neće dozvoliti Srbiji da izveze jedan gram mesa, nijedno jaje, ni pola litra mleka ukoliko ne bude imala određene sertifikate, a svi koji su u tome znaju kako to izgleda. Znači, prosto mi moramo da shvatimo da ćemo zaustaviti proces približavanja Srbije EU upravo zato što nećemo imati mogućnost da platimo dug i da uplatimo sredstva za narednu godinu. Moram da vam kažem da od 35 hiljada stranica koja služe za usaglašavanje naših propisa propisima EU, 15 hiljada, gospodo, pripada veterinarskoj službi i zaštiti bezbednosti hrane. Ako smo pametni, ovo je naša šansa. U slučaju da nemamo mogućnost da isplatimo, da ne postoje ta sredstva, mislim da za jednu ozbiljnu državu milijarda nisu toliko velika sredstva, jer poslanici DSS su ukazivali, a i poslanici drugih opozicionih stranaka su ukazivali na mogućnosti gde može da se uštedi ova količina novca, nećemo imati više veterinarsku službu, nećemo imati zaštitu životinja i platiće seljak, a on nema odakle. Ukinuli ste mu 15% subvencije i neće imati mogućnosti da ima stočni fond. S druge strane, mi ćemo jesti nebezbednu hranu. Znate da imamo problem sa svinjskim mesom, da imamo meso iz Argentine, iz Brazila sumnjivog porekla. Sve drugo ćemo jesti sumnjivog porekla. Srbija i dalje jede najzdraviju hranu. Ovog trenutka računajte na to, a pitajte u institucijama nadležnim za to, pitajte Upravu veterine, Srbija ima najbezbedniju službu i najveću pokrivenost stočnog fonda. Dakle, mislim da sam izložila neke stvari usput. Veterinari su danas dolazili i u Skupštinu. Mislim da je predsednica sa njima danas. Mislim da treba da obave razgovor sa drugim poslaničkim grupama. Mislim da treba da obave razgovor sa predsednikom Odbora za poljoprivredu. Mislim da je ovo priča koja nije priča nijedne stranke u Srbiji, nego je priča koju Srbija mora da podrži i Vlada Srbije mora da podrži. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega poslanik Jeremić i ja ćemo podeliti ovo vreme zato što je tema ista. Dakle, pokušavamo, gospođo Dragutinović, da vas ubedimo da je strateški važno da razvijamo najprofitabilniju granu i za budućnost Srbije i za veliki broj građana Srbije koji se bave poljoprivredom, da im pomognemo tako što ćemo iz kabineta potpredsednika Vlade zaduženog za tzv. evropske integracije usluge po ugovoru da smanjimo na razumnih pet milina dinara, a da ostatak iznosa, to je amandman kolege Borisa Aleksića, do 16 miliona i 40.000 dinara prebacimo na subvencije za poljoprivredu. Zaista sam sa žaljenjem odsustvovala juče, a isto tako i sa velikim zadovoljstvom sa sednice Narodne skupštine. Naime, u prepunoj dvorani Teatra ''Joakim Vujić'' u Kragujevcu sinoć, u gradu gde je osnovana SRS i doživeće punoletstvo svog osnivanja 23. februara sledeće godine, održana je promocija knjige prof. dr Vojislava Šešelja "Očerupana haška ćurka Kristina Dal". Na promociji su bili ljudi iz svih struktura stanovništva, da tako kažem, iz užeg gradskog područja i sa sela. Zamolili su me poljoprivrednici, gospođo Dragutinović, iz šumadijskih sela, koji su sinoć došli da pozdrave i gospodina Aleksandra Stefanovića, i gospodina vojvodu Srećka Radovanovića, Ljubišu Petkovića i ostale časne ljude koji su se stavili u funkciju odbrane dr Vojislava Šešelja, da vam prenesem njihova zapažanja kada je u pitanju rasprava po ovoj tački dnevnog reda i vaše ignorisanje poljoprivrede kao za njih neophodnog i održivog razvoja i opstanka u selima u Šumadiji uopšte i u celoj Srbiji. Malopre sam pogledala i podsetila se ekspozea koji nam je ovde, promovišući vas i svakog ministra pojedinačno i politiku ove, po nama i seljacima u Srbiji, nesposobne Vlade, Vlade koja nije u stanju ništa da pokrene za dobrobit građana. To vide i radnici, ovi iz robnih kuća koji štrajkuju danima pod šatorima i smrzavaju se, i nemojte da mislite da neće tokom sledeće godine da krene i štrajk poljoprivrednika. To je toliko očigledno da su oni zanemareni i zapostavljeni, jer ne samo da nema nijedne reči, nijednog slova o tome šta ćete da uradite za srpskog seljaka u ovom ekspozeu, već se to uopšte ne pominje niti je to tema, niti ministar Dragin bilo gde govori o tome šta će da uradi za srpskog seljaka. Sećate se prošle godine kad smo imali Kjoto protokol, kada smo imali neke druge zakone iz oblasti ekologije za koju je on tada bio zadužen. Bio je pun elana. Stalno je dolazio u Skupštinu, stavio se na raspolaganju poslaničkoj grupi. Kada je u pitanju amandman, sećam se da smo imali preko 30 amandmana na Kjoto protokol, ministar Dragin, koji je sada preuzeo resor poljoprivrede, danima pre toga, gospođo Dragutinović, kao ministar za ekologiju pokušavao je da on lično, vi sada imate ovaj vaš rekla bih akcioni plan, vi to tako volite da nazovete - da se konsultujete sa poslaničkim grupama, pa da vidite šta može. Znate koji su, da ne kažem zahtevi nego stavovi SRS. Vidite, sada je već 10.40 časova, teče vreme kao na peščanom satu, polako ide jedno po jedno zrnce, skoro će ponoć - vi vidite šta ćete. Ne možete da se igrate sa najvećom opozicionom strankom u Srbiji, a isto tako ne možete jer iza nas stoje i srpski seljaci, i radnici, i službenici, i oni koji su zaposleni u prosveti, i u zdravstvu i pre svega nezaposleni. Oni od nas očekuju da mi danas branimo argumentovano njihove stavove. Pošto su u pitanju evropske integracije recite mi molim vas, gospođo Dragutinović, evo to interesuje srpske seljake - pošto danas u Šumadiji možete da za dva džaka đubriva i, neko je rekao, za tri ture pića u nekoj kafani, u selu recimo oko Topole ili Knića da kupite jedan ar ili dva ara poljoprivredne zemlje - toliko to danas vredi. Toliko su obezvređeni svi ti mučenici, a to su srpski seljaci. To sama znam, jer često odlazim na selo, jer tamo žive moji rođaci, to su mladi ljudi koji imaju malu decu, koju školuju u tim seoskim školama i koji hoće da ostanu da žive na selu. Ko im je šta pomogao - niko? Vredni su isto tako i ti stari ljudi. Imam jednog strica iz familije. On ima čovek 77 godina i svako jutro, evo on se sada nalazi na nekoj od pijaca u okolini, mislim da je jutros poranio i otišao na kraljevačku pijacu. Šta mu nudi država i kako mu je pomogla - ništa? Sve on sam radi sa svojom ženom, sa svojim sinom, snahom i sa dva unuka, koji su takođe studenti, a žive na selu. Kada ga god pitam kako živi, a on kaže - nikad gore. Sve mu je gore i gore, a on je jedan težak mučenik. Recite vi meni, molim vas, kako ćemo mi da zadržimo onda ljude na selu, kada nam sela odumiru? Kako će taj potpredsednik Vlade za evropske integracije da se bori za srpsku poljoprivredu, kada je njihov cilj- da što više ojade srpskog seljaka. Otkada su počeli da stavljaju one minđušice u uvo čitavom stočnom fondu Srbije i da se registruju naša poljoprivredna domaćinstva, srpski seljaci se hvataju za glavu. Mi ozbiljno pristupamo svim ovim problemima i kada kažemo poljoprivreda - mi mislimo na to da su nam potrebne strukturne promene u poljoprivredi i da država za svaku granu poljoprivrede nađe odgovarajuće mehanizme kako da je unapredi. Kolega Dejan Mirović koji je pre nekoliko dana na Mašinskom fakultetu uspešno promovisao, zajedno sa svojim izdavačem organizacijom "Srpske dveri", knjigu "Argumenti protiv EU". Nije želeo da kroz ove argumente, a bilo bi dobro da imate tu knjigu, evo zamoliću gospodina Mirovića, pošto je stručno i veoma ozbiljno, temeljno o svakom segmentu tih evropskih integracija pristupio, da vam pokloni jednu knjigu, znamda će on to hteti, odnosno recite mi gospođo Dragutinović, da li ste vi u svakom trenutku svesni toga šta stoji u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju kada je u pitanju srpska poljoprivreda. On je naveo samo jedan segment, jer se to vodi tamo pod poljoprivrede i ribarstvo, lepo je napisao-u članu 26. EU daje koncesije na uvoz poljoprivrednih proizvoda iz Srbije. Međutim, već u članu 27. Srbija se obavezuje da će dati koncesije na uvoz poljoprivrednih proizvoda iz EU. U stavu 1. ovog člana piše - od dana stupanja na snagu ovog sporazuma, Srbija će ukinuti sva količinska ograničenja i mere koje imaju dejstvo na uvoz poljoprivrednih proizvoda iz Zajednice. Šta će da rade ovi uvoznički lobiji? Hoće li opet seljaci ove godine, kao onaj čovek u okolini Niša - da zaore 50 hektara kupusa jer nema kome da proda, hoće da bacaju ovi seljaci iz okoline Ivanjice, tamo iz Kušića i Katića tone krompira? To su takođe mučenici, jer sve to tovare na svoja leđa i distribuišu na pijace. Hoće li onda oni da kažu, a hoće sigurno ako se ovo nastavi - da oni ne mogu više da žive? To je prosta reprodukcija. Vi danas nemate u jednom prosečnom šumadijskom selu, kada krene neko od nas u kampanju, to rade i ovi vaši, a mi srpski radikali i kada nije kampanja obilazimo seljake, vi sada dođete i od 10 sela, na potezu od Kragujevca, pa tamo prema ovim podrudničkim selima, iz jednog je odatle poreklo i predsednik Skupštine, vi ne možete da nađete tri domaćina koji imaju veći stočni fond od nekoliko krava i bikova - kako kada im se ne isplati to da rade? Prema tome, svi ovi argumenti, i ove koje je naveo kolega Mirović, i ove koje iz života nama prenose, kao narodnim poslanicima, srpski seljaci, poljoprivrednici, treba da vam budu dovoljni da shvatite, to sam rekla pre nekoliko dana, primera radi na jednu milijardu evra za proizvodnju zdrave hrane koju ćemo mi da izvozimo, a ne oni da nas uslovljavaju da mi uvezemo sve to što oni nama preko svojih Miškovića, Delte i ostalih monopolista, prodaju na našem tržištu, mi možemo kao država da očekujemo da će u perspektivu na tu jednu milijardu već za tri godine da se dvostruko najmanje vrati. Time će država da ima mogućnost da prehranjuje naše nezaposlene i srpsku decu koja su neuhranjena. Njih je nažalost nekoliko stotina hiljada koja nemaju osnovni obrok danas i zato je potrebno da prihvatite i ovaj amandman kolege Borisa Aleksića i sve koje smo podneli, a tiču se poljoprivrede i pomoći srpskom seljaku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovni građani Srbije, amandman kolege Borisa Aleksića je sličan ovim prethodnim, sa istim ciljem, a da bi stvari široj javnosti bile jasnije, treba istaći da je ovako predloženim rešenjem Vlade reč o dupliranju onih namenjenih sredstava potpredsedniku Vlade za evropske integracije i već postojeće Kancelarije za evropske integracije, koji bi, po logici stvari, trebalo da obavljaju isti posao. O samom načinu i smislu postojanja ne želim ovom prilikom da govorim, želim da vam predočim nekoliko činjenica na osnovu kojih bi ipak trebalo da prihvatite predloženi amandman, ukoliko zaista smatrate, između ostalog, da je neophodno u narednoj 2009. godini maksimalno štedeti gde god se može, odnosno sredstva usmeriti na pravu stranu. Naime, ta ista politička i ekonomska organizacija EU u 2009. godini treba da uloži oko 200 miliona evra. Treba da znate jednu činjenicu, da srpskaemigracija ulaže tri milijarde evra zvanično i još oko dve milijarde evra nezvanično finansijskim tokovima u državu Srbiju. Podaci su relevantni i nema potreba dovoditi ih u sumnju, što praktično znači da su sredstva dobijena od emigracije 15 do 20 puta veća negoli EU. Međutim, država Srbija ne posvećuje ni upola pažnje emigraciji, koja broji oko pet miliona ljudi, kao što to čini voljenoj joj EU. Za razliku od EU, srpska emigracija ne postavlja nikakve ekonomske, političke uslove, nema kamata, nema Euleksa itd. Zašto država Srbija ne sme ili ne želi da se posveti ovom pitanju? Da ne zaboravim, pomenuti iznos od 200 miliona evra od EU je pod znakom pitanja, jer konkurisanje za određene projekte pristupnim fondovima Unije ne znače automatski i odobravanje tih sredstava. Podsetiću vas i ovom prilikom na razmišljanje američkog ekonomiste i nobelovca Džozefa Štiglica, koji je nedavno na predavanju u Beogradu ukazao da pristup tim fondovima, pod ograničenim uslovima, sa kamatnim stopama koje su visoke, još više otežavaju položaj domaćoj privredi. Nekadašnji viši potpredsednik Svetske banke takođe smatra da su direktne strane grinfild investicije uvek bolje od svake privatizacije, a Srbija je, dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujući kontinuitetu koji ima i Vlada Mirka Cvetkovića, najviše kapitala uspevala da prikupi upravo privatizacijom preduzeća. Posle toga nije usledilo i reinvestiranje, pa je država gubila i svoje resurse prenela u tuđe ruke. Posebno neslavno poglavlje predstavlja i način na koji su obavljene privatizacije. Metaforički rečeno, takvim procesima privatizacije izvršena je eutanazija višemilionskog broja radnika, građana Srbije. Šta tek reći o konstataciji da su izvor problema u finansijskom sektoru kratkoročni bonusi na kojima su se menadžeri obogatili. Tu vas primoravaju da se kockate, pa ako firma ima dobitak i menadžer dobije bonus. Ako sledeće godine firma ne posluje dobro, od tog menadžera niko ne traži da vrati pare. Očigledno da ni gospodin Štiglic još uvek nije čuo za našeg Bojana Krišta koji će, barem kako je obećao, vratiti pare. Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Boris Aleksić je svojim amandmanom imao nameru da se ta finansijska sredstva usmere na poljoprivredu, kako bi se donekle pojačala konkurentnost poljoprivrednih proizvoda srpskog seljaka. Još jednom ću podsetiti javnost da je Vlada, predlogom budžeta za 2009. godinu, smanjenjem subvencija za poljoprivredu, a pod izgovorom svetske ekonomske krize, odlučila da ovu stratešku granu države dodatno uruši. Najveći rez je pretrpelo Ministarstvo poljoprivrede, kome je namenjeno za 1/4 manje novca nego u prethodnoj godini. Upravo iz tog razloga je i dobar deo amandmana SRS usmeren ka sprečavanju urušavanja poljoprivrede kao strateške privredne grane Srbije. S druge strane, nerazumna je odluka o jednostranoj primeni Prelaznog trgovinskog sporazuma, koja će proizvesti prema procenama stručnjaka, ali ne ovih iz G17, manjak u državnoj kasi u vrednosti od oko 250 miliona evra, a takvom nepromišljenom odlukom najviše štete će imati upravo srpski seljak. U prilog ovome ću vam reći da je u opštini Mladenovac, odakle dolazim, budžetom za 2009. godinu predviđeno svega pet miliona dinara za poljoprivredu, a podatak da je 70% stanovništva orijentisano ka poljoprivredi, da je Mladenovac agrarna opština, očigledno nije bio validan za one koji su to pravili. Vladino obrazloženje odbijanja amandmana je besmisleno, jer posao evropskih integracija već obavlja Kancelarija čiji zaposleni, između ostalog, vrše i obuku drugih u domenu prava u EU itd. Tih 16 miliona dinara za usluge po ugovoru je nerazumno visok iznos. Koliko mi je poznato, postoji sedam izvršilaca, pa me interesuje - koliko je ovakvim Vladinim predlogom predviđeno angažovanja ljudi po ugovoru o delu. Molim vas da najozbiljnije razmislite o ovom amandmanu. Smatram da je suštinski, kao i nekoliko prethodnih, i ukoliko želite da se suočite sa realnošću, pozivam vas da prihvatite amandman kolege Borisa Aleksića. Hvala najlepše.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, i ovo je jedan od amandmana koji pokušava da neracionalno trošenje para kod raznih ministarstava i potpredsednika Vlade prebaci u one svrhe gde je to mnogo potrebnije, nego kod raznih kabineta i ministara. Osvrnuću se na ono što je malopre govorila moja koleginica, gospođa Milica Vojić-Marković. Pored silnih izneverenih obećanja ili prevarenih ljudi, čiji se broj svakog dana sve više uvećava, od penzionera preko radnika kojima je obećano proširenje kolektivnog ugovora, pa toga neće biti, od akcija, sada dolazimo i do veterinara kojima država duguje 700 miliona dinara u ovom trenutku. Putarima duguje preko 20 milijardi dinara. Veterinarske stanice su prošle godine, po završenom tenderu za sprovođenje programa mera iz oblasti zdravstvene zaštite životinja, izvršile te obaveze širom Srbije i njima trenutno Ministarstvo poljoprivrede, odnosno Uprava za veterinu, duguje 700 miliona dinara. Isti je slučaj kao i sa putarima, kao i sa mnogim drugim firmama koje su radile posao za državu, oni su morali da kupe te lekove, da odu na teren, da potroše svoje vreme, da potroše svoj novac za to. Kada su fakturisali te svoje usluge državi, morali su da plate PDV državi, morali su da uzmu kredite za to, da plate kamatu banci. Sada na kraju godine, pošto će po toj fakturi imati dobit, moraće da plate porez na dobit državi. Kada će imdržava to platiti? Čuli smo pre neki dan da je budžet trenutno u minusu oko 30 milijardi dinara. Đelić je obećao da će već koliko sutra, odnosno prekosutra taj problem rešiti, obećao je da će se naći rešenje za isplatu dugovanja od 25 milijardi dinara u budžetu. Iskreno verujem, pored svih obećanja koje je Đelić ispunio, da će i ovo ispuniti. Za narednu godinu za Upravu za veterinu se predviđa 833 miliona dinara ili skoro 1,3 milijarde dinara manje nego prethodne godine. To znači da Srbija naredne godine neće imati kvalitetan program mera zaštite životinja, odnosno doći ćemo u vrlo opasnu situaciju da se na teritoriji Srbije mogu pojaviti razne zarazne bolesti kod životinja. Neće biti sistematske borbe protiv besnila i svinjske kuge, koje su dve najopasnije zarazne bolesti kod životinja. Zamislite vi jednu ozbiljnu vladu, jedno ozbiljno ministarstvo, koji će uskratiti sredstva za borbu protiv besnila i protiv svinjske kuge. Šta može srpska poljoprivreda i srpsko stočarstvo da očekuju u narednoj godini? Za dvadesetak dana, 19. januara dolazi delegacija evropske komisije, koja će vršiti monitoring nad zdravstvenim stanjem stočnog fonda u Srbiji i predviđenim programima mera koji se sprovode u Srbiji. Kada bude videla da nema sredstava za narednu godinu za borbu protiv besnila i svinjske kuge i da neće biti adekvatnih novaca za sprovođenje mera zaštite zdravstvene životinja, to samo može da implicira da neće biti izvoznih dozvola za srpku hranu. Znate i sami da smo u toj oblasti jedva nešto postigli da imamo nekoliko proizvođača i farmi u Srbiji koje imaju izvoznu dozvolu za izvoz mesa. Tu su propisi EU najstroži. Kako EU štiti svoje tržište? Tako što propiše veoma stroge propise, vrlo strogo kontroliše zdravstvenu ispravnost proizvoda i tako štiti svoje proizvođače. Ukoliko se desi da onog trenutka kada bude monitoring došao u Srbiju i video da nema sredstava za zdravstvenu zaštitu životinja, i tih nekoliko dozvola za izvoz hrane i izvoz mesa će biti stopirano. To znači da nećemo imati pristupa evropskom tržištu za izvoz naših proizvoda. Šta će to dalje implicirati? Impliciraće da se mogu pojaviti zarazne bolesti kod životinja i da mi sami nećemo biti bezbedni korišćenjem hrane životinjskog porekla. Ima mnogo prostora gde se mogu smanjiti troškovi kod određenih ministarstava. Ima mnogo prostora gde je obavezno intervenisati. Ako uskratite sredstva za veterinu, za program mera zdravstvene zaštite životinja, to je isto kao da ste uskratili program zdravstvene zaštite dece ili odraslih ljudi. U te stvari se ne sme dirati. Sve drugo može da varira gore dole, može da ima manje investicija u puteve, manje investicija u kanalizaciju, vodovod i ne znam šta sve. Naročito manje troškova za ministre, potpredsednike Vlade, za iznajmljivanje sala za sastanke, recimo. Ali, ne sme da bude uskraćivanja sredstava za ovakve namene. Ukoliko nemamo zdrav stočni fond ni mi nismo bezbedni da koristimo tu hranu. Jedva se taj stočni fond počeo da oporavlja posle niza godina propadanja. Ovo će dodatno biti udarac na uništavanje tog stočnog fonda, a priča o tome da četvrtina ukupnih zakonskih propisa koje treba uskladiti sa EU spada upravo na veterinu i na bezbednost hrane. Ako se ovo sada prekine čitav monitoring od sedam godina pada u vodu, a onda krećemo iz početke, od nule. Trebaće nam opet narednih sedam godina. Šta će biti sa EU 2012. godine, kada treba da uđemo? Vrlo se neozbiljno ponašaju ministri u Vladi, gospođo ministarka. Ne uskraćuju sebi nijedno zadovoljstvo, ali tamo gde je najneophodnije, tu režu. Razmislite malo o tome. Ukažite im na to. Posle one sjajne izjave da treba uskratiti subvencije seljacima za proizvodnju duvana, jer to šteti zdravlju stanovništva, još jedan sjajan potez ministra Dragina smanjenjem sredstava za prevenciju zaraznih bolesti kod životinja. Ukažite mu na to, jer takve stvari ovu Srbiju samo vuku nazad. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovo je jedan od amandmana u seriji ovih amandmana koji ima za cilj da se jednostavno amandmanima skrene pažnja Vladi da je potrebno iz ovog budžeta izbaciti sve one troškove koji su nepotrebni, nepotrebni iz prostog razloga što u datim okolnostima predstavljaju i nepotrebni trošak i luksuz, a i nešto što ne bi bilo dobro plaćati. Nema koristi od toga što se plaća. I u obrazloženju je navedeno da su ta sredstva namenjena za usluge po ugovoru u okviru razdela kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj predložena na nivou neophodnih za funkcionisanje ovog budžetskog korisnika. Kabinet potpredsednika Vlade - budžetski korisnik. Formalno-pravno jeste budžetski korisnik, ali da vidimo ta sredstva po ugovoru za šta se koriste kod tog budžetskog korisnika? U okviru pozicije 423, navodi se, opredeljuju se za stručne usluge, odnosno za isplatu usluga ugovora o delu, to su honorari, savetnika koji su angažovani u kabinetu, u okviru ove aproprijacije i ekonomske klasifikacije, obezbeđuju se sredstva i za kompjuterske usluge, ugostiteljske usluge, reprezentaciju, usluge obrazovanja i usavršavanja zaposlenih u kabinetu. U kabinetu su sve sami eksperti, od Boga dati. Zar bi oni trebalo da se obrazuju sredstvima poreskih obveznika, pa još nisu iz ministarstva, nego iz kabineta jednog potpredsednika? Dovoljno je samo da se pročita ovo što je napisano ovde i da se shvati da je ovo jedna obična vrsta manipulacije, jedna najobičnija priča o tome kako je nešto neophodno. Mi smo amandmanom tražili da se ta pozicija smanji sa 25 miliona na pet miliona, a da se 20 miliona usmeri prema Ministarstvu poljoprivrede za subvencije, sa namenom obnova poljoprivredne mehanizacije i pomoć ruralnim krajevima Republike Srbije, kako bi se smanjio odliv stanovništva, preseljenje, odlazak. Da svi ostanu na svom kućnom pragu i da se stvore uslovi za jedan normalan život, da ne bi s vremena na vreme poneki mangup, kupujući jedna kola, promovisao se kako je on human čovek, pa pošto su deca izgubila autobuski prevoz, a žele da idu u školu, on pomaže da deca idu u školu. Neka država lepo pomogne. Neka skreše neke troškove koji su neophodni, a mislim da je sve što se tiče kabineta Mlađana Dinkića apsolutno nepotrebno. Od njega imamo samo štete. Nemamo nikakve koristi. Pošto je poprilično ova priča ista, kritika slična, iskoristio bih ovu priliku i da predstavnicima Vlade ukažem, ali i javnosti u Republici Srbiji da jednostavno shvate o čemu se radi ovih dana. Po svim kriterijumima mi imamo nesposobnu Vladu. Vlada koja je rastrzana unutrašnjim feudalnim odnosima, ko će više, ko će bolju poziciju, ko će što više svojih da zaposli, ko će što više svojih da postavi na vrlo značajne funkcije, kako bi kontrolisali sistem, i to naravno postaje neprirodno. Pošto je neprirodno i ima unutrašnje kontradiktornosti, to se obrušava samo na sebe. Sistem se toliko obrušio da država nema para za izmiravanje zakonskih obaveza. Država nema para da interveniše, a iz Vlade dobijamo dve različite priče. Prva je priča - svetska ekonomska kriza, stežimo kaiševe. To se odnosi na sve druge, ali ne na Vladu i državne službenike. Čujemo drugu priču od onog euforičnog malog potpredsednika, kako ćemo mi da profitiramo u ovoj krizi. Amerika ima da bude na kolenima, a mi ćemo da profitiramo. Amerika je sada odredila bankarske kamate, samo da znate, 0,2%. Na zapadu su strašno velike rasprodaje - od 35 do 80%, da se raščiste zalihe. To je druga tema. Očigledno da Narodna skupština nije mesto gde može o tome da se priča, jer ako bi se nešto ozbiljnije počelo sa pričom, odmah stradaju majke, pretnje, i ovakvi naslovi - "Divljak" u ovoj novini, zove se "Pravda", izdavač Dragan Đilas. Građani treba da shvate jednu stvar, nije problem što budžet kasni. Problem je što je sve u ovom budžetu loše. Problem je što je ova vlada nasledila vlade, a moram da kažem da je taj trend krenuo 2001. godine, prezaduživanja. Oni su svima dužni - i putarima, i veterinarima,i zaključuju kolektivni ugovor, pa kažu - odlaže se primena kolektivnog ugovora, puj-pike šalio sam se. Dolazi "Fijat", nema ga, svima besplatne akcije po hiljadu evra, mućak besplatne akcije po hiljadu evra, nema ništa. Spektakularni potpis sporazuma, onda ovde rušenje sporazuma. Spektakularna koncesija, onda nema više koncesije. Opšti haos. Onda najlakše je preko Đilasovih novina, koje četiri-pet hiljada komada dnevno mogu da se prodaju, a onda objavi konačnu rang listu učesnika na konkursu za prodaju 1.000 specijalno neprofitnih stanova i da sredstvima Skupština grada finansira svoj list, jer pada tiraž, neće više ljudi da čitaju ovakve laži, a za to vreme drugi mediji se gase, gospođo ministar. Znate li šta je uradio Mlađan Dinkić? Stegao je ove distributere novina i oni svi duguju izdavačima novina. Onda je pritisnuo one koji daju reklame u novinama, da se tačno zna koje novine mogu da prime koje reklame, pa se zna gde se reklamira "Dunav osiguranje", "Telekom Srbija", Mobilna telefonija, da ne ređam, sve to ide preko Đilasa, tako da Đilas ekonomskim merama gasi slobodne medije. I da nije ove Narodne skupštine da nije RTS-a, drugi kanal, građani u Srbiji ne bi znali šta se dešava. Da vas podsetim, građani, 8. januara je nastavak suđenja Vojislavu Šešelju, pa u 22.00 časa uključite televizore da pratite taj prenos. Znači, to je naša situacija. Kakva se priča formira? Videćete novogodišnji program, verovatno će biti posvećen SRS. Novogodišnji program se tako formira što je za sve kriva SRS, kao da ona sedi u Vladi, pa treba da izigrava svetog Savu, da pomiri ministre koji ne razgovaraju. Kao da treba da sedimo u Ministarstvu odbrane, pa da mirimo Ponoša i Šutanovca. Mi krivi. Mi krivi ako padne sneg, mi krivi ako se trezor isprazni. Mi iz SRS krivi ako ljudi dobiju otkaze. Uvek smo mi krivi. Kako to građanima da se objasni da, kao što se u ovim novinama od žrtve pravi zlikovac, a od napadača se pravi žrtva, toj manipulaciji smo svi mi izloženi iz SRS. Sistem ne može da funkcioniše. Na sve moguće kombinacije prave razne kerefeke i gimnastičke discipline da sastave tih 126, ali nikako to ne može da bude sa radikalima. Uporno, opstruirajući radikale, srljate, vodite državu u propast. Nema tačke dnevnog reda gde se ne vide negativni rezultati osmogodišnje vladavine i pogrešne politike. Pogrešna politika, koja nije u prvi plan stavila Srbiju, građane Srbije, nego neko tamo inostranstvo, njihove interese, njihove standarde, njihove zahteve. Tu je osnovni problem. Naravno, deluje vrlo smešno kada Dragoljub Mićunović sa ove govornice kaže - pozivamo građane na solidarnost. Kakvu solidarnost? S kim da se solidarišu? Sa siromašnim Mlađanom Dinkićem? Sa još siromašnijim Božidarom Đelićem? Sa Draganom Đilasom, koji preko ovih svojih novina radi šta hoće? Nemam potrebe da ulazim u unutrašnje odnose i te frakcije DS. To sam vam već nekoliko puta rekao. To vi sami tamo raščišćavajte kako znate. Sami raščišćavajte i na zatvorenim i otvorenim sednicama, to je unutarstranački problem. Nema potrebe da se mešam. Za nas iz SRS je važna ideologija neke stranke i politika koju tu stranka nosi, a da li Pera, Mika, Laza, to je vaša interna stvar. Vi ste tu crtu prekoračili, pa vam je bilo mnogo važnije da li je Mika, Laza ili Zumbul u SRS. Građani mora da shvate, mi smo ovih nekoliko dana iskoristili ovaj prostor, jer da nije bilo ovog prostora ne bi bilo nikakvih mogućnosti da vas obavestimo gde srlja ova vlada. Nije uvredljiva, ali je baš adekvatna reč - srlja, slepo ide, ide u ambis, a želeći da dokaže da nikako nemojte sa srpskim radikalima. Tu ste napravili još jednu mentalnu grešku. Ta količina lažnih obećanja, neostvarenih obećanja, taj sudar sa stvarnošću koji doživljava svaki naš građanin ujutru kada se probudi, kada krene na pijacu, u prodavnicu, na svoje radno mesto, kada deca krenu u školu, taj sudar sa stvarnošću koji odudara od onoga što je vaša poruka, neminovno dovodi do trežnjenja. Moraju građani da izađu iz depresije. Moraju građani u nešto da veruju, ali ne u prazne iluzije - "Fijat", besplatne akcije, sporazum, sve neki potpisi kada su izbori, pred izbore. Evo epohalno, šta mislite, a onda krene serija novinskih članaka, to je genijalna stvar, to je mag, to vadi Srbiju. Srbija će biti lider na Balkanu, pa Srbija na prvom mestu, pa Srbija zakon, pa kreni dalje. A vi ne znate ni gde su vam granice države. Nije dobro ovako pred 31. decembar da se koriste neke možda jače reči, neka jača artiljerija, dovoljno smo ovih dana objasnili o čemu se radi i kakva je manipulacija u pitanju. SRS nije kriva za ono što se dešava i što se dešavalo u Srbiji od 20. oktobra 2000. godine. Koliko smo mi iz SRS krivi za ovaj mraz i za onaj sneg od pre nekoliko dana, e toliko smo krivi i za ovo stanje u državi. Zna se ko je krivac - DOS, u bilo kom agregatnom stanju. Imam legitimno pravo da građane pozovem da razmisle dokle možemo da živimo u toj virtuelnoj stvarnosti i da uživamo od laži, lažnih obećanja. Idealno, fino, eksperti, otvaraju se klubovi, Beograd je centar sveta, a Trezor prazan. Evo, duguje se veterinarima, putarima, građevincima, penzionerima, vojnicima. Svuda se duguje. Kako pojedoste onolke pare od privatizacije? Kako pojedoste onolke kredite iz inostranstva? Onih 6,5 milijardi koje ste rekli 2000. godine da su na granici, samo čekaju da Miloševića pomerite, da uđu u zemlju. Gde su, što ne ulaze, nema ga Milošević, i njega su ubili? Vodite računa, jer nemate dobru vozačku dozvolu za ovu kategoriju vozila koja se zove - Republika Srbija.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, nije mi jasno zbog čega se digla ovolika prašina u javnosti, a i u samoj Vladi oko ovog budžeta. On nije mnogo loš, ima samo dva mala problema. Prvi je što je ovaj predlog budžeta stigao samo sa 47 dana zakašnjenja u Narodnu skupštinu Republike Srbije i to nije ništa strašno, složićete se. Malo me iznenađuju komentari predsednika Narodne skupštine. Sasvim je razumljiva njena želja, kao što i mi želimo da se jedan budžet usvoji u tekućoj godini za narednu godinu, ali ona prihvata da sva odgovornost bude na parlamentu Republike Srbije, a apsolutno je nema. Zanima me da li se ona za ovih 47 dana kašnjenja bar jednom zvanično obratila predsedniku Vlade da zatraži objašnjenje zbog čega kasni ovaj budžet. Drugi mali razlog jeste što ovaj budžet ništa ne valja. Dokaz tome jesu amandmani koje su podneli poslanici svih političkih stranaka. Nije podnela LDP, ali kolega Maraš je tako zdušno branio neke amandmane da je imao opasnost da bude povređen na radnom mestu, sećate se onih lasera i ostalog. Stoga zaista ne treba toliku prašinu dizati, ali treba dati odgovor ko je kriv za ovo što danas mi razmišljamo da li će biti usvojen budžet ili neće, i što samo i predsednik Narodne skupštine i premijer kažu, optimista sam i mislim da hoće biti usvojen. Da li je to dovoljno? Treba dati jasan i jednostavan odgovor ko je kriv za to. Kriva je Vlada Republike Srbije. U Vladi Republike Srbije sede ministri, koji se ne bi tako ponašali da su u vladama nekih drugih država i sede oni, nažalost, njih je manji broj, koji pokušavaju nešto da urade. Imajući u vidu snagu onih koji ne rade u interesu svoje države, oni su nemoćni. Ovde se postavilo pitanje ko može da komentariše i o poljoprivredi, pa je neko pošao od toga da bi svi narodni poslanici koji govore o tome trebalo da budu diplomirani inženjeri poljoprivrede, pa ako hoće o voćarstvu, da su stručni za to. Ma ne, mi govorimo ono što nam govore građani, što se sami uveravamo na licu mesta, iako sam diplomirani pravnik, odgovorno ću pričati o jednoj temi gde država svesno, zapravo jedan njen ministar u ovom momentu se eksponirao kao takav i želi da uništi jednu industrijsku kulturu. Gospođo Dragutinović, vi ćete meni biti adekvatan sagovornik za jedan deo mog amandmana, a o drugom delu na vašem mestu mnogo bi mi više odgovarao ministar poljoprivrede, gospodin Dragin. Srbija ima neke probleme i nevolje sa tim ministrima za poljoprivredu, što, čini mi se, svaki pomisli da se mleko proizvodi u mlekarama. Ljudi, treba se pripremiti za određene oblasti, pa nam je neko ovde rekao da nam je populistički na početku, kada smo komentarisali prvi naš amandman, ne ukidamo vam nijednu instituciju koju ste uspostavili, u smislu da kažemo da sva sredstva odavde kupimo i prebacujemo na Ministarstvo poljoprivrede. Jesmo mi osporavali silne agencije koje ste ovde nama predlagali. Ako ste ih već uspostavili, želimo da se one kontrolišu i da njihov rad doprinosi boljem životu građana Srbije. U stanju smo da sagledamo da su sredstva koja opredeljujete za takve agencije ili druge državne institucije prevelika u odnosu na efekte koje oni neposredno daju svojim postojanjem, i velika je i izražena potreba da se u Ministarstvu poljoprivrede izdvoje značajno veća sredstva. Kada smo rekli da treba da se štede sredstva ovde, u Narodnoj skupštini, nismo mislili da poslanici izgube bilo koje pravo koje već sada imaju, ali smo podrazumevali efikasniji rad. On može da bude mnogo efikasniji ako Vlada radi svoj posao. Evo druge potvrde, jedini krivac zbog toga što ne znamo da li će biti usvojen ili neće budžet u predviđenom zakonskom roku jeste Vlada Republike Srbije. Podneo sam amandman na član 5, razdeo 3, i predložio sam da su sredstva koja su predviđena za Službu za upravljanje kadrovima, ali koja se odnose na usluge po ugovoru, ne za plate zaposlenih u toj službi, ne za materijalne troškove nego za ono što je usluga po ugovoru, i predložio da se sa 42.329.000 taj iznos smanji za 37.329.000 i da se to usmeri na razdeo 14, funkciju 420, klasifikaciju 451, za sredstva za finansiranje nefinansijskih preduzeća i organizacija. Onda bi tih 37.329.000 bilo usmereno u Ministarstvo za poljoprivredu. Kolege, samo da vas podsetim, možda ste zaboravili, a neki nisu ni učestvovali prilikom donošenja Zakona o državnim službenicima, gde je uspostavljena Služba za upravljanje kadrovima. Šta se finansira iz tih usluga po ugovora? Administrativne usluge, usluge održavanja računara, izrada odgovarajućih softvera, usluge obrazovanja i usavršavanja zaposlenih, usluge revizije, advokatske usluge, obratite pažnju - advokatske usluge, a takođe i usluge zbog zastupanja nekih novih lica, takođe, sredstva za savetnike ministara i sredstva predviđena za usluge po ugovoru su 42.329.000 dinara. Ovo su samo sredstva za usluge usmerena kod Službe za upravljanje kadrovima, a ukupna sredstva za Državnu revizorsku instituciju iznose 47.317.000 dinara, znači, pet miliona više ukupna sredstva za funkcionisanje Državne revizorske institucije koja zapošljava 87, ovoliko je predviđeno, a ovde je 50 radnika u Službi za upravljanje kadrovima. Postavlja se pitanje, šta ta Služba za upravljanje kadrovima radi ili šta bi trebalo da uradi? Da raspiše interne i javne konkurse za popunjavanje radnih mesta, kao što su državni službenici, nameštenici i dr, a sećate se da smo nedavno imali Zakon o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima i da je do sada od 318 državnih službenika, koliko je trebalo da se popuni, popunjeno negde oko 50 samo. Da li ova služba radi svoj posao onako kako bi trebalo? Sigurno ne radi, ali nije tu samo problem do službe, problem je i do unutrašnjih dogovora ko će biti na kom radnom mestu i čiji će biti pomoćnici, sekretari u ministarstvima i slično. Obrazloženje Vlade zbog čega se ne prihvata taj amandman, pa ga neću sada čitati da mi ne bi oduzimalo vreme, ali se kaže, ukoliko bi se ta sredstva smanjila, onda organ na koji se odnosi ne bi mogao da obavi svoju funkciju. Aproksimativno je, relativna je procena sa koliko sredstava može da obavi tu funkciju. Ovo je odgovor kao da sam tražio da im se ništa ne dodeli, kao da nisu predviđena sredstva ni za plate, ni za druge materijalne troškove. Dakle, to je jedno, da ne kažem, nebulozno obrazloženje, ali obrazloženje kojim ne može niko živ biti zadovoljan. Izjava ministra poljoprivrede, Saše Dragina, da treba ukinuti premije za proizvodnju duvana u Srbiji uznemirila je oko osam hiljada ljudi koji su direktno angažovani na proizvodnji duvana i uznemirila je pet preduzeća u Srbiji koja se bave proizvodnjom i otkupom sirovog duvana, a bilo ih je, samo da vas podsetim, donedavno 23. Preduzeće kao što je "Bajinovac" iz Bajine Bašte, koje ima vekovnu tradiciju u proizvodnji i otkupu duvana, prestalo je da postoji, ostalo je "Duvan Ljubovija", DI u Bujanovcu, Čoka, "Tabeks" iz Sremske Mitrovice i "Kopeks" iz Novog Sada i možda još neko drugo preduzeće. Setimo se šta je 2003. godine ministar finansija, vaš kolega Đelić, prilikom prodaje DIN rekao: pošto "Filip Moris" kupuje fabriku cigareta u Nišu, mi ćemo proizvodnju sa 5.000 tona na godišnjem nivou duvana, a nekada smo proizvodili 30.000 tona godišnje, pa je 2003. u momentu prodaje DIN proizvodnja duvana bila 5.000 tona, rekao je, podići ćemo to na 15.000 tona i evo perspektive za razvoj Duvanske industrije. Međutim, od toga nije bilo ništa. Fabrika za proizvodnju cigareta "Filip Moris" u Nišu se bavi samo proizvodnjom cigareta, a preradom i uzgojem duvana ne. U čemu je tu problem? Tu je problem. Godine 2006. je doneo zakon kojim se ukida obavezni otkup duvana, a za kilogram cigareta potrebno je 800 gr duvana i bilo je predviđeno 40% da mora biti iz domaće proizvodnje, a sada nema više te obaveze. Zbog čega insistiram na ovom delu i smatram da je ministar Saša Dragin samo zainteresovao druge ministre, i oni sada trljaju ruke i vide svoju šansu za proizvodnju duvana? Zato što ono što je potrebno za proizvodnju pšenice, 70 puta više treba za proizvodnju duvana, i otprilike i finansijski efekti su toliki. Slažem se sa nastojanjem da se borimo za zdrav život, ali ne možemo uništavati domaću proizvodnju duvana, a podsticati i štititi strane proizvođače cigareta. Trideset puta više su zaštićene cigarete nego što je zaštićen domaći duvan. Ukoliko se ukinu premije za proizvodnju duvana, Srbija će prestati sa proizvodnjom, jer na starom kontinentu ili u Evropi sve one države koje nemaju premiju za proizvodnju duvana, nemaju ni proizvodnju duvana. Šta nam je još značajno da ne uništimo domaću proizvodnju duvana? Pa zato što je za uvoz duvana 31,9 miliona u 2007. godini plaćeno, a za cigarete 34,4 miliona dolara, što predstavlja značajan trgovinski deficit. Imamo fantastično dobre prirodne pretpostavke za proizvodnju duvana, jer znamo da je duvan u Mačvi, u Sremu, u Banatu, Pčinjskom okrugu, u Azbukovici, u okolini Uba, da imamo fantastičke preduslove za proizvodnju duvana. Uništili smo i polako uništavamo proizvodnju maline i kupine, tzv. crvenog zlata, proizvodnja šljive takođe se uništava, stočni fond je u katastrofalnom stanju, ajmo sad još i duvan. Zalažem se za edukaciju prilikom smanjenja pušenja, a ne kresanje tamo gde u ovom momentu stvara dobre finansijske efekte i najjeftinije radno mesto jeste u proizvodnji sirovog duvana, ali to podrazumeva i dalje da se mi edukujemo da bi smanjili pušenje ili da neki uopšte ne bi ni počinjali. Negativan odnos države i jeste kroz dosadašnju premiju koja je bila, i građani Srbije, ulazak u EU, pod uslovom da svi žele iskreno i da vuku u tom pravcu, neće biti tako lak i jednostavan. Prosečna premija po kilogramu duvana u Srbiji je 40 evrocenti, a u EU je dva evra i 90 centi, i cena duvana u Srbiji jeste 1,94 evra, a u EU je 3,46 evra. Ali, u otkupu je velika razlika. Mi plaćamo otkupnu cenu od 1,54 evra, a u EU je 0,56. Ovih pet preduzeća koje sam rekao, koja su još ostala u proizvodnji duvana, uložila su oko 20 miliona evra u mašine, u repromaterijal, a to ni fizički, ni tehnički još nije dovoljno odrađeno, a preti prestanak proizvodnje duvana uopšte. I kakav odnos ministar za poljoprivredu ima prema Udruženju za poljoprivredu, prehrambenu industriju, duvansku industriju i vodoprivredu, jeste što smo mu se obratili 15. septembra 2008. godine, da ih primi. On to nije uradio ni do dana današnjeg, a sećam se da je po nekim opštinskim odborima nosio po jednu vreću, slikao se. Mislim da to ne vodi Srbiju napred, nego odnos prema poljoprivredi koji SRS pokazuje, obrazlažući svoje amandmane, jeste istinski i pravi. Ove amandmane koje smo podneli treba prihvatiti. Sa nekih pozicija nisu velika sredstva koja predlažemo da se prebace u Ministarstvo za poljoprivredu, jer prosto nije moglo više da se izdvoji, sa nekih su malo značajnija, ali ukupno sve što smo predložili značilo bi mnogo za poljoprivrednu proizvodnju i značilo bi za održivi razvoj poljoprivrede i sela, i kvalitetan i ispravan odnos države prema selu, jer ćemo imati probleme ukoliko danas, kasno je i danas, ne posvetimo dovoljnu i ozbiljnu pažnju poljoprivrednoj proizvodnji i selu, a onda nećemo moći da očekujemo rešenje niza problema. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? Narodna poslanica Judita Popović.
Poštovana gospođo predsedavajuća, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, LDP nije podnela amandmane na ovaj budžet, a sve to iz razloga da bi se ubrzao postupak donošenja budžeta, da bismo rad učinili efikasnijim, a ne da bismo mi naš partijski program reklamirali kroz skupštinsku salu. Međutim, to ne znači da LDP podržava ovakav budžet. Mi shvatamo da je ekonomska kriza na delu. Mi shvatamo da postoji i domaća kriza, tako da ako imamo te dve krize, normalno je da budžet bude restriktivan i mi se s time slažemo. Tu postoji jedan problem zato što se ta kriza i taj najveći problem što se razvoja naše industrije, poljoprivrede, dakle privrede tiče, ne raspoređuje ravnomerno. Ta kriza se prevaljuje bukvalno na same građane, prevaljuje se na one neposredne proizvođače, prevaljuje se na privredu. Posebno bih se sada osvrnula na problem naše poljoprivrede, zato što je poljoprivreda prva na udaru što se ove restrikcije tiče, što se uštede tiče. Naime, iz nekih razloga poljoprivreda je ta, Ministarstvo poljoprivrede je to ministarstvo koje dobija punih sedam milijardi manje za 2009. godinu u odnosu na 2008. godinu. Šta to znači? To znači da je indeks 74, dakle najniži indeks što se rasta budžeta tiče, odnosno budžetskih sredstava u odnosu na ostale korisnike budžeta. Dakle, 25% se smanjuju sredstva namenjena za poljoprivredu. Kada se pročita obrazloženje koje je dato u ovom budžetu, koji su sve planovi i koji je program u vezi ove poljoprivrede i Ministarstva poljoprivrede, i razvoja agrara i razvoja sela itd, onda postaje veoma čudno što je Ministarstvo poljoprivrede dobilo 25% manje sredstava za 2009. godinu u odnosu na 2008. godinu. Naime, planovi i programi se sastoje u sledećem, ovo je obrazloženje Vlade. Kaže, sredstva agrarnog budžeta namenjena su za realizaciju mera agrarne politike, sa sledećim ciljevima razvoja poljoprivrede u Srbiji: izgrađivanje održivog i efikasnog poljoprivrednog sektora koji može da konkuriše na svetskom tržištu, obezbeđivanje hrane, osiguranje podrške životnom standardu za ljude koji zavise od poljoprivrede, a nisu u stanju da svojim razvojem prate ekonomske reforme, obezbeđivanje podrške održivom razvoju sela, očuvanje životne sredine, priprema poljoprivrede Srbije za integraciju u EU. To su veoma lepe želje, ali mislim da ove lepe želje imaju jednu manu. Mana je u tih 25% umanjenja iznosa sredstava koja su namenjena Ministarstvu poljoprivrede. Izgubilo se iz vida da je 75% stanovništva Srbije u direktnoj zavisnosti od poljoprivrede, da li na taj način što je poljoprivreda način zarađivanja dohotka ili na taj način što rođaci sa sela direktno pomažu i dotiraju kućne budžete ljude koji nisu sposobni, nisu u mogućnosti iz raznoraznih razloga da zarađuju svojim radom za te kućne budžete. Ako se sve to uzme u obzir, onda se postavlja pitanje - zašto se onda poljoprivreda nalazi u takvom položaju, zašto je uvek poslednja što se liste želja tiče, zašto se preko poljoprivrede trenira strogoća i preko nje se hoće nešto uštedeti. Nisam našla odgovor na to, ali u ovom budžetu sam našla, recimo, jedan podatak da je 14 milijardi dinara predviđeno na ime pomoći, i doprinosa i svega ostaloga, za Kragujevac i za "Fijat", a da je Ministarstvu poljoprivrede namenjeno celih 19 milijardi dinara. Dakle, razlika je pet milijardi dinara kada se uzme u obzir "Fijat" i kada se uzme u obzir celo Ministarstvo poljoprivrede. Ministarstvu poljoprivrede je predviđeno 2,7% od celokupnih budžetskih davanja, a očekuje se od te poljoprivrede da radi, da zarađuje i sve ovo ovde što sam pročitala, a to je lepo napisano u obrazloženju Vlade zašto je Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede bitno za ovu državu. Dakle, kada se sve to uzme u obzir, mi dobijamo jednu čudnu situaciju, prevelike želje, sredstva minorna, neznatna, pogotovo kada se uzme u obzir da država duguje na ime subvencija seljacima 9 milijardi dinara, da je 5 milijardi dinara duga nastalo iz raznoraznih razloga, što čini 14 milijardi dinara, a videli smo da je predviđeno 19 milijardi dinara za ovo ministarstvo. Zaboravlja se to da su subvencije jako bitne da bi se poljoprivredni proizvođač održao na površini, dakle, ne da se obogati, nego da se održi na površini da jednostavno ne propadne. U Vojvodini od januara ove godine 20% stočnog fonda je jednostavno nestalo, a nestalo je iz tog razloga jer je postalo potpuno ekonomski neopravdano baviti se stočarstvom u Vojvodini. Pet godina vam je potrebno da obnovite stočni fond. Sa ovim tempom upropaštavanja tog stočarstva i stočnog fonda doći ćemo u situaciju da veoma brzo nećemo imati tu stoku, koja ipak predstavlja kao jedno merilo za razvoj poljoprivrede odnosno stočarstva. Krupna stoka je ta koja predstavlja merilo. Smanjenjem te krupne stoke, odnosno stočnog fonda, dolazimo u situaciju da je poljoprivreda znatno ugrožena. U obrazloženju ovog budžeta između ostalog sam našla i to da se predviđa tzv. realokacija subvencija sa cenovne podrške na investicionu podršku. To je sve opet jako lepo i kada se napiše i pročita sasvim zadovoljavajuće. Međutim, šta to znači? To znači da se bukvalno subvencije umanjuju, a postepeno i ukidaju, a to se inače i kaže u obrazloženju Vlade za ovaj budžet. Kaže se, recimo, da ne treba u potpunosti ukidati subvencije, već ih svesti na simbolična davanja kao prelazno rešenje ka njihovom potpunom ukidanju u narednim godinama. Savršeno. Šta to znači? To znači da, recimo, poljoprivredni proizvođač iz Evrope ima tri vrste subvencija za mleko, ima nacionalnu subvenciju, ima evropsku subvenciju, ima izvoznu subvenciju, a svoje proizvode, recimo mleko, može da prodaje na našem tržištu po dampinškim cenama, zato što je njegovoj državi u interesu da što više ubrzava proizvodnju, pa makar i rezultat te proizvodnje prodavao po dampinškim cenama. Ukoliko zaista nameravamo u EU, ukoliko zaista nameravamo da jednostrano primenjujemo privremeni trgovinski sporazum, našeg poljoprivrednog proizvođača bukvalno dovodimo u situaciju ne da nije konkurentan, nego da može da zaboravi poljoprivrednu proizvodnju, jer sa takvim uslovima, sa umanjenim subvencijama, sa tendencijom da te subvencije potpuno i nestanu, on ne može konkurentan jednom evropskom poljoprivrednom proizvođaču koji svoju robu unosi sa te tri subvencije po dampinškim cenama. Prema tome, očigledno smo namerni da vrlo dobro uštedimo na poljoprivredi, međutim ukoliko tako nastavimo možemo doći u situaciju da dok naviknemo konja da ne jede na kraju taj konj ugine zato što ne može bez hrane da živi. Ukoliko naviknemo našu poljoprivredu da funkcioniše bez ikakve državne pomoći, bez značajne subvencije, u takvom položaju u kojem se sada nalazi, može da se desi da ta poljoprivreda bukvalno nestane, da nema nikakvog realnog osnova za postojanje tog poljoprivrednog proizvođača. Nažalost, ne vidimo tendenciju da se ova situacija promeni, nažalost ušteda je početa od poljoprivrede. Početo je od nečega što predstavlja alfu i omegu postojanja života u ovoj državi, jer možemo živeti bez mnogo čega, možemo opstati i bez kulture, i bez sporta i bez ostalih, međutim hrana je ta koja je bitna, koja daje egzistenciju. Ali, nažalost stalno to zaboravljamo, a navikli smo da poljoprivredni proizvođači budu snalažljivi, da rade često i na svoju štetu, pa nema veze eto, dozvolićemo i monopole, dozvolićemo jednom nakaradnom privatizacijom da se mlekare prodaju jednom monopolisti, dozvolićemo tom monopolisti da otkupljuje mleko po kojoj visini on hoće da ga otkupi, dozvolićemo mu da određuje kvalitet mleka koji se otkupljuje i onda ćemo na kraju da molimo tog proizvođača mleka, mlekare, hajde, odustanite od dela vašeg profita zarad mira u kući, zarad smanjenja cena mleka. Kakav je to način da ministar na taj način se obraća proizvođačima, a onda proizvođači kažu - dobro, hajde smanjićemo cenu mleka, ali ćemo smanjiti i otkupnu cenu mleka, pa će na kraju opet cenu svega toga da plati onaj koji proizvodi, a ne onaj koji drži monopol. Znamo da postoji monopol u proizvodnji mleka u Vojvodini. Prema tome, i dalje ne razumem zašto je predviđeno da svi od tih korisnika koji su prošle godine bili u nekom povlašćenom položaju što se Vlade i budžeta tiče i dalje ostaju na istom nivou, ostaju sa istim sredstvima ili čak i uvećanim, a samo poljoprivreda je ta koja može da stegne kaiš, a radi se o restriktivnom budžetu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 19, amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radulović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 92. Ustava Republike Srbije i članom 2. tačka 6) Zakona o budžetskom sistemu. Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarka, DSS je za sve vreme vođenja rasprave o budžetu upravo pokušavala da amandmanima, koje je podnela na određene članove Predloga zakona o budžetu, utiče na bilo kakvo poboljšanje ovako lošeg predloga budžeta. Drago nam je da su određeni amandmani narodnih poslanika iz DSS-a prihvaćeni i da će u nekoj meri da poboljšaju bar život građana, a pre svega mislim tu na amandman šefa poslaničke grupe, gospodina Miloša Aligrudića, koji na neki način omogućava da lokalne samouprave dobiju više sredstava, što će na neki način da olakša priređivanje i uopšte ambijent u kome žive i egzistiraju te lokalne samouprave. Cilj ovog amandmana koji sam podneo na član 5, razdeo 3 - Kancelarija za saradnju sa medijima, glava 3.7, funkcija 110, iznos od 71.323.000 menja se iznosom nula, a da se sredstva prebacuju na Ministarstvo rada i socijalne politike, funkcija 40, porodice i dece, ekonomska klasifikacija 472 - naknade za socijalnu zaštitu iz budžeta, jeste pre svega da pokaže koliko je u suštini ova vlada rasipnička. U obrazlaganju jednog prethodnog amandmana ukazao sam na samo jedan deo te vlade, koliko novca oni troše. Tu sam pre svega mislio na premijera, potpredsednike, generalni sekretarijat i pripadajuće kancelarije, kao i na predsednika Republike Srbije, da je to ogroman novac od tri milijarde i 932 miliona, koji je opredeljen samo za ove pobrojane. To je novac koji ide od poreskih obveznika, od građana. Kada je bilo priče o rebalansu budžeta, tada sam dao amandman kojim sam tražio da se smanje usluge po ugovoru upravo u Kancelariji za saradnju sa medijima za nekih pet miliona i 735 hiljada dinara. Tada sam dobio obrazloženje da je to mali novac, neznatni novac koji neće bitno da utiče na poboljšanje uslova socijalno ugroženih. Kada kažem socijalno ugroženih, mislio sam pre svega na porodice sa decom. Za nekoga to nije mali novac, ali za mnoge porodice u Srbiji i 5.000 dinara neke socijalne pomoći bi bilo dobrodošlo, jer bi mogli da reše trenutno one najveće probleme sa kojima se oni suočavaju. Ne znam da li vi znate koliko je građana u Srbiji koji nisu u stanju ovih dana da plate električnu energiju, da kupe ogrev, da pred novogodišnje i božićne praznike kupe svojoj deci bilo šta, za razliku od nekih koji imaju mnogo i nemaju sluha za te koji žive u izuzetno teškim uslovima. Mi raspravu vodimo o budžetu u trenucima kada imamo veliki broj građana, radnika, veterana, socijalno ugroženih, a i jutros kada ste dolazili u Skupštinu videli ste građane da stoje ispred Skupštine, mnogi po ovako teškim vremenskim uslovima stoje ispred zgrade Vlade i očekuju da ih neko primi, da ih sasluša bar, a njihovo puno pravo je da traže da se reše njihovi problemi. Ova vlada je definitivno loša vlada. Ovo je Vlada koja je napravljena na osnovu trulih kompromisa, izneverenih obećanja koja su dali u predizbornim programima i na mitinzima koje su držali širom Srbije, koncepcijski različita Vlada, Vlada u kojoj je jedna politička grupacija koja je ogromnom broju ljudi, penzionerima kojih ima oko milion i 700 hiljada, obećala 70% povećanje penzija. Ovo je Vlada u kojoj sedi jedna politička stranka G17, koja je prevarila građane da će da dobiju besplatne akcije, pa je čak prema nekim podacima pet miliona ljudi stajalo u redovima i čekalo da se upiše da bi ostvarili svoje pravo i dobili akcije u vrednosti od 1.000 evra. Šta je suština te Kancelarije za saradnju sa medijima? Upravo da kroz plaćanja i kroz svoje aktivnosti, preko posebnih agencija sa kojima oni dobro sarađuju, koje su vezane za saradnju sa radio i televizijskim kućama, sa štampanim medijima, pokažu jednu sasvim drugačiju sliku Srbije, virtuelnu Srbiju, gde je sve što radi Vlada dobro, a mi, narodni poslanici koje su građani izabrali ovde, radimo suprotno interesima građana, jer mi smo po njihovim predstavljanjima crna tačka u procesu evropskih integracija i o svemu onome što vodi boljitku života građana. Pravo narodnih poslanika je da pokušaju da promene određene zakone koji kreiraju život građana Srbije, jer građani Srbije s pravom, kako od vladajuće koalicije, tako i od opozicionih stranaka, očekuju da pre svega radimo i donosimo takve zakone koji su u interesu svih njih. Vlada je nejedinstvena, nema jasan ekonomski program. Ova godina koja je na izmaku pokazuje da su bile nerealne projekcije koje smo kritikovali i kod rebalansa budžeta, da nećemo da imamo izvršenje budžeta u onom planiranom iznosu kako ste vi zacrtali i obrazlagali ovde narodnim poslanicima, a posebno građanima, jer imaćemo neizvršenje ukupnih prihoda za nekih 30 milijardi. Imamo veliki broj socijalno ugroženih. Danas pred Novu godinu mnogi budžetski korisnici neće moći da prime plate, a ista je situacija sa velikim brojem radnika koji rade u pojedinim privrednim subjektima. Takva je situacija i u velikom broju lokalnih samouprava jer se piramidalno sve to, što Vlada loše uradi, odrazi i na lokalne samouprave - porast cena životnih namirnica, povećanje cene gasa za 60%, povećanje telefonske pretplate oko 300%, a kao novogodišnja čestitka građanima je stiglo i to da će cena impulsa od 1. januara da poraste za 33%. Povećanje cena kredita, više puta sam ovde pričao o referentnoj kamatnoj stopi koja iznosi 17,75% i koja u velikoj meri kreira život i rad svih privrednihsubjekata, jer utiče na povećanje cene kapitala i cene kredita koje oni uzimaju i zadužuju se kod banaka, stvara jednu dodatnu opasnost da veliki broj privrednih subjekata ne može da izmiri svoje obaveze, ne može da radi - pa otpušta radnike ili prelama tu cenu kredita na povećanje cena proizvoda. Srednji kurs je danas 87,68. Mi smo imali da je za svega tri poslednja meseca, negde oko 700 miliona evra prodato "da bi se odbranio kurs", a u suštini - to je bila strategija da se pare od privatizacija preliju u džepove uvoznika, tajkuna, onih koji su jedino mogli da kupe te devize. Običan građanin, ako bismo sada napravili jednu analizu - građani nisu mogli da kupe više od milion, do milion i 200 hiljada evra dnevno. To je neka optimistička projekcija. Sve ostalo se slivalo kod tajkuna i kod uvozničkog lobija. Pad proizvodnje za 6%, sukobi u samoj Vladi, što je pokazao i naftno-gasni sporazum, odstupanje ili istupanje pojedinih ministara, pre svega mislim na ministra Dinkića, zatim su čak izneverene i ugovorne obaveze potpisane sa radnicima, sindikatima oko proširenog dejstva Opšteg kolektivnog ugovora, pokazuje koliko uopšte ova vlada ima morala - nema jasan koncept, spremna je da obmane građane Srbije. Novu godinu građani Srbije čekaće sa velikom neizvesnošću, jer i projekcija PDV-a za iduću godinu od 338 milijardi je nerealna, neostvariva. Guverner Radomir Jelašić je pre samo par dana rekao - da nas očekuje revizija budžeta već u aprilu. Nemoralna je i ova vlada, nemoralna je i ova skupštinska većina, zato što za sve hoće da prebaci krivicu na opozicione stranke, koje ukazuju na lošu projekciju budžeta i na sve ono što vi radite da je loše. (Predsednik: Vreme.) Mi imamo puno pravo da vam ukazujemo na te greške i da pokušamo predlogom zakona i amandmanima da koliko-toliko poboljšamo te vaše zakone i da omogućimo građanima da bar malo bolje žive. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Raduloviću. Reč ima gospodin Mirko Munjić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, u razdelu 3 - Kancelarija za saradnju sa medijima, funkcija 110, iznos od 71 milion 323 hiljade dinara menja se iznosom nula. Predlaže se dakle ukidanje. U razdelu 19 - Ministarstvo rada i socijalne politike, funkcija 40 - porodica i deca, ekonomska klasifikacija 472, naknada za socijalnu zaštitu, iznos od 27 milijardi i 600 miliona menja se iznosom, dakle ovim koji se dodaje iz prethodnog stava i to je 27 milijardi i 671 milion 323 hiljade dinara. Gospođo ministre, mi već danima kao opozicioni poslanici pokušavamo da vam ukažemo da je Predlog ovog zakona o budžetu jedan krajnje nesavršen akt, svesni činjenice da su mnogi zakonski propisi kao takvi nesavršeni, ali upravo zbog toga podnosimo amandmane da bismo na neki način pokušali da ispravimo sve ono što nije dobro u ovim predlozima zakona. Dakle, Predlog zakona o budžetu nije dobar i treba ga ispraviti. Upravo svrha ovog amandmana jeste da na neki način izvrši neku korekciju samo u jednoj ekonomskoj klasifikaciji i da se time pokuša budžetskim korisnicima, a to su oni iz ekonomske funkcije 40 - porodica i deca, dodeli ovaj iznos koji je predviđen za Kancelariju za saradnju sa medijima. Uz svo uvažavanje svih zaposlenih u ovoj Kancelariji za saradnju sa medijima, smatramo da ovaj iznos je zaista neprimeren i nepotreban. Postoji toliko drugih načina za dostupnost medija građanima Srbije, tako da u ekonomskoj situaciji koja nailazi sasvim je primereno da ovaj iznos bude prebačen na ovu ekonomsku funkciju 40 - porodica i deca. Ovoj ekonomskoj funkciji, dakle ekonomskoj funkciji 40 - porodica i deca, treba posvetiti posebnu pažnju. Jedna od karakteristika neoliberalizma jeste upravo ta što se u stvari toj porodici sve manje posvećuje pažnje na uštrb velikih multikompanija, sa ciljem da bogati postanu sve bogatiji, a da siromašni postanu sve siromašniji. Upravo sve nam se više gubi vrednost porodice u onom pravom izvornom smislu, u onom smislu kakva porodica treba da bude i kakva je vekovima i bila u Srbiji. Dakle, u zaštiti porodice i dece, a kroz povećanje iznosa za ovu ekonomsku klasifikaciju, vidim upravo i suštinu ovog amandmana, a to je zbog masovnog otpuštanja sa posla, gde imamo situaciju da je do sada otpušteno toliko mnogo radnika iz naših fabrika i preduzeća, da se to najavljuje i u ovoj 2009. godini, kada će ekonomska kriza u Srbiji, kao i u ostalim zemljama, možda dostići svoj maksimum. Zatim zbog malih ličnih primanja, kao i sve većeg prisustva mnogih poroka kod dece, potrebno je ovoj ekonomskoj klasifikaciji posvetiti što veću pažnju. Druga kategorija koja nije u ovom amandmanu, kojoj takođe treba posvetiti posebnu pažnju, a koja je bila predmet mnogih amandmana do sada, jesu i poljoprivredni proizvođači koji su u poslednje vreme zaista postali socijalna kategorija. Dosta je amandmana koji pokušavaju da isprave ovo. Mogu da vas obavestim i da vas podsetim da je Svetska organizacija za proizvodnju hrane 2008. godinu proglasila godinom krompira kao strateškog proizvoda. Kazaću vam da na području Moravičkog okruga, sa koga dolazim, u ovom momentu postoji hiljade tona neprodatog merkantilnog krompira. Neprodatog zbog toga što niko ne želi da posveti pažnju ovom problemu. Da vam kažem da je EU još 2000. godine svojom odlukom br. 29/2000zabranila uvoz ovog proizvoda iz Srbije i do dana današnjeg ta zabrana uvoza važi. Niko se nije setio da od EU traži da se ova odluka poništi, stornira. Mogu vam reći da svake godine iz EU mi uvozimo oko 400 do 500 tona semenskog krompira elitne kategorije. Za taj uvoz Srbija daje preko tri miliona evra. Dalje, da vas podsetim dana teritoriji Moravičkog okruga u Guči postoji Centar za krompir. To je državno preduzeće sa 100 odsto državnog vlasništva. Šta se dešava? Sve ingerencije ovog Centra za krompir su ukinute i prebačene u Niš, iako što se tiče Niša može da se govori o proizvodnji mnogih drugih proizvoda tamo, ali baš za krompir svi znamo da je ovaj deo zapadne Srbije i Moravičkog okruga bogom dan za proizvodnju krompira. Ovde se vidi jedna apsolutna nebriga, možda i tendenciozna. Možda oni koji su to uradili ne znaju da li je krompir voće ili povrće, pa su to možda iz neznanja uradili. Da li je to briga za našu poljoprivredu? Apsolutno nije i mogu vam reći da je ovaj Centar za krompir nekada proizvodio i taj elitni krompir, za čiji uvoz se daje oko tri miliona evra godišnje, nekada je to proizvodio na planini Goliji, međutim, toga više nema. Važno je da je uvoznički lobi zadovoljan, a za sve ostalo nije bitno. Mnogo je razloga zbog čega ovu i ovakvu projekciju budžeta treba ispraviti, pokušati da se ispravi, jer ako su troškovi veći od prihoda, onda se pojavljuju i minusi. Ti minusi se mogu pokriti na dva načina, a to je uzimanjem novih kredita i prodajom imovine. Što se tiče uzimanja novih kredita, treba biti krajnje rigorozan u trošenju ovih kredita, potrebno je smanjiti opštu potrošnju i osigurati strogo namensko korišćenje ovihkredita. Maltene zasvaki evro treba da se zna namenski gde je otišao. Prodajom imovine pokušavate da ta sredstva prelijete kroz budžet i tako ispravite sistem koji stvara minuse. Svake godine stvaraju se novi minusi. Prodaja imovine pokriva te nove minuse. Međutim, ni to ne može unedogled. Šta će se desiti u onom momentu kada ti minusi ne budu mogli da se pokrivaju iz prodaje imovine, a uskoro će i to biti. Znate da je ostalo tako malo velikih sistema i velikih javnih preduzeća koje je još moguće prodati. U tom momentu nastaje bankrot. Država se nalazi pred bankrotstvom i to na kraju treba reći granama, treba pripremiti građane da je to ta situacija, treba napraviti jednu kompletnu nacionalnu strategiju opstanka društva, ne plašiti ljude, već napraviti strategiju opstanka i u toj strategiji predvideti sve ovo. Izjave naših stručnjaka kreću se u tako velikom rasponu. Jedni kažu da će nas ta ekonomska kriza zaobići, drugi da će nas samo malo dotaći, do onih krajnje nebuloznih izjava, da će nam ta ekonomska kriza, koja je na pragu i koja je već došla, doneti korist. Poseban segment ovog budžeta jeste njegovo trošenje. Posebno poglavlje, posebna priča u svemu ovome jeste trošenje budžeta. To zbog toga što vi ovde radite po onom sistemu - sve što maca omaci, ono miševe lovi. Prevedeno, gde god se vi približite novcu, vi ga se dočepate, bila javna preduzeća, bili to upravni odbori, bile to neke agencije itd. Ne kaže se uzalud da se rđavo stara pacijent o sebi ako sebi lekara za naslednika odredi. Izgleda da se rđavo o sebi postarao narod Srbije, građani Srbije, kada su vas za one nosioce vlasti odredili, ali šta je tu je. Dve su stvari ovde koje su osnovne i o kojima morate da vodite računa, vi koji držite sve poluge vlasti u vašim rukama. Prva stvar je srezati i smanjiti troškove na najmanju moguću meru, poći od najkrupnijih stvari a nepotrebnih, i stići do najsitnijih stvari. Ovde se treba ponašati kao što su se nekada ponašali naši stari. Siguran sam da mnogi od vas, ako ne svi, znaju kako su naši stari nekada išli za nama i gasili sijalicu koja nepotrebno gori. Takvu štednju, takvu potrošnju treba uspostaviti i sad, ali uspostaviti od nosilaca državnih funkcija, a ne od običnog naroda, ne od one sirotinje. Šta se danas dešava? Doktori nauka, magistri, studenti prestižnih svetskih fakulteta, rasprodaju ono što su njihovi preci godinama stvarali. Da li su se ikada zapitali - gde će naša i njihova deca raditi odsad, pa u buduće? U čijim će fabrikama raditi? Da li će biti robovi u tim fabrikama? To su pitanja koja oni treba da postave i na koja građani Srbije traže odgovor. Guverner NBS 7. decembra je dao intervju koji je objavljen pod naslovom - Kriza još nije stigla u Srbiju. U ekspozeu gospođe ministar videli smo da je kriza stigla mnogo ranije nego što smo mislili. Ne zaboravimo da je isti ovaj guverner prodao preko 700 miliona evra radi smanjivanja deviznog kursa. Uprkos tome, od 7. avgusta, kada je devizni kurs bio najniži u odnosu na dinar, kada je bio preko 75 dinara, do danas kada je on 88 i preko 88 dinara, a dostizao je i 94 dinara, potrošeno je preko 700 miliona evra za smirivanje deviznog kursa. Normalno je da to guverneru ne smeta ništa, njega ne dotiče to što se dešava na deviznom tržištu Srbije, znamo i za neke njegove afere i kuće od 180 kvadrata, čija je cena 5.000 evra po kvadratnom metru, plac 11 ari, cena placa 150.000 evra itd. Jednostavno, ovo njega ne dotiče. Druga stvar na kojoj treba insistirati jeste osećaj krivice i osećaj lične odgovornosti. Dakle, postoji jedna izreka koja kaže da čovek koji je svestan svoje krivice misli da se samo o njemu govori. Vuk Karadžić je to, otprilike, prevodio ovako - u selu je nestala košnica. Okupio seljane i kaže - znam ko je ukrao košnicu. Košnicu je ukrao onaj što mu je pčela na glavi. Onaj ko ima osećaj te krivice o kojoj pričam mahinalno mahne rukom da otera pčelu i tako se oda. Ova priča važi za one koji imaju taj osećaj krivice, koji imaju osećaj odgovornosti. Za vas ona očigledno ne važi. Mogu da kažem još samo nešto, da vas mnogo vuče osećaj novca, osećaj vlasti, ali verujte svi vi koji imate toliko izražen taj osećaj za novac i osećaj vlasti treba da znate za jedan fini epitaf koji stoji na grobu Aleksandra Velikog. On kaže - ovaj grob dovoljan je onome kome ni čitav svet nije bio dovoljan. Velikom osvajaču, najvećem svetskom osvajaču bilo je dovoljno dva metra bez geometra, kako se kaže. To je poenta. Dakle, svi vi koji imate taj veliki osećaj izražen za novac, osećaj za vlast, osećaj za krađu, osećaj za otimanje, osećaj za izdaju, treba duboko da se zamislite nad ovim. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Munjiću. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, želim da vas obavestim da je Vlada Republike Srbije na jutrošnjoj sednici povukla iz skupštinske procedure Predlog zakona o izmenama Zakona o krivičnom postupku i podnela je zahtev da se održi vanredno zasedanje. Taj predlog sam uvrstila u dnevni red postupajući po njihovom zahtevu i zakazala, na osnovu člana 166. Poslovnika, Šesto vanredno zasedanje za dan 30.12.2008. godine, sa početkom u 12.00 časova, sa sledećim dnevnim redom: Predlog zakona o izmeni Zakona o krivičnom postupku. Saziv i Predlog zakona dostavljen je u vaše poslaničke klubove. Vlada je uradila, informišem vas i postupam po zahtevu Vlade. Na član 5, razdele 3. i 19, amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Nikola Savić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Milovan Radovanović podneo je amandman na Predlog zakona o budžetu, i to na njegov 5. član, razdeo 3, glava 3.5, funkcija 110, koja se odnosi na ekonomsku klasifikaciju 423 - usluge po ugovoru, gde se u kolonama 6. i 8. iznos od 12 miliona 480 hiljada zamenjuje novim iznosom od dva miliona i 480 hiljada. Takođe, u ovom amandmanu se traži da se sredstva koja su ušteđena na ovakav način preusmere ekonomskoj klasifikaciji 464, dotacije organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja, tako da će ovi iznosi predviđeni u ovim klasifikacijama biti uvećani za ovaj iznos koji je smanjen u ovom prethodnom. SRS smatra da treba smanjivati iznose koji su predviđeni za usluge po ugovoru i, kao što sam ovde već delimično i nagovestio, te iznose upućivati, usmeravati prema Ministarstvu rada i socijalne politike, pre svega za izmirenje obaveza Fonda za socijalno i penzijsko osiguranje. Zbog čega? Nažalost, svi dobro znamo da je ova zemlja puna sirotinje, gde god da se okrenemo oko nas su siromašni građani, a jedna od kategorija koja je najsiromašnija i najviše ugrožena, svi to naravno dobro znamo, jesu penzioneri. Ova povećanja u nekoliko zadnjih meseci koja su dobili penzioneri, koja u ukupnom iznosu čine negde između 12 i 30%, jednostavno su se istopila, jer znamo da je samo u navedenom periodu kurs dinara u odnosu na evro opao za 20%, tako da su ta povećanja pojedena i pre nego što su penzioneri taj novac stavili u svoj džep. Penzionere i u 2009. godini ne čeka ništa dobro. Sam premijer i Vlada su rekli da u 2009. godini penzioneri ne mogu očekivati povećanje penzija, i možda je i korektno od Vlade da im kaže napokon istinu, za razliku od predizborne kampanje kada su govorili da će ovo biti socijalno odgovorna Vlada, da će penzije biti 70% prosečne plate, ali vidimo da sada od toga nema ništa. Dakle, ove usluge po ugovoru, znamo, zajedno sa javnim nabavkama predstavljaju najpogodniji teren za raznorazne manipulacije i teren gde je moguća korupcija. Zato i nije slučajno što Vlada u svim budžetskim stavkama gde se predviđaju usluge po ugovoru, a ima ih gotovo svugde u budžetu, za ove stavke predviđa maksimalne iznose. Zato SRS smatra da ove iznose treba smanjivati. Rekli smo da smo bukvalno mogli paušalno da podnesemo samo jedan amandman vezano za sve usluge po ugovoru, kada bi to bilo poslovnički moguće, da te usluge po ugovoru treba smanjiti najmanje 50% od onih iznosa. Jer, ove manipulacije koje daju ove stavke - usluge po ugovoru i javne nabavke, prelivaju novac građana u džepove pojedinaca, jer tako se ljudi i bogate, tako i nastaju tajkuni, date na upravljanje državnu imovinu i nekontrolisano oni te pare svrću u svoje džepove. Iako se ovim amandmanom traži da se sredstva, pre svega, upute Ministarstvu rada i socijalne politike i usmere ka Fondu za penzijsko i socijalno osiguranje, sirotinje ima i na svim drugim mestima. Danas su mnoge srpske porodice, četvoročlane i višečlane, u takvom stanju da nijedan član porodice nema nikakva stalna primanja. Pogotovo je to izraženo na jugu Srbije, odakle dolazim, iz Niša. Kao što vidimo, na delu je ekonomska kriza. Ona već drma i moćnije od nas, a opet pomenuo sam premijera i Vladu, oni najavljuju da će u 2009. godini još mnogi ljudi ostati bez posla i mnogi će živeti teže nego što sada žive. Ponoviću, treba maksimalno ići na uštede, gde god je to moguće, a ove usluge po ugovoru su stavke koje mogu da se smanje i u ovom slučaju da se usmere ka Ministarstvu rada i socijalne politike. U nekim prethodnim amandmanima, da ne ponavljam, videli smo za poljoprivredu, jer znamo da je naša poljoprivreda ipak uspevala i u najtežim situacijama da održi ovu zemlju i da spreči, ako ništa drugo, makar glad. Hvala.
Gospodin Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, mislim da velika većina amandmana koja je podneta na član 5. Predloga ovog zakona u principu izražava jednu rezervu prema ove dve pozicije, a to su usluge po ugovoru i specijalizovane usluge, ne prema njima, nego prema načinu na koji se one troše, na način na koji bi trebalo u narednoj godini, pretpostavljam, da se potroše. Iskustva su razna. Imate one koji su imali priliku da kreiraju budžet od lokalnog do ovog najvišeg nivoa, da učestvuju u njihovim projekcijama, u njihovim trošenjima. Da ne kažem da li sam imao sreću ili nesreću to i ja da radim, recimo u opštine iz koje dolazim, kao predsednik Skupštine nekoliko budžeta sam projektovao, učestvovao u projektovanju i trošenju novca. Recimo, u opštini, gde sam imao priliku o tome da odlučujem na neki način, i usluge po ugovoru i specijalizovane usluge trošene su na vrlo racionalne stvari. Mi smo, recimo, usluge po ugovoru trošili na plaćanje ili specijalizovane usluge, novci sa tih stavki pozicija na plaćanje usluga koje smo po tehničkim ili poslovno-tehničkim sporazumima imali sa univerzitetima u Beogradu i univerzitetima u Nišu. Znači, projektnu dokumentaciju, plansku dokumentaciju Poljoprivrednog fakulteta, Arhitektonskog fakulteta, građevinskih fakulteta, plaćali smo sa tih pozicija. Tada se pokaže pun smisao ovih pozicija, i usluga po ugovoru i specijalizovanih usluga. Postoje i oni drugi primeri gde neodgovorni pojedinci, na osnovu kojih se, nažalost, stiče utisak o celoj Vladi i o svim agencijama, ili direkcijama, ili organizacijama koje funkcionišu pod okriljem Vlade, na osnovu kojih se stiču neki vrlo loši, vrlo nakaradni utisci. I to je problem ne samo vaše Vlade, to je problem velikog broja vlada i kod nas i napolju, naročito u poslednjih osam godina. Vidite, postoje mnoge agencije koje objektivno predstavljaju uska grla, agencije koje ni na jedan svoj način ne opravdavaju smisao svog postojanja ili smisao trošenja novca koji im se iz budžeta odvaja, a koji za budžet skupljaju građani naše države. Jedna takva agencija je svakako Direkcija za imovinu Republike Srbije, i mislim da je ovaj primer koji ću sada da vam istaknem i način na koji se oni ophode i ponašaju svakako pokazatelj zbog čega poslanici opozicije, a uostalom i građani ističu jednu rezervu prema ovoj poziciji, usluge po ugovoru, specijalizovane usluge, odnosno kako loše funkcionišu pojedini segmenti državne uprave za koje se izdvaja novac iz budžeta, odnosno od građana Republike Srbije. Mi smo, recimo, u opštini iz koje dolazim 2006. godine podneli jedan projekat koji se odnosio na turističku infrastrukturu naše opštine i vrednost tog projekta je bila oko 24 miliona. On je bio podeljen u tri faze. Prva faza je bila osam miliona i čak je potpisan ugovor sa Ministarstvom za njegovu realizaciju i implementaciju. Trebalo je da se za potrebe opštine otkupi jedna kuća koja je bila pod zaštitom države. Jako je bitno, ona je predstavljala izraz srpskog klasicizma u arhitektonskom smislu i mislim da je podrška države da se projekat dovede do kraja bila u principu samo u interesu države, zato što bi se imovina države povećala. Naravno, i prihodi na konto posedovanja te imovine bi svakako bili dobrodošli za državu i za godine koje su pred nama. Interes da se to završi pokazale su svakako neke i Vladine i nevladine agencije koje funkcionišu na tom području. Za takav projekat dobili smo podršku i regionalne privredne komore u Leskovcu i Centra za regionalni razvoj Jablaničkog i Pčinjskog okruga. Ministarstvo je prihvatilo projekat, čak je potpisan i ugovor sa Ministarstvom, ponavljam. Kada je sva dokumentacija napravljena, sve prosleđeno Direkciji za imovinu, tu je sve stalo. Od tog dana, znači od 2006. godine do dana današnjeg, Direkcija za imovinu nije našla za shodno, ne da odgovori negativno, ni na jedan jedini način nije našla za shodno da reaguje. To nije jedini primer u Srbiji, to nije jedini primer u opštini iz koje dolazim, naročito kada je u pitanju Direkcija za imovinu. Tako oni opravdavaju novac koji se za njih opredeljuje. Vi ste u ovom budžetu za tu agenciju opredelili 800 miliona dinara. Od tih 800 miliona, 30 miliona će ići na usluge po ugovoru. Oni su svoj način trošenja za narednu godinu predvideli u pet pasusa, na pola strane budžeta koji je pred nama. To, i svi amandmani koji su danas i ovih dana pred vama, mora svakako da vam bude motiv koliko možete, i to je ono što vi možete, da naterate sva ministarstva da svoje budžete definišu kao programske. To je do sada uspelo u par ministarstava, po onom pilot projektu, pretpostavljam da znate o čemu se radi, i vaše ministarstvo je na tome insistiralo. Recimo, uporedite budžet Ministarstva odbrane i Direkcije za imovinu. Ne poredim iznose, ali kako su predstavljeni, u šta će pare trošiti Direkcija za imovinu, a na šta će pare trošiti Ministarstvo odbrane. Znači, tu možete da učinite nešto i iskoristite svoju poziciju, svoje profesionalne kvalitete i naterajte ministarstva da svoje budžete definišu kao programske. To će vas u perspektivi, ako budete u perspektivi da pišete još neki budžet, ne znam, videćemo, osloboditi ovakvih amandmana u najvećoj meri. Pazite, sve ono što je loše a dolazi iz oblasti usluge po ugovoru i specijalizovane usluge, čak se neće moći apstrahovati ni programskim budžetima, mislim da ćete se složiti sa mnom, ali ćete u najvećoj meri poštedeti Vladu ovakvih amandmana i ovakvim oštrih i žestokih kritika. Prema tome, gospođo ministre, možda ne bi bilo loše da neke amandmane prihvatite, smisleni su i racionalni, a ukoliko ne, neka vam oni bar budu za nauk da u perspektivi potpuno drugačije koncepcijski definišete budžete koje ćete slati u Skupštinu na usvajanje.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 21, amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 22, amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 3, 21, 22. i 27, amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođa Zlata Đerić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministar, poslanička grupa Nove Srbije, a ispred nje gospodin Srđan Spasojević, podneo je ovaj amandman koji ima dva dela. Jedan deo se odnosi na smanjenje sredstava u kabinetu potpredsednika Vlade za privredni razvoj, ekonomska klasifikacija 423, usluge po ugovoru, gde smo predvideli amandmanom da se sredstva umanje za 12 miliona, a da se ta sredstva dodaju na onu stavku koju smo iskreno i zdušno zastupali u poslednjih nekoliko meseci, odnosno da se doda u Ministarstvo omladine i sporta, klasifikacija 511, zgrade i građevinski objekti, dakle, da se usmere sredstva u objekte koji su namenjeni invalidnim licima. Mislim da smo oko tog amandmana prethodno bili vrlo jasni. Dobili smo veliku podršku i ta podrška, koju smo dobili od raznih organizacija lica sa posebnim potrebama, obavezala nas je da u ovome zahtevu i da u ovom zadatku nadalje istrajavamo, tako da se naš amandman odnosi na to i čudim se da nije bilo razumevanja za njega, ali u toku godine, ima vremena, mislim da će se neke greške u daljem radu Vlade sigurno ispraviti. Drugi deo amandmana se odnosi na sredstva NIP-a, kojima se predviđa da se odvoje značajna sredstva za izgradnju fekalnog korektora u Nišu, fekalnog korektora u Kragujevcu, za rešavanje problema zagađenja u Obrenovcu i rešavanje problema zagađenja životne sredine u Boru. Ono što smo takođe dobili kao poslanička grupa, kao sugestiju od građana tih opština i gradova, jeste upravo da se odvoje velika i značajna sredstva i da se obrati posebna pažnja na rešavanje ovih problema. Tako da je ovaj amandman iz ova dva dela mogao da bude bar u jednom delu prihvaćen i mislim da će moj kolega Srđan Spasojević, koji se upravo vratio u salu, još detaljnije i podrobnije objasniti nameru poslaničke grupe Nove Srbije, pa možda vas pri tome i ubediti da nas podržite.
Zahvaljujem gospođi Đerić. Gospodin Spasojević, kao predlagač, pa gospodin Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poslanički klub NS podneo je ovaj amandman sa željom da se apsolutno na jedan korektan način obratimo da bi se prihvatio i da bi se budžet popravio. Dakle, veoma često imamo prave, konkretne razloge i puno puta smo uspeli da ubedimo Vladu i resorne ministre da te naše amandmane prihvate. Naravno, imamo jedan veliki problem kada je kod rebalansa budžeta, opet ću se osvrnuti na to, gospođo ministre, praktično prihvaćeno da se za lica sa posebnim potrebama odobri da se naprave sportski tereni za te ljude i da se kvalitet života tih ljudi popravi. Naravno, moram da istaknem da ste vrlo korektno postupili kada je sve to u pitanju, ali smo naišli na zatvorena vrata, praktično, u Ministarstvu sporta, gde su nam dali neke rokove koji nisu primereni. To je neki 12. decembar. Naravno, ono što smo uspeli za ovom skupštinskom govornicom, dakle poslanici NS da ubede Vladu i vas da se to prihvati, ne ispunjava se. Dakle, naša dalja namera će i ubuduće biti, nećemo odustati od tog zahteva, želimo da tih 12 miliona, ako se prenesu u novu godinu, odu namenski. Predsednice, izvinjavam se, velika je buka.
Molim vas, omogućite da čujemo gospodina Spasojevića. Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da budete tiši, ne čuje se gospodin Spasojević koji govori.
Dakle, da tih 12 miliona budu namenski, da ti ljudi ne budu oštećeni. Svi imamo ovde obavezu da kvalitet života tih ljudi popravimo. Nije to, gospođo ministre, mnogo što tražimo. Samo želimo da se to realizuje. Mislim da je to izuzetno korektno, humano, dobronamerno, ništa tendenciozno, već da sprovodimo ono što se dogovorimo. Naravno, moram da se osvrnem i na to da u rebalansu budžeta nismo predvideli sredstva za sportske organizacije. Vrlo odgovorno i argumentovano ću vam reći da su mnogi sportski savezi u zemlji ugroženi, kako bi narod rekao trenutno grcaju, jer je ovo praktično po prvi put da se na kraju godine ne ispunjavaju neke stvari, na šta su sportske organizacije računale, a to je sportski dinar u rebalansu budžeta. Mnogi zbog toga su trenutno u dubiozi. Međutim, kako radimo, tako će nam i biti. Svi smo mi ponosni kada se, posle nekih velikih takmičenja, okupimo na trgovima, dočekamo naše sportiste sa pregrštom medalja. Međutim, zadnjih godina izostaju takve stvari. Gospođo ministre, Srbija je poznata u svetu po sportistima - odbojkašima, košarkašima, vaterpolistima i mnogim drugim sportovima gde smo našem narodu, našim građanima Srbije, ulivali jedno poverenje. Naši sportisti su se praktično odužili ovoj državi kroz svoje rezultate. Ali, kažem, zadnjih pet-šest godina nema takvih rezultata. Reći ću vam da za sve to možemo jednog dana možemo i mi da budemo krivi ovde, odnosno Vlada, koja ne razmišlja o sportistima i sportskim organizacijama. Nebitno je da li smo pozicija ili opozicija, ali svi volimo uspeh, volimo da naša zemlja bude prva u svetu, i da nam nije sada tenisera koji, na neki način, uspevaju da održe taj trend, mislim da bismo polako bili u sportskom svetu zaboravljeni. Dakle, gospođo ministre, pre mesec i po dana sam prisustvovao Odboru za omladinu i sport, gde sam upozorio ministarku sporta, kada je bio u pitanju ovaj rebalans, nismo uspeli u tome. Reći ću vam nešto drugo, vi morate da uspostavite dobru komunikaciju i sa ministrom sporta, i sa ministrom prosvete, da se jedna pojava u Srbiji hitno otkloni. Da bismo dobili sportiste, moramo da uložimo u njih. Sportisti ne dolaze slučajno. Sportista se godinama stvara u ovoj zemlji. Veoma odgovorno ću vam reći, voleo bih da me saslušate... (Predsednik: Gospodo poslanici, već drugi put molim, prekidate gospodina Spasojevića.) Gospođo ministre, stao sam tu da vam još jednom kažem da napravite komunikaciju sa ministrom prosvete i ministrom sporta da se školske sale u svim gradovima Srbije vrate deci. Dakle, koja je moja poruka? Da bismo dobili dobrog sportistu, mora da postoji izvorna komunikacija između sportskih klubova u jednom gradu, nebitno koji je, i da se sportske sale otvore za decu. Daću primer Kraljeva, a siguran sam da je tako u svim drugim gradovima. Neprihvatljivo je da za decu, koja su iz tih osnovnih škola, roditelji plaćaju određene svote novca za iznajmljivanje sportskih sala tihosnovnih škola u gradovima. Dakle, ako uđu u organizaciju nekog kluba, pošto su pretesne hale sportova, pošto ima mnogo prvoligaša, drugoligaša, naša deca u osnovnim školama dobijaju termine u 23.00, 12.00, jedan sat noću i tada treniraju. Mnogi roditelji ne mogu da plate to što klubovi potražuju, jer oni potražuju da bi iznajmili sale osnovnih škola da bi deca iz tih osnovnih škola trenirala u tim salama. Mi pravimo jedan apsurd. Postoji mnogo roditelja koji ne mogu da prihvate da plate, i šta smo onda dobili. Dobili smo da neko dete, koje je možda budući Kićanović, Slavnić, Divac ili neki fudbaler ili rukometaš, u kome se krije jedan veliki talenat, zbog toga što njihovo dete ne može da ode na taj trening da bude prepoznatljivo, možda je u startu oštećeno. Nećemo valjda praviti kod dece u četvrtom, petom i šestom razredu jednu takvu situaciju da se neko oseća poniženim, da bude uskraćen za nešto što je, pre svega, dečije pravo, pravo svakog čoveka da se u nečemu oproba. Ne mogu samo da treniraju deca bogatih. Dakle, moraju da se otvore sale osnovnih škola za decu i za klubove, da tu nema nadoknade. Država mora da nađe sredstva kako će neke troškove ovde da snosi. Još jednom vas molim, u ime mnogo roditelja iz Kraljeva, a siguran sam da je takvih situacija u Srbiji previše, da hitno reagujete i da sportske sale osnovnih škola za decu, koja su pri klubovima, oni su praktično deca tih škola, ne plaćaju nadoknadu za to. To je nešto na šta bi nam se svako u svetu nasmejao. Zar želimo decu na ulicama ili kanalisano preko sportskih organizacija da budu na pravi način angažovana, da dobijemo nove sportiste. Kada sve to uradimo, siguran sam da će trgovi za nekoliko godina ponovo biti prepuni građana Srbije kada budu dočekivali sportiste sa velikih svetskih takmičenja, olimpijada, svetskih i evropskih prvenstava. Tako se pravi jedan dobar sportista. Dakle, nemojte da deca u startu budu hendikepirana, jer roditelji ne mogu da plaćaju neke izdatke koji su potpuno smešni. Što se tiče drugog dela amandmana, mislim da poslanici NS zaista, na jedan vrlo korektan način, žele da sredstva NIP-a završavaju kanalisano ka gradovima koji imaju probleme. Ovde smo naveli Niš, Kragujevac, Obrenovac i Bor. Molim vas, kako se u tim gradovima živi? Kako se živi u Boru? Zagađenost je neverovatna. U Obrenovcu? Evo, kolega Batić je tu. Mi tražimo za te građane da se popravi kvalitet njihovog života. Takođe, pričamo o "fijatima", pričamo o akcijama, pričamo o mnogim stvarima, a u Kragujevcu i Nišu fekalne stvari teku po gradu. Nismo osnovne elemente higijene u tim gradovima uspostavili i nekog zdravog života, a pričamo o velikim projektima. Naravno, ima još mnogo toga da se kaže. Moramo se osvrnuti na životne stvari, moramo se osvrnuti na naše građane, moramo brinuti o realnim problemima koji Srbiju muče. Prestanimo sa nekim velikim obećanjima. Stavili ste u red pet miliona ljudi da čekaju nešto što možda nikada neće doći. Imamo problem sa punjenjem budžeta. Dajte jedanput da rešimo tu preregistraciju vozila, da građani jednu svoju državinu na pokretnoj stvari mogu legalno da pretvore u svojinu. Molim vas, mnogo toga je problem. Nemojte samo da se bavite, vi iz vladajuće koalicije, potkusurivanjima, da ispunjavate želje po kabinetima, da ispunjavate koalicione dogovore, dajte da pređemo na stvar. Međutim, bojim se, reći ću jednu stvar, kada se Vlada sastavlja na ovaj način, narod je to odavno rekao, "mnogo babica, kilava deca".
Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, apsolutno pružamo podršku amandmanu gospodina Srđana Spasojevića iz poslaničke grupe NS, jer je jedan od sijaset koji pokušavaju da pravilnije usmere finansijska sredstva nego što je to predloženo rešenjem Vlade. Mi smo nekoliko puta ukazivali na činjenicu da je, najblaže rečeno, nekim sumnjičavim privatizacijama prouzrokovana ova situacija, ali je zaista nedopustivo da se takve pojave i dalje tolerišu, a pogotovo tamo gde smo najosetljiviji, tamo gde se istinski živi u teškim uslovima, a to je na prostoru KiM, odnosno južne srpske pokrajine, tako da informacija koju smo dobili od Zvonka Mihajlovića, predsednika SO Štrpce, zaista je alarmantna, a videćete i zašto. Naime, u kosovskom dnevniku na albanskom jeziku "Koha ditore", u sredu 24. decembra objavljen je članak o Ineks ski-centru "Brezovica", poprilično zabrinjavajuće sadržine. U navedenom članku se kaže da je direktor Ineks ski-centra gospodin Aleksandar Janićević aplicirao za radnu dozvolu pri kosovskom ministarstvu za trgovinu i industriju, departman za turizam. Ovakav potez se tumači kao otvaranje puta za skoru privatizaciju ovog kompleksa. Vi znate ili dobar deo vas zna koliki značaj ima Ineksov ski-centar za opstanak Srba u opštini Štrpce. To je kičma privrede opštine, od koje direktno i indirektno zavisi oko 200 radnika i njihove porodice i čijom bi, eventualnom, ilegalnom privatizacijom od strane Prištine, bio zadat težak udarac opstanku Srba na ovim prostorima. No, povrh toga, verujemo da ste, takođe, upoznati sa činjenicom da je Ineks ski-centar Brezovica od prošle godine ušao u sastav Javnog preduzeća, koje smo toliko puta pominjali, Skijališta Srbije, iz čijeg budžeta se isplaćuju plate radnicima. Takođe je interesantna činjenica da je gore navedeni direktor Ski-centra, gospodin Janićević, u isto vreme i dodatni zamenik gradonačelnika opštine Štrpce, ispred institucija tzv. republike Kosovo. Na tu funkciju ga je pre nekoliko meseci imenovao gospodin Stanko Jakovljević, bivši koordinator opštine Štrpce i do pre nekoliko dana predsednik OO DS u Štrpcu i član Glavnog odbora stranke, a sada trenutno na funkciji gradonačelnika opštine Štrpce, ispred institucije tzv. republike Kosovo, a u skladu sa odlukom tzv. vlade Kosovo, broj 02/25, kojom se produžuje izvršna odluka Specijalnog predstavnika generalnog sekretara UN, broj 2007/64. Ovo nije prvi put da se imena gore navedenih, Jakovljevića i Janićevića, spominju kada je u pitanju privatizacija Ski-centra. Naime, njih dvojica su u poslednje dve godine u nekoliko navrata viđeni u prostorijama tzv. kosovske agencije za privatizaciju. Zanimljivo je i to da je državni sekretar u Ministarstvu za KiM gospodin Oliver Ivanović prekjuče, dakle 27. decembra, bio u poseti opštini Štrpce i da se, između ostalog, sastao iza zatvorenih vrata sa gospodinom Jakovljevićem i njegovim najbližim saradnicima, koji rade pri institucijama tzv. republike Kosovo, iako, s druge strane, primaju plate iz sistema Republike Srbije, dakle iz budžeta Srbije. Postavlja se i pitanje, u kom svojstvu se gospodin Ivanović sastao sa gospodinom Jakovljevićem, iako potonji više ne drži nikakvu značajnu funkciju ni pri organima države Srbije, izuzev mesta odbornika u SO Štrpce, čijim sednicama retko prisustvuje, ni u svojoj stranci. Prema nezvaničnim izvorima jednog od učesnika tog sastanka, gospodin Ivanović je sugerisao prisutnim saradnicima gospodina Jakovljevića da se vrate na svoja radna mesta pri institucijama tzv. republike Kosovo, a da će se tek naknadno rešavati njihov status pri institucijama države Srbije. Ovakav potez državnog sekretara se može od strane građana protumačiti kao podrška gospodinu Jakovljeviću i institucijama koje on predstavlja i kao poziv radnicima koji su poslušali savet Vlade Srbije da napuste radne mesta pri kosovskim institucijama da se u njih vrate. Drugim rečima, državni sekretar indirektno potpomaže izgradnju i jačanje institucija tzv. republike Kosovo na teritoriji opštine Štrpci. Navedena zbivanja su interesantna ako se sagledaju i kontekstu trenutne rasprave u Skupštini Srbije o predloženom budžetu za 2009. godinu, jer očigledno je da postoji namera određenih ljudi da na jedan ilegalan način privatizuju, a može se reći i otmu deo imovine jednog javnog preduzeća i da time nanesu materijalnu štetu državi Srbiji, a što je možda još i važnije i bolnije, da nanesu ogromnu štetu po opstanak Srba u opštini Štrpce. Dakle, ovim smo želeli da skrenemo pažnju na neka dešavanja koja mogu imati dalekosežne posledice, a iz ovoga što ste sada čuli možda se i može naslutiti zašto je bila onemogućavana rasprava o Euleksu, zašto je i ovako predložen budžet RS prilično restriktivan kada su u pitanju sredstva namenjena za južnu srpsku pokrajinu. Ujedno, zatražiću ovom prilikom i zvaničnu, ali iskrenu reakciju kako Ministarstva za KiM, tako i Vlade RS, povodom ovih informacija koje ste sada mogli da čujete. Jer svakako da je bolje na vreme sprečiti nešto, jer je posle teško, gotovo nemoguće ispraviti posledice koje će iz ovakvog akta neminovno proisteći. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović-Plavšić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka, potrudiću se da ne oduzimam puno vremena, ali mislim da u ovakvim situacijama moramo da iznesemo i neke činjenice. Svakako da je dobro voditi brigu o najugroženijim građanima. Svakako da je to ono što i Vlada Srbije i sva ministarstva u okviru Vlade imaju kao poseban zadatak, naročito u teškim vremenima. Međutim, poslednjih meseci imamo ovde priliku da slušamo, čini mi se, nešto što je možda malo prešlo granice dobrog ukusa, kada su u pitanju posebno osobe sa invaliditetom. Mislim da nije dobro političke poene zbrajati na ovim temama. Zarad toga imam obavezu da u svoje i u ime gospođe Rajkov, koja je naša koleginica ovde u Skupštini Srbije, ali, nažalost, zbog tehničkih nemogućnosti nije uvek u prilici da izađe za govornicu, da kažem samo par nekih stvari. Želim da podsetim da je gospođa Rajkov, narodni poslanik u poslaničkoj grupi G 17 plus, ali ona nije član nijedne stranke. Ona je ovde zato što je doajen pokreta osoba sa invaliditetom u Srbiji. U tom smislu, na raspolaganju je svim poslaničkim grupama kada su ove teme u pitanju, imajući u vidu da ona zaista najbolje poznaje i situaciju, a i način na koji se može pomoći osobama sa invaliditetom. Pre svega, zamolila bih one koji se bore za prava osoba sa invaliditetom i, između ostalog, u njihovom interesu, da se bar malo pozabave terminologijom. Znači, ne kaže se "osobe sa posebnim potrebama", to prosto nisu ljudi koji imaju bilo kakve posebne potrebe, to su ljudi koji imaju potrebe kao i svi mi, samo imaju nažalost i moraju da koriste drugačije načine da te potrebe zadovolje. Radi se o osobama sa invaliditetom, a ne o osobama sa posebnim potrebama. Nešto što je jako važno, to je da ne treba izdvajati, stigmatizovati i odvajati u posebne objekte ljude koji imaju invaliditet. Tendencija svuda u svetu, a naravno i u Srbiji, a to je nešto što je vezano za osnovna pitanja dostojanstva ljudskog, jeste pružiti im mogućnost i priliku da zajedno sa nama učestvuju na svim aktivnostima i da zajedno sa nama, sa svima ostalima koji nemaju invaliditet, mogu da koriste sve objekte. Mi, nažalost, kao Skupština još uvek nismo sjajan primer za tako nešto, mada smo upravo zahvaljujući gospođi Rajkov uložili napore da to postanemo. U tom smislu želim da kažem da tendencija treba da bude i kada o sportu govorimo da sportski objekti koji već postoje budu prilagođeni osobama sa invaliditetom i mogućnosti da ih koriste, a ne da se grade posebni neki sportski objekti za osobe sa invaliditetom. Radi se o jednom inkluzivnom pristupu koji je, rekla bih, već dugo i nešto što je u Srbiji poznato. Mislim da svi zajedno treba da se malo više edukujemo na ovom planu i da nam to bude poznato. U Skupštini Srbije, a i u Vladi, puno se radi na tome. Upravo sada, u 13.00 časova, gospođa Rajkov i ja ćemo imati jedan sastanak sa osobama sa invaliditetom u pokušaju da Zakon o zapošljavanju osoba sa invaliditetom još malo popravimo, kako bi on u punoj meri odgovarao svim osobama sa različitim vrstama invaliditeta. Mnoge stvari se dešavaju iza kulisa, tako da kažem, prosto mi se čini da nije baš primereno da dva meseca o jednom amandmanu govorimo i o tome kako samo jedna poslanička grupa ima potrebu da stvari popravi. Mislim da svi mi u Srbiji i svi mi u ovom parlamentu imamo potrebu da stvari na ovom planu popravimo. To sigurno nije pitanje političkih razlika i zaista ne bih želela da bude. Što se tiče samog amandmana na rebalans budžeta, možda ministarka nije imala sve informacije potrebne da vam odgovori. Reći ću do kakvih sam informacija došla u pokušaju da nađemo odgovor na pitanje koje ste vi dva meseca ovde postavljali, a mi nismo u pokušaju da štedimo vreme uvek želeli da vam odgovorimo. Ta sredstva postoje. Niko ih nije potrošio nenamenski. Ono što je trebalo uraditi povodom tih 12 miliona, to je da se podnesu odgovarajući projekti pomoću kojih bi se ta sredstva mogla opredeliti. Nažalost, to se nije do sada desilo, tako da je izvesna suma tih sredstava, oko šest miliona, rekla bih, upotrebljeno za izgradnju lifta u SC Košutnjak, upravo zato da bi jedan veliki sportski centar, u duhu inkluzije, mogao da bude pristupačan i za osobe sa invaliditetom. Ostala sredstva, takođe, neće propasti, ona se prenose, u mogućnosti su da se prenesu u narednu godinu, i naravno dobrodošli su projekti koji će omogućiti adaptaciju, ponoviću, adaptaciju postojećih sportskih terena i objekata kako bi ih mogle koristiti osobe sa invaliditetom koje bi na istom mestu gde i svi drugi mogli da se bave sportom. To je suština pokušaja da se ne diskriminišu osobe sa invaliditetom. Međutim, tu se radi o 12 miliona. Reći ću da Ministarstvo sporta je uložilo već 92 miliona, o tome baš niko posebno ne zna, upravo kada je sport osoba sa invaliditetom u pitanju. Radi se pre svega o onim novcima kojima su finansirani sportski savezi osoba sa invaliditetom. Takođe, stipendije sportista sa invaliditetom, paraolimpijske igre, na kojima su naši sportisti učestvovali i gde je Ministarstvo sporta u velikoj meri podržalo. Mimo tih 92 miliona, još 382 hiljade evra je opredeljeno i velikim delom dodeljeno kao nagrade najuspešnijim sportistima osobama sa invaliditetom. Radi informisanja javnosti i svih kolega u Skupštini, mislim da je bilo važno ovo da kažem. Mi ćemo, kao poslanička grupa G 17 plus, a očekujem i svi u ovoj skupštini, podržavati sve napore da položaj osoba sa invaliditetom u Srbiji bude još bolji. Poslednjih godina svi zajedno uradili smo puno na tome. Nadam se da ćemo ubuduće raditi bez potrebe da se politički prepucavamo oko toga. Zaista ne želim ovo da pretvorim u bilo kakvu vrstu rasprave. Osim toga, moram da krenem i na sastanak o kome sam govorila. Svi ste dobrodošli da dođete, da probamo da pomognemo osobama sa invaliditetom i da Zakon o zapošljavanju osoba sa invaliditetom bude bolji. U 13.00 časova, odnosno upravo sada, na trećem spratu. Kolega, moraću, nažalost, da odem i nemojte ovo shvatiti kao bilo kakvu vrstu izazova, već kao informaciju u pokušaju da svi radimo bolje. Hvala.
To je replika. Izvolite, gospodin Spasojević, replika, pa onda gospodin Lapčević.
Poštovani narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, zaista mi je žao što je poslanik iz G17 plus na ovakav način shvatio ovu poruku koju smo slali sa ove govornice. Dakle, NS je podnela amandman koji se nije sproveo u delo. Jako mi je žao što ste vi tek posle dva meseca izašli ovde i rekli u čemu je problem. Samo ste pokušali da kažete u čemu je problem. Nije tačno da mi želimo bilo šta politički da profitiramo ovde. Imali smo sa gospođom Čomić dobru saradnju i rekao sam sa ministrom finansija, koji je vrlo korektno rekla kako to može da se uradi. U jednom delu amandmana smo napravili ispravku, eto, iako smo mislili da nismo pogrešili, svi zajedno, da li je tako, gospođo ministre, napravili smo ispravku da bismo ljudima koji imaju problema, osobama sa invaliditetom, pomogli. Nemojmo sada da igramo ovde možda neku igru reči u kojoj možda ipak, kada govorimo o ovim licima, ne možemo baš da budemo potpuno neemotivni. Prosto začuđuje da se na više dopisa koje je ministar finansija uputio Ministarstvu sporta da se ovaj problem reši, niste se oglasili. Vi ste sada našli rešenje. Upravo je u tome i problem. Upravo je problem u tim feudima koje vi pravite i vi hoćete, gospodo iz G 17 plus, da profitirate na nečijim problemima. Ovde smo vrlo korektno, dobronamerno, ljudski postupili, ponavljam, u saradnji sa potpredsednicom Skupštine, gospođom Gordanom Čomić, sa gospođom Dragutinović koja je deo vladajuće koalicije i koja je prepoznala problem. Dogovorili smo se da ne želimo da bilo ko ovde profitira. U tome i jeste problem što vi uvek hoćete da profitirate na bilo čemu. Ne bih više u ovom delu da se suprotstavljamo. Žao mi je što se ne sprovodi. Ako je NS prepoznala problem, onda treba da se realizuje, ako je to uradila LDP, treba da se realizuje, ako je to DS, treba da se realizuje. Nemojte sada ovde da pričate da je jedna poslanička grupa, pa to upravo govori sve o vama, vi ste jednostavno nezadovoljni što smo mi kao NS prepoznali problem. Mislim da je to sramota. Ponavljam još jedanput, veoma korektno je bilo od ministara finansija i od potpredsednice Skupštine, našli smo problem, našli smo mogućnost kako da se amandman prihvati i evo posle dva meseca čujemo da se realizacija sprovodi. To je ono u čemu je problem. Hvala.
Reč ima gospodin Lapčević.
Poštovana gospođo predsednice, amandman koji je podneo gospodin Spasojević ispred poslaničke grupe NS u jednom svom delu sadrži definisanje sredstava iz NIP za realizaciju određenih projekata, između ostalog i za realizaciju davno zacrtanog projekta izgradnje fekalnog kolektora za prečišćavanje otpadnih voda u gradu Nišu. U obrazloženju izveštaja Vlade se kaže da se amandman ne prihvata jer će se sredstva za realizaciju NIP-a rasporediti po odluci Vlade kojom će se odrediti prioriteti i to, pre svega, za realizaciju već započetih projekata, a ako ostane nešto novca i za neke nove projekte. Prošle godine je Skupština grada Niša jednoglasno, podsećam i ponavljam, usvojila na sednici program izgradnje lokalne infrastrukture i prioritete koje treba finansirati iz NIP. Između ostalog, kao prvi prioritet iznad prioriteta je bio izmeštanje osam kilometara pruge koja preseca grad Niš na dva dela i dislociranje tog koloseka na istočnu deonicu od Panteleja do Proseka, izgradnja tih osam kilometara pruge. Na ovom delu pruge, koja prolazi kroz centar grada i koja deli grad Niš na dva dela je, od kada postoji pruga do dana današnjeg, zadnjih 40 godina, poginulo 148 ljudi, zato što ljudi nemaju druge mogućnosti, tim pružni prelazi nisu obezbeđeni, prelaze preko pruge, 150 osoba, naših sugrađana, izgubilo je život na toj pruzi. Prošle godine je aplicirano za taj projekat i to je načelno odobreno. Ove godine se nije krenulo u realizaciju tog projekta i nezvanično saznajem da ni naredne godine, ne samo za projekat izmeštanja pruge već i za turistički kompleks Ada-Ženeva-Sajmište, Radnu zonu, Sever i Donje Međurovo, Aerodrom, neće biti para. O kolektoru za prečišćavanje otpadnih voda, koji je takođe jedan od prioriteta i ovde u ovom amandmanu pomenut, takođe nema ni govora da će biti potpomognut od strane države sledeće godine. Taj kolektor za prečišćavanje otpadnih voda za 300.000 stanovnika grada Niša košta 50 miliona evra. Niški budžet ukupno iznosi 70 miliona evra godišnje. Pored svih izdataka, kažite mi kada će moći grad da izdvoji dovoljno sredstava da izgradi taj kolektor. Za 20 - 30 godina? Šta ćemo da radimo do tada? Bez pomoći države nema nikakve šanse da se ove stvari reše, ali pošto je rečeno da će ovde sredstva iz NIP-a biti usmerena po posebnoj odluci Vlade, čitaj u prevodu - po predlogu ministra Dinkića i po njegovoj odluci, ali naročito da se plati ono što je do sada započeto, a za nove projekte kojih, što se tiče Niša, nema nijednog, sredstava verovatno neće ni biti. Zašto neće biti? Zato što 300 i nešto miliona evra mora od prodaje NIS-a da se prebaci Vojvodini, jer je tamo vruće, pa onda hajde da guramo pare u Vojvodinu. Mora milijardu dinara iz budžeta da se prebaci opštinama na jugu Srbije, jer je i tamo vruće, mora i tamo da se gasi požar. Beograd mora da zadrži za sebe jer je veliki grad, svi državni organi su tu, ne bi bilo zgodno da se ljudi bune u Beogradu. Kada će doći jug Srbije na red? Nikad. Uvek će biti neki prioritet gde mora da se gasi. Mora da se gasi Kragujevac, jer je tamo gusto, tamo će ljudi da se pobune, ajde, pravimo fiktivna preduzeća, obezbeđujemo 14 milijardi za tobože posao sa Fijatom, za koji i vrapci na grani vide da neće od toga ništa biti, dajemo 212 miliona dinara za isplatu zaostalih zarada radnika u Kragujevcu, jer će se oni pobuniti. Ali zato ta ista sredstva za slične namene, za Niš ili za neku od opština jugoistočne Srbije, nema, nema jer su tamo ljudi fini, ne bune se, ne prave galamu, pa nema veze, setićemo se njih kada ne bude požara na drugim mestima u Srbiji. Tako teško da može Srbija da opstane ovakva kakva jeste. Već nekoliko puta pričam na sličnu temu najdobronamernije, jer to ako se ljudi iz jugoistočne Srbije, poslanici ili predsednici opština, na jedan krajnje civilizovan i kulturan način obraćaju Vladi, tražeći pomoć, jer je tamo najpotrebnija. Zašto je tamo najpotrebnija? Zato što su u indeksu ekonomske razvijenosti opštine jugoistočne Srbije, okruzi jugoistočno Srbije, ubedljivo na kraju. Leskovac 48,3, odnosno Jablanički okrug, Pčinjski okrug 49,6 u odnosu na prosečnu razvijenost u Srbiji, Zaječarski okrug 89, Nišavski okrug 84% u odnosu na prosečnu razvijenost u Srbiji, Toplički okrug 62. Tamo živi beda, i ako su ljudi fini i kažu da tamo treba pomoći određene projekte, da treba usmeriti sredstva državna pre svega za razvoj tih zaostalih krajeva, ali to rade na jedan fin način, ne prave galamu oko toga, onda Vlada kaže - videćemo ako bude ostalo para. To videćemo, ako bude ostalo para, uvek nema, jer uvek ima onih koji su drčniji, koji su bezobrazniji, koji dižu galamu, koji prete Ustavom, koji prete štrajkovima i bunama, jer za njih mora da se obezbede pare, ali zato za ove nerazvijene i za one koji su fini nema para. Mislite li da će to trajati do veka? Neće, ljudima će jednom prekipeti, pa će morati da traže svoju pravdu. Ako za sve druge može da se obezbede sredstva, ako mogu da se obezbede duplo veća sredstva za ministra Dinkića i njegov kabinet i za njegovu besomučnu potrošnju, ako niko ne sme da dirne u njegovo ministarstvo, pa se jedino njegovo ministarstvo finansira ove godine sa 100 miliona evra više nego prethodne za iste poslove, onda će ljudi jednom reći, pa čekajte, kada ćemo mi da dođemo na red. Kada će bilo koji dinar da dođe iz države Srbije za projekte jugoistočne Srbije, za izvlačenje tog kraja iz bede. Iz Kuršumlije se iselilo 60% stanovništva, nama svima. Procenat iseljenog stanovništva iz Topličkog okruga je 35% u zadnjih 20 godina. Zašto se ljudi iseljavaju? Zato što niko ne ulaže tamo, ali kada se ubiraju porezi onda poreska uprava Niš, to je posao, ljudi moraju da rade taj posao jer dobijaju naređenja, moraju da idu da kontrolišu sve živo, da pišu kazne i da ubiraju poreze, i od kazni novac uteruju u budžet Srbije zato što nema 25 milijardi ili 30 milijardi godišnje. Ove godine će budžet biti u minusu, pa se izmišljaju kojekakvi prekršaji kod tih ljudi, da bi im se pisale kazne i zatvarale radnje na po 10 dana da bi se popunio budžet Srbije. Valjda je taj narod i ti ljudi koji žive dole, valjda su i oni zaslužili da im se deo sredstava od toga što daju državi vrati. Za ovako preko potrebne projekte. Nije ovo nikakav luksuz, nije ovo putovanje i usluge po ugovoru kod ministra Dinkića, nisu ovo 23 milijarde kojima će moći da raspolaže kako mu padne na pamet. Ovo su jedva stotinak miliona da se reši prečišćavanje otpadnih voda u gradu Nišu. Ako se to ne reši, grad neće imati od čega da reši. Pruga će ostati u centru grada, poginuće još neko. Ko će da snosi za to odgovornost? Da li je za to nekog briga u Vladi? Bojim se da teško kada može da im padne na pamet da treba pomoći i te ljude i te sredine. Molim vas da o ovom amandmanu i uopšte o nameni sredstava iz budžeta ubuduće razmišljate na taj način da treba malo ravnomernije razviti ovu zemlju, a ne sve gurati u Beograd, u Vojvodinu i u razvijene krajeve. Pogledajte samo kako se namenjuju sredstva iz NIP-a, kako se namenjuju sredstva preko raznih ministarstava za druge projekte. Sredstva iz Fonda za razvoj, prošle godine je za teritoriju Nišavskog okruga je oko 3,5% sredstava Fonda za razvoj otišlo za preduzeće firme iz tog kraja. Zato će za Beogradski okrug ili za ove razvijenije otići mnogo veći procenat u odnosu na broj stanovnika. O prosečnim platama, o broju nezaposlenih, ne treba da govorim. U jednoj Toplici imate isti broj zaposlenih i nezaposlenih. Moraju ljudi da beže ili da se organizuju da prave socijalne buntove. Mislim da su vam penzioneri, radnici koji neće dobiti povišicu, odnosno 7.000 obećanih od Vlade od pre dva meseca, radnici Robnih kuća "Beograd" i ko sve ne, sasvim dovoljni da vam prave socijalne probleme. Ne treba vam mnogo veća grupa ugroženih građana jugoistočne Srbije, koji će jedno morati da se organizuju, jer drugačije neće moći da dođu do svojih prava, do svojih egzistencijalnih uslova za život. Razmislite malo o tome. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođa Vjerica Radeta. Imate još sedam minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je neverovatno da Vlada nije prihvatila amandman gospodina Srđana Spasojevića. Mi ovde danima slušamo podsećanje vama, gospođo ministar, i ne samo vama, svakom predstavniku Vlade od strane poslanike Nove Srbije, koji su svojevremeno na rebalans budžeta podneli amandman, koji su podržale sve poslaničke grupe i koji je obavezao Vladu na određene poslove iz oblasti sporta kada su u pitanju invalidi. Svaki ministar koji je ovde bio i koji je podsećan na to, rekao je - da, to nije sporno, uradićemo to. Rok je odavno prošao. Sa rebalansom budžeta završavamo. Prelazimo na odluku o privremenom finansiranju od 1. januara. Vi niste prihvatili amandman. Dakle, vi ste obmanuli građane Srbije i dalje ih obmanjujete. Zaista ćete morati, iako ceo dan, odnosno već nekoliko dana izbegavate da odgovarate na naša pitanja, da kažete šta vas je rukovodilo da jedan amandman, prihvaćen od strane svih poslanika Narodne skupštine, niste realizovali do danas. Onda, pošto ga niste realizovali, dobijate ponovo novi amandman na ovaj predlog budžeta. Vi ga ne prihvatate. Tu zaista ne postoji nijedno racionalno obrazloženje. GospođaSnežana Stojanović je malopre pokušala da objasni, s obzirom da je iz stranke G17 ministar za sport i omladinu, pa je onda koleginica pokušala da odbrani svoju koleginicu ministra, pa je rekla da su već utrošena izvesna sredstva, 95 miliona, ali da sve to nije dovoljno, da će to i dalje da se radi itd. Pa i to je razlog više da i oni prihvate ovaj amandman, a i da ga vi prihvatite. Dakle, sama je rekla, pretpostavljam na osnovu informacija od ministra za sport, da je nedovoljno sredstava, uloženo je 95 miliona, još treba, a vi nećete da prihvatite ovaj amandman i da uložite još 12 miliona zato što bi onda bio problem, morali biste da smanjite usluge po ugovoru potpredsedniku Vlade za privremeni razvoj, što je neverovatno. Zaista, naše je stalno pitanje, to govorimo već godinama, a evo ponavljamo i ovih dana, stalno ostajemo bez odgovora, šta su to usluge po ugovoru? Koje su to usluge po ugovoru koje potpredsednik Vlade za privredni razvoj treba da potpiše i da to građane Srbije košta 25 miliona dinara? S kim zaključujete ugovore? Šta se na osnovu tih ugovora radi? Naravno, kada bismo imali završni račun budžeta za prošlu godinu, onda bismo mogli da znamo koliko je i tačno u koje namene su potrošena sredstva namenjena za ugovore za prethodnu godinu, a evo sad imamo i za ovu godinu nešto što niko živi ovde ne zna šta znači. Ubeđena sam da ni vi, gospođo ministar, ne znate koje su to usluge po ugovoru i šta to potpredsednik Vlade za privredni razvoj namerava da ugovara i gde namerava da potroši 25 miliona dinara iz džepova građana Srbije. Tu je predložio kolega Spasojević da se taj iznos umanji na 13 miliona i onda bi 12 miliona dinara ostalo Ministarstvu omladine i sporta, upravo za one namene o kojima su govorile kolege koje su ovde govorile pre mene. Ovaj amandman ima još jedan interesantan nastavak, odnosi se na Ministarstvo za Nacionalni investicioni plan, gde je amandmanom predloženo da se za 800 miliona dinara umanje sredstva iz budžeta koja su predviđena kao nefinansijska imovina koja se finansira iz sredstava za realizaciju Nacionalno investicionog plana. Nefinansijska imovina - to je, prvo, vrlo interesantan termin, a drugo, zaista se i ovde postavlja pitanje koja je to nefinansijska imovina koja bi građane Srbije trebalo da košta 12 milijardi dinara. Dakle, vi se tako razbacujete sredstvima građana Srbije, bez ikakvog normalnog i zdravorazumskog obrazloženja, da je to zaista strašno. Onda nam kažete - amandman se ne prihvata iz razloga što će se sredstva za realizaciju Nacionalnog investicionog plana rasporediti po odluci Vlade. To nas i brine, da sredstva iz Nacionalnog investicionog plana raspodeljuje Vlada, umesto da smo odavno već ovde usvojili zakon o Nacionalnom investicionom planu, da li se slažete gospođo ministar, i da se tim sredstvima raspolaže na osnovu zakona, a da ne može tim tolikim sredstvima da raspolaže Verica Kalanović i Mlađan Dinkić. Znate, gde god je mnogo para, tu je Mlađan Dinkić i društvo oko njega. Vi to onda dozvoljavate. Kako možemo mi na taj iracionalni pojam "nefinansijska imovina" da predvidimo 12 milijardi sredstava građana Srbije nekome kome je partijski drug i najbolji menadžer na svetu Bojan Krišto, koji je sebi samo za jednu mesečnu platu isplatio 11 miliona evra? Prihvatite ovaj amandman, inače ćete se mnogo zameriti građanima Srbije. Nemojte da im kradete pare iz džepa.
Na član 5, razdele 3. i 24, amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite.
Uvaženi članovi predsedništva, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, amandman na član 5. predviđa da se prebace sredstva namenjena za usluge po ugovoru kabineta potpredsednika Vlade za privredni razvoj na Ministarstvo za dijasporu. To je predloženo iz dva razloga. Prvi i osnovni, odnosno najvažniji razlog je svakako da se povećaju dotacije za aktivnosti koje bi mogle da obezbede značajno učešće države u smislu očuvanja nacionalne samobitnosti Srba koji žive van matice. Ovo podrazumeva namenu određenih sredstava za oblast dopunske nastave iz srpskog jezika, za druge kulturno-obrazovne, kao i za informativne sadržaje. O značaju ovoga izlišno je trošiti reči. Generalno naši ljudi koji rade u inostranstvu su lojalni građani i prilično su dobro integrisani u društva zemalja koje su im pružile gostoprimstvo. Naravno, integracija ne treba i nužno da podrazumeva asimilaciju. Mislim da se time dobija ne samo da naši građani zadržavaju svoj identitet, već i zadržavaju jednu vrstu veze sa maticom. Mislim da je posebno važno da se o ovome povede računa u određenim zemljama u okruženju gde postoji pritisak na nacionalne aktivnosti, sa tendencijom njihovog ugrožavanja, pa čak i same asimilacije srpskog stanovništva koje živi u tim zemljama. Drugi razlog za ovaj amandman jeste smanjenje neopravdano velikih sredstava koja se nalaze na stavci usluge po ugovoru kod potpredsednika Vlade zaduženog za privredni razvoj. Kada se pogledaju ekonomska klasifikacija 421 i 423, odnosno plate zaposlenih i usluge po ugovoru - obe imaju identične iznose, odnosno po 25 miliona dinara. Dakle, angažovanje ljudi po ugovoru košta isto koliko i sredstva izdvojena za sve zaposlene. Tu se može postaviti pitanje da li Vlada implicira da onda ti zaposleni nisu sposobni da odgovore zadatku, pa je neophodno angažovanje i duple administracije. Ovo postavlja pitanje racionalizacije državne uprave. Da li je državna uprava racionalna vidi se kroz distribuciju novca, odnosno kroz to koliko ona sama troši. Da li je jedna administracija racionalna o tome može da se polemiše, ali mi se čini da je kod nas slučaj - da je administracija skupa, glomazna i da za izvršenje budžeta koristi veći njegov procenat nego ijedna druga zemlja. Možda gospođa ministar može i da nam da tačan podatak o tome kasnije. Ukoliko se pogledaju u svakom organu i saberu klasifikacije 422 - putovanja, 423 - usluge po ugovoru i 424 - specijalizovane usluge, vidi se zapravo koliko građane koštaju usluge servisa. Samim tim, čini mi se da i pada u vodu obećanje o racionalizaciji državne uprave, kao što su naravno pala u vodu i mnoga druga obećanja poput obećanja o povećanju penzija na nivou 70% nivoa prosečne plate, 1.000 evra po akciji, 200 hiljada novih radnih mesta itd. Gospođo ministar, apelujem da prihvatite ovaj amandman.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Gospodin Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je amandman koji je podneo kolega Nikola Lazić apsolutno smislen i da ga treba prihvatiti. Ako pogledate ceo budžet, odnosno predlog budžeta za 2009. godinu, videćete da su manje-više kod svih budžetskih korisnika, posebno kada je reč o državnim organima, predviđena prilično velika sredstva za tu budžetsku poziciju koja se zove - usluge po ugovoru. Za te usluge po ugovoru kada je reč o kabinetu potpredsednika Vlade za privredni razvoj predviđeno je 25 miliona dinara. Sad se postavlja pitanje čemu tolika sredstva i u kojim situacijama uopšte postoji potreba da taj budžetski korisnik zaključuje sa trećim licima ugovore o delu. Kad se zaključuje ugovor o delu? Ugovor o delu se zaključuje onda kada kod jednog budžetskog korisnika ne postoji dovoljno stručnih, kadrovskih i drugih potencijala da se određeni posao uradi unutar samog budžetskog korisnika, pa je onda budžetski korisnik u situaciji da na osnovu ugovora nabavlja određene usluge, odnosno da se za njegove potrebe izvršavaju određeni poslovi. Sada se postavlja pitanje, u kakvim to situacijama može da se nađe kabinet potpredsednika Vlade za ekonomski razvoj da bi u toku 2009. godine, na ime zaključivanja ugovora o delu potrošio čitavih 25 miliona dinara. To nije slučaj samo kada je reč o kabinetu potpredsednika Vlade za ekonomski razvoj. Dovoljno je da pogledate svakog budžetskog korisnika, i predsednika Vlade, i prvog, i drugog, i trećeg i četvrtog potpredsednika Vlade, i ministarstva i posebne organizacije itd, i videćete da se zaista velika finansijska sredstva odvajaju na ime usluga po ugovoru i na ime troškova putovanja. Zaista se ponekad zapitam da li je Vlada Srbije, kada je pravila projekciju budžeta za 2009. godinu, imala u vidu uopšte - čime se budžetski korisnici bave, kakva je osnovna priroda njihove delatnosti, ili su ti iznosi pisani u Predlogu zakona o budžetu onako po željama raznih ministara, njihovih zamenika, šefova partija koje čine vladajuću koaliciju itd. Vi ste, recimo, maločas imali u amandmanu narodnog poslanika Milana Dimitrijevića činjenicu da se za troškove putovanja u Generalnom sekretarijatu Vlade izdvaja za 2009. godinu čitavih 94 miliona dinara. Sada je dovoljno da čovek zdravorazumski pogleda te stavke i da se zapita, a gde će to generalni sekretar Vlade, zajedno sa zaposlenima, da putuje tako mnogo tokom 2009. godine, da bi mu se izdvojilo čitavih 94 miliona dinara za nekakve troškove putovanja. Generalni sekretarijat Vlade ima zadatak da pripremi sednice Vlade, kako bi Vlada donosila odluke koje su u skladu sa Ustavom i zakonom, dakle, manje-više to su administrativno-pravni i tehnički poslovi. Sada se postavlja pitanje gde će to generalni sekretar Vlade da putuje tokom 2009. godine, pa da mu se izdvoji čitavih 94 miliona dinara za troškove putovanja. Razumem da su veliki troškovi putovanja za Narodnu skupštinu zato što poslanici dolaze iz raznih krajeva Srbije, neko živi u Beogradu, neko živi u Leskovcu, Nišu, Valjevu itd. Koliko znam generalni sekretar Vlade živi u Beogradu, zaposleni u Generalnom sekretarijatu Vlade uglavnom žive u Beogradu i sada se postavlja pitanje kako je moguće da ljudi koji žive u Beogradu i koji uglavnom obavljaju administrativno-pravne poslove za Vladu tokom 2009. godine na ime troškova putovanja treba da potroše 94 miliona dinara. Uopšte ti troškovi putovanja, gospođo Dragutinović, zaista su veliki za svakog budžetskog korisnika. Razumem da predstavnici države treba da putuju, niko to ne osporava, ali da li baš treba da putuju toliko da potroše tolika sredstva? Što se tiče ovih ugovora o delu, odnosno naknada koje se isplaćuju na ime ovih ugovora o delu, kolega Lazić je postavio jedno vrlo argumentovano pitanje - kada će Vlada Srbije konačno početi u praksi da primenjuje ono na šta je obavezuje strategija reforme državne uprave, Zakon o državnoj upravi i sve one silne političke proklamacije o tome da ćemo napraviti državnu upravu koja je u skladu sa evropskim standardima. Samo da vas podsetim, 2004. godine usvojena je strategija reforme državne uprave, određeni su rokovi koji moraju da se poštuju kada je reč o reformi državne uprave. Ova država je čak preuzela i određene obaveze prema OEBS-u, prema EU, jer smo, ako se ne varam, dobili odgovarajuća finansijska sredstva iz inostranstva da bi realizovali tu reformu. Sada kada pogledate kraj 2008. godine2004. godine usvojena strategija reforme, onda dokle smo stigli sa sprovođenjem te strategije? Stigli smo dotle da imamo jednu od najglomaznijih državnih administracija, da će kabinet potpredsednika Vlade za ekonomski razvoj tokom 2009. godine da potroši 94 miliona dinara za usluge po ugovoru, da će generalni sekretar Vlade da putuje tokom 2009. godine za ko zna koliko miliona dinara itd. Gde se dede ta vaša reforma državne uprave? Kada ćete konačno s njom da počnete? Nije dovoljno samo da pričate o reformi. Mislite da je dovoljno samo nešto da se stavi na papir, da se osnuje agencija za sve i svašta i da je reforma na taj način završena. Vi se smejete, gospođo Dragutinović, evo pitam vas, vi ste ministar u Vladi, ima li jednog ministra u Vladi koji može da nam kaže, ovako naizust, koliko postoji agencija u Republici Srbiji. Ne, ljudi bi morali da nađu ko zna koliko zakona. Čak su neke agencije uredbom formirane, uredbom o Vladi Srbije. Nema nijednog ministra u Vladi, ma koliko bio kompetentan, da ga sad pitate - gospodine ministre, koliko ima agencija u pravnom sistemu Republike Srbije, koliko god da je čovek inteligentan i da je upućen u materiju, mora najpre da sedne, pa da obezbedi brdo službenih glasnika, pa da pita svoje savetnike, zamenike, pomoćnike da mu nađu, možda za čitav jedan dan čovek ne bi mogao da vam da odgovor na to pitanje. Ovo što vam govorim uopšte nije tako naivno. Imate agencije koje bukvalno ne rade ništa, a direktor agencije i zaposleni u ovoj agenciji primaju platu. Imate čak u izveštaju Evropske komisije, gospođo Dragutinović, kritike na račun stanja u oblasti energetske efikasnosti. Naveo sam samo jedan primer. Ovde sam citirao izveštaj Evropske komisije. Zašto? Da vam pokažem šta vaši evropski prijatelji misle o tome kako vi radite. Razumem da ne slušate opoziciju, primitivni smo, neobrazovani, ne razumemo se u materiju, izazivamo incidente itd, ali ovi u Evropskoj komisiji su i obrazovani, i kulturni i ne izazivaju incidente, pa šta vam oni kažu, kako radite? Ne radite dobro. Dolazimo do jedne zaista paradoksalne situacije, gospođo Dragutinović. Ako izuzmemo ove političke teme kao što su Haški tribunal, KiM, Vojvodina, dolazi se do jednog paradoksalnog zaključka: mnogo toga što vam prigovara opozicija u ovom parlamentu i SRS, to isto vam prigovaraju i vaši evropski prijatelji. Oni vam kažu da mnogo trošite. To da ova država mnogo troši, to nije rekla samo SRS ili DSS, ili NS. To su vam rekli ljudi iz Evropske komisije, da je javna potrošnja izuzetno velika. To su vam rekli ljudi iz Svetske banke, iz MMF, dali su vam konkretne cifre, koliko mnogo više trošite nego države slične veličine i ekonomskog razvoja u Evropi. Oni su vam rekli da te agencije koje ste formirali ne rade ništa. Gospođo Dragutinović, 2004. godine, možda ne znate i nije greh ako ne znate, možda niste dužni da znate, ali 2004. godine osnovana je Agencija za energetsku efikasnost. Sad je kraj 2008. godine. Za četiri godine valjda treba da bude nekih pomaka na planu energetske efikasnosti u Srbiji. Uzmete da čitate izveštaj Evropske komisije o stanju reformi u Srbiji tokom 2008. godine, mnoge reči kritike na račun Agencije za energetsku efikasnost. Postavlja se pitanje - kako ta agencija radi, zašto nešto ne promenite, možda treba nešto da se ukine, da se promeni neki direktor. Šta treba da se uradi, pa da te agencije profunkcionišu. Očigledno nemate nameru da ih ukidate, ali kad ih već ne ukidate, imate li neke mehanizme da naterate te ljude da rade svoj posao, ili ste ih samo tu postavili da bi zadovoljili neke svoje partijske kvote. Ovaj mi je bio dobar u kampanji, neka bude zamenik direktora, ovome je strina učlanila toliko i toliko ljudi u DS, hajde i nju da zaposlimo u tu agenciju. Je l' tako to radite ili ipak vodite računa o nekoj stručnosti, o efikasnosti, racionalnosti itd. Juče sam rekao, ne samo juče, mnogo puta, ako već stežete kaiš i ako to poručujete građanima, hajde krenite od samih sebe, krenite od ministarstava, od posebnih organizacija, od agencija, od organa uprave u sastavu ministarstava itd. Pogledajte sada koliko ova vlada gomila isti broj organa koji rade isti posao u istoj materiji. Imate Ministarstvo za prostorno planiranje i zaštitu životne sredine, osnovali ste Zakonom o ministarstvima, možda i treba da postoji to ministarstvo. Onda imate Agenciju za zaštitu životne sredine. Već postoji paralelizam organa, i ministarstvo i agencija su organi Republike Srbije. Da stvar bude još smešnija, imate Fond za razvoj životne sredine i za zaštitu životne sredine. Postavlja se pitanje - da li zna ministar odakle dokle idu kompetencije ministarstva, odakle dokle agencije, a odakle dokle Fonda za zaštitu životne sredine. Da li se zna ko šta radi u ovoj državi? Šta će vam tri organa koja rade isti posao u istoj materiji. Ako je ministar nesposoban da se bavi poslom u resoru kojem stoji na čelu kao ministar, promenite ministra. Ne, vi imate ministra, imate direktora Agencije za zaštitu životne sredine, imate direktora Fonda za zaštitu životne sredine. Čemu to u uslovima kada građanima poručujete da, kad izlaze iz stana, treba da gase svetlo, da ne kupuju šporete u 2009. godini, da ne ulaze u kredite itd. Vama je to smešno, gospođo Dragutinović, i meni je, ali to su rekle vaše kolege iz Vlade. Da li treba da vas podsećam na sjajne izjave Slobodana Milosavljevića, Božidara Đelića, Olivera Dulića, koji su njihovi napori da se uštedi u 2009. godini. Slobodan Milosavljević neće kupiti šporet, Oliver Dulić gasi svetlo kad izlazi iz stana, a najštedljiviji je Mlađan Dinkić. On je rekao - inače mnogo ne trošim, nemam od čega ni da se ustežem u 2009. godini, ne vozim skupocene automobile, nemam skupocene satove, ne nosim markirana odela, običan sam građanin Republike Srbije, ponašaću se kao svi ostali građani Srbije. To su mere štednje koje vaše kolege u Vladi poručuju građanima Srbije, odnosno daju recepte kako da se manje troši u 2009. godini. Namerno, gospođo Dragutinović, karikiram neke stvari. To možda vama, kad vi i ja polemišemo, izgleda smešno. Razumem da znate o čemu govorim, ali izgleda tragično u očima naroda kome poručujete da u 2009. steže kaiš, a ova vlada ne da nije učinila ništa da stegne kaiš, ova vlada će da potroši više nego što je trošila tokom 2008. godine. Krajnje je vreme da preduzmete neke mere da se smanje troškovi za državnu administraciju, znam da je bolno, ali u taj posao jednom morate da krenete. Niko od vas ne traži da sad napravite neke ekstremne rezove i da ceo posao završite tokom 2009. godine. To nije realno i to ne treba da se radi. Krenite postepeno u te promene. Vi ne preduzimate apsolutno bilo kakve korake. Čak ste predložili u 2009. godini povećanje obima državne administracije, i u kadrovskom i u finansijskom smislu. Od tih mera štednje, gospođo Dragutinović, neće biti ništa, štedeće građani, ali ne zato što im vi kažete da štede, znaju ljudi da moraju da štede jer ih sila ekonomskih prilika na to tera, pa kad već građani štede, ajde pokažite minimum dobre volje da i ova i ovakva vlada uštedi makar jedan jedini dinar.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Na član 5, razdele 3. i 25, amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 92. Ustava Republike Srbije i članom 2. tačka 6) Zakona o budžetskom sistemu. Gospođa Vjerica Radeta želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što pročita gospođa Đukić-Dejanović, podnela sam amandman na član 5. razdeo 3, glava 3.9, Savet za borbu protiv korupcije se briše. Kada se ovako kaže neko ko nije imao ovu knjižurinu koja se zove budžet ne bi znao o čemu se radi. Radi se o tome, dame i gospodo, da je u budžetu Republike Srbije predviđeno da se Savetu za borbu protiv korupcije odrede sredstva od 19 miliona 901.000 dinara. Prvo pitanje na koje bi trebalo neko ovde da odgovori jeste šta je do sada taj savet uradio, a mnogo puta smo bili u prilici sa slušamo gospođu Barać koja je iznosila razne podatke, koja je otvarala mnoge afere koje su na volšeban način zatvarane? Šta je konkretno taj savet za borbu protiv korupcije uradio? Šta su nadležni državni organi uradili na osnovu svega toga što je gospođa Barać iznosila u javnosti? Šta su državni organi uradili protiv toga što je gospođa Barać, presednik tog saveta za borbu protiv korupcije, kojoj ste vi, gospođo Dragutinović, predvideli 20 miliona dinara iz džepova ovog naroda, rekla da se ona nešto pita da bi ona priznala Kosovo i da je za nju Kosovo nezavisna država? Postavljali smo to kao poslaničko pitanje i da smo u normalnoj državi istog dana bi ta gospođa bila smenjena sa državne funkcije i vama na pamet ne bi palo da joj predvidite 20 miliona narodnih para, toj gospođi Barać, koja kaže da je neko pita ona bi priznala Kosovo. Hvala bogu, niko je ništa ne pita. Ovo je političko pitanje i to je bio naš osnovni motiv, što smo odmah podneli amandman da se briše, da ovaj savet za borbu protiv korupcije, zbog takve izjave Verice Barać, dobije nula dinara iz džepa građana Srbije. Postoji i drugi razlog. Sad zamislite, malopre gospođa Đukić-Dejanović pročitala da jeamandman koji sam podnela neustavan, a u skladu je sa Ustavom da Verica Barać kaže da je Kosovo nezavisna država. To je u skladu sa Ustavom, a kada mi kažemo da to ne sme narod da plaća, nekoga ko to kaže, to nije u skladu sa Ustavom. Vrlo interesantno poimanje Ustava. Šta je još jedan razlog koji je pravni, finansijski, državnički, kakav god hoćete? To je ono o čemu smo pričali kada ste pre 10-tak dana doneli Zakon o agenciji za borbu protiv korupcije. Imate Savet za borbu protiv korupcije, i njemu 20 miliona, imate Agenciju za borbu protiv korupcije, koja počinje da radi 1. januara, taman kada stupi na snagu odluka o privremenom finansiranju, pošto nećete imati budžet, predvideli ste joj 12 miliona 577.000 dinara. Ko će sada stvarno da se bori protiv korupcije u državi Srbije? Da li ovaj savet koji će potrošiti 20 miliona narodnih para ili ova novoformirana agencija koja će potrošiti 12,5 miliona narodnih para? Ni više nezavisnih regulatornih tela kako ih vi zovete, niti više korupcije nego u državi Srbiji, u vrhu vlasti, najodgovorniji ljudi u državi Srbiji su kriminalci i to je već jasno svakom građaninu Srbije. Vi, valjda, da biste napravili neku dimnu zavesu, vi ovde zamajavate narod pričom o formiranju ove agencije za borbu protiv korupcije, pa saveta za borbu, pa svi nešto za borbu protiv korupcije, a korupcija cveta li cveta. Šta smo mi rekli pošto znamo kako moraju da se podnose amandmani na budžet svake godine, ovaj iznos od 19 miliona 901.000 dinara, za koji mislimo da ne treba da troši Verica Barać i neko društvo s njom, odnosno Savet za borbu protiv korupcije, mi smo predvideli za Ministarstvo za KiM. Zato što mi smatramo, za razliku od Verice Barać, da je KiM sastavni deo Srbije, da će tako uvek biti i da je Vlada Republike Srbije, da je država Srbija u obavezi da mnogo ozbiljnije vodi računa o KiM, o Srbima koji žive na KiM, o Srbima koji bi vrlo rado da se vrate na KiM, a ne mogu, a država im ne stvara uslove da to mogu da urade. Čuli ste malopre kolegu Vladana Jeremića kada vas je upoznao sa jednom činjenicom koja se dešava na KiM. Mi danima pričamo da je Euleksokupacija KiM. To do vas iz vlasti ne dopire, do vaših ušiju ni do vaše svesti. Zašto smo mi predvideli ova sredstva u okviru Ministarstvo za KiM? Najpre moram radi javnosti da kažem da je za 2008. godinu u budžetu za Ministarstvo za KiM bilo predviđeno 6 milijardi 374 miliona 833.299 dinara. Ove godine stežemo kaiš na KiM. Ove godine je budžetom predviđeno četiri milijardi 177 miliona 913.000. Za 36% manje sredstava je, dame i gospodo, ovim predlogom budžeta predviđeno za Ministarstvo za KiM nego što je to bilo prošle godine. Ministarstvo za KiM, odnosno sredstva koja se troše na KiM, a mi smo predvideli da se ovo umesto Verici Barać da svima i to tačno smo predvideli da se da KiM, da to bude, da ta sredstva budu u razdelu 25 funkcija 110, na stavci 472 - naknada za socijalnu zaštitu iz budžeta. Konkretno za naknadu za socijalnu zaštitu iz budžeta predvideli smo ovih 20 miliona koje ste vi predvideli ovoj agenciji, Komisiji za borbu protiv korupcije Verice Barać. O čemu se tu radi? Na KiM, čitam obrazloženje iz budžeta, deo obrazloženja iz budžeta, je u veoma teškim uslovima, u rasutim enklavama, bez slobode kretanja ostalo da živi 146.297 Srba i nealbanaca. Prema zvaničnim podacima pokrajinske organizacije "Crveni krst" KiM, od navedenog broja, to sam već čitala pre neki dan, ali nadam se da ne smeta, 8.296 porodica živi u stalnom stanju potrebe za humanitarnom pomoći i njihova egzistencija praktično zavisi od te pomoći. Kako ste predvideli u budžetu, moram da podsetim da ćete za tih 8.296 porodica da izdvojite u toku 2009. godine 22.000 komada paketa hrane i 22 paketa higijene. Prošli put sam rekla da je to negde po tri paketa godišnje za svaku porodicu, pa sam posle izračunala da je to tačno 2,6 paketa za svaku porodicu. Ne znam kako ćete da delite ovo iza zareza, da li ćete litar ulja da uzmete, pa da delite na ove procente ili na koji način, to ne vidim ovde, ali pretpostavljam, vi ste mnogo pametna Vlada, vi ste smislili kako ćete to da uradite. Mogli biste, pošto je to takođe u istoj ovoj stavci budžeta, mogli biste jedan deo ovih sredstava, umesto Verici Barać recimo da date za Fond koji već godinama pokušavaju da dobiju neki dinar za porodice nestalih i ubijenih sa KiM. Vidim ovih dana se svi nešto slikaju ispred zida plača, hajde konkretno da uradimo da ova sredstva damo tim porodicama da bi mogle lakše da dođu do saznanja šta se zapravo desilo sa članovima njihovih porodica, da li su ubijeni, gde su ubijeni, da one koji su ubijeni sahrane u skladu sa pravoslavnim običajima, što oni insistiraju, oni koji su oteti da se sazna ako su još živi gde su itd. Ne može o tome da se brine samo ta grupa građana, ta nevladina organizacija, to je obaveza države, to je obaveza onog Vukčevića koji se bavi nekim njemu poznatim stvarima i onim stvarima za koje je plaćen iz belog sveta, a ne bavi se onim što je zaista problem građana Srbije, što je zaista problem države Srbije. Mogli biste od ovih sredstava da izdvojite i neki deo recimo da pomognete, da otvorite sajt ovom udruženju porodica, pošto otvarate, čitasmo u novinama, da je onaj vaš kulturni ministar dao 25.000 za otvaranje sajta Kvirija, pa bih vas molila da nam kažete takođe, dok se družimo noćas do ponoći, da saznate od vaših saradnika, pozovite ih, koliko je još otvaranja sajtova Vlada Republike Srbije finansirala? Da vidimo da li je to uobičajeno ili Kvirija ima neki prioritet kod ministra Bradića. Sve to ne interesuje samo poslanike SRS, to interesuje i građane Srbije. Znate, građani Srbije kada saznaju tako neku informaciju, oni se zgranjavaju, pitaju kada nas sretnu, ljudi, da li je moguće da to radi Vlada Republike Srbije? Da li je moguće da takve kojekakve stvari Vlada Republike Srbije toleriše da nikoga nije briga šta su stvarni interesi građana Srbije? Ne možete da mi kažete i ne možete da me ubedite da nije interes države Srbije i građana Srbije da prestane da radi ta Komisija za borbu protiv korupcije ako imamo agenciju, ako ovima imamo predviđenih 12 miliona dinara, ovima predviđenih 20 miliona dinara, pa gde se onda steže kaiš? Građani Srbije samo stežu kaiš. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što se zakonom o budžetu Republike Srbije utvrđuju potrebna finansijska sredstva za rad organa državne uprave i službi Vlade koji su osnovani u skladu sa Ustavom, zakonima, odnosno propisima Vlade. Nisam ja u ovom amandmanu pominjala da li je neka agencija ili komisija u skladu sa Ustavom formirana ili nije u skladu sa ustavom, ali nije u skladu sa zdravom pameti da imamo i Komisiju i Agenciju, da građani plaćaju i jedno i drugo, da se i jedna i druga kao bori protiv korupcije, da korupcija pored toga i dalje cveta u neograničenim količinama, da je svakome jasno da je ova komisija morala da bude zamenjena agencijom, zato što jeste ta Verica Barać koja bi, kaže, priznala Kosovo i Metohiju, što je nedopustivo da kaže neko ko dobija platu iz budžeta i koga finansiraju građani Srbije. (Predsednik: Vreme.) Dakle, nedopustivo je da i dalje postoji ta komisija i da se i dalje finansira iz budžeta. Mislim vas, nemojte da slušate ovo što je rekla gospođa Slavica Đukić-Dejanović, da sam predložila neustavan amandman. To je uvreda na moju pravničku struku. Sve što ovde govorim je u skladu sa Poslovnikom, zakonom i Ustavom, naravno, kao vrhovnim zakonom ove države.
Gospodin Milentijević ima reč po ovom amandmanu. Izvolite, pošto ste sačekali, pa ćemo onda pauzu.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, u ime svih nas koji živimo na KiM zahvaljujem se gospođi Vjerici Radeti koja pokušava da svojim amandmanom popravi predlog budžeta Republike Srbije u 2009. godini kada je u pitanju KiM. Gospođo Radeta, mislim da je to vrlo nemoguće. Nemoguće je iz dva razloga. Prvi i osnovni razlog je grubo kršenje baš Ustava Republike Srbije, koji u članu 182. stav 2 predviđa dve autonomne pokrajine, i sada su tu oni dvojni aršini. Kada je u pitanju AP KiM, striktno se poštuje ustavna odredba i iz budžeta Republike Srbije se izdvaja minimum od 7%. Sada bih voleo da znam koji je to minimum kada je u pitanju KiM.Da li je taj minimum umanjenje 36% od budžeta za 2008. godinu ili će za 2010. godinu biti još veći minimum, gde će se možda i 50% umanjiti budžet kada je u pitanju Ministarstvo za KiM. Drugi razlog je neshvatljiv i loš odnos i ove skupštine, i Vlade Republike Srbije, i ministarstava u Vladi Republike Srbije i predsednika Republike Srbije. Zašto? Vlada je svojim zaključkom prihvatila osnivanje Skupštine Zajednice opština AP KiM. Nakon toga je jasno i glasno ignorisala i bojkotovala Skupštinu Zajednice opština AP KiM, time što niko od predstavnika Vlade, ni ministarstava, u periodu od osnivanja Skupštine Zajednice nije otišao na sednice Skupštine Zajednice, a njih je održano šest do sada. Nekoliko puta je rukovodstvo Skupštine Zajednice u pisanom obliku tražilo prijem kod predsednika Vlade da se razjasne neke stvari oko problematike na KiM, a to je misija Euleks, budžet i sve ono ostalo što prati situaciju na KiM. Skupština Republike Srbije i Vlada Republike Srbije su ignorisali zahtev opozicije da se na dnevni red stavi rasprava o stanju i situaciji na KiM. Ignorisana je peticija 75 hiljada Srba i nealbanaca sa KiM da se ne prihvati misija Euleks. Po pitanju misije Euleks vođeni su tajni pregovori. Ko je pregovarao, ne zna se. S kim je pregovarao, ne zna se. Sadržaj pregovora o šest tačaka sporazuma Ban Ki Mun - Beograd su još nepoznati. Sporazum je javnosti predstavljen kao diplomatska pobeda i da je u skladu sa Rezolucijom 1244. Da će u sredinama gde žive Srbi i nealbanci, policija, pravosuđe i carina raditi pod ingerencijom Unmika i da će sa Unmikom sarađivati. Misija Euleks je razmeštena po celom KiM. Unmika na terenu više nema. Još jednom, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, a građani srpske nacionalnosti i nealbanci na KiM to dobro znaju, Unmika na KiM više nema. Šta dalje? Pre neki dan je predsednik Republike Srbije pisao pismo Ban Ki Munu, gde od njega očekuje da će Euleks biti neutralan i da će sprovoditi šest tačaka sporazuma. Sada, ovih dana, i gospodin Zanijer i Beograd pripremaju pregovaračke timove za pregovore o šest tačaka sporazuma Ban Ki Mun - Beograd. Pitam vas: da li to znači da tek sada počinju pregovori o šest tačaka, tobože, sporazuma Ban Ki Mun - Beograd? Imam utisak da je to ta prilika, jer čim nema sadržaja u javnosti o šest tačaka, otprilike to je to. U tome je osnovni problem. Prihvatili ste misiju Euleks, ona je zauzela svoje pozicije i više nemate šta da pregovarate. Misija Euleks uveliko sprovodi plan Martija Ahtisarija, a plan je, gospodo, da sprovede nezavisnu državu Kosovo. Ukoliko misija sprovodi taj plan, čime će nas sada obradovati pregovori ovog pregovaračkog tima Zanijera i Beograda. Kako Unmika više nema na KiM, ova vlada se opredelila da slabi i povlači državne institucije sa KiM. Najbolji primer su prethodni zakoni o pravosuđu, gde se, kroz pojedine zakone, provlači AP, pa smo onda ukinuli i minimizirali više od pola sudova, svaki sud smo sveli na po jedan, otprilike da bi imali nešto od zakletve, a tačno pola njih smo povukli sa KiM. Takav je odnos i ove skupštine prema KiM, takav je odnos Vlade, ministarstva i predsednika Republike Srbije. Takav odnos svi ovi koje sam nabrojao imaju i prema budžetu Republike Srbije, posebno kada je u pitanju budžet za socijalna davanja, na koji je gospođa Vjerica Radeta podnela amandman. Neshvatljivo je da od 970 miliona, koliko je bilo u budžetu za socijalna davanja za 2008. godinu, za 2009. godinu se predlaže 100 miliona. Ima jedna odluka Vlade Republike Srbije, gde se pojedina davanja prenose na Ministarstvo za socijalna pitanja, a kolika su ta davanja, to niko ne zna. Ne znamo, gospođo ministre, nisam imao još prilike da saznam, ako budem saznao, biću zadovoljan i srećan što vi to kažete. Međutim, ako imamo u vidu da za usluge po ugovoru i specijalizovane usluge, ono o čemu je dilema među svim našim poslanicima i mojim kolegama za šta ta sredstva idu, imam ih i ja, ako je za te dve vrste usluga opredeljeno 60 miliona, a 100 miliona za socijalna davanja, onda je to apsurd. Ukratko ću vam reći, s obzirom da je vreme na isteku, o kojim se to potrebama radi kada su u pitanju tih 100 miliona dinara. To su sredstva za siromašne porodice. To su sredstva za porodice koje tragaju za svojim nestalim članovima. To su sredstva za finansiranje materijalnih troškova osnovnih i srednjih škola, troškova prevoza učenika, troškova đačkih kuhinja i troškova smeštaja dece ometena u razvoju i specijalnim školama. To su sredstva za 8.296 porodica, korisnika koji žive u stalnom stanju potrebe za humanitarnom pomoći, njihova egzistencija praktično zavisi od iste, a to su ogrev, oni paketi o kojima je govorila gospođa Vjerica Radeta. Da li neko misli da sa 100 miliona mogu da se pokriju ove potrebe kada su u pitanju socijalna davanja za teritoriju AP KiM. O smanjenju plata i o budžetu, koji je smanjen u ukupnom iznosu od 36%, govoriću po svom amandmanu. Ali, činim mi se da ovim načinom i projekcijom ovog budžeta, država Srbija svesno nastoji da Srbe i nealbance integriše u kosovske institucije. To je nešto neprihvatljivo. Nemojte se uopšte ljutiti kada vam, po ko zna koji put, kažemo da se vi, kada je KiM u pitanju, zalažete samo verbalno.
Nakon pauze ćemo nastaviti rad. U pitanju je amandman gospođe Milice Radović. Pauza je do 15,10 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu. Na član 5, razdele 3. i 16, amandman je podnela narodna poslanica Milica Radović. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5, razdele 3. i 51, amandman je podnela narodna poslanica Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, žao mi je što gospođa ministar nije tu, nakon toga što bi čula moju argumentaciju zašto treba prihvatiti ovaj amandman možda bi ga i prihvatila, a ne bi ga odbila, kakva je trenutna situacija sa ovim amandmanom. Predlažem da se iz razdela 3, i to funkcija 110 - izvršni i zakonodavni organi, a glava 3. i 7, Kancelarije za saradnju sa medijima, i to usluge po ugovoru, gde je predviđeno 16 miliona dinara, predlažem da se sa ste stavke skine 10 miliona dinara i da se tih 10 miliona dinara prebaci za usluge po ugovoru, a za Poverenika za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Jednostavno rečeno, da se od Kancelarije za saradnju sa medijima, Vladine kancelarije, prebaci 10 miliona na Poverenika za informacije od javnog značaja. Zašto sam baš ovaj iznos uzela od Vladine Kancelarije za saradnju sa medijima? Zato što predsednik Republike, Boris Tadić i Vlada Republike Srbije i sada veoma dobro kontrolišu sve medije, i elektronske i štampane, tako da po meni ova kancelarija ne bi ni trebalo da postoji, tako da im je i ovo šest miliona što im ostaje više nego dovoljno. Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja ustanovljen je Poverenik za informacije od javnog značaja i taj zakon smo ovde izglasali 2004. godine. Međutim, pre par nedelja smo takođe izglasali i Zakon o zaštiti podataka o ličnosti, pa je tako sadašnji poverenik zadužen i za zaštitu ličnih podataka. Dakle, poverenik dobija drugi takođe jako važan zadatak, odnosno imaće dve nadležnosti. Međutim, nije dovoljno samo to da mi usvojimo ovde jedan zakon, nego taj zakon mora i da zaživi i da se sprovodi da bi zaista bio zakon. Ovakvo rešenje za poverenika je preuzeto iz iskustava drugih zemalja, gde se pokazalo kao veoma dobro. Međutim, treba uzeti u obzir da se uslovi u kojima radi naš poverenik i njegove strane kolege razlikuju kao nebo i zemlja. Srpski poverenik za informacije od javnog značaja suočava se sa velikim problemima u svom radu. Između ostalog, postoji i jedna vrsta opstrukcije i nesaradnje od strane Vlade Republike Srbije, dakle ministarstava, kao i od nekih državnih institucija. Recimo, sa ovom nesaradnjom su se suočavali i neki skupštinski odbori. Poverenik i njegovi saradnici imaju veliki broj predmeta. U izveštajima koje poverenik redovno dostavlja Narodnoj skupštini o svom radu, znamo da ima pet hiljada registrovanih predmeta i da je mnogo predmeta koji su do sada nerešeni. Poverenik radi u potpuno neadekvatnim uslovima i sa veoma malo ljudi. U toj službi trenutno radi sedam osoba, jedan vozač, dve sekretarice i četiri pravnika, plus poverenik, dakle ukupno sedam, ne postoji ni jedan inspektor. Kada se to uporedi sa službom poverenika u Sloveniji, a Slovenija znamo da ima dosta ili mnogo manje stanovnika nego Srbija, onda u Sloveniji ima čak 10 inspektora, a u Srbiji ne postoji nijedan. Apsurdno je očekivati da u postojećim uslovima srpski poverenik na pravi način odgovori, uz već svoje postojeće obaveze, i na dodatne, daleko teže i složenije zadatke koji proističu iz Zakona o zaštiti ličnih podataka. Ukoliko se brzo ne promene okolnosti biće ugrožene šanse da se taj zakon uopšte primenjuje, a znamo da je mnogo zakona koji uopšte nisu zaživeli, pa ne bi bilo dobro da i ovaj zakon bude mrtvorođenče. Taj zakon, dakle Zakon o zaštiti ličnih podataka, afirmiše pravo ličnosti da u načelu sama odlučuje o obradi i upotrebi podataka o njoj. Drugo, precizno definiše okolnosti i uslove pod kojima se podaci o ličnosti mogu obrađivati i koristiti uz saglasnost te ličnosti. Najvažnije je da se uspostavi efikasan mehanizam pravne zaštite za sve slučajeve povreda prava. U Srbiji se svakodnevno krše prava na zaštitu podataka o ličnosti. Mi zapravo nismo ni svesni dimenzija tog kršenja. Sada ću vam pokazati jedan spisak koji je prekjuče, dakle 27. decembra, objavljen u "Politici", u delu oglasi. O ovom spisku je, inače, bilo reči i pre par dana, gde je kolega Kragović govorio o ovom spisku iz jednog drugog i drugačijeg ugla, i bio je potpuno u pravu, da ovde ima mnogo ljudi koji nemaju pravo na besplatnu dodelu akcija samo zbog toga što su rođeni na KiM, tako da je on bio veoma jasan kada je govorio o ovom spisku te večeri. O ovom spisku gde piše, odbacuju se prijave za upis u evidenciju nosilaca prava, podnosilaca, dakle spisak ljudi koji nisu stekli pravo na besplatnu podelu akcija, želim da govorim o ovom spisku kao flagrantnom kršenju Zakona o zaštiti prava na ličnost. Molim vas, ovo je već drugi spisak. Dakle, pre jedno dve nedelje je isto ovako jedan spisak objavljen, pa su gospoda iz Agencije za privatizaciju bili upozoreni da to ne smeju da rade, da krše zakon. Oni su to toliko uvažili da su posle dve nedelje objavili drugi spisak. Ukupno su objavili oko 60 hiljada imena, prezimena, imena roditelja i plus su tu objavili jedinstveni matični broj svakog građanina. Dakle, pored toga što ih je poverenik upozorio, oni su taj prekršaj ponovili, pa ih sada javno ovde upozoravam da im slučajno ne padne na pamet da objave moje lične podatke. Jedna je stvar kada objavite ime i prezime, a sasvim je druga stvar, i oni to dobro znaju, kada objavite jedinstveni matični broj nekog građanina. Ako bismo ušli u detalje, onda je Agencija prekršila dva zakona, prekršila je važeći zakon iz devedesetih godina koji se bavi zaštitom podataka o ličnosti, a prekršili su i zakon koji smo mi ovde izglasali. Oni moraju da znaju da osam dana nakon toga što se zakon objavi u "Službenom glasniku" on stupa na snagu, iako je predviđeno da se on primenjuje od 1. januara. Dakle, oni su prekršili dva zakona. Opet kažem, žao mi je što gospođa Dragutinović nije ovde, jer bi ona razumela zašto Poverenik za informacije od javnog značaja, a od januara i za zaštitu podataka o ličnosti, i njegova služba moraju da budu bolje finansirani, kako se naša ljudska prava ne bi kršila. Hvala lepo.
Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Momiru Markoviću, obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, na osnovu člana 85. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Izvolite, reč ima narodni poslanik Momir Marković, a posle njega narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mesec i po dana unazad se znalo kakva će biti sudbina budžeta i znalo se da je ova vlada planirala da 2009. godinu počne sa privremenim finansiranjem. Razlog je vrlo jednostavan, para nema. Januar i polovina februara su inače, kako to poslovni ljudi kažu, siromašni meseci, jer se u januaru takoreći ništa ne uplaćuje do 20. januara, februar takođe. Bilo je jasno zašto će Vlada krenuti na privremeno finansiranje. S druge strane, nesuglasice u Vladi su odraz i ovakvog budžeta. Rasprave, svađe, otimačina za svaki dinar su izrodili ovu knjigu od 800 i nešto strana, u kojoj se nedvosmisleno vidi da su pare deljene ne prema nekim prioritetima, nego jedini prioritet i jedina koncepcija je bila ko je na kojoj funkciji, koja je stranka na kojoj funkciji, kojastranka koje ministarstvo drži, koja stranka koje veze u Vladi ima da izlobira. Došli smo do ovoga do čega smo došli. Imamo tako nebuloznih stavki, gde se milioni rasipaju, jednostavno bacaju u nekakva ministarstva i troše na vrlo nekonkretan način. S druge strane, imamo delove ministarstava, delove službi, koje su i te kako potrebne građanima i koje građanima pružaju određene usluge, a ostale su uskraćene za dobar deo sredstava samo zato što nisu bile u situaciji da njihovi ministri eventualno pripomognu da se pare odvoje. Gospođa Donka Banović je svojim amandmanom tražila da se preraspodeli jedan deo sredstava koja je Vlada, odnosno kabinet predsednika Vlade opredelio za tzv. Kancelariju za saradnju sa medijima. S druge strane, upravo Poverenik za informacije od javnog značaja, koji je otkada je ova skupština formirala tu kancelariju i izabrala poverenika, pastorče ove države i ove vlade. S obzirom da sam u timu koji pomaže u pripremi odbrane prof. dr Vojislava Šešelja, često smo imali prilike i potrebe da sarađujemo sa poverenikom i dosta smo kvalitetnih informacija dobili. Međutim, njegova kancelarija, kako ste maločas čuli, broji ukupno sedam zaposlenih, a i na zahteve, i na njegove naloge se mnogi u ovoj državi i Vladi oglušuju. Ne samo Vlada, nego čak i javna preduzeća, daju sebi za pravo da kažu da je, recimo, plata direktora ili plata predsednika upravnog odbora ili plate članova upravnih odbora poslovna tajna. Zašto će nam onda zakon o povereniku za informacije od javnog značaja? Da vidimo kako to izgleda u ovoj knjižici od 800 i nešto strana. Strana 26 - Kancelarija za saradnju sa medijima, kaže ovako: usluge po ugovoru - 16 miliona dinara. Ako je kancelarija, koja ima toliko zaposlenih, već formirana, koje su to usluge po ugovoru i kome se te uslugepo ugovoru plaćaju? Pročitaću i taj deo, to je strana 166, kaže se: Kancelarija za saradnju sa medijima osnovana je Uredbom Vlade, br. taj i taj, "Službeni glasnik" taj i taj, kao služba Vlade u skladu sa kojom Kancelarija za saradnju sa medijima obaveštava javnost o radu Vlade, ministarstava, posebnih organizacija, službi Vlade, stara se o internom informisanju. Imaju li ministri mogućnost da na konferenciji za štampu obaveste građane Srbije, srpsku i svetsku javnost, šta to rade? Zar im je bila potrebna za ovo kancelarija? Dalje, kaže - interno informisanje. Da bi oni informisali javnost, moraju da budu interno informisani, pa se to na tri kolena prenosi, a onda će onaj treći informisati javnost tako što će, kako kaže, izdavati javne interne publikacije i obavljati druge poslove iz oblasti saradnje sa medijima koje joj poveri Vlada. Kaže - u kancelariji su obrazovane osnovne unutrašnje jedinice, i to: sektor za saradnju sa medijima, u okviru koga su obrazovane unutrašnje jedinice, i to: pres-služba, obaveštavanje domaće javnosti o radu Vlade; Odsek za saradnju sa stranim medijima, organizacija praćenja aktivnosti članova Vlade van zemlje. Dakle, kada ministar nešto radi u zemlji ili kada Vlada nešto radi u zemlji, posebna služba će ga pratiti, a za one poslove koje će ministar ili ministri, ili Vlada u celini, kada ode negde u inostranstvo, doduše, cela nikada nije odlazila. Mislim da bi za Srbiju bilo najbolje da cela Vlada ode, ali da uzme kartu u jednom pravcu. Kaže - pres-kliping, interno informisanje članova Vlade. Znači, oni kao da ne govore između sebe, nego moraju pres-kliping, pa - ministar Dinkićje rekao ovo, ministar Đelić je rekao ono, ministar Dinkić je rekao da se ide na privremeno finansiranje, jer neće glasati. Rekao je doduše, to znaju građani Srbije, znaju narodni poslanici, ali izgleda ovi u Vladi ne znaju, nego će morati ta njegova izjava da se prosledi svim članovima Vlade, otkucana, da bi se ljudi informisali. Sektor za internet, u kome se obavljaju poslovi koji se odnose na prezentaciju rada Vlade putem interneta i prezentaciju najširih informacija o Republici Srbiji. Nazdravlje. Kaže - najveće učešće u strukturi opredeljenih budžetskih sredstava imaju sredstva za usluge po ugovoru – kako akoova kancelarija postoji, ako u njoj postoje zaposleni, ako u njoj zaposleni ostvaruju prava iz radnog odnosa, primaju platu koja je sigurno daleko veća od prosečne plate u privredi i u vanprivredi u Srbiji – pa kaže ovako, a odnose se na usluge informisanja javnosti, "Beta", "Tanjug", "Fonet", "Srna". Sada meni tu nešto nije jasno, da li oni plaćaju "Beti", "Fonetu", "Tanjugu", "Srni", pusti ovakvu informaciju, to košta toliko, rad po učinku, učinim ja tebi, učiniš ti meni. Ja tebi dam pare, ti meni proslediš informaciju. U Vladi sve funkcioniše, a oni samo što se tamo ne pobiju. Dalje kaže - stručne usluge, troškovi prevođenja i dodatno angažovanje prevodilaca. Imamo li mi u Vladi prevodioce? Prevodioce koji rade, koji su zasnovali radni odnos u Vladi. Kome to dodajemo nova sredstva za dodatna prevođenja? Šta to prevodimo? Hoćete li da vam kažem, dame i gospodo narodni poslanici, setite se unazad dve-tri godine, koliko smo zakona dobili koji su neprimenjivi na našu državu, na naše odnose, na našu privredu. Sećate se koliko smo zakona dobili koji su, zato što prevodioci, verovatno ovi po ugovoru, nisu preveli kako treba, ima li neke slovenačke reči. Čovek u prevođenju preskočio, pa smo tek tako shvatili da usvajamo slovenačke zakone, zakone Holandije, zakone Nemačke. Vrlo je malo zakona koje su ministarstva u svojim službama napravili i doneli ovde pred narodne poslanike, pri tom poštujući osobenosti ove države, ovog naroda i ove privrede. Kaže dalje, troškovi prevođenja i dodatno angažovanje prevodioca, usluge za izradu softvera koji je potreban internet odeljenju, pa 16 miliona za softver koji je potreban internet odeljenju; ajte, molim vas. Usluge obrazovanja i usavršavanja zaposlenih, kotizacija za seminare. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, oni kada hoće da se obrazuju i da se usavršavaju, ne mogu to da rade u Beogradu, nego mora bar Zlatni bor ili Kopaonik, pa se plati kotizacija, a izgleda da se na Zlatiboru mnogo dobro usavršava, eventualno u Vrnjačkoj Banji. Za stručne ispite, usluge štampanja biltena; Vlada komunicira između sebe biltenima. Nešto se ne sećam da je ta Vlada dostavila neki bilten i ovde Narodnoj skupštini, pa da malo i mi pogledamo šta oni to rade, kada već ovolike pare odvajaju itd. S druge strane, imamo Poverenika za informacije od javnog značaja, imamo zakon koji obavezuje sve društvene subjekte da na zahtev poverenika za informacije od javnog značaja dostave informacije. Mi smo imali prilike da nam ne zato što on nije hteo, nego što ni njemu nisu dostavljali podatke i što ni njemu nisu dostavljali informacije, da po nekoliko meseci čekamo određena dokumenta koja su nam bila preko potrebna, jer je suđenje u Hagu odavno krenulo i dobijali so ih nekada sa zakašnjenjem, a nekada navrat-nanos. Zato je u pravu gospođa Donka Banović kada je tražila da se njima ostavi šest miliona, a da se 10 milina prebaci na konto Povereniku za informacije od javnog značaja. Sa ovih 6 miliona em će manje putovati na seminare, kurseve i ostale obuke i usavršavanja, em će Vlada i verovatno ovo odeljenje kvalitetnije raditi. Uostalom, neće plaćati za informacije "Betu", "Fonet" i ostale. Zahvaljujem.
Reč ima poslanik Ljubomir Kragović, vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je dva minuta i 30 sekundi.
Poštovane dame i gospodo, ponovo ću da izađem samo da pojasnim, radi građana KiM. Pre par večeri sam vam pokazao ovaj primerak "Politike", gde su izostavljeni svi oni koji nemaju pravo na besplatne akcije koje je sadašnji potpredsednik Vlade, gospodin Dinkić, obećao građanima Srbije. U međuvremenu, istakao sam da je povređen Ustav, član 20, 21, 23, 32, 38, 36, da je grubo narušen Zakona o zaštiti podataka o ličnosti, ali u međuvremenu je došao demanti da je za ovaj broj kriva lokalna samouprava. Međutim, kontaktirao sam lokalne samouprave na KiM i pitao sam da li je moguće da nešto što od nas traži Vlada Republike Srbije ili bilo koji njen organ vi ne dostavite na vreme, i zbog toga ovako jedan podatak od skoro 100.000 ljudi bude objavljen u medijima. Oni su kontaktirali Agenciju za privatizaciju koja je ovo objavila i Agencija je prenela poruku da se ona izvinjava, da je Agencija za privatizaciju grubo pogrešila, da je narušila par zakona i da je povredila Ustav, da lokalne samouprave nisu krive i usput je obećala da će u toku dana dostaviti saopštenje predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije da upozna javnost da je Agencija zaprivatizaciju grubo povredila zakone i pogrešila. U međuvremenu će u medijima, a u medijima verovatno u udarnom terminu večeras, "Dnevnika", da izađe saopštenje da je u ovom slučaju i za ovaj spisak građana sa KiM kriva Agencija za privatizaciju.Šta oni žele time? Oni u stvari žele da spreče da, a ovde stoji da svi i ovi koji su u ovom spisku imaju pravo da u roku od mesec dana ulože žalbu, prigovor,kako bi zaštitila svoja prava, da ne bi dodatno opterećivali građane KiM. Oni će se javno izviniti i svi ovi ljudi koji su na ovom spisku, a gde stoji da nemaju pravo na besplatne akcije, u stvari biće povučeno i oni će imati pravo na te besplatne akcije. Jedino preostaje da gospodin Dinkić i Vlada Republike Srbije obezbedi ta sredstva i da podeli, kako građanima u Srbiji, tako i građanima na KiM i svima koji su se prijavili za ove besplatne akcije koja je obećala Vlada Republike Srbije. Stoga još jednom ukazujem i zahvaljujem se Agenciji, i nadam se da će predsednik Skupštine u toku dana pročitati to pismo koje je ona poslala, da bi upoznali javnost i da ne bi stvarali paniku kod građana Srba ili Albanaca na KiM, a ovde vidim i mnogo Albanaca koji su upisali ove akcije, oni koji priznaju državu Srbiju. Zadovoljan sam što će oni ipak ostvariti svoje pravo i biti na tom spisku. Da li će Dinkić ispuniti svoje obećanje... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno.)o tom potom. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5, razdele 4. i 14,amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Vuković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, ispred SRS podneo sam amandman na član 5, razdeo 4, funkcija 330, u EK 423 - usluge po ugovoru, u kolonama 6 i 8, iznos od dva miliona zamenjuje se iznosom jedan milion. U članu 5, razdeo 14, funkcija 420, EK 451, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni šest iznos od 17 milijardi 285 miliona zamenjuje se iznosom 17 milijardi 286 miliona. U koloni 8 iznos 17 milijardi 885 miliona zamenjuje se iznosom 17 milijardi 886 miliona. Amandman nije prihvaćen, a motivi SRS, videćete kada budem završio, vrlo su časni i pošteni i želimo podnošenjem ovih amandmana da budžet, koji je u suštini katastrofalan, pokušamo da popravimo, u smislu da se budžetska sredstva rasporede kao što bi dobar domaćin to uradio u svojoj kući, vodeći računa o prioritetima i egzistencijalnim problemima. Vlada je odbila ovaj amandman, a obrazloženje je da, polazeći od opredeljenih obaveza u 2009. godini, predložena sredstva na EK 423 -usluge po ugovoru, potrebna su za obeležavanje jubileja povodom osnivanja Ustavnog suda, izradu i štampanje prigodnog materijala, redizajniranje i štampanje biltena Ustavnog suda, sa zbirkom sudskih materijala, odluka i stavova i implementaciju zakonske obaveze suda da obezbedi javnost svog rada. Takođe, prema Zakonu o Ustavnom sudu i Poslovniku o radu Ustavnog suda, postoji obaveza održavanja javnih rasprava, konsultativnih i drugih sastanaka radi razjašnjavanja složenih ustavno-pravnih pitanja. To ima za posledicu i neophodnost angažovanja eksperata van suda. Visina autorskih honorara utvrđuje se opštim aktom Ustavnog suda. U ovu ekonomsku klasifikaciju takođe spadaju i sredstva za obezbeđenje troškova obrazovanja i usavršavanja zaposlenih, učešće participacije u troškovima sastanaka koje organizuje Evropska konferencija ustavnih sudova, učešće na sastancima u zemlji i u inostranstvu. Ovom ekonomskom klasifikacijom obuhvaćeni su i troškovi reprezentacije, korišćenjem usluge bifea, toplih i hladnih napitaka, koje Ustavni sud ima u okviru svojih aktivnosti na preko 150 redovnih i drugih sednica i sastanaka Ustavnog suda. Predlog SRS ovim amandmanom sažet je u tome da SRS smatra da je neophodno smanjiti ove iznose za troškove usluga po ugovoru i isti iznos svesti u realne okvire zbog globalne ekonomske i finansijske krize i štednje u državnim organima. Smatramo da ova sredstva od uštede treba prebaciti u subvencije za razvoj i unapređenje poljoprivredne proizvodnje. Kao što su moji prethodnici rekli, podsećam da su predlogom ovog budžeta sredstva koja su u prethodnoj godini bila predviđena za poljoprivredu umanjena za jednu četvrtinu, a ako znamo da nastupajuća ekonomska kriza neće zaobići ni prostore Srbije, moramo biti obazrivi i pokušati da ova sredstva usmerimo tamo gde će nam zatrebati za nekoliko meseci, a to je u poljoprivrednoj proizvodnji. Kao što znate, poljoprivreda je gotovo uništena u Srbiji, a kao što znate takođe industrijska proizvodnja je u sve manjem razvoju, imamo problema na raznim nivoima, a poljoprivreda je nešto što vekovima imamo, i zdravu hranu, i resurse koji bi mogli da daju mnogo veće prihode, ali država, nažalost, u to ne ulaže nego ulaže, kao što ste videli, u nešto od čega ne može da se živi. Ne kažem da ta sredstva uložena i u tom drugom pravcu ne bi dala neke sporadične dobrobiti za ovo društvo, međutim, dobar domaćin prvo gleda kako će i na koji način da preživi, a većina građana u ovoj državi je na granici egzistencije. Podsećam vas samo da poljoprivredni proizvođači, da razni kombinati koji su radili u prethodnom periodu, imaju zaparložene njive jer nemaju sredstva, nemaju od države motivaciju u tom finansijskom smislu da mogu da razvijaju svoju proizvodnju i mi potrebe svoje baziramo na neke okolne evropske zemlje, prvenstveno mislim na Bugarsku, Grčku i ostale, koje imaju taj deo proizvodnje, taj poljoprivredni deo vrlo razvijen i imaju od toga ogromni prihod, kako je i u izvozu, a tako i u ekonomskom smislu. Zamolio bih one koji su nadležni za ovo da dobro razmotre ovaj naš amandman, da ta sredstva, to nije velika cifra, to je jedan milion samo, prebace u ovom smislu kao što je predložila SRS.
Reč ima poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je vrlo interesantan amandman, interesantno obrazloženje i dopuniću malo ovo što je kolega Vuković inače dobro rekao, ali moram da podsetim javnost Srbije da se približava, već je skoro 16,00 časova, da je noćas u ponoć poslednji trenutak kada bi mogao po zakonu, po Ustavu da se izglasa budžet Republike Srbije za narednu godinu. Podsećam takođe da je ovaj predlog budžeta kasnio u Skupštinu više od 40 dana, neko je danas precizno izračunao 47 dana. U međuvremenu u medijima, a i ovde, poslanici vladajuće koalicije ako s vremena na vreme izađu nešto da kažu, pokušavaju da skrenu pažnju da Srbija neće imati budžet zato što poslanici opozicije, a najviše SRS, učestvovanjem u raspravi o budžetu, podnošenjem amandmana i obrazlaganjem amandmana će biti uzrok zašto građani Srbije neće imati budžet za narednu godinu. Istina je, dame i gospodo i poštovani građani, potpuno drugačija. Istina je da je Vlada Republike Srbije, zbog netrpeljivosti koje postoje u Vladi od samog formiranja, zbog očiglednih neslaganja u vrlo bitnim stvarima i segmentima života, gde pojedini predstavnici Vlade otvoreno i javno govore o tome. To je bio razlog zbog čega namerno i svesno Vlada Republike Srbije nije na vreme dostavila narodnim poslanicima Predlog budžeta, da bismo kao svaka normalna država u zakonskom roku doneli budžet. Takođe podsećam građane Srbije, pre svega, da je rok za donošenje budžeta po budžetskom kalendaru iz zakona 15. decembar. Dakle, taj rok je odavno prošao i nikako nismo mogli do tog roka da izglasamo budžet. Očigledno je da postoji problem u vladajućoj koaliciji, mislim pre svega na Vladu Republike Srbije, možda narodni poslanici koji ovde sede to i ne znaju, ali je očigledno da postoje različiti interesi oko raspodele sredstava i da zato delu Vlade Republike Srbije apsolutno odgovara da iduća budžetska godina započne donošenjem odluke o privremenom finansiranju. Zašto? Zato što u predlogu budžeta o kojem raspravljamo za neka ministarstva su opredeljena manja sredstva nego što su ta ministarstva imala u budžetu za 2008. godinu. Pošto u Vladi ne mogu da se dogovore ko u ministarstvu i koje ministarstvo i koja agencija treba da steže kaiš, onda su se odlučili da građani Srbije stežu kaiš. Još jedno upozorenje građanima Srbije. Poštovani građani, lažu vas i lagaće vas verovatno ovih dana, da zato što smo mi podnosili amandmane i pokušali da ovim amandmanima uredimo budžet da vama građanima bude bolje i da imate koristi od ovog budžeta, lagaće vas da zbog te činjenice nećete dobijati redovno plate, socijalna davanja, penzije, porodiljsko itd. Sve to, poštovani građani, nije tačno, jer u ovom budžetu nisu predviđena sredstva za porodiljska odsustva, za novorođeno dete neće se isplaćivati odjedanput nego na 24 rate, ovim budžetom su vam predviđene manje penzije. Dakle, ništa što vam budu govorili zato što ne mogu da ispune svoje obaveze koje svaka normalna vlada ispunjava ne odgovara istini, to je pokušaj da se krivica skrene na drugu stranu. Amandman kolege Slobodana Vukovića koji se odnosi na troškove predviđene za Ustavni sud, kao i većina naših amandmana, odnosi se na usluge po ugovoru i predviđeno je da Ustavni sud za usluge po ugovoru troši 2 miliona dinara. Mislimo da je to mnogo i da to treba da se prepolovi i da je Ustavnom sudu sasvim dovoljno milion dinara za usluge po ugovoru za narednu godinu, a da se onaj drugi milion prebaci u Ministarstvo za poljoprivredu za subvencionisanje poljoprivrednih proizvođača. Mi smo izgleda razumeli šta je pravi problem i gde država treba da se umeša kroz ovaj budžet i kroz određena sredstva, ali nažalost ovi iz Vlade nemaju sluha za ono što su pravi i suštinski problemi u zemlji. Obrazloženje u samom budžetu, ne obrazloženje ovo koje je komentarisao kolega Vuković, nego u samom budžetu je interesantno obrazloženje za šta je sve trebalo da se potroše ta dva miliona koja su predviđena za troškova po ugovoru. Podsećam, ti troškovi po ugovoru su nešto što je uvek sumnjivo i što može ko zna kako da se potroši. Dakle, pored onoga što se kaže da su ta sredstva potrebna za obeležavanje jubileja povodom osnivanja Ustavnog suda, što je u redu, za izradu i štampanje prigodnog materijala, redizajniranje i štampanje biltena, ne znam zašto mora da se ugodi u da se redizajnira bilten, da se štampa to je u redu, Ustavnog suda, sa zbirkama sudskih odluka i stavova, redizajniranje i obogaćivanje internet stranice suda. Evo, dakle, umesto "Kviriji" trebalo je dati Ustavnom sudu, pa da oni urede svoju internet stranicu, a sve u cilju implementacije zakonske obaveze suda da obezbedi javnost svog rada. Sada ide najinteresantnije. Takođe, prema Zakonu o Ustavnom sudu i Poslovniku o radu Ustavnog suda postoji obaveza održavanja javnih rasprava, konsultativnih i drugih sastanaka radi izjašnjavanja i razjašnjenja složenih ustavno-pravnih pitanja. To ima za posledicu i neophodnost angažovanja eksperata van suda. Poštovane kolege, koga ste vi onda birali u Ustavni sud? Zar sudije ustavnog suda ne treba da budu najveći eksperti za ustavno-pravna pitanja? Da li je moguće da ste izabrali za sudije Ustavnog suda ljude koji moraju po ugovoru o delu da angažuju stručnjake, eksperte kako kažete za ustavno-pravna pitanja? Ovo je zaista skandal i katastrofa. Onda kaže - to ima za posledicu i neophodnost angažovanja eksperata van suda, a visina autorskih honorara utvrđuje se opštim aktom Ustavnog suda. U ovu ekonomsku klasifikaciju takođe spadaju sredstva za obezbeđenje troškova obrazovanja, usavršavanja itd. zaposlenih i troškovi sastanaka koje organizuje Evropska konferencija sudova, učešće na sastancima koje organizuju ustavni sudovi, kao i kotizacija za savetovanja u zemlji i u inostranstvu. Hajde u inostranstvu, samo ne znam šta će naše ustavne sudije u belom svetu da komentarišu naš ustav. Valjda sudije ustavnog suda drže te sastanke savetovanja u Srbiji i njima se plaća kotizacija, a ne da oni idu da slušaju. Koga? Ko može da savetuje sudije ustavnog suda iz ustavno-pravne oblasti? Ovo je zaista nešto neverovatno i očigledno je zapravo da ništa od ovoga i nisu stvarni troškovi, nego da tih 20 miliona predviđenih za troškove po ugovoru, neću da iznosim sumnju ni u jedno ime, ali može recimo sudija ustavnog suda da zaključi ugovor sa svojom tetkom, da tetku proglasi ekspertom, a da te pare podeli s njom. Izvinite, ali na osnovu ovog obrazloženja u sve može da se sumnja i tek ovo obrazloženje je dokaz da su svi ovi ugovori, odnosno sredstva predviđena za te neke ugovore o delu pod veoma sumnjivim okolnostima. Zato mi insistiramo i zato tražimo - dajte, poštujte zakon, poštujte budžetski kalendar, dajte nam blagovremeno završni račun, dajte nam blagovremeno predlog… (Predsednik: Vreme.) Završavam ovom rečenicom. …dajte nam blagovremeno predlog budžeta, pa ćemo onda kao odgovorni ljudi da raspravljamo o tome. A ne date nam budžet posle roka kada je trebalo da bude donet i danas smo mi krivi što do noćas nećete da usvojite budžet. Ne, vi to hoćete da tako bude.
Iskreno se nadam da će SRS dati doprinos da ne bude tako. Na vašoj sam strani u tom slučaju. Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Krstin želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe kolega Momčilo Duvnjak, koji je objektivno sprečen, podneo je amandman na član 5. razdeo 14, a kada kažem razdeo 14. onda se to odnosi na Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451, koja glasi - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama. Naime, gospodin Momčilo Duvnjak je hteo u koloni 6. iznos od 17.285.000.000 da zameni iznosom od 17.315.000.000, naime, da poveća za 30 miliona dinara subvencije za poljoprivredu. Zatim, isto to u koloni 8, iznos od 17.885.000.000. da se zameni iznosom od 17.915.000.000, što isto govori da želi da se poveća Ministarstvo poljoprivrede za još 30 miliona dinara, s obzirom da je poljoprivreda u katastrofalnoj situaciji. U više navrata pokušavao sam da dam do znanja kako može da se pomogne poljoprivredi, gde je krivica kod bivših ministara koji su zdušno, tobože donoseći neke zakone, mislili da će dobar deo novca otići u budžet opštine, pa pokrajine i budžet Republike Srbije. Međutim, vi niste imali razumevanja. Evo, i te 2006. godine, kada je ministar poljoprivrede bila Ivana Dulić-Marković, donet je taj famozni zakon o zakupu državnog poljoprivrednog zemljišta, gde smo mislili da će donošenjem tog zakona dobar deo novca, a to je od 100% datog u zakup poljoprivrednog zemljišta 40% ići opštini, 30% pokrajini, 30% Vladi Republike Srbije. Međutim, taj zakon je donet. Ministarstvo je prosledilo opštinskim vlastima da moraju da oforme komisije, a te komisije će oformiti one komisije koje će dati i odlaziti na licitacije ispred tih opština za one koji budu licitirali. Međutim, izgleda da je tu ulogu tada ministar Ivana Dulić-Marković shvatila tako da treba da napravi nešto što se zove paorska mafija. Samo ću iskoristiti jedan kratak deo da vam pročitam, a to su objavile jedne novine koje su dosta čitane u Srbiji. Kaže - bivša ministarka poljoprivrede i potpredsednik Vlade Srbije, Ivana Dulić-Marković, po prestanku važnih državnih funkcija, nastavila je karijeru kao uticajni hrvatski lobista. Sa grupom istomišljenika već mesecima pokušava da otme više od 250 hiljada hektara srpske državne zemlje i omogući vodećim hrvatskim proizvođačima hrane i tajkunima da sasvim preuzmu srpsku poljoprivredu. Dulićeva, pomoću svoje organizacije 100 P plus ili sto paora plus pokušava da razori velike poljoprivredne kombinate, u čemu joj nesebično pomažu B92 i lokalni vojvođanski mediji, na čelu sa gospodinom Pajtićem i DS. Gospođa Ivana Dulić-Marković je samo jedna u nizu od onih koji zloupotrebljavaju svoju funkciju kod izdavanja državnog poljoprivrednog zemljišta i tu funkciju i tu ulogu nastavlja u 2007. godini ministar poljoprivrede Slobodan Milosavljević. Dokumentovano ću vam pokazati kako je to smišljeno rađeno - čovek koji je odobravao da u 2007. godini oni koji su zakupili državno zemljište ne plaćaju nikome ni dinara. Gospođo ministar Dragutinović, vi biste morali po tom pitanju da se malo posavetujete i sa predsednikom Vlade, a imate i tu moć da putem inspekcijskih službi dođete do ovih saznanja koja ću vam dokumentovano, uz 2.015 strana, nemam ovde mesta da držim tu tašnu, evo, pošto dolazim iz opštine Zrenjanin, pokazaću vam ono što je za vas bitno. Opet vas molim da na osnovu vaših ministarskih ovlašćenja krenete da ove stvari razotkrijete - šta je sve uradila Ivana Dulić-Marković i gospodin Slobodan Milosavljević. Interesantno je da kod davanja u zakuppoljoprivrednog zemljišta u opštini Zrenjanin nigde u zapisniku od javne licitacije nemate predsednika komisije, nego je svugde Halas Nikola, zamenik predsednika komisije. To je onaj gospodin koji je još uvek u pritvoru zbog one građevinske mafije, poznate mafije grada Zrenjanina. Znači, on kao šef za građevinu i izdavanje zemljišta građevinskog u Zrenjaninu, čak je i zamenik predsednika komisije za izdavanje zemljišta u zakup. Sada tu ne pravimo neke probleme, ali da krenem malo dalje. Vi imate veoma interesantnu situaciju. Ovde ima odluka o davanju u zakup poljoprivrednog zemljišta, gde stoji da je Lukić Petru, sa matičnim brojem itd, zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini ukupne površine od 78 hektara, pola ara i 76 metara, koje se nalazi u opštini Zrenjanin, da je u listi nepokretnosti, predlaže se i da on ulazi u taj zakup - kao, on je kupio. Međutim, kada uzmete licitacioni list, svi ljudi koji su licitirali, dole vam stoji - komisija konstatuje da je ponuđač broj 14, AD "Dijamant agrar", ponudio najveću cenu od 107.500 dinara i on ulazi kao posednik u tih 78 hektara. Ko je sada ovde dobio, ako piše da se Lukić Petru daje u zakup poljoprivredno zemljište, ista površina, isti naziva parcele, a dobija i taj "Dijamant agrar", koga je kupio gospodin Todorić, hrvatski državljanin, kupio i fabriku ulja "Dijamant" gde pripada i "Dijamant agrar". Sad se postavlja pitanje: zbog čega ovo zemljište, koje košta i faktički je kupljeno za 8.391.192 dinara ili preračunato u evrima 103.000 evra i 422,70 centi, nijeuplaćeno - nijedan evro u 2007. godine. Evo gde ste vi već izgubili, gospodo, 103 hiljade evra samo za 78 hektara. Dobija "Dijamant agrar", ali "Dijamant agrar" koji je u stečaju. Ovde piše "Dijamant agrar" AD Zrenjanin, u stečaju. Kupio je i drugo zemljište, gde se kaže - da oni imaju prava bez obzira što su u stečaju. Vi dobro znate kao ministar finansija - kada je jedna firma u stečaju, ko plaća taj zakup. Znači, sud je nadležan, od onih koji nisu izmirili obaveze kako pristiže, tako sud to reguliše i taj "Dijamant agrar" više neće ni dinara dati, jer je on u stečaju - a pokupovao je puno, puno zemljišta u opštini Zrenjanin. Ono do čega sam došao, kada je reč o oko zakupa - u opštini Zrenjanin je ukupno dato u zakup 9.836 hektara za 2007. godinu, što je ukupno 635.678.856 dinara. Od toga, u 2007. godini nije uplaćeno ni dinara. Od ovoga u 2007. godini nije uplaćeno ni dinara, a znate da 40% ide opštini, 30% pokrajini i 30% ide Republici Srbiji. U 2008. godini je uplaćeno, znači dokument koji je original, dobijen je od opštine Zrenjanin, uplatila su samo 32 subjekta, 32 lica, i to ukupno, ministre, iznosi 62 miliona. Licitirano je za 635 miliona, a svega je 62.664.068uplaćeno,a iznos od 40% pripada toj opštini - 25.065.602, 91. Evo vidite kako lepo može da se zakupi poljoprivredno zemljište, da tadašnji ministar poljoprivrede Slobodan Milosavljević u 2007. godini odobrava - na osnovu zakupa da ne treba da plate u 2007, jer su tobože oni već posejali kulturu. A ovde lepo stoji, zapisnik sa javne licitacije za izbor najpovoljnijeg ponuđača za zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini, po oglasu objavljenom u dnevnom listu "Dnevnik" od 17. marta, a postupak javne licitacije je vođen 20. aprila 2007, sada oni su jednostavno ušli u posed. Nije tačno, oni njima, odnosno u decembru 2006. je javljeno od strane opštinske komisije da će doći do zakupa, u stvari do javne licitacije - da ne bi trebalo da ulaze u posed i da seju, bez obzira da li će oni biti ti koji će uzeti u zakup ili neće. Oni daju sebi za pravo, u dogovoru sa tom istom opštinskom komisijom - da mogu da zakupe, a da neće platiti ni dinara, jer je taj dogovor, pola sebi u džep, a pola onom ko licitira. Ovo se ne odnosi na one individualne poljoprivredne proizvođače, seljake, kojima se izvinjavam zato što moram da spomenem ove tajkune, koji su uspeli nekako da zakupe tih 10, 20, 30 hektara, a oni koji su zakupili puno, puno više - ti su jednostavno sebi dali doprinos takav da rade na stotine hektara, neki rade na hiljade, nikome ništa ne plaćaju, a vi, samo jednim ovakvim ispitivanjem, iz jedne opštine vidite koliko ste mogli da dopunite ovaj vaš budžet. Ovaj budžet, koji kasni 40 dana, vi ste ti koji sada svaljujete na SRS da smo mi krivci što ovaj budžet treba da se usvoji danas do ponoći, a mi samo želimo da građanima Srbije pokažemo, da svojim amandmanima ukažemo koliko je ovaj budžet loš. Budžet koji, posebno kada je reč o razdelu 14, neće dobro doneti ionako lošem stanju agrara u Srbiji, i mislim da ovaj budžet, bez obzira kako ga pozicija smatrala kao tobože restriktivni, samo zbog ove teške ekonomske situacije u svetu, Evropi i našem okruženju, ali to ne znači da morate da svaljujete krivicu na SRS da ne želi da usvojite budžet. Mi želimo da ga usvojite, ali je to trebalo da razmišljate pre 40 dana, kada jetrebalo da ga staviti u proceduru u ovom visokom domu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Milan Škrbić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je amandman postao sastavi deo Predloga zakona. Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Jojiću, želite reč. Izvolite
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 5, razdeo 5, glava 5.3, funkcija 530, u ekonomskoj klasifikaciji 511, gde se predviđa za zgrade i građevinske objekte u koloni 6. i 8. iznos od 300.000 treba zameniti iznosom od 100.000 dinara. U članu 5, razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451, subvencija javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni 6. iznos od 17.285.000.000 zamenjuje se iznosom 17.485.000.000, a u koloni 8. iznos 17.885.000.000 zamenjuje se iznosom 18.085.000.000. Vlada ovaj amandman nije prihvatila. S obzirom da Vlada pokušava da nas ubedi da je potrebno da se ova sredstva namene, a da se ne utroše u te svrhe, zbog toga što bi trebalo da otpočnu apelacioni sudovi u Beogradu, Kragujevcu, Nišu i Novom Sadu, uključujući i područje okružnih sudova navedenih gradova na ekonomskoj klasifikaciji 511. Dame i gospodo, mislim da je ovo zaista neprimereno u ovom trenutku, da treba nešto sada planirati, u šta se pare neće utrošiti, već će pare poreskih obveznika da se troše u druge svrhe, a ne u one u koje nama predlagačželi da predoči i da nas ubedi da je to tako. Sada nekoliko napomena vezano za ovaj budžet. Ono što se odmah na prvi pogled da uočiti da je budžet Republike Srbije za 2009. godinu uvećan dramatično, do te mere da to postaje neizdrživo za poreske obveznike, jer cifra koja figurira kao pravi iznos rashoda od blizu 750 milijardi dinara, na rashodnoj strani je enormno visoka, kao i ranijih godina, i po tome se vidi da država nema nameru da poboljšava ambijent za privredne aktivnost i život običnih građana, već samo povećava namete na ionako krhku i slomljenu privredu i osiromašeno stanovništvo Srbije. Stiče se utisak kao da nema nadolazeće svetske ekonomske krize, povodom koje se u svetu svaka vlada ozbiljno zabrinula za budućnost svoje ekonomije, te se ozbiljno bavi i ovim pitanjima. Ovde se, po budžetu i njegovoj strukturi, može zaključiti da nema problema i da se ništa neće loše dogoditi u idućoj godini, pa je plan napravljen kao da će privreda imati procvat, a ne katastrofu. Posebno je diletantski pristup, iznuđeno i naprečac, bez dovoljno analize, u najgorem slučaju za Srbiju, uvođenje primene trgovinskog sporazuma sa EU koji nameće smanjenje carina i čime će se napraviti neprocenjive štete Srbiji, pre svega njenoj privredi, a posebno poljoprivredi. Omogućavanjem uvoza svega i svačega, mi ćemo postati zemlja opšteg otpada za mnoge proizvode iz Evrope i pri tome gubiti velike iznose prihoda po osnovu carine, kao da se neko utrkivao da udovolji stranim moćnicima sa zapada i zato naprečac i mora da se uvede primena ovog dela sporazuma, koji ide samo na štetu Srbije, što je potpuno nerazumljivo rešenje. Kada pogledate samu strukturu budžeta, samo pre dve-tri strane, da vas uhvati strah od cifara. Sve same milijarde dinara, što rashoda za državne poslove, što dugova, što garancija koje su izdate, pa se po njima mora garantovati izmirivanje obaveza ili novih zaduženja. Kada se tome doda stanje ukupnog javnog duga, koje je navedeno pod g) na strani 7. Predloga zakona o budžetu i iznosi još jedan celi budžet, 759 milijardi dinara. Pravo je pitanje hrabrosti i ludosti onih koji predlažu ovako glomazan i dramatično opasan budžet, koji nema realne šanse da se u ovim prilikama realno i ostvari. Nema u ovome budžetu nigde elemenata štednje, niti domaćinskog odnosa prema postojećim privrednim resursima, a ni stanovništvu, a to su jedini izvori prihoda za ovaj budžet, tako da je bolje da Vlada odustane od ovog projekta i predloži privremeno finansiranje, odnosno da ovaj budžet povuče ili da prihvati amandmane SRS. Na mnogo mesta je u rasporedu, posebno u Ministarstvu za ekonomiju i regionalni razvoj, kako sam uočio, planirano je, i to u milijardama, na ime subvencija mnogo sredstava, bez ikakve zakonske obaveze, nego prosto je dat opis namena, a poseban je kuriozitet što u nedostatku zakonskih propisa za te stavke samo stoji da će se sredstva koristiti prema posebnom aktu Vlade. Šta ovo znači? Dajte vi Mlađanu Dinkiću milijarde, a to će se posebnim aktom Vlade regulisati, u koje namene će ta sredstva biti utrošena. Vlada će biti ta koja će da usmerava sredstva mimo parlamenta i mimo zakona, što je odličan manevar za ministarstvo u čijem se razdelu nalaze ova sredstva, da Vladi predlaže, po svom nahođenju, trošenje para, što ozbiljno ugrožava budžet u celini, a dovodi na prosjački štap poreske obveznike. Posebno je indikativno da takve stavke nemaju sva ministarstva, nego samo pojedina, pa se opravdano može sumnjati da se radi o političkoj nagodbi, a posebno što ni u obrazloženju budžeta nema nikakvih Vladinih objašnjenja takvih stavki, pa se ova moja sumnja samim tim i uvećava. Drugo značajno pitanje na koje želim da ukažem je sledeće: zbog svog pređašnjeg iskustva u Ministarstvu pravde, analizirao sam opet jedan segment budžeta, a to su prihodi od sudskih taksi. Opet tvrdim, kao i ranije, da se krše zakoni i da se sudske takse i prihodi od sudskih taksi skrivaju, bolje rečeno otimaju, naočigled celog pravosuđa i naše ukupne javnosti. Sudske takse plaćaju građani i svi oni koji traže pravdu u našim sudovima. Podsetiću, dame i gospodo, da počev od Zakona o sudskim taksama, "Službeni glasnik broj 19/97", koji je u članu 51. regulisao da su sudske takse prihod budžeta Republike Srbije, a u stavu 2. toga člana se kaže - da se deo prihoda od naplaćenih sudskih taksi u visini od 90% izdvaja i uplaćuje na poseban račun Ministarstvo pravde i koristi za poboljšanje materijalnog položaja i uslova rada u pravosudnim organima. Ministar pravde sa posebnog računa utvrđuje iznos koji pripada sudu, pred kojim je nastala i ostvarena sudska taksa, odnosno obaveza. U budžetu se redovno obezbeđuju sredstva za rad pravosudnih organa, iz prihoda budžeta, po svim stavkama, a ovo je dodatni izvor prihoda, kojim se želi da se poboljša materijalni položaj pravosudnih organa i uslovi rada u pravosuđu. Kakav je njihov položaj vama je dobro poznato, a poznato je i široj javnosti, da su pravosudni organi, a posebno administracija u pravosuđu u veoma katastrofalnom i kritičnom stanju, čije su plate od 12 do 17-18 hiljada dinara mesečno. Ovaj član 51. Zakona o sudskim taksama je već 2001. godine reformski bio izmenjen, da više nema ovlašćenja ministar pravde baš nikakvo u pogledu raspodela dela takse sudu pred kojim je nastala obaveza. Verovatno nisu verovali tadašnjem novom ministru pravde, pa su mu ukinuli ovo ovlašćenje, jer to po novom mišljenju eksperata za finansije nije više ni bitno, a procenat za pravosuđe je menjan više puta, tako da je izmenom iz 2001. godine, "Službeni glasnik 34/01", prosto sve izbrisano i urađeno da su sudske takse prihod budžeta Republike Srbije, što ne treba da bude. Ovo je pljačka pravosudnih organa. Nova izmena ovog člana zakona usledila je 2002. godine, "Službeni glasnik 9/02", po kome je od naplaćenih sudskih taksi 50%, ne više 90%, određeno za poboljšanje materijalnog položaja sudija, javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, sudski dodatak, kao i za opremanje pravosudnih organa, materijalne troškove i posebne namene, za koje treba obezbediti, pogotovo za administraciju u pravosuđu. `U 2004. godini ponovnom izmenom ovog člana u okviru istog procenta od 50%, istih namena, predviđeno je da se, kako piše, pravosudni dodatak isplaćuje pored dosadašnjih korisnika, nosilaca pravosudnih funkcija, i sudskom osoblju i osoblju u javnim tužilaštvima, "Službeni glasnik 29/04". Najnovijom izmenom ovog člana, koja je usvojena 2005. godine, u "Službenom glasniku Republike Srbije 61/05", sve je isto u pogledu namena. Samo je procenat sa 50 povećan na 60 i to je trenutno na snazi. Posebno naglašavam ovo zbog novog ministra pravde, kome su ovo sve korisne informacije, a sudske takse su značajno povećane, kao što znamo. Velike sudske takse Vlada je predložila, parlament, odnosno vaša većina je to usvojila, ali građani Srbije te takse ogromne plaćaju. To su podaci iz propisa i obaveza koje su utvrđene. Kako izgleda njihovo sprovođenje i poštovanje zakona, i koliko je pravosuđu stavljeno na raspolaganje, ostaje da procenite sami. Moja je procena da je pravosuđu po osnovu sudskih taksi zaustavljeno u periodu od 2001. godine do danas preko 5 milijardi dinara. Neka izvole predstavnici Vlade da me demantuju podacima. Da je moja tvrdnja tačna, ukazujemo da je u ovom budžetu za 2009. godinu cifra iz sudskih taksi poverena Ministarstvu pravde vrlo skromna, od oko 4 milijarde i 600 miliona dinara, koja nije nigde posebno iskazana u prihodima, a u obavezi je Ministarstvo finansija da posebno, kao što sam rekao, po Zakonu o sudskim taksama iskaže i evidentira prihode od sudskih taksi u ukupnom iznosu, a onda taj ukupni iznos, pripadajući procenat od 60%, da izdvoji za pravosuđe, kako piše u članu 51. ovog zakona. Na strani 2, tačka 2. u Predlogu zakona lepo piše, takse, ekonomska klasifikacija 742, iznos 15 milijardi 930 miliona dinara, a u raspodeli za pravosuđe svega 4 milijarde i 600 dinara. Gde su pare od pravosuđa? Ko je opljačkao takse iz prihoda pravosudnih organa koji su takse i ostvarili? Pitam da li je to 60% po zakonu koji pripada pravosuđu? I sami vidite da nije, jer 60% od 15 milijardi 930 miliona je čak oko 10 milijardi, tačnije 60% je 9 milijardi i 600 miliona. To je cifra koja pripada sudstvu. Da budem korektan, hajde neka su ovde i administrativne takse u prihode uključene, ali njih je mnogo manje. Odmah se vidi da nije primenjen Zakon o sudskim taksama i neko je pravosuđu ukrao od ostvarenih taksi veliki iznos koji mora pravosuđu da bude vraćen. Na koji način, to ćete morati da uradite. Stoga bih molio da ministar pravde, ako to nije učinio...
Gospodine Jojiću, govorite minut duže, privedite kraju.
Hvala vam. Javiću se kasnije da dovršim.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Jovan Damjanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Dragan Stevanović želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se da koristim vreme koje SRS pripada po Poslovniku, a odnosi se na obrazlaganje ovog amandmana, ali ću svakako iskoristiti priliku, na uštrb tog vremena da se ne bih javljao po Poslovniku, kako ne bih dao dodatno razloga i motiva predstavnicima vladajuće većine da dodatno optužuju SRS da je ona navodno kriva zbog eventualnog neusvajanja budžeta večeras do 24.00. Hteo bih da dam jednu informaciju i obaveštenje svim poslanicima koji su večeras tu. Pretpostavljam da je to interesantno za sve, upravo sam kontaktirao sa svojim stranačkim kolegama iz Bujanovca. Juče je za ovom govornicom bila otvorena tema SO Bujanovac i ovde je bilo rečeno da će na toj sednici biti pokušaja da se i dva preostala direktora javnih preduzeća, koji su Srbi, smene sa te dužnosti. Ta sednica je danas započeta i upravo pre nekoliko trenutaka sednica je prekinuta. Sednica je prekinuta koherentnim delovanjem političkih stranaka koje predstavljaju srpske nacionalne interese u Bujanovcu, legitimnim političkim sredstvima, i svi Srbi su dole uspeli da izdejstvuju nastavak sednice tamo sredinom januara. U tom smislu i u tom kontekstu, evo, iskoristio bih priliku i da u ime SRS pozovem političke lidere Albanaca, koji svoje predstavnike, između ostalog, imaju i ovde i koji su se ovde na taj zajednički život i zajedništvo i spremnost da sav teret života dole dele sa Srbima pokažu, da do 15. januara nađu zajednički jezik i da svakako pokažu, još jedanput ponavljam, opredeljenje da svo breme života koje nosi sobom današnja i ekonomska i politička i socijalna kriza podele sa svojim sunarodnicima, komšijama, Srbima, jer odnos koji je prisutan u toj nacionalnoj strukturi u Bujanovcu nije takav da Srbi ne zaslužuju i nemaju prava da imaju svoje predstavnike u javnom životu. Razlika je samo u nekoliko procenata. Još jednom apelujem na njih, ako su već spremni da kritikuju Vladu Republike Srbije da ne radi kako treba, neka na to ne odgovaraju reciprocitetom, nego neka pokažu dobru volju i opredeljenje da hoće i da žele da žive dole sa Srbima zajedno. Što se tiče ovog amandmana koji je moj kolega Damjanović podneo, on se odnosi na član 5, razdeo 5, glavu 5.15, funkcija 330, ekonomska klasifikacija 426 - materijal, i ukupno pokušava da s te pozicije 10 miliona dinara prebaci na razdeo 14, funkciju 420, ekonomsku klasifikaciju 451 - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama. Sada se opet vraćamo na onu priču koju sam pričao otprilike kada sam govorio o prethodnom amandmanu. Kada otvorite obrazloženje ovoga budžeta, šta tačno koja glava u principu treba da predstavlja i na šta se utrošak sredstava odnosi, kada dođete do glave 5.15, to je Veće za prekršaje, i sada da ne bih čitao sve, ono što se odnosi na materijal kaže: znači materijal, odnosi se na administrativni materijal, materijal za obrazovanje i usavršavanje zaposlenih, materijal za saobraćaj, održavanje higijene i poslednje, materijal za posebne namene. Niti tamo gde se sredstva opredeljuju ne znamo i ne vidimo za šta to služi, niti u obrazloženju ne vidimo. Zato bi suština, anatomija i konstrukcija budžeta morala da bude drugačija. Kada se ovako stvari definišu, tu uvek postoji prostor i za manipulaciju, uvek postoji prostor za sumnju da će neko svoje mogućnosti i položaje, da raspolaže ne baš skromnim iznosima sredstava, doći u priliku i iskušenje da ovde pravi kojekakve zloupotrebe, a mislim da u poslednjih nekoliko meseci, naročito kada su u pitanju javna preduzeća, ono što osniva država i čije funkcionere, odnosno rukovodioce postavlja država, morate da priznate da nije bilo baš opredeljenja za skromnost, za racionalno, domaćinsko ponašanje. Primer vam je, recimo, samo aerodrom, da ne ulazimo dalje u diskusiju. Gospođo ministre, vi ste, čini mi se, kada je ovaj budžet u pitanju i kada je ova vlada u pitanju, imali najteži i najnezahvalniji zadatak, da urazumite nerazumne, da spojite suprotstavljene i da sve to pretočite na papir, da to knjiški i teorijski ne bude neispravno, da ispoštujete procedure i sve to pretočite u ovaj budžet. Ono što deluje poražavajuće jeste činjenica da ne postoji baš i ne stiče se utisak da većina iza vas želi da usvoji ovaj budžet. Da ponovim, čini mi se da većina koja sedi iza vas ne pokazuje raspoloženje da ovaj budžet usvoji. Da li to rade tendenciozno ili ne, sasvim je svejedno, ali mislim da im privremeno finansiranje više odgovara. Da li je to rezultat političkih sukoba u Vladi ili su stvari finansijske i tehničke prirode, sasvim je svejedno. Dozvolite da završim. Imaćete priliku da završite, nadam se, u januaru ili februaru, kada govorimo o budžetu. Znači, imali ste jedan vrlo nezahvalan i vrlo ozbiljan posao. Vi ste, kada je ovaj budžet u pitanju, napravili nešto što podseća na grijevski sir. To je jedini sir koji je šupljikaviji od švajcarskog sira, spolja se i nešto vidi, a unutra je šuplje i nema ništa. Nažalost, teret ovakve neodgovornosti će se samo vama na leđa staviti, ali mislim da je to neopravdano. Objektivno jeste neopravdano. Kada govorimo o ovom budžetu, mislim da je dosta reči bilo o onoj stavci deficit budžeta. Slažem se s vama, mislim da ste rekli da je deficit u budžetu zacementiran, mislim da ste se tako izrazili, sasvim je svejedno. Vi možete na papiru da ga zacementirate i možete da ga zacementirate kada ga projektujete na rashodnoj strani. Ako postoji politička volja i vaše opredeljenje da tu ne popustite, deficit se neće povećati. Ali, postoji nešto što vi objektivno ne možete da kontrolišete iz vašeg ugla sa ove vremenske distance i ne možete da pretpostavite šta će se dešavati za tri, četiri ili pet meseci. Budžetski deficit svakako prihodna strana može da poveća. Slažem se, onda postoji rebalans, ali ko će najviše da plati u svemu tome, to se sada objektivno može samo spekulisati i pretpostavljati. Zato je i zbog toga možda trebalo da sve ovakve stvari koje su predmet ovih amandmana da uskratite maksimalno, a da se eventualno ako se sutra i pojavi potreba da se nešto tu dopuni nekim rebalansom i popuni. Ovako ćete možda doći u priliku da kada ne budete u situaciji da odavde crpite sredstva za krpljenje budžetskog deficita, iznalazite sredstva ne znam odakle i uskraćujete neke mnogo bitnije i mnogo važnije stvari za sredstva koja su im objektivno potrebna. Vi ćete u narednoj godini imati velikih problema na prihodnoj strani i vi ste toga svesni. Vi ste najveći, rekao bih, u Vladi kritičar jednostrane primene Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i to ne možete da poreknete. Ubeđen sam da je to tako zato što ste racionalni i zato što poznajete posao, ali ste žrtva nerazumnog potpredsednika Vlade i to će nažalost sve da nas košta, ne samo vas u Vladi. Vi imate smanjenje prihoda po osnovu PDV-a zbog smanjenja uvoza, to je jedna stvar. Već sada je 30 do 50% porudžbina iz inostranstva za prva dva kvartala smanjeno na naš izvozni sektor. Po tom osnovu ćemo imati smanjenje prihodne strane u budžetu. Kada uzmete u obzir da su strateške grane, koje bi trebalo da budu izvozne, kroz ovaj budžet uskraćene, nemaju dovoljno sredstava, recimo, u poljoprivredi, onda se postavlja objektivno pitanje koliko će ovakva konstrukcija budžeta moći da prati ekonomske prilike koje nas očekuju? Onda dolazimo do one stvari koja se odnosi na primenu Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Pre nego što tu kažem, evo, pogledajte samo ovo. Ovo je dokument koji sam dobio juče, neću praviti digresiju, to je Savez zemljoradničkih zadruga Jablaničkog i Pčinjskog okruga, sa juga Srbije, odakle dolazi. Nisu im isplaćene premije, regresi, subvencije za 2008. godinu. Država im i to duguje. Šta da očekuju i kakvu poruku, kako da dožive to za 2009. godinu? Šta mogu u 2009. godini da očekuju? Govorimo o našoj razvojnoj grani, odnosno izvoznoj grani, o grani gde biste vi trebalo da očekujete najviše u kontekstu prihoda za 2009, 2010. itd. Onda dolazimo do Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, jednostranoj njegovoj primeni, gde na konto pada carina vi svesno se odričete 23 milijarde dinara, a s druge strane pokušavate da to nadoknadite kroz porast akciza na nešto, a o tome sam već govorio, na nešto što svakako više u ovoj državi ne predstavlja luksuz. Čak se kod vas u Vladi pojavljuju i ideje da povećate poreske stope. U kriznim vremenima to je potpuno pogrešno i tu morate da se složite sa mnom, zato što ne deluje stimulativno i ne predstavlja subvenciju, dozvolite mi, i ne predstavlja stimulaciju, odnosno subvenciju, indirektnu subvenciju na porast proizvodnje u narednoj godini. U ovakvim prilikama, poreske stope se smanjuju, ali se širi poreska osnova. Kakva je šansa da se poreska osnova u Srbiji u 2009. godini poveća, to vi najbolje znate. Koliko šansi i prostora ima da razvijamo proizvodnju i da te proizvodne kapacitete stavljamo u funkciju? Ne možemo, zato što nema novca, privatizacija će ići jako teško i sporo. Što je važno, ne morate da analizirate prošlu godinu, koliko je nivo direktnih investicija stranih došao u državu. Treba da analizirate samo sledeću stvar - koliko su u svojim budžetima strane kompanije nivo investicija smanjile za 2009. godinu, bar kada je naše područje u pitanju. Tu će vam sve biti jasno. Znači, time ću završiti, vi ste imali vrlo ozbiljan, nezahvalan posao. Koliko vam je pošlo za rukom ne znam, nije ni bitno, ali je žalosno što trud, energiju i znanje trošite otprilike na neke ljude koji to ne poštuju, ne cene i nemaju nameru da se problemima u 2009. godini bave na adekvatan način. Hvala.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Mariću, izvolite.
Dame i gospodo, podneo sam amandman kojim predlažem da se smanje budžetska sredstva koja su namenjena za finansiranje Specijalnog tužilaštva za ratne zločine. Naravno, prije nego što sam podnio amandman znao sam da on neće biti prihvaćen, ali ću iskoristiti priliku da kažem nešto o radu Specijalnog tužilaštva za ratne zločine. Kada su rad i finansiranje ovog tužilaštva u pitanju, po meni, postoje dve mogućnosti. Prva mogućnost je da to tužilaštvo radi svoj posao profesionalno i nepristrasno. U tom slučaju, sredstva koja su namenjena za njegov rad nisu dovoljna. Treba ih značajno povećati. Druga je mogućnost da tužilaštvo nastavi da radi kao što to radi i sada. U tom slučaju, po mom mišljenju, sredstva ne samo da treba smanjiti, nego to tužilaštvo treba potpuno ukinuti, a njegove poslove preneti u rad redovnih tužilaštava. Jednostavno smatram da ovo tužilaštvo svoj posao ne radi profesionalno, da ga radi pristrasno, da ga ne radi u interesu pravde i u interesu Srbije. Smatram, naprotiv, da ga radi i protiv jednog i protiv drugog. Ako bi se u radu srpskog tužilaštva za ratne zločine mogla dopustiti izvjesna pristrasnost, smatram da bi ona mogla da se ogleda isključivo u tome što bi prednost, prilikom procesuiranja, trebalo da imaju ratni zločini koji su počinjeni na teritoriji Srbije i na državljanima Srbije. Za to postoje najmanje tri razloga: prvi je razlog zato što je to sasvim normalno i prirodno; drugi razlog je taj što je najveći broj zločina i najveći broj najtežih zločina koji su počinjeni u poslednjim ratovima, počinjen upravo nad pripadnicima srpskog naroda; treći razlog je taj što sva tužilaštva, koja se bave zločinima koji su počinjeni od 1991. godine, svoj posao rade pristrasno. Devedeset i više posto optužnica podižu isključivo protiv srpskog naroda, dok skoro u potpunosti zanemaruju optužnice, zanemaruju zločine koji su počinjeni nad srpskim narodom. Imate slučaj tužilaštava u Sloveniji. Znate da je rat u Sloveniji počeo napadom njihovih teritorijalnih i policijskih jedinica na jedinice JNA. U tim napadima ubijeno je nekoliko desetina mladića, vojnika JNA. Do danas za te zločine u Sloveniji nije podignuta nijedna optužnica, ali je zato podignuto više desetina optužnica protiv oficira i vojnika JNA, koji nisu radili ništa drugo osim što su izvršavali svoju ustavnu i zakonsku obavezu. Još drastičniji slučaj jeste rad javnih tužilaštava u Hrvatskoj. Vi znate da je Hrvatska započela rat na svojoj teritoriji napadom na kasarne JNA i srpska naselja u Republici Srpskoj Krajini. U tim napadima ubijeno je više od 7.000 Srba, ranjeno više od 15.000. Hrvatska je počinila najveći zločin etničkog čišćenja u Evropi posle Drugog svetskog rata. Međutim, u Hrvatskoj je 99,5 optužnica podignuto protiv pripadnika srpskog naroda. Optuženo je više od 70.000 Srba. Praktično, optuženo je sve što je 1991. godine bilo punoletno, što je bilo muško i što je bilo srpsko. Više od 2.000 pripadnika srpskog naroda je osuđeno na dugogodišnje kazne zatvora, uglavnom u odsustvu i bez valjanog sudskog procesa. Ali, zato Hrvatskom slobodno šetaju okoreli ratni zločinci, Hrvati koji su priznali svoj zločin. Navešću samo dva primera. Mihajlo Hrastov je priznao da je na Koranskom mostu masakrirao 13 vojnika JNA, koji su bili vezani ili ranjeni. Suđenje u Županijskom sudu u Karlovcu je započeto ovacijama i završeno na isti način. Oslobođen je bilo kakve odgovornosti. Miro Bajramović, koji je bio pripadnik specijalne policije, kojom je komandovao Tomislav Merčep, priznao je da je svojom rukom ubio više od 70 Srba u Marinom Selu i na Pakračkoj poljani. Ali, takođe je izjavio da je jedinica, čiji je on pripadnik bio, ubila najmanje 300 zarobljenih Srba. I on je oslobođen od bilo kakve odgovornosti. Od 10 optužnica koje je podiglo tužilaštvo u BiH, devet je protiv Srba, jedna protiv Hrvata i muslimana i uglavnom je i ona za zločine koji su oni međusobno počinili jedni nad drugima. Zahvaljujući tome, još uvek su bez optužnica zločini, kao što je masakr vojnika JNA u Dobrovoljačkoj ulici, masakr srpskih civila uKupresu, ubistvo više stotina zarobljenih srpskih vojnika na Ozrenu, ubistvo više od 5.000 srpskih civila u Sarajevu, masakr srpskih civila u Trnovu, više od 400 srpskih civila je ubijeno u tom gradiću. Bez optužnice je čak i ubistvo više od 3.000 pripadnika srpskog naroda u Podrinju, na području Srebrenice i Bratunca. Ovde imam spisak od 3.262 pripadnika srpskog naroda koji su ubijeni u Srebrenici i Bratuncu. Na kraju svog izlaganja, ovaj spisak ću predati predsednici Narodne skupštine i ministarki Dragutinović. Da li je neko čuo za neku optužnicu koju su pravosudni organi Unmika, ili šiptarski pravosudni organi podigli za zločine koji su nad Srbima počinjeni na KiM. Takvih optužnica nemamo. Istu praksu neguje i Haški tribunal, tri četvrtine optužnica podignute su protiv pripadnika srpskog naroda. Navešću samo jedan slučaj, koji sve ilustruje. Haško tužilaštvo je tražilo zatvorsku kaznu od pet godina zatvora za Dražena Erdemovića, Hrvata. Dražen Erdemović je priznao da je ubio više od 120 ljudi, dokazano mu je ubistvo preko 70 ljudi. Tužilaštvo je tražilo da bude osuđen na pet godina i dobio je tu zatvorsku kaznu. Paralelno s tim, imate slučaj Vojislava Šešelja, koji zbog verbalnog delikta već šest godina tamnuje u Haškom tribunalu. Svako drugo poređenje bilo bi bespotrebno. Šta za to vrijeme radi Specijalno tužilaštvo za ratne zločine u Beogradu? Radi isto što i ova nabrojana tužilaštva. Zahvaljujući tome, trenutno u Beogradu imamo sudske procese za zločine nad Hrvatima u Lovasu, sudski proces za ubistvo 200 Hrvata u Vukovaru, i treba da ih imamo, i jedne i druge, ali zato nemamo nijedan proces za ubistvo više od 300 Srba u Vukovaru. Imamo proces u Beogradu za ubistvo muslimanskih civila u okolini Zvornika, i treba da imamo taj proces, ali nemamo nijedan proces za ubistvo više od 500 Srba u Zvorniku. Imamo proces za ubistvo Šiptara u Podujevu, ali nemamo proces za ubistvo srpskih civila u Podujevu i drugim mestima na KiM. Imamo jednu potpuno šizofrenu, nenormalnu situaciju. Tužilaštvo države Srbije, jedne suverene međunarodno priznate države, bavi se zločinima koji su počinjeni na teritoriji druge države, koje su počinili pripadnici srpskog naroda, ali državljani te druge države, i zločinima koji su počinjeni nad državljanima te druge države. Sa jedne strane ovo bi moglo da se tumači kao diplomatski presedan, diplomatski incident. Umesto da se bavi zločinima koji su počinjeni na teritoriji Srbije, koji su počinjeni nad njenim državljanima, tužilaštvo u Beogradu se uglavnom bavi zločinima koji su počinjeni nad državljanima drugih zemalja na teritoriji drugih zemalja. Znate, kad tužilaštvo u Sloveniji, tužilaštvo Haškog tribunala ili tužilaštvo u Sarajevu podiže optužnice samo protiv srpskog naroda, protiv pripadnika srpskog naroda, onda se to može i razumeti i ne ostavlja nekakve veće posledice po međunarodno javno mnjenje, jer ljudi su toliko pametni da zaključe - ovi su ratovali protiv Srba i sada optužuju samo Srbe da bi svu krivicu prebacili na srpski narod. Ali, kada to isto radi tužilaštvo u Beogradu, onda njima ne preostaje ništa drugo nego da zaključe da su ipak Srbi najveći krivci za izbijanje ratova i najveći zločinci u tim ratovima. Sada ću govoriti o jednom poslu kojim bi trebalo da se bavi tužilaštvo za ratne zločine. Državni organi Srbije najavljuju da će biti podignuta tužba ili protivtužba pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu protiv Hrvatske. Predmet te tužbe trebalo bi da budu zločini koji su počinjeni od 1991. do 1995. godine. Smatram da ne postoji nijedan opravdani pravni, istorijski, nacionalni, državni razlog da predmet te tužbe, posebne tužbe ili posebne tužbe ne budu i zločini koje je Hrvatska počinila od 1941. do 1945. godine. Vreme je da svetska javnost kroz jedan sudski postupak napokon sazna sve činjenice o tome kako je Hrvatska država sazdana na zločinu genocida, u kojem je ubijeno više od milion pripadnika srpskog naroda. Tim prije što još uvijek postoje desetine hiljada dokaza koji ukazuju i potvrđuju te zločine. Dame i gospodo, građani Srbije, u mojim rukama se nalazi spisak koji sam obećao pre 20 dana - spisak 19.432 djeteta koja su ubijena u logoru Jasenovac. Na ovom spisku djeca su poređana redosledom po mjestima rođenja, po opštinama i po republikama, navedeno je ime i prezime svakog djeteta, ime njihovog roditelja, vrijeme i mjesto rođenja, vrijeme i mjesto ubistva. Najviše ubijene djece je sa područja Hrvatske - 10.064 mališana. Od toga iz Zapadne Slavonije 6.107 djece, iz BiH u Jasenovcu je ubijeno 8.030 mališana. Navešću samo jedan podatak, samo iz opštine Bosanska Gradiška ubijeno je 3.689 djece. U Jasenovcu je ubijeno i 1.100 djece iz Srema, uglavnom sa teritorije koja se nalazi u sastavu Republike Srbije. Evo samo dva podatka, iz Zemuna je ubijeno stotinu djece, a iz Beograda, sa ove strane Save, 32 mališana. Od ukupnog broja ubijene djece iz Beograda 35 je iz familije Jovanovića. Gledano po uzrastu, u Jasenovcu je ubijeno 1.687 djece koja su imala 14 godina, 1.155 djece od 13 godina, 1.525 dvanaestogodišnjaka, 965 jedanaestogodišnjaka, 1.324 desetogodišnjaka, 1.095 devetogodišnjaka, 1.250 osmogodišnjaka, 1.316 djece od sedam godina. Molim predsednika Narodne skupštine da zamoli poslanike DS da malo utišaju, ako je moguće zbog ove teme. Ako ne poštujete mene iz poslaničkog kluba SRS, smatram da ova tema zaslužuje da ćutite. Dalje, 1.417 djece koja su imala šest godina, 1.428 petogodišnjaka, 1.540 četvorogodišnjaka, 1.591 trogodišnjak, 1.493 djece koja nisu imala dve godine, 1.152 jednogodišnjaka i 495 dječaka i djevojčica starosti od nekoliko dana do nekoliko nedelja. Prosečna starost djece koja se nalaze na ovom spisku od 19.000 mališana je sedam godina i tri mjeseca. Nažalost broj ubijene djece u Jasenovcu procenjuje se na 50.000. Do dana današnjeg za njihovu smrt apsolutno niko nije odgovarao. Njih je ubila država Hrvatska. Evo, ministarka Dragutinović kaže da je vaša majka ubijena, preživela Jasenovac, bila je logoraš u Jasenovcu. Ubila ih je ista ova Hrvatska po čijoj tužbi se danas pred Međunarodnim sudom pravde sudi Srbiji za navodni zločin genocida. Braćo i sestre, smatram, i ovim ću završiti, da ne postoji nijedan moralni, državni, nacionalni, istorijski i pravni razlog da država Srbija ne prikupi sve već postojeće dokaze i Međunarodnom sudu pravde podnese tužbu protiv Hrvatske za zločine koji su počinjeni od 1991. do 1995. godine i za zločine koji su počinjeni za vrijeme Drugog svetskog rata. Ne postoji apsolutno nijedan razlog zbog čega Srbija ne bi podnela te tužbe, a da bi te tužbe bile što osnovnije, tužilaštvo za ratne zločine u Beogradu treba da radi svoj posao. Ukoliko počne da radi taj posao, onda sredstva namenjena za njegovo finansiranje treba da budu višestruko veća od predviđenih. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Kolege poslanici, građani Srbije, gospođo Čomić, kao predsedavajuća, po članu 225. hoću da obavestim sve kolege poslanike i koleginice, ali i javnost Srbije da je nameru, koju je Srpska napredna stranka kao klub Napred Srbijo izrekla prvog dana na početku rasprave o amandmanima, i praktično realizovala podnošenjem pisanog podneska na pisarnici u 16.40 časova o povlačenju iz procedure 28 amandmana od 33 koliko smo kao poslanički klub predali. Četiri amandmana nam je u proceduri gospođa Dragutinović usvojila u ime Vlade i koristim priliku da kažem da nije reč o formalno-tehničko-redakcijskim amandmanima, nego vrlo važnim amandmanima kojima se uvodi nov red u gazdovanju prostorom za koji je nadležna i ovlašćena Vlada Republike Srbije. Da se ne mogu otpisivati pozajmice iz budžeta bez kriterijumai procedure, da se ne mogu propisima nižim od zakona uvoditi nove finansijske obaveze, odnosno isplaćivati, i da država konačno, kao Ministarstvo finansija, i nadležni odbori Skupštine dobijaju informaciju o imovini, odnosno o sredstvima ostvarenim u procesu privatizacije. Od svih preostalih 29 amandmana, samo jedan će ostati u proceduri jer želimo da se narodni poslanici izjasne o amandmanu Tomislava Nikolića, podnetom na troškove pružanja pravne pomoći državljanima Srbije protiv kojih se vodi postupak u Tribunalu. A svih 28 amandmana, koje su podneli poslanici Veroljub Arsić, Zoran Antić, prof. dr Zoran Mašić, Mićo Rogović, prof. dr Mileta Poskurica, Jelena Budimirović, Vučeta Tošković, Stefan Zankov, Ljiljana Miladinović, Predrag Mijatović, Božidar Delić, Dragan Čolić, Milan Knežević, Oto Kišmarton, Saša Maksimović i Gojko Radić, povlače se iz procedure, jer ne želimo da gubite vreme čak ni u izjašnjavanjima i ceneći to da je građanima Srbije vrlo važno da dobiju budžet za ovu godinu. Nismo hteli da čekamo da se bilo ko drugi izjašnjava i pridružuje ovoj inicijativi, ali očekujemo da svi oni koji su pokazali konstruktivnost, to i praktično dokažu izjašnjavanjem da su im zaista interesi građana Srbije na prvom mestu. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o budžetu Republike Srbije i to na član 5. ovog zakona, odnosno razdeo 5, glava 5.6, funkcija 330, ekonomska klasifikacija koja se odnosi na mašine i opremu, gde se amandmanom traži da se u koloni 6 iznos od 4.635.000 zamenjuje iznosom 2.635.000, a u koloni 8 iznos od 4.656.000 zamenjuje se iznosom 2.636.000. Takođe, vezano opet za ovaj član, praktično da ne citiram sve, ova sredstva koja bi se uštedela u stavu gornjem ovog amandmana, preusmerila bi se za subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama i onda bi se dodala ta sredstva ovim stavkama. SRS smatra da treba smanjiti iznose za mašinu i opremu i, kao što rekoh, ta sredstva usmeriti prema subvencijama, a pre svega za poljoprivredu. Da su ovo neka normalna vremena, podneo bih amandman, ali potpuno suprotan ovom amandmanu od ovog sada. Pošto su vremena onakva kakva jesu, reći ću vam i zbog čega sam učinio ovo što sam učinio. Naime, u normalnim vremenima tražio bih da se poveća stavka za mašine i opremu, jer znamo da izraz- mašina i oprema, podrazumeva, bar je to bilo dugo godina, investicije, a same investicije sa sobom nose otvaranje radnih mesta, prosperitet za državu i društvo. Međutim, danas je sve nekako promenilo svoj smisao od dolaska DOS na vlast i od dolaska DS, sve ima drugačiji smisao, pa tako i ovaj izraz mašine i oprema imaju takav smisao. Naime, danas pod mašinama i opremom se, pre svega, podrazumevaju automobili, laptopovi, mobilni telefoni, kancelarijski nameštaja, a možda i poslovna pratnja, ko će već sve da zna o čemu se ovde radi. Zato ova sredstva koja su predviđena ovim treba usmeriti za subvencije u poljoprivredi. Sami znate kakva je situacija u našoj poljoprivredi. Imali smo priliku pre neki dan na jednoj od TV da vidimo da se prosipaju ogromne količine mleka, jer jednostavno seljaci, odnosno proizvođači tog mleka pokušavaju na svoj način da izraze revolt prema onome kako se Vlada odnosi prema njima. Dakle, ne treba zaboraviti poljoprivredu, jer znamo da je u mnogim vremenima koja su iza nas, u mnogim teškim vremenima poljoprivreda sačuvala ovu državu i ovo društvo. Da kažem još nešto vezano za kompletan ovaj budžet. Zaista bih zamolio i vladajuću većinu i gospođu ministra finansija da ne okrivljuje SRS zbog činjenice ako ovaj budžet ne bude usvojen u predviđenom roku. Setite se samo koliko puta, a praktično od 2. septembra četiri meseca smo maltene u permanentnom zasedanju, koliko puta niste mogli da sakupite, pa ova skupština je pravila pauzu u svom radu. Da ne pominjem onu pauzu od mesec i nešto dana letos kada niste mogli da pripremite ili niste hteli da pripremite izveštaj o hapšenju Radovana Karadžića i događajima koji su se desili na mitingu SRS. Setite se koliko puta smo na jednoj sednici koja je imala veliki broj tačaka, zbog toga što niste mogli obezbediti većinu, nije mogla biti vođena objedinjena rasprava po nekim tačkama, koja prema Poslovniku zaslužuju da se spoje, onda je rasprava išla po svakoj tački posebno. Tu smo izgubili samo nekoliko dana. Ne želim da nabrajam sve, dobili ste danas obaveštenje da i sutra ovaj parlament radi i zaseda, a zbog čega zaseda. Zato što treba da se početak primene jednog zakona, koji ste doneli ranije, pomeri zato što vi niste bili sposobni da obezbedite pretpostavke koje su bile neophodne da bi se taj zakon primenio. Molim vas, sutra kada se budemo sastali u ovoj sali povodom ZKP nemojte da kažete, evo i današnji dan, odnosno sutrašnji dan će građane Srbije i poreske obveznike koštati pet miliona dinara i nemojte i za to optuživati SRS. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Sulejman Spaho.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo u ovoj desnoj ruci držim knjigu, a u ovoj levoj budžet. Sigurno će me gospođa Čomić pitati šta ima zajedničko ova knjiga i ovaj budžet. Ima, gospođo Čomić, sada ćete čuti. Tadić akterima koji se nalaze u knjizi dao je, verujte mi, mnogo para, više od dva miliona evra, da uništi SRS. Da uništi SRS i, verujte mi, to im nije uspelo. Napravili su samo jednu malu rupu, gde jedan običan, da ne kažem za ovom govornicom nešto što ne priliči narodnom poslaniku, ali to je otišlo, napravili smo rez u SRS i izbacili, ne izbacili nego su izdali i otišli oni koji nikada nisu u suštini bili srpski radikali. Šta ima veze budžet? Taj novac, koji su dobili ovi akteri, da ste dali ovaj budžet bio bi donekle dobar budžet. U suštini, budžet nije dobar za građane Srbije i za sve ono što ovaj budžet treba da pokaže u 2009. godini. Osvrnuću se na ovaj moj amandman koji sam podneo na Predlogzakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, koji glasi – u članu 5, razdeo 5, glava 5.16, funkcija 330, u ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, u koloni 6 iznos 36.000.000 zamenjuje se iznosom 16.000.000, a u koloni 8 iznos od 36.000.000 zamenjuje se iznosom od 16.000.000. U članu 5, razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni šest iznos od 17 milijardi i 285 miliona zamenjuje se iznosom od 17 milijardi i 305 miliona, a u koloni osam iznos od 17 milijardi i 885 miliona zamenjuje se iznosom od 17 milijardi i 905 miliona. Vlada je odgovorila da ovaj amandman ne prihvata sa sledećim obrazloženjem: amandman se ne prihvata iz razloga što je radi umanjenja planiranih sredstava opštinskih organa za prekršaje na ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, bilo nemoguće refinansiranje usluga po ugovoru, koje se odnose na administrativne usluge, kompjuterske usluge, usluge informisanja i stručne usluge, u stvari naknada za odbrane po službenoj dužnosti, naknade veštacima itd. Dame i gospodo, ako Vlada ima želje da pokaže štednju, koja će nam biti neophodna u ovom vremenu krize koje dolazi, i bolje da kažem da je već došla, najmanje što je mogla da učini jeste da tu štednju pokaže na delu, a to je kroz ovaj budžet o kome danas raspravljamo. Međutim, očito je da Vlada jednu priču priča za medije o navodnoj štedljivosti, a sasvim drugu stvar priča o realizaciji kroz ovaj budžet. SRS smatra da je neophodno smanjiti troškove u radu državnih organa. Usluge po ugovoru, namenjena sredstva za tu svrhu su ogromna, skoro 36 miliona dinara. Smatram da u vreme opšte krize i besparice stavke budžeta koje nisu toliko neophodne za normalan rad i funkcionisanje rada državnih organa i organizacija, jer upravo štednja i smanjenje pojedinih stavki je osnov za ublažavanje negativnih ekonomskih efekata koje možemo očekivati zbog globalne ekonomske finansijske krize, koja će u toku 2009. godine zahvatiti Republiku Srbiju u njenim monetarnim, bankarskim, privrednom i ekonomskom životu. SRS je, podnoseći amandmane, pokušala ukazati predlagaču ovog zakona da postoji u budžetu unutrašnje rezerve pojedinih budžetskih stavki, kao što su sledeće ekonomske klasifikacije: usluge po ugovoru, često su ove usluge, gospođo ministarka, poligon za razne korupcije i marifetluke, specijalne usluge takođe slične ovim uslugama po ugovorima, smanjenje reprezentacije, građani Republike Srbije treba da znaju da je potrebno da se ovi troškovi maksimalno smanje, što sve vreme govori SRS. Normalno, moraju se smanjiti troškovi da bi se obezbedila sigurnost u ovom teškom vremenu. Troškovi materijala takođe treba da se smanje i da se uvede štednja u nabavci potrošnih materijala,kancelarijskog papira, higijenskih sredstava i drugog potrošnog materijala. Takođe je potrebno smanjiti sve ostale materijalne troškove. Mislim da je ovo jedina vlada koja u ovom trenutku ne želi da se usvoji budžet. To im odgovara. Evo primera. Kada bi SRS povukla sve amandmane, verujte mi, kao što smo obavešteni, javno je iznela gospođa Jerkov da LSV ne bi glasala za ovaj budžet. Suština je ta što se kod vas nešto dešava. Radi se o tome da jedna od osnovnih stvari jeste samo vaša svađa između feuda, između ministarstva i to je donelo zakašnjenje ovog budžeta od 40 dana. Svi ministri su hteli što više za svoje ministarstvo, kad već to nije moglo, najverovatnije neće se budžet usvojiti i preći ćete na privremeno finansiranje, koje vam u ovom trenutku najviše odgovara.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman kolege Sulejmana Spahe odnosi se na član 5, razdeo 5, glava 5.16, znači na opštinske organe za prekršaje. Šta je ovim amandmanom predloženo? Da se usluge po ugovoru opet, isto ono o čemu govorimo već više puta danas,ovde su za opštinske organe za prekršaje usluge za ugovore predviđene u iznosu od 36 miliona i hiljadu dinara. Predlog je da se taj iznos zameni iznosom od 16 miliona dinara, da se onaj ostatak od 20 miliona dinara, zapravo prebaci za subvencije poljoprivrednim proizvođačima. To je ono što je intencija poslanika SRS i provlači se kroz gotovo sve amandmane, zato što mislimo da je u ovom budžetu upravo moralo o tome da se vodi računa, da se vodi računa o poljoprivredi jer je to jedino što je ostalo još koliko-toliko zdravo u Srbiji. Ne možemo da se pouzdamo u industrijsku proizvodnju jer ste je uništili, nema je više u Srbiji. Jedino na šta Srbija ozbiljno može da računa jeste poljoprivreda. Iz tog razloga smo sve ove nama inače sumnjive stavke usluga pougovoru tražili, hajde nismo bili toliko rigorozni da tražimo da se briše, ali da se znatno smanje to svakako mislimo da ima elemenata. Gledam ovaj deo koji se odnosi na opštinski organa za prekršaje i naravno, po stavkama tu ide deo za plate, za socijalne doprinose, za naknade u naturi, to je takođe nešto što nije baš najjasnije šta će to u organima za prekršaje da bude naknada u naturi i kome ima iznos od 18 miliona i 301 hiljada. Ali, onda imamo nešto što ne znam da li da kažem da je tužno ili je smešno, socijalna davanja zaposlenima u vrednosti od dve hiljade dinara. Znači, dve hiljade dinara za godinu dana na ime socijalnih davanja zaposlenima. Gospođo ministre, zašto ste uopšte unosili ovu stavku, samo da napravite neku računicu, da vam se slože cifre prihoda i rashoda u budžetu? Ovo je zaista smešno. U daljem delu govorite o naknadama troškova za zaposlene, nagrade zaposlenima i ostali rashodi, ali sada ću nešto da kažem iz ovog vašeg obrazloženja. Opštinski organ za prekršaje, kažete, Zakonom o uređenju sudova propisano je da sudska vlast u Republici Srbiji pripada sudovima opšte nadležnosti i posebnim sudovima. Kao posebni sudovi osnivaju se prekršajni sudovi. Naime, izvršiće se transformacija opštinskih organa za prekršaje u prekršajne sudove od novembra 2009. godine. U strukturi opredeljenih sredstava najznačajniji su troškovi za rashode za zaposlene, stalni troškovi i usluge po ugovoru. Stalni troškovi, ekonomska klasifikacija 421, odnose se na troškove platnog prometa i bankarskih usluga, energetske usluge, komunalne usluge, komunikacije, otprema pismena čine najveće troškove, troškovi osiguranja, zakup imovine i opreme. Sada vas pitam gospođo ministar, da se ne desi ono što nas čeka sutra, da li ste vi sigurni da ćete obezbediti sve ovo što ste predvideli kad je zakup imovine i opreme, a pretpostavljam da je negde i zakup poslovnog prostora, s obzirom na novu mrežu sudova koju ste predvideli od početka 2010. godine. Znači 2010. godina bi trebalo da bude godina u kojoj ćete izvršiti kompletnu pripremu za primenu ovog zakona kojim je predviđena potpuno nova mreža sudova. Ne znam da li ste planirali da tamo gde ste eventualno imali smeštene organe za prekršaje u posebnim prostorijama, odnosno zgradama, ako ste predvideli tamo gde se predvideli da ih iseljavate u veća sedišta, odnosno u sedišta okruga, da li ste planirali da prodajete te objekte, da izdajete te objekte, jer u mnogo mesta u Srbiji više nećemo imati potrebu za postojanje, da imamo objekte ili poslovne prostorije u kojima su radili opštinski organi za prekršaje, kako ste ih ovde krstili. Ispod toga ste napisali sudovi, ali oni još uvek nisu sudovi. Pitanje je da li ćete, pošto nijedan zakon iz oblasti pravosuđa niste onako iz prvog pokušaja uspeli da primenite, teško je očekivati da će se to desiti i sa sada organima, a budućim sudovima za prekršaje. Mislim da bi trebalo u Vladi malo više koordinacije da postoje da se više dogovarate o takvim stvarima, da ne budete iznenađeni jedni između drugih, odnosno kada vam mi ovde iznesemo neke činjenice, o kojima vi iz vama nekog komšijskog ministarstva nemate pojma. Vi ste rekli da amandman Sulejmana Spahe ne prihvatate iz razloga što bi umanjenjem planiranih sredstava opštinskim organima za prekršaje na ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, bilo onemogućeno finansiranje usluga po ugovoru koje se odnose na administrativne usluge, kompjuterske usluge, usluge informisanja i stručne usluge, naknade za odbrane po službenoj dužnosti, naknade veštacima i uopšte usluge. Ovaj deo oko odbrane po službenoj dužnosti i naknade veštacima razumem, ali ne razumem - administrativne usluge i kompjuterske usluge i usluge informisanja, da li to znači da vi planirate da dajete otkaze svim daktilografima koji su sada zaposleni u organima za prekršaje, nemate nameru da ih prevedete.
Narodna poslanice, prekoračili se vreme.
Završavam, dakle, ovo je takođe od pitanja na koje očekujem odgovor, nadam se noćas do 24 časa.
Da li još neko želi reč? Na član 5, razdele 5. i 14,amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, reč ima narodna poslanica Marina Toman.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom u članu 5, razdeo 5, glava 5.4, funkcija 330, u ekonomskoj klasifikaciji 423 - usluge po ugovoru, u kolonama 6. i 8. iznos 11 miliona i 500.000 dinara zamenjuje se iznosom pet miliona 500.000 dinara. U članu 5, razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451 - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama u koloni šest iznos 17 milijardi 285 miliona zamenjuje se iznosom 17 milijardi 291 milion, a u koloni 8 iznos 17 milijardi 885 miliona zamenjuje se iznosom 17 milijardi 891 milion. Podnošenjem amandmana SRS traži da se izvrši drugačija preraspodela budžetskih sredstava. Tako ovim amandmanom tražimo da se iznos od 11 miliona i 500.000 dinara, namenjen za usluge po ugovoru Državnog veća tužilaca, umanji za 6 miliona dinara. U situaciji kada Vlada apeluje za štednju, a pošto možemo da trošimo samo onoliko koliko imamo na raspolaganju, smatramo da je ovo naše rešenje vrlo korisno, jer se pomenuti iznos u uslovima ekonomske krize svodi na realan nivo. S druge strane, to nam omogućava da pomenuta sredstva preusmerimo u one oblasti koje nam omogućuju da u narednom periodu ostvarimo veće prihode. Smatramo da se naša država ne može olako odreći strateških važne privredne grane kao što je poljoprivreda i da moramo u nju više da ulažemo, umesto što je urušavamo. Stoga nam umanjenje pomenute vrste budžetskih izdataka omogućava da povećamo sredstva za subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama u okviru Ministarstva poljoprivrede. Moramo da damo veću podršku poljoprivredi, koja je ovim budžetom uskraćena za značajna finansijska sredstva, pre svega smanjenjem subvencija. Premijer je rekao da je budžet razvojno-podsticajni, kako restriktivan tako razvojno-podsticajni. Ukoliko je on podsticajni, moramo da se zapitamo - zar za državu nije važno da ulaže u poljoprivredu? Da li je Vlada odustala od ove strateški važne privredne grane tako što je odlučila da joj smanji subvencije, uz apsurdno obrazloženje darelativno smanjenje sredstava za ovu namenu predstavlja zapravo prioritizaciju oblasti koje se subvencionišu. Vi ste, uvaženi ministre gospođo Dragutinović, na naše kritike odgovorili - da su subvencije kao procenat BDP-a veće nego u zemljama u regionu. Mi govorimo o Srbiji, pošto se budžet odnosi na našu državu. Možemo da upoređujemo podatke i činjenice koje se odnose na drugu zemlju. Međutim, ne možemo drugačije da to koristimo kao opravdanje za naše odluke. Možda druge zemlje nemaju toliku potrebu za tolikim subvencijama ili su pak drugačije koncipirali i kreirali svoju ekonomsku politiku. Ako već tako govorite, zapitala bih vas zašto tako nešto ne tvrdite kada je u pitanju - visina agrarnog budžeta? U gotovo svim zemljama EU, kojoj vladajuća koalicija teži, agrarni budžet je glavna podrška poljoprivredi. Tvrdite da su subvencije u poljoprivredi u rebalansu značajno pale s razlogom, jer je preliminarnim kontrolama uočeno da je broj korisnika ovih subvencija porastao, a da su za sve kriva pravna lica koja su svojim zaposlenima davala u zakup zemljišta, kako bi mogli da budu korisnici ovih subvencija. Ako je u pitanju prevara, zašto nisu reagovali nadležni državni organi? Više novca ne znači i bolju uslugu - mogla bih da se složim s vama. Međutim, ne znam kako da protumačimo vaše objašnjenje da će se to postići boljom kontrolom trošenja sredstava. Ko će da kontroliše? Možda Državna revizorska institucija koja ne radi i postoji praktično samo na papiru? Ko će da kontroliše kako su potrošena budžetska sredstva? Hoće li poslanici imati priliku o tome da raspravljaju? Smatram da je to u ovom trenutku neizvodljivo. Članom 64. Zakona o budžetskom sistemu 15. jun je definisan kao krajnji rok po kome je Ministarstvo finansija dužno da pripremi nacrt zakona, a 15. jul je krajnji rok kada ga Vlada dostavlja Narodnoj skupštini. Taj rok nije ispoštovan. Zakon je stigao sa zakašnjenjem u Skupštinu i nije stigao na dnevni red. Uostalom, isto kao što je slučaj sa predlogom budžeta za narednu godinu, kada dolazi do zamena teza i govori se da je SRS kriva, iako ima pravo da podnosi amandmane sve dok joj se to pravo ne ukine. Narodna skupština razmatra predlog završnog računa budžeta, po pribavljenom mišljenju Državne revizorske institucije. Dakle, nakon što Ministarstvo finansija izradi nacrt završnog računa budžeta Republike, a Vlada Srbije ga usvoji u formi predloga zakona i prosledi Narodnoj skupštini na dalje razmatranje i usvajanje, postoji zakonska obaveza da završni račun budžeta Republike prođe kroz eksternu reviziju. Takođe, da podsetim da je članom 35. Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji propisano da će Državna revizorska institucija svake godine donositi program revizije za narednu godinu, koji obavezno, između ostalog, obuhvata i budžet Republike Srbije. Odredbama čl. 43. i 47. ovog zakona je propisano da će DRI izveštavati Narodnu skupštinu podnošenjem izveštaja o reviziji završnog računa budžeta Republike. Nisam primetila da se tako nešto desilo. Vlada smanjuje subvencije poljoprivredi, kao i ostale izdatke, zbog loše ekonomske situacije. S druge strane, Vlada ne odustaje od jednostrane primene Prelaznog trgovinskog sporazuma od 1. januara, koji će proizvesti manjak u državnoj kasi od 267 miliona evra, po kursu od 19.12. ove godine. SSP će dodatno urušiti poljoprivredu. Uostalom, to su tvrdili i pojedini predstavnici Vlade, dok naprasno nisu promenili mišljenje. Ministar poljoprivrede, Saša Dragin, pre nekoliko meseci je, na pitanje jednog poljoprivrednika - da li će zaštititi srpskog poljoprivrednika kada od 1. januara krene primena SSP-a - odgovorio: "Kao što znate, Ministarstvo poljoprivrede se protivilo jednostranom primenjivanju SSP-a u ovoj godini, jer faktički Sporazum znači da mi svake godine za jedan deo poljoprivrednih proizvoda ukidamo carine na uvoz poljoprivrednih proizvoda. Zapravo, bilo bi suludo da se otvaramo više nego što moramo u godini kada ne postajemo zemlja kandidat za ulazak u EU.'' Ove svoje tvrdnje i strepnje ministar Dragin je izneo i 27. septembra za jedan list. "Jednostrana primena SSP-a od strane Srbije nije u interesu poljoprivrede naše zemlje u ovom trenutku. Prvog dana primene SSP-a ukinućemo carine za 40% domaćih poljoprivredno-prehrambenih proizvoda, oko 1.000 proizvoda, u trenutku kada ni izdaleka nismo spremni za nadolazeću konkurenciju oličenu u proizvodima EU zemalja, često višestruko subvencioniranih u odnosu na naše. Srbija nema dovoljno sredstava da unapredi konkurentnost domaće poljoprivrede, a pretpristupna pomoć EU namenjena u ovu svrhu još nije dostupna.'' Pitam ministra Dragina, iako nije tu - šta se to toliko promenilo i da li je naša država dobila čvrste garancije da će postati član EU u narednoj godini, da bi krenula da primenjuje SSP i, kako on kaže, da se suludo više otvaramo? Naravno da nemamo garancije, naravno da se ništa nije promenilo, naravno da Vlada neće zaštititi srpskog poljoprivrednika u 2009. godini. O tome koliko će štetne posledice izazvati SSP po našu privredu, pre svega poljoprivredu, govorile su moje kolege. Bez obzira na sve ovo, ministar Dragin pokazuje jednu nedoslednost u svojim izjavama i politici navodne brige za srpsku poljoprivredu. Znači, ministar Dragin menja mišljenje i stav i 28.12. Agenciji Beta daje sledeću izjavu: "Prva godina je godina medenog meseca u skidanju carinskih dažbina. Iz tog razloga nećemo imati veće potrese, niti će bilo koji važan segment poljoprivredne proizvodnje, niti ratarske, niti stočarske, biti ugrožen." Da vas podsetim, 27. septembra taj isti ministar je tvrdio da će prvog dana primene SSP biti ukinute carine za 40% proizvoda. Juče, taj isti ministar, poručio nam je da će prva godina primene sporazuma biti godina medenog meseca. Ministar je 27. septembra rekao da ni iz daleka nismo spremni za nadolazeću konkurenciju oličenu u proizvodima EU, a juče, 28. decembra, tvrdi: "Domaći proizvodi, bez obzira na ukidanje carina na uvoz robe iz EU, mogu da budu konkurentni uz pomoć države.". Da ponovim i da zaključim, srpski poljoprivrednik i srpska poljoprivreda neće biti zaštićeni u narednoj godini, biće prepušteni sami sebi. Ne da se od 1. januara primenjuje SSP, već se ovim budžetom smanjuju i subvencije poljoprivredi. Takođe želim da pitam premijera - ima li Vlada strategiju razvoja poljoprivrede. Pri tome, ne mislim na set zakona iz oblasti poljoprivrede koji su u pripremi, niti na stvaranje poljoprivrednih komercijalnih gazdinstava, jer dok god ne postoji strategija, oni će biti samo mrtvo slovo na papiru. Ako strategija postoji, red bi bio da se o njoj prodiskutuje u ovom parlamentu. Plašim se da ona ne postoji i da se odluke, po strateški vrlo važnu privrednu granu, donose ad hok, bez plana i programa. Kolega Martinović je juče kritikovao predlog da se 90% sredstava od prodaje NIS-a dodeli budžetu Vojvodine. Pri tome vam je objasnio da od toga nikakvu korist neće imati građani Vojvodine. Slažem se. Da ste želeli da pokažete brigu za građane Vojvodine, mogli ste da povedete više računa o poljoprivredi. Ovako direktno radite protiv građana. Na kraju, da zaključim, mnoge svoje odluke Vlada pravda svetskom finansijskom krizom. Upravo onda finansijska kriza je Vladi trebalo da bude glavni motiv da se više usredsredi na poljoprivredu, jer u kriznim situacijama ljudi se svega odriču, jedino se mora pronaći para za hranu. Šta će oni koji imaju platu 16.000 dinara, da li će oni putovati, da li će kupovati belu tehniku? Ne, oni će izdvajati samo za hranu. Zbog toga i niz drugih stvari, najverovatnija, jedina proizvodnja koja će funkcionisati u narednom periodu je upravo poljoprivreda. Međutim, umesto toga, položaj poljoprivrede se pogoršava. Predviđeni poljoprivredni budžet je manji za 24%. Jedinstvena ekonomska politika razvoja poljoprivrede ne postoji. Poslanička grupa SRS podnela je niz amandmana kojima predviđa više para poljoprivredi. Ukoliko ne možete da prihvatite sve, prihvatite barem neke, jer više para poljoprivredi, bolje za državu, bolje za sve nas.
Reč ima poslanik Miloš Aligrudić.
Po Poslovniku, vrlo kratko. Danas je 29. decembar, blizu 17.45. Ostalo je oko 200 amandmana na budžet Republike Srbije koji još nisu raspravljeni i očigledno se neće raspraviti večeras, jer za to, očigledno, vremena nema. Mi iz DSS, koji smo podnosili amandmane, podnosili smo utemeljene, smislene amandmane, sa željom da budu prihvaćeni. Obavili smo razgovor sa ministarkom finansija, u tom razgovoru su neki od njih bili prihvaćeni, neki nisu prihvaćeni nažalost, prihvaćen je jedan od ključnih amandmana koji je uradio nešto korisno za lokalnu samoupravu Srbije. Razgovarali smo dosta o svemu tome, ali onaj ključni razgovor narodnih poslanika sa Vladom Republike Srbije o predloženom zakonu u ovom parlamentu, upravo preko podnetih amandmana, i ona ključna diskusija o samom budžetu ovde ne može biti privedena kraju, jer nema tehničkih mogućnosti, za šta je kriva vladajuća koalicija, za šta je kriva Vlada Republike Srbije. Jer je u ovoj državi ona potrošila 45 dana leta na nerad, radom s mene pa na uštap kada je reč o zakonskim predlozima i radu Narodne skupštine tokom jeseni, podnošenjem besmislenih predloga i nepovlačenjem tačaka sa dnevnog reda, koje se ovde ne mogu lako usvojiti, zbog toga što je cela javnost Srbije protiv njih, i deo vladajuće koalicije. Radili ste naopako i protiv interesa građana i tako što nam dugujete najmanje 29 zakonskih predloga koji su morali stići i biti usvojeni do kraja ove godine, ali ne zbog toga što su u proceduri, pa Narodna skupština nije stigla da ih usvoji, nego zato što nisu prošli Vladu Republike Srbije, jer tamo ne možete da se dogovorite o tome kako da radite i kako da vam funkcioniše Vlada i vaši kabineti. To je ona realnost s kojom se Srbija danas suočava. Mi smo zbog toga danas u situaciji da jednu raspravu o budžetu, najvažnijem finansijskom zakonu za jednu godinu, ne možemo da okončamo. Imamo svoje amandmane. Oni ostaju na stolu. Ostaje njihovo obrazloženje. Samo zarad javnosti hoću da kažem, da javnost mora da zna da mi ne možemo na silu da radimo, ne može se današnji dan na silu okončavati, niti mi možemo da spakujemo u pristojnih sedam, osam, devet ili deset minuta rasprave po jednom amandmanu u sledećih četiri ili pet sati i da se još plus za to i glasa. To je fizički nemoguće. Mi to jednostavno ne možemo da radimo. Vi ste nas lišili, Vlada Republike Srbije je lišila opoziciju i građane Srbije koje opozicija zastupa u ovom parlamentu tog svog osnovnog prava. Zato je posledica vrlo prosta. Sada je skoro šest sati. Kakve svrhe ima? Mi jednostavno možemo da kažemo vama prostu rečenicu, ti amandmani su na stolu, imaju svoje obrazloženje. Nažalost, zbog vas nećemo biti u prilici da ih večeras obrazložimo. To je očigledna stvar i tako će ova stvar i da teče. Izvolite. Radite posao kako ste ga započeli. Započeli ste ga jako loše. Predložili ste inflatorni budžet, neostvariv budžet, budžet koji će udarati po džepovima građana, zbog toga što predviđa jednostranu primenu SSP-a, koja će staviti ovu državu u vreme ekonomske krize u izuzetno tešku poziciju i to je ono što čeka građane Srbije u narednom periodu. Izvolite, završite taj vaš posao. Za amandmane koje smo predložili, koje ste vi prihvatili, glasaćemo svakako, a protiv budžeta ćemo biti 150%. Zato što ova država i ovi građani zaslužuju mnogo bolje od onoga što ste im vi ponudili.
Reč ima poslanik Velimir Ilić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, bliži se šest sati, vreme kada je trebalo da se dogovorimo da završimo jedan posao. Mi se danima ne javljamo za reč, ne ometamo rad, pomažemo da se što pre ovaj posao obavi, a vi gospodo iz vladajuće koalicije ćutite, to se vas ne tiče. Smejete se, zabavljate se ovde po hodnicima. Mnogih i nema danas tu u parlamentu. Zabava traje. Vas je uhvatilo novogodišnje raspoloženje, to očigledno vidim. Očekivali smo danas, po dogovoru koji smo imali s premijerom, da se pojave ministri, premijer i da vidimo šta je bilo sa amandmanima koje smo podneli. Vi do današnjeg dana, kraj je, gotovo, nema više, ne znate ni šta ste usvojili, ni da li ćete da prihvatite. Zahvaljujem se ministarki finansija. Ona je korektna žena. Sedi ovde danima, ali je nemoćna. Prihvatila je mnoge stvari. Na primer, Kalanovićka neće, ovaj neće, Mlađa neće, Pera neće, neće da razgovaraju. Šta ste vi? Da li ste vi jedna Vlada? Da li želite da neko vama večeras da neku milostinju ovde? Šta hoćete? Zašto ne završite posao do kraja? Već danima pričate. Trezor je prazan. Nemate dinara. Gde su pare? Pitam danima, gde su pare od Mobtela, od Robnih kuća, gde su pare od trećeg operatera, 2 milijarde 260 miliona evra? Gde su gospodo pare? Zašto ste bankrotirali uoči Nove godine? Pričamo o sredstvima za 2009. godinu. Gde su transferna sredstva za opštine? Da li će obdaništa, opštine, službenici primiti plate? Neće. Nema dinara u Trezoru. Uozbiljite se malo, gospodo. Nova godina dolazi za dan-dva, Božić. Spojiće se praznici. Od čega da slavi narod? Javljaju se stotine ljudi, nema Srbija hleba da jede. Odseca se struja širom Srbije. Vidite li kakav je mraz napolju, o čemu se radi? Vi umesto da se uozbiljite, da dođete da razgovaramo, dogovaramo, vi ćutite. Ćutite. Čekate šest sati i onda ćete da optužite opoziciju da je kriva što nije usvojen budžet. Gde vam je bio budžet? Doneli ste ga pre neki dan, loš budžet. Kako možete da stavite 12 milijardi Kalanovićki da ona raspolaže. Namenski sam tražio da se podeli tamo gde eje neophodno da ljudi imaju da piju vode, da dobiju put, da se uredi ono što je neophodno. Kaže - ne da Kalanovića. Nije to njen miraz, ljudi. Kako možemo mi da usvojimo u budžetu stavku od 12 milijardi, da ona time raspolaže, kao da je to njena dedovina? Na šta to liči? Da ne pričamo o 70 milijardi koje nisu definisane gde idu. Hoćemo da znamo kada se svaki poslanik vrati u svoju opštinu i kada ga neko pita da li se radi vodovod, da li se radi kanalizacija, da kaže - da, radi se, predviđena su sredstva. Ovako ništa ne znamo. Mi smo usvojili nešto blanko, pa ćemo videti šta će sa time biti. To ne može tako. Očekivao sam da vi budete ozbiljni, da dođete ovde kao ozbiljni ljudi, da pozovete šefove poslaničkih grupa da se dogovorimo. Mi nismo opozicija građanima Srbije, ako smo opozicija jednoj nesposobnoj Vladi. Vi da ste sposobni vi biste završili posao na vreme. Uvlačite nas u problem. Kaže, radiće se i sutra, možda i 31. Da l' ste normalni? Niste radili kada je vreme. Imamo neke noćne sednice. Šta vam je ljudi? Znate ko radi noću? Dolazimo ovde u 10, a radimo kao vampiri po celu noć u ovom parlamentu. Molim vas, pozovite Mirka Cvetkovića, ima još 15-20 minuta, neka dođu da se dogovorimo, ako može. Nemojte posle optuživati opoziciju. Opozicija je učinila sve. Bila je konstruktivna, dogovarala se, dolazila, sastančila, dala amandmane da popravimo loš budžet. Nemojte nas poniziti toliko da nam ništa ne prihvatite. To je za nas mnogo ponižavajuće. Toliko, a vi radite šta god hoćete. Shvatite da ste odgovorni za ovo što radite i da ste odgovorni pred narodom Srbije.
Da li još neko želi reč? Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što Vlada radi od svog formiranja pa naovamo ne može da se nazove nikako drugačije nego ekonomski genocid, i to osećaju građani Srbije i tek će osetiti. U kakvom je stanju parlament, koliko je funkcionalan, ne zavisi od narodnih poslanika, zavisi isključivo od Vlade Srbije. Odnosi u Vladi Srbije, između koalicije, jesu ti koji se reflektuju na parlament. Svađe u Vladi prenose se na atmosferu u parlamentu. Dok se vi u Vladi tučete oko NIS-a, treba li to ovako ili onako, Dinkić hoće jedno, Cvetković drugo, odnosno Tadić drugo, Dačić bi nešto treće, i jedno i drugo, zamajavate javnost ovim ili onim, parlament trpi i uporno čeka da mu dostavite najvažniji zakon. I uz to imate, naravno, podršku svih medija, koji kažu, ako nema budžeta - potop. Vi čekate, imate neku satnicu, neku računicu, znate koliko je amandmana podneto. Računate i gledate u sat hoće li to do 12 sati da bude ili neće da bude. Ako bude, preuzimate odgovornost za ono što će se desiti, odnosno za neimanje para za sve budžetske korisnike, jer je jasno da para u državi nema i da će ih biti i manje nego što ste ih projektovali, a projektovali ste i deficit od 49,6 milijardi. Znamo da će jednostranom primenom SPP-a para biti još manje, a potreba još više. Vi očekujete da možda i ne dođe do usvajanja budžeta, a ako ne dođe, neko mora da bude kriv. Ko će da bude kriv? Vlada ne sme ni slučajno da bude kriva. Sve televizije, sve novine biće u funkciji Vlade, Vlada je dostavila budžet, poslanici napisali ne znam koliko amandmana, šta im je trebalo uopšte da to rade, kao da mi to radimo što namse hoće, a ne zbog toga što vidimo da se vodi jedna pogubna ekonomska politika, ponovo ću da kažem, ekonomski genocid, i pokušavamo da spasimo što se spasiti može. Vlada tvrdoglavo ostaje pri svome, neće da preuzme odgovornost na sebe, traži krivca, čeka satnicu da vidi kako će se ponašati podnosioci amandmana, odnosno opozicione političke partije i onda, ukoliko ne uspe da izglasa budžet, da okrivi one poslaničke grupe koje su ostale pri svojim amandmanima. A da li smo mi pisali amandmane iz obesti ili zbog toga što su građani to od nas očekivali, jer su to naša predizborna obećanja, jer oni u nas veruju, oni su od nas to tražili, to naravno ostaje samo za ovu salu i za nas 250, to niko neće moći nigde da čuje osim sa ove govornice. Biće kriva možda SRS i svi ćete da se utrkujete da idete na televizije, na specijalne emisije da pljujete po SRS, oni nisu dali da se usvoji najvažniji zakon, eto zbog toga nećete imati porodilje dodatke, nećete imati penzije, neće biti subvencija za poljoprivredu, a mi ožvalavismo pričajući ovde danima da je to nemoguće zbog toga što niste dobro preraspodelili ono malo para što može iz ove države da se iscedi. Ne može iz suve drenovine više da se iscedi. Narod nema para, privreda ne postoji. Od koga ćete da uzmete poreze, od koga ćete da uzmete takse, od koga PDV, akcize, šta će vam doneti SSP? Hoćemo li mi ikada ovde, mi, poslanici, nas 250, da kažemo građanima Srbije jednom istinu, da kažemo, ljudi moji, stanje u državi je katastrofalno zbog toga i toga. Ko nas je doveo u tu situaciju? Ne kažem da je samo ova vlada. Ima tu nasleđenih problema, ima tu stranog faktora, ima tu međunarodnih okolnosti, nismo mi sami baš za sve krivi, ali dajte da otvorimo jednom karte pa da im kažemo, eto, ta sledeća će biti teška zbog toga i toga, osetićemo posledice ovoga ili onoga, ali učinićemo sve što možemo na ovaj ili onaj način da nekako ublažimo posledice te krize, ali ćemo zato već one naredne ili za dve godine, ili za pet godina imati neki pomak, imamo neku strategiju, znamo šta hoćemo. Gde je ministar Cvetković danas, predsednik Vlade? Gde je? Gde su ostali ministri danas? Verujte mi, samo od 2000. godine naovamo mi imamo po jednog zaduženog ministra ovde koji je dužan da nas sluša. Uvek je bila cela Vlada i nikada sednice nisu trajale ovoliko dugo upravo zbog toga, jer kada je tu cela Vlada, tu je drugačija atmosfera, tu je drugačija odgovornost. Šta mi možemo gospođi Dragutinović da kažemo? Ona nije samostalna, ona je samo ovlašćena od Vlade ovde da sedi, eventualno da odgovori na neko naše pitanje, ali nikakvu odluku sama ne može da donese. Da je ovde gospodin Cvetković, on bi mogao da izađe za ovu govornicu da se obrati javnosti Srbije i da kaže mnogo više nego što to gospođa Dragutinović može. Ne bih bila na njenom mestu nikako. SRS nastaviće da upozorava srpsku javnost na pogubnu ekonomsku i socijalnu politiku koju vodi Vlada Srbije na ovako neodgovoran način kao što je to činila do sada.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Vlada i odbor za finansije nisu prihvatili amandman,a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, sva tri predstavnika opozicionih klubova su rekli ono što su mislili i ono što je istina za građane Srbije. Stvarno, ovo je čisto šegačenje sa nama poslanicima, a i građanima Srbije od strane Vlade Republike Srbije i od strane ove skupštinske većine u ovom parlamentu. Od samog konstituisanja Vlada Republike Srbije pa do današnjeg dana svizakonski projekti su kasnili. Mi smo ih dobijali uoči same rasprave, tako i ovaj najvažniji zakonski projekat, Predlog zakona o budžetu Republike Srbije, dobili smo sa zakašnjenjem 40 dana. Sve ovo treba da znaju građani Srbije, ali treba da znaju i ovo, da vlast želi nas da okrivi zbog ovakve ekonomske situacije u zemlji i zbog nedonošenja budžeta. To je problem. Treba znati istinu da i ovaj budžet, ovakav kakav je načinjen, preslikava Vladu Republike Srbije, on je napravljen ucenama i pogodbama međusobnim, počev od Rize Halimija, pa sve do Mlađana Dinkića. Vlada koja vlada ucenama teško će da opstane, sama sebe će da proguta. To što možda Vladi Republike Srbije odgovara da se ne usvoji ovaj budžet, i najverovatnije odgovara, a odgovara i mnogim tajkunima koji će za ovaj period privremenog finansiranja, da li kreditnim karticama ili kupovinom velike količine robe sebi obezbediti da negde tamo krajem februara ili u martu drže monopol, a poznato je da inflacija postoji, ne onoliko koliko vi prikazujete, nego je mnogo veća, i verovatno ćete pokušati da sve to branite nekom ekonomskom krizom. Mada građani Srbije i mi Srbi gotovo na sve do sada smo naviklii naučili, pa nas ne može ništa iznenaditi, pa ni ta nekakva ekonomska kriza sveta. Ono što ste vi napravili građanima Srbije, to je istina. Zemlja koja je u tranziciji i vašim zakonom o privatizaciji uništili ste privredu Srbije, uništili ste ekonomiju. Naime, rasprodali ste pošto-poto sve ono što je vredelo u Srbiji, i šećerane, i cementare i uljare. Sada se rasprodaje zemljište, vode, ostao je još taj vazduh. Već smo te naše energente prodali, NIS, rudnike, sve ono što se moglo prodati vi ste prodali, ali umesto da je od tih sredstava ulagano u razvoj, u infrastrukturu Srbije, u privredu, vi ste pola toga na vaša putovanja, na vaše izborne kampanje potrošili, a drugi deo normalno dali privilegovanim ministarstvima ili firmama koji koriste ta sredstva. Pobogu, zar nema teže čestitke građanima Srbije za Novu godinu nego ove laži koje prosipa Mlađan Dinkić i onaj mali Božidar Đelić! Zar nije dovoljno samo laži oko besplatnih akcija, pa sve do SSP, da bi danas Đelić imao hrabrosti da kaže kako ćemo dogodine da budemo kandidati za ulazak u Evropu i da će Evropa da nam pokloni 400 miliona evra za pomoć Srbiji? Eto, to su najnovije laži koje on prosipa. Verujem da su te njihove laži prevazišle onog čuvenog barona Minhauzena. Zato želim da građane pred ovu novu godinu obavestim i upozorim da ova vlada Srbije, ovakva kako je sklepana, teško će da prebrodi ovu krizu i probleme sa kojima se suočavaju građani Srbije. Godina 2009, posebno od polovine pa nadalje, biće mnogo teža. Ali, mi umesto da sredstva iz budžeta, takva-kakva, koliko su planirana, da ih planiramo tamo gde su neophodna, tamo gde može nešto da se uradi, a to je da obnovimo poljoprivrednu proizvodnju, da pomognemo tim krajevima gde je proizvodnja bila razvijena i može i dalje da funkcioniše, a u brdsko-planinskim predelima da pomognemo preostale seljake da se bave stočarstvom, da se bave onim s čim su se odvajkada i uvek bavili. Da pokušamo i mlade da zainteresujemo da vratimo u selo. Dolazim iz brdsko-planinskog područja, Raške oblasti, tamo gde su se dogodila najveća iseljavanja, najveća migraciona kretanja pod onom komunističkom vlašću, pod onom pogrešnom politikom koju su vodili tadašnji Titovi vazali. Oni, koji su zbog nekog herojstva, ili što su u nekom selu postali partizani, ili ne znam ko, gde su stajali, pravili su fabriku, bez obzira da li je to bilo isplativo ili ne. Postoji primer za Železaru Smederevo kada je jedan funkcioner, da ga ne imenujem, pokojni je, svratio, iz nužde, pored puta, video lep teren, i kaže - ovde će da bude železara, a železa nigde u blizini. Evo, šta je doživela Železara i šta će da doživi danas. Nažalost, to i danas Republika Srbija, Vlada Republike Srbije ... Molim vas, upozorite poslanike. Pozivam gospođu predsedavajuću da upozori ovu levu stranu da bi mogli da govorimo. Vlada Srbije nema svoju razvojnu strategiju, nema svoj cilj, jednostavno bavi se sama sobom. Prilikom čitanja amandmana koji sam podneo pomenuću šta bi značilo deo sredstava samo iz ovog amandmana, koji predlažem da se izdvoji, za brdsko-planinske predele i planine Rogozni, koja gravitira prema Zubinom Potoku, prema Mitrovici, Zvečanu i Leposaviću. Ima poslanika iz tog kraja koji će potvrditi moje tvrdnje, bez obzira što pripadaju vladajućoj koaliciji. Na tom području, na planini Rogozni i obroncima planine Rogozne, do prije 20-30 godina radilo je preko 20 osnovnih škola. Nažalost, danas je ostalo samo tri osnovne škole, i to do četvrtog razreda. I tamo gde su ostale te tri škole, negde sa 24 učenika i nekih 17 koji putuju u osnovnu školu, udaljenu i po 14 km u jednom pravcu, nikada buldožer u ta sela nije došao. Zar nije to sramno za državu Srbiju? Zar nije to za sve nas ovde bruka i sramota u 21. veku? Treba sresti one mališane koji putuju 14 km iz neke zabiti da bi došli do petog, šestog, sedmog ili osmog razreda. Kada je dolazio ministar za infrastrukturu, gospodin Mrkonjić, želeo sam na licu mesta da ga upoznam sa ovim problemom. Negde na petnaestak-dvadesetak kilometara došli smo da vidimo, šta je to, gde je to, jer je tamo teško doći. Obećao je da reši taj problem. Računamo da je od reči i videćemo da li će nam pomoći. Za Ministarstvo za infrastrukturu pročitaću da je i to ministarstvo skresano, nije kao poljoprivreda, ali je ipak dosta umanjeno. Mi smo na Odboru za saobraćaj i veze govorili oko ovih problema. Svi poslanici iz tih krajeva, posebno krajeva zaboravljenih od strane Vlade Republike Srbije, poput juga Srbije i jugozapada, koji gravitiraju prema određenim granicama, rekli smo da je prošle godine budžet bio 23,6 milijardi, a ove godine 16,4. Iako je ministar bio zadovoljan, smatram da je to malo. Ono da je sreće da ima novca da se sva ministarstva pojačaju, posebno ona koja su od vitalnog značaja za Republiku Srbiju. Možemo mi da pričamo i o poljoprivrednoj proizvodnji, ali ako nemamo puta, ako nema u selu puta, vode i struje, ako tamo ljudi ne mogu da dođu, onda kako da se bave tim poslom. Imamo mnogo opština koje kubure sa ovim problemima. Tačno je što su mnogi ovde poslanici govorili, treba restriktivno smanjiti budžet ministarstvima, odnosno ministrima koji putuju. Pre nekoliko godina sam izračunao, samo što je ministar Drašković putovao za godinu dana moglo bi da se uradi 180 km magistralnog puta. Molim vas, ne da ovim kritikujem ni Beograd, ni Niš, ni Novi Sad, ali želim da Srbija ima podjednak razvoj. Želim da ne gradimo samo velike urbane centre, jer jednoga dana, možda za 10-20 godina ovakvom politikom svi ćemo se naći u tom centru, a ne znam od čega ćemo živite i koji će nam to biti prihodi. Zbog toga ovaj amandman, koji sam podneo, kao i svi amandmani koje je podnela SRS, imaju cilj da poprave ovaj budžet, imaju cilj da se prekomponuju sredstva, da se usmere tamo gde su neophodna. To je poljoprivreda, neka socijalna davanja, infrastruktura. Mi moramo to da činimo. Niko se nije setio ovde, gospođo ministarka, da vidimo šta je to sa belom kugom, sa natalitetom u Republici Srbiji. Niko. Čak nijedan zakonski projekat ne možemo da dobijemo od strane ni one vlade, ni ove vlade od 2000. godine, kako bismo mogli da vidimo šta je to sa belom kugom, šta je to sa natalitetom. Iskoristiću priliku da vam pročitam statističke podatke šta se to radi u Srbiji. U 2007. godini priraštaj stanovništva kod Albanaca je 24,5, a kod Srba je taj trend minus tri, negativan. Sada prosta matematika, razmislite kako dalje, kuda dalje. Narod govori, čije su ovce, toga i livada. Nisam pristalica toga, ali ovo su velika upozorenja, gospođo ministarka. Broj umrlih u 1997. godini je 98.068, a broj rođenih 70.716. U 2007. godini 102.805 je broj umrlih, a rođenih 68.102. Zar nije ovo podatak za uzbunu svih nas? Zar nije ovo podatak da i ministri, i foteljaši i ovi tajkuni, koji su se nafatirali para, ne shvataju da će ih jednoga dana pojesti svoja deca? Zar nije momenat da razmislimo kako dalje, koja je to strategija razvoja Vlade Republike Srbije, da li će nekada da sednu zajedno i političari, i predstavnici crkve, i Srpske akademija nauka i sva nauka, pa da se napravi neki koncept zajednički kako dalje. Ovako, čini mi se da iz godine u godinu idemo nazad, idemo negde tamo, odakle se možda nećemo vratiti. Da ne govorim i da vas zamaram o podacima vezanih za broj samoubistava koji se godišnje izvrše u Srbiji, posebno su povećala samoubistva otkako ste vi dosmanlije došli na vlast za 26%. Znači, narod u ratu nije činio ovo što čini otkako vi vladate. Sve su to segmenti i podaci upozorenja za vas, da vidimo kako dalje. Amandman koji sam podneo odnosi se na član 5, razdeo 5, glava 5. 9, tačka 9, funkcija 330, u ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, u kolonama 6 i 8, iznos 58.274.000 zamenjuje se iznosom 10 miliona. Samo ova razlika da ostane ovom selu, koje sam pomenuo, mesnoj zajednici, od 48 miliona i nešto, rešili bi problem putovanja te dece. Evo, samo taj deo. Da ne kažem o drugom delu, isto u članu 5, razdeo 14, funkcija 420, EK 451, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni 6 iznos 17 milijardi 285 miliona zamenjuje se iznosom 17 milijardi 332 miliona 274 hiljada, a u koloni 8 iznos 17 milijardi 885 miliona zamenjuje se iznosom 17 milijardi 933 miliona 274 hiljade. Gospođo ministarka, molim vas, kao stručnjaka u ovoj oblasti, da na Vladi Srbije gledamo gde ta sredstva treba usmeriti, kako žive ti ljudi i u Tutinu, i oko Zaječara, kako žive na KiM. Dajte da učinimo sve kako bi se ovo poboljšalo, a posebno ono što srpski radikali traže, to je ulaganje u poljoprivrednu proizvodnju. To nas jedino može spasti. Hvala.
Da li još neko želi reč? Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Zoran Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 5. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, tako što sam predložio da se u razdelu 5, glavi 5.5, na funkciji 330, u ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, u kolonama 6 i 8 iznos 11.500.000 zameni iznosom 5.500.000. Takođe, ovim amandmanom predložio sam da se u članu 5, razdelu 14, na funkciji 420, u ekonomskoj klasifikaciji 421, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u kolonama 6 i 8, 17 milijardi 885 miliona dinara zameni iznosom 17 milijardi 891 milion dinara. Jednostavno rečeno, ovim amandmanom sam predložio da se 6 miliona dinara u 2009. godini, namenjenih Visokom savetu sudstva, preusmeri Ministarstvu poljoprivrede, kao subvencije za unapređenje poljoprivredne proizvodnje. Ovaj amandman predstavlja kontinuitet svih dosadašnjih amandmana SRS kada je reč o argumentovanoj kritici predloga budžeta za 2009. godinu i pokušaću da obrazložim njegov smisao. Mi srpski radikali smatramo da unapređenje poljoprivredne proizvodnje i unapređenje položaja srpskog seljaka, koji hrani celu Srbiju, mora da bude prioritet ove vlade, koju vodi Boris Tadić preko svog eksponenta Mirka Cvetkovića. Činjenica je da je, nakon evropske šut karte iz Brisela, aktuelna Vlada u Srbiji donela odluku da jednostrano primenjuje SSP sa tvorevinom koja sebe naziva EU. Upravo zbog ove činjenice i budžet Republike Srbije i poljoprivredni proizvođači u Srbiji će pretrpeti štetu širokih razmera. Verovali ili ne, sa ovom tvrdnjom se slaže i aktuelni ministar poljoprivrede Saša Dragin, inače funkcioner DS, čiju je izjavu agencija "Tanjug" prenela 28. septembra 2008. godine. Dragin je tada istakao da je, kada su u pitanju prinosi najvažnijih ratarskih kultura, suša doprinela gubitku roda u iznosu od 10-15% ukupnih prinosa. Ministar Dragin dalje kaže da će SSP sa EU otvoriti vrata, što će neminovno voditi u uslove oštrije konkurencije i pritiska na cene poljoprivrednih prehrambenih proizvoda. Ono što je najvažnije u tadašnjoj izjavi ministra Saše Dragina jeste zaključak da jednostrana primena Prelaznog trgovinskog sporazuma sa EU nije u interesu poljoprivrede naše zemlje u ovom trenutku. Prvog dana primene Sporazuma ukinućemo carine za 40% domaćih poljoprivrednih prehrambenih proizvoda, što čini oko 1.000 proizvoda, u trenutku kad ni iz daleka nismo spremni za nadolazeću konkurenciju, oličenu u proizvodima evropskih zemalja, često višestruko subvencioniranih u odnosu na naše, reči su ministra Saše Dragina izgovorene pre samo tri meseca. Gospodo poslanici iz vladajuće većine, obrazlažući ovaj amandman, takođe moram da vas podsetim i na izjavu predsednika Izvršnog veća Vojvodine Bojana Pajtića, koju je 27. septembra ove godine prenela Radio-televizija Vojvodine, i u kojoj Pajtić kaže:"Ministar poljoprivrede Srbije Saša Dragin složio se sa mnom da bi naša poljoprivreda, u svakom pogledu nekonkurentna evropskoj, došla u veoma neugodnu situaciju primenom trgovinskog sporazuma. Stoga će država Srbija morati hitno da ustanovi zaštitne mere kako srpski poljoprivrednici, iovako do guše u problemima, ne bi zbog ovog sporazuma došli u bezizlazan položaj". Ovo su reči Bojana Pajtića, izgovorene pre samo tri meseca. Ni jedna ni druga izjava nije ništa novo za građane Srbije, jer upravo ovako kontradiktorne izjave kose se sa politikom Vlade Srbije, koja na sve moguće načine radi na tome da uguši srpskog seljaka i poljoprivrednu proizvodnju u Srbiji i tako na srpskom tržištu omogući širenje monopolskog položaja okupatora iz EU. Iz ovih izjava vidimo da se Bojan Pajtić i Saša Dragin ponašaju kao da nisu deo režima koji je odgovoran za ovakav položaj srpskog seljaka i kao da nisu funkcioneri DS, već neke opozicione stranke. Ako samo podsetim da je Vlada Srbije, na sednici održanoj 16. oktobra, dakle samo dve nedelje nakon Draginove i Pajtićeve izjave, donela odluku da Srbija od 1. januara 2009. godine jednostrano primenjuje Prelazni trgovinski sporazum, onda je jasno da ta vlada isključivo radi na štetu građana Srbije i poljoprivrednih proizvođača u Srbiji. Gospodo iz vladajuće većine, takođe ću vas podsetiti da su prihodi od carine u budžetu za 2008. godinu učestvovali sa 70,4 milijarde dinara, što je predstavljalo 11,1% ukupne strukture svih budžetskih prihoda. U 2009. godini prihodi od carine u budžetu će iznositi 58,8 milijardi dinara i činiće 7,3% ukupne strukture svih budžetskih prihoda. Ako ovde napravimo poređenje, jasno je da će, zbog jednostrane primene prelaznog sporazuma sa EU, Srbija u 2009. godini izgubiti više od 10 milijardi dinara, što beleži pad carinskih prihoda od 27,7% u odnosu na dosadašnje učešće u budžetskim prihodima. Vi očigledno niste svesni svih posledica koje ovakva poreska i budžetska politika nosi sa sobom, ali ste vi istovremeno i kreatori i tvorci takve politike koja vam je diktirana iz EU i vi nju morate poslušno da sprovodite u delo, jer zbog toga i jeste postavljeni na sadašnje funkcije. Mi u SRS smo svesni svih ovih posledica koje će nastupiti 1. januara 2009. godine kada počinje jednostrana primena Prelaznog trgovinskog sporazuma. Zbog toga sa više desetina amandmana, a uostalom i ovim amandmanom koji sam podneo, želimo da vas podsetimo da su srpskoj poljoprivredi neophodne mnogo veće subvencije u godini koja je pred nama. Konkretno, ovim amandmanom predlažem da se sredstva namenjena Visokom savetu sudstva u visini od 6 miliona dinara preusmere Ministarstvu poljoprivrede, jer će takva preraspodela sredstava biti višestruko korisna za sve poljoprivredne proizvođače u Srbiji, kojima sutra predstoji još teži period borbe za opstanak nego što je danas. Zbog toga, gospodo iz vladajuće većine, bolje bi vam bilo da zaštitite interese srpske poljoprivrede, umesto što štitite tuđe interese u državi u kojoj osam godina vladate. To ćete najbolje učiniti tako što ćete u danu za glasanje prihvatiti ovaj amandman.
Reč ima narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je sedam minuta.
Javljam se u vezi amandmana koji je podneo poslanik SRS gospodin Zoran Popović. U članu 5, razdeo 5, glava 5. 5, funkcija 330, ekonomska klasifikacija 423 - usluge po ugovoru u kolonama 6. i 8, iznos 11 miliona i 500 hiljada zamenjuju se iznosom od 5 miliona i 500 hiljada. U članu 5, razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451 - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni 6, iznos 17 milijardi 285 miliona zamenjuju se iznosom od 17 milijardi 291 milion, a u koloni 8, iznos 17 milijardi 885 miliona zamenjuje se iznosom 17 milijardi 891 milion. Budžet predstavlja najvažniji zakon koji se svake godine donosi u tekućoj godini. Za sledeću godinu zakon o budžetu, odnosno fiskalnoj politici države ima još veći značaj, zato što će 2009. godina, zbog svetske ekonomske krize, biti teška za većinu građana Srbije. Nažalost, Predlog zakona o budžetu stigao je u Skupštinu sa zakašnjenjem od 40 dana, a zakonski rok za usvajanje ističe danas u ponoć, znači, 29. decembra 2008. godine. Vladajuća koalicija, sastavljena od konglomerata većih i manjih stranaka, ima samo jedan zajednički cilj, a to je lični interes. Vlada nepravedno optužuje opoziciju da vrši opstrukciju rada Skupštine, kako bi se još jednom obmanuli građani Srbije da je opozicija ta koja je kriva što budžet nije usvojen. Međutim, Vladi Srbije izgleda da odgovara prelazak na privremeno finansiranje. Koristeći režimske medije vladajuća koalicija širi razne dezinformacije, kako bi opravdali svoju nemoć pred građanima, koji sve teže i teže žive od 2000-te godine. Opozicija je bila konstruktivna, a Vlada Srbije odgovorna što budžet nije usvojen. Stoga SRS ukazuje da je ovaj budžet bez jasnih prioriteta, da nije restriktivan, da nije razvojni, da je inflatorni i da je rasipnički. SRS smatra da sredstva iz budžeta treba ravnomerno da se raspodele, a u konkretnom slučaju da ta sredstva odu za poljoprivredu, koja je ovim budžetom zapostavljena. SRS je pokušala da sa 115 amandmana koje je podnela popravi budžet, da se poveća štednja, a smanji potrošnja. Vi niste imali ili niste želeli da imate razumevanje i volje za amandmane za SRS. Zbog svega navedenog smatramo da je ovaj budžet u samom početku osuđen na propast, jer nije ni realan ni racionalan. Iz budžeta za Visoki savet sudstva je odvojeno skoro 66 miliona dinara, za zaposlene u Visokom savetu sudstva za plate 33,5 miliona dinara, a za ekonomsku klasifikaciju 423 - 11,5 miliona dinara. Visoki savet sudstva ima 11 članova i početak rada predviđen je za 1. februar 2009. godine, tako da su ova sredstva projektovana za deset meseci za plate i 11 meseci za ostale tekuće rashode. Vlada Republike Srbije je odbila ovaj amandman sa obrazloženjem: amandman se ne prihvata iz razloga što bi se smanjenjem planiranih sredstava na EK 423 - usluge po ugovoru umanjila mogućnost za otpočinjanje rada članova Visokog saveta sudstva, kojima se naknadno obezbeđuju u visini poslaničkog dodatka u Narodnoj skupštini sa ove aproprijacije. Vlada izgleda nema sluha za poljoprivredu i poljoprivrednike, koji teško rade i žive, tako da je Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede dodeljeno 19 milijardi i 826 miliona dinara. Budžet za poljoprivredu 2009. godine je za 24% manji nego u 2008. godini. Ako se uračuna i najmanje 8% inflacije, dolazimo do računice da je za 1/3 budžet za poljoprivredu manji u 2009. godini. Ova vlada se poziva na evropske integracije, tj. iz godine u godinu nam se najavljuje ulazak u EU. Ako je ovakav stav Vlade iskren, pitanje je sledeće: kako Vlada misli da se Srbija izbori na tržištu tzv. ujedinjene Evrope ako se najperspektivnija grana privrede, poljoprivreda, budžetom ovako zapostavlja? U Srbiji danas ima 700 hiljada nezaposlenih, u narednih 6-12 meseci, prema podacima ekonomista, bez posla će ostati najmanje 10% zaposlenih u Srbiji, kojih danas ima oko dva miliona i 800 hiljada. Znači, cifra broja nezaposlenih biće oko jedan milion. Time bi se broj nezaposlenih u Srbiji približio ovom broju od jednog miliona. Danas 65% stanovništva u Srbiji nema dovoljno novca za hranu, dva miliona živi na granici egzistencije, a bez najosnovnijih namirnica za život živi 310 hiljada dece. Ministar finansija u uvodnom delu je naglasila da će društveni prihod u 2009. godini porasti u odnosu na onaj u 2008. godini. Ova tvrdnja je najverovatnije zasnovana na poljoprivredi, kao privrednoj grani koju će svetska ekonomska kriza izgleda zaobići. Subvencije u poljoprivredi u 2009. godini su manje za šest milijardi. (Predsedavajuća: Narodna poslanice, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je iskorišćeno.) Znači, Vlada Srbije u 2009. će manje ulagati u poljoprivredu, a očekuje od poljoprivrede pozitivnu stopu rasta. Ne sme da se štedi na subvencijama za poljoprivredu i zato smo predložili ovaj amandman, koji vi najverovatnije odgovorno i ozbiljno niste shvatili. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5, razdele 5. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, nisam slučajno izabrala da branim amandman trenutno odsutnog kolege Filipa Stojanovića zbog činjenice da je u direktnoj vezi sa Republičkim javnim tužilaštvom i skandalom koji sam kao podnosilac jedne predstavke u ime SRS primila od Republičkog javnog tužioca. Naime, moram da vas podsetim, u ovo završno vreme i finale redovnog zasedanja Narodne skupštine RS, kako je do svega ovoga došlo i zašto mi danas, 29. decembra, u 18.35 časova, imamo situaciju da treba da raspravljamo o preko još 100 podnetih amandmana SRS. Zašto je budžet došao sa zakašnjenjem i zbog čega je očigledna namera i kabineta premijera Cvetkovića, i Borisa Tadića, a i vas iz vladajuće koalicije da za vašu nesposobnost optužite opozicione političke stranke. To jednostavno tako neće moći, jer iako će za neko vreme posle ove sutrašnje vanredne sednice biti pauza u radu Narodne skupštine, budite sigurni da ćemo svaki trenutak i svaki javni nastup da koristimo da žigošemo vašu politiku, i ne samo to, nego rad svih državnih organa koji treba da budu u funkciji zaštite Ustava i zakona ove zemlje. Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Filip Stojanović je hteo da umanji troškove putovanja Republičkom javnom tužiocu, i od predviđenih 3,5 miliona dinara, on je to sveo na razumnu cifru od milion dinara. Ali, da smo mogli da pretpostavimo da će ovako skandalozna odluka odnosno odgovor iz Republičkog javnog tužilaštva da stigne povodom otimanja 10 odborničkih mandata SRS u kragujevačkoj gradskoj skupštini, umanjili bismo ovaj iznos, gospođo Dragutinović, od predviđenih 3,5 miliona dinara na nula dinara. To nije smešno, zaista je žalosno. Sada moram da napravim jednu malu digresiju. Pre nešto više od mesec dana upitala sam sa skupštinske govornice da li država Srbija ima Republičkog javnog tužioca. Javnost se zapitala da li je taj čovek živ i, postupajući prema članu 225. i 226 Poslovnika, predsedavala je gospođa Čomić i rekla je - molim vas da deo izlaganja iz stenograma bude upućen nadležnom ministarstvu. Dobila sam odgovor da je živ i zdrav, da je u funkciji vršioca dužnosti već dve godine, da se zove Slobodan Radovanović i, gle slučaja, baš iz Kragujevca, kao i ovaj kriminalac, predsednik Okružnog kragujevačkog suda Miroljub Tomić, koji je rukovodio akcijom jedinog suda u Srbiji, napominjem, otimanja mandata SRS i nepoštovanja ugovora koji su overeni u kragujevačkom sudu, ostavki i ovlašćenja za podnosioca tih ostavki. Dobila sam odgovor, ali ne kao podnosilac zahteva za zaštitu zakonitosti, odnosno zahteva za podnošenje krivičnih prijava protiv sudija kragujevačkog Okružnog suda, i to Obrena Jezdića, Simonide Miloradović, Aleksandra Blanuše, zbog činjenice da su, kao predsedavajući veća, kršeći Zakon o lokalnim izborima, član 49. Zakona, ne postupajući kao sve druge sudije i sva druga sudska veća u Srbiji, grubo prekršili izbornu volju građana Kragujevca i oteli 10 odborničkih mandata SRS. Nije mi odgovorio, gospođo Dragutinović, ovaj čije troškove hoćemo da smanjimo sa 3,5 miliona na milion dinara, nego izvesni, ne vidi se zbog pečata preko celog imena, Raško ili Draško Obradović, zamenik republičkog javnog tužioca. Kaže: "U vezi vašeg dopisa 226-08, od 31. 10. 2008. godine, a povodom vaše predstavke koju smo primili 4. 11. 2008. godine, obaveštavamo vas da nismo prihvatili inicijativu za podizanje zahteva za zaštitu zakonitosti protiv presude Okružnog suda u Kragujevcu od 14. 10. 2008. godine, u spojenim predmetima tog suda (nabrajaju se i koji su to predmeti), jer smo ocenili da navedenom sudskom odlukom nije povređen zakon, drugi propis ili opšti akt". Molim vas, ovde u redovima SRS ima vrsnih pravnika. Gospođa Vjerica Radeta je bila predstavnik radne grupe za donošenje zakona o lokalnoj samoupravi i lokalnim izborima u prošlom sazivu Narodne skupštine Republike Srbije. Gospođa Gordana Pop-Lazić je bila jedan od najboljih ministara za lokalnu samoupravu, a to svedoči činjenica da je među prvima, još davne 98. i 99. godine, uočila problem, kako je neki ovde nazivaju, Preševske doline, kada smo imali već evidentni agresivni nasrtaj NATO sila i najavu bombardovanja naše zemlje. Kada je već tako, molim vas, recite mi, gospođo Dragutinović, vi ste doktor ekonomskih nauka, da li je normalno da Republički javni tužilac, koji hoće da putuje za 3,5 miliona dinara, ne želi da postupa po zakonu i ne želi da uoči ono što je očigledno jasno u svim drugim okružnim sudovima u Srbiji, da član 49. Zakona o lokalnim izborima precizira kada, pod kojim uslovima i ko može da aktivira ostavke onih koji su izabrani na listi neke političke stranke ili druge organizacije koja je učestvovala na izborima? Ako vama to nije dovoljan signal i nije dovoljna uzbuna da ova Narodna skupština i naš demokratski sistem, kvazidemokratski, neće moći da funkcioniše ni posle isteka narednih pet sati, pa ni sutradan, ni od 1. januara, ni sve dok ste vi na vlasti, ni sve dok imate ovakve tužioce i ovakve sudije, onda tu vama nema pomoći. Nemojte da se žalite, da kukumačete i da govorite da je opozicija kriva najpre zbog činjenice što državni organi ove zemlje rade isključivo po nalogu spolja. Kada vam kaže Solana i kada vam kaže Oli Ren vaši pravosudni organi i te kako rade, onda se iz dubokog sna probude onaj Vekarić i Vukčević, pa lovite Radovana Karadžića, pa do dana današnjeg nema alijas dr Dabića, nema izveštaja o tome koje su to snage bezbednosti njega uhvatile. Da li treba, gospođo Dragutinović, da vam govorim o tome što tada niste pitali zašto ne radi parlament dva meseca, kakve su vam sve primedbe dale vaše kolege iz drugih poslaničkih grupa koje podržavaju predlog ovog budžeta. Neke od njih su rekle, neću reći koja je to poslanička grupa, ali pouzdano znam da jeste, na prvim konsultacijama da je budžet skandalozan. I jeste skandalozan i ovakav budžet ne treba da se usvoji, i građani Srbije ne treba da trpe vašu pogrešnu politiku, a naročito poljoprivrednici. Sevap je, što bi rekli naši ljudi, pogotovo seljaci, da se lepo ovih 2,5 miliona dinara prebaci, kao što je to kolega Filip Stojanović predvideo ovim amandmanom, u subvencije za poljoprivredu. Lepo da znaju seljaci da je to otišlo za ono što je najpotrebnije. Jer kao što ste naveli u ovoj strategiji, opet se pozivam na ovaj dokument, ne znam da li i druge kolege poslanici čitaju, već sam pri kraju i ponovo se i uvek vraćamnaneštoodonogaštojenacionalnastrategija evropskih integracija Srbije. To je ovaj dokument od 1.100 strana, lepo ste konstatovali ono što je tačno, a to je da u ukupnom društvenom proizvodu naše zemlje, gde se sa oko 11% uključuje i prehrambena proizvodnja, učestvuje poljoprivreda sa 23%, ali mislim da je to i više, jer nije do kraja izvršena registracija svih poljoprivrednih gazdinstava u našoj zemlji. Slobodno možemo da kažemo da se preko jedne četvrtine radno sposobnog stanovništva bavi poljoprivredom i da je problem u činjenici da nemamo nikakvu strategiju poljoprivrednog razvoja naše zemlje, naročito u ruralnim područjima, o čemu je veoma precizno govorila koleginica Marina Toman, bez obzira na to što su neki od ovih zakona, a u pitanju je set od osam zakona, stigli u skupštinsku proceduru, pripremljeni za usvajanje. Ako je to već tako, gospođo Dragutinović, danas, 29. decembra, kada je očigledno da nećete zbog vaše nesposobnosti moći da usvojite budžet, svaki predsednik opštine, bez obzira iz koje je stranke, drhti pred činjenicom da je sutra i prekosutra poslednji dan kada treba da dođu transferna sredstva. Ako je tačno, a jeste, ono što je rekao kolega Ilić, da nema jednog jedinog dinara u Trezoru i da je pitanje da li će ta sredstva sutra ili prekosutra da dođu, da su spremljeni nalozi za isplate, da je u pitanju opstanak i dečijih vrtića, i mnogih preduzeća i javnih ustanova na području lokalne samouprave, kako onda možete da kažete, ili bilo ko od vas, a vi ćete to da uradite, kao što malopre reče Gordana Pop-Lazić, da optužite opoziciju da je kriva zbog vaše nesposobnosti i svega onoga što se u državi dešava? Hoćete da otimate izbornu volju građana, odborničke, poslaničke mandate, da ne poštujete ono što je parlamentarna demokratija, ono za šta se borimo 18 godina, od kada su održani prvi parlamentarni izbori u Srbiji. Moći ćete da nastavite tako da se ponašate, da ne slušate jedini glas razuma, ne vi lično nego ovaj preko puta, Boris Tadić, a jedini glas razuma danas u Srbiji, jedina politička stranka koja uočava probleme i koja može da ih rešava, jeste SRS. Pustite vi te priče - mi smo imali to, pa nam je prihvaćeno ovo, pa ćemo mi tako - ništa nije prihvaćeno od onoga što hoće građani Srbije. Ne treba da vam iznosim podatke jer u pitanju su poruke lične prirode, neke od tih brojeva telefona ne znam i ne znam ko su ti ljudi, ali ljudi kažu - bravo, svaka vam čast. Naročito poljoprivrednici, jer tema poljoprivrede je uzdrmana sa skupštinske govornice jutros od 10.00 časova samo zahvaljujući činjenici da o tome govore poslanici SRS. Našli smo optimalnu, razumnu meru. Možda sam vas sad ovim argumentima kako ne radi Republički javni tužilac i ubedila da ovaj, kazaćete - ma to je sitno, dva miliona, amandman prihvatite, ali očigledno je kasno i za to. Šta ćemo sa ovim drugim u strukturi budžeta, i sa troškovima putovanja, i uslugama po ugovoru i svim onim što smo danas nabrajali, za koje i vi pouzdano znate da su alavost pojedinih republičkih ministara, i pojedinih agencija i onoga što je produkcija? Uostalom, vi ste pre neki dan na konsultacijama koje smo imali rekli - da biste vi mogli da se složite sa činjenicom da oni mnogo novca troše, te agencije, za koje mi od početka tvrdimo da su samo mašinerija za umnožavanje birokratije, ali da to jednostavno nije moguće sada da se uradi zato što su one osnovane po određenim zakonima i zato što Zakon o budžetskom sistemu ne daje mogućnost da se na takav način izvrši prebacivanje sa jedne na drugu poziciju. Za mene nije to opravdanje, gospođo Dragutinović. Tako ili nešto slično, kada vam je kolega Čedomir Jovanović rekao - sa druge strane, kršite član 61. Zakona o privatizaciji, je li tako kolega Jovanoviću, kroz ovakvu budžetsku projekciju, vi ste rekli - da, to je isto, znači napravili ste komparaciju, kao kada jedna poslanička grupa traži da se od nekih agencija, evo sada ne od agencija, od Republičkog javnog tužioca, sredstva prebace za subvencije u poljoprivredi. Nije naš problem što ste vi izmislili 200 agencija i Sijepu koja ništa ne radi. Tamo sede udobno smeštene supruge ili neke druge poznanice pojedinih funkcionera iz vrha vlasti. Takav je slučaj u Kragujevcu, takav je slučaj u svim gradovima Srbije. Ne rade posao na izvozu, a kamoli na izvozu poljoprivrednih proizvoda. Koje poljoprivredne proizvode da izvezemo kada država ne brine o organizovanom otkupu naših strateških proizvoda od strane seljaka. Situacija će biti još mnogo gora i mnogo teža u 2009. godini. Nije mi namera da zastrašujem dodatno građane Srbije, zato što je svaki punoletan građanin svestan situacije u kojoj smo se mi našli. Ali, nemojte da tražite opravdanje u svetskoj ekonomskoj krizi. Čitava strategija iz ovog dokumenta, koji ima preko hiljadu strana, zasniva se isključivo i kada je poljoprivreda u pitanju, to je dakle poseban segment, poljoprivredni i ruralni razvoj, na saradnji sa zemljama EU. Mi nećemo tako da vodimo politiku. Mi mislimo da od naših seljaka, od njihovog teškog i mukotrpnog rada, zdrave poljoprivredne proizvode iz Srbije, a pre svega hranu, a pre svega investicije u oblasti proizvodnje zdrave hrane, može da kupi samo jedna moskovska podoblast ili neki manji grad u Rusiji i da budu srećni i zadovoljni i seljaci u Srbiji, i da se bolje živi. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 6. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Marko Milenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, situacija u kojoj se nalazimo danas kada treba da usvajamo budžet u poslednjem trenutku, a za to nema vremena, nameće nam osnovno pitanje - ko je kriv zbog toga? Da li su to poslanici opozicije ili su to predstavnici DS, G17 i SPS, koji kada su nekako skrpili Vladu, cilj im nije bio očuvanje Kosova i Metohije, cilj im nije bio ekonomski razvoj i bolji standard građana Srbije, cilj im nije bio uspostavljanje pravne države, koja će garantovani sigurnost i jednakost našim građanima, već im je jedini cilj bio interesna podela kolača i trošenje budžeta Republike Srbije, trošenje novca građana Srbije. Budžet jedne države najverniji je pokazatelj da li je ta država dobro uređena ili nije. Kada su demokratori došli na vlast 2000. godine obećavali su građanima sve životne blagodeti, nova radna mesta i racionalnu, efikasnu državu. Gde se nalazimo danas i kako živimo? Predlog zakona o budžetu za 2009. godinu ne stabilizuje ekonomsku situaciju u državi, nema prioritetnih oblasti finansiranja, jer je budžet politički nastao, isključivo kao kompromis zadovoljavanja stranaka na vlasti. Osim toga, budžet nije ni socijalan jer nema socijalnu komponentu, njime su najugroženiji siromašni, bolesni i nezaposleni. U budžetu nema dovoljno predviđenog novca za porodiljske i roditeljske naknade, dečije dodatke, za nauku takođe i jednim delom bi se to moglo nadoknaditi i smanjenjem izdataka za usluge po ugovoru, što je predviđeno ovim amandmanom, ali i drugim amandmanima poslanika SRS, ali očigledno je da to naši vlastodršci ne žele. Dalje, ovaj budžet nije ni skroman, ni restriktivan, jer ne samo da nije izvršena ušteda i racionalizacija na manje bitnim nivoima i klasifikacijama, već su tu iznosi povećani. Predviđa se deficit od 50 milijardi dinara, tj. 600 miliona evra i to je, kako su ovde predstavnici Vlade rekli, projektovano prema dogovoru sa MMF. To vam baš i nije neka referenca. Šta će biti sa otplatom dugova za koju treba obezbediti sredstva, jer poznato je da se planiraju i nova zaduženja. Izgleda da to nikoga u vlasti ne zabrinjava i ne interesuje. Vlada Republike Srbije je prekršila Zakon o budžetskom sistemu, jer je Zakon o budžetu za 2009. godinu ušao u proceduru sa 40 dana zakašnjenja, umesto 1. novembra, u Skupštini se našao 7. decembra, a pred poslanicima 10. decembra. Šta nam to govori?Kakvu poruku na taj način Vlada šalje građanima Srbije? To govori o očiglednoj nameri Vlade ili jednog dela Vlade da se budžet ne usvoji na vreme, a broj amandmana od preko 200 verno svedoči o lošem kvalitetu predloženog budžeta. Amandman koji sam podneo je veoma smislen i predviđa da se u ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, u koloni 6 iznos 14.000.000 zamenjuje iznosom 5.000.000, u koloni 8 iznos 14.001.000 zamenjuje iznosom 5.001.000 dinara. Ova sredstva dodaju se ekonomskoj klasifikaciji 451, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni 6 iznos 17.285.000.000 povećava se na iznos 17.294.000.000, a u koloni 8 iznos 17.885.000.000 zamenjuje se iznosom 17.894.000.000. Šta bi se u stvari postiglo prihvatanjem ovog amandmana? Vlada bi smanjila iznos za usluge po ugovorima i isti iznos svela u realne okvire zbog finansijske krize i štednje u državnim organima, a sredstva od ove uštede prebacila bi se u subvencije za razvoj i unapređenje poljoprivredne proizvodnje kao naše osnovne razvojne šanse. Poljoprivredi su potrebne protekcionističke mere i državna intervencija, ali ne na ovaj način, ne protiv poljoprivrednika, kao što to činite ovim predlogom budžeta. U 2008. godini za Ministarstvo poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva bilo je predviđeno 27 milijardi i 700 miliona dinara, a u 2009. godini predviđate 20 milijardi i 500 miliona dinara, preko 7 milijardi dinara manje, sa indeksom pada od čak 135, prilikom čega su subvencije za poljoprivredu smanjene za pet milijardi, a podsetiću vas - da je poljoprivreda privredna grana koja je do sada uvek odolevala svim finansijskim krizama, zahvaljujući maksimalnom angažovanju naših poljoprivrednika i naravno tražnje tržišta za hranu. To ne znači da vlast sada prema našim poljoprivrednim proizvođačima treba da se ponaša kao prema građanimadrugog i trećeg reda. Ne mogu oni ovoj vlasti biti dobro jedino pred izbore. Naši zemljoradnici u Srbiji pod veoma nepovoljnim uslovima proizvode pšenicu, kukuruz i druge kulture, uz nepovoljne cene semena, đubriva, koje je poskupelo 100% i otkupnu cenu proizvoda koja omogućava profit tajkunima koji vrše otkup, dok naš seljak, kada proračuna rashodnu i prihodnu stranu, skoro da dođe na nulu, ne računajući svoj mukotrpni rad. Na drugoj strani, Srbija cveta uz osnivanje raznih nepotrebnih organizacija, agencija, komisija, povećanje nepotrebnog birokratskog aparata u vidu raznoraznihministarskih savetnika, sa pratnjom u skupocenim automobilima, daljom nepotrebnom i nerazumnom potrošnjom budžetskog novca kroz razne usluge po ugovoru i specijalizovane usluge, dok poljoprivrednik razmišlja - da li će uopšte i šta sejati naredne godine. Što kaže moj uvaženi kolega, najveći borac za prava poljoprivrednih proizvođača, mr Srboljub Živanović - kada dođe proleće i topli dani, kada se oseti miris zemlje, sve to poljoprivrednici zaboravljaju i počinju da rade jer ne mogu da ostave neobrađene površine, već proizvode hranu za državu, čekajući da kada će im se taj rad konačno u pravoj meri isplatiti. Naši ljudi su radni i vredni, jedino što traže je da rade i dostojanstveno žive i izdržavaju porodice od tog svog rada. Našim zemljoradnicima je preko potrebno regresiranje đubriva, nafte i semena, jer je 90% neobrađene površine u Topličkom, Jablaničkom, Nišavskom i Pčinjskom okrugu, iz tog razloga što naši ljudi nemaju novca za ulaganje u proizvodnju. Svi krediti koje je Ministarstvo poljoprivrede delilo nisu podeljeni pravim poljoprivrednim proizvođačima, već su deljeni ljudima koji su trošili taj novac za druge namene, kao i subvencije proizvođačima duvana, koje su selektivno isplaćivane ili prema političkoj liniji. Sem toga, Ministarstvo poljoprivrede je obećalo našem seljaku stimulaciju od 100 evra po tovljenom biku, ali od toga naravno nije bilo ništa. Svaka treća kuća na jugu Srbije hoće da čuva po deset krava, ali pošto od toga nemaju nikakvu korist, već samo štetu, odustaju od toga. Da li znate da preko 70% poljoprivrednika nema zdravstvene knjižice, jer im u zavodu traže novac i za vreme unazad, kada nisu koristili zdravstvenu zaštitu, a ne od momenta kada im to zatreba. Napravimo li paralelu sa okruženjem i subvencijama u Sloveniji, Hrvatskoj i Mađarskoj, koje su tri puta veće nego kod nas, lako ćemo doći do zaključka da predloženi budžet diskriminiše poljoprivrednike. Krajnje je vreme da demokratorska vlast u Srbiji shvati da u poljoprivredi leži naš izvozni potencijal, naša budućnost ka jakoj privredi, sa poljoprivrednom kao nosiocem privrednog razvoja i uspeha, jer ceo svet traži zdravu hranu i mi to možemo da im damo, ali zato moramo da subvencionišemo i podstičemo poljoprivredu mnogo više, a ne da restrikciju vršimo na njoj, a rasipništvo demonstriramo na kabinetima premijera, potpredsednika i ministara u Vladi. I laici znaju da u elektronskoj i mašinskoj industriji ne možemo da konkurišemo jednom Japanu ili Nemačkoj, ali u poljoprivredi možemo da budemo daleko jači od svih. Sem toga, jednostrana primena Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju će za posledicu imati sniženu uvoznu zaštitu za skoro polovinu poljoprivrednih proizvoda, koji će biti prepušteni kvaziliberalnoj žestokoj konkurenciji proizvoda iz država EU. U Vladinom objašnjenju za neprihvatanje ovog amandmana navedeno je da se amandman ne prihvata iz razloga što bi se umanjenjem planiranih sredstava kod Zaštitnika građana, na ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, onemogućilo normalno funkcionisanje, jer se ne bi mogle isfinansirati usluge prevođenja, stručnog usavršavanja i osposobljavanja, praćenje promena u radu državne uprave, objavljivanje svih saopštenja, preporuka i mišljenja koji su predviđeni Zakonom o zaštitniku građana, a radi upoznavanja javnosti sa njihovom sadržinom. Mislim da je ovde objašnjenje Vlade apsolutno besmisleno i neprihvatljivo, jer sve navedene aktivnosti mogu obavljati već zaposleni službenici, a da se sredstva od ove uštede prebace u preko potrebne subvencije za razvoj i unapređenje poljoprivredne proizvodnje. Na kraju, pozivam vas da prihvatite ovaj amandman, koji u apsolutno prihvatljivoj meri relativno popravlja loš Predlog zakona o budžetu. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 7. i 14, amandman je podnela narodna poslanica Dušanka Plećević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Ima reč poslanica Dušanka Plećević.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog bolje i pravednije raspodele sredstava u budžetu, ispred SRS, podnela sam amandman na član 5. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, koji je Vlada podnela ovoj skupštini sa zakašnjenjem od 47 dana i ostavila narodnim poslanicima samo sedam dana za raspravu. Mi smo ovde čuli od gospodina Šormaza da poljski parlament svoj budžet raspravlja šest meseci, a naš samo sedam dana. Građani mogu da zaključe o kakvoj se neozbiljnosti radi kada je u pitanju naša Vlada. Amandman se odnosi na razdeo 7. i na razdeo 14. Predloga zakona. Razdeo 7, funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji 423 - usluge po ugovoru, u kome tražim da se u koloni 6. iznos 12.300.000 zameni iznosom 5.000.000, a u koloni 8. iznos 12.303.000 zameni iznosom od 5.003.000. Dalje, u članu 5, razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451 - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni 6 iznos 17.285.000.000 zameni iznosom 17.292.300.000 dinara, a u koloni 8, 17.885.000.000 zameni iznosom od 17.892.300.000 dinara. Razdeo 7. u predlogu budžeta odnosi se na Državnu revizorsku instituciju. Suština amandmana je da se ovih 7,3 miliona dinara usmeri u razvoj i unapređivanje poljoprivrede. Čuli smo u raspravi da je za ovu klasifikaciju - usluge po ugovoru - izdvojeno ukupno 14 milijardi dinara na 60 mesta. Kada bi se u sklopu ove klasifikacije - usluge po ugovoru - izdvojilo samo ono što smo mi tražili ovim amandmanima, došlo bi se do cifre od najmanje 600 miliona dinara, koji bi se usmerili u unapređivanje poljoprivredne proizvodnje. Vama koji sledite viziju i koje proglašavaju najboljim ekspertima i ekonomistima na svetu i dodeljuju se nagrade, nema potrebe da objašnjavam zašto je bolje ovo rešenje, ali to ću uraditi zbog građana Srbije. Moram seljacima i drugim radnicima u poljoprivredi, i onima koji rade u prerađivačkom delokrugu u poljoprivredi, objasniti zašto ih Vlada ovako tretira i kakve su to tzv. usluge po ugovoru, koje u svakom razdelu budžeta imaju pozamašna sredstva. U odgovoru Vlade na moj amandman se kaže da se on ne prihvata iz razloga što bi se umanjenjem planiranih sredstava kod Državne revizorske institucije na ekonomskoj klasifikaciji 423 - usluge po ugovoru - bilo onemogućeno normalno funkcionisanje, jer se na ovoj aproprijaciji opredeljuju sredstva za prevođenje međunarodnih računovodstvenih standarda, sa primenom na javni sektor, stručnu literaturu, usluge za privremene i povremene poslove, usluge nabavke i održavanja softvera i računara, računarske opreme i posebnih programa za poslove računovodstva, usluge obrazovanja i usavršavanja zaposlenih i sticanje revizorskih znanja, kao i troškove za angažovanje spoljnih konsultanata za strategiju razvoja institucija u narednom srednjoročnom periodu, što mi je potpuno nejasno, s obzirom da ova institucija nije uradila nijedan završni račun od 2001. godine, kako smo čuli ovde u raspravi. Državna revizorska institucija treba da kontroliše trošenje budžetskih sredstava, uprkos tome što se nije formirala na vreme i praktično nije ni počela rad, planirana su veoma velika sredstva - usluge po ugovoru - iznos od 12 miliona 300 hiljada su zaista velika sredstva, tako da preostalih pet miliona koje predlažemo ovim amandmanom su sasvim dovoljna, a možda su i ona suvišna. Zašto bi se posao poveravao nekom drugom, osim u izuzetnim situacijama. Poslove ovih ugovora treba da obavlja armija od 27 hiljada zaposlenih u ministarstvima, agencijama, državnim organima i drugim institucijama i organizacijama plaćenim iz budžeta. Ovako ušteđena sredstva treba usmeriti u vitalne delatnosti, kako bi se prevazišla najavljena kriza, a poljoprivreda je jedna od tih. Pre svega, da podsetim na ekspoze predsednika Vlade Mirka Cvetkovića, koji je rekao da će budžet biti restriktivan u odnosu na državu, a podsticajan u odnosu na privredu. Ova njegova konstatacija je u potpunoj suprotnosti sa izjavom gospođe Dragutinović, koja je rekla da su subvencije privredi značajno smanjene. To ste rekli u obrazlaganju. Pitam se - ko od vas dvoje zbunjuje građane? Izgleda oboje. Od vas smo takođe čuli da je do smanjenja subvencije poljoprivredi došlo iz razloga što su prethodnih godina subvencije koristili neki pravni subjekti, dajući novac svojim radnicima koji su imali manje i tako zloupotrebili ova sredstva, ali pitam se kakvo je ovo opravdanje i čemu ono služi. Zašto Vlada kažnjava poljoprivrednike zbog nekih direktora koji su zloupotrebili svoj položaj? Valjda su oni krivci, a ne poljoprivrednici. Građani Srbije vrlo dobro znaju da u našem sistemu vlasti postoje paralelne institucije, kao što su mnogobrojne agencije za sve i svašta, koje predstavljaju crnu rupu u budžetu. Ako je nešto crna rupa, onda su to agencije, kojih ima preko 200, kao što smo čuli. One u sebe usisavaju ogromna sredstva poreskih obveznika, a u suštini predstavljaju mesta za uhlebljenje aktivista stranaka na vlasti, njihovih rođaka, prijatelja itd. To što su svi odreda eksperti u tim agencijama ništa ne znači građanima, pogotovo što ovaj budžet, po vašim rečima, gospođo Dragutinović, treba da bude mehanizam zaštite socijalnog statusa građana. Pošto je ovaj status određen, pre svega, osnovnim uslovima za život, gde je uvek i na prvom mestu hrana, kako ste onda poljoprivredi mogli uskratiti subvencije i pomoć. U poljoprivredu se moraju ulagati sva raspoloživa sredstva koja su namenjena glomaznoj državnoj administraciji i pomenutim nepotrebnim parazitskim organizacijama i agencijama. S obzirom na postojeću i nadolazeću krizu, svaka odgovorna vlast bi morala adekvatno da reaguje i favorizuje osnovne vitalne grane privrede, a pre svega to se misli na proizvodnju hrane. Umesto toga, naša vlada planira da poveća uvoz hrane iz EU jednostranom primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma, ko zna kakvog kvaliteta hrane, koja je namenjena tzv. istočnom tržištu, lepog izgleda, a lošeg sadržaja koju njihovi potrošači nazivaju - junk food. Kako Vlada misli da obezbedi dovoljno kvalitetne hrane za stanovništvo? Kako će naš seljak, pored ovakvog odnosa prema poljoprivredi, proizvesti višak namenjen tržištu? Bez povoljnih kredita za obnovu mehanizacije, sadnog i semenskog materijala, bez subvencija za određenu proizvodnju, seljaci će proizvoditi samo za svoje potrebe. Ako se u agrar po glavi stanovnika kod nas izdvaja 48 evra, a u drugim državama od 120 do 150 evra, sa ovako slobodnim uvozom hrane teško ćemo moći podneti ovu krizu. Setimo se da je naš agrar podnosio najveći teret u kriznim periodima, da nas je poljoprivreda spasavala za vreme ratova i za vreme sankcija. Nedopustivo je da, i pored ovakvog iskustva, Vlada dozvoljava ovoliku neozbiljnost i neodgovornost. Jasno nam je da gospodi iz Vlade ništa ne nedostaje, ali treba misliti na ljude koji žive u siromaštvu i ispod granice siromaštva, na one koji nemaju nikakva primanja, koji neće moći da sačuvaju svoja radna mesta i pored toga što ih je pozvao predsednik Boris Tadić. Za njih bi poljoprivreda mogla biti šansa i prilika da se zaposle i obezbede svoju egzistenciju. Pozivam predlagača da prihvati ovaj amandman i ovako dobijenim uštedama pomogne najvažniju privrednu delatnost.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? Gospođa Lidija Dimitrijević ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao narodni poslanik koji dolazi iz kraja u kome se većina stanovništva bavi primarnom poljoprivrednom proizvodnjom, smatram da amandman moje koleginice, dr Dušanke Plećević, treba prihvatiti, kao i amandmane ostalih narodnih poslanika SRS slične sadržine. Suština ovih naših amandmana jeste štednja u državnim organima i sa druge strane obezbeđivanje više novčanih sredstava za subvencije poljoprivredi. Što se tiče preporuke štednje, zbog ekonomske i finansijske krize, SRS je preporučila smanjenje planiranih sredstava na ekonomskoj klasifikaciji 423 - usluge po ugovoru - jer smo u tome prepoznali mnoge mogućnosti za zloupotrebu kod skoro svih budžetskih korisnika. To je u stvari način da se novčana sredstva isplate na osnovu mnogih ugovora, a najčešće su to ugovori o izvršenim uslugama. Kao izvršene usluge uglavnom se navode ekspertske usluge, administrativne, računovodstvene, usluge prevođenja i slično. Činjenica je da u svim državnim organima ima mnogo više zaposlenih no što je potrebno. Kako bi se istim tim zaposlenim isplatilo još novca, onibudu angažovani na nekim posebnim projektima i na taj način van redovnih zarada zarade još novca. To je klasična zloupotreba. Nedavno smo ovakva dešavanja imali u Ministarstvu za telekomunikacije i informaciono društvo. U Ministarstvu su bili ljuti zbog toga što se ovo potencira i branili su se činjenicom da se takve stvari rade u svim ministarstvima. Zbog ove činjenice srpski radikali traže da se u Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu sredstva opredeljena na ekonomskoj klasifikaciji 423 - usluge po ugovoru - smanje. Najviše će se uštedeti ako se spreče zloupotrebe. Sa druge strane, ušteđena sredstva treba preusmeriti subvencijama u poljoprivredi. Najveći apsurd koji je Vlada mogla učiniti, prilikom predlaganja zakona o budžetu, jeste smanjenje sredstava za subvencije, umesto da iznos ovih sredstava u 2009. bude veći u odnosu na iznos iz 2008, on je smanjen. Izgleda da Vlada nije svesna činjenice da je život poljoprivrednika u Srbiji pretežak, a da će u predstojećoj 2009. godini, zbog svetske ekonomske i finansijske krize, biti još mnogo teži. Do sada poljoprivredni proizvođači nisu svojim preteškim radom mogli da obezbede sredstva za pristojan život svojih porodica. Dolazim iz kraja u kome se većina stanovništva bavi primarnom poljoprivrednom proizvodnjom. Moji zemljaci novu godinu dočekuju sa velikim uznemirenjem umesto radosti, jer već početkom februara počinje period ulaganja u proizvodnju. Povrtari koji se u Jablaničkom regionu najčešće bave proizvodnjom paprike, ali isto tako paradajza, kupusa, krompira i drugih kultura, moraće da ulože u kupovinu semena koje je vrlo skupo. Pored toga, veliki izdatak predstavljaju ulaganja u plastenike, jer su povrtari svesni toga da, zbog promenjene klime, proizvodnja na otvorenom prostoru nosi mnogo veći rizik, no proizvodnja u plastenicima. Takođe, veliki izdatak predstavljaju sistemi za navodnjavanje kap po kap, bez kojih se povrtarstvo ne može ni zamisliti, jer su temperature u toku leta često iznad 40 stepeni. Ako ovome dodamo izdatke za veštačka đubriva i pesticide, onda je jasno da je proizvodnja povrća preskupa. Kada treba da proda svoje proizvode, proizvođač niti ima obezbeđeno tržište, niti sigurnu cenu. Proizvođači su prepušteni sami sebi i često svesni da su na gubitku. O preteškim uslovima rada na njivi i u plastenicima neću da govorim, to je svima poznato. Što se tiče voćara, Vučjansko porečje poznato je po kvalitetnoj proizvodnji višanja i krušaka. Baveći se proizvodnjom ovog voća mnoge porodice ostvaruju svoje jedine prihode. Nemoguće je opisati poniženja koja ti ljudi doživljavaju kada treba da naplate od nakupaca novac za prodato voće. Moram da pomenem samo još jednu srpsku sramotu. Ratari su ove godine najveće količine kukuruza potrošili za grejanje. Cena kukuruza je toliko niska da predstavlja pravo poniženje za ratare. Kako stvari stoje, poljoprivredni proizvođači biće poniženi i u 2009. godini, jer ih je Vlada Republike Srbije Predlogom zakona o budžetu za 2009. ponizila do krajnje mere. Članovi Vlade u svojim kabinetima, koji podsećaju na staklena zvona, ne znaju kako je poljoprivrednicima na njivi, voćnjaku, plasteniku. Prihvatanjem amandmana SRS, ponižavanje poljoprivrednika bilo bi barem malo manje. Hvala.
Na član 5, razdele 8. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Milan M. Nikolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodine Nikoliću, izvolite.
Poštovani narodni poslanici, uvažena ministarko, za ovu poziciju u kojoj se našla Skupština večeras nije kriva opozicija. Pogledajmo koliko je na levoj strani, a koliko je na desnoj. Izgleda da je vladajuća većina, odnosno Vlada znala da je nerealno da ovaj budžet bude usvojen, tako da i nema dovoljno poslanika koji bi izglasali budžet da je to u ovom momentu moguće. U ime SRS podneo sam amandman na član 5, razdeo 8, funkcija 110, ekonomska klasifikacija 422 - troškovi putovanja, u kolonama 6. i 8. iznos "150 miliona" menja se iznosom "50 miliona". Znači, umanjuje se za 100 miliona. Ta sredstva se prenose u razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451 - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, i u koloni 6 iznos "17 milijardi 285 miliona" zamenjuje se iznosom "17 milijardi 385 miliona". SRS smatra da je neophodno smanjiti iznose za troškove putovanja i isti iznos svesti na realne okvire zbog globalne ekonomske i finansijske krize i štednje u državnim organima. Smatramo da ova sredstva uštede treba prebaciti u subvencije za razvoj i unapređenje poljoprivrede. Ministarstvo inostranih poslova obavlja poslove državne uprave koji se odnose na spoljnu politiku, održavanje odnosa Republike Srbije sa drugim državama i međunarodnim institucijama. U okviru Ministarstva su i diplomatsko-konzularna predstavništva, koja ukupno zapošljavaju negde oko 1.206 službenika. Troškovi putovanja su opredeljena za pojedinačna putovanja, putovanja delegacija, troškove selidba, učešće na konferencijama, seminarima i drugo. Zato je iz budžeta potrebno izdvojiti, za Ministarstvo spoljnih poslova 150 miliona, a za konzularna predstavništva 60 miliona, što je 210 miliona ili približno tri miliona evra. To su velika sredstva. Vlada, izgleda, nije svesna da je svetska ekonomska kriza pogodila našu zemlju, sa tendencijom sve većeg pogoršanja. Ministarstvoinostranih poslova to, po planiranim sredstvima iz budžeta, ne oseća, jer ovo ministarstvo, za razliku od drugih ministarstava, za 2009. godinu iz budžeta dobija više sredstava nego 2008. godine, indeks 103. Postavlja se pitanje, da li tolika budžetska sredstva, sredstva građana Srbije mogu da se opravdaju? Sagledavajući u kom se položaju nalazi Srbija premameđunarodnoj zajednici i samim tim i Ministarstvo inostranih poslova, to je nerealno. Svedoci smo nedopustivog ponašanja pojedinih ambasadora i službenika ambasada, koji se grubo mešaju u unutrašnju politiku naše zemlje, a kroz to i u spoljnu. Nama pojedini ambasadori formiraju Vladu i pokušavaju da disciplinuju stranke. Prema tome, službenici Ministarstva ne moraju da putuju po svetu, jer sve informacije i instrukcije mogu dobiti u Srbiji, tj. u stanim ambasadama, a to smanjuje troškove. Ušteđena sredstva Ministarstva inostranih poslova predlažem da se usmere u poljoprivredu. Poljoprivreda u bruto nacionalnom dohotku Srbije učestvuje sa oko 21%, zapošljava 10%, a u izvozu učestvuje sa 26%. Uzimajući u obzir katastrofalno stanje u poljoprivredi, ekonomsku krizu u zemlji, poljoprivreda je projekcijom ovog budžeta najviše oštećena. Planirana sredstva iz budžeta za 2009. godinu su na nivou 74% u odnosu na 2008. godinu, što nije slučaj sa drugim ministarstvima i iznosi negde oko 20,5 milijardi. Uprava za veterinu je na nivou 77% u odnosu na 2008. godinu i iznosi negde 833 miliona. Direkcija za vode je na nivou 43% u odnosu na 2008. i iznosi 320 miliona. Jednostranom primenom sporazuma sa EU, na direktnom udaru je naš seljak i poljoprivreda dolaskom jeftinih poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. Aktuelna vlast, režim se seti seljaka samo u izbornoj propagandi, kada je potrebno osvojiti vlast za svoju partiju, i to radi uglavnom obmanama, besplatne akcije, isplata zaostalih penzija poljoprivrednim penzionerima uoči izbora itd. Postavljam pitanje šta je sa, i to jedan od primera, šta je sa projektom selo za 21. vek? Ta aktivnost je rađena u toku ove godine u izbornom ciklusu. Konkurs za dobijanje sredstava išao je preko Ministarstva poljoprivrede, a sredstva su bila planirana za 10-tak opština, odnosno sela, sredstvima se želelo i trebalo poboljšati infrastruktura, vodovodi, ambulante itd. Za učešće u konkursu bilo je potrebno pripremiti opširnu dokumentaciju sa projektima, a što je iziskivalo troškove. Takođe je bilo potrebno obezbediti učešće lokalne zajednice sa 30% na dobijena sredstva. Moja opština Arilje, sa selom Trešnjevicom, učestvovala je na pomenutom konkursu i ušla je u izbor, i trebala je po obaveštenjima da dobije 30 milina, a učešće lokalne zajednice iznosi 10 miliona i ta sredstva su bila obezbeđena. Pre nekoliko dana stiglo je pisano obaveštenje da je projekat propao i da od toga nema ništa. To je potvrda kako se odnosimo prema selu. Strategijom poljoprivrednog razvoja smatra se da je realno očekivati da poljoprivreda može da proizvede više nego do sada i da doprinese rastu ekonomije, da može da proizvede visokokvalitetnu hranu, da poljoprivreda može podneti promene potrebne da Srbija uđe u EU. To nije moguće sa ovakvom politikom Vlade i ovim budžetom. Šta je sa mehanizacijom? Tehnološki razvoj mehanizacije, njen napredak omogućava razvoj poljoprivrede. Međutim, ekonomske reforme, sa katastrofalnomprivatizacijom, donele su velike probleme industrijskom sektoru. Naši proizvođači mehanizacije su bukvalno ukinuti. Šta je sa "Zmajem"? Šta je sa "IMT-om", koji je 1989. godine proizvodio 45.000 jedinica, a sada jedva 500?Pokušaj njegove prodaje nije bio u cilju obnavljanja proizvodnje, već korišćenje atraktivnog prostora za druge sadržaje. Šta je sa "IMR-om"? Šta je i sa drugim malim proizvođačima i njihovim kooperantima? O veterini i stočarstvu da i ne govorimo, ovde je bilo reči, sa ovim sredstvima ta služba ne može da funkcioniše. Primer u Arilju, pre 15 godina na prostoru male opštine bilo je 7.000 krava,a sada po evidenciji sa pasošima 1.300. Takođe, bilo je 2.500 junadi u tovu, a sada samo 30. Ministarstvu poljoprivrede pripada i Direkcija za vode, koja obavlja poslove državne uprave koji se odnose na politiku vodoprivrede, korišćenja vode, zaštitu voda, vodosnabdevanje i drugo. Planira se finansiranje radova na izgradnji objekata vodosnabdevanja nacionalnog značaja, prečišćavanje otpadnih voda, projekata za vodosnabdevanje i dr. To su sredstva od 320 miliona koja su 40% u odnosu na prethodnu godinu. Postavljam pitanje - šta je sa vodosistemom "Rzav", odnosno akumulacijom Svračkovo? U narednom periodu, godinama bićemo suočeni sa problemom vodosnabdevanja zbog globalnih klimatskih problema, odnosno suše. Sistem Rzav snabdeva pet opština, Arilje, Požega, Lučani, Čačak, Gornji Milanovac, sa negde oko 300.000 stanovnika. Sistem funkcioniše od 1992. godine, sa mogućim kapacitetom od 1.100 litara u sekundi, ali još uvek na privremenom vodozahvatu koji je direktno na vodotoku bez akumulacije. Taj način ugrožava biološki sistem nizvodno od zahvata. Važećim dozvolama je definisan biološki minimum od 700 litara u sekundi, koji se u kriznim periodima ne poštuje. Svedoci smo situacije iz avgusta prošle godine i velike medijske kampanje oko problema snabdevanja vodom, a to su najviše osetili građani Arilja, da pored svoje reke nemaju vode. Ministarstvo je pribeglo neverovatnom rešenju da se smanji biološki minimum. Biološki minimum nije plata pa da se smanjuje, već je biološki minimum. Kako je to moguće? Postavljam pitanje - kakvo će novo rešenje za građane Arilja izmisliti Vlada narednog leta? Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi o ovom amandmanu? Gospođa Vjerica Radeta. Izvolite. Još pet minuta imate, gospođo Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je dnevni red 5. sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine, sazvane za subotu 20. decembra 2008. godine, dnevni red sačinjen, odnosno usvojen voljom skupštinske većine, odložen za ponedeljak 22. decembra je na dnevnom redu bio Predlog zakona o budžetu. Gospodo iz skupštinske većine, 22. decembra stavili ste na dnevni red budžet koji je, po budžetskom kalendaru, trebalo da bude usvojen 15. decembra. Znači, sa sedam dana zakašnjenja ste stavili na dnevni red Predlog zakona o budžetu. Toga dana gospođa ministarka je u svom izlaganju obrazlagala budžet, pa je onda rekla da je budžet usredsređen na rešavanje problema koji su nastali u kriznoj situaciji. Da li ste vi znali da će biti ta krizna situacija, pa niste budžet donosili 1. novembra kada je trebalo, kada još nije bila aktuelna ta krizna situacija ili ste već tada bili u svađi u kakvoj ste sada, vi u vladajućoj koaliciji, vi u Vladi? Vaš je problem što ne možete da usvojite budžet, nije problem ni u amandmanima, ni u opoziciji, problem je što vi nemate većinu, jer da je imate, ovde bi sada bio premijer, svi ministri, prihvatali bi amandmane, ubeđivali bi poslanike javno pred građanima Srbije da taj i taj amandman iz tog i tog razloga ne može da bude prihvaćen, i onda biste možda ubedili i građane da ste vi u pravu. Ali ne, vas su ovde poslali da se mučite slušajući ovo što mi pričamo. Možda ste saglasni sa većinom naših amandmana, nemate ovlašćenje da ih prihvatite, formalno imate, ali sami znate suštinski da nemate i onda treba da se stvori utisak da je neko iz opozicije odgovoran zašto će građani Srbije biti na privremenom finansiranju od 1. januara. Sinoć, u nacionalnom "Dnevniku" jedne televizije, kaže premijer - nije smak sveta, mi smo već pripremili odluku o privremenom finansiranju, ali on se negde tamo u malom mozgu nada da će možda ipak biti usvojen budžet. Dakle, vi znate i znali ste, i morali ste znati 22. decembra, da ne možete imati usvojen budžet 29. decembra za sedam dana. To nikako nije bilo moguće. Dalje ste rekli da su građani, uznemireni zbog krize u svetu, povukli novac iz banaka i da je zbog toga pala vrednost dinara. Samo citiram, sve sam tačno ovako zapisala kako ste rekli. Kažete da je budžet strukturno uravnotežen, ali nije baš restriktivan. Možete da uzmete stenogram ako mi ne verujete. Dakle, vi ste nam rekli da ovo nije restriktivan budžet u vremenu kada građane pozivate da stežu kaiš, da umru od stezanja kaiša. Tada ste rekli nešto vrlo interesantno, gospođo ministar, rekli ste ovako: "Koliko god je loše što budžet kasni, toliko je i dobro". Dakle, vi ste već tada narodne poslanike upozorili da ste vi spremni na to da neće biti donet budžet i da je to s jedne strane dobro. Kada je u pitanju amandman, nemojte da se smejete, gospođo ministar, zbog vaše neodgovornosti, ne mislim vaše lično, zbog neodgovornosti Vlade Republike Srbije, građani Srbije su zamalo došli u situaciju da ne mogu da putuju, pa ste bili spremni da napravite neviđen haos u pravnom sistemu države, jedan od ministara je rekao, donećete uredbu sa zakonskom snagom, Vladinom uredbom ćete produžiti važenje zakona. Sada ste doveli u situaciju pravosuđe da je pitanje da li će moći da se sprovode istrage, to je opet tema o kojoj ćemo govoriti sutra, jer ste opet vi, vašom voljom, kasnili. (Predsednik: Vreme.) Doneli ste sedam potpuno nepotrebnih zakona, na koje je ogorčena cela Srbija, i na to smo potrošili, završavam, 12 dana, ali nismo govorili ni o zakonu o produženju pasoša, ni o produženju ZKP-a, ni o budžetu kada mu je bilo vreme.
Na član 5, razdele 8. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj haos sa kašnjenjem svih zakona, pa tako i budžeta, posledica je unutrašnjih sukoba u Vladi oko podele plena, a sve preko grbače naroda. Sada će, naravno, po dobro oprobanom starom receptu, kako bi opravdali sebe, svoju alavost, grabež i nesposobnost, da upere prstom u opoziciju kao u glavne krivce. Amandman koji je podneo kolega Ognjen Mihajlović predlaže da se povećaju sredstva Ministarstvu poljoprivrede. Vlada je odbila i ovaj amandman SRS, kojim se predlaže usmeravanje sredstava na oblasti od strateškog značaja za državu i građane. Ovim budžetom je bukvalno izvršen udar na poljoprivredu. Katastrofalna ekonomska i socijalna politika aktuelnog režima dovela je zemlju do ekonomskog kraha, a građane do potpune obespravljenosti i siromaštva. Ovaj budžet je samo još jedan korak u tom pravcu. Najavljivali ste da će ova vlada biti socijalno odgovorna. Najavili ste ovaj budžet kao budžet štednje koji će omogućiti socijalnu sigurnost građana i zaštitu za najsiromašnije. Obmanuli ste građane. Ovaj budžet ne omogućava socijalnu sigurnost građana i zaštitu siromašnih slojeva. On štiti interese uvozničkog lobija, odnosno tajkuna. Vladajuća koalicija se sada grčevito drži globalne ekonomske krize, kao alibija za sve katastrofalne poteze koje je napravila. Projektovani budžetski deficit je oko 50 milijardi dinara. Vlada je donela odluku da od 1. januara počne jednostrana primena Prelaznog trgovinskog sporazuma sa EU, koji predviđa postepeno ukidanje carina. Država se na ovaj način odriče dobiti od oko 300 miliona evra samo po osnovu carina, a prema rečima ministra Đelića. S druge strane, jednostrana primena ovog sporazuma je pogubna za srpsku privredu u celini. Domaća proizvodnja, a pogotovo poljoprivreda, biće uništene zbog toga što domaći proizvođači nisu spremni da se takmiče sa konkurentnom robom iz EU. Takođe i proizvođači stočne hrane upozoravaju da će biti u nezavidnom položaju zbog nelojalne konkurencije. Stočna hrana, kao i mnogi drugi poljoprivredni proizvodi, biće oslobođena od plaćanja carina, a jedan broj sirovina, koji učestvuje u domaćoj proizvodnji stočne hrane, i dalje će biti pod carinskim režimom. Uvozne komponente, bez kojih naši proizvođači ne mogu da proizvode, biće carinjene u narednih dve do šest godina, a istovremeno gotovi proizvodi iz EU će u startu biti oslobođeni carina. Zbog tog neizjednačenog položaja proizvođača u Srbiji i EU, domaći proizvodi će biti od 8 do 10% skuplji u odnosu na cenu u EU. Još jedan udarac zadat je poljoprivredi, osim ovoga koji se odnosi na jednostranu primenu Prelaznog trgovinskog sporazuma, a to je da su sredstva namenjena za poljoprivredu ovim predlogom budžeta smanjena za 26% u odnosu na 2008. godinu. Stručnjaci procenjuju da je na ovaj način poljoprivredi nanet najteži udarac u poslednjih 50 godina. I ove smanjene subvencije za poljoprivredu, prema katastrofalnoj odluci Vlade, dobijaće samo domaćinstva koja uplaćuju penzijsko i socijalno osiguranje po osnovu prihoda od poljoprivrede. Da ne pominjem da Vlada nije isplatila subvencije ni za tekuću godinu. Poljoprivredni proizvođači su očajni, ne žele više uopšte da se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Sve upućuje na zaključak da vi tendenciozno uništavate poljoprivredu, a upravo je to naša šansa. Vi očigledno sprovodite ono što je cilj zapada, da se naša zemlja oslabi u svakom pogledu, pa i u sposobnosti da prehrani sopstveno stanovništvo. Kada je u pitanju jednostrana primena Prelaznog trgovinskog sporazuma, aktuelni režim vrlo perfidno plasira tezu kako smanjenje carina znači niže maloprodajne cene. Pre svega, smanjenje carina nije nikakva garancija da će maloprodajne cene biti niže. Nema garancija da novac koji ne uzima država neće uzeti uvoznik ili trgovac. Vidimo da ovo opet pogoduje uvozničkom lobiju. Kada je u pitanju obmanjivanje građana sa pojeftinjenjem robe evo jednog primera, predstavnici vladajuće koalicije kažu da će pojeftiniti automobili. Tačno. Imaće direktnu korist oni koji planiraju da kupe automobile o kojima 99% građana može samo da sanja. Na primer "audi 8", koji sada košta 77 hiljada evra, oni koji planiraju da kupe ovaj auto uštedeće oko 7 hiljada evra i platiće ga samo 70 hiljada evra. Oni koji planiraju da kupe auto, čija je vrednost sada o ko 12 hiljada evra, oni će uštedeti oko hiljadu evra. Koliko građana uopšte ima mogućnost da kupi auto čija je vrednost 12 hiljada evra? Međutim, kod jeftinijih automobila, ova cifra koja se odnosi na uštedu, postaje simbolična. Stručnjaci kažu da će pojeftinjenje za namirnice i industrijsku robu biti zanemarljivo, ako uopšte i bude bilo ikakvog pojeftinjenja, ako taj deo kojeg se država odrekla ne završi u džepovima uvoznika ili trgovaca. I kada su u pitanju osnovne namirnice neće biti olakšica za potrošače zbog smanjenja carina. Uvozna hrana iz EU neće biti jeftinija. Kada su u pitanju šećer i suncokretovo ulje, nema snižavanja ukupne carinske zaštite i ovi proizvodi neće pojeftiniti. Vlada je odlučila da već pomenuti manji državni prihod od carina nadoknadi većim akcizama na kafu, pivo, cigarete i gorivo, što znači da će ovi proizvodi biti skuplji u 2009. godini, kao i poskupljenjem obavezne registracije automobila. Ovo je udar na kućni budžet građana. Ovim budžetom je predviđeno da nadoknadu manjeg državnog prihoda, dakle, ostvarite, opterećujući upravo ugrožene građane. Ovaj budžet je udar na radnike, penzionere i nezaposlene. Međutim, s druge strane, u budžetu za 2009. godinu za kabinete premijera i četvoricu potpredsednika predviđeno je čak 1,7 miliona evra više nego ove godine, jer se podrazumeva da vama plate treba da rastu, da vi treba što više da putujete, a kada su građani u pitanju, ko preživi - preživeo je. To je, u najmanju ruku, bezobrazno, da dok građanima poručujete da stežu kaiš, sebi povećavate plate. Vlada Srbije dobija 25,7 odsto sredstava više u 2009. godini u odnosu na 2008. godinu. Dalje, neverovano je da iovako suviše glomaznu državnu administraciju planirate da povećate. Uprkos tome što tvrdite da se grčevito držite evropskog puta, potpuno ignorišete zaključke godišnjeg izveštaja Evropske komisije, u kojem se naglašava da je neophodno da se smanji glomazna administracija, koja suviše troši. Vi ne samo da niste pokušali da je smanjite ili bar da je zadržite na sadašnjem nivou, već je povećavate. Predviđeno je čak 16 državnih sekretara više u odnosu na ovu godinu, kao i 1.646 novih izvršilaca. Ovim predlogom budžeta izvršen je bukvalno udar na obične građane i na radnike. Onaj koji puni budžet, radnik, potpuno je ponižen, obespravljen, bukvalno zgažen. Prošireno dejstvo Opšteg kolektivnog ugovora, koji je Vlada Srbije potpisala sa predstavnicima dva sindikata i Unijom poslodavaca u novembru 2008. godine, a koji je trebalo da se primenjuje od 1. januara 2009. godine, predviđa isplatu toplog obroka i regresa. Vi sada samo kažete: nema novca za radnike. Zato vidimo da ima za kabinete, za državne sekretare, za nepotrebno povećanje broja službenika u državnoj upravi itd. Imamo čitav niz obećanja i obmana Vlade. Setimo se samo da je građanima predstavljeno da je Vlada u ovom sastavu formirana jer je postignuta saglasnost da će to biti socijalno odgovorna Vlada, a ključni cilj je bio porast prosečne penzije do nivoa od 70% prosečne plate. Šta je ostalo od ovog obećanja? Apsolutno ništa. Zatim, obećanje o dodeli besplatnih akcija u vrednosti od 1.000 evra. Zatim, ugovor sa Fijatom, najavljivan kao neverovatan uspeh, kao posao veka, iskorišćen je samo za obmanjivanje građana u predizbornoj kampanji. Sada vidimo da je u pitanju potpuni fijasko, predviđena su ulaganja Vlade, ali je potpuno neizvesno da li će Fijat uopšte doći i koliko radnika u Kragujevcu će završiti bez posla. Danas, nažalost, realnost čine svakodnevna drastična poskupljenja, otpuštanja radnika, sve veći broj siromašnih. Radnik je obespravljen i ponižen. U poslednjih mesec dana nezakonito je otpušten veliki broj zaposlenih, a na sve to ministar Ljajić konstatuje samo da ima nezakonitih otpuštanja. Šta Vlada čini? Apsolutno ništa. Nije pojačana kontrola inspekcijskih službi, niti su pokrenuti prekršajni postupci protiv poslodavaca za kršenje odredbi Zakona o radu. Šta će biti 31. decembra? To je krajnji rok u kojem moraju preduzeća da se privatizuju. Ako se ne privatizuju, još 45.000 radnika ide na tržište rada. Do sada ima milion nezaposlenih. Za sledeću godinu se najavljuje otpuštanje oko 10.000 zaposlenih u prosveti. To, nažalost, nisu jedina otpuštanja koja se očekuju i koja se najavljuju. Podsetiću vas da ste obećavali 200.000 novih radnih mesta i da će biti stvorena takva klima da neće biti otpuštanja. Vraćamo se na deficit od oko 50 milijardi dinara i pitanje je na koji način će ovaj deficit da se finansira. Predviđeno je veoma loše rešenje, a to je uzimanje kredita od međunarodnih institucija. Ukupno spoljno zaduženje Srbije na kraju septembra iznosilo je 20,5 milijardi evra. To su podaci NBS. Taj trend rasta spoljnog zaduženja se nastavio i nastaviće se. Rast spoljnog zaduženja će dolaziti od kredita koje će Srbija povlačiti od međunarodnih finansijskih institucija, kao i od MMF. Vi pravite dogovor sa MMF, a svi koji mogu beže od ove institucije, jer je to sistem za eksploatisanje nerazvijenih zemalja. Nedavno je američki ekonomista i nobelovac Džozef Štiglic, koji je bio veliki zagovornik MMF-a, ovako prokomentarisao aranžman koji je aktuelna vlada napravila sa ovom institucijom. "Dogovor Srbije sa MMF nije doprineo stabilizaciji celokupne ekonomije i Srbija nije imala nikakve koristi". Štiglic je objasnio da manje razvijene zemlje imaju pristup fondovima, ali po ograničenim uslovima, sa kamatnim stopama koje su visoke i još više otežavaju domaćoj privredi. Štiglic je ocenio da će prezadužene zemlje, kao što je Srbija, biti više pogođene finansijskom krizom, jer moraju da uzimaju novac po višim kamatama. Na kraju, možemo da zaključimo da katastrofalna ekonomska i socijalna politika aktuelnog režima vodi ka još većem siromašenju građana, ka masovnim otpuštanjima, ka povećanju socijalno ugroženih i nezaposlenih. Politika ove zemlje je usmerena na obezbeđivanje pogodnosti i povoljne klime isključivo za tajkune, a odraz te politike predstavlja i ovaj budžet. Hvala.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5, razdele 8. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodine Živanović, izvolite.
Dame i gospodo, zamolio bih gospodina Vlahovića, znam da ga je minula želja da sedi u prvom redu, ako bi mogao da mi dozvoli da izložim svoj amandman. Hvala. Kao što vidite, mi raspravljamo i pričamo o amandmanima da bismo mogli da pomognemo da ovaj budžet, ne da bude restriktivan, već da bude plodonosan, a naročito vezano za jednu granu, a to je grana poljoprivrede. Kod mene je u članu 5, razdeo 8, tu su cifre koje su namenjene za Ministarstvo spoljnih poslova, gde se kreće cifra preko 70 miliona, pa me interesuje gde je samo ovoliko novca predviđeno za kupovinu kancelarijskog materijala, za menjanje guma i da ne pominjem šta je sve potrebno da bi MSP moglo da funkcioniše. Mi iz SRS predlažemo da se za 30 miliona smanje ovi izdaci i da se prebace u razdeo 14, tamo gde je potrebno za realizaciju poljoprivrede. Dame i gospodo, ako vidite, Srbija je koleba, koleba u kojoj caruju, kao što vidite, nevladine organizacije, gde caruju mnoge obaveštajne službe, koje je potrebno finansirati, izdržavati. Nažalost, dame i gospodo, mnoge te obaveštajne službe su u dodiru sa ljudima koji sede u ovim klupama. Oni su verovatno produžena ruka tih obaveštajnih službi koje su potrebne i koje hoće da rasture ovu zemlju. Ono što je vrlo bitno, moram reći građanima Srbije, ovi koji vladaju vas već osam godina lažu, osam godina vas ponižavaju, osam godina vas uništavaju. Ali, dame i gospodo, polako se bliži kraj tog vašeg strpljenja. Ono što moram reći, u ovom razdelu 14. predviđeno je da se poveća proizvodnja u poljoprivredi, kreditiranje, regresiranje, modernizacija. Pitam vas gde je za ovih osam godina povećana poljoprivredna proizvodnja? Vi ste za ovih osam godina uništili sve, zato što ste poljoprivredne proizvode koje je Srbija proizvodila kupovali po jeftinim cenama, ali zato ste uvozili sve i svašta. Dame i gospodo, ono što naši građani danas koriste na svojim trpezama, to je uvoz iz Argentine, uvoz iz Brazila ili čak iz zemalja EU, gde je verovatno ta roba bila u hladnjačama po sedam-osam godina. Što se tiče kreditiranja, tu ste mnogo dobri i hoćete da kreditirate seljaka. Ali, kako? Da ih zadužite kod stranih banaka. Verovatno hoćete na jedan perfidan način da otmete ta njihova domaćinstva, da pod hipoteku daju svoje kuće i imanja, tako da idete na taj jedan perfidan način ukrupnjavanja, da se pojave ti vaši tajkuni koji će pokupovati tu mučeničku zemlju, a da će seljaci raditi kod njih kao najamna radna snaga. Što se tiče regresiranja, vi ste ih regresirali ovih osam godina. Lagali ste ih. Znate kako? Kada dođu izbori, vi im onda date određenu crkavici, po stotinak evra, slažete ih, obećavate im, biće vam dobro, mi mislimo o vama. Kao i 2000. godine, petooktobarskom revolucijom, kada ste rekli, sve će granice biti otvorene, samo će seljaci na njivama prodavati robu i svima će biti lepo. Opet ste ih prevarili i svih ovih osam godina ih varate, ali mislim da ih u 2009. godini nećete prevariti, jer nemate šta više od njih da uzmete, jer oni su postali goli i bosi. Što se tiče modernizacije, dame i gospodo, ne znam odakle više da ih modernizujete, ne znam čime da ih modernizujete, verovatno kupovinom na otpadima širom EU, verovatno tu poljoprivrednu mehanizaciju, jer ove mehanizacije koja treba da se proizvede u srpskim fabrikama, toga više nema. Nema više IMT-a, nema više Zmaja, sve ste to pozatvarali, a sigurno treba da znate, mašinac sam, od najboljih proizvodnih programa, traktora koji su bili cenjeni u celoj Evropi, bio je IMT, bio je Zmaj. Pitam vas, kako i na koji način želite da ih modernizujete, ako pogledate po selima, je li stariji seljak ili je starija mehanizacija koju seljak koristi. Dame i gospodo, važno je da je vama lepo. Važno je, evo sakupljate se da bi mogli da izglasate budžet. Pojedinci ovde cinculiraju i gledaju kako će i na koji način da profitiraju. Sinoć kada sam govorio o onima koji su najveći lopovi, pa sam pobrkao, ne mogu da se setim da li ovaj ima ovo prezime ili ovaj ima ono prezime. Oni imaju isto ime, ali imaju različito prezime. Setite se kada ste prodavali fabrike, rekli ste, prvo ćemo gledati poreklo novca odakle dolazi. Verovatno kada je došla privatizacija, tada je došlo do pranja novca, do pranja novca koji je zarađen, a znate kako. Zarađen je kada je bila najveća ekonomska blokada u Evropi, a to je bilo u Srbiji. Kada su mnogi švercovali i s jedne i sa druge strane robu, e to je trebalo da se opere, da se stvore novi tajkuni, novi biznismeni, a to su ljudi koji su nastali uvašim redovima, to je bila vaša borba petooktobarskom revolucijom, da otmete i da opljačkate Srbiju. Dame i gospodo, kada pogledate koliko se ministara promenilo, svi su, hvala bogu, deblji, svi su širi, pogledajte njihove imovinske karte, ne treba ništa da vam govorim, oni govore sve. Oni su zaradili mnogo stanova, zaradili su mnogo deviznih knjižica na računima stranih banaka van Srbije. To je ono što moram da vam kažem, a to je ono verovatno što vas boli. Verovatno mnogi moraju položiti račune kada sutra SRS dođe na vlast, tada moraju ti debeli ili punački ministri položiti račune pred srpskim građanima, pred danas najsiromašnijom elitom koja vas gleda kako ste debeli, kako ste punački. [[Aplauz.]]
Gospodo poslanici, molim vas da ne ometamo govornika. Gospodo poslanici…
Dame i gospodo, obećali ste borbu protiv korupcije i kriminala, ali znajte za ovih osam godina mislim da je Srbija prepuna kriminalaca, mislim da je u vreme kada je ministar pravosuđa bio Batić, kada je krenuo u jednu akciju, da gradi zatvore po Srbiji, verovatno je mislio da će doći vreme kada će to biti novo stecište, kada će biti novi dom za mnoge kriminalce, mnoge one koji su opljačkali Srbiju. Dame i gospodo, kada govorite i kada ste pričali o mnogim ekspertima, pogledajte gde su vam ti eksperti danas. Vi se smejete, dobro je to što se smejete, što vas Srbija i građani Srbije večeras gledaju, gledaju vas oni koji su gladni, gledaju vas oni koje ste prevarili sa plavim paketićima u predizbornoj kampanji. Pitam vas, da li će svako dete, ono koje je najsiromašnije, koje pominjete u romskim naseljima, dobiti plavi paketić? Neće sigurno, dame i gospodo, neka vas je sram zbog toga, jer na vašim licima vidim osmeh, vidim osmeh na ovoj mladoj dami koja je govorila kako je na KiM lepo. Ne znam, verovatno možda je njoj lepo. Gledajte kako u pojedinim kontejnerima, kako se greju Srbi i na koji način ne smeju da izađu da naseku drva da bi mogli da greju svoje porodice. To je verovatno vama smešno. Smešno je zato što svih ovih osam godina lažete i seljaka, lažete i radnika, lažete i penzionera. To je ono kako i na koji način ste došli. Došli ste na belom konju, ali sigurno znajte da ćete otići na magarcu. Dame i gospodo, ako pričamo danas o najkriminalnijoj firmi, a to je Privredna komora Srbije, pa to je stecište najvećih kriminalaca. Kojeg god kriminalca treba da sklonite, vi ga sklonite u Privrednu komoru Srbije. Ne treba da vam govorim odakle sve to potiče i koji su svi uključeni u taj kriminal. Oni se bore kako će preko banaka da opljačkaju, kako će ko od njih da uzme što veći broj i što veću veličinu kredita. To sigurno znate i na najpovoljnije kredite. To je u stvari Privredna komora Srbije. Ona se na bori da bi mogla da zaposli, ona se ne bori za privredne projekte danas u Srbiji, ona se bori kako će da opljačka Srbiju. To je danas status i to je danas Srbija. Dame i gospodo, opet danas kada dođete u Beograd i kada vidite gde je kancelarija NATO pakta, pa nalazi se u Generalštabu Srbije. Kada pogledate gde je Euleks, u Generalštabu Srbije. To je danas, dame i gospodo, Srbija, to je ono što vi ne možete i nećete da priznate da ste izdali Srbiju. Zato sam i rekao, Srbija je danas kao koleba, Srbija nema granice, Srbija nema vojske, Srbija nema ništa, jer ste sve uništili. Vidite kolika je vaša borba za kapital, onaj koji je još ostao da bi mogli da ga očerupate. To je ono za šta se vi u Srbiji borite. Vi se ne borite za radna mesta, vi lažete, vi se ne borite ni za koga, samo se borite za vaše džepove, borite se da možete lepo da letujete, borite se da možete da zimujete, to je ono za šta se vi u Srbiji borite. Dame i gospodo, moram da vam kažem kada sam pominjao visoke plate poslanika sa ove leve strane, kada sam sišao za govornicu, svi ste me pitali, zašto si o tome pričao. Pričao sam zato što se sada pojavite kada treba da dođe glasanje, a gde ste do sada. Kažete, poseban učinak rada ćemo započeti i da vidimo ko je i koliko zaradio od poslanika. Jeste, dame i gospodo, pogledajte ovu desnu stranu kako se bori da prikaže Srbiji i građanima Srbije kakav je status građana. Vi verovatno, mnogi ne bi trebalo da dođete na blagajnu da podignete dnevnicu i plate. Vi nemate obraza, vi se smejete, tužna je Srbija zbog vas. Hvala vam, građani Srbije. [[Aplauz.]]
Za reč se javila gospođa ministar Diana Dragutinović, a zatim po poslovniku gospodin Todorović.
Poštovano predsedništvo, narodni poslanici, želela sam da vas obavestim da sam prihvatila još pet amandmana. Htela bih samo da kažem da su to: amandman Milutin Jeličića na član 5, sa ispravkom, amandman Aleksandra Pejčića na član 5, ali sa ispravkom, amandman Miroslava Petkovića na član 6, sa ispravkama, amandman Milana Lapčevića na član 30, sa ispravkom, i amandman Jorgovanke Tabaković, sa dodavanjem novog člana 30a, sa ispravkom. Hvala mnogo.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedna nova godina je dočekana u jednoj skupštini da se usvoji budžet, možda će to biti i ova. Učinili ste sve, prekršili ste zakon, prekršili ste Ustav, verujući da ćete majorizacijom i terorom većine uspeti da nametnete i ostvarite svoje zamisli. Ono što od početka radite, to je pokušaj da samo, isključivo radite kako bi postigli i ispunili vaše političke interese. Vama interesi građana Srbije i države Srbije ne da nisu na prvom, drugom ili ne znam kom mestu, slobodno mogu da kažem da su deveta rupa na svirali. Posebno je to očigledno kada je u pitanju budžet kao najvažniji zakon koji svaka skupština, svaka vladajuća većina s pažnjom priprema i ostavlja mogućnost da poslanici opozicije svojim amandmanima pokušaju da koliko-toliko poprave predlog Vlade. Sama činjenica da je usvojen veliki broj amandmana govori o korisnosti rada opozicije, međutim, vama je pokušaj da Ustav usvojite praktično u cajtnotu, kada ističe vreme za usvajanje Ustava, poslužio samo da ponovo, na neprimeren način, kako to već radite, dovedete opoziciju i posebno poslanike SRS, da ih predstavite građanima Srbije kao neodgovorne, koji na svaki mogući način, navodno opstruirajući rad Skupštine, nanose štetu i državi i građanima Srbije. Već ste spremili priče, već povadili delove govora i iz Skupštine, i iz javnosti, kako bi na taj način potkrepili sve ove tvrdnje. Imamo već iskustva iz 94. godine, kada je situacija bila slična, tada je Skupština raspuštena, ali je tadašnja vlast krenula punom snagom da neistinama, dezinformacijama pokuša na svaki mogući način da okrivi SRS. Međutim, pružićemo vam mogućnost da večeras glasate za budžet. Mi smo i dalje uvereni da ovaj budžet nije dobar, jer nanosi štetu građanima Srbije i, ono što je posebno važno, postoji problem vezan za neke zakone koji neće moći da budu usvojeni. To je Zakon o carinskim tarifama, bez tog zakona ne možete da sprovodite SSP, a onda to znači da ono što ste predvideli budžetom neće biti tako i verovatno ćemo vrlo brzo morati da se ponovo vratimo u Skupštinu po pitanju budžeta, odnosno po pitanju revizije, i onda ćete imati prilike da pokažete građanima Srbije, i vi, a i mi, vi da niste bili u pravu, a mi da smo bili u pravu. Nadam se da vam je ostalo dovoljno vremena da izglasate budžet. Mi kao opoziciona stranka, da ne bi dovodili u sumnju, izaći ćemo iz sale, jer nikada nismo prisustvovali glasanju kada je u pitanju budžet. Nadam se da nećete biti u istoj poziciji kao i kada je trebalo da donesete zakon o izmenama Zakona o putnim ispravama, nadam se da ste obezbedili 126, jer ne znam su čim ćete i pred narod i pred Tadića. Hvala vam.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Dok sam prolazio pored gospodina Živanovića, ponovo je dobacivao uvredljive izraze, ali ima kod nas u Metohiji jedna poslovica, kaže: "Ako gađaš kamenom svako kuče koje laje na tebe, nećeš nikad da stigneš tamo gde si pošao." Dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je šti istina naknadnom pameću, pameću preslikanom od pametnijih, naplaćenom od bogatih, poslanička grupa SRS ne skače u jamu koju je sebi kopala u poslednjih nekoliko sati. Meni je to drago. Malo je falilo pa da već noćas nestanete sa političke scene. Drago mi je što ste se dogovorili, izuzev ako nije prihvaćen i onaj deo dogovora koji ste tražili u vezi nas, zato što bi to bilo malo teže sprovesti. Dakle, vi ste najgora Vlada, pokrali ste sve pare, niste dali poljoprivrednicima, ali će radikali da vam omoguće da nastavite da vladate. To je dobro. Dobro je što će Srbija, ako vas ima dovoljno, večeras da dobije budžet. Nije dobro što će to da košta poljoprivrednike dodatno za izvesnu sumu novca, ali shvatiće oni da je trebalo podmiriti nezajažljive apetite. Dobro je što su ostale opozicione stranke bile ozbiljne i shvatale težinu zadatka koji se pred njima nalazi. Doveli ste nas u težak položaj da kažnjavamo građane Srbije zato što vi ne radite svoj posao kako treba. Nismo smo bili spremni da kaznimo građane Srbije i nismo bili spremni da sa vama pregovaramo o uslovima pod kojima ne želimo da kažnjavamo građane Srbije. Unapred smo vam rekli i mislim da je bilo besmisleno izgubiti ova tri dana, da dogovorite na vreme, da ne mučite ni narodne poslanike ni građane Srbije, mogli smo sve ovo i pre tri dana da odlučimo i da izglasamo. Poslanička grupa Srpske napredne stranke je zadovoljna ishodom današnje sednice. Pokazalo se da smo bar pet koraka ispred nekih. Pokazalo se da ćete da nas sledite i da je to možda način da opstanete. Ako ima razuma u vama, samo gledajte šta mi radimo i nećete grešiti. Građanima Srbije unapred čestitam Novu godinu, Božić, Srpsku novu godinu i poručujem - bićete malo rasterećeni ovim izglasavanjem budžeta, ne istražujte mnogo kako je do toga došlo, saznaće se, nijedna tajna nije ostala zakopana do kraja. "U cara Trojana su kozije uši". Vladu pozivam da se usredsredi na krizu koja dolazi, na krizu koja nas očekuje, da ne računa da uvek podmićivanjem i ispunjavanjem ucena može da vlada Srbijom. Vladu pozivam da se uozbilji ili da se rastajemo, da idemo na vanredne parlamentarne izbore. I sami ste svesni toga, ovo je za vas jedna dobijena bitka, ali očigledno je da Srbija, ako ovako nastavite, može da izgubi rat. Hvala. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali su u klupe.)
Gospodin Todorović, replika.
Što se tiče tvojih bitki, Tomislave Nikoliću, ti si ih dobijao samo u SRS. Veruj mi da mi je žao, ali sam si izabrao put i desiće ti se onako kako sam ti i govorio. Ti više ne odlučuješ o tebi, o tebi odlučuje Boris Tadić i Aleksandar Vučić, i vrlo brzo ostaviće te i jedan i drugi. Hvala.
Na član 5, razdele 8. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5, razdele 8. i 23, amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Iliću, izvolite.
Poštovana gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, samo da se smiri ovo stanje u parlamentu, malo je čudno, kažu Vladu vodi neko van Vlade. (Predsednik: Gospodo poslanici, molim vas za tišinu.) Molim vas za malo pažnje, biću veoma kratak, pošto je ovde novogodišnje raspoloženje. Vidim da se radujete, očekuje vas puno posla. Želim da skrenem pažnju samo na jedno. Budžet je mnogo loš. To zna i ministarka finansija. Mi smo želeli da ga popravimo, nismo uspeli jer vi ne želite da ga popravljate. Evo, kao što vidite, pošto šefovi zovu, sve se dogovorilo, usaglasilo, ne želim da zamajavamo i građane Srbije i vas, i zato sve ove amandmane koji dolaze na red Nove Srbije povlačimo i ne želimo uopšte da raspravljamo dalje. Srećna vam Nova godina. Vama iz Vlade biće teško, ali budite odgovorni, nemojte više da dozvolite ovakvu situaciju. Glupo je u ovakvom jednom raspoloženju nastaviti ozbiljne teme i ozbiljne razgovore. Prema tome, mi povlačimo sve amandmane i ne želimo više da raspravljamo. Kad bude ozbiljnija rasprava, učestvovaćemo u tome. Jako nam je žao što nije ovaj amandman sindikata podržan. Vi ste potpisali kolektivni sporazum. Mi smo se borili koliko smo mogli, vi niste prihvatili i bićete odgovorni kod sindikalaca. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Iliću. Na član 5, razdeo 9, amandman je podneo narodni poslanik Mićo Rogović. Povukao. Na član 5, razdele 9. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 10. i 19, amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 11. i 19, amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Amandman je povučen. Na član 5, razdeo 12, amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 12. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 19. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 12. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Arsen Đurić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 12. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Mojsilović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 12. i 14. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 19 i 23 amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 12. i 25. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Milentijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 13. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Miladinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 92. Ustava Republike Srbije i članom 2. tačka 6) Zakona o budžetskom sistemu. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 13. i 19. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ovaj amandman je povučen i povučen je i sledeći, i Zoran Mašić. Na član 5. razdeo 14 amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Milutin Jeličić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć i on je postao sastavni deo teksta Predloga zakona. Na član 5. razdeo 19. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5. razdeo 14. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 19. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Grujić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 17. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 17. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Aćimović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 18. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 24. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 26. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 27. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 14. i 27. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 15. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije je prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5. razdele 15. i 19. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 15. i 21. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 17. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Šami. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 17. i 27. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 17. i 48. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 19. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 19. i 27. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 20. amandman je povučen od strane narodnog poslanika Milete Poskurice. Na član 5. razdele 20. i 23. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Vukićević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 21. amandman je povučen od strane narodnog poslanika Predraga Mijatovića. Na član 5. razdeo 22. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 22. amandman je podneo narodni poslanik Ljubiša Petković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 22. i 55. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman i postao je sastavni tekst Predloga zakona. Na član 5. razdeo 23. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 23. amandman je podnela narodni poslanik Svetlana Stojanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 24. amandman je povučen od strane narodnog poslanika Božidara Delića. Na član 5. razdele 25. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 2. tačke 6) i 7) Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 26. i 27. amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 34. i 48. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 35. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić i povukao ovaj amandman. Na član 5. razdeo 36. amandman je podnela Jorgovanka Tabaković, i isti je povukla. Na član 5. razdeo 36. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdele 36. i 55. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 46. amandman je povukao narodni poslanik Zoran Babić. Na član 5. razdeo 47. amandman je povukao narodni poslanik Milan Knežević. Na član 5. razdele 47. i 48. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podnela narodni poslanik Milica Radović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Ljubiša Petković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Damjanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Nikolić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman sa ispravkom pravno moguć, pa je ovaj amandman sa ispravkom postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Milan M. Nikolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Vuković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdele 57. i 58. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdele 57. i 58. amandman, sa ispravkom, je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdele 57. i 58. amandman, sa ispravkom, je podnela narodni poslanik Aleksandra Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdele 57. i 58. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdele 57. i 59. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdele 57. i 60. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Vlada je prihvatila ovaj amandman, Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, tako da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. razdele 57. i 61. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Narodni poslanik Predrag Mijatović je povukao svoj amandman. Na član 6. razdeo 59. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radulović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 59. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Šami. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 59. amandman je podneo narodni poslanik Arsen Đurić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 60. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 60. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 60. amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 61. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 61. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 61. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Miljajević. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. razdeo 61. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Vukićević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Veroljub Arsić povukao je svoj amandman na član 9. Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Marina Toman podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 11. doda novi član 11a. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Veroljub Arsić i Mirko Munjić. Veroljub Arsić je povukao amandman. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić, koji je povukao svoj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Mojsilović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 26. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Zoran Mašić i Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Zoran Mašić je povukao ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije su prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Jorgovanka Tabaković podnela je amandman, sa ispravkom, kojim predlaže da se posle člana 30. doda novi član 30a. Vlada je prihvatila ovaj amandman, Odbor za finansije je prihvatio ovaj amandman, sa ispravkom. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, amandman je postao sastavni deo Predloga zakona. Narodni poslanik Arsen Đurić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 31. doda član 31a. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa je ovaj amandman postao sastavni deo Preloga zakona. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi završnu reč? (Da.) Izvolite, gospođo ministar.
Poštovana predsednice, predsedništvo, dame i gospodo, poštovani narodni poslanici i građani Srbije, nakon sedam dana diskusije u parlamentu, a verujte mi da sam pažljivo slušala gotovo svaku izgovorenu reč, poželela sam da neko i meni kaže nešto što je rečeno Hariju Poteru. Ti si čarobnjak Hari, tako mu je rečeno. Nažalost, nisam čarobnjak i nisam mogla da napravim budžet kojim bi baš svi bili zadovoljni. Na ovaj budžet je stigao 241 amandman. Kakvi su to amandmani bili? Često isti, slični, međusobno isključivi, duhoviti, upozoravajući i veoma kvalitetni. Vlada je usvojila 20 amandmana formalno, ali pošto je bilo istih i sličnih i pošto ste jednim usvajali 16, suštinski Vlada je usvojila 40 amandmana. Htela bih još jednom da ponovim da broj amandmana zato ne može biti rezultat lošeg kvaliteta budžeta. On je samo rezultat drugačijih prioriteta. Čak i kada amandmani dolaze iz jedne poslaničke grupe, 16 amandmana na čuveni član 4, svih 16 amandmana su podneli poslanici iste poslaničke grupe, želeći da neka sredstva odu u neku drugu opštinu. Dakle, ni oni nemaju jedinstven stav i nije slučajno da broj amandmana ne govori o kvalitetu budžeta. Kako to rade drugi? Niko ne raspravlja o budžetu šest meseci, ni Poljska. Mnogi kasne. Kasne, recimo, zemlje Evropske unije, kao Mađarska. Kasne i one koje su bliže EU od nas, kao Hrvatska. Rekla sam da ne volim da uzimam Hrvatsku kao primer, ali recimo interesantno je da je hrvatska vlada usvojila budžet istoga dana kada i srpska. To je bio 7. decembar. Za razliku od srpskog parlamenta, hrvatski parlament je usvojio budžet 15. decembra. Rasprava je trajala samo pet sati. Bilo je 80 amandmana i nijedan nije prihvaćen, a opozicija o tom budžetu je govorila slično našoj, da je to cirkus. Kakvi su dalje bili amandmani? To su bili amandmani koje verovatno ne bi mogli naći u nekim drugim evropskim zemljama. Bilo je amandmana koji su polemisali o fiskalnom rezultatu sa aspekta metodologije. Neki poslanici imaju drugačije definicije amandmana. Deficit sam po sebi nije zlo i onaj ko to misli, misli suprotno i od teorije, i od prakse. Takođe, poslanici imaju svoje indikatore inflacije, jer ne veruju zvaničnoj statistici. Bilo je i polemika, čak i od poslanika koje neobično cenim, o načinu finansiranja deficita, najviše kada su u pitanju krediti i sredstva za privatizaciju. Finansiranje deficita kreditima je potpuno legitimna stvar. Ako je normalno da privreda ili stanovništvo uzimaju kredite, normalno je da to čini i država. Samo je bitno zašto država uzima kredite. Potpuno je legitimno i standardno uzimati kredite za otplatu nekih davno uzetih kredita ili za velike investicione projekte. Koridor 10 je projekat koji je težak 4 milijarde evra. Nema te država koja može iz redovnih prihoda to finansirati. Ovo jeste najveći budžet. Budžet 2001. godine je bio 132 milijarde, 2009. godine 758, ali republički budžet je apsorbovao deo funkcija saveznog budžeta, a opet preneo neke funkcije budžetu Vojvodine. To su neuporedive stvari. Kada biste gledali konsolidovano potrošnju države 2001. godine i 2009. godine, videli biste da je 2009. godine zaista konsolidovani i veći četiri puta, ali su zarade veće šest puta, ali je društveni proizvod veći četiri puta. Restriktivnost budžeta dovodi se u sumnju, ali samo pažljivim poređenjem fiskalnog rezultata, učešća poreza u društvenom proizvodu, odnosno poreskih prihoda i javne potrošnje videli biste da ovo jeste restriktivniji budžet. O realnosti prognoze; ekonomija nije prirodna nauke i ne može nikada da predvidi tačan ishod, zato što različiti ekonomski akteri na istu promenu, na isti izazov, na istu šansu ili rizik, različito reaguju. Na kraju, rezultat je suma svih tih različitih ishoda. Inače, postoji šala o ekonomistima i njihovoj tehnici predviđanja. Za ekonomistu se i kaže da je ekspert koji će znati sutra zašto se ono što je predvideo juče nije ostvarilo danas. Ali u slučaju da prihodi budu manji, Zakon o budžetskom sistemu ostavlja dovoljno prostora ministru da se ponaša u skladu sa smanjenim prihodima. Naravno, pripremila sam odgovore na sva vaša postavljena pitanja, ali ako nema želje da čujete odgovore, onda ću završiti.
Gospodo poslanici, moramo se složiti da je gospođa ministar vrlo pažljivo nas slušala i molim vas da joj omogućimo da čujemo i mi nju. Molim vas, slušala je i opoziciju i poziciju. Izvolite, gospođo ministar.
Imala sam najbolju želju da odgovorim na sva pitanja, ali ovo je najbolji dokaz da u suštini pitanja nisu postavljana zato da bi se čuli odgovori. Zato ću da završim i reći ću da želim zaista svakom od vas pojedinačno i svima nama zajedno sve najbolje. I ovaj budžet stvarno jeste bolji. Hvala.
Poštovane dame i gospodo, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Podsećam vas da, prema članu 152. stav 3. Poslovnika, predsednik Narodne skupštine može da odredi dan za glasanje o predlogu zakona o budžetu u toku sednice, ne čekajući da se završi rasprava u načelu i u pojedinostima po ostalim tačkama dnevnog reda. Određujem dan za glasanje o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, sa predlozima odluka, za 29.12.2008. godine, sa početkom u 21.05 časova. [[Posle pauze – 21.05]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum za rad. Saglasno članu 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 129 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2009. GODINU, SA FINANSIJSKIM PLANOVIMA PENZIJSKO-INVALIDSKOG FONDA, ZAVODA ZA ZDRAVSTVENO OSIGURANjE I SLUŽBE ZA ZAPOŠLjAVANjE SRBIJE Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 2. tačka 8. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština usvaja budžet većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona u načelu. Za 128, protiv 29, od 157 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, a pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su amandmane povukli narodni poslanici: pisanim putem Radovan Radovanović na član 5. razdeo 16. i na član 5. glavu 12.1, Milan Lapčević na članove 1, 2. i 5, podnete 18. decembra u 20.45 minuta, Milan Dimitrijević na član 5, razdele 1. i 58, Milica Radović na član 1, podnet 12. decembra i Olena Papuga na član 5. razdeo 26, podnet 15. decembra, Jorgovanka Tabaković na članove 1. i 5, Veroljub Arsić na članove 2, 5, 9. i 16, Zoran Antić na članove 3. i 5, Zoran Mašić na članove 3, 5. i 28, Mićo Rogović na članovi 3. i 5. i Mileta Poskurica na članove 3, 4. i 5, Jelena Budimirović na član 5, Stefan Zankov na član 5, Ljiljana Miladinović na član 5, Predrag Mijatović na članove 5. i 6, Milan Knežević na član 5, Zoran Babić na član 5, Oto Kišmarton na član 5, Borislav Pelević na član 5, Saša Maksimović na član 5, Vučeta Tošković na član 5, Dragan Čolić na član 5, Božidar Delić na član 5. i Gojko Radić na član 21; u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, Smiljana Milisavljević na član 3, koji je zajedno podnela sa narodnim poslanikom Dragišom Đokovićem i Vladimirom Milentijevićem ; Na sednici Odbora za finansije, predstavnik predlagača, dr Diana Dragutinović, ministar finansija, povukla je amandman Vlade na član 3. Na osnovu člana 146. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Zakonodavni odbor je odbacio, kao neblagovremene, amandmane narodnih poslanika Moma Čolakovića na članove 1. i 25. i Konstantina Arsenovića na članove 3. i 5. Sastavni deo Predloga zakona postali su amandmani narodnih poslanika: Zorana Nikolića na članove 1, 2. i na član 6, sa ispravkom; Miloša Aligrudića na član 4, sa ispravkom; Milice Radović na član 5; Milana Škrbića na član 5; Milorada Krstina na član 5; Milutina Jeličića na član 5, sa ispravkom; Aleksandra Pejčića na član 5, sa ispravkom; Slađana Mijaljevića na član 6; Miroslava Petkovića na član 6, sa ispravkom; Jorgovanke Tabaković na članove 9, 11. i 12; Marine Toman za dodavanje novog člana 11a; Marine Raguš na član 25; Milana Lapčevića na član 30, sa ispravkom; Jorgovanke Tabaković za dodavanje novog člana 30a, sa ispravkom, i Arsena Đurića za dodavanje novog člana 31a, amandman Odbora za finansije na član 3. i amandmani Vlade Republike Srbije na članove 2, 4. i 5. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Velimir Ilić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 25, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 123, nije glasalo pet, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Nenad Popović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 124, nisu glasala četiri, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Željko Tomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 122, nije glasalo šest, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Milica Radović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 124, nisu glasala četiri, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 25, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Nikola Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 122, nije glasalo 6, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela Milica Vojić-Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 124, nisu glasala četiri, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Miloš Radulović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 124, nije glasalo pet, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Arsen Đurić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 124, nije glasalo četiri, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela poslanik Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 123, nije glasalo pet, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo poslanik Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 119, nije glasalo 10, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 124, nije glasalo 24, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Miloš Radulović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 124, nije glasalo pet, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Željko Tomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 124, nije glasalo četiri, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela poslanik Milica Radović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 124, nisu glasala četiri, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 120, nije glasalo 8, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Đorđe Milićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za dva, protiv 121, nije glasalo 26, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Ljubomir Kragović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 115, nije glasalo 29, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 98, uzdržana 24, nije glasalo 27, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Jovan Palalić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 124, nisu glasala četiri, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Nikola Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 20, protiv 127, nisu glasala dva, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Željko Tomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 127, nije glasao jedan, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Miloš Radulović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 127, nije glasao jedan, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Zoran Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 127, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanik Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 126, nisu glasala dva, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo Vladimir Milentijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 126, nije glasao jedan, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Miloš Aligrudić. On je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 4. amandman je podneo poslanik Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 128 od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Dragan Šormaz. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 127, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 128, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela Milica Vojić-Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 127, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanik Milica Radović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 128, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 127, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Aleksandar Pejčić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 128, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 1. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 126, nisu glasala 23, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 2. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 2, 3, 7, 9. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šormaz. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 124, nisu glasala četiri, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo Slobodan Samardžić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 128, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo Riza Halimi. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 121, nisu glasala 23, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo Tomislav Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 3. amandman je podnela Marina Raguš. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 117, nisu glasala 32, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3, 12 14, 15, 17, 34. i 55. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 123, nije glasalo pet, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 25, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 25, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podnela narodni poslanik Elena Božić-Talijan. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 29, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 25, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 25, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 19. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Radulović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 123, nije glasalo pet, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 19. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 21. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 122, nije glasalo 6, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3, 21, 22. i 27. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 122, nije glasalo 26, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 24. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 122, nije glasalo 6, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 25. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 3. i 51. amandman je podneo narodni poslanik Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 19, protiv 121, nije glasalo 8, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 4. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Vuković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 26, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 26, od 147 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 27, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Damjanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Marić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Sulejman Spaho. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Marina Toman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasalo 30, od 149 narodnih poslanik. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Popović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 5. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 6. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 7. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Dušanka Plećević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 8. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Milan M. Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 121, nije glasalo 28, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 8. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 8. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 8. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, uzdržanih dvoje, nije glasalo 28, od ukupno 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 8. i 23. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Janković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od prisutnih 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 9. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 118, nije glasalo 32, od prisutnih 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 10. i 19. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 28, od prisutnih 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 11. i 19. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 12. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 6, protiv 117, nije glasalo 27, od prisutnih 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 12. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 30, od ukupno 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 12. i 14. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 27, od prisutnih 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 12. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Arsen Đurić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 123, uzdržan jedan, nije glasalo petoro, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 12. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Mojsilović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 12. i 14. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 125, nije glasalo 25, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 12. i 23. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 12. i 25. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Milentijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 123, nije glasalo 6, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 13. i 19. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 124, nije glasalo 25, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 14. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 16. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Grujić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 30, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 17. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasalo 31, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 17. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Aćimović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 26, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 18. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Todorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 31, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 24. amandman je podneo narodni poslanik Branimir Đokić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 28, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 26. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 29, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 27. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović - Milosavljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasalo 30, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 14. i 27. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 30, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 15. i 19. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 117, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od prisutnih 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 15. i 21. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 18, protiv 128, nije glasalo 10, od ukupno prisutnih 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 17. amandman je podneo Zoran Šami. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 9, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 17. i 27. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 28, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 17. i 48. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 121, nije glasalo 7, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 19. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 28, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 19. i 27. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 27, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 20. i 23. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Vukićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdelo 22. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 26, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 22. amandman je podneo narodni poslanik Ljubiša Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 27, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 23. amandman je podnela Gorica Mojović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 117, nije glasalo 31, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 23. amandman je podnela narodni poslanik Svetlana Stojanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 25. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 30, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 26. i 27. amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 114, nije glasalo 31, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 34. i 48. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdeo 36. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 36. i 55. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 8, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. razdele 47. i 48. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 115, nije glasalo 35, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podnela narodni poslanik Milica Radović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 118, nije glasalo 10, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo Željko Tomić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 8, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo Dobrislav Prelić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo Nikola Savić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 30, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 30, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo Dragan Živkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasalo 30, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo Goran Mihajlović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 118, nije glasalo 32, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo Vladan Jeremić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podnela Marina Toman. Stavljam na glasanje ovaj amandman. protiv 118, nije glasalo 32, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo Ljubiša Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasao 31, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Damjanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 118, nisu glasala 32, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 117, nisu glasala 33, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podnela Radica Jocić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 115, nije glasalo 35, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo Radiša Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasao 31, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 27, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od 148 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Milan M. Nikolić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasao 31, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Vlada Milojković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 57. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Vuković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 28, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdele 57. i 58. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 7, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdele 57. i 58. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Zlata Đerić. Stavljam na glasanje ovaj amandman, sa ispravkom. Protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 29, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman, sa ispravkom. Na član 6. razdele 57. i 58. amandman, sa ispravkom, podnela narodni poslanik Aleksandra Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman, sa ispravkom. Protiv 120, nije glasalo 29, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman, sa ispravkom. Na član 6. razdele 57. i 58. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 122, nije glasalo 6, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdele 57. i 59. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 26, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdele 57. i 61. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 119, nije glasalo 10, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 8, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 119, nije glasalo 9, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo Paja Momčilov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasao 31, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 117, nisu glasala 32, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Mihajlović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 124, nije glasalo 26, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 118, nije glasao 31, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Jadranko Vuković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 122, nije glasalo 27, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58, amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 59. amandman je podneo Miloš Radulović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 120, nije glasalo 8, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 59. amandman je podneo Zoran Šami. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 122, nije glasalo pet, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 58. amandman je podneo Arsen Đurić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 60. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 28, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 60. amandman je podneo Zoran Popović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 30, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 60. amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za dvoje, protiv 123, nije glasalo 25, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 61. amandman je podneo narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 21, protiv 120, nije glasalo 9, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 61. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 120, nije glasalo 29, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. razdeo 61. amandman je podnela Lidija Vukićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 29, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8 amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 22, protiv 120, nije glasalo 8, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 27, od 150 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo poslanik Boris Aleksić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasalo 30, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo Lidija Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 118, nije glasalo 30, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 28, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 25, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 25, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 7, protiv 115, nije glasalo 26, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 117, uzdržanih dvoje, nije glasalo 29, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za jedan, protiv 120, nije glasalo 27, od 148 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 28, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo poslanik Dušan Marić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 119, nije glasalo 29, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 27, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 26, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 120, nije glasalo 28, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za pet, protiv 113, nije glasalo 30, od 148 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo Radoslav Mojsilović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 27, od 148 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podnela poslanik Zlata Đerić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo poslanik Milorad Krstin. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, uzdržanih jedan, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo poslanik Zoran Popović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, nije glasalo 28, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podnela poslanik Dušanka Plećević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 122, nije glasalo 27, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo poslanik Branimir Đokić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 118, nije glasao 31, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo Milovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 123, nije glasalo 26, od 149 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo Miroslav Markićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 27, od 149 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 28, od 150 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Poštovani narodni poslanici, konstatujem da je usvojeno više amandmana na tekst Predloga zakona, od kojih neki zahtevaju tehničko usaglašavanje pojedinih odredaba Predloga zakona sa usvojenim amandmanima. Naime, prema odredbi člana 10. Zakona o budžetskom sistemu, budžet se sastoji iz opšteg i posebnog dela, koji međusobno moraju biti usaglašeni prema vrstama rashoda. Nekim od usvojenih amandmana izvršene su promene u posebnom delu budžeta, što nije praćeno i odgovarajućim tehničkim usaglašavanjem odredaba opšteg dela budžeta. Imajući to u vidu, predlažem da Služba Narodne skupštine, pre dostavljanja Zakona na objavljivanje, u saradnji sa odgovarajućom službom Vlade, izvrši ovo tehničko usaglašavanje teksta Zakona sa usvojenim amandmanima. Stavljam na glasanje ovaj predlog i molim narodne poslanike da se izjasne o njemu. Za 129, protiv dvoje, nije glasalo 19, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, u celini. Za 129, protiv 21, od 150 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu. Pošto smo usvojili Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka kojima Narodna skupština Republike Srbije daje saglasnost na finansijske planove za 2009. godinu: a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, b) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i v) Nacionalne službe za zapošljavanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje za 2009. godinu. Za 128, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje za 2009. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2009. godinu. Za 128, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje za 2009. godinu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Nacionalne službe za zapošljavanje za 2009. godinu. Za 129, od 129 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na finansijski plan Nacionalne službe za zapošljavanje za 2009. godinu. Poštovani narodni poslanici, pošto su u toku konsultacije sa Vladom oko ostalih tačaka dnevnog reda, određujem pauzu od 15 minuta.