Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podnela je više tehničke nego suštinske prirode. Javni tužilac je nosilac javnotužilačke funkcije, a zamenik javnog tužioca samo zamenjuje javnog tužioca pri vršenju tužilačke funkcije, s tim da je dužan da postupa po obaveznim uputstvima. Dakle, radi se o tome da je celokupno tužilaštvo jedan hijerarhijski organ i da je hijerarhija jedno od osnovnih obeležja celokupnog tužilaštva i tužilačkog rada. Znači, mislim da zamenik javnog tužioca ne može da ima neku posebnu funkciju u odnosu na samog javnog tužioca jer on obavlja samo poslove koje mu je javni tužilac poverio. U obrazloženju Vlade stoji da Narodna skupština za zamenika javnog tužioca bira lice koje se prvi put bira na ovu funkciju, a Državno veće tužilaca ga bira za stalno obavljanje te funkcije. Zanimljivo da je Vlada u obrazloženju koje je dala na ovaj podneti amandman citirala skoro ceo član 159. Ustava Republike Srbije, ali je izostavila da citira prvi stav ovog člana Ustava gde se kaže da "funkciju javnog tužilaštva vrši javni tužilac". Znači, nigde se ne pominje zamenik javnog tužioca. S obzirom na to da je ovaj amandman više logičke prirode, dalje se ne bih zadržavala na njemu zato što je razjašnjenje za njega upravo dao i Ustav u ovom članu 159. Ali, kad već govorim o ovom amandmanu, osvrnula bih se i na amandman koji smo podneli zajedno gospodin Petković i ja na član 23. stav 2. i na taj način ću skratiti vreme Skupštini da dodatno ne raspravljam o njemu. Naime, u članu 23. stav 2. se kaže da "zamenik javnog tužioca može bez posebnog ovlašćenja da preduzme svaku radnju na koju je tužilac ovlašćen". Smatram da ovaj stav treba dopuniti rečima "u granicama poverenih ovlašćenja". Ovde ne treba zaboraviti da je javno tužilaštvo hijerarhijski organ i da zamenik javnog tužioca ne može da postupa samostalno u odnosu na samog javnog tužioca, već postupa po njegovim obaveznim uputstvima. Amandmanom sam samo htela da ukažem na tu činjenicu i da kažem da zamenik javnog tužioca zamenjuje javnog tužioca, ali pri tom mora da preduzima sve radnje u granicama poverenih ovlašćenja. Ukoliko se amandman ne bi prihvatio možemo da dođemo do zaključka da su javni tužilac i zamenik javnog tužioca izjednačeni u pogledu ovlašćenja. Da to prosto nije tačno pokazuju mnoga ovlašćenja i radnje koje preduzima kako javni tužilac samostalno, tako i zamenik javnog tužioca, samo u saglasnosti sa javnim tužiocem. Primera radi, u nekim složenijim predmetima, recimo u predmetima gde se odlučuje o meri ukidanja pritvora ili u predmetima gde se odlučuje o odustanku od krivičnog gonjenja, po pravilu, zamenik javnog tužioca referiše predmet javnom tužiocu i u konsultaciji sa njim se donosi jedna odluka. Znači, zamenik javnog tužioca nije vlastan da samostalno donosi odluke bez konsultacije javnog tužioca u ovom slučaju. Naravno, funkciju zamenika javnog tužioca ne treba mešati sa funkcijom samog sudije, jer sudija je po Ustavu i zakonu nezavisan i samostalan u svom radu. Znači, sudija može da donese kakvu god hoće odluku, a da li će ona biti prihvaćena ili će biti ukinuta zavisi od odluke višeg suda, ali zamenik javnog tužioca nije vlastan da postupa samostalno u odnosu na samog javnog tužioca. Da sam u pravu potvrđuje još jedna radnja... U stvari, postoji više radnji gde je javni tužilac isključivo ovlašćen da samostalno preduzima radnju, bez konsultacije zamenika javnog tužioca. Znači, radi se o isključivoj nadležnosti javnog tužioca. To je, recimo, kada se potpisuje predlog za rešavanje sukoba nadležnosti. Evidentno je da razlike postoje i amandman koji sam podnela ima za cilj da te razlike samo naglasi. Upravo je to svrha podnošenja ovih amandmana. Naravno, neću se javljati za reč povodom ovog amandmana na član 23, kada dođe na red, jer sam ga ovom prilikom već obrazložila.
Po Poslovniku, gospodin Čedomir Jovanović.
Poštovana gospođo predsednice, članovi predsedništva, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članovima 73. i 77. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Mislim da, bez ikakve dileme, mogu da računam na podršku i razumevanje većine poslanica i poslanika naše skupštine. Danas je 1. decembar, Dan borbe protiv side, protiv AIDS-a. S obzirom na to da sticajem okolnosti nisam bio u prilici da se u prepodnevnom delu sretnem sa šefom Administrativnog odbora gospodinom Nikolićem, zamolio bih vas, predsednice, i gospodina sekretara da, u skladu sa članom 77, obavite konsultacije sa predsednikom Administrativnog odbora Tomislavom Nikolićem i omogućite svim poslanicima Skupštine Srbije koji to žele da svoju današnju dnevnicu preusmere u fond Omladine JAZAS-a, koja se godinama bori protiv side pomažući onima koji su oboleli i šireći jednu vrstu svesti koja je, očigledno, našem društvu potrebna. Naša poslanička grupa tako nešto želi da uradi, a uveren sam da to želi većina koleginica i kolega. Samo bih vas zamolio da nam omogućite administrativno da tako nešto uradimo i damo svoj doprinos ovog dana i da, pri tom, preuzmemo obavezu da ovo ne bude samo simbolična pomoć, već da pokušamo svi da pomognemo svima koji su ugroženi i koji pate zbog ove bolesti. Mislim da je u slučaju side neophodna ovakva vrsta intervencije i podrške, s obzirom na to da sve ono što sidu prati još uvek prate velike predrasude i da postoji puno problema. Mi kao Skupština moramo pokazati jednu vrstu razumevanja. Zahvaljujem se, znam da mogu da računam i na vašu podršku i na podršku većine koleginica i kolega.
Zahvaljujem se na inicijativi. Svim poslanicima koji to budu želeli biće omogućeno da realizuju vaš predlog. Takođe ćemo se dogovoriti o sazivanju sednice Administrativnog odbora. Šefove poslaničkih grupa molim da me o personalnim rešenjima poslanika iz sopstvenih grupa obaveste. Na član 18. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Vladan Batić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Ilić, Aleksandra Janković, Milutin Jeličić i Radoslav Mojsilović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović i Miroslav Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. O njemu se već izjašnjavala gospođa Radović. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naslov iznad člana 27. i član 27. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naslov iznad člana 28. i član 28. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Krasić.
Pokušaću da objasnim dva amandmana, pošto čine jednu celinu, i ovaj prethodni amandman koji je podneo gospodin Petar Jojić na član 27. i ovaj amandman na član 28. koji je podneo gospodin Sreto Perić. Ova dva amandmana imaju za cilj da se izbrišu naslovi i članovi 27. i 28. Iznad člana 27. naslov je "Zahtev za odlaganje i prekid izvršenja", a član 28. ima naslov "Posledice usvajanja zahteva". Mi smatramo da novi Ustav Republike Srbije i nova kompozicija ne samo izgleda, organizacije i nadležnosti pravosuđa, nego i značaja koji imaju sudske presude i druge odluke prosto nalažu da se ova dva člana izbace i da tužilaštvo više nema to ovlašćenje. Da bi ljudi koji prate ovaj prenos znali, objasniću o čemu se radi. Ovaj član omogućava tužiocu da, nezavisno od postupka, od spora, može da zaustavi nešto što je pravosnažno okončano i što je u postupku izvršenja. Prosto je neverovatno da prvostepeni i drugostepeni organ i onaj organ koji vrši izvršenje nisu imali u vidu sve aspekte i sve razloge, pa je sad potrebno da javni tužilac interveniše i zaustavi. Ova odredba se i do sada u praksi uvek koristila da bi se zloupotrebilo ovlašćenje javnog tužioca. Milion puta ste mogli da se pozivate na ovo, da tražite intervenciju javnog tužioca. Nije ulazio u taj postupak. Međutim, ako se odabrani jave, onda je ovo instrument kojim se, praktično, derogira sve ono što su nadležni sudovi uradili u nekom postupku koji je trajao možda i nekoliko godina. Da bi se to bolje shvatilo, pročitaću ovo što stoji ovde. Odmah da vam kažem, to je prepisano iz postojećeg zakona, nije ovo nešto novo izmišljeno. Znači: "Javni tužilac može zahtevati odlaganje ili prekid izvršenja odluke kad smatra da postoje razlozi da se vanrednim pravnim sredstvima pobija odluka doneta u sudskom ili drugom postupku". Znači, tužilac je sada iznad suda, iznad pravosnažnosti. To je taj izuzetak. Stav 2: "Zahtev se podnosi organu koji dozvoljava izvršenje odluke, a ako je izvršenje počelo - organu koji ga sprovodi". Znači, završio je opštinski sud, završio je okružni sud, bilo je na reviziji, završeno sve, došlo na izvršenje pred nekim opštinskim sudom, sada se tužilac javlja i kaže – da odložimo to, sada ćemo neko vanredno pravno sredstvo da koristimo. Preskočite ovu reviziju, možda sam malo i preterao. Važno je da posle pravosnažnosti postoji mogućnost da se izjavi neko vanredno pravno sredstvo, možda je izjavljeno, ali tužilac sada može da zaustavi to. To je član 27. Član 28. reguliše koje su posledice jedne takve odluke tužioca da interveniše nakon pravosnažnosti. Sada čitam: "U slučaju usvajanja zahteva javnog tužioca iz člana 27. ovog zakona, odlaganje ili prekid izvršenja traje do donošenja odluke o vanrednom pravnom sredstvu javnog tužioca." To rešenje je već postojeće, da znate. "Odluka o odlaganju ili prekidu izvršenja prestaje da važi ako javni tužilac u roku od 30 dana od njenog prijema ne uloži vanredno pravno sredstvo". U praksi se ovo koristilo kao sredstvo zloupotrebe, a mi principijelno prigovaramo. S obzirom na to da je došao gospodin Jojić koji je i podnosilac ovog amandmana, on će to verovatno na nekim primerima da pokaže. Smatramo da nakon pravosnažnosti neke presude i činjenice da to odlazi na izvršenje, ako bi ostalo ovo ovlašćenje javnog tužioca da traži odlaganje ili prekid izvršenja, postavlja se pitanje zašto je vođen postupak; zašto je čovek jedva došao do pravosnažne sudske presude, došao do pozicije da traži izvršenje, a onda se sada neki tužilac seti da on to prekine. U praksi su to koristili tužioci samo radi zloupotrebe. Ako vam nešto znači, iz mog iskustva, više puta sam po ovom osnovu tražio, a odgovor sam dobio kao ljubazno pisamce gde oni kažu da smatraju da ne treba da intervenišu. U novoj kompoziciji, u novom Ustavu, u novom načinu gde postoji čak i ustavna žalba, gde postoji mogućnost da se obratimo i Evropskom sudu za ljudska prava, gde postoje nova pravna sredstva itd., ovakvo ovlašćenje javnog tužioca je izlišno i verovatno će se koristiti samo za zloupotrebe. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Maraš, pa gospodin Šormaz, pa onda vi.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, javio sam se u skladu sa članovima 225. i 226. Tema koja je okupirala prošle nedelje kako Skupštinu tako i celokupnu javnost, a vezano za enormna primanja u javnim preduzećima i za moguće zloupotrebe u javnim preduzećima, sinoć je kulminirala u direktnom prenosu, odnosno u obraćanju jednog od ministara javnosti preko jednog medija. Međutim, ono što je interesantno, niko ne pokušava da reši ovu problematiku na pravi način. Malopre me je u skupštinskom hodniku zaustavio Radoslav Sretenović, predsednik Državne revizorske institucije, odnosno generalni državni revizor koji je rekao da Vlada jeste dodelila prostor Državnoj revizorskoj instituciji, ali taj prostor je zauzet, tako da oni koji su trenutno zaposleni u Državnoj revizorskoj instituciji nemaju gde da rade. Takođe, postoji još jedan problem, a taj problem je vezan za to da već izuzetno dugo poslovnik Državne revizorske institucije ne može da dođe ovde pred poslanike da ga izglasamo i da Državna revizorska institucija počne da radi svoj posao, tačnije, da kontroliše javna preduzeća. Ovde smo čuli da će jedno javno preduzeće imati otvoreni konkurs. Međutim, da bismo rešili ovu situaciju, ona u kojoj se danas nalazimo je veoma teška i zabrinjavajuća, jer su plate u nekim preduzećima oko 500, 600, 700.000 - 1.000.000 dinara, raspišite konkurs u svakom javnom preduzeću, konkurs na koji će se javiti najbolji. Isto tako, molim informaciju od predsednice Skupštine kada će se poslovnik naći pred poslanicima da možemo da glasamo o njemu, da Državna revizorska institucija dođe u situaciju da radi svoj posao, da kontroliše ne jedno javno preduzeće, kao što je bilo ovde u jednom momentu, nego sva javna preduzeća. Takođe, molim vas da tražite informaciju od Vlade da li je Vlada učinila nešto, odnosno da li je budžetska inspekcija ušla u javna preduzeća i da li je počelo nešto da se radi po tom pitanju. Juče smo čuli da je državna tajna kolike su plate direktora u NIS-u. Prošle nedelje sam iznosio, plate nisu toliko velike koliko su veliki menadžerski dodaci, bonusi, koji dostižu i 500.000 dinara mesečno. Treba javnost da se bavi time, treba Državna revizorska institucija da se bavi tim. Dovodite nas u situaciju da mi glumimo ovde predstavnike Državne revizorske institucije, odnosno advokate, kada moramo da molimo da posle nekoliko godina postojanja Državna revizorska institucija dobije prostorije u kojima će raditi i da prođe poslovnik na osnovu koga će moći da rade, da zaposle nove ljude i da kontrolišu javna preduzeća.
Zahvaljujem. Poslovnik je u proceduri, posle sednica na kojima ćemo raspravljati o budžetu i o poverenju Vladi naći će se na dnevnom redu. Što se tiče vašeg komentara vezanog za zahtev Vladi da reši problem prostora, u pismenoj formi sam već dala svoju sugestiju, zbog toga što se predsednik Državne revizorske institucije obratio i meni. Gospodin Šormaz ima reč.
Članovi 225. i 226. Naravno, mi iz DSS-a smo rekli da ćemo svakog dana postavljati to pitanje, bez obzira na medijske dosetke ili manipulacije koje vrši izvršna vlast u Srbiji. To pitanje je: gde je budžet? Dobijamo informacije da je, ne znam, sada na nekim vladinim odborima, ne zna se na kojoj će sednici Vlade biti. S druge strane, ministri daju različite izjave u medijima; recimo, ministarka Kalanović kaže da je nezadovoljna sa 12 milijardi i da traži 20 milijardi i da to ne može tek tako da prođe. To su današnji naslovi. Potpuno su različite informacije, dobijamo ih od onih koji čine Vladu Republike Srbije, ali nas interesuje samo jedna jedina stvar - gde je budžet? Uveliko kasni. Da li ćemo poštovati zakonske rokove? Da li ćemo imati probleme sa MMF-om zbog toga? Da li se budžet puni? Imamo informaciju takođe da se, čak i po predviđenom rebalansu budžeta, budžet ne puni na planiran način. Da li to znači da će deficit biti veći od predloženog? Na koji način će biti, a to ćemo videti, raspoređen novac za sledeću godinu? Kao što vidimo, u Ministarstvu odbrane su ponovo nezadovoljni. Prema izjavama, doduše ne ministra, nego ljudi iz Generalštaba, po tom nacrtu, radnoj verziji, ko zna šta već, budžeta, oni imaju ponovo kresanje u odnosu na ovu godinu i prethodne godine. Ponavljam, doneli smo odluku o vojnoj neutralnosti. Načelnik Generalštaba kaže da treba još 3.000 novih vojnika na osnovu toga, po novoj strategiji. Ponavljam da je predsednik Republike juče, prekjuče, kada li već, da bi se zaboravila priča o Euleksu, pričao o Kumanovskom sporazumu, što je vezano za vojsku. Šta ako i tu budu potrebna dodatna sredstva? Kada smo već kod Euleksa, bez obzira na vaše medijske dosetke, podsećam vas još jednom, ne postoji nijedna državna odluka o tome da dozvolimo instaliranje Euleksa na Kosovu. Pošto se to radi, podsećam vas još jednom, prva presuda koju bude Euleks sudija presudio po zakonima koje donosi nelegalna kosovska skupština u Prištini, a to će se dogoditi, jer oni zbog toga dolaze, pokazaće da vi prodajete Kosovo. Prva presuda. Znači, sada možete da pričate i da vršite manipulacije koliko god hoćete, prva presuda, gde god bila, Đakovica, Prizren, Zubin Potok, Štrpce, nije bitno. Albanac, građanin Republike Srbije, koji bude ... (Predsednik: Vreme...) ... osuđen, završavam i izvinjavam se, po tim zakonima biće dokaz da učestvujete u prodaji Kosova, i to samo radi izvesne evropske perspektive, a o tome država nije odlučivala, o tome se građani Srbije nisu izjašnjavali. Zahvaljujem.
Čim budžet bude stigao u Skupštinu, naravno, bićete obavešteni, ja ću sazvati sednicu i sa šefovima poslaničkih grupa se dogovoriti o načinu rada što se tiče budžeta. Reč ima gospodin Jojić. Izvolite, vaša poslanička grupa ima još devet minuta.
Gospođo predsedniče Narodne skupštine, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju odredba člana 28. Predloga zakona, moram reći da je ovo apsolutno amandman koji treba da poboljša tekst ovog predloga zakona. S druge strane, konačno se i mi uključujemo u to kako se u uporednom pravu reguliše prekid izvršenja i u kojim slučajevima imamo i mi mogućnosti da to dozvolimo u našem zakonu, ali uz jednu napomenu. U praksi smo imali situaciju da je politika izvršne vlasti bila ta koja je u većini slučajeva intervenisala, preko javnog tužilaštva, odnosno tužioca, da se na određenim mestima, u određeno vreme, a povodom određenih dugovanja dužnika, izvrši prekid i odlaganje izvršenja. Dame i gospodo, ovo je nedopustivo. Ovde su u pitanju brojne zloupotrebe. Ja se sećam devedesetih godina kada su bila izvršenja nekih poverilaca čije su presude apsolutno predstavljale zakon za izvršni sud. Zakon je dozvoljavao da javni tužilac stavi predlog za odlaganje ili za prekid postupka. Kome ide u račun prekid i odlaganje izvršenja? Ide u korist dužnika, nikako ne ide u korist poverioca. Kada smo radili prethodni Zakon o izvršnom postupku u saveznoj vladi mi smo tu odredbu izbacili. Zašto? Iz praktičnih razloga, jer se time štitio dužnički lobi. U ovom parlamentu ima jedan broj advokata koji su imali prilike da se u praksi susretnu sa ovakvim načinom postupanja javnih tužioca i sudova. Ako jesmo za to da se naše zakonodavstvo uredi i da se ujedno uporedi sa evropskim zakonodavstvom, da bismo mogli da dozvolimo da javni tužilac podnese zahtev, a izvršni sud da odloži izvršenje ili da prekine izvršenje, potrebni su brojni uslovi. U nemačkom zakonu o izvršenju u paragrafu 707, ukoliko se podnese zahtev za ponovno vraćanje u prethodno stanje ili se ponovo pokreće postupak ili ukoliko se parnica nastavi nakon objavljivanja ograničavajuće presude, sud ima pravo da na zahtev odredi da se prinudno izvršenje privremeno obustavi, uz ili bez davanja garancije, ali uglavnom ide sa garancijom. Jer, paragraf 708 može da dozvoli da se odloži izvršenje. Međutim, šta je tu potrebno i kod kojih slučajeva prinudno izvršenje može da se odloži ili da se prekine? Prvo, presude koje se donose na osnovu priznanja ili odricanja, to je prvi slučaj. Drugo, to su presude koje su donete u odsustvu i presude po stanju akata protiv, ako stranka odustane. Dalje, to su presude koje su u skladu sa paragrafom 341, koje su odbačene, to jest odbačen je prigovor. To su i presude koje se donose u meničnim, čekovnim ili u postupku vezanom za pisana dokumenta – tada može da se dozvoli prekid postupka. Međutim, dame i gospodo, 30 članova nemačkog zakona o izvršenju upravo normira – da bi neko mogao da podnese zahtev ili predlog da se prekine ili odloži izvršenje, mora da ispuni uslove, mora se pružiti garancija da bi poverilac mogao da naplati potraživanja. Ako nema garancije, poverioci će da pretrpe ogromnu štetu, može doći do uništenja stvari, do prikrivanja stvari, može doći do stečaja i tako poverilac neće biti u prilici da naplati svoje potraživanje. Ovo je period devedesetih i ja se dobro sećam slučajeva kada su javni tužioci, na zahtev određenih moćnika i funkcionera iz izvršne vlasti, lako prihvatali predlog ili zahtev javnog tužioca da odloži izvršenje. Dešavalo se da su ljudi umrli, nikada nisu mogli izvršenje naplatiti, ni njihovi naslednici, jer je firma otišla pod stečaj ili je ovaj pobegao u inostranstvo, ili je umro. Prema tome, ovo su vrlo delikatne stvari. Po mom mišljenju i mišljenju SRS, ova odredba ni u kom slučaju u ovom zakonu ne sme da ostane. Ako ostane, preuzimate veliku odgovornost pred poveriocima, jer poverioci će doći u gori položaj, nepovoljniji položaj, no što će biti dužnici. Dakle, ponovo se vraćamo, štiti se dužnički lobi. Gospodin Batić je u prilici da ovo potvrdi, jer je u svojoj dugogodišnjoj praksi sigurno imao više slučajeva, a imao je i informacije u vezi sa ovakvim stanjem i ovakvim normiranjem određenih normi i predviđanja u zakonu da svako može da ušeta i da prekine postupak po izvršenju. Tužilac ne može. Zašto dajemo pravo tužiocu da on može da podnese zahtev? Brišimo tužioca odavde, jer tužilac ima šta da radi i ovde mu nije mesto. Evo kolege Ratkovića, kolege Mikovića, to su advokati koji su u praksi imali takve slučajeve u kojima dolazi do zastoja, i to bespotrebno, a poverioci trpe štetu. Ako neko hoće da traži odlaganje, onda u Zakonu o izvršnom postupku treba da se predvidi da ovaj mora da pruži deset garancija i da se sa tim složi poverilac. Ako se ne složi poverilac, ima da se sprovede izvršenje. Mi koji smo bili u advokaturi, koji smo još uvek, imali smo i imamo u praksi da je ovo veliki problem u izvršenju. Ovo će biti veliki problem, velika prepreka da ljudi blagovremeno mogu da naplate svoje potraživanje. Vidim da vreme već prolazi. Ja ću se javljati u vezi sa ovim odredbama i naknadno. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Po Poslovniku ima reč gospođica Nataša Jovanović, potpredsednik Narodne skupštine.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam pre tri nedelje pokrenula jedno ozbiljno pitanje za Vladu Republike Srbije, konkretno za ministra unutrašnjih poslova gospodina Ivicu Dačića, a vezano je za status 170 pripadnika nekadašnje kosovske policijske službe, srpske nacionalnosti, ne samo iz Kosovskog Pomoravlja, već i iz drugih krajeva naše južne pokrajine. Upravo mi je od njih stigao dopis, odnosno faks u kojem oni kažu da im je posle proglašenja te kvazišiptarske države od strane Amerike i zapadnih sila, a zatim i od ostalih koji očigledno žele da izvrše secesiju Kosova i Metohije od Srbije, obećano od strane Vlade Republike Srbije da će u aprilu mesecu biti preuzeti u nadležnost MUP-a Republike Srbije. Ne samo da se ništa nije desilo, jer su oni kao časni Srbi i kao ljudi koji neće da služe Tačiju, Haradinaju, Šiptarima i zlikovcima i da se stavljaju pod njihovu komandu... već je stigao dopis u kojem im se kaže da su im sa 1. decembrom spremljeni otkazi; i ne samo to, oni se upućuju da se stave pod komandu ministarstva unutrašnjih poslova republike Kosovo. Recite mi u kakvoj državi mi živimo i na šta mi to teramo Srbe sa Kosova i Metohije? Dakle, u ovom dopisu piše, pod oznakom "hitno", da su rešenja već otkucana i spremljena za njih, a oni nemaju kud. Oni neće da služe šiptarskim zlikovcima i neće da se stavljaju pod njihovu komandu, ali hoće, kao ljudi koji će ostati da žive na području Kosovskog Pomoravlja, u tim tzv. srpskim enklavama, selima i opštinama, da svojim integritetom, naravno goloruki, štite narod i svoja ognjišta, a ne da ih terate, ovim činom i ovakvom nebrigom države, da idu pod komandu... Znate li šta oni kažu? "Podsećamo vas da su policajci srpske nacionalnosti spremni na preduzimanje određenih koraka, što bi dovelo do kompromitovanja kako nas samih tako i države Srbije, kojoj smo do sada jedino verovali." Kome da veruju, nego svojoj državi, ovom parlamentu, Vladi Republike Srbije, Ministarstvu unutrašnjih poslova i Ministarstvu za Kosovo i Metohiju? Ljudi, ovo su ozbiljne stvari; 180 pripadnika nekadašnje kosovske policijske službe, a oni imaju svoje članove porodica, neki i po troje, četvoro dece, nemaju gde i nemaju kuda. Država im poručuje - hajde, stavite se tamo pod zlikovačku komandu. Pa šta će onda sutra da im kažu ako Srbi, u odbrani svojih prava zbog neprihvatanja Euleksa, zatraže, odnosno krenu da prave punktove i da se legitimno brane, da brane ono što je našaustavna garancija? Oni će da ih teraju da pucaju na svoj narod. Mnogo smo daleko otišli u nebrizi za Srbe sa Kosova i Metohije i u svemu onome što ne preduzima ni predsednik države Boris Tadić, ni aktuelna Vlada. Evo, ovo će biti jedan od glavnih argumenata prilikom razmatranja naše inicijative za smenu Vlade Republike Srbije zbog prodaje državnih i nacionalnih interesa i zbog izdaje Srba sa Kosova i Metohije.
Vaše pitanje je već prosleđeno Vladi. Danas ćemo ponoviti pitanje. Na član 29. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu prihvatio je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 30. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača na sednici Odbora za pravosuđe i upravu prihvatio je amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospođa Ilić Aleksandra.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministre, članom 52. Predloga zakona o javnom tužilaštvu regulisana je odgovornost javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca za štetu koju prouzrokuju u obavljanju javnotužilačke funkcije. U stavu 1. ovog člana se navodi: "Za štetu koju javni tužilac i zamenik javnog tužioca prouzrokuju nezakonitim ili nepravilnim radom odgovara Republika Srbija". Amandmanom predlažem da se nakon navedenog teksta izvrši dopuna stava 1. rečima "sa pravom na refundaciju isplaćene štete nastale nezakonitim ili nepravilnim radom od konkretnog javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca." Navedena dopuna je neophodna zbog ozbiljnosti u radu, izuzetne stručnosti, odgovornosti i posebno zakonitog postupanja. Za navedene nosioce javnotužilačke funkcije bilo bi potpuno opušteno postupanje u njihovom radu ukoliko za sve svoje greške imaju pokriće od strane Republike Srbije. Republika Srbija može da bude zaloga za situacije gde je došlo do pogrešne odluke zbog eventualno novih činjenica koje su se pojavile u pretkrivičnom ili krivičnom postupku, eventualno nekvalitetnih i tendencioznih krivičnih prijava i netačno prezentiranih podataka od strane organa otkrivanja izvršilaca krivičnih dela, lažnih svedočenja i falsifikovane dokumentacije, koji su prezentirani kao dokaz javnom tužiocu ili zameniku javnog tužioca, ali ne može da bude zaloga za nezakonit i nepravilan rad javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca. Prihvatanjem ovog amandmana umnogome bi se pojačala odgovornost javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca i ne bi se tako olako donosile odluke o pokretanju krivičnog postupka bez potrebnih kvalitetnih dokaza, na osnovu kojih može da se oceni da li postoji osnovana sumnja ili osnov sumnje da postoji određeno krivično delo ili da je određeno lice izvršilo određeno krivično delo. Ne sme olako da se pokreće istraga protiv određenog lica za određeno krivično delo i da se zatim odustaje od gonjenja u toku istrage ili nakon završene istrage. Nastupile su velike posledice za to lice, bez obzira na obustavu krivičnog postupka: oduzete su mu putne isprave, ima svojstvo okrivljenog lica, što sigurno utiče na formiranje mišljenja javnog mnjenja o njegovoj ličnosti, posebno ako su to objavila sredstva informisanja. Nesumnjivo je da u svemu tome i sama porodica trpi određene posledice. Posebno ne sme da se olako pristupa određivanju pritvora i lišavanju slobode. Pritvor mora da se posmatra isključivo kao jedna neophodna mera, čija opravdanost se mora u svakom momentu preispitivati. Posledice neosnovanog pritvora su nenadoknadive, a sama obeštećenja države su enormno velika. Na kraju, ne smeju se olako podizati optužnice koje se završavaju oslobađajućim presudama. I tu se država stavlja u obavezu nadoknade štete, koja je često enormno visoka. Naglašavam, na kraju, da uvođenje prava na refundaciju predviđene ovim amandmanom nije generalna obaveza refundacije štete, već pravo da se u pojedinim, drastičnim slučajevima primeni refundacija, koja bi bila i neka vrsta kazne za neodgovorno postupanje, a u najvećoj meri i generalna prevencija koja će doprineti što uspešnijem i kvalitetnijem radu organa gonjenja.
Zahvaljujem. Najpre Gordana Milosavljević, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, građani Srbije, javljam se povodom amandmana koji su narodni poslanici Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković podnele na član 52. Predloga zakona o javnom tužilaštvu. On glasi, citiraću: U članu 52. stav 1. nakon teksta "za štetu koju javni tužilac i zamenik javnog tužioca prouzrokuju nezakonitim ili nepravilnim radom odgovara Republika Srbija" dopunjuje se rečima "sa pravom na refundaciju isplaćene štete nastale nezakonitim ili nepravilnim radom od konkretnog javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca". U obrazloženju Vlade Srbije se navodi: "Vlada ne prihvata amandman. Članom 52. Predloga zakona predviđa se odgovornost države za štetu koju prouzrokuje državni organ nepravilnim ili nezakonitim radom i utvrđuje da Republika Srbija može tražiti naknadu štete od javnog tužioca, odnosno zamenika javnog tužioca ako je šteta prouzrokovana namerno ili krajnjom nepažnjom. Ne može se prihvatiti obrazloženje predlagača amandmana da član 52. u predloženoj formulaciji oslobađa nosioce tužilačke funkcije svake odgovornosti. Naime, zakonom je propisano da jedan od razloga za razrešenje nosioca tužilačke funkcije predstavlja nestručno obavljanje tužilačke funkcije, koje postoji ako je njegov rad ocenjen ocenom 'ne zadovoljava', shodno kriterijumima i merilima za vrednovanje rada nosilaca tužilačke funkcije." Javni tužilac i zamenik javnog tužioca, kada prouzrokuju štetu nezakonitim ili nepravilnim radom, moraju da snose ličnu odgovornost, a ne da za njihove greške odgovara Republika Srbija, odnosno građani Republike Srbije. Po čemu se to javni tužioci i njihovi zamenici razlikuju od drugih ljudi koji obavljaju, takođe, odgovorne poslove i koji se kada naprave grešku, u zavisnosti od toga kojoj partiji pripadaju, javno žigošu i krivično odgovaraju? Ovo je prosto profesionalna diskriminacija, omalovažavanje građana Srbije i nedopustivo je. U objašnjenju Vlade Srbije zbog čega se amandman ne prihvata jasno se oseća uticaj Vlade na rad tužilaštva. Vlast će imati apsolutnu kontrolu nad tužilaštvom, pa zato treba da ima i odgovornost, a ne da prebacuje na građane Srbije. Kao što smo čuli kada je bilo reči o Predlogu zakona u načelu, ovim zakonskim rešenjem predviđeno je više vrsta tužilaca i njihovih zamenika. Prema predloženim rešenjima, Tužilaštvo za ratne zločine i Tužilaštvo za organizovani kriminal biće određena kao tužilaštva posebne nadležnosti. U izjavi za jagodinsku televiziju "Palma plus" od 12. aprila 2008. godine, a preneo je "Glas javnosti", šiptarski zločinac, krvnik i terorista Ramuš Haradinaj se podsmevao celom srpskom tužilaštvu. On je izjavio: "Nisam kriv za ono što je pisalo u optužnici protiv mene, niti za ono za šta me optužuje javnost u Srbiji". Dodao je i da je tokom njegovog komandovanja u operativnoj zoni Dukađini na Metohiji ubijeno "samo" šest srpskih civila. Zamislite taj sarkazam, cinizam, ludilo: ubijeno je šest srpskih civila, a on je oslobođen! Zatim je nastavio: "Za to me je teretila optužnica, a ne postoji ništa drugo što se desilo van te optužnice." Takođe je pozvao vrh Srbije, odnosno srpskog pravosuđa, pa je nastavio dalje izjavu: "Ako mislite da nešto ima, neka pošalje tužilac za ratne zločine iz Beograda", rekao je Haradinaj. Možete da zamislite dvostruke standarde Haškog tribunala: on je priznao da je ubio šest srpskih civila i zbog toga je dobio oslobađajuću presudu, a taj isti Haški tribunal skoro šest godina drži u pritvorskoj jedinici predsednika SRS dr Vojislava Šešelja, i to zato što ga tereti za verbalni delikt! Gde je tu moral i pravda Međunarodnog suda u Hagu? Drugo pitanje: šta je od aprila do danas uradilo Tužilaštvo za ratne zločine? Ovakva izjava bi za svakog ozbiljnog i odgovornog tužioca bila izazov i do danas bi imali neke informacije. Ko je tu odgovoran? Da li je Tužilaštvo za ratne zločine trebalo da pokrene istragu protiv Haradinaja kako bi se dokazalo da Haradinaj laže, a da UNMIK, NATO i tzv. vlada Kosova ne dozvoljavaju da zločinac bude osuđen? Tužilac za ratne zločine kasni kada su u pitanju teroristi koji su ubijali srpski narod. Tužilaštvo za ratne zločine mora da učini sve da dođe do pretresa slučaja Haradinaj pred drugostepenim većem Haškog tribunala. Ako do tog pretresa dođe, Tužilaštvo za ratne zločine ne sme da se zadovolji samo nekakvom logističkom podrškom haškom tužilaštvu, kako to najavljuje tužilac za ratne zločine. On mora da ima aktivnu ulogu, jer postoji opasnost da i pred drugostepenim većem Haškog tribunala ne budu izneti adekvatni dokazi zato što je Haradinaj zastrašivao ljude koji su hteli da svedoče. Neodgovorno je i nesavesno to što je Vladimir Vukčević izjavio na B92 da je tužilaštvo dosta uradilo da se Haradinaj prvo izvede na optuženičku klupu da odgovara i da se trudilo da on dobije adekvatnu presudu, a svi znamo da je Haradinaj dobio oslobađajuću presudu. Srpska radikalna stranka pita šta je to tužilaštvo "dosta" uradilo i koliko se "trudilo" da Haradinaj dobije presudu adekvatnu zločinu koji je učinio? Da li Vladimir Vukčević oseća moralnu odgovornost u ime šest ubijenih i njihovih porodica? UNMIK je neefikasan i u vlasti Albanaca, to već svi odavno znamo, i tadašnji šef UNMIK-a Soren Jesen Petersen javno je podržavao Haradinaja u pretresu pred Haškim tribunalom. Tužilaštvo za ratne zločine Srbije još 2004. godine je saznalo za prodaju organa otetih Srba na Kosovu i Metohiji. Vladimir Vukčević i tužilaštvo su tek 21. marta 2008. godine, povodom navoda u knjizi Karle del Ponte, pokrenuli istragu u srpskom tužilaštvu o prodaji organa otetih Srba sa Kosova i Metohije. Kako navode mediji, 18. 6. 2004. godine petočlana forenzička komisija UNMIK-a za nestala lica i Kancelarije za sudsku medicinu na Kosovu i Metohiji posetila je tzv. "žutu kuću" u mestu Burdelj u centralnoj Albaniji u kojoj su oteti Srbi pripremani za vađenje organa i napravila izveštaj takođe 18. 6. 2004. godine. Srpsko tužilaštvo došlo je do njihovog zapisnika koji je potpisao nekadašnji šef Komisije UNMIK-a za nestala lica Hoze Pablo Barabar, protiv koga su porodice nestalih lica kasnije podnele krivične prijave. U izveštaju se navodi da je pronađen medicinski materijal, lekovi, infuzije i plastični kontejner za prenošenje izvađenog bubrega. Da li predsednik Tužilaštva za ratne zločine Vladimir Vukčević može da nam kaže šta je preduzeto od 21. marta ove godine i kakvi su rezultati istrage? Ovo pitanje postavljam u ime Udruženja porodica kidnapovanih i ubijenih tokom 1998-1999. godine na Kosovu i Metohiji. Članovi Udruženja porodica kidnapovanih i ubijenih na Kosovu i Metohiji su protestovali sredinom novembra ove godine i tada ih je primio jedino zamenik predsednika SRS i predsednik Odbora za bezbednost gospodin Dragan Todorović. Ovi ljudi žele samo istinu i istinu, ma koliko ona bila teška i tužna. Ukidanje tužilaštava u mnogim opštinama, posebno na Kosovu i Metohiji, i učestvovanje Visokog saveta pravosuđa u predlaganju kandidata za Državno veće tužilaca oslabiće efekat borbe protiv kriminala. Nezavisnost tužilaštava ne može se ostvariti zbog uloge Vlade u njihovom izboru. Takođe je moguća zloupotreba politike u izboru tužilaca. Politizacija je moguća pri izboru prvog sastava Državnog veća tužilaca koji će izvršiti opšti izbor tužilaca i koji će predlagati sadašnji Visoki savet pravosuđa, koji je opterećen političkim stavovima. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Vladan Batić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, u sinoćnom "Utisku nedelje" imali smo prilike da od potpredsednika Vlade saznamo da su za slučaj Krišto krivi Rusi, "Pres", "Kurir", Cane Subotić i tajkuni, NASA, NATO; krivi su svi, samo nije kriv Krišto. Takođe smo čuli da je predsednik Srbije, tobože, prevaren, zaveden, da nije obavešten, te da je zasolio i pogrešio. To je rekao potpredsednik Vlade, čiji je kadar Bojan Krišto. Rekao i ostao živ. Rekao je da je Krišto, inače, odličan menadžer, da nije trebalo da podnese ostavku, da on nije glasao za njegovu smenu, da je Krišto čak snizio platu u oktobru na 350.000, da za tako epohalne rezultate koje je Krišto postigao plata od prosečno 500.000 dinara nije preterano velika, da on to zaslužuje, da u regionu direktori aerodroma imaju otprilike tolike plate, da je Krišto za jednu trećinu smanjio broj zaposlenih. Nije rekao koliko je desetina ili stotina ljudi angažovao po ugovoru o delu, pre svega svoje partijske prijatelje, a vrednost isplata po ugovorima o delu višestruko prevazilazi iznos plata koje bi primili ljudi koji su otpušteni itd. Konačno je rekao da je Upravni odbor to sve aminovao. Na opasku voditeljke da Upravni odbor to negira, potpredsednik kaže da Upravni odbor laže. I, konačno, da je sve te bonuse i te pare odobrila Vlada. Tražim odgovor od Vlade da li je to tačno. U nastavku smo, takođe, od potpredsednika Vlade i predsednika pregovaračkog tima, koji ne pregovara sa Rusima, jer Dinkić ne pregovara, saznali da Rusi hoće odmah NIS za 400 miliona, a kada će biti gasovod, to se ne zna, te da će Studija o izvodljivosti za gasovod navodno biti tek 2010. godine. To smo čuli od šefa pregovaračkog tima, koji u pregovorima ne učestvuje. Tražim odgovor od Vlade, šta se u vezi sa gasnim sporazumom dešava i šta smo mi, u stvari, odnosno vi koji ste to učinili ratifikujući gasni sporazum, šta smo mi to ratifikovali?
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Janković, a zatim gospodin Krasić.
Javljam se povodom našeg amandmana na član 52. stav 1. Zadržimo se samo na rečima "nastale nezakonitim ili nepravilnim radom konkretnog javnog tužioca". Govoreći o Predlogu zakona o sudijama već sam rekla da je naša osnovna motivacija za sačinjavanje amandmana bila odraz generalnog stava Nove Srbije koja teži restituisanju vrednosnog sistema i povratku poverenja u institucije, koje po definiciji treba da doprinesu utvrđivanju istine, spore, ali ipak dostižne pravde i zaštiti građana od pogrešnih upotreba ili čak zloupotreba zakona i zakonitosti. Ne treba biti ekspert za građansko procesno ili krivično pravo, pa da, ukoliko ste imali sreće, nemate bar jedno iskustvo ili saznanje o ogrešenju onih koji tuže, sude, pa čak i brane. Neretko, to je baš u skladu sa onom narodnom "kadija te tuži, kadija ti sudi". Da zaista postoji očuvana institucija nezavisnog sudstva i tužilaštva, ne samo pošteni i namučeni pojedinci sudije, tužioci, advokati, već bi bile preduzete mere protiv onih koji se nalaze u vrhu izvršne vlasti, a ogrešili su se o narod bar na dva načina. Po definiciji, greh nije samo činjenje zla, već i nečinjenje dobra. Ova izvršna vlast, ova vlada, čiji svaki pojedinačni ministar već sada, posle nepuna četiri meseca, komotno može da podnese ostavku, ogrešila se time što nije održala reč datu građanima u toku predizborne kampanje. U početku beše reč, a odmah zatim, bar što se tiče ove "cvetne mlađane" vlade, usledi laž. Vlada Republike Srbije formirana je 7. 7. 2008. godine i od mnoštva predizbornih obećanja nije ispunila nijedno. Pod jedan, poništen je ugovor o koncesiji za izgradnju autoputa Horgoš-Požega. Pod dva, umesto 200.000 novih radnih mesta, za samo dva dana otpušteno je 5.000 radnika. Pod tri, umesto povećanje plata i penzija, doneta je odluka o zamrzavanju. Pod četiri, konstantan pad životnog standarda zbog poskupljenja osnovnih životnih namirnica, grejanja i komunalnih usluga. Pod pet, odluka Vlade o jednostavnoj primeni SSP-a usmerena je protiv razvoja domaće privrede i dovodi u pitanje egzistenciju više hiljada građana zaposlenih u domaćim preduzećima. Pod šest, gomilanjem stranačkih činovnika u državnim institucijama Vlada povećava javnu potrošnju, a rebalansom budžeta za 2008. godinu stvara deficit od 45 milijardi dinara. Pod sedam, spoljni dug Srbije je 30 milijardi dolara, a Vlada konstantno zadužuje državu dodatnim kreditima MMF-a i Svetske banke, pod ekonomski neracionalnim uslovima. Pod osam, investicioni rejting Srbije nikada nije bio na nižem nivou zbog izraženog nepoverenja stranih investitora prema Vladi Srbije i zbog njene nesposobnosti da obezbedi elementarne uslove za ulaganja. Pod devet, potpisan je ugovor o zajedničkom ulaganju sa "Fijatom", koji nije došao u Srbiju da privatizuje "Zastavu" ili da realizuje grinfild investiciju, već se Vlada pojavljuje u ulozi preduzeća i sklapa ovaj kontroverzni aranžman, u kojem će preko ogromnih poreskih olakšica koje su odobrene "Fijatu" građani Srbije biti oštećeni za 300 miliona evra. Pod deset, uprkos predizbornim obećanjima vladajuće koalicije da će indeksi na beogradskoj berzi porasti, desilo se upravo suprotno: indeksi su doživeli najveći pad u istoriji beogradske berze. Pod jedanaest, Vlada nema kapaciteta da nastavi proces ekonomskih reformi, o čemu govore neuspeli pokušaji privatizacije najvećih srpskih preduzeća (Jat, RTB Bor, IMT, EI Niš). Pod dvanaest, prema poslednjim istraživanjima međunarodne organizacije "Transparensi internešenal", indeks korupcije u Srbiji raste, a otvorena opstrukcija rada Državne revizorske institucije ukazuje na to da se građanima neće omogućiti uvid u trošenje državnih sredstava i kontrolu rada Vlade. Da sve ovo ne bi bilo samo generalno, iz velikog niza neispunjenih obećanja izdvojićemo samo neke od obmana ministra Mlađana Dinkića, koga ispravno zovu hidra, jer su mu pipci svugde gde ima para i prevara: prevara veka o podeli besplatnih akcija u vrednosti od po 1.000 evra (napomena - posetite sajt Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj www.mrr.sr.gov.yu); pod dva, odgovornost za poništenje koncesije za izgradnju autoputa Horgoš-Požega; pod tri, sprečavanje investitora za privatizaciju Jata i RTB Bor; pod četiri, konstantno opstruiranje realizacije energetskog sporazuma sa Rusijom; pet, slučaj Krišto i malverzacija u javnom preduzeću Aerodrom Beograd; povećanje budžetskih rashoda osnivanjem novih javnih preduzeća, umesto privatizacije postojećih, čime se direktno meša u rad drugih ministarstava; odgovornost za gašenje srpskih banaka i sprečavanje ulaska ruskih banaka na naše tržište. Obećanja koja je koristio u marketinške svrhe, a zatim zaboravio, jesu: smanjenje poreza na dobit za poslodavce koji zapošljavaju nove radnike; veće i ujednačene plate za vaspitače u predškolskim ustanovama na teritoriji cele Srbije; veće premije za poljoprivrednike; stabilnost dinara; inflacija do 10%; povećanje privrednog rasta u 2009. godini. Privredni rast je sa 6,5 pao na 3%. Medijski mrak koji je zavladao kada je na vlast došla ova "semafor koalicija" učinio je da prave opozicione stranke, kakva jeste Nova Srbija, ne mogu da dobiju adekvatan prostor u medijima. Juče je u 11.30 ispred "Ruskog cara" u Beogradu gradski odbor Nove Srbije održao akciju pod radnim nazivom "Progledaj". Prisutnima smo u pismenoj formi podelili 12 laži i obmana Vlade i, naravno, Mlađana Dinkića; ja sam ručno podelila i predstavnicima opozicije, a i predstavnicima vlasti koji su smeli da uzmu taj papir, da pogledaju o čemu se radi. Doneli smo tom prilikom i ove krpice za brisanje stakala na naočarima, jer je očigledno da Vlada barona Minhauzena ne samo da nosi ove ružičaste naočare, već su joj i stakla zamagljena. Mislim da bi bilo lepo pokloniti i predsednici Skupštine jednu od ovih krpica, a od vas, gospođo Đukić, očekujem da po vašoj savesti i profesionalnoj veštini procenite kome je treba pokloniti – da li ovoj osobi u ulozi predsednika Srbije, koja je faktički premijer, ili osobi u ulozi premijera koji se ne meša mnogo u svoj posao. Ako treba, akciji "Progledaj" dodaćemo kasnije i roman Tomasa Volfa "Pogledaj dom svoj, anđele" ili, eventualno, CD Bore Čorbe.
Reč ima gospodin Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, kako ja sad posle da pričam o amandmanu? Ali, pošto su tu ideolozi Demokratske stranke, to će meni da bude veliko zadovoljstvo, jer ja se, naravno, uključujem u borbu protiv primitivizma, prostakluka u politici, u političkom delovanju. Naravno, vi to znate, kad se glasa iz Bodruma, to nije civilizacijski, to nije lepo. Morate da budete fini. Da se vratim na ovo što je problem ovog člana 52. Postoje dva amandmana na član 52. i mislim da su oba podnosioca amandmana imala izuzetno dobre namere da pomognu Vladi u regulisanju ove materije, a to je odgovornost za štetu. Mislim da je potreba za takvim amandmanom nastala pre svega zbog toga što su oni koji su pisali Ustav iz Ustava praktično izbacili nešto što se u našim ustavima prenosi s kolena na koleno, a to je jedna odredba o odgovornosti državnih službenika za štetu pričinjenu tokom vršenja funkcije. Pošto te odredbe više nema u Ustavu, sada predlagači zakona, kada treba da urede odgovornost za štetu koja potiče od državnog službenika u vršenju službene dužnosti, pribegavaju nekim formulacijama koje malo liče na tu odredbu iz Ustava Republike Srbije koje sad više nema, a mnogo više na nešto što je već tradicionalno kod nas, a to su neke odredbe Zakona o obligacionim odnosima. Ako se to posmatra, ovo je u nivou onoga što je regulisano Zakonom o obligacionim odnosima. Onda se postavlja pitanje - šta je to toliko isprovociralo podnosioce amandmana da smatraju da ovaj stereotip nije dovoljan? Došao sam do zaključka da ste vi jednostavno zbunili ljude zato što ste u članu 51. Predloga zakona o javnom tužilaštvu praktično prepisali odgovarajuću odredbu Ustava Republike Srbije o imunitetu. Ali, to su sada dve različite materije: član 51. govori o krivičnoj odgovornosti, član 52. govori o materijalnoj odgovornosti za štetu. Stav 1. člana 52. je dobar, jer on propisuje odgovornost Republike Srbije za sve slučajeve kada štetu prouzrokuje tužilac ili zamenik tužioca, i to u dva slučaja: nezakonit i nepravilan rad. Međutim, zbog specifične funkcije tužilaštva i tužioca i zamenika, koji postupaju u nekim predmetima, pitanje štete je ovde poprilično imaginarno. Zašto? Ono će biti realno veća opasnost kada zažive odredbe Zakonika o krivičnom postupku gde se istraga daje tužiocu. Tada će to dobiti na značaju. U postojećim okolnostima, kada postoji istražni sudija itd., tužilac bi mogao da odgovara samo za grubu nepažnju (ja to malo improvizujem sada) prilikom podnošenja zahteva za sprovođenje istrage ili podizanja optužnica, ali kasnije je to sve zakoniti postupak i nije kriv samo tužilac nego i sud postupa. Tu nema odgovornosti, praktično. Ono što su predlagači amandmana hteli da urede, to je, u suštini, da se spreči zloupotreba procesnih ovlašćenja tužilaštva da ne bi šikanirali nekog čoveka. Ali, po logici stvari, kao saučesnik se javlja sud. Postoje tu velike neizvesnosti u pogledu primene člana 52, i stava 1. i stava 2. Ne želim da obeshrabrim podnosioce amandmana, ne želim da zaplašim publiku, ne želim da ohrabrim tužioce, međutim, odgovornost za štetu kod tužilaštva je i suviše specijalna. Moram da kažem da će gotovo biti izuzetak. Evo, jedan primer: čak i tokom čuvenog hapšenja za vreme vanrednog stanja, 13.000 ljudi, 11, 12, nije ni bitno koliko, da su bili malo jači oni bi i 50.000... (Predsednik: Vreme.)
Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milutin Jeličić i Radoslav Mojsilović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima podnosilac amandmana Radoslav Mojsilović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministre, članom 52. Predloga zakona o javnom tužilaštvu regulisana je odgovornost javnog tužioca i zamenika javnog tužioca za štetu koju prouzrokuju u obavljanju javnotužilačke funkcije. U stavu 2. ovog člana se navodi: "Kad je konačnom odlukom Ustavnog suda, pravosnažnom sudskom odlukom, odnosno poravnanjem pred sudom ili drugim nadležnim organom utvrđeno da je šteta prouzrokovana namerno ili krajnjom nepažnjom Republika Srbija može tražiti od javnog tužioca, odnosno zamenika javnog tužioca naknadu isplaćenog iznosa." Amandmanom koji je podnela poslanička grupa Nova Srbija predlaže se da se iza reči "namerno ili krajnjom nepažnjom" ubace reči "javni tužilac ili zamenik javnog tužioca će snositi zakonske posledice shodno Krivičnom zakoniku Republike Srbije"; dalje se nastavlja postojeći tekst "Republika Srbija", zatim, briše se reč "može" i nastavlja se dalje tekst "će tražiti od javnog tužioca, odnosno zamenika javnog tužioca naknadu isplaćenog iznosa". Navedena dopuna i ispravka je neophodna jer nepovezivanje namerno prouzrokovane štete ili štete izazvane krajnjom nepažnjom sa Krivičnim zakonikom i krivičnom odgovornošću amnestira javnog tužioca i zamenika javnog tužioca od krivične odgovornosti, jer namerno prouzrokovana šteta ili šteta izazvana krajnjom nepažnjom u obavljanju službene dužnosti jesu elementi određenih krivičnih dela propisanih Krivičnim zakonikom Republike Srbije. Ako taj zakon važi za sve građane Republike Srbije, imperativno mora da važi i za javne tužioce i zamenike javnih tužilaca, posebno što eventualna zloupotreba u obavljanju javnotužilačke funkcije ima posebnu konotaciju. Kada se govori o namerno prouzrokovanoj šteti govori se o najtežim oblicima krivičnih dela u čijem biću je izražena namera, što u krivičnopravnom smislu predstavlja direktan umišljaj kao najteži oblik vinosti. Tu ne sme da bude bilo šta diskutabilno što se tiče postojanja krivičnog dela i krivične odgovornosti bilo kog lica, pa i javnog tužioca i zamenika javnog tužioca. Takođe, šteta izazvana krajnjom nepažnjom je sastavni deo bića određenih krivičnih dela, s tim što može samo da se radi o eventualno lakšem obliku vinosti, ali ni tu ne sme da bude bilo šta diskutabilno što se tiče postojanja krivičnog dela i krivične odgovornosti bilo kog lica, pa ni javnog tužioca i zamenika javnog tužioca. Ako se u konkretnim situacijama radi o postojanju krivičnih dela, ni u kom slučaju ne može da stoji da Republika Srbija može tražiti od javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca naknadu isplaćenog iznosa, zbog čega se u amandmanu koji je podnela poslanička grupa Nova Srbija briše reč "može" i predlaže: "će tražiti". Očigledno je da u ovom stavu 2. ne može da postoji alternativa što se tiče naplate štete od strane Republike Srbije, za razliku od stava 1. ovog istog člana. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Obrazloženje koje je dala je proizvoljno i stiče se utisak da se vrlo površno prišlo tumačenju ovog amandmana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nekoliko bitnih stvari vezanih za ovaj amandman, a i ovaj prethodni, mislim da niko ko se bavi ozbiljno ovim poslom nije ostao i ne može biti bez komentara u odnosu na ono što smo sinoć gledali i slušali u pojavljivanju Mlađana Dinkića na jednoj televiziji, i jutros Olivera Dulića na istoj televiziji i sa istom temom – ispade jadan Bojan Krišto potpuno nevin, niko ne zna zašto je podneo ostavku. Zapravo, kažu i Dinkić i jutros Dulić da je to greška; čak Oliver Dulić kaže da je Bojan Krišto završena priča, o tome više nema šta da se priča. Kada smo ovde govorili o zloupotrebi tog gospodina Bojana Krišta mi smo insistirali da ga Vlada Republike Srbije hitno smeni, insistirali smo da na Aerodrom Beograd uđe UBPOK i da tamo uđe finansijska inspekcija. Zašto sada ovo naglašavam? Naravno, rekli smo da određen broj dana nećemo pominjati tu temu, računajući da tim službama treba ostaviti rok da završe svoj posao i da o tome obaveste Narodnu skupštinu. Ali, ako Oliver Dulić kaže da je Bojan Krišto završena priča i da o tome više nema šta da se govori, onda se opravdano plašimo da je to završena priča za Vladu Republike Srbije i da njima ne pada na pamet da šalju ni UBPOK, ni finansijsku inspekciju. Onda sledi logično pitanje - zašto Vlada nije smenila Bojana Krišta onoga momenta, onog dana kada smo ovde govorili o njemu, o malverzacijama i zloupotrebama koje su očigledne, nego su pustili da prođu tri dana, da on lepo sam ode, a u međuvremenu da skloni sve što je moglo da se skloni, da pokupi sve što je trebalo da pokupi i da tako završi priču. Jutros sam su se nama javljali ljudi koji su nekada bili zaposleni na Aerodromu Beograd, njih 80. Predstavnici te grupe zaposlenih su sada zaposleni u nekoj agenciji koja je takođe tu negde na Aerodromu, kojoj niko živi status ne zna, to je neko akcionarsko društvo, kako su oni to nazvali. To je, naravno, vid restrukturiranja Aerodroma, tako je to predstavio ne Krišto nego onaj Nedeljković pre njega. Krišto je obećavao da će to da promeni, ali ni do dana današnjeg, odnosno do onog dana kada je pobegao u Dizeldorf, ništa nije uradio sa tim ljudima. Osamdeset ljudi svakodnevno dolazi na posao, rade iste one poslove koje su radili kada su bili zaposleni na Aerodromu, ali sada u ovom društvu sa ograničenom odgovornošću, ili ih možda nisam dobro razumela... Uglavnom, u tom su statusu gde nemaju novi ugovor o radu, jer ugovor o radu imaju sa Aerodromom Beograd, pa je onda taj Nedeljković sa njihovim direktorom napravio neke transakcije njima potpuno nepoznate. Šta je suština? Ljudi svakodnevno dolaze na posao, rade svoj posao i, verovali ili ne, od 1. januara ove godine nisu primili ni jedan jedini dinar na ime zarade, a kamoli, ne daj bože, bonusa, kao što je to dobio Krišto. Zašto mi je bilo interesantno ono što sam slušala jutros kada je govorio Oliver Dulić u toj emisiji? Ako ste pratili tu emisiju, očigledna je bila zla namera gospodina Olivera Dulića, jer je on jasno razložio koja javna preduzeća, odnosno koji direktori mogu i imaju pravo, kao supermenadžeri, kako je sinoć predstavio i Dinkić Bojana Krišta, da koriste neke bonuse, a koji ne mogu uopšte. Očigledno je da se radi o stranačkim ljudima. Naglasio je kako, recimo, "Telekom" i gospodin Radujko imaju konkurenciju u Srbiji i da je normalno da on to što zaradi može i da deli jer, bože, on uspešno posluje; pa je onda pomenuo, naravno, ovog Krišta, za kojeg misli da je jedina njegova greška što je taj bonus podelio u ovom kriznom vremenu. Pominjao je i neke direktore javnih preduzeća koja su, kaže on, gubitaši, ali ne pripadaju strankama koje su sada na vlasti – e, oni nemaju pravo ni na kakvu naknadu. Da li je normalno da se bonus dobije za uspešan rad u junu? Pa, valjda se uspešnost ili neuspešnost nekog preduzeća može ustanoviti na kraju poslovne godine. I ranije su javna preduzeća dobijala bonus u obliku trinaeste plate, ali tu trinaestu platu su dobijali svi zaposleni, a ne kao sada - na polovini godine, i to samo ekipa odabranih. Nadamo se zaista da nećemo biti prinuđeni da ponovo otvaramo ovo pitanje koristeći Poslovnik Narodne skupštine. Samo podsećanja radi i javnosti radi, ovo sam izrekla da Vlada Republike Srbije ne misli da smo zaboravili koje su obaveze Vlade i šta smo mi to odavde Vladi Republike Srbije naložili. Bogami, kako mi se čini, od tog posla neće biti ništa. Kada su u pitanju amandmani na članove 52. i 53, mora se konstatovati da se radi o dobrim amandmanima i da je potpuno nejasno zbog čega ih Vlada nije prihvatila. Najbitnije je, sa aspekta Vlade, to da ovi amandmani ni na koji način ne ugrožavaju vladin koncept Predloga zakona o javnom tužilaštvu i baš zbog toga je nejasno i nelogično zašto nije prihvaćeno nešto kada je očigledno da bi ovi amandmani samo to učvrstili. Amandmani se odnose na odgovornost za štetu, takav je naslov iznad ovih članova. Ovim amandmanima bi se samo učvrstila i uozbiljila odgovornost za štetu koja može nastati zbog rada javnih tužilaštava i zamenika javnih tužilaca. Bilo je ovde podsećanja; jednostavno, nikada ne možemo da propustimo priliku a da ne podsetimo građane Srbije na akciju "Sablja", na 14.000 uhapšenih u toj akciji "Sablja", na činjenicu da su posle toga protiv svega 40 lica pokrenuti određeni postupci, da država Srbija i građani Srbije i dan-danas isplaćuju odštetu svim tim ljudima koji su bez pravnog osnova bili uhapšeni. Naravno da su ti ljudi u pravu i naravno da ti ljudi treba da dobiju materijalnu nadoknadu zbog svega onoga što im je u toj akciji "Sablja" učinjeno; ne samo njima lično, zbog maltretiranja i u mnogo slučajeva mučenja u pritvoru, nego i zbog činjenice da su ti ljudi imali problem i u porodici i u komšiluku i u okviru šire familije, na radnim mestima i tako dalje, jer optužbe koje su tada pratile te ljude svakako da su ostavile traga. Dakle, nije sporno da njima treba da se plati nadoknada, ali je sporno ko će u državi Srbiji da odgovara zbog toga, ko će da refundira državi Srbiji odnosno građanima Srbije toliki novac. Tražićemo mi i taj podatak, ali pošto znamo da se još vode neki postupci čekamo da se sve to završi i da se zaokruži pa ćemo da tražimo od resornog ministarstva i od Vrhovnog suda Srbije podatke o tome koliko je tačno novca građana Srbije isplaćeno na ime te nematerijalne štete. Tada ćemo da pitamo da li je neko zbog toga odgovarao. Da se takve i slične stvari ne bi dešavale bilo bi dobro prihvatiti amandmane na članove 52. i 53. Predloga zakona. Ako vi imate u članu 52. već predviđeno u 2. stavu: "Kada je", kako stoji, "konačnom odlukom Ustavnog suda, pravosnažnom sudskom odlukom, odnosno poravnanjem pred sudom ili drugim nadležnim organom utvrđeno da je šteta prouzrokovana namerno ili krajnjom nepažnjom Republika Srbija", kaže, "može tražiti od javnog tužioca, odnosno zamenika javnog tužioca naknadu isplaćenog iznosa" i ako je ovim amandmanom predloženo da će javni tužilac ili zamenik javnog tužioca snositi zakonske posledice, shodno Krivičnom zakoniku Republike Srbije, ako dođe do ovakve štete, onda ne postoji nijedan opravdan razlog zašto to ne stoji i u Predlogu zakona. Obrazloženje Vlade Republike Srbije je: "Vlada ne prihvata amandman. Članom 52, čija se izmena amandmanom predlaže, uređuje se pitanje naknade štete koja se prouzrokuje nepravilnim ili nezakonitim radom javnog tužioca, odnosno zamenika javnog tužioca. Ukoliko se u radnjama nosilaca tužilačke funkcije steknu obeležja nekog krivičnog dela protiv službene dužnosti, njihova odgovornost će se utvrđivati u krivičnom postupku." Ukoliko ste predvideli parnični postupak ne vidimo zašto ne biste predvideli i krivični postupak, jer ćete ovu naknadu štete morati u nekom parničnom postupku da ostvarujete. Niko nema moć ni nadležnost da kaže tužiocu – država i građani Srbije zbog tvoje pogrešne i zlonamerne odluke su isplatili nekome naknadu u tom i tom iznosu, sada ćeš ti, gospodine tužioče ili zameniče tužioca, to da vratiš državi. Takav mehanizam ne postoji i ne treba da postoji. Dakle, ako ste sami predvideli da se ovde vodi parnični postupak ako dođe do ove zloupotrebe ili prekoračenja odgovornosti, onda mora da stoji obaveza krivične odgovornosti. Najlakše je kao Krišto – uzeo pare, ko zna koliko je odneo, tata mu vratio jedan deo para na neki račun, ne znamo koji, i njega sada baš briga. Ne može tako. Ako neko na bilo koji način ošteti državu Srbiju, on mora krivično da odgovara, ne samo materijalno. Gospođo Malović, pogotovo je problematična ova reč "može". Zaista bi bilo dobro, ovo je poruka za celu Vladu, za sve ministre – kada nam predlažete zakone nemojte da u tim zakonima kažete da država Srbija, da bilo koji nadležni organ nešto može. Zakon mora da kaže da to mora da se uradi, odnosno da će to da se uradi. Šta znači - ako je neko prouzrokovao štetu namerno ili krajnjom nepažnjom, Republika Srbija može tražiti od javnog tužioca ili njegovog zamenika naknadu isplaćenog iznosa? Od čega zavisi to "može"? Od čega zavisi? Ne može, gospođo Malović, da zavisi od visine štete; koliku god je štetu neko namerno ili zloupotrebom naneo, to je šteta. Trebalo bi bar zbog ovoga prihvatiti amandman, da jasno stoji da će svako bar materijalno odgovarati. Jer, svaki put, u svakom zakonu, u svakom članu, kada stoji da nešto može, to znači – ne mora. To otvara mogućnost zloupotrebe. To otvara mogućnost biranja – tebi hoću, tebi neću. Na ovaj način se takođe vrši uticaj od strane Vlade na tužilaštvo, koje bi trebalo da bude nezavisan organ. Samostalan, pardon, sudovi su nezavisni, a tužilaštvo samostalno. Dakle, ne može on biti dovoljno samostalan kada zna da država Srbija... A ko u ime države Srbije, to takođe ne stoji. Izvinjavam se zbog vremena. Ako zna da nešto može a ne mora, vodiće računa da on bude taj koji može da uradi i nešto loše, a da se u njegovom slučaju koristi ovo "može". Gospođo Malović, stalno nam govorite da se zalažete za reforme i da to iskreno želite. Mi vam verujemo, ali onda morate ovakve stvari da izbegavate. Pravna norma koja nije precizna, jasna, koncizna otvara mogućnost zloupotreba. Mi smo ubeđeni da to nije slučajno, već da vi namerno pripremate predloge zakona, da namerno usvajate takve zakone da biste mogli kasnije da manipulišete i tužiocima i sudijama i svim onim što vama odgovara. Naravno, ne vi lično. Hvala.
Hvala. Gospodin Milan Avramović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa predloženim amandmanom na član 52, u kome se preciziraju odredbe kako treba da se ponaša državni tužilac, ili njegov zamenik, pod kojim uslovima on treba da odgovara, a pod kojim ne, ministarka je izgovorila ovde - u zavisnosti od visine štete, prepravio bih taj odgovor, jer to zavisi od političke pripadnosti, tačnije opredeljenosti, ovog nezavisnog državnog tužioca, iako se kaže da on ne sme da bude, prema kodeksu o društvu, opredeljen ni prema jednoj političkoj partiji, Ali, to nije razlog zašto sam se javio po Poslovniku. Gospođo ministarka, u četvrtak sam vam postavio pitanje, i dao vam korektan i fer vremenski rok da date odgovor, hoćete li se ograditi od dopisa ili od izveštaja Društva sudija koje je osudilo poslanike opozicije da vrše pritisak i medijski linč na one sudije koje nisu radile u skladu sa sudskim kodeksom. Time smo ovde bili optuženi, čak i od strane nekih sitnih duša koje su priznale da bi radili kao portiri da im nije bilo Srpske radikalne stranke, da im je to velika sreća, da im se to vidi čak i na licu. Ali, nismo dobili odgovor od vas da li smomi stvarno uradili to za šta nas optužuje Društvo sudija. To seuklapa u ovaj član 52, u kome se kaže da Ministarstvo pravde očekuje od nadležnih organa, pre svega Republičkog javnog tužilaštva, da utvrde da li u izjavama poslanika ima i elemenata krivičnog dela ugrožavanje bezbednosti nosilaca pravosudnih funkcija. Ovde bih sada podvukao – Republičkog javnog tužilaštva. Ministarstvo je od Republičkog javnog tužilaštva tražilo nešto što ne postoji. Pročitao sam kodekse, kanone, po kojima treba sudije da se vode. Pročitao sam Krivični zakonik, član 138, po kome bi trebalo, faktički, da se nešto pokrene i stavio time do znanja da taj član ne podlaže onome što su narodni poslanici sa ove govornice govorili. Nisam dobio ni medijskim putem ni usmeno od vas odgovor na pitanje da li se vi ograđujete, ispred Ministarstva, povodom ovog saopštenja Društva sudija, da li se slažete sa njim, da bih znao kako da se postavim što se tiče sledećih amandmana. Jer, očigledno je da ovo, a to je početak mog izlaganja – kažnjavanje tužilaca, sudija ili bilo koga, zavisi isključivo od političke linije, što se vidi i u presudama koje se donose na način na koji se donose. Dakle, u skladu sa članovima 225. i 226, tražim od vas odgovor na pitanje da li se slažete sa izjavom Društva sudija i da li ćete izneti demanti u odnosu na njihovu izjavu, koja je totalno u suprotnosti sa Ustavom Srbije? Hvala.
Na član 63. amandman je, na osnovu člana 140. stav 5. Poslovnika, podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Predstavnik predlagača je na sednici Odbora za pravosuđe i upravu prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 66. amandman je podnela narodni poslanik JorgovankaTabaković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatiliamandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Tabaković imate reč, izvolite.
Poštovani poslanici, poštovani građani, član 66. Predloga zakona definiše dužnost obaveštavanja o povezanim licima i mogućnosti da privatni interes određuje odnos državnog tužioca prema nekom predmetu. U skladu sa tim, zamenik javnog tužioca je dužan, tako piše u Predlogu zakona, da pismeno obavesti javnog tužioca o drugoj funkciji, poslu ili privatnom interesu za koji postoji mogućnost da su nespojivi sa njegovom funkcijom. Amandman koji sam podnela u ime poslaničkog kluba "Napred Srbijo" predviđa dodatak da je zamenik tužioca dužan da obavesti i o poslu ili privatnom interesu članova svoje uže porodice za koje postoji mogućnost da su nespojivi sa njegovom funkcijom. U odgovoru na ovaj amandman Vlada kaže da ga ne prihvata, jer je sukob interesa onih koji su na javnoj funkciji detaljno uređen Zakonom o sprečavanju sukoba interesa koji će biti na snazi do početka primene Zakona o agenciji za borbu protiv korupcije i da je to dovoljna zaštita da onaj ko je dužan da štiti interese države Srbije i interese građana Srbije ne bude rukovođen svojim ličnim interesom ili interesom članova svoje familije. Znam da će se mnogi oštećeni i oni koji u potrazi za pravdom gube imovinu i zdravlje složiti sa mnom da ovo nije dovoljna definicija. Izneću samo nekoliko primera. Koliko je Odbor, kao organ za rešavanje o sukobu interesa, rešio ovaj deo slikovito govori jedan od primera gde je gospodin Đelić, potpredsednik Vlade, čovek u sukobu interesa, a usled neprimenjivanja klauzule o zabrani konkurencije, koja važi za bilo kog zaposlenog, a po Ugovoru o radu, stekao ogromne milione. Jezikom koji razumeju svi građani to znači da je zloupotrebom povlašćenih informacija koje je imao u Vladi, ranije kao član Vlade, a ministar finansija, uspeo da zaradi ogromne milione koje nije mogao ni dobitnik Nobelove nagrade za ekonomiju. Vlada je ponovnim uključivanjem takvog čoveka, koga pominjem imenom jer je paradigma pojave, imenovanjem za potpredsednika Vlade pokazala da je njena borba za zaštitu interesa države i borba protiv korupcije zasnovana na zakonu i rečima. Tu počinje i tu se završava. Život i stvarnost govore da Vlada šalje sasvim drugačiju poruku – da takve ljude štiti, u stvari. Poslednji primer mogao se nazvati "aferom Lončar". Ne bih pominjala čoveka imenom da sam nije u novinama dao izjavu da je njemu određena previsoka poreska osnovica u trenutku kada se svojih akcija u izvesnom preduzeću koje trguje lekovima odrekao, da ne bi bio u ovom sukobu interesa. On javno preti, preko novina, da će, ako mu se ne smanji osnovica za porez, otkriti koji su sve članovi Vlade i ministri bili u istoj situaciji a njima je određivana niža osnovica za plaćanje poreza. Nedvosmislen zaključak je sledeći: postojećom zakonskom regulativom nije na dovoljno dobar način rešeno da se ne zloupotrebljava funkcija javnog službenika. Mnogo veća težina je ako nekoga ko je u ime države zadužen da sprovodi pravdu i štiti interes nismo zakonom ograničili, odnosno članove njegove familije, kao povezana lica, da ne navodi pravdu na nečiju vodenicu, a da se to ne može direktno sankcionisati. Zar o tome da ovo nije dovoljno ne govori praksa u postupanju sudija, tužilaštva i advokata u Vojvodini, o čemu je gospodin Čikiriz izneo jedan deo? Ja ću izneti jedan deo koji... U vreme kada govorimo o tome da treba da stigne budžet koji kasni, Republiku Srbiju, kao naknada štete, izuzetno može koštati sprega i sukob interesa onih koji su u krugu, onih koji podnose prijave, onih koji o njima odlučuju, onih koji presuđuju; mogu u milionskim sumama da oštete budžet Republike Srbije, a time svakog od nas građana pojedinačno, jer nam potpuno neosnovano ili ćutanjem države, što je jednako, oduzimaju značajna sredstva, koja bi mogla biti usmerena u socijalnu zaštitu, razvoj ili bilo šta slično. U Vojvodini postoji raširena praksa da se sprovode slučajevi naknade štete po osnovu neosnovanog lišenja slobode koji najčešće zastare, ili se desi da se donese oslobađajuća presuda, ili kaoposledica nepokretanja postupka u roku, ili se obustavi postupak. Drugi, izuzetno raširen, slučaj jeste naknada štete po osnovu neisplaćenih invalidnina, nezaposlenosti i drugih socijalnih davanja, gde se Zakon o boračko-invalidskoj zaštiti, koji je primenjivan u periodu od 1999. do 2002. godine... i masovno se greške u obračunima po tim rešenjima, koje iznose par desetina hiljada dinara od 2002. do 2006. godine, kao tako niske u osnovici, rešavaju u prvostepenom postupku na opštinskom sudu, sledeći organ je Okružni sud, takođe u Vojvodini, ali donese se presuda koja odgovara podnosiocu tužbe, koje se štancuju masovno. Ali, onda kamate na ova potraživanja dostižu milionske vrednosti; primedbe javnih pravobranilaštva, koja su dužna da u ime države zaštite budžet od ovih šteta, ne uvažavaju se i vi ćete, mi ćemo, građani Srbije će se susresti sa time da moramo da plaćamo milionske odštete. Još jedan osnov za naknade štete koji će ići na budžet Republike Srbije, a dokaz je ovakve sprege, jesu hranarine i regres koje potražuju oni koji rade u zavodima za izvršenje zatvorskih sankcija, zatvorima, kako bi narod rekao. Sudovi u Novom Sadu i u Vojvodini ne prihvataju istaknute prigovore za zaštitu i apsolutnu nenadležnost koje u ime države tužilac ističe, to potvrde okružni sudovi, i mogu da vam kažem da se zahtevi za naknadu štete već sada kreću u iznosu od dve stotine miliona dinara samo po ovom osnovu. Kako je to moguće? U sprezi zatvorenog kruga onih koji podnose prijave, onih koji presuđuju, neko pametan je iskoristio pravni osnov neosnovanog bogaćenja države. Takav odnos, po Zakonu o obligacionim odnosima, ne zastareva u roku od deset godina. Takvo potraživanje nije zastarelo, advokati imaju vrlo lep biznis koji će platiti Republika Srbija. To pitanje naknade štete ide toliko daleko da je po jednom slučaju u Petrovaradinu dosuđena naknada štete za bombardovanje kuće u vreme NATO agresije. Nikome nije palo na pamet da istakne prigovor da država nije bila u prilici da vrši delotvornu vlast 1999. godine u vreme NATO agresije. Od čije države vi to dozvoljavate da se potražuju ovolike naknade štete? Da li vi, gospođo ministre, znate da postoji ovaj problem? Da li vi znate koliko će on koštati sve nas i da li znate da u ovakvoj situaciji imate budući sud za prekršaje, koji se sada zove organ, koji postoji i radi u bukvalno nehumanim uslovima u 21. veku? Da se ovakvi slučajevi ne bi dešavali, vi morate najstrože da zakonom onemogućite spregu onih koji postaju pametniji od vas i svih pravnih stručnjaka, koje ja vrlo cenim, misleći da je budžet Republike Srbije tuđ budžet i da ga neki drugi građani pune. Ono što još želim da dodam jeste da je ovaj amandman jedan od načina da vratite ugled tužilaštvu, koje u velikoj meri doprinosi slabljenju poverenja građana u državu. U vreme kad govorimo da je poverenje ono na čemu stoji bankarski sistem, ono na čemu počiva štednja i ono na čemu se možemo zajedničkim snagama odupreti nadolazećoj krizi, imam molbu malih akcionara Šećerane iz Kovačice i "Sintelona" iz Bačke Palanke, koji već godinama pred sudovima obijaju pragove pokušavajući da dokažu da su prevareni u sprezi koju pominjem. "Sintelon" iz Bačke Palanke, kojim smo se svi ponosili kao jednim od uspešnih primera privatizacije, nezakonitom prodajom prava na kupovinu akcija u drugom krugu oštetio je male akcionare otkupljujući to pravo od njih za 100 tadašnjih maraka. Uz aroganciju velikih, koji misle da mogu sve da kupe i da mogu svakome da zavrnu uši jer se svako može ućutkati na neki način, ljudi gube poverenje u svoju državu, gube poverenje u akcionarstvo. U slučaju Poljoprivrednog dobra "Bačka" iz Čonoplje i "Parmonsa", koji neko pokušava da uguši, jer je 2.000 hektara značajno zemljište, imamo slučaj da Agencija za privredne registre, na bazi falsifikovanih isprava, registruje neke vlasnike, a da u istoj situaciji falsifikovane pozive za otkup prava na akcije u drugom krugu priznaje. Da li to može dovesti do poverenja u državu, nekog strpljenja i nade da ćemo iz svega ovoga da izađemo? Molim vas da ovaj amandman pažljivo razmotrite. Nemojte ga smatrati suvišnim. Ako to već jeste zajedničko nastojanje svih nas, nije višak ubaciti ga i u ovaj zakon o kojem raspravljamo. (Sve vreme govora narodnog poslanika Jorgovanke Tabaković poslanici SRS lupaju o klupe.)
Po amandmanu, gospodin Krasić.
Gospođo Đukić-Dejanović, nadam se da ćete da shvatite da se sada nalazim u teškoj nedoumici: da li da pričam o članu 66. i amandmanu koji je podnet na taj član ili da nastavim tamo gde je prethodnik stao, sa načinom na koji je vršio ubeđivanje Vlade da prihvati ovaj amandman. Da odmah na početku otklonim jednu veliku zabludu. Meni je stvarno žao, ali moram da podržim Vladu. Znate šta mislim o ovoj vladi. Znači, teška srca, to je smak sveta. Moram da vam kažem, dobro ste isplivali iz ovoga. Ali, gospođo Đukić-Dejanović, kada neko sedi godinama ovde i ništa ne nauči, ali apsolutno ništa ne nauči, to je već opasna stvar. Da biste vi shvatili o čemu se radi, uzmite Ustav Republike Srbije, član 163. kaže: Nespojivost tužilačke funkcije. Onda imamo ovde čitavo poglavlje koje počinje članom 65, a to je nespojivost tužilačke funkcije, i imamo amandman koji se odnosi na nešto što je završeno pre mesec dana, a to je sukob interesa. Znači, nespojivost tužilačke funkcije, kao ustavna kategorija, i sukob interesa, kao nešto što je regulisano, a tiče se člana 66. koji se odnosi na prijavljivanje imovine i prijavljivanje poslova i svega onoga. Da objasnim o čemu se radi: to su one prijave koje moraju da podnesu svi koji vrše javne funkcije. Od toga nisu oslobođeni ni tužioci. Znate, šta vredi što neko sedi deset godina u Skupštini kad ništa ne može da nauči. Nego, da vam sad skrenem pažnju, to je onaj drugi deo, gospođo Đukić, nećete da se ljutite, moram da koristim istu argumentaciju; ako osporavam neki amandman, moram da koristim argumentaciju kojom je taj amandman glorifikovan. Ovde je bilo govora o nekim naknadama štete. Gospođo Malović, molim vas da obratite pažnju. Imaćete jedan vrlo dobar primer, sledećih 12 minuta ću to da vam objasnim biranim rečima. Vidite, vi biste morali, pošto pratite resorno tu oblast, da detaljno proučite oblast finansiranja političkih stranaka. Slušali smo mi jednu gospođicu Aleksandru Drecun ovde, ali ona ne zna ni šta su izbori. Mi imamo najgori Zakon o finansiranju političkih stranaka. Slažete se. Da vam kažem, mi sada dobijamo račune za izbornu kampanju. U petak ste imali prilike da čujete ovde, onaj račun, neka TV "Avala", potpisao neko ko ne koristi lekove, a tiče se izborne kampanje; oni su podneli izveštaj, a vi ste član RIK-a i znate da ste videli onaj izveštaj. Sada ćete da vidite to. Ovde ste slušali lepu priču o tome kako sudovi u Vojvodini... Iznenadio sam se, mislio sam da će biti više govora o sudovima na teritoriji Kosova i Metohije, ali sada je Vojvodina interesantna. Da ja vama sada objasnim: jedan "zumbul", iako mu je bilo zabranjeno, potpiše ugovor o kreditu, piše, 50 miliona uzima kredit, nema namene; ima tamo u nekom članu - u slučaju podele korisnika kredita, i ima odredba o ekologiji - ako tim parama gradi nešto, da se drži tehničkih normativa. Niko živi nije znao da je zaključio ugovor, zato što mu je bilo zabranjeno. Prevario banku, prevario sve redom, a onda napiše, kaže – čim se završe izbori i uzmemo pare po osnovu rezultata izbora, mi ćemo kredit da vratimo. Kada je došlo vreme da to uradi anonimno, a ja nisam znao, jer je pobegao i drugi čovek koji je ovlašćen za potpisivanje, navodno, i glavni knjigovođa, svi pobegli kod ovih tajkuna tamo. Vidite, juna promeni ugovor, pa ga napravi da bude dugoročni do 2012. godine i stvori obavezu 68 miliona dinara, da niko živ ne zna. Samo da vam objasnim, to je neovlašćeno zastupanje. Onaj ko neovlašćeno zastupa, on nadoknađuje štetu banci i vodi se taj postupak. Taj postupak će tako da se završi. Samo da vas podsetim, pre desetak dana sam rekao da će oni koji vode postupak za raskid ugovora sa odbornicima da pogube te sporove i da će advokati Srpske radikalne stranke da se namlate para, 20.000 po predmetu. Sada se nalaze u situaciji da njihovi advokati neće da zastupaju svoje interese, nego se ljute na profesore pravnog fakulteta koji su prevarili odbornike, navodno odbornike. Katastrofa. Ne mrštite se. Takvi vam drže predavanja ovde. Pre mene ste slušali predavanje, nekompetentno. Vidite, jedno je nespojivost funkcija, a drugo je sukob interesa. Dve različite stvari, babe i žabe. Nema, to se ofarba, sredi, malo... Znate, kaže onaj – vi ste propali, kaže, ja nosim odelo od hiljadu evra, 500 evra cipele, hoće me kamera, ovamo idem. A sada je namestio Nikolića, ne sme ni da uđe u salu, jer samo dolaze neki računi i neki ugovori, a to gospođa Đukić-Dejanović čuva ovde, da znate. Ona čuva, ona je napravila to, legalizovala ovde. Gospođo Malović, situacija potpuno čista, ali ja pokrenem i krivični postupak, jer bile su ostavke, nema ostavki, izgubio sam. Priznanje - carica dokaza. Svima jasno osim Borisu Tadiću; a njemu nije jasno, jer ga nagovara Srđan Milivojević, jer je on glavni ideolog Demokratske stranke kada u sali nije Dragoljub Mićunović. Radi javnosti, da znate, Suzana Grubješić nije u sali i Nada Kolundžija nije u sali, a ovo su zakoni koji treba da se primenjuju od 1. 1. 2010. godine. Pre dva dana su vrištale na televiziji – evropski zakoni, opozicija blokira, sve je katastrofa. Nema ih u sali i zbog toga kasnimo u Evropu. Sada onaj ko je ukrao vama drži predavanja. Hajde vama, ali javnosti drži predavanja. Amandman o nespojivosti funkcija – to znači da tužilac i zamenik tužioca ne mogu istovremeno dok vrše tu funkciju da obavljaju i neku drugu, pa bilo da je privatna, bilo druga. A amandman se odnosi na prijavljivanje imovine žene, dece itd. To je regulisano onim zakonom i po tom zakonu ste sada napravili Agenciju za borbu protiv korupcije. Eto, babe i žabe, babe i žabe; to su ti amandmani sa lupanjem, to su amandmani sa lupanjem i treba da se lupa, da javnost ne čuje, to su prosto strašne stvari šta se sluša ovde. Sada nama drži predavanje neko... Zamislite, oni kritikuju Bojana Krišta. Dođe mi da branim čoveka. Pa, dođe mi da branim čoveka. Kod njega je makar sve registrovano, ako je nešto loše, odgovaraće, a ovde gospođa Đukić-Dejanović čuva ovu grupu. Čuva ovu grupu. Gospođa Đukić-Dejanović zna da mi i sada dobijamo ugovore, fakture, šta su sve ovi našpirtosani, lepo doterani, što ih narod voli, napravili. Moram da vam kažem, gospođo Malović, možda dva-tri suda prave brljotine poput ovog kragujevačkog, da vam ne čitam o Kragujevcu, imam tamo puno stvari. Ovi drugi su vrlo korektno uradili posao, u skladu sa zakonom. Šta vredi kada Skupština neće da uradi posao u skladu sa zakonom? Neće. Pazite, da padne čovek u nesvest: Tomislav Nikolić optužuje Mlađana Dinkića za kriminal. Hajde, objasnite mi kako to može. Znam da je vama smešno, to je to što ste hteli. To je to što ste hteli. "Vojvoda od Bajčetine" napada "vojvodu od Meridijan banke". "Zumbul" do "zumbula" i Srbija se zabavlja zumbulima; zumbulica, što bi rekli naši ljudi. Vidite, ovo što ste čuli prihvatite sa rezervom kao obrazloženje onog amandmana, plavo obrazloženje, a ja teška srca moram da kažem, bili ste u pravu kada niste prihvatili amandman. Jer, vaš član reguliše babe, a vama se amandmanom guraju žabe. Sećate se, prošle nedelje gurali su vam neki sud po nazivu, koji ne postoji. Da li se sećate? Morao sam i tada, teška srca, da vas pohvalim. Ne znam, kako ste vi ovo nastavili, kako idu ovi njihovi amandmani građanski, moraću da vas hvalim. Doduše, teška srca, krvarim, šta da kažem drugo, nemam šta. Kako Demokratsku stranku da pohvalim? Katastrofa. To je kao što je pričao svojevremeno Čanak – moraš da sedneš na ruku, da utrne, pa tek onda da zaokružiš Koštunicu. Tako i on. Sada ga u potpunosti shvatam. Meni je teško da podržim ovaj vaš stav, ali moram, profesija mi nalaže, šta da radim. Kada ne bih podržao, oni bi rekli – eto, sada si se obrukao, do sada pričaš sve u skladu sa Ustavom i zakonom, a sada se brukaš. Neću da se brukam, zašto bih se brukao. To je ta situacija, gospođo Malović. Takva je situacija. Imali ste prilike pre mene da čujete o krađama, kriminalu, pa onda građanin uzme u zakup 4.800, pa sa televizije ne silaze, kao nevladina organizacija Nataše Kandić. Nataša Kandić je, doduše, malo omanula ova poslednja dva meseca, ali pojavili su se zumbuli. Ne silaze, hoćeš "Piramidu", hoćeš Nasu, samo čekam da istrče iz one sarme kada kuvaju na Pinku; ima ona emisija, kuva se ručak, samo odande da ne istrči Vučić još. Svuda ga ima, samo odande još nije istrčao. Ovo pričam zato što vama prividno to sada odgovara. Samo da znate, to će vama da se lupa o glavu. Znam da znate. Vama će da se lupa o glavu, vrlo brzo. Ubrzava se, kako koji dan prolazi, ljudima je sve jasnije i jasnije kakva je operacija – da se zamuti. Čime? Nije bitno. Šta treba da se prikrije? Lopovluk, Euleks, najprimitivnije i najprostije stvari, koje su anticivilizacijske. Vaša politika je oličenje nečega što je suprotno civilizacijskim tokovima: glasanje iz Bodruma, laži u kampanji, prevare. Vidite ovaj kriminal po upravnim odborima; pa, Todorović se ubi, jadnik, šest meseci čitajući podatke, zvanične podatke o primanjima. Vi mrtvi ladni, vas ne interesuje. Ali, kada se to malo izgubilo, pa Kumanovski sporazum, pa Euleks, pa EU, pa naftni, pa gasni aranžman, pa da li je u Vladi ili nije u Vladi, sada ste našli da radite neke stvari. Polako, ljudi, sve se beleži, svi vaši anticivilizacijski postupci se beleže, i ono iz Bodruma, i ono iz Soluna, i ono što ste hapsili 13.000 ljudi, i privatizacije, i banke, i besplatne akcije, "Fijat", i ono i ovo. Sve se pamti i mora da se žigoše. Zašto? To su potezi primitivizma, prostakluka, na štetu građana Republike Srbije. Sada vam je jasno koliko mi je bilo teško kada sam rekao da podržavam vaš stav što niste prihvatili onaj amandman.
Gospodin Vlatko Ratković ima reč. Samo bih da vas obavestim da ćemo produžiti rad i posle 18 časova, u skladu sa članom 85. Imaćemo pauzu između 15 i 16 časova. Radićemo do završetka tačke.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, biću vrlo kratak. U pogledu amandmana na član 66. stav 1. koji je podnela koleginica Jorgovanka Tabaković, dakle, član 66. lociran je u poglavlju Nespojivost tužilačke funkcije sa drugim funkcijama, poslovima ili privatnim interesima. Smatramo da je ova amandmanska intervencija celishodna, bez obzira na to što je materija konflikta interesa, odnosno sprečavanja sukoba interesa predmet regulative iz drugih propisa i drugih zakona koje smo nedavno usvojili. Prihvatanjem ovog amandmana precizira se i obaveza zamenika javnog tužioca, a i javnog tužioca, u stavu 2, da se o poslu i privatnom interesu i članova uže porodice i zamenika tužioca i tužioca obavesti nadležni organ koji je regulisan članom 66. Iz tog razloga poslanici poslaničke grupe Za evropsku Srbiju glasaće u danu za glasanje za ovaj amandman. Zahvaljujem se, s obzirom na to da imam sednicu Zakonodavnog odbora. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanici Milica Radović i Miroslav Petković, pisanim putem, 28. novembra 2008. godine povukli su amandman koji su zajedno podneli na član 74. stav 1. i 2. Predloga zakona. Na član 77. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 89. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović i Miroslav Petković Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Ima reč gospođa Milica Radović, a zatim gospodin Krasić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 89. tražeći da se stavovi 2. i 3. brišu. Ja ću, zbog javnosti, da pročitam stavove 2. i 3. gde se kaže: "Izuzetno, po zahtevu republičkog javnog tužioca, Državno veće tužilaca može javnom tužiocu i zameniku javnog tužioca produžiti radni vek za još dve godine, uz njegovu saglasnost. Javnom tužiocu i zameniku javnog tužioca se može produžiti radni vek samo zbog završavanja rada na započetim predmetima." Mi smo ovaj amandman podneli kada je u pitanju bio Predlog zakona o Visokom savetu sudstva i argumente koje smo tada upotrebili upotrebiću i sada. Smatram da predlagač ovog člana nije na najprecizniji način odredio samu svrhu ovog člana, jer u Predlogu zakona se govori o tome da je opravdano da se zameniku ili javnom tužiocu produži radni vek radi završavanja rada po svim predmetima, a u obrazloženju Vlade se kaže da je za produženje radnog veka nosioca tužilačke funkcije potreban zahtev republičkog javnog tužioca, koji će to tražiti samo u slučajevima kada je nužno da predmet dovrši javni tužilac ili zamenik koji ga je započeo. Znači, u obrazloženju se ne polazi od onoga što je trebalo da bude namera u samom Predlogu zakona, jer se govori u jednini, govori se o jednom konkretnom predlogu. Smatram, a to sam rekla i povodom Predloga zakona o Visokom savetu sudstva, da postoji možda više razumevanja, ali ne i sasvim potrebno opravdanje da se produži radni vek kada se govori o jednom konkretnom predmetu koji je iz nekog razloga dobio predznak opšteg značaja. Ali, ne razumemo smisao ove odredbe ukoliko se produžava radni vek radi završavanja svih predmeta koji su datom javnom tužiocu ili zameniku javnog tužioca dodeljeni. Svaki javni tužilac, odnosno zamenik javnog tužioca, u trenutku kada ispunjava uslove za odlazak u penziju ima određeni broj predmeta u radu. To znači da bismo striktno tumačeći ovu odredbu mogli da dođemo do zaključka da bi svakom od njih radni vek mogao da se produži zbog toga. S druge strane, mnogo zanimljivije u odnosu na ovaj član jeste to što se Državnom veću tužilaca daje mogućnost da se produži tužilačka funkcija za još dve godine, mimo same skupštine. Prosto ću da podsetim na to da javne tužioce bira Skupština na period od šest godina. U ovom slučaju bi Državnom veću tužilaca bila data mogućnost da, mimo samog organa koji je birao javnog tužioca, produži tužilačku funkciju sa šest na osam godina, i u ovom slučaju to smatram apsolutno neprihvatljivim.
Zahvaljujem gospođi Radović. Ima reč gospodin Krasić, po amandmanu, pa onda gospođa Radeta, pa vi, ako bude bilo vremena po ovom amandmanu.
Ovaj amandman je stvarno interesantan i čudi me da Vlada ovo nije prihvatila. Postoji veliki broj razloga zašto ovaj amandman treba da se prihvati. Prvi razlog je taj što su u prvom stavu ovog člana navedeni uslovi za prestanak javnotužilačke funkcije zbog navršenog radnog veka. Dužina trajanja radnog veka se definiše zakonom i ne može da se definiše nekim drugim propisom, odnosno ne može se odrediti nekim drugim propisom. Dalje, odredba o godinama starosti (65 i 40 godina staža osiguranja) jeste adekvatna odredba, u skladu sa postojećim sistemom; smatra se da je sa 65 godina života svako izgubio tu radnu sposobnost, to je činjenica. Jeste, sada vreme čini svoje da ta radna sposobnost može da traje i nadalje, ali ovde se stvara jedna zakonska prezumpcija; 40 godina staža osiguranja je takođe jedna vrlo jasna zakonska prezumpcija. U stavovima 2. i 3. člana 89. priča se o izuzetku na jedan vrlo čudan način, jer ste vi ovaj član koncipirali tako da Državno veće tužilaca može da produži radni vek. Ne može niko da produži radni vek ako je propisan zakonom. Kako? Uzeli ste jednu odredbu koja je ostala u našem Zakonu o visokom školstvu. Ona se tiče profesora na fakultetu, gde je takođe nešto slično. Doduše, to je i ranije u našem radno-pravnom zakonodavstvu stajalo kao izuzetak, sa nekim dodatnim uslovima koji treba da se ispune (školska godina itd.), pa su profesori fakulteta mogli do 67. godine da budu u radnom odnosu, sa ovim produžavanjem rada, nakon 65 godina života. Mislim da mi danas više nismo u toj situaciji da treba da tolerišemo te stvari. Ja bih sada skrenuo pažnju, jer se sećam, kada se svojevremeno menjalo naše radno-pravno zakonodavstvo i kada je u vreme samoupravljanja čitav sistem zakona morao da se prilagođava pojedinim direktorima, recimo, direktor "1. maja" Pirot nije imao visoku školu, pa su onda alternativno ubacivali školsku spremu kao uslov za izbor za direktora. Onda su još neke varijante bile rađene, odnosno naši zakoni su se u to vreme menjali i prilagođavali postojećem stanju u toj partijskoj privredi. Sa tim smo se valjda oprostili. Sada imamo drugu vrstu partijske zavisnosti, poput upravnih odbora, tela itd. Smatram da je ovde situacija potpuno jasna. Znači, radni vek ne može da produži neko ko je organ. Radni vek se definiše, pre svega, zakonom. Boško je mogao da radi šta god hoće, on se nada da i sada može da radi. Sada ćete videti tu situaciju, vi ste usvojili sve ove otporaške amandmane, sa likom i delom Konstantinovića, ali o tom potom, doći ćemo do tih amandmana. Međutim, šteta je što ovde nema rasprave i o amandmanima koje su prihvatili Vlada, Zakonodavni odbor i ovi drugi, i to je nedostatak ovog poslovnika. To što je Vlada prihvatila i što je postalo sastavni deo predloga zakona ne znači da nam je zabranjeno da o tome pričamo. Pazite, ministar pravde i predsednik Odbora za pravosuđe Narodne skupštine Republike Srbije mogu da budu i astronauti. Vi ste član Vlade, gospođo, odnosno ministar pravde, a ne vi. Ministar pravde je član Vlade, na čelu je Ministarstva i član je Visokog saveta sudstva, član je Državnog veća tužilaca – gde čovek može to da postigne? Pazite, valjda neka odvojivost između tužilaštva i suda mora da postoji. Nadam se da ćemo vrlo brzo morati da selimo tužilaštva iz zgrade suda u zgradu policije. Moraćemo, nespojivo je. Kako da budu u istoj zgradi? Haški tribunal je nasledio ovo kod nas. Glavni progonitelji nisu tužioci Haškog tribunala, nego ljudi odavde. Oni su lepo preneli tamo njima neka iskustva, to je u Hagu: sud, tužilaštvo - u istoj prostoriji. Gde to još u Evropi postoji - sud i tužilaštvo u istoj zgradi? Haški tribunal je prihvatio sve najgore iz našeg sistema. I ono pokrivanje presude, kazne zatvora sa dužinom pritvora itd., to je komunistička tvorevina ovde kod nas, izmišljena. Sada imamo te specijalce; znači, Boško Ristić, pre podne razmatra u Visokom savetu sudstva, posle podne razmatra u Državnom veću tužilaca, sutradan ujutru u Odboru za pravosuđe, posle podne u Narodnoj skupštini, a onda ode kući, pozove predsednika opštinskog, okružnog suda i kaže – ovaj ne može da bude sudija, ovaj može da bude, ovaj ne može da bude tužilac itd. Boško Ristić i vi, gospođo, za sada na toj funkciji, vi ćete biti najveća vlast, negde do 1. januara 2010. godine, svašta će da se desi. To je taj problem. Ovde imamo drugi problem, znači, za dve godine se produžava radni vek, sasvim neopravdano. Opravdan je razlog što ima nekih predmeta u radu, pa ih još nije okončao. Koliko se rade ti predmeti? Protiv mene vodite krivični postupak osam godina. Kada ste došli 2000. godine napisali ste krivičnu prijavu protiv mene, zahtev za sprovođenje istrage i osam godina to stoji u fioci. Tužilac ne zna koji zakon da primeni, jer ne zna koji su zakoni postojali, pao je s Marsa. Istražni sudija se hvata za glavu. Vi s vremena na vreme, na šest meseci, preko novina nešto krenete... Evo, sutra ćete imati temu, verovatno opet Krasić. Onaj vaš "Banana" izmislio rođenog brata, a ja sam jedinac. Terajte vi, samo vi terajte, daleko vam lepa kuća. Terajte, samo vodite računa, kada vi pobedite, Srbija strada. Osam godina protiv mene vodite krivični postupak. Nije dalje mrdnulo od iskaza koji sam dao kao potencijalno osumnjičeni. Svi su se uhvatili za glavu, ali su optužnicu pisali Mlađan Dinkić, Zoran Đinđić, Božidar Đelić, Zoran Živković, gde je onaj "Banana", on je bio duhovni inspirator, "Blic". Kada ja njih tužim, moj predmet zastari u sudu. Kada oni mene tuže, osam godina stoji u fioci. Takvo je naše sudstvo. Namerno nisam hteo da pričam o ovome u onom delu kada je bilo reči o naknadi štete. Sada vi treba tužiocu da produžite još dve godine, da završava taj partijski posao. Znate, i ovi tužioci su sada kao mečka na tiganju, igraju, čekaju šta će da ih snađe. Imate organizaciju po mestima, imaćete samo organizaciju po broju tužilaca, zamenika tužilaca i oni ljudi ne znaju šta će da se desi. Vi imate sistem pritisaka i uterivanja straha. To je primitivno, prosto, nije civilizacijski. Ti potezi su u suprotnosti sa civilizacijom. Morate da se vratite u civilizacijske okvire. Morate da se pridržavate Ustava i zakona, a ne primitivnim metodama... Odu u "Danas", oduna B92, na "Pink". Tako se ne vodi politika. Kada tako vodite politiku, onda se omalovažavaju sve institucije. Mi imamo taj problem što su sve institucije ovde omalovažene. Možda su neke s razlogom, možda su neke bez razloga, ali nemate tanane razlike. Danas svako svakoga može da pljune, svako svakome može da zalepi da je kriminalac, od predsednika države pa nadole. Zašto? Ne želi se sprovesti novi sistem vrednosti sa pitanjem odgovornosti za sve i za svašta, i za ono što se radi, što se priča itd. Molim vas, glasao je iz Bodruma, iz Soluna Pajtić, gurao je ovde kartice, pa smo ga jurili da sprečimo glasanje. Hapsite 13.000 ljudi u akciji "Sablja". Zapamtite, neki ljudi su ostali bez prava na pouku, bez prava na pravnu zaštitu. Moram da vam kažem, čovek iz policije nije mogao da koristi pravnu pouku, nije mogao da podnese prigovor protiv rešenja o raspoređivanju. Onda je nešto uradio za sebe i za svoju familiju, suprotstavio se direktoru policije, šibnuo ga je u penziju, 30.000 manju penziju sada ima; nekada je bio načelnik uprave, završio je kao čistač u policiji. Njegovi pomoćnici imaju dva puta veću penziju nego on. Zbog čega? Zbog neke glupe osvete. Za šta osveta? Ako mislite da pišete demokratske standarde i da to predstavlja demokratske standarde, onda je to drugi naziv za revanšizam. Vodite računa. Od mene se nemojte plašiti, kod mene nema revanšizma. Ali, ne znam, narod poludi, pa glasa za nekog drugog. Dođu neki novi tajkuni. Vidite li kako tajkuni prave stranke? Malo tajkuni, malo Amerikanci, malo Englezi, malo ovo, malo ono, Boris najviše. Vodite računa. Između ljubavi i mržnje je samo jedan korak, intenzitet je otprilike isti. Ali, samo jedan korak. Vodite računa. Gospođo, mislim da bi bilo sada dobro da predstavnik Demokratske stranke izađe i da kaže da prihvata amandman, ali neće. On je u znak protesta prihvatio, Nada ima da ga obesi, nije se s njom konsultovao. Ne bih vam bio u koži kada na Vladi budete obrazlagali da je Demokratska stranka prihvatila amandman bez stava Vlade. Zašto je to opasno? Ima i ovih koji dugo sede, ali ništa ne nauče. Kada poslanici stranaka na vlasti podnose amandmane, pa Vlada ne prihvati amandman, a većina u Skupštini kaže da će da glasa za taj amandman, faktički je pala Vlada. Zašto? Skupštinska većina izražava nepoverenje prema svojoj vladi. Ali, šta to vredi, to Vlatković ne zna. Čovek zalutao. Takva izborna kombinatorika - zalutao. Kada ste na vlasti ne podnosite amandmane. Ili, ako podnesete amandman, dogovarate se sa Vladom da se amandman odmah usvoji i da postane sastavni deo Predloga zakona. Ali, ako podnesete amandman, pa vam Vlada odbaci amandman, pa kao stranka izađete, pa kažemo – prihvatamo taj amandman, suprotno volji Vlade, onda nešto nije u redu sa Vladom i sa većinom. Izašao je Vlatković i rekao – nisam siguran da će G17 plus da glasa, nisam siguran ni za SPS. Kada se on konsultovao sa svim poslaničkim grupama unutar većine? Nije. Nego, pakost, ne mogu da trpe kritiku i onda izlaze i svašta pričaju. Jedva čekam da vi izađete, da se ovde vodi pravi dijalog. Nije dovoljno što mi pričamo, nego da čuju i vas. Vidite kako je bilo sinoć lepo u onoj emisiji. Narod je čuo Mlađana Dinkića, prvi put u životu je rekao istinu. Mnoge istinite stvari je rekao. Šta mu vredi, istrošio se, niko mu ne veruje. Prevario je jedne, druge, treće, pete, oni kažu – sada se primirio, priprema neku novu prevaru. On je postao, tako da kažem, brend za prevaru. Ako hoćeš da brendiraš prevaru, samo kažeš – Mlađan Dinkić. To je naš brend za prevaru. Još nekoliko sekundi, pa ću da vas častim za Evropu. Nemate pojma koliko je meni sinoć bilo lepo kada sam gledao "Utisak nedelje". Pa, ja na sudu tvrdim da Mlađan Dinkić pre ubistva Zorana Đinđića nije s njim razgovarao, najviše su se svađali. On u sudu kaže – nije tačno, lažeš. Ja kažem – pa, Mlađane Dinkiću, pitao te Zoran Đinđić gde su pare sa Kipra, nisi ga tužio. Pitao sam te sa ove govornice gde su pare sa Kipra, ti si mene tužio. Kaže – Đinđić i ja smo bili u idealnim odnosima. Sinoć je priznao da mu je krivo što su tri meseca pre ubistva Zorana Đinđića bili u lošim odnosima. Znači, dolijao. Zašto dolijao? Nemam ja interesa da lažem. Ali, imam interesa da čekam da priznate, kao što je Mićun pre 15 dana – lažeš, pa je došao dva puta ovde i priznao sve. Hajde sledeći da prizna.
Hvala. Na član 93. amandman je podneo poslanik Branko Ružić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Petar Jojić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podneo gospodin Branko Ružić treba prihvatiti, jer on sprečava zloupotrebe koje će se u praksi desiti. Kako je predloženo u članu 93, kada je reč o posebnoj nestručnosti u vršenju tužilačke funkcije, nestručnim se smatra nedovoljno uspešno vršenje javnotužilačke funkcije, ako javni tužilac, odnosno zamenik javnog tužioca dobije ocenu "ne zadovoljava", shodno kriterijumima i merilima za vrednovanje rada javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca. Ovde nije dat odgovor, kao ni na prethodno pitanje, koja su to merila i kriterijumi, da su objavljeni i da o tome danas poslanici imaju prilike da se izjasne, a ujedno i da javni tužioci i njihovi zamenici znaju koji će to biti kriterijumi i merila za njihovo eventualno nestručno obavljanje javnotužilačke funkcije. Ovde se prikrivaju neke stvari koje će se obiti o glavu u praksi. Zašto? Kao deo pravosudnog sistema i javna tužilaštva dele sudbinu položaja sudova u Srbiji. Ni sudstvo ni tužilaštvo nemaju odgovarajuću samostalnost. Skupština i Vlada su pod očiglednim, snažnim pritiskom političkih stranaka, tako da tužioci, a u određenoj meri i sudije, ne mogu da budu nezavisni. Slaba i nepotpuna ustavna i zakonska regulativa odnosi se i dalje i na tužilaštva, posebno u pogledu zavisnosti od izvršne vlasti. Javni tužioci ne bi smeli da budu u rukama izvršne vlasti. Da li je nezavisnost tužilaštva samo deklarativna, ostaje da vidimo u praksi. Nezavisnost i odgovornost ključna su pitanja za položaj ove institucije, kao i ostalih u pravosuđu Republike Srbije. Podsetimo se Ustava Republike Srbije. On ne predviđa nijedan instrument za nezavisnost javnog tužilaštva i limitiranje njegove funkcije, pa se novim zakonom ne može dodati nijedna nova nadležnost. Nezavisnost tužilaca nije izjednačena sa nezavisnošću sudija, već je još manja. Novi Zakonik o krivičnom postupku preneo je istragu na tužioce, ali ovaj Zakonik o krivičnom postupku neće, sudeći po nagoveštaju i po inicijativi Ministarstva pravde, da bude primenjen iduće godine, već se pripremaju, kako je gospođa ministar Malović najavila, izmene i dopune postojećeg i važećeg Zakona o krivičnom postupku, što je bolje rešenje nego da je došlo do ove katastrofalne primene ovog nakaradnog, a usvojenog, Zakonika o krivičnom postupku. Dame i gospodo, javnim tužiocima i zamenicima javnih tužilaca preti opasnost, velika opasnost i zamka. U čemu? Vidite šta se predviđa ako dobije ocenu "ne zadovoljava". Ovo nije baš srećno rešenje, neće dati željene rezultate. Ovo je jedna drastična norma koja će da dovede u zavisan i potčinjen položaj svakog tužioca i zamenika tužioca, jedna ocena - ne zadovoljava. Postavlja se pitanje u vezi sa čim je ta ocena da ne zadovoljava? Da li je zbog toga što je javni tužilac odustao od krivičnog gonjenja nekoga ili dao predlog da se obustavi istraga? Da li je to zbog toga što nije rešio 200 predmeta, već je rešio 199 predmeta? Treba da imamo utvrđena merila i načela na osnovu kojih se može izreći ocena "ne zadovoljava" i utvrditi da je dotični nosilac pravosudne tužilačke funkcije bio nestručan u svom radu. Jedna ocena predstavlja veliku opasnost. Ovo ide naruku, u pogledu subordinacije, tome da će nadležni viši organi, po subordinaciji, za svakog zamenika i tužioca moći da traže razrešenje zbog nestručnosti. Mišljenja sam da je ovde moralo da se ide najmanje na dve ocene "ne zadovoljava". Vrlo, vrlo sumnjiva stvar. Otvara se prostor da javni tužilac može da radi i odgovorno, i stručno, i pošteno i da bude nekorumpiran, ali ako se zameri nekom političaru, a pogotovo ako se bude zamerio nekom moćniku iz partije koja je na vlasti, njemu preti opasnost da bude razrešen po osnovu nestručnosti. Zamislite sada, ako javni tužilac zastupa optužnicu protiv nekog bogataša u Srbiji, a tih bogataša u Srbiji imate 10-15 i Srbija je njihovo vlasništvo, kada bi neko protiv Miškovića podneo krivičnu prijavu, tužilac podnese zahtev za prethodno prikupljanje podataka u pretkrivičnom postupku, zatim mu se vrate spisi i izveštaj policije, on stavlja predlog za sprovođenje istrage i vodi se postupak u istrazi, dolazi do optuženja, u tom trenutku stiže nalog – zastani sa tim predmetom. On kaže – izvinite, ja ne mogu i neću zastati, jer smatram da obavljam javnotužilačku funkciju časno i pošteno, na mene niko ne može da vrši pritisak, ni po bočnoj, ni po vertikalnoj liniji. Ako imamo takve tužioce, a mislim da ih ima i tim ljudima čestitam na takvom profesionalnom odnosu prema svojoj profesiji, ima podršku sigurno. Međutim, samo ako se umešaju tajkuni, gotovo je, taj čovek može da bude pušten niz vodu. Daće se predlog nekome da kaže – ovoga treba skloniti. To je velika opasnost i to je šteta po pravosuđe, šteta po tužilačku organizaciju, po tužilaštvo u celini. Kažem da političke stranke moraju jednom da dignu ruke od pravosuđa. Nema uplitanja od strane političkih stranaka. Nažalost, ja sam vam govorio da smo imali prilike da nam dođe predstavnik političke stranke u Ministarstvo pravde i kaže – molim vas, mi imamo predlog za naše kandidate. Koje kandidate? Kaže – evo ih. I, memorandum političke stranke. Ima li tu nezavisnosti? Nema. Tu su veliki problemi. Energično se protivim tome da se za jednu običnu grešku ili propust postavlja pitanje, kada tužilac ili zamenik javnog tužioca izvrši neku radnju koju nije trebalo izvršiti ili ako javni tužilac ne izvrši radnju koju je trebalo izvršiti, a ta radnja možda nije dovoljan razlog da se čovek razreši samo zbog jedne negativne ocene. To nije slučaj kod razrešenja sudija, ali prema Predlogu zakona baš tako kaže – ako bude dobio ocenu "ne zadovoljava". Dakle, velika je opasnost i neka svi tužioci i zamenici tužioca obrate pažnju na ovu odredbu. Zbog toga je ovaj amandman, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, vrlo važan i njega treba uvažiti, najmanje dve ocene da budu, jer se sa prvom ocenom može pogrešiti i naneti nenadoknadiva šteta nekom kandidatu. Ni po babu, ni po stričevima. Vrlo zanimljivo i vrlo škakljivo i problematično. Zbog toga smatram da ovo nije baš najsrećnije rešenje. Dakle, smisao periodičnog ocenjivanja je da se utvrde pravila za napredovanje nosilaca javnotužilačke funkcije i da se putem ocenjivanja ostvari korekcija u radu tužilaštva i zamenika. Periodično vrednovanje rada bi samo izuzetno trebalo da posluži kao osnov za razrešenje. Periodično, to je problematično. Može da se desi da neko uleti u ovaj periodični obračun, što bi se reklo, njegovog rada i nerada. Ako je on u toj fazi sada i ako dođe do takve političke klime u našoj državi, da su se izmenile političke okolnosti... Ja se sećam pisma Josipa Broza `71 godine, znate šta se dešavalo, kako su se vodile istrage, podizale optužnice, prozivali tužioci? Naterani su da vode postupke i tamo gde treba i gde ne treba. To je ono što se ne sme dozvoliti, javni tužioci moraju biti nezavisni u svome radu, isto kao što su to sudije u redovnim sudovima, višim i Visokom apelacionom. Bar tako propisuju i međunarodna pravila i međunarodna uporedna regulativa. Ponavljam po ko zna koji put, nije dobro da se jedna ocena izrekne nosiocu tužilačke funkcije i da zbog toga bude razrešen. Kada bismo imali potpunu garanciju da izvršna vlast neće da vrši uticaj na ovu instituciju, onda bismo mogli da tvrdimo i da imamo garanciju da se niko nije umešao u ovo razrešenje. Ali, ja vam tvrdim da ovo nije dobro, ovo ne valja. Najmanje dve negativne ocene, pa onda da ide razrešenje. Može da se dogodi i ovakva situacija: čovek je imao porodične probleme, čovek je imao zdravstvene probleme i nije mogao neku radnju u toku vođenja njegovog predmeta da završi, i da se odmah podvrgne po tom merilu – evo, dovoljan je razlog što nije uradio to i to. Ima jedna zanimljiva stvar, tu je ministar pravde: Ministarstvo pravde isplaćuje sa svog žiro računa, ali po presudama nadležnih sudova, naknadu štete koju prouzrokuju nosioci pravosudnih funkcija. Sada da vidimo koliko je i kome u toku jedne godine isplaćena naknada štete, gde je tužena država Republika Srbija, zbog toga što su se građani našli u situaciji da protiv njih bude vođen krivični postupak, pa je postupak obustavljen ili je zastareo, ili je nastupio neki drugi razlog, odustao je. U tom slučaju se postavlja pitanje kolika su ta sredstva koja država treba da plaća zbog toga što postupak nije vođen u skladu sa zakonom i nije bilo očekivano da je u tom slučaju bilo potrebe da se izrekne takva mera i da država bude u obavezi da plati ogromnu, i to milionsku štetu. To zna gospođa ministar, kolike su te štete koje Ministarstvo plaća zbog nezakonitih odluka određenih nosilaca pravosudnih funkcija.
Za reč se javio, ukazujući na povredu Poslovnika, narodni poslanik Žika Gojković.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. zbog informacije koju smo upravo dobili. Poslanici SPO-a su dobili vest da se u Pančevu opet dešava nešto što smo imali prilike da vidimo u poslednjih nekoliko dana, samo je ovaj put u pitanju druga firma. Zaposleni u Azotari Pančevo su posle protestne šetnje od fabrike do zgrade gradske uprave zatražili pomoć gradonačelnice u vezi sa katastrofalnom situacijom u kojoj se nalazi Azotara. Želim da iskoristim samo par minuta da informišem i vas i javnost da fabrika amonijaka ne radi od aprila meseca, a da od danas šalju ljude na prinudni odmor. Samo informacije radi, u Azotari ima 1.107 zaposlenih, minimum preko hiljadu porodica koje žive od ove firme. Ono što minimalno možemo da uradimo za ovom govornicom, to je da zatražimo da se hitno preispitaju kupoprodajni ugovori i da od Agencije za privatizaciju dobijemo adekvatan odgovor. Reći ću samo da je ugrožena, kao što sam rekao, egzistencija preko hiljadu porodica, da te porodice ne plaćaju račune, da se seče struja, a da je zima bukvalno pred vratima. Ono što je vrlo interesantno, to je da je jedan od vlasnika ovog preduzeća firma "Univerzal", koja je u poslednjih nekoliko godina imala poprilično povlašćen odnos od strane države, a i od strane pojedinih političara. Mislim da se ovakav pristup u privatizaciji i odnos prema radnicima jednostavno mora osuditi. Mi poslanici zastupamo interese građana i ovo vrlo jasno moramo reći, bez obzira na to iz koje stranke dolazimo. Podsetiću samo da je vrlo slična situacija i u Vrbasu, Somboru, gde firma "Invej" svetsku ekonomsku krizu koristi kao pokriće za zloupotrebu u privredi i na najgori mogući način otpušta radnike, od kojih neki dvadeset, trideset godina rade u tim fabrikama. Ako se ne napravi socijalni sporazum na nivou Srbije, mogu se očekivati socijalni nemiri, a to nikome od nas neće odgovarati, bez obzira na to da li smo opozicija ili pozicija. Mislim da je ovo dobra prilika da ljudi koji imaju malo više informacija i malo veće nadležnosti kažu reč o ovome i da pokušamo to da sprečimo bar u ovom momentu kada nam je zima pred vratima i kada mnoge porodice jednostavno ne mogu da se prehrane.
Konstatujem da Poslovnik nije povređen. Vi ste zloupotrebili pravo koje vam Poslovnik daje, pa vas molim da to više ne radite. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom ovoga što je kolega izneo vezano za Azotaru i tražim reč od predsedavajućeg na osnovu članova 225. i 226. Tražim obaveštenje, shodno ovim ovlašćenjima koje naš poslovnik predviđa, ko je u Vladi Republike Srbije, ili Ministarstvo za privatizaciju ili Agencija za privatizaciju, potpisao ugovor sa sadašnjim suvlasnicima na sistemu Azotara u Pančevu. Tražim obaveštenje kako je bilo moguće... Pančevci svako jutro ustaju i obraćaju se, pozdravljaju se sa "dobro jutro, tugo", a evo danas "dobar dan, tugo", ne samo zbog zagađenja, nego i zbog velikih problema i zbog onoga što građani Pančeva više ne mogu da podnesu. Veliki broj, na hiljade i hiljade radnika ostaje u Pančevu bez posla. Molim jedno obaveštenje, gospodine predsedavajući – ko je potpisao ugovor za prodaju Azotare, po kojoj ceni i šta je bilo sa novom fabrikom koja je trebalo da bude puštena u rad, a ta fabrika koja jetrebalo da bude puštena u rad je "Karbamid"? Šta se događa? Prema informacijama koje ja imam, fabrika Azotara je u celom sistemu, sa svim pogonima, prodata za 13.000.000 dolara, da bi novi suvlasnici iz Ukrajine i iz naše zemlje tu novu fabriku "Karbamid" demontirali i prodali je u Ukrajini za 32.000.000 evra. Ljudi moji, kupiti fabriku Azotare u Pančevu, sa više pogona, za 13.200.000 dolara, a rasklopiti i demontirati novu fabriku, ukrcati je u vozove i u Ukrajini prodati za 32.000.000 evra! Ljudi, šta je ovo? Mogu li te hiljade i hiljade porodica da dozvole da neko njihov znoj i njihovu muku tako krčmi i rasprodaje? Ovo je vrlo opasna stvar. Država se ovde mora umešati. Gospodine predsedavajući, molim vas da ovo pitanje, ako budete prihvatili, prosledite Vladi Republike Srbije i da dobijemo odgovor na to i obaveštenje pošto je prodata Azotara, ko je demontirao "Karbamid", koliko radnika ostaje bez posla i koliko meseci ne primaju plate. Hvala.
Svi originalni ugovori o kupoprodaji društvenog kapitala nalaze se kod sekretara Odbora za privatizaciju, pa možete izvršiti uvid, a za ostatak pitanja molim službu da zatraži odgovor od nadležnog ministarstva. Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 97. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na osnovu člana 85. stav 5. određujem pauzu do 16 časova. Nastavljamo amandmanom na član 102.Hvala. [[Posle pauze – 16.05]] Nastavljamo rad popodnevnog zasedanja tamo gde smo i stali. Na član 102. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Ilić, Aleksandra Janković, Milutin Jeličić i Radoslav Mojsilović. Vlada i Odbor za pravosuđe nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođica Aleksandra Ilić. Izvolite.
Članom 102. Predloga zakona o javnom tužilaštvu regulisan je postupak vrednovanja rada javnog tužioca i zamenika javnog tužioca. Vrednovanje rada javnog tužioca vrši neposredno viši javni tužilac, uz pribavljeno mišljenje kolegijuma neposredno višeg javnog tužilaštva, dok vrednovanje rada zamenika javnog tužioca vrši javni tužilac, uz pribavljeno mišljenje kolegijuma javnog tužilaštva. To je sve propisano u stavu 1. i stavu 2. U stavu 3. navedenog člana navodi se da se prilikom vrednovanja rada uzimaju u obzir periodični izveštaji o pregledu rada javnih tužilaštava. Međutim, neophodno je navesti kriterijume i pokazatelje iz tih izveštaja o radu javnih tužilaštava koji su jedino i isključivo meritorni za donošenje ocene o uspešnosti rada jednog javnog tužilaštva i konkretnog javnog tužioca i zamenika javnog tužioca. Radi toga je i predložen ovaj amandman na član 102. stav 3. koji se dopunjuje tako što se nakon reči "Prilikom vrednovanja rada uzimaju u obzir periodični izveštaji o pregledu rada javnih tužilaštava", što je ceo stav 3, i nakon ubacivanja izostavljene reči "se" između reči "uzimaju" i slova "u", dodaju reči: "u kojima se posebno evidentira i analizira za svakog nosioca javnotužilačke funkcije, javnog tužioca i zamenika javnog tužioca, broj odbačenih krivičnih prijava, broj odustanaka javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca od krivičnog gonjenja u toku istrage, nakon završene istrage ili na glavnom pretresu, u kojima je oštećeni, kao supsidijarni tužilac, uspešno nastavio postupak, broj usvojenih prigovora na optužnicu od strane veća suda, broj neosnovanih pritvora i broj pravosnažno oslobađajućih presuda po optužnicama, dugo nepostupanje po podnetim krivičnim prijavama, često prekoračenje roka za odluku po završenoj istrazi bez obaveštavanja veća suda u slučaju složenijih predmeta i broj zastarelih krivičnih predmeta zbog neblagovremenog nepostupanja javnog tužioca i zamenika javnog tužioca." Usvajanjem ovog amandmana na član 102. stav 3. Predloga zakona o javnom tužilaštvu jedna uopštena formulacija dobija neophodno jasne kriterijume kao jedino ispravne i merodavne za procenu uspešnosti i zakonitosti u radu jednog javnog tužilaštva uopšte i posebno svakog javnog tužioca i zamenika javnog tužioca. Prilikom prijema krivične prijave javni tužilac ili zamenik odlučuje da li će tu konkretnu krivičnu prijavu procesuirati ili će odmah ili nakon određenih provera doneti rešenje o odbačaju te krivične prijave. O takvoj svojoj odluci javni tužilac ili zamenik javnog tužioca obaveštava oštećenog, podnosioca krivične prijave, koji može u roku od osam dana sam procesuirati tu krivičnu prijavu pred nadležnim sudom podnošenjem zahteva za istragu ili neposrednim optuženjem. Uspeh tako nastavljenog gonjenja od strane oštećenog je automatski odgovor o neispravnosti i zakonitosti neophodne odluke javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca o odbačaju krivične prijave. Ovo se takođe odnosi na zahtev za sprovođenje istrage, u toku koje ili nakon završetka iste javni tužilac donosi odluku da odustaje od gonjenja, a gonjenje preuzima i nastavlja sam oštećeni. Uspešan ishod tog nastavljenog postupka govori o pravilnoj i zakonitoj odluci javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca o odustanku od gonjenja na osnovu koga sud donosi rešenje o obustavi postupka. Na podnete optužnice nadležnom sudu optuženo lice i njegov branilac imaju pravo prigovora. Odluka veća suda da se prihvati taj prigovor takođe govori o kvalitetu i stručnom sastavljanju same optužnice od strane javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca. Sigurno je da olako dobijanje svojstva optuženog lica nikome nije svejedno i to svojstvo proizvodi mnoge neželjene posledice za to lice. O neosnovanom pritvoru i posledicama koje trpi neosnovano, olako pritvoreno lice ne treba mnogo trošiti reči jer to samo ono zna, kao i njegova porodica. Isti je slučaj sa donošenjem pravosnažne oslobađajuće presude po optužnici javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca. I ovde se može videti i doneti zaključak o kvalitetu i zakonitosti takvog optuženog akta. Sigurno je da ažurnost jednog javnog tužilaštva, javnog tužioca ili zamenika javnog tužioca govori o njihovom kvalitetu i zakonitosti u radu, a posebno ako ima slučajeva gde je zbog toga došlo i do zastarelosti krivičnog gonjenja. Vlada nije prihvatila ovaj amandman jer je mišljenja da način vrednovanja rada nosilaca javnotužilačke funkcije ne treba urediti zakonom, već opštim aktom koji donosi Državno veće tužilaca, u skladu sa zakonom. Ako se opšti akt donosi u skladu sa zakonom, ne vidim razloga da nema mesta navedenim kriterijumima za vrednovanje u samom zakonu. Vlada se dalje poziva na član 99. stav 2. Predloga zakona po kome se vrednovanje rada vrši na osnovu javno objavljenih, objektiviziranih i jedinstvenih kriterijuma zasnovanih na primenjivim i uporedivim merilima koja utvrđuje Državno veće tužilaca pravilnikom o kriterijumima i merilima za vrednovanje rada. Ako se sve ovo analizira, vidi se da se beži od zakonske regulative i prebacuje na podzakonske akte, u kojima se uopštenim komentarima i regulativom beži od konkretnih merila vrednovanja rada koja nisu promenljiva kategorija ako se posmatraju isključivo sa aspekta profesionalnosti. Hvala.
Zahvaljujem. Po ovom amandmanu se javio narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da bi bilo neophodno da se prihvati ovaj amandman iz prostog razloga što se kaže da bi ovo u velikoj meri preciziralo zakon i da ne bi, eventualno, moglo da dođe do neke zabune ili do problema da neko nije razumeo, da može da se tumači i ovako i onako itd. Da je to tačno pokazuju nam ovi najbliži događaji vezani za aferu Bojana Krišta i za Aerodrom "Nikola Tesla". Ono što je posebno važno, po cenu da dovedem u opasnost da posle ovog budem ne najbogatiji radikal, nego najbogatiji Srbin, da Miškovića, Beka i ostale oduvam bez ikakvih problema, ja ću, istine radi, izneti neke stvari koje javnost mora da čuje i sa kojima vi morate da se upoznate. Zbog čega je to tako? Pa, zato što se pronose neistine; pre svega, sinoć Mlađan Dinkić a jutros Oliver Dulić. Otprilike, po njegovim rečima, stvar je gotova, nema tu nikakvih problema, manje-više sve je jasno, Bojan Krišto je, kao najbolji menadžer, radio svoj posao, nema tu šta da se traži. Međutim, Oliver Dulić izbegava jednu stvar da kaže, da je on još 2005. godine od strane Udruženja radnika i penzionera "Beolota" upoznat sa kriminalom koji se desio u Državnoj lutriji u momentu kada je Bojan Krišto došao na vlast. Zbog uštede vremena pročitaću ovu krivičnu prijavu, odnosno sve što je vezano za dešavanja u Državnoj lutriji Srbije, kao i zbog preciznosti informacija i zbog obilja činjenica o krivičnoj odgovornosti Bojana Krišta, G 17 plus i svih onih koji su doveli Bojana Krišta i koji su umešani u sve ono što je radio i snose odgovornost zato što su znali, a nisu preduzeli ništa. Kaže: Državna lutrija Srbije, koja se nalazi u Svetozara Markovića 40, prodata, u Njegoševoj 13 još nije prodata. Bojan Krišto, generalni direktor Državne lutrije Srbije, od 23. 09. radi u Dunav osiguranju kao savetnik po ugovoru o delu, zaposlila ga Olivera Labus. Bio je predsednik Upravnog odbora "Galenike". Pojedinačni dolazak je naplaćivao 100.000 dinara. Isteran je iz "Galenike". Napravio je račun za telefon od oko pola miliona dinara za jedan mesec. Odneo je pri bežanju laptop koji je zadužio na revers. U Državnu lutriju Srbije dolazi bez radne knjižice, a samim tim bez ijednog dana radnog staža. Prvo dolazi u Lutriju Beograd, u julu mesecu 2004. godine, i od tadašnjeg direktora Franca Žerjava traži i dobija 50.000 evra za, kako je naveo, marketing. Sa njim dolaze i njegovi jurišnici: Stanimir Miljković, Petar Šulajić, kome je kasnije dao otkaz, jer Šulajićeva majka radi u tužilaštvu, pa su se zbog nečega zamerili; Vlada Kurir, Mališa Hristodulo, propali student ETF-a i PMF-a, ali školovani otporaš, zapravo zaposlen na prisluškivanju zaposlenih. Odmah po dolasku i imenovanju počinje renoviranje prostorija u Svetozara Markovića 40, kupovina klime i građevinskog materijala, a sve zarad ulaza i izlaza materijala i nesmetane krađe, koju vrši pomoću tadašnjeg finansijskog direktora Ljiljane Simonović, koja je inače poznata kao večiti direktor, iako je pre 12 godina utajila 4,5 miliona dolara i zabranila da se o tome priča. Nju je Krišto ostavio kao finansijskog direktora da bi dalje nesmetano krao. Finansijski direktor Lutrije Srbije Jelena Radusin nije htela da potpiše amortizaciju zgrade od 30%, dok Ljiljana Simonović i Franc Žerjav potpisuju sve, pa čak i prodaju poslovne zgrade u Svetozara Markovića 40, i prebacuju novac na Državnu lutriju Srbije. Pošto je to preduzeće sa državnim i društvenim kapitalom (70% državni, prema 25%), na račun Republike Srbije je trebalo da ide 75, a 25 na račun "Beolota", a nikako na račun Državne lutrije Srbije. Interesantan je ugovor sa Televizijom Pink o izvlačenju lotoa, koji se krije. U januaru 2005. godine Bojan Krišto dolazi sa svitom u zgradu Lutrije Srbije i odmah počinju građevinski radovi (i do danas traju), iako je zgrada nova i namenski pravljena. Sećate se ugovora o rekonstrukciji Aerodroma koji je završen 2005. godine, ali je 2007. godine Bojan Krišto... To košta nekih 216.000 evra. Postoji šest ugovora od 2004. do 2005. godine, milionski su iznosi koje su platili "Srbijalot" i "Beolot" na račun "Srebrn tuša" za marketing, iako ove dve kuće po novom zakonu nemaju pravo priređivanja igara na sreću. Od krađa materijala, po sistemu ulaz-izlaz, Bojan Krišto je napravio zgradu u Radoja Domanovića 6 i kupio stan u Internacionalnih brigada 7. U januaru 2005. godine Krišto uzurpira fondove i sve igre - Loto fond za sedmicu, dva izvlačenja, Fond sportske prognoze, Fond za instant srećke. Lutrija Beograd je imala sve fondove pune, dok u Lutriji Srbije tadašnji direktor Ivo Lubarda troši i podiže kredit za kupovinu 200 "simens" mašina za uplatu lotoa. Ta krađa je zataškana i Krišto Lubardi daje otpremninu od 10.000 evra, što sa porezima iznosi 1.200.000 dinara, samo da ga skloni. Sve papire vezane za aferu potpisuje Stanimir Miljković. Sve je ovo nezakonito. Ugovor o uplati lotoa, prodaja srećki, od marta 2005. sa "Srbijalotom" i "Beolotom" važi retroaktivno od januara 2005. godine. Načinjen ugovor iz januara 2005. godine, kada je Krišto počeo da priređuje loto, poništen je, a nije ni zaživeo. Ugovor od marta 2005. ima za cilj da topi kapital ova dva preduzeća. Ovako se protivpravno dovode i uvode u dugi stečaj. Zgrada u Svetozara Markovića je prodata bez saglasnosti Agencije za imovinu Republike Srbije. Isto se radi sa zgradom u Uskočkoj 4 i 6. Ko ukaže na nezakonitost dobija otkaz. U ovoj raboti sa Krištom učestvuje direktor "Srbijalota" i "Beolota" Slobodan Bojić, nažalost pravnik, koji sve račune, odluke i krađe potpisuje. Slobodan Bojić je naneo takvu štetu Lutriji da je zreo za hapšenje. Bojan Krišto se vozi isključivo Pink avio-taksijem, videli ste koliki su mu računi, ali je kasnije prešao na neke mnogo skuplje avio-kompanije. Start je 12.000 dinara. Ide u London dva puta nedeljno. U Dubrovnik ide na kafu. U Dubaji ide kad god mu padne na pamet. Pojedinačni računi iz "Madere" su i po 100.000 dinara. Pazite, ovo su rani radovi, kasnije je on napredovao. Kasnije su računi 170.000, 200.000 itd. Kupuje 5.000 mašina za uplatu lotoa, bez tendera, a plaća "Srbijalot" i "Beolot". Tako se topi kapital. Kupuje čitače koji su se pokazali kao loši. Štampa instant srećke "Ogrebi i blago tebi" u Hrvatskoj. Blago Bojanu Krištu, blago G17. Oni su u stanju da zarade na sve moguće načine. Blago Mlađi. Doduše, juče mi je Laki bio nervozan nešto. Ne znam šta mu je. Izgleda da neki vetrovi duvaju vrlo blizu. Jedna serija je deset miliona komada sa fondom nagrada. Štampa i dve serije bez dobitka od po deset miliona. O srećkama se "brine" Branimir Božović i njegov kokadar, autolimar Miodrag Marinković. Ključeve od prostorije gde se nalaze srećke ima samo pomenuti Miodrag Marinković, tako da je vrlo lako doći do dobitka - "mercedes", 50.000 evra, "golf" i stan u Beogradu. Marinković je sagradio zamak na porodičnom imanju na Kosmaju. Izvršni direktor Lutrije Srbije Branimir Božović, inače izvođač grubih radova za Bojana Krišta, ima falsifikovanu diplomu više škole. Sve ove transakcije su za organe gonjenja i za zatvor. Pre Branimira Božovića srećke su čuvane u trezoru koji je otvaran komisijski sa dva ključa. Listići za loto se štampaju u Krnjači, u firmi sestre Predraga Markovića. Mora i seka da uzme neki dinar. Ima i ona druga seka, koja je direktor marketinga, pa neka i ova seka zaradi neki dinar. Iako su lošeg kvaliteta, u ovoj firmi se štampa i reklamni materijal za G17 plus. Eto, da seka vrati malo uslugu. Za bonove za benzin je ponovo zadužen autolimar Miodrag Marinković. Gde ste, ministre, da čujete ovo, mada je ovo opasno za vaše stanje, moram da priznam. U Lutriji svi voze službena kola i na raspolaganju su im 24 sata dnevno. Iza svega ovoga stoji Branimir Božović. Otpisuje se potpuno nov i kvalitetan nameštaj. Otkupljuje ljubavnica, ali neću da kažem čija je. Imamo i mi takve probleme. Neprestano se kupuje kancelarijski nameštaj koji je, po pravilu, nekvalitetan. Sve ovo ide preko firme Stanimira Miljkovića i njegovog brata. Nisu samo seke, nego su i bate tu da se na neki način opskrbe. Ako se neko povoljniji pojavi na tenderu, sve se poništava. Ovaj posao određuje direktorka pravne službe u Državnoj lutriji Olivera Marković, autor tajnih ugovora, inače žena od poverenja Bojana Krišta. Sve je ovo na štetu društva. Njena je uloga da tendere i nabavke pravno upakuje. Darko Nikolić, jedan atribut Bojana Krišta, hoću da kažem medijski pi-ar, kako bi se to reklo, radi na medijskoj prezentaciji Bojana Krišta plaćajući novinare, preko svoje privatne firme, lutrijskim parama. Ja sam to lično doživeo: kada sam za jedne novine dao materijal za Bojana Krišta posle mi je novinar rekao da su zvali iz Lutrije, da je zvao Bojan Krišto, na neki način ucenio je vlasnika da neće da se reklamiraju i - pojeo vuk magarca, članak nije izašao, ali su zato izašli podaci u drugim novinama. Darko Nikolić, Nikola Carević i Isto Hor su takođe umešani... E, gospodine Krasiću, ovo ste me pitali, sad slušajte. Dakle, Darko Nikolić, Nikola Carević i Isto Hor su umešani u nameštanje sedmice (videti tekst na sajtu "Glasa" od 23. 8. 2005. godine "Sedmica za odabrane"). Do maja 2006. godine Bojan Krišto je uzimao sedmice i delio sa... Znate ko ga je zaposlio prvi – Olivera Labus; zato je on delio posao i sa Miroljubom Labusom. Oko ovoga su se posvađali Dinkić i Labus. Zato je Laki nervozan. Kasnije Krišto kaže da pare deli sa Dinkićem da ga ovaj ne bi smenio. U ovom poslu savetuje ga iskusni lutrijski čovek, da ne kažem koji je epitet, Branimir Božović; bio je direktor Lutrije Kosova. U martu 2007. godine hitno se uništava sav isplaćeni materijal od srećaka "ogrebi i blago Krištu". U ovom poslu ponovo je angažovan Branimir Božović. "Srbijalot" i "Beolot" izdali su objekte u Beogradu Omladinskom rukometnom klubu koji vodi bivša radnica Lutrije Radmila Marković, ona direktorka koja je sve nameštala, bez saglasnosti Agencije za imovinu Republike Srbije. Tu rade radnici "Beolota" koji su proglašeni za tehnološki višak i prijavljeni na birou rada. Kadar Bojana Krišta je i ćerka Maja Subotić, inače... Da ne čitam, ovo nije bitno. Ovakva osoba zadužena je za pečate Državne lutrije Srbije. (Predsednik: Vreme.) Završavam. Ako nećete da se javljam ponovo, jer ja moram da pročitam ovaj materijal zbog Olivera Dulića, da ga upoznam i da shvati da stvar nije završena, nego da ćemo insistirati na izveštaju budžetske inspekcije i UBPOK-a. Ili, pošto je gospodin Batić vrlo dobro upoznat sa time, mogu i njemu da dam da nastavi ili iz svog materijala da pročita. Prema tome, gospođo predsednice, izjasnite se. Evo, nema puno, tu su još... Da završim? Dobro. Franc Žerjav do aprila je bio direktor "Beolota". Proglašen je tehnološkim viškom, prijavljen je na birou rada, isplaćena mu je otpremnina od 525 evra po godini staža i prodata mu je "oktavija" (2004. godište) za 2.000 evra, bez oglašavanja. Sada radi za Lutriju po ugovoru o delu na poslovima primopredaje objekata za platu od 650 evra. Ništa novo, videli ste kakva je situacija i u Aerodromu "Nikola Tesla", tamo je to još više usavršeno i razrađeno do krajnjih mogućih granica. Tomislav Ivković, u Državnoj lutriji Srbije predsednik sindikata u "Srbijalotu", ujedno i predstavnik državnog kapitala "Beolota", faktički radi na bankrotu Lutrije. Uzeo je u zakup lokal "Beolota" u Bačetinoj ulici i plaća ga samo 50 evra, bez saglasnosti Agencije za imovinu Republike Srbije. Radi na poslovima kojima kontroliše radnike, koji imaju peti i šesti stepen stručnosti, a videli ste šta on ima od stručne spreme. Ko je sve, postavljaju pitanje, na platnom spisku Državne lutrije Srbije? Bojan Krišto zapošljava užu i širu rodbinu, počev od rođene sestre Tamare, pa nadalje. Plate u Državnoj lutriji Srbije su nesrazmerno velike u odnosu na "Srbijalot" i "Beolot". Srbe sa fakultetom isteruje sa posla, a svojoj Sanji obezbedio je kabinet, iako ima treći stepen stručnosti. Selektivno daje otpremnine od 150 do 525 evra po godini radnoga staža. Poenta svega je da se sa što više troškova "Srbijalotu" i "Beolotu" uništi kapital tako što se plaćaju računi za Državnu lutriju Srbije, koja je priređivač igara na sreću, dok su ove druge dve lutrije agenti. Nameštanje sedmice, glavni igrači: Branimir Božović, Darko Nikolić, Stanimir Miljković i Isto Hord, Nikola Carević i Mališa Hristodulo. Kada se odredi da se izvuče sedmica izvuku se brojevi na posebnoj, nameštenoj mašini i ukuca se listić. Ovaj recept je preuzet od Lutrije Crne Gore. Što oko vidi, ruka nosi – Krišto je ovo naučio od Branimira Božović, koji sa njim deli plen. Dušanka Milenković radi na tomboli, tu se vode dvojni papiri i obavezan je reket za korisnike. Od kada je u vezi sa Božovićem konstantno napreduje u firmi i takođe ima službeni automobil na raspolaganju 24 sata dnevno. Na poslovima tombole radi još neko; supruga autolimara Miodraga Miljkovića, Ljiljana, šef je računovodstva u Državnoj lutriji Srbije. Skoro svi su ubacili decu da rade preko omladinske ili studentske zadruge. Marinkovićeva dva sina, Božovićev sin, ćerka Ljiljane Simonović, Una i rođaka Bojana Krišta, svi oni zarađuju oko 40.000 evra mesečno, dok oni koji su u radnom odnosu za isti posao dobijaju 140 evra, ali ovde se radi o 2005. godini. Da je ovo tačno, dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću vas na poslaničko pitanje Blagice Kostić upućeno Skupštini Republike Srbije. Ona je tražila da joj se odgovori šta je sa njenom premijom koju je dobila od Državne lutrije Srbije. Pogodila je peticu, nije imala mogućnosti 15 dana da ode da naplati premiju, a kada se pojavila da naplati premiju rekli su joj da je neko već to naplatio. To potvrđuje sumnje da su, ukoliko dobitnik ne dođe dva-tri dana posle objavljivanja rezultata, neki u Državnoj lutriji Srbije podizali te pare, a oni koji su dobili su ili privatno isplaćivani da bi ćutali ili nisu mogli da dođu do svojih para. Hvala vam i stvarno oprostite.
Narodni poslanik Snežana Plavšić, po Poslovniku.
Sad, kolega, gde ste tu vi, to ćete vi dati odgovor na to pitanje, a ja želim da kažem gde sam tu ja. Znači, ja sebe računam u građane prosečne inteligencije, što verujem da smo svi mi ovde, i na taj način reprezentujemo našu Srbiju, ali verujte, bilo mi je dosta teško da pratim sve ovo što je gospodin Todorović pročitao. Naravno, reklamiram Poslovnik zbog toga što ne znam po kom osnovu je gospodin govorio 20 minuta i tražim da ova skupština pokuša da vrati dostojanstvo i da se vrati na poštovanje Poslovnika. Iznošenje svakojakih neistina i čitanje nekakvih pisanih sastava koje je neko napisao smatram grubim narušavanjem dostojanstva Skupštine. Ako mislite da ne možemo svi, koliko nas ovde ima, 250, da izađemo i da čitamo pisane sastave građana Republike Srbije, koji zaslužuju da se njihova reč u Skupštini čuje, onda se varate. Ali, kuda ćemo onda odvesti ovu Srbiju i ove građane? Gospodinu Todoroviću, pošto on deluje tako involviran u celu ovu temu, preporučujem da napravi jednu špansku ili latinoameričku seriju; verujem da bi se u logiku tih serija fantastično uklopilo sve ono što je on pročitao. Ne zna se ko je kome majka, ko je kome brat i ko za koga radi, ali se zna samo jedno – da je sve to plod mašte i potpuna neistina. Kada to slušate, kao i kada gledate te serije, potpuno vam je jasno da se radi o izmišljenim stvarima. Što se tiče stranke G17 plus, naših poslanika i mene lično, želim da kažem još jednom: u stranci G17 plus, kao i svi mi ovde, saglasili smo se, a i Vlada Srbije, da se svi slučajevi zloupotrebe u javnim preduzećima potpuno ispitaju, da uđe budžetska inspekcija, da uđe, ako treba, UBPOK i svako ko je krivično odgovoran da snosi punu odgovornost za ono što je radio. Niko neće biti zaštićen. Ako mislite da ne možemo da pišemo sastave, recimo, o seriji koja se prikazuje u Leskovcu, a zove se "Momci iz Brazila", ili da ne možemo da pišemo sastave o nekim drugim raznim krivičnim delima, verujte da možemo, ali ne želimo da tim sastavima trošimo dragoceno vreme ove skupštine, jer mislimo da ona može i treba da se bavi ozbiljnijim stvarima. Dakle, ukoliko vi na ovaj način želite da se bavite Skupštinom, to je u redu, ali reći ću vam šta ja predlažem... (Predsednik: Vreme.) Naravno, gospodin je govorio 20 minuta, a ja ću se ograničiti na četiri minuta. Predlažem da kada budemo raspravljali o Zakonu o izboru narodnih poslanika uvedemo jednu stvar, a to je da ne može da bude narodni poslanik, ne znam šta će pravnici na to reći, niko ko je krivično punopravno osuđivan. Za razne poslove u ovoj državi građanima traže potvrdu danisu osuđivani. Hajde, dame i gospodo, da napravimo jasan princip i za Skupštinu Srbije: niko ko je osuđivan ne može da bude narodni poslanik. Ja nisam osuđivana. Da li ima ovde osuđivanih poslanika? Nemojte, molim vas, da mi se takvi koji su osuđivani za razna krivična dela, neki i višestruko, obraćaju nazivom kriminalac, jer ja nikada, niti iko iz G17 plus, nisam osuđivana.
Nekoliko poslanika se javilo po Poslovniku, najpre gospodin Vladan Batić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre mesec dana DHSS tražila je od Vlade smenu Bojana Krišta, isključivo na bazi pisanih dokaza, ne pismenih sastava, kako je to u uobičajenoj proceduri predviđeno. Onaj ko danas pokušava da amnestira Bojana Krišta, ko pokušava da zamenom teza opravda njegovo funkcionisanje, saučesnik je Bojana Krišta. Da se ne bih bavio demagogijom, a tema je, inače, tužilaštvo, tražim od tužioca da, posla svega što se danima ovde iznosi, tužilaštvo hitno reaguje i utvrdi kako se poslovalo u "Lutriji Srbije", "Skijalištima Srbije", na Aerodromu Beograd, u NIS-u i u drugim javnim preduzećima, pre svega u onima na koja je bačena senka. Takođe, tražim od tužilaštva da mi odgovori šta je sa mojom krivičnom prijavom od 12. maja 1995. godine. Tim povodom sam dva puta bio kod gospodina Radovanovića. Tada je bio specijalni tužilac za organizovani kriminal. On je rekao da se time bavi UBPOK. Na čelu UBPOK-a je bio Mladen Spasić. Ceo postupak u vezi sa pranjem para preko "HVB banke" u Segedinu, preko firme "Hejvort kompani limitid" sa Maršalskih ostrva, vlasništvo Zorana Mitrovića, u UBPOK-u je završen, a nikada nije stigao do tužilaštva. Da je stigao, neki ljudi ne bi danas bili na najvažnijim državnim funkcijama, nego bi bili na nekom drugom mestu. Sada više Mladen Spasić nije šef UBPOK-a. Tražim da vidim šta je sa verodostojnim dokazima, a doneću ih sutra ovde, o pranju para preko "HVB banke" u Segedinu, zarad potreba jedne političke stranke u Srbiji. Pitam, gde je danas Bojan Zečević koji je bio šef izbornog štaba Miroljuba Labusa? Još jedno pitanje: šta je sa mojom krivičnom prijavom, sa hiljadama dokumenata, o kiparskim parama? Slobodan Radovanović mi je obećao da se, kao, Amerikanci za to interesuju, da su angažovali stručnjaka iz Amerike, da je opet predmet u UBPOK-u. Samo tražim odgovore. Ako u tim krivičnim prijavama nema dovoljno argumenata, neka se odbace, a ne da se drže u fiokama zato što je neko na vlasti.
Gospodin Todorović, kao šef poslaničke grupe, pre ostalih.
Dame i gospodo narodni poslanici, zapanjen sam da neko ima informacije o bilo kakvom kriminalu, a da to ne iznosi. To je najbolji dokaz da naša država i državni organi ne rade. Verujem gospođi Plavšić da je istina to što ona govori, ali dajte za govornicu, pa ko god da je to bio. Evo, gospođo Plavšić, čitam, kako vi kažete, pisanije i od toga neću odustati. Obaveštavaju me radnici Aerodroma, koji kažu: od onog obećanja od strane Vlade da će biti poslata budžetska inspekcija i UBPOK nema ništa, na Aerodromu se ne dešava ništa. Ali, kaže – sa druge strane, zamenik direktora Velimir Radosavljević je održao sastanak kome su prisustvovali Olivera Marković, direktor pravne službe... Da li se sećate Olivere Marković izDržavne lutrije Srbije? Neće Krišto da ostavi svoje pajtose, nego ih vodi sa sobom. Na tom sastanku je odlučeno da služba fizičkog obezbeđenja obezbedi dvadesetčetvoročasovni nadzor nad delatnostima finansija, delatnostima pravnih poslova i delatnostima komercijale, za koje pretpostavljaju da od njih dolaze informacije za SRS. Gospođo Plavšić, pošto ste me posavetovali da krenem u snimanje neke španske serije, moram da vam kažem da nisam kvalifikovan za to. Završio sam fakultet organizacionih nauka, bavio sam se vožnjom teških drumskih krstarica, tu bih mogao da vam pomognem, ali sam siguran da će umesto neke španske serije biti snimljena neka serija, verovatno sa nazivom "Sivi dom". Sećate se te serije? U toj seriji će mnogi igrati glavnu ulogu, u to sam siguran, pre svega kada se MlađanuDinkiću skine imunitet koji mu je uspostavljen 2006. godine u Vladi, zato što je sa naoružanom bandom i sa čarapom na glavi upao u Narodnu banku tadašnje Jugoslavije. To je samo početak, krenuće se dalje i verovatno će režiseru posao biti mnogo jednostavniji zato što će imati ogroman broj naturščika, pa će moći da izabere one stvarno talentovane koji će dočarati građanima Srbije i objasniti kako su krali i uništavali građane Srbije.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić. Zatim Zoran Ostojić, pa Slobodan Maraš, pa Snežana Plavšić.
Gospođo Đukić-Dejanović, javio sam se po Poslovniku, ali sada sam hendikepiran... A da, tu je gospođa. Meni je izuzetno drago kada u Skupštini postoji dijalog, ali sam stekao utisak, na bazi tumačenja člana 104, da je gospođa Plavšić ovde, u stvari, samo postavljala pitanje – gde sam tu ja? Čekajte, vi se smejete, a ja znam neke stvari. Vi ne znate neke stvari. Gospođa je jedva ušla za poslanika, pošto su prethodno morali da raščiste, pa je smetao onaj Zdravković itd. To nije bitno. Cenim to što ona ima idealistički pogled na svoju stranku i u potpunosti se slažem sa vama, samo, gospođo, nemojte da previše idealizujete. I mi smo tako, pa nas guja ujela. Samo da znate. Gospodine Batiću, vi ste mene za srce ujeli po ko zna koji put. I vi i gospodin Todorović odavde pričate protiv Mlađana Dinkića, a kada ja kažem te reči on mene tuži. Kada sam vas predložio za svedoka, odmah je suđenje zaustavljeno. Samo da vam kažem nešto, one strogo pov. krivične prijave, ovoliki materijal je otišao za njega. Tužio me zato što sam sa ove govornice rekao – tražim odgovor na pitanje da li je Mlađan Dinkić sa crnom čarapom upao u Narodnu banku Jugoslavije i, drugo, gde su pare sa Kipra. Kaže, učinio sam tešku povredu njegove ličnosti zbog koje trpi tešku nematerijalnu štetu od deset miliona dinara. Navukao se čovek na velike brojeve. Odakle meni 120.000 evra, ljudi? Pa, nisam ja Bojan Krišto. Oni navikli tamo: tebi sto hiljada, meni sto hiljada, tebi sto hiljada, meni sto hiljada, meni sto hiljada, meni sto hiljada, tebi sto hiljada. Ljudi, to ima samo kod vas u G17. Molim vas, čekam tu presudu. Jutros sam pohvalio Mlađana Dinkića zato što je sinoć bio iskren, pa je rekao da se kaje što nekoliko meseci pre pogibije Đinđića nije sa njim razgovarao, a to je ono – Laki je malo nervozan, da li će da bude guverner, da li neće da bude, pa neki tražili pare, pa ovamo, pa onamo. Sproveo sam istragu, gospodine Todoroviću, da li beše onaj direktor Jukić, Duško Jukić? I njega sam predložio za svedoka, jeste. Zbog te krivične prijave, gospođo Plavšić, zaključkom Vlade je uspostavljen imunitet. Morate da znate, šest meseci Vlada Republike Srbije nije dostavila izveštaj koliko je puta uspostavljen imunitet Mlađanu Dinkiću, da li postoje krivične prijave, koliko postoji krivičnih prijava, šta je rađeno po krivičnim prijavama kada je u pitanju Mlađan Dinkić. Gospođo Plavšić, apsolutno ste neobavešteni, izađete ovde i onda napravite... (Predsednik: Vreme.) ...još veći problem. Naravno, mnogo je veći problem. Ovo je moglo u tišini. Shvatam vas, sve što ste rekli bilo je po sistemu – a, gde sam tu ja. Niste u toj priči, gospođo Plavšić. Evo, da vam ja dam odgovor, niste u toj priči, ne uklapate se, niste podobni za podelu para. To je mala, odabrana grupa. (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju?) Jao, ja se izvinjavam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, a zatim Slobodan Maraš.
Predsednice, uvažena ministarka, koleginice i kolege poslanice i poslanici, pre skoro mesec dana sa ove govornice počela je priča o Krištu. Otvorio ju je da li Vladan Batić, tada član poslaničke grupe LDP, da li neko od vas, nije bitno. Mislim da insistiranje na Krištu i platama kod građana Srbije može da izazove zabunu da je to najveći problem u državi. Ne, gospodo, sistem je proizveo Krišta. Krišto nije uzrok, Krišto je posledica, Krišto je temperatura, infekcija je sistem, zato, molim vas, pustimo Krišta. Vi ste, gospodine Todoroviću, s pravom otvorili pitanje iz 2005. godine, pitanje njegovog upravljanja Lutrijom itd. Začudo, niste pomenuli činjenicu da je državna firma pretvorena u DOO, koje se može osnovati sa 500 evra. Tu odluku 2005. godine nije mogao da donese Bojan Krišto, tu odluku da se jedno javno preduzeće pretvori u DOO mogla je da donese samo Vlada Srbije. Ko je, gospodine Todoroviću, bio tada u Vladi Srbije? Ne ovi koji su sada u Vladi. Mi iz Liberalno-demokratske partije insistiramo na rasturanju partijske države, na departizaciji i depolitizaciji javnih preduzeća. Nas ne interesuje da li se sada zove predsednik Vlade Boris Tadić ili se juče zvao Vojislav Koštunica. Ta vlada koja je javno preduzeće prevela u DOO da za njega ne bi važile javne nabavke bila je Vlada Vojislava Koštunice, Mlađana Dinkića, Ilića, Šarančića. Zašto DOO? Zato što za DOO ne važe javne nabavke i Zakon o javnim nabavkama. Znači, manimo se priče o platama, samo zaluđujemo građane. Partijske blagajne se pune preko javnih preduzeća ne zbog visokih plata, nego zbog javnih nabavki. Kada je Vlada, ta koju ste pominjali, a ne kažete čija je to Vlada, 2005. godine donela odluku da Državna lutrija Srbije bude DOO, ta vlada je donela odluku da to bude firma iz koje se finansira stranka koja postavlja direktora. Tako je do dan-danas. Otvorimo i podignimo pitanje Krišta, pitanje bilo kog direktora na sistemski nivo. Sistem proizvodi. Promenimo sistem. Gospoda iz vladajuće većine, a posebno iz DS-a, imaće vrlo brzo priliku u Skupštini grada Beograda, u sredu, da pokažu istinsku želju... (Predsednik: Vreme.) ...završavam, da se razbije partijska država kada dođe na dnevni red, a nadam se da će doći, smena pet direktora zdravstvenih ustanova. To će za vas, gospodo iz Demokratske stranke, biti dokaz da vi želite da se raščisti sa ovakvom praksom korupcije i kriminala, a ne priča o Krištu. Krišto je čir, infekcija se zove sistem. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Maraš, izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, gospođo Plavšić, stvarno ne znam zašto vam je ovo trebalo. Teško da ćete moći da objasnite, još sto puta da izađete, zbog čega vam je trebao ovakav nastup. Juče smo slušali vašeg predsednika partije u jednoj TV emisiji, a pretpostavljam da niko, ni iz vaše partije, nije verovao u ono što on govori. On se zalaže, kao i vi malopre ovde, za to da se ispitaju sve zloupotrebe i nepravilnosti. Mislim da je to krajnje licemerno. U jednoj stvari moram da se složim sa njim, to je on rekao juče, a ja sam to govorio i prošle nedelje – Vlada je odgovorna za pljačku, za zloupotrebe, za privilegije i sve ostalo u javnim preduzećima. Tačno, Vlada je odgovorna. Imate rešenje za to – ne da smanjite plate direktorima javnih preduzeća; šta ćemo sa onim što je bilo par godina unazad, šta ćemo sa svim mogućim privilegijama koje postoje? Lepo, kao i na Aerodromu, što je rekao juče vaš predsednik, konkurs u svakom javnom preduzeću i da više ne bude partijski plen. To je neka priča – plate su visoke. Nisu plate problem, problem su menadžerski dodaci, problem su bonusi i sve ostale privilegije koje imaju direktori javnih preduzeća koji su se, igrom slučaja, našli na tom mestu zato što su članovi određene partije ili rade za neku partiju. Onda vi dođete ovde i nama kažete da se vi zalažete za to da se sve zloupotrebe ispitaju. Kada? Za 20 godina? Šta smo čuli da je Vlada uradila? Malopre je gospodin Todorović rekao, a ja mu verujem, jer se ispostavilo kada je u pitanju priča vezana za Aerodrom da mu treba verovati, da budžetska inspekcija još nije ušla. Imate prosto rešenje: dajte prostorije Državnoj revizorskoj instituciji, dajte im ljude, da usvojimo poslovnik, pa da krenu po javnim preduzećima, pa da vidimo na koji način su ti menadžeri uspešni. Čovek je bio uspešan na Aerodromu zato što je dva puta u toku godine podigao takse, otpustio trećinu ljudi i sebi podigao bonuse. Mislim da u ovoj zemlji ne postoji osoba koja ne bi bila uspešna na takav način. I, on je reformisao. Sinoć smo imali prilike da čujemo toliko licemerja i neistine da ja mislim da će to zaista ući u anale. Onda vi ovde dođete, ničim izazvani, da nama držite lekciju i da kažete – ispričajte sve što znate, to bi bilo super. Ne treba samo da se ispriča, nego da svako u ovoj zemlji radi svoj posao, pa da nadležni organi odu u svako javno preduzeće: budžetska inspekcija, UBPOK, Državna revizorska institucija... samo jedan sekund... da ispitamo tako sve zloupotrebe i sve mahinacije koje su učinjene na štetu građana ove države unazad nekoliko godine.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik gospođa Snežana Plavšić, posle toga gospodin Lapčević.
Ja vidim da sam izazvala burnu reakciju mnogih poslaničkih grupa i jasno mi je, to je zato što mnogi, radeći zajedno, očekuju da će G17 plus ćutati i da će puštati da se oni jednostavno istutnje i da G17 plus ispadne ono što oni žele da ispadne – stranka koja ima najveće pretenzije na novac itd. Ja ću vam odmah reći – to je tačno. Mi smo se oduvek bavili novcem i ekonomijom i kada se G17 plus bavio novcem i ekonomijom u ovoj državi stanje je na tom planu bilo jako stabilno, kao što znate. Neću da ponavljam koji su sve rezultati G17 plus i da se G17 plus uvek, i sada, gospodine, zalagao za borbu protiv kriminala i korupcije, kako u svojim redovima, tako i u svim ostalim. Nemojte sada da se međusobno prozivamo. Ja ću reći sve što znam. Ne mogu reći sve što znam, ali ću da kažem ono što sam htela da kažem prvi put. Nemojte me vi prozivati da ja to neću da kažem, ali nemojte mi, molim vas, ni vi držati predavanje. Znači, vaš predsednik stranke nije lik koji može da stane iza onoga što vi govorite. Vi možda jeste. Ali, znate li u čemu se razlikuju moj predsednik stranke i vaš predsednik stranke? Prvo u tome što predsednik moje stranke ima brojne rezultate koji su podigli nivo ekonomije ove države. Zbog toga što je on najbolji ministar finansija u svetu [[žagor]] , zbog toga što je glasovima građana Srbije izabran kao neko ko je najviše doprineo ekonomskim reformama i zbog toga što je proglašen "Najevropljaninom" u jednoj godini na polju ekonomije. Nemojte da o tome sada pričamo vi i ja, ja vas molim, i nemojte da se otvara bezbroj afera, koje sigurno neki ljudi i u vašoj stranci i u mojoj stranci imaju na svojim plećima. Što se tiče onih koji vode G17 plus, sigurno je da nije tako i sigurno je da se ovde radi o jednom teškom pokušaju da se jedan čovek i jedna stranka potpuno marginalizuju. Samo, to im neće poći za rukom, kao što nije nikada do sada pošlo za rukom. Vama, gospodine, želim da postavim jedno pitanje. Želim da postavim i poslaničko pitanje: da li je tačno i na koji način je gospodin Todorović došao do stana i kuće u Ulici kneginje Zorke (bivša Ivana Milutinovića), koju je pokojni Marko Ristić zaveštao kao legat gradu Beogradu? Samo želim da postavim poslaničko pitanje da li je to tačno, ne tvrdim ništa. Od vas tražim da ovde izađete pred nas i kažete da li ste osuđivani, pod broj jedan. Pod broj dva, da li se za druga krivična dela zaklanjate iza poslaničkog imuniteta?
Gospodo poslanici, ja ću vas zamoliti, pre svega, da kada se javite po Poslovniku kažete koji član reklamirate. To je neki minimum, da kažem, poslaničke pristojnosti. To je prvo. Drugo, ja bih vas zaista zamolila da se vratimo dnevnom redu. Gospođa Janković već dosta dugo čeka. Izvolite, imate reč, ali vas molim da mi pomognete da se vratimo na dnevni red.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Plavšić, ostao sam dužan još neke odgovore. Tačno je, osuđen sam zato što je radnik Autoprevozničke zadruge "Beoprevoz" isplatio jednu isplatu preko omladinske zadruge, a ja sam kao odgovorno lice snosio odgovornost za to, i tu je situacija potpuno čista. Nikada to nisam krio, niti se to pitanje postavlja. (Vjerica Radeta, sa mesta: Koje godine?) To je bilo 1989. godine. (Vjerica Radeta, sa mesta: To je zastarelo.) Nema veze, kada je političar u pitanju nema zastarelih dela i ja se slažem. Sada odgovaram na ono vaše prvo pitanje – da se odrede kriterijumi ko može biti poslanik, ko može biti funkcioner ili bilo šta. Ja se potpuno slažem; da li ćete to da uradite da to bude po zakonu ili na neki drugi način, i oni koji odgovaraju tim kriterijumima mogu da prođu, oni koji ne odgovaraju ne mogu, tu sam potpuno saglasan što se vas tiče. Ali, postavljam vam pitanje odakle vama moral da postavljate pitanja opozicionom poslaniku kada ste bili u Vladi sa ljudima, ja neću da pominjem imena, ali vi znate, koji su krivično osuđivani takođe, a bili su u toj istoj vladi? Znači, nešto kod vas ipak, gospođo Plavšić, ne štima. Dolazimo polako do svega, ništa ne brinite. Ja na neki način osećam i mislim da nije pošteno da sav odijum nezadovoljstva bude okrenut prema G17. Ništa manji lopovi nisu ni ovi iz "žutog preduzeća". Oni hoće sada sa vama da se obračunaju zato što imaju rezervu i vi im sada dobro dođete da bi se na neki način pred javnošću oprali i da bi građanima Srbije rekli kako hoće da se uhvate u koštac sa kriminalom i korupcijom. Što se tiče stana, gospođo Plavšić, ja bih voleo da je moj, nije sporno. Nažalost, nije moj. Ta informacija je prvi put izašla 2000. godine u predizbornoj kampanji, kao što uvek izlaze lažne informacije u predizbornoj kampanji. Vi to jednostavno možete da proverite. Između ostalog, da vas obavestim, ja sam već neke procese za lažne izjave dobio. Za ovo što je izašlo u "Presu" takođe ću pokušati, u skladu sa mojim pravima, sa našim zakonodavstvom, da pokažem da je bila laž. Prema tome, ja ne bežim od toga da se otvori pojedinačno pitanje za koga god hoćete, ali meni postavljate pitanje da li se ja štitim imunitetom. Gospođo Plavšić, imate li vi poslanike u Administrativnom odboru? (Predsednik: Vreme.) Hoćete da kažete da onaj ko trenutno vrši tu funkciju zloupotrebljava svoj položaj, pa neće da iznese pred poslanike činjenicu da protiv Dragana Todorovića postoji bilo kakva krivična prijava? Nema, gospođo Plavšić, nema, na vašu žalost. To što ste se vi služili lažima i dezinformacijama samo vam se vraća kao bumerang. Nego, zbog ravnoteže,u vezi sa onim što je obećao Mlađan Dinkić, krenite vi sa ovim preduzećima gde je "žuto preduzeće" na vlasti, čisto da promešamo karte, biće interesantnije.
Ima reč potpredsednik Skupštine gospođa Judita Popović.
Poštovana predsednice, poštovana ministarka, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, po poslednjim podacima sa plenarne sednice grupe zemalja za borbu protiv korupcije u organizaciji Saveta Evrope, koja je održana u oktobru 2008. godine, Srbija se nalazi na 85. mestu, zajedno sa Crnom Gorom, Albanijom, Indijom, Madagaskarom, Panamom i Senegalom. Društvo odlično. Prošle godine Srbija je bila na 79. mestu, znači, popravili smo svoj položaj za celih šest mesta po indeksu korupcije. Šta to znači? To znači da mi i dalje klizimo nadole i dalje propadamo. Šta to znači? Da imamo ozbiljne probleme u javnom sektoru, u javnim preduzećima. U poslednjih nekoliko nedelja mi stalno ukazujemo na činjenicu da postoje velike zloupotrebe i korupcija u javnim preduzećima, i to: Elektroprivreda, NIS, Telekom, železnice, aerodrom. Mi nismo dobili relevantne odgovore, niti se pokazalo da se nešto radi da se zaustave te zloupotrebe i korupcija. Govorim o te dve reči - zloupotreba i korupcija, vi to možete nazvati kako hoćete, rezultat je taj; moramo sistemski da rešavamo problem, a ne samo da smanjujemo plate direktorima. Normalno, treba im smanjiti, jer smatram da u ovoj državi niko toliko ne radi da bi zaista mogao da zaradi te enormne iznose koji se isplaćuju direktorima javnih preduzeća. Prema tome, ako se radi o enormnim iznosima, ti iznosi nisu zarađeni, a ako nisu zarađeni, onda su dobijeni po nekom drugom osnovu. Dakle, sve dok ne budemo imali završni račun budžeta Republike Srbije svake godine da o tome u Skupštini raspravljamo, dok ne budemo imali Državnu revizorsku instituciju koja ima prostorije gde će da radi, koja ima radne stolove na kojima će da radi, koja će imati svoje ljude i svoj poslovnik, dakle proceduru po kojoj će da radi, mi nećemo imati rešen problem korupcije i zloupotreba. Na koji način rešiti nastalu situaciju? Mi smo dobili jedan odgovor od Vlade da će učiniti sve, da će neke kontrole ući. Za sada nemamo dokaze da je to zaista urađeno. Ukoliko se samo fokusiramo na taj aerodrom, ništa nismo uradili. Aerodrom ne sme da se ispusti iz vida, međutim, treba i ostala javna preduzeća da se kontrolišu i da se proveri ko šta i koliko radi, koliko uzima i koliko daje svojim partijskim drugovima i drugaricama.
Ima reč gospođa Aleksandra Janković, zatim gospodin Lapčević, Tomislav Ljubenović, pa gospodin Maraš i tako redom.
Baš mi je drago da smo konačno videli ko ovde pravi opstrukciju u Skupštini. Znači, izlaganje gospođe iz G 17 je dovelo do digresije od sat vremena, tako da ne znam da li se uopšte sećate šta je bilo na dnevnom redu. Na dnevnom redu je još uvek Predlog zakona o javnom tužilaštvu, član 102. stav 3. Amandman su podneli članovi Nove Srbije. Naravno da se iz godišnjih i periodičnih izveštaja o radu, kao i pregledom rada javnih tužilaštava, utvrđuje uspešnost rada samog tužilaštva u celini. Isto tako, nužno je da se posebno proveri i rad glavnog tužioca i zamenika javnog tužioca. Svakako da postoje pokazatelji koji su pravo merilo za pravilno ocenjivanje i vrednovanje rada nekog pojedinca ili ustanove. Ako nam je cilj, a nama iz Nove Srbije jeste, profesionalizacija, samostalnost i kreativnost u radu, kao i preuzimanje lične odgovornosti za preduzete akcije i njihov rezultat, onda je to opštevažeće načelo – u finansijama, sudstvu, tužilaštvu, prosveti, zdravstvu, ali i kulturi. Bez ikakve ideje da diskriminišemo one koji su od nas različiti, ma kako nam daleki bili njihovi životni putevi i izbori, mi iz Nove Srbije nikada nismo pokazivali rasnu, versku, nacionalnu, psihoseksualnu netrpeljivost, i to ne zato što smo tolerantni, već zato što znamo da u prirodi srpskog hrišćanskog bića nije agresivnost i mržnja. Imamo mi razumevanja za raznorazne ljudske slabosti. Da mali Krišto nije bio tako bahat i infantilan, mi bismo mogli da se sažalimo na jednog mladog čoveka koji je potpuno izgubio kompas i prešao na stranu tame. Imali bismo, da nije te iste nekritičnosti i odsustva empatije prema sopstvenom narodu koji nema para da plati grejanje, telefon i komunalije, i nekakvog razumevanja za Krištovog profesionalnog tata Mlađu, koji ga je juče u "Utisku nedelje" pravdao tako što je rekao da je "mali od Aerodroma" povećao promet na Aerodromu. Naravno da jeste. Osim što većina zaposlenih na tom istom aerodromu zna da je to zbog ljudi koji su dolazili na Eurosong. To znači da je Krišto bio dužan, a i moralno obavezan da svoj bonus ustupi, ili velikim delom dodeli, pobednici Evrovizije Mariji Šerifović. Naravno, o tome ni on ni Mlađa nisu razmišljali. No, Krišta i Mlađu na stranu. Ako stvarno težimo profesionalizmu i kreativnosti u radu, mislim da nama, a i građanima Srbije Ministarstvo kulture duguje objašnjenje za jednu od svojih nedavnih odluka. Naime, na nedavnom konkursu za projekte u oblasti informisanja Ministarstvo kulture dodelilo je 256.500 dinara portalu nevladine organizacije "Kvirija centar", koji promoviše prava homoseksualne populacije. U dva navrata ukupno su, kako je zvanično saopšteno, podeljena 42 miliona dinara za dela koja doprinose pravovremenom i objektivnom informisanju i medijskom pluralizmu. Dušan Radulović, glavni i odgovorni urednik Radio Beograda, bio je jedan od pet ravnopravnih članova komisije koja je većala o projektima pristiglim na konkurs za dodelu novca iz Fonda kulture i informisanja, tačnije za ove druge – projekte u vezi sa informisanjem. Projekata je bilo sigurno oko 200. Izbor je napravljen pre dva meseca, a sada je ta odluka postala izvršna, objašnjava Radulović. Smatrali smo da internet sajt "Kvirija centar" (vodite računa, reč je o sajtu koji promoviše prava homoseksualne populacije), kako je navedeno u prijavi, ima za cilj širenje saradnje, može da koristi razumevanju u sredini koja ima homofobije. Dopis je bio intoniran tako da nas je ubedio da portal može da pomogne da se ljudi bolje upoznaju sa sugrađanima koji žive pokraj njih, a imaju sva prava dok ne počnu da ugrožavaju druge. Odlučivao je kvalitet projekta, izgled portala, dostupan svakome, bez agresivnosti koju organizacije te vrste ponekad imaju. Dakle, jedna stvar em savremena, em potrebna ovom našem društvu. Ipak, on nije želeo da otkriva imena svojih kolega sa kojima je delio odgovornost za deobu kulturnog dinara. U Ministarstvu kulture sve je transparentno, komisija je radila javno, pa se zna da su, sem Radulovića, novac za projekte, od onih za lokalne medije do "Kvirijinog" sajta, inače "nisovi" i "usovi" predstavnici, raspodeljivali još Ivica Milosavljević, Mirko Miletić, Miroslav Kos i Vera Barišić. Inače, "Kvirija" je osnovana 2001. godine kao radna grupa pri Socijaldemokratskoj omladini SDU, čiji je cilj bila jednakost LGBT pred zakonom. To LGBT je skraćenica koja podrazumeva povezanost gejeva, lezbijki, biseksualnih i transseksualnih osoba, šta god to značilo. Em jednaki, em sada dobiše i tri hiljade evra. Za početak zvuči evropski. Još malo više o "Kvirija centru", tek transparentnosti radi: "Kvirija Srbija" veb portal je dugogodišnji projekt "Kvirija centra" koji je namenjen gej, lezbijskoj, biseksualnoj, transseksualnoj i transrodnoj populaciji sa teritorije Republike Srbije i iz dijaspore, to je veoma važno, koji svakodnevno informiše o gej dešavanjima u zemlji i svetu, kao i o gej-lezbijskoj kulturi i umetnosti. Portal je neprofitnog karaktera, možete da zamislite, i promoviše aktivnosti gej-lezbijskih nevladinih organizacija, filmove, štampana izdanja, festivale, kulturna dešavanja, pozorišne predstave i ostala dešavanja koja mogu biti interesantna gej-lezbijskoj populaciji. Cilj "Kvirija Srbija" veb portala je da informiše gej-lezbijsku populaciju i poveća njenu vidljivost. Ono što je zanimljivo jeste da ovo nije prvi put da "Kvirija Srbija" veb portal dobija finansijsku podršku Ministarstva kulture. Prvi put je odobrena krajem 2003. godine u iznosu od 100.000 dinara, dok je ministar kulture bio Branislav Lečić. Finansijska sredstva nikad nisu uplaćena jer je došlo do promene vlasti i novo ministarstvo, na čelu sa Draganom Kojadinovićem, taj konkurs je poništilo. Savetnik ministra kulture Bora Đorđević je u medijima nakon toga izjavio da mu ne pada na pamet da daje pare za pedere. Ovog puta, sada, Ministarstvo kulture je potpisalo ugovor sa "Kvirijacentrom" i finansijska sredstva su uplaćena. Ovo je veliki korak za gej-lezbijsku populaciju u Srbiji, koja po prvi put dobija finansijsku podršku od strane države koju i oni finansiraju kroz poreze i doprinose, a koja do sada nije mnogo činila na poštovanju gej-lezbijskih prava. Uz dužno poštovanje prema poreskim obveznicima gej-lezbijske populacije, koji kažu da ih ima oko 9%, ostaje pitanje kako će Vlada i Ministarstvo kulture ispuniti obaveze i obećanja prema 91% poreskih obveznika heteroseksualno orijentisane populacije? Svojevremeno je bilo prigovora iz LSDV-a da ne treba finansirati obnovu manastira Hilandar posle požara. U isto vreme, vodilo se računa o poštovanju svakog, pa i pravopisnog prava gej populacije. Ne daj bože da neko upotrebi onu čuvenu reč koja počinje sa "p", ima pet slova, završava se sa "r", haos bi bio. Televizijske emisije na javnom servisu su se skidale zbog takvih reči, jer ugrožavaju Ustavom garantovana prava homoseksualaca. Da ne spominjemo augmentative tipa "p" pa na kraju "čine", ili eufemizme tipa - pozadinci, rade na baterije i slično. Takva zaštita ljudskih prava poreskih obveznika je sasvim u redu, ali se postavlja pitanje šta ćemo raditi sa zaštitom ljudskih prava i građanskih sloboda pedofila, zoofila, nekrofila, koji takođe uredno plaćaju porez? Gde je ta granica i da li će Ministarstvo kulture dati novac za projekte, recimo, kozoljubaca koji žive pokraj nas, a diskriminisani su od onih koji vole ljude i to suprotnog pola? Da li stvarno treba da pravimo parade heteroseksualaca da bi se Vlada i nas setila? Zar je potrebno da preko 1,5 miliona nezaposlenih u Srbiji postanu gejevi, pa da ih neko ministarstvo uvrsti u razmatranje? Hoće li penzioneri morati da postanu pederi, pa da dobiju više od 10% povećanja penzije? Da li će heteroseksualna populacija, samo na račun svoje orijentacije, dobiti otpis duga, manju ratu kredita, jeftinije lekove? Ne, i to je ispravno. Ali, toliko je ispravno da ni gej orijentacija ne bude ni propusnica, ni ulaznica za svet privilegovanih. Ako već treba da se udvaramo EU, može to i uspravno, a ne na kolenima.
Ovo je očigledno bila rasprava o amandmanu. Mojom greškom je shvaćeno pogrešno. Gospodin Lapčević ima reč. Zatim gospodin Maraš, Krasić, Batić.
Poštovana predsedavajuća, javljam se u skladu sa Poslovnikom, čl. 225. i 226, i postavljam pitanje predsedniku Vlade – šta će biti i kada će Državna revizorska institucija konačno dobiti prostor i useliti se u njega? Pre više od mesec dana predsednik Vlade Srbije Mirko Cvetković, ili se bar tako predstavlja u javnosti, izjavio je da je rešen problem Državne revizorske institucije i da je dodeljen prostor toj instituciji, da ona sada može da počne da radi i da kontroliše sve državne institucije i da više tog problema neće biti. Od te njegove izjave prošlo je više od mesec dana. Naravno, prostor nije dodeljen, bar se institucija nije uselila u njega. Pouzdano znam da se jedan ministar u Vladi, član te iste vlade, nalazi u tom prostoru i ne želi da izađe iz tog prostora. Očigledno je da sama Vlada ne želi da pruži uslove toj nezavisnoj instituciji kako bi mogla da bude kontrolisana. Vlada, ministarstva, javna preduzeća i ustanove treba da budu kontrolisani od strane jedne nezavisne institucije, ali to naravno ne mogu dok joj izvršna vlast ne dodeli adekvatne uslove za rad, opremu i sve ono što joj sleduje. Juče smo takođe čuli od potpredsednika Vlade da je na čuvenom aerodromu bio jedan fantastičan menadžer koji je napravio ogroman profit i po tom osnovu on ima prava da sebi dodeli veliki bonus, a napravio je profit tako što je vodio jedno teško javno preduzeće koje ima ogromnu konkurenciju na tržištu, gde građani Srbije mogu da izaberu na koji će aerodrom da idu kada žele negde da lete i na koji će aerodrom da slete, kada ima kontrolu od same Vlade i osnivača kolike će takse biti na tom aerodromu pa se jedva izborio za onih 18 evra takse po putniku i jedva se izborio sa oštrom konkurencijom od nula aerodroma van Beograda, pa po tom osnovu valjda čovek može sebe da nagradi, jer je napravio profitabilno preduzeće. Baš iz tih razloga pitam premijera i čitavu Vladu dokle će više da izvrgava ruglu Državnu revizorsku instituciju, kontrolu javnih finansija i kada će da dodeli taj prostor, da obezbedi uslove za rad kako bi ovakve stvari sišle sa dnevnog reda Skupštine i kako bismo se vratili nekom normalnom radu. Na ovaj način, posredno ili direktno, vladajuća koalicija ... (Predsednik: Vreme.) ... i sama Vlada utiču da se vrši opstrukcija rada Skupštine. Hvala.
Narodni poslanik Slobodan Maraš, pa zatim gospodin Zoran Krasić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka... Gospođo Plavšić, u pravu ste, nema sličnosti između predsednika moje partije i predsednika vaše stranke, osim jedne male, a to je medijska hajka, odnosno medijski linč. Samo, velika je razlika u tome što je predsednik moje partije već pet godina izložen medijskom linču i hajci. U tome je učestvovao, kao kreator, Mlađan Dinkić, a to što se njemu sada kao bumerang vraća sve ono što je radio 2003, 2004. i 2005. godine drugima, to je njegov problem. Kad već hoćete da se igramo istine, stručnost ispred politike, šta je preporučilo, po stručnosti, gospodina Miloša Milankovića da bude direktor Elektromreže Srbije? To što je kao direktor Srbijagasa uveo posrednika u trgovini gasom 2006. godine? Je l' to ta stručnost o kojoj vi pričate? Rekli ste da ovde gubimo dragoceno vreme kada je u pitanju rad Narodne skupštine. Sada ću nešto da vam pročitam, Akcioni plan za usklađivanje zakona Republike Srbije sa propisima EU. Sada slušajte koji zakoni su neophodni i koji zakoni bi bili ovde uvedeni, a vi ste šest ili sedam meseci, i u prošloj i u ovoj vladi, delili plen oko javnih preduzeća i gombali se ko će da uzme koje javno preduzeće, a niste ove zakone doneli pred Skupštinu: zakon o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti konkurencije; zakon o kontroli državne pomoći; zakon o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti potrošača; zakon o potrošačkim kreditima; zakon o opštoj bezbednosti proizvoda; zakon o bezbednosti hrane; zakon o sredstvima za ishranu bilja; zakon o sredstvima za zaštitu bilja; zakon o vodama; zakon o vinu; zakon o poljoprivredi; zakon o zaštiti biljnih sorti; zakon o zdravlju bilja; zakon o izmenama i dopunama Zakona o energetici; zakon o cevovodnom transportu tečnih i gasovitih ugljovodonika; zakon o prevozu putnika u drumskom saobraćaju; zakon o prevozu tereta u drumskom saobraćaju; zakon o bezbednosti saobraćaja na putevima; zakon o bezbednosti železničkog saobraćaja; zakon o vazdušnom saobraćaju; zakon o izmenama i dopunama Zakona o obligacionim odnosima i osnovanost svojinskih odnosa u vazdušnom saobraćaju; zakon o prevozu opasnih materija; zakon o upravljanju hemikalijama; zakon o biocidima; zakon o ambalaži i ambalažnom otpadu; zakon o zaštiti prirode; zakon o zaštiti vazduha; zakon o zaštiti od nejonizujućih zračenja; zakon o zaštiti od jonizujućih zračenja; zakon o upravljanju otpadom; zakon o zaštiti i održivom korišćenju ribljeg fonda, ne znam da li ću imati vremena sve da pročitam, zakon o trgovini; zakon o obaveznom osiguranju u saobraćaju ... (Predsednik: Prošla su tri minuta.) Potpuno ste u pravu. Čujem da neko viče - tako je, ali ima još deset puta da se javim, pa verujem da ću u 30 minuta sve zakone koje je trebalo da stavite pred narodne poslanike a koji su deo Akcionog plana za usklađivanje...
Gospodin Krasić ima reč, po Poslovniku.
Gospođo Đukić-Dejanović, baš je dobro što teče ovako lep dijalog, ali je stvarno loše što sada samo gospođa Plavšić izlazi ovde, verovatno poslednja osoba u G17 plus na koju bi neko mogao da se naljuti sa ove strane. Ona je to shvatila. Možda je i poenta u tome da baš Sneška brani G17 plus. Međutim, stičem utisak da vi niste gledali sinoć emisiju. Ja sam pohvalio Mlađana Dinkića više puta; on je prvi put u životu pokazao veliku dozu iskrenosti. Doduše, bio je i strah u pitanju, ali i iskrenost. Da vas obavestim, u petak i subotu su se on i Boris Tadić pomirili. Nema više problema. Vidite i sami, ovi vaši koalicioni partneri iz "žutog preduzeća" se ne javljaju. Oni računaju - ako vi izginete na ovoj temi, oni će da prežive. Neće. Tu je mali problem, što neće da prežive, sve se to vezuje za njih. Vrana vrani oči ne vadi. Naravno da u toj srazmeri u kojoj su zastupljeni u ovoj koaliciji njima najviše pripada. Vi ste jedva prešli taj cenzus, odnosno išli ste sada zajedno, imate neku internu raspodelu, vi ste uzeli nešto, ali oni imaju najviše. Znači, građani, sve ovo što se priča za G17 odmah množite sa koeficijentom tri, to je stvarno stanje kod Demokratske stranke. Ne mogu oni da se izvade. Samo je bitno da gledate RTS, Drugi kanal, da pratite zasedanja Narodne skupštine, jer tu možete direktno da čujete i vidite kakva je stvarnost u Srbiji. Ne čitajte novine. Tamo sve muvaju, petljaju, zavisi od Đilasa i ovih reklama itd. Gledajte RTS, Drugi program. Kamo sreće da imamo prenos do deset sati, od deset sati nastupa Vojislav Šešelj i tu ćete, gospođo Plavšić, da vidite da ste napravili pogrešnu paralelu, pogrešno upoređivanje. Znate, gospođo Plavšić, da vam ja sada objasnim: ako uzmete od Urala, pa krenete prema Atlantiku, možete da vidite EU i - veliku Srbiju. Ono što nije ušlo u EU, to je velika Srbija. Naravno, ja preuzimam veliki rizik da me predstavnik američke ambasade, ideolog Demokratske stranke i bliski saradnik Borisa Tadića, gospodin "sledimo viziju", Srđan Milivojević ne prozove, pa da kaže da to nije tačno, da on to nije zamislio tako, ali je bitno da ova rasprava ide. Kao što vidite, malo-pomalo izlazi nešto što građani vide, osećaju, a ne mogu da ga definišu. Mlađan Dinkić je juče lepu rečenicu rekao – moram da zavedem u G17 red, svi oni što su čekali nisu zbog ideologije, nego zbog para, lopuže jedne. To mi njemu pričamo već nekoliko godina. Slušajte nas, ljudi. Najprimitivnije, najprostije je ovo što radi Demokratska stranka: glasaju iz Bodruma, glasaju iz Soluna, lažu na izborima, varaju EU, varaju Srbiju, varaju Srbe, sad menjaju Kumanovski sporazum. To je najprimitivnije, to je anticivilizacijski što radi Demokratska stranka. I sada ćemo mi da se svađamo sa vama? Ne, Zakon o javnom tužilaštvu je ovde da isteramo zeca iz šume.
Gospodin Zoran Ostojić.
Predsednice, ministarka, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, izgleda da se ova situacija ovog Krišta razvija tako da se dešava nešto čudno. Sada smo čuli od gospodina Krasića da je i Albanija potencijalno u velikoj Srbiji, pošto Albanija nije članica EU, ali nije to tema. Gospođo Kolundžija, zaista mi je ponekad žao što gubimo vreme i što vi trpite nekakav pritisak i kritiku, koju trpite sa pravom jer imate koalicionog partnera koga ste nasledili. Suština je, ovo pričam samo zbog građana, posle Zorana Đinđića, u prvoj vladi Vojislava Koštunice i feudalizaciji ministarstava, tada je to napravljeno sa partijskom državom. Ne kažem da pre toga nije postojala, a posebno pre 2000. godine, ali od onog trenutka kada jedna partija dobija po vertikali ministarstva tada faktički dobija odrešene ruke da ta ministarstva budu blagajna te partije, ne kroz plate. Ovde je sa platama Krišta i sa bonusima obmana, da bi se sakrilo pljačkanje građana Srbije i narodnih para kroz javna preduzeća. Zato ja ponavljam da ako svi za to (a po diskusijama bi se reklo da smo svi) da se sa takvom praksom prekine, ako je raspoloženje javnosti u ovom trenutku zaista da se sa takvom praksom prekine, onda treba da učinimo da se zaista sa takvom praksom prekine. Ponavljam, vrlo brzo u gradskoj skupštini će se diskutovati i biće na dnevnom redu smena ili razrešenje pet direktora zdravstvenih ustanova u Beogradu. Tada ću, gospodo radikali, ako vam je draže - braćo i sestre radikali, videti i vaše odbornike u Skupštini grada, od kojih će možda zavisiti kvorum. Možda vladajuća većina neće moći da obezbedi kvorum, jer jedan direktor ili dva direktora pripadaju onome što danas jeste vlast u gradu. Tada ćemo videti da li, kada predsednik Vlade Boris Tadić kaže da Krišto treba da ode jer je neumeren, bezobrazan i nemoralan, ali očigledno predsednik Tadić kaže da nije kršio zakon, taj princip važi u gradu Beogradu, jer sekretarka za zdravstvo gospođa Dragana Jovanović upravo iz tih razloga traži smenu pet direktora. Ne kao što oni pokušavaju kroz plaćene pi-ar oglase, agencije i saopštenja za koja su odvojili 10.000 evra da pokažu kako su oni namenski trošili sredstva ili je Krišto namenski trošio sredstva, koja je, kako Dinkić reče, Vlada odobrila, nego nedomaćinski. Ako u ovom trenutku svako ko ode u bolnicu i vidi kakva je beda u tim bolnicama, a gospođo Popović, kada je u pitanju zdravstvo, Srbija je po korupciji na četvrtom mestu u svetu, po istraživanjima Svetske banke... Tada ćemo videti licemerje ili doslednost u borbi protiv korupcije i predsednika Demokratske stranke, koji je i predsednik države, i predsednik partije i predsednik Vlade, ili je to samo Krišto; i vi često, pominjući mu toliko ime, amnestirate mnoge druge i pomažete da se prikrije sistemska korupcija koja postoji u Srbiji, koju proizvodi sistem.
Gospodin Marković, zatim Jovan Nešović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana u sedište SRS na Magistratskom trgu stižu ogromne količine dokaznog materijala o mnogim aferama u Srbiji. Ja sa ove govornice obećavam građanima koji nam dostavljaju dokumenta da će sve afere biti otvorene sa ove skupštinske govornice, pa ćemo raspravljati o tome kako je Luka Beograd prodata za 40 miliona evra, a da je u to vreme na računima Luke Beograd bilo 42,5 miliona evra. Dakle, čovek kupio Luku Beograd džabe i dobio još dva i po miliona evra da se troškari. Ovo što se dešava u vezi sa Aerodromom Beograd, to je samo zrno; inače, čitav organizovani kriminal je upravo na toj relaciji, nešto je Surčin, izgleda, pogodan za razvoj tih... Dakle, ne samo Aerodrom Beograd, nego su i Kontrola leta i Direktorat civilnog vazduhoplovstva umreženi; kad pročitam ovu dokumentaciju videćete mesto svakoga od njih u toj igranci. Direktorat civilnog vazduhoplovstva – organ državne uprave koji ne privređuje. Generalni direktor DCV-a Milan Moković i zamenik generalnog direktora DCV-a Dragan Trgovčević imaju plate od preko sedam hiljada evra, doduše, u dinarskoj protivvrednosti jer još nismo prešli na evro. Pet izvršilaca direktora sektora DCV-a, Balinovac Zoran, novi generalni sekretar, izmišljeno radno mesto, otkako postoji DCV nije postojalo, Jovanović Predrag, Ležajić Milan, Čizmakov Mirjana, Radosavljević Zorica, imaju plate od preko pet hiljada evra, u dinarskoj protivvrednosti. Svi napred navedeni imaju službene automobile marke "škoda oktavija", "fabija" i koriste ih u privatne svrhe, a svi troškovi automobila idu na račun Direktorata civilnog vazduhoplovstva. Milan Moković, postavljen na predlog Nikole Stankova, i Demokratske stranke naravno, 18. decembra 2007. godine. Iako je iskoristio godišnji odmor, zamenik generalnog direktora Dragan Trgovčević potpisao, i isplaćeno mu je oko sedam hiljada evra, u dinarskoj protivvrednosti, odmah je prešao u Direktorat. Aligrudić je Mokovića optuživao da je takođe uzeo otpremninu iz JAT-a u iznosu od deset hiljada evra. (Predsednik: Vreme, gospodine Markoviću.) Izvinjavam se, javiću se ponovo.
Gospodin Jovan Nešović ima reč po Poslovniku.
Poštovana koleginice i kolege poslanici, reklamiram povredu dva člana Poslovnika, člana 104. i člana 225. Postaviću jedno pitanje. Zaista mislim da poslanici treba da se sa uvažavanjem obraćaju jedni drugima. Nemoralno je i neljudski nazvati lopovima članove G17 plus, a to znači poslanike koji sede ovde. Zaista sam siguran da svi ovi ljudi koji sede ovde ispred G17 plus... i u svoje lično ime, uvek u životu sam bio korektan i nikada nisam bio lopov. Iznošenje takvih stvari ne doliči Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zaista tako nešto nema smisla. Član 225. kaže da narodni poslanici imaju pravo da budu obavešteni o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Mi danas ovde mnogo govorimo o tome kako se troše državne pare, kako se državna imovina uzurpira, kako se koriste položaji, odnosno javne funkcije koje se obavljaju. Hteo bih da postavim samo jedno pitanje Vladi Republike Srbije. Da li je stan u Ulici prote Mateje broj 47, stan broj 3, bio vlasništvo Vlade Republike Srbije? Ko sada u tom stanu živi? Na osnovu koje odluke je u tom stanu sada? Da li je 1998. godine plaćeno renoviranje, debelo, tog stana? Da li je to renoviranje plaćeno iz budžeta Vlade Republike Srbije? To mi je važno, ponavljam još jednom, za obavljanje funkcije narodnog poslanika i mislim da će biti vrlo zanimljivo da i drugi poslanici dobiju taj odgovor. Mislim da sam dobio dobru informaciju koji je broj stana. Što se tiče ovih priča o tonama materijala koji stiže u jednu stranku o nekim aferama, stvarima koje su nedozvoljene, želeo bih samo da uputim jedan savet: nemojte od siline tih tona materijala da potonete, kao što ste potonuli u Vrnjačkoj Banji ispod 5%, a to je opasno. Hvala.
Narodni poslanik Simo Vuković, a zatim Milan Avramović.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Molio bih predsednicu parlamenta da obezbedi dostojanstven rad ovog visokog doma, a pre svega rad poslanicima poslaničkog kluba G17 plus jer smo mi danima unazad izloženi najstrašnijem vređanju sa ove govornice. Ovaj dom treba da se vrati na put jednog predstavničkog doma, a ne prekog suda iz 1948. godine, jer ovde kako ko izlazi za govornicu, optužuje, blati ljude ne vodeći računa o tome da za to postoje i odgovarajuće institucije. Podsetio bih i kolege iz DSS-a, gospodina Lapčevića, koji kao da se ne seća, da su do pre nekoliko meseci bili u koaliciji sa G17 plus, te da na istom aerodromu u Beogradu, tom javnom preduzeću, njihov čovek i dan-danas sedi u upravnom odboru, a taj upravni odbor takođe treba da snosi odgovornost za poslovanje tog javnog preduzeća. Kolege iz LDP-a ovde pozivaju na to da usvajamo proevropske zakone. Naravno da će G17 plus biti poslednja stranka koja će opstruirati parlament i sprečiti donošenje zakona, ali jednom moramo da stanemo na put licemerstvu koje često reflektujete sa ove govornice. Podsetiću vas da ste bili stranka koja je prilikom formiranja koalicije u Beogradu tražila da se v.d. direktora "Beograd puta" imenuje pre svih direktora, a znate na čiji predlog – predlog LDP-a. U Apotekarsku ustanovu "Beograd" ste prvo vi uveli svoje ljude, a u isto vreme ste pričali o javnim konkursima. To se zove licemerstvo, gospodo. Pomenuto je ovde da li se G17 plus plaši da će nas isterati neko iz rupe kao pacove, i tako to slušamo danima. Mi se, gospodo, nikada nismo plašili, ali ako pokušavate da uvučete i poslanike G17 plus u tu kaljugu, nećete uspeti. Želeo bih i vama, gospodine Batiću, da kažem, pošto se obično pojavite ovde u udarnim terminima, iskusan ste, stari poslanik, da vi imate ponajmanje kredibiliteta da prozivate predsednika naše stranke gospodina Dinkića, jer ste promenili ne znam koju po redu stranku, a sa druge strane, ni ne znamo da li pripadate vladajućoj većini. Možete da se smejete koliko hoćete, ali vi ste osoba koja ima ponajmanje kredibiliteta u ovom parlamentu da bilo koga ocenjuje prema njegovom moralu. Zahvaljujem.
Molila bih da zaista malo poradimo na dostojanstvu Skupštine i atmosferi ovde, a to ćemo najbolje učiniti ako se vratimo na rad po amandmanima. Još nekoliko poslanika se javilo po Poslovniku. Reč ima Milan Avramović, a zatim gospodin Batić, pa Maraš, Lapčević, Ostojić, to je redosled.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o javnom tužilaštvu je na dnevnom redu. Mi se apsolutno slažemo da treba poštovati dnevni red, ali narodni poslanici opozicije, Srpske radikalne stranke moraju ovde da iznose popriličan broj zloupotreba i krađa na poslovima gde su funkcioneri uglavnom iz stranke G17 plus zbog toga što tužilaštvo ne radi svoj posao onako kako treba. Vi se sada ljutite. Dakle, dame i gospodo, ne možete se vi, poslanici G17 plus, pozivati na dnevni red, na dostojanstvo ove skupštine, jer pogledajte samo koliko učestvujete u radu ove skupštine i kroz predloge zakona, koliko ste amandmana podneli i koliko se puta prijavljujete da govorite; i uopšte, neka se uzme beleška iz ovog automata da se vidi koliko vas je prisutno, pa i sada, u sali, a pogotovo u protekle dve nedelje. Vi ste imali veću minutažu u nekim TV emisijama gde ste govorili o ovim zakonima, nego u samoj skupštini, a tražite da se držimo ovde dostojanstva i dnevnog reda. Gospodo iz G17 preduzeća, licemerje je ovo što radi Demokratska stranka, to što vas pušta u unakrsnu vatru, to što vi nosite svoj krst, a i to što znaju šta ste vi a ćute i trpe. To se zove licemerje. Podsetiću vas na par stvari. Dok ste bili u koaliciji sa DSS-om, omladina Demokratske stranke je iznela jedan flajer u kome je navela sve vaše afere. Taj flajer je delila po centru grada i, naravno, to su čak i priznali, nikada nisu demantovali. Ti isti danas sede sa vama na toj strani, u toj klupi. Podsetiću vas samo na par situacija. Evo flajera, fotokopirao sam ga, kaže – korupcija ispred svega, 21. 1. 2007. godine. Da vam ne čitam ove afere, državi Srbiji su one opštepoznate, ali tužilaštvo nikada nije dalo nijedan odgovor ni na jednu od ovih afera. Što se tiče materijala koji stiže u SRS, evo ovde imam krivičnu prijavu protiv Miloša Milankovića, vašeg člana, direktora "Elektromreže Srbije", koji je zloupotrebio svoj položaj, koji je zloupotrebio Zakon o javnim nabavkama i pribavio sebi više od 300.000 evra. Tu krivičnu prijavu sada drži tužilaštvo u fioci, skuplja prašinu, do onog trenutka dok se ovaj zakon ne usvoji, dok se ne izvrši reizbor, lustracija ili bilo šta drugo što sudijama i tužilaštvu odgovara. Izvinjavam se zbog prekoračenja. Nemojte se vi, nemoralni ljudi, pozivati na moral i nemojte vi koji ste neradnici da pozivate nas na rad.
Reč ima gospodin Batić. Izvolite.
Ima jedna poslovica koja kaže – ko o čemu, neko o nečemu. Dakle, 11 godina sam predsednik DHSS-a, ponosim se zbog toga što sam bio ministar pravde u Vladi Zorana Đinđića, što nikad nisam menjao stranu, ponosim se što nikad nisam bio član komunističke partije, srećan sam što se ne mogu porediti sa Mlađanom Dinkićem, jer to bi za mene bila bruka i sramota, uvreda i poniženje. Ono što sam imao da kažem govorio sam u vidu krivičnih prijava. Pomenuo sam neke od njih. Zašto se ne postupa po tim krivičnim prijavama? Ima još jedna krivična prijava – Nacionalna štedionica i Euroaksis banka. Šta je sa Nacionalnom štedionicom? Šta je sa pljačkom miliona državnih para? Šta je sa omogućavanjem tajkunima da se obogate preko Euroaksis banke, od koje su podigli kredit da kupe akcije Nacionalne štedionice, kupili akcije, prodali ih deset puta skuplje i bez svog dinara zaradili desetine miliona evra? Kada će zbog toga neko da sedne na optuženičku klupu? A podsećam vas šta je imovina Nacionalne štedionice: imovina službe platnog prometa ili nekadašnje SDK. To je krivično delo. Šta je sa krivičnom prijavom ako ne Vladana Batića, onda Predraga Đorđevića, našeg poslovnog čoveka sa Kipra, protiv istih tih ljudi? Stoji u fioci. Sve ono što sam govorio za pare sa Kipra je dokumentovano punom sobom pismenih dokaza koje sam dobio 19. novembra 2003. godine od tužioca Haškog tribunala Karle del Ponte. Šta je sa aferom "Japan tobacco"? Šta je sa učešćem u kompromitaciji Zorana Đinđića od strane vašeg predsednika preko tog istog "Japan tobacco"-a i preko kriminalne agencije FIA? Dakle, sve smo to sinoć videli u emisiji koja bi mogla da ima naslov "Političko samoubistvo sa predumišljajem". Pa vama, gospodo iz G17 plus, predlažem nešto drugo, umesto da izađete i kažete - stidimo se postupaka Bojana Krišta, želimo da taj bude isključen iz naše stranke, sve to je radio sa tom istom značkom sa kojom vi izlazite ovde i pokušavate, bez ikakvih argumenata, da omalovažite neke narodne poslanike. Hvala.
Narodni poslanik Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospođo ministarka, vi ste ovde malopre čuli da je podnet veliki broj krivičnih prijava. Bilo bi interesantno samo da proverite da li je neka od njih procesuirana i da li postoji postupak po nekoj od tih krivičnih prijava. Drago mi je što je gospodin iz G 17 izašao prvi put za ovu skupštinsku govornicu, ali mislim da ste pogrešno protumačili, pre svega, ono što smo mi iz LDP-a govorili. Niko ovde, ni jedan jedini put, nije uvredio niti na bilo koji način omalovažio predstavnike političke partije G17. Pokušali smo da vam damo put ka jednom izlazu, a to je da dozvolite Državnoj revizorskoj instituciji da radi svoj posao. Ne kažem vama lično, ali vladajuća većina (takav utisak stiče svako ko pokušava da razmišlja) opstruira delovanje Državne revizorske institucije. Ne kažem da je to od juče, to stoji na plećima DSS-a, kada je vodila Koštuničina vlada, dve vlade, tu priču i kada je Državna revizorska institucija postojala kao slovo na papiru. Birajte direktore putem konkursa. Nemojte da pokušavate da kroz napad sebi pravite odbranu. Pokušali smo i prethodne nedelje da vam ukažemo na to da se nešto jako loše dešava u javnim preduzećima. Vaš odgovor, u vidu onog što smo sinoć čuli na televiziji i ovoga što sada slušamo, zaista nije adekvatan situaciji. Treba da preuzmete odgovornost. Nije dovoljno proveriti, kako kaže vaš predsednik, članove upravnih odbora, pa videti ko ne radi u interesu partije, odnosno stranke koja ga je postavila, tačnije G17. Ne može se reći – e, taj čovek je uzeo otpremninu u Skijalištima, pa na Aerodromu, tu nešto nije u redu. To bi mogao svaki građanin ove države samo da je član, očito, G17 i da je u takvoj poziciji. Vi treba da se od takvih ljudi distancirate, a ne da napadate poslanike opozicije i da pokušavate da napravite situaciju koja je krajnje neprimerena, da neko ovde pokušava da pravi linč nad poslanicima G17. Naprotiv, vi niste bili ovde prošle nedelje u sali, bar velika većina vas, kada se o tome pričalo; niko nije upućivao vama bilo kakvu pretnju, ružnu reč ili tako nešto, nego smo tražili da se u ovoj državi poštuju zakoni, da u ovoj državi svaka institucija i nadležni organ radi svoj posao. Vaš doprinos svemu tome nije da, kao što je sinoć pričao vaš predsednik ili vi danas, licemerno pokušate da se branite, nego da, kao što sam rekao, dozvolite državnim institucijama da rade svoj posao. Onda ćemo videti da ste zaista mislili ono što ste rekli. Hvala.
Narodni poslanik gospodin Lapčević.
Replika na izlaganje gospodina Vukovića. Gospodine Vukoviću, nisam postavio pitanje ko je u Upravnom odboru Aerodroma, već sam pitao na osnovu čega je gospodin Krišto napravio veliki profit u toj ustanovi, jedinoj takvog tipa u zemlji, koja ima monopol. Pa, na osnovu tog monopola je napravljen profit i na osnovu toga što su određene astronomske takse na Aerodromu. Kada je Upravni odbor Aerodroma odobrio tolike bonuse za isplatu direktora? Nikada. To da li je neko član upravnog odbora ili nije... Pa, vi ste na vlasti bez DSS-a bar šest meseci, ako ne i više, zašto niste smenili te ljude? Uzgred rečeno, Upravni odbor nije odobrio nikakve bonuse za astronomske isplate Bojana Krišta. Kada sam već tu, moram da postavim jedno pitanje i Vladi i vama: da li je tačno da je Vlada prošle godine odobrila višemilionsku cifru kao pozajmicu Aerodromu, koja nije vraćena? Da li je po tom osnovu Aerodrom u plusu? Da li to znači, ako Aerodrom posluje kao monopolska institucija i ima velike takse, da sav prihod koji ostvari kao monopolska institucija treba da podele menadžeri između sebe? Ili možda nešto treba da se vrati u budžet? To su pitanja koja su prava i na koja tražim odgovor.
Gospodin Ostojić.
Predsednice, ministarka, koleginice i kolege, član 104, povreda dostojanstva Skupštine. Mi iz LDP-a kažemo da nije problem Krišto, jer da je problem jedan čovek u zemlji, on bi bio lako rešen. Problem je sistem, koji je napravljen da proizvodi Krišta. Kada jedan alav tako izleti onda se napravi džumbus. Verujem da je većina u vladajućoj koaliciji mnogo nesrećna zbog toga što je to izašlo, jer bi bilo sve mirno i spakovano, ili će biti spakovano kada se podele ta javna preduzeća. Ona se dele, otprilike, pola mandata. Možete da zamislite, poštovane kolege i koleginice i gledaoci koji nas gledate, šta se onda dešava u drugoj polovini mandata. U svakom slučaju, kada neko iz G17 pominje reč "licemerje", to je, otprilike, kao kada neko od radikala priča o ljubavi, miru i toleranciji. Baš ne ide. To je moje predubeđenje. Možda sam pogrešio, ali ja tako osećam, nemojte se ljutiti. Juče je vaš predsednik stranke rekao da iza ove kampanje stoje Rusi. Koliko znam, vi ste glasali, zajedno sa radikalima i sa svima onima iza nas, za onaj sporazum. Juče je vaš predsednik stranke rekao da je imao neki problem sa "Kurirom", sa onom štampanom stvari koja se prodaje na kioscima a nisu novine. Sećam se da je taj "Kurir" bio njegovo omiljeno štivo 2003, kada je rušio. To je licemerje. Samo da, zbog gledalaca, ne zbog vas, odgovorim na tu insinuaciju što se tiče učešća LDP-a u gradskoj vladi. Nismo mi, gospodine Vukoviću, tražili da se izabere zamenik direktora "Beograd puta", nego je gradska vlada, odnosno gradonačelnik tražio da se odmah izaberu uprave "Beograd puta", "Elektrana" i GSP-a, zbog zime i priprema za nadolazeću zimu. Druga preduzeća su mogla da čekaju. To je gospodin Đilas tražio. Drugo, kada je u pitanju Apotekarska ustanova, predsednik Upravnog odbora, koga je predložio LDP, a koji nije iz LDP-a, kao što ni gradska sekretarka za zdravstvo nije iz LDP-a, izabran je kada i 16 drugih predsednika upravnih odbora. Imaćete priliku da već na sledećoj sednici Skupštine grada Beograda pokažete koliko ste, zajedno sa svojim koalicionim partnerima sa kojima ste išli na listu, Demokratskom strankom, zaista posvećeni razbijanju partijske države, razbijanju monopola. Da budem pošten, to što smo tražili Apotekarsku ustanovu, da imamo uticaj preko nestranačke ličnosti, to je zbog toga što je oko lekova i zdravstva tolika korupcija i kriminal da Svetska zdravstvena organizacija i Svetska banka kažu da smo tu četvrti na svetu. Prema tome, doći ćemo mi i do lekova. Doći ćemo i do toga ko drži Jakšića i Ivanovića, koji su operisali 16.000 Srba iz severne Mitrovice. To nisu samo Koštunica, Samardžić i oni koji su politički prisutni, nego onaj ko je zadužen i nadležan da postavlja direktore zdravstvenih ustanova. Čini mi se nekako da je to jedan iz vaše stranke koji je u sedmom mandatu i da se već sprema zakon o doživotnom ministrovanju gospodina Milosavljevića. Doći ćemo i do toga.
Gospođa Judita Popović, zatim gospodin Ranđelović i gospodin Vuković.
Poštovana predsednice, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, na dnevnom redu je Predlog zakona o javnom tužilaštvu u pojedinostima. Prema tome, naša je obaveza, kao parlamenta, da raspravljamo o predočenim amandmanima kako bi se napokon odlučilo da li ćemo ovaj zakon usvojiti ili ne. To je sasvim u redu. Ali, iz situacije kakva je trenutno u ovoj skupštini i situacije koja je bila u toku protekle nedelje proizilazi kao da mi u Skupštini nismo imali Zakon o javnom tužilaštvu. Međutim, ja bih vas podsetila i podvukla da imamo prelazne i završne odredbe koje upravo ukazuju na to da mi imamo Zakon o tužilaštvu, donet još 2001. godine, sa izmenama do 2006. godine. To znači da tužioci, republički, okružni i svi ostali nadležni tužioci, mogu da postupaju po svim krivičnim prijavama o kojima smo mi danas slušali. Tužioci ne rade ukoliko se to ne nalazi na dnevnom redu Skupštine, i to vanredno. Mi danima raspravljamo o nečemu po čemu bi trebalo da rade tužioci i ostali nadležni organi i nadležne institucije. Prema tome, to sve dokazuje da nije crna rupa u parlamentu, jer parlament raspravlja o gorućim problemima koji isplivavaju i mi moramo da ih konstatujemo i da tražimo način rešavanja tih problema. Vlada je ta koja treba da rešava, njene institucije, njeni organi. Gde je MUP? Gde su tužioci koji su u nadležnosti Ministarstva pravosuđa? Gde su budžetski i ostali inspektori? Niko tu ne radi. Čemu onda donošenje ovih zakona o kojima pričamo, da moraju da se donose, da je to put u Evropu? Nažalost, mi smo malopre spomenuli da je kod nas korupcija na jako visokom nivou. O čemu se onda radi? Zašto pričati o zakonima? Zašto pričati o nečemu što je prilično imaginarno, a očigledno nećemo ni to primenjivati, jer ne primenjujemo ni zakon koji je trenutno na snazi? Vlada je ta koja treba da rešava probleme, a parlament ukazuje na njih. Nije parlament crna rupa. Ne opstruira parlament. Mi radimo samo ono što je u opisu naših poslova. Bilo bi dobro da svi ostali rade ono što bi trebalo da rade po zakonima koji su na snazi.
Narodni poslanik Miljan Ranđelović, zatim Simo Vuković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, moram da se složim sa svojom prethodnicom i uvaženom potpredsednicom Skupštine da moramo da se vratimo na dnevni red, ali za tako nešto je neophodno da svako od nas poštuje bar minimum dostojanstva. Moram da odgovorim na nekoliko netačnih rečenica koje su odavde izrečene. Želim da dam tačne podatke. Krenuću unazad zato što je to najsvežije. Ako gospodin, uvaženi kolega iz LDP-a, spominje "Kurir", onda neka bude precizan i neka kaže da se predsednik stranke G17 mesečno više od 20 dana nalazi na naslovnim stranicama, i to tako kao da je najgori čovek na svetu. Svi dobro znamo da to, u najmanju ruku, nije korektno. Za pravi opis takvih činjenica postoje mnogo teže reči, ali prosto nije dostojanstveno da se sa ovog mesta tako nešto izgovara. Ako pričamo o Rusima, zašto niste rekli celu njegovu rečenicu? Zašto niste rekli kako je tačno rekao? Rekao je da su mu rekli, da je čuo da ima veze sa njima, ali da ne veruje da ima veze sa njima. Malopre ste izgovorili da ima veze sa njima. Čovek je rekao da nema veze sa njima. Molim vas, to nije iskrenost. Postoji mnogo teža reč za tako nešto, ali budite pošteni i pričajte istinu. Sa druge strane, imamo gospodina Batića koji se nekako uvek pojavi tačno kada su udarni termini. Moram da podsetim gospodina Batića da je na nivou statističke greške. Moram da podsetim gospodina Batića da može da izađe sam na izbore i onda bi imao pravo da se pojavljuje i u udarnim terminima ovde. Želim da podsetim da je gospodin Batić, sada samostalni poslanik, videćemo kako će glasati, za svog potpredsednika društva za kafanskim stolom našao nešto, to je zbog toga. Sada da odgovorim svom uvaženom kolegi iz Srpske radikalne stranke – da, pričamo o dostojanstvu; pričamo o dostojanstvu, ovde ćemo ga uvek braniti, a vi niste iskreni, prosto niste iskreni. Vas nije sramota da ovde satima, danima, nedeljama unazad zaluđujemo Srbiju. Pa, vi ste na oko 6% sada. Zbog 6% birača, prenosa Narodne skupštine Republike Srbije, zbog 6% birača vi zaluđujete 94% birača. Zbog svih onih dokumenata... U pravu je čovek bio malopre kada je rekao da vi tonete; vi ste potonuli u Vrnjačkoj Banji, molim vas, potonuli ste u Knjaževcu. Kako stvari stoje, ako nastavite ovako, vi ćete da potonete svuda. Ne kažem da to treba da bude slučaj, ali prosto niste korektni i to morate da promenite. Pričate da mi ne radimo. Ja sad moram vama da kažem koliko vi radite. Pričate o amandmanima. Vi sami znate koliko amandmana napišete da biste ih napisali. Vi sami znate koliko vaših amandmana uopšte nema smisla, nije u skladu čak ni sa članom na koji se odnosi, a kamoli sa zakonom ili sa pravnim poretkom. Vi to pošaljete, date, napišete, a zatim vas nema na Zakonodavnom odboru, niko od vaših članova se ne pojavljuje tamo. Ja sam tamo član. Vas tamo nema, a onda vas nema ni ovde da glasate za te amandmane. Pa, vi sami ne glasate za svoje amandmane. Vi kažete da je to merilo rada. Ne, to je zaluđivanje naroda, Srbije, to je zaluđivanje i usporavanje naše države. Mi svoj cilj imamo... (Predsednik: Vreme.) Mi ćemo po svaku cenu Srbiju da uvedemo u EU, u to možete da budete sigurni, i branićemo dostojanstvo po svaku cenu. Vama se više ne može oćutati, jer vi ste neiskreni ljudi. Hvala lepo.
Narodni poslanik Simo Vuković, pa Gordana Pop-Lazić, pa gospodin Batić.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram ponovo povredu člana 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Dakle, ovde se i dalje nastavlja ovaj optuženički proces i mi nikako nećemo pristati na to da se ova sala Narodne skupštine Republike Srbije pretvara u sudsku instituciju. Dakle, ono što moram da kažem gospodinu Batiću, to je da je na pojedinim biračkim mestima u Obrenovcu bilo više nevažećih listića nego što je svojevremeno Demohrišćanska, ili kako se već zove, stranka osvojila. Ono što može da bude interesantno i u duhu ove današnje rasprave, njegova intencija ka istragama ka G 17 plus i predsedniku naše stranke gospodinu Dinkiću... može da bude interesantan vaš poslovni odnos sa rodonačelnikom "pancir afere", Miletom Dragićem. Gospodo iz LDP-a, vrlo je interesantno da se na pregovorima vezanim za zdravstvo u Beogradu pojavljuje sin bivšeg direktora Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje koji je tu instituciju ostavio sa 20 milijardi duga. Toliko o tim stvarima koliko ste vi zabrinuti za to kako će funkcionisati Apotekarska ustanova u Beogradu. Moram još jednom, istine radi, da ponovim da ste vi u avgustu, zarad zimske sezone, tražili da u "Beograd putu" imate v.d. direktora, a pri tome ste na sva zvona pričali o javnim konkursima, što su, naravno, ljudi iz G 17 plus prihvatili jer se odavno zalažemo za jednu takvu ideju. Ono što se ovde postavlja kao tema, koja ide u prilog ovome što reklamiram povredu člana 104. Poslovnika o radu Narodne skupštine, jeste to što je sekretarka za zdravstvo u upravi grada optužila, kažem, optužila, u medijima direktore pet ustanova. Ne znam da li su ti ljudi krivi; po nekim informacijama, budžetska inspekcija nije utvrdila bilo šta od nepravilnosti u radu tih direktora. Šta ćemo onda da radimo pred sednicu Skupštine grada, hoćemo li da smenjujemo ljude zato što ste vi rekli da su oni krivi? Ako su krivi, G 17 plus će biti prvi za to, kao što se zalažemo za to da se u svim javnim preduzećima, uključujući Aerodrom Beograd, ispita poslovanje, ne samo rad direktora, već i upravnog odbora. Da podsetim kolege iz DSS-a da se finansijsko-poslovnim planom utvrđuje i mogućnost davanja bonusa.
Gordana Pop-Lazić ima reč, zatim Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam nekako potrebu da, u ime SRS, gospodi iz G 17 plus kažem da je teško braniti neodbranjivo, ali da ste vi samo slučajno danas tema ovde u Skupštini, i pojave koje su vezane za neke funkcionere ili članove G 17 plus. Sutra će to biti neko drugi iz vladajuće koalicije, jer od 2000. godine naovamo sve vlade su imale brojne afere i, što je čudno, sve su te afere nekako isplivale u vreme kada je trebalo nešto krupno da se desi sa državom Srbijom; obično je to bilo vezano ili za raspad državne zajednice ili za Kosovo i Metohiju. Sve mi se čini da će i sada tako biti. U društvu svakako ima mnogo nagomilanih problema i to čini da Skupština izgleda ovako i da se ovde podižu tenzije i da govorimo o različitim temama. Ali, verujte, možda niste ni sami svesni, niste ni vi krivi. Glavni krivac je onaj koji vam daje uslove kako i na koji način da radite. Gde su oni? Oni su u Briselu. Dakle, oni vam nameću i zakone po kojima ćete da radite, od njih ste naučili i korupciji i kriminalu, jer je najveća korupcija i kriminal upravo u Briselu. Ako biste malo uporedno pogledali šta se dešava u zemljama jugoistočne Evrope koje su skoro ušle u EU, videćete i moći ćete da prepoznate mnoge pojave u našem društvu. Ako vas interesuje, recimo, privatizacija brodogradilišta ili privatizacija aerodroma ili privatizacija avio-kompanije, samo pogledajte kako je to urađeno u Poljskoj, Bugarskoj, Češkoj i biće vam sve jasno. Svugde, verujte, na isti način. Evo, recimo, samo ukratko kako je izvršena privatizacija bugarskog avio-prevoznika "Balkan", pošto to ima dosta veze sa našim: otišao je u stečaj nakon privatizacije, pa država 2002. godine osniva novu kompaniju "Bulgaria air"; ova kompanija ima 29 aviona, svi su uzeti na lizing, dakle, nisu vlasnici nijednog, ali teče privatizacija, koja nema kraja niti ekonomskog opravdanja, kažu stručnjaci, nastavlja se, tako da je Vlada Bugarske krajem 2004. godine donela odluku o prodaji sto posto kompanije " Bulgaria air". Haos koji vlada u JAT-u kao da je početak procesa koji je u bugarskom avio-saobraćaju već odmakao itd. Nemam vremena da vam dajem te primere, ali verujte, biću uporna, kada bude ovde budžet na dnevnom redu, da vam govorim o tome, da vam iznosim te primere i da prepoznate sve te pojave u društvu. Dakle, nismo mi ovde krivi što se na ovaj način raspravlja, što imamo potrebu da sve te negativne pojave iznesemo. Vi ste kolateralna šteta politike EU.
Gospodin Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, nažalost, od dva člana poslaničke grupe G 17 plus koja su se sa ove govornice obraćala ostao je samo gospodin Ranđelović, pa ću tako iskoristiti priliku da njemu nešto kažem. Ne sporim da je G17 za evropske integracije, ne sporim da vi želite da se ovde usvajaju zakoni koji će nas približiti evropskim integracijama, ali moram da vas podsetim, 2007. godine, kada ste bili u Vladi sa Koštunicom, gospodin Đelić, tada potpredsednik Vlade, dobio je pismo od Evropske komisije u kome je stajalo da evropske integracije, pa shodno tome i strana ulaganja i sve ostalo, u Srbiju ne mogu doći. Ne mogu doći, zašto? Zbog velikog stepena korupcije u državnim organima i zbog postojanja monopola. Vaše ponašanje, ne mislim konkretno vaše, ali ponašanje cele vladajuće koalicije, u krajnjoj liniji, na najveći mogući način kompromituje ideju evropskih integracija. Na taj način dajete poslanicima Srpske radikalne stranke, odnosno jednom od njih, povod da se svaki put ovde sprda, kad moram tako da kažem, sa rečju "evropski". Mislim da je mnogo značajnije da pokušate da na svaki mogući način doprinosite svemu onome što i mi želimo, a to je put ka evropskim integracijama, a to znači više od ovih 50 zakona koji čekaju da ih Vlada dostavi Skupštini. Samo par je u skupštinskoj proceduri. Šta se desi? Kao sa zakonom o pranju novca – povuče se iz skupštinske procedure. Znači, od vas očekujemo da, kao poslanici, onima koji su u izvršnoj vlasti skrenete pažnju da je neophodno da što pre ti zakoni stignu pred poslanike i da možemo o njima da raspravljamo. Mi iz LDP-a smo predložili izmene Poslovnika koje bi dovele do toga da svi zakoni koji su vezani za evropske integracije dolaze po hitnoj i ubrzanoj proceduri. Način na koji se ponašate, pre svega kada su u pitanju javna preduzeća (meni je žao, ali vi ste već godinama u tim javnim preduzećima), kompromituje ideju evropskih integracija, podvlačim, zbog korupcije i zbog postojanja monopola. To nisam izmislio, to stoji u pismu koje je Evropska komisija poslala prošle godine potpredsedniku Vlade gospodinu Đeliću. Mislim da možemo da se složimo oko toga da ova priča može da traje danima. Više se neću javljati po ovoj temi, ali isto tako vas molim da vodite računa, kad izađete za skupštinsku govornicu, da li možete da odbranite ono o čemu pričate. Hvala.
Gospodin Batić.
Postoji jedna narodna poslovica koja kaže da majka nije klela sina zato što se kocka, nego zato što pokušava da se vadi. Vama je najbolje da ništa ne govorite, ako već niste smogli snage da kažete: stidimo se postupaka Bojana Krišta i svih drugih lopova, nema veze kako se zovu, iz javnih preduzeća. To je jedini odgovor. Ne, vi pokušavate da diskvalifikujete druge ljude. Ponosim se time što je Milan St. Protić, zamenik predsednika DHSS, nominovan za ambasadora u Švajcarskoj. Čovek koji je diplomirao na Pravnom fakultetu u Beogradu, magistrirao i doktorirao na Santa Barbari, predavao na Oksfordu, Kembridžu, Sorboni zaslužuje da predstavlja ovu zemlju u inostranstvu. Pomenuto je da imam nekakve poslovne veze sa Miletom Dragićem. Nemam nikakve poslovne veze, ja sam u jednom postupku, istom onom u kome ste vi nekada vašeg uglednog člana Prvoslava Davinića proglasili učesnikom u pljački veka, a on oslobođen za sve, učestvovao kao advokat, branilac Mileta Dragića. Ne znam šta je tu nemoralno i nečasno. Svaki dan idem po sudovima i zarađujem svoj novac, nemam nikakve beneficirane plate, niti bilo šta. Ne uzimam iz džepova poreskih obveznika ove zemlje. Draga gospodo, možda smo mi iz DHSS-a na nivou statističke greške, ali nismo lopovi. Razmislite o lopovima u svojim redovima, jer koje god javno preduzeće da je pominjano, Lutrija, Aerodrom, Skijališta, "Srbijagas"... Pa, čiji su članovi Krišto, Radosavljević, Kaličanin, Milanković, čiji je bio Bojan Zečević? Kažete da idem sam na izbore, odnosno da Demohrišćanska stranka Srbije ide sama. Jedva bih čekao da Demohrišćanska stranka Srbije ide sama i da ide sam G17. Izađite vi sami na izbore. Za vas ni familija više neće da glasa. Hajde da budemo realni. Prema tome, niste ni vi sami izašli na izbore. Sve što je urađeno u Obrenovcu urađeno je dok je Demohrišćanska stranka Srbije, zajedno sa prijateljima iz Demokratske stranke, imala vlast. Na kraju, ne bih se ponosio titulom najministra. Podsetiću poslanike, to je u ediciji časopisa "Euromoney". Ko je bio predlagač? Bečka berza. Ko je to uradio u ime Bečke berze? Martin Šlaf. Čiji je "Grand kazino" u hotelu "Jugoslavija"? Ko je dao licencu za "Grand kazino"? Licencu za "Grand kazino", vlasništvo Martina Šlafa, dao je niko drugi nego Bojan Krišto. Hvala.
Gospođa Snežana Plavšić.
Poštovani gospodine Batiću, što se tiče izbora, kada ste vi poslednji put izašli na izbore samostalno? Stranka G 17 plus izašla je na izbore 2003. i 2007. samostalno i, kao što znate, ovo je treći mandat u kome mi imamo poslanike u Skupštini. Mislim da je svim građanima Srbije jasno da je situacija u našoj zemlji bila vrlo specifična i to je jedini razlog zbog koga smo mi prvi put izašli na izbore zajedno na listi "Za evropsku Srbiju", a ne samostalno. Mislim da je svima u Srbiji jasno zašto je to u tom trenutku bilo jako važno. Vi niste bili na toj listi, znate zašto? Zato što vas niko nije hteo na toj listi, gospodine Batiću. Dobro je, na vreme ste promenili stranu, dobili ste ambasadora, istrgovali i došli ste na pravu stranu. Dobro je da budete na pravoj strani. Što se G 17 plus tiče, vi niste dobrodošli, ali nismo mi jedini koji u ovom slučaju odlučuju. Što se tiče poštenja, neću iskoristiti onaj drugi termin koji ste vi koristili, smatram da je to ružan termin i svoju decu učim da ne govore tako, što se tiče onih koji su pod sumnjom ili su optuženi za razna krivična dela, šta je sa vašim potpredsednikom stranke, šta je sa "aferom indeks", šta je sa... čini mi se da beše "Galenika"? Vi se sećate, gospodine Batiću, sigurno onog simpatičnog vica da glavni odbor održavate u Centralnom zatvoru. Pola vaše stranke je bilo tamo. Prema tome, nemojte vi spočitavati G 17 plus poštenje, nemojte nam spočitavati rezultate izbora, ni u kom slučaju, jer mi ne samo da smo bili daleko iznad cenzusa svaki put kada smo izašli na izbore i sada u mestima gde smo izašli samostalno... Evo, reći ću za moj grad Leskovac: nismo bili na zajedničkoj listi, imali smo samostalne rezultate - 8%; u Loznici 24%, gde je naša koleginica Mira. Dakle, tamo gde smo izlazili sami imali smo odlične rezultate. U svakom slučaju, to su rezultati koji ne mogu da se porede sa vašima, jer vi prosto nemate rezultate. Znate šta je meni jako zanimljivo kod vas, gospodine Batiću? Način na koji ste vi opsednuti ličnošću i delom Mlađana Dinkića. Razumem da je čovek harizmatičan i znam da zaista mnogi misle da je on čovek koji snažno sprovodi svoje ideje u delo i to uvek radi sa velikim uspehom, ali vi ste potpuno opsednuti njime, vi svaki dan dođete ovde i pričate samo o Mlađanu Dinkiću. To je meni simpatično, ali vi o tome treba da razmislite kao o svom velikom problemu. Hvala.
Još gospodin Batić, molim vas da pređemo na amandmane posle toga. Hoćete i vi, gospodine Ostojiću? I gospodin Andrić.
Znate šta, gospođo Plavšić, ima kod Jovana Jovanovića Zmaja ona – poštenje se ne može kupiti, jer ga pošten ne prodaje, a nepošten prodao bi ga, ali ga nema. Nemojte, molim vas, samo vi i vaša stranka o poštenju. To deluje kao humoristička serija. Dakle, tačno je da sam čak i ja bio uhapšen, upravo od gospodina Dinkića, jer je njemu smetalo moje stalno pominjanje zloupotreba oko Nacionalne štedionice. Sve to što sam govorio pretočio sam u krivične prijave, krivične prijave do sada, i posle tri godine, za kiparske pare, Nacionalnu štedionicu, pranje para za potrebe vaše stranke preko računa HVB banke... Postoje sve izjave date UBPOK-u, vlasnik firme "Hipo Hejvort kompani" sa Maršalskih ostrva Zoran Mitrović je sve priznao i potvrdio. Postoje izvodi. Samo zato što ste u vlasti to nije procesuirano. Zašto nije odbačeno? Krivična prijava ili se procesuira ili se odbacuje, pa da vidimo ko je u pravu. Ne, bira se treći način, da stoji u fioci, jer se zbog argumenata i dokaza ne može odbaciti, a zbog vlasti se ne može procesuirati. Hajde da pričamo o budućim vremenima. Kada se već pozivate na statistiku, na rezultate, pogledajte najnovija istraživanja, koje oni vama procene daju. Posle ovih afera vi nećete biti ni na nivou statističke greške. To vam odgovaram samo zbog toga što sam u prvom izlasku sa ove govornice pomenuo samo pitanje, pošto je tema današnje rasprave zakon o javnom tužilaštvu, šta je sa krivičnim prijavama. Tražio sam da tužilaštvo utvrdi sve, u svim javnim preduzećima, a ne zato što sam opsednut likom i delom Mlađana Dinkića. Verujte, za Dinkića nemam baš nikakvu inspiraciju nikakve vrste. Naprotiv, imam nešto drugo, što zbog pristojnosti sada neću da kažem.
Gospodin Ostojić.
Predsednice, ministarka, koleginice i kolege poslanice i poslanici, Vladan Batić me je inspirisao sa ovim narodnim poslovicama, pa sam se setio i ja jedne: "Ko se sa pomijama pomeša, svinje ga pojedu". Rizikujem da mi se to desi, ali to činim zbog ljudi koji nas gledaju. Žao mi je, ode gospođa Kolundžija... Juče sam pažljivo slušao predsednika G17 plus. On je u jednom trenutku rekao, i zato sam šokiran što se niko ne javlja sa ove strane, da iza ove "afere Krišto" stoji neko iz kabineta Borisa Tadića, predsednika države, koji je rekao nekim novinama kako Krišto mora da ode, da predsednik misli da Krišto mora da ode. Pošto je on prijatelj sa Borisom Tadićem, on zna da to Boris Tadić ne misli, iz čega zaključujem da Boris Tadić nije baš mislio na Krišta, ali da neko iza leđa, iz kabineta, radi protiv Borisa Tadića i taj neko radi za Ruse. Da, gospodine Vukoviću, gospodin Dinkić je rekao – kažu mi da iza ovoga stoje Rusi. Tu ste u pravu. Ali, nije rekao – a znam da ne stoje, nego je rekao – a ne znam da li stoje. To je pod jedan, zbog gledalaca. Pod dva, niko nije pregovarao o vlasti u Beogradu osim predsednika GO LDP-a Dejana Ranđića. Pod tri, predsednik ili šef odborničke grupe u gradu Beogradu, vaš, zamenik je direktora Aerodroma. Mi iz LDP-a i svi sa ove strane možemo da kažemo – mi se zalažemo za to da se preispita zakonitost rada na Aerodromu, a vi sa ove strane ne možete da kažete da se zalažete, vi ste Vlada, vi ste vlast, vi to treba da uradite. Na kraju, ide Skupština grada Beograda, to je test za koaliciju u gradu. Nije tačno da je pet direktora zdravstvenih ustanova u Beogradu optuženo da su nenamenski trošili sredstva. Njihova smena se traži zbog nedomaćinskog ponašanja, zbog istog razloga zbog koga je Boris Tadić ili neko iz kabineta Borisa Tadića, koji radi ili ne radi za Ruse, rekao da Krišto mora da ode. To je nemoralno, to je bezobrazno. Nije rekao da je protivzakonito, jer, bože moj, kako Dinkić kaže, Vlada je odlučila da on može da deli takve bonuse i sve je čisto, po zakonu, samo nije moralno. Iz istog razloga direktori ovih zdravstvenih ustanova treba da odu, jer su kupovali nameštaj.... (Predsednik: Vreme.) ... od milion, milion i po evra u situaciji u kojoj se nalazi zdravstvo. Od koga su kupovali, da li taj ima veze sa zdravstvom, da li ima firmu itd., o tom potom, to je za Dačića, to nije za našu sekretarku zdravstva, ne našu, onu koju smo mi predložili, a koja nije član LDP-a, a možda je član neke od vaših stranaka, ali radi žena svoj posao i zato LDP stoji iza nje. Videćemo vas da li ćete stati. Hvala.
Gospodin Andrić ima reč. Moj izraz lica je, gospodine Andriću, u skladu sa onim što vas molim, da se vratimo na dnevni red.
Vaše je pravo, gospođo predsednice, da imate izraz lica kakav mislite da je najprikladniji, a ja mogu da mislim da nije prikladan, što i mislim. Članovi 104, 225. i 226. Radi se o direktorima pet domova zdravlja. Izvinjavam se, nisam bio u sali, prepričali su mi šta ste rekli. Moram jednu stvar da kažem, jako ozbiljnu. Ovako: bila je zakazana sednica Skupštine grada za četvrtak. Ta sednica je pomerena. Te sednice neće biti u četvrtak. Ono što smo mi čuli, to je da G17 neće da glasa za smenu ovih pet direktora. Dozvolite da upoznam poslanike sa tim šta se, u stvari, dogodilo. Pet direktora tih ustanova, pet domova zdravlja, tražilo je da se ukine tenderska procedura i da se steknu uslovi da se kupi tzv. medicinski nameštaj po tzv. hitnom postupku. To znači da je izbegnut tender i da je kupovano pomoću direktne pogodbe, odnosno tri ponude, od kojih se najpovoljnija uzima. Medicinski nameštaj je, u šta nas uveravaju ti direktori domova zdravlja, a i vaša budžetska inspekcija, medicinski čiviluk, medicinski sto za kompjuter, medicinska fioka. To je, po tumačenju tih direktora, medicinski nameštaj. Medicinski fikus, hvala. Po našem tumačenju i po tumačenju sekretarke za zdravstvo, to nije medicinski nameštaj, to je kriminal i zloupotreba. Vaš direktor je rekao da je taj nameštaj, zbog hitnosti, morao da plati četiri puta skuplje. Četiri puta skuplje! Nijedan od tih domova zdravlja nema rendgen, nema medicinsku opremu koja im je potrebna, ali imaju italijanski nameštaj. Da li znate zašto imaju italijanski nameštaj, koje je zvanično obrazloženje? Zato što je Srbija na putu ka evropskim integracijama, pa pošto je Italija u Evropi, onda nameštaj mora da bude iz Italije. To je zvanično obrazloženje tih direktora, a vi se usuđujete da izađete ovde i da ih branite zato što budžetska inspekcija nije našla ništa. Verujte, sledeća sednica Skupštine grada je ključna sednica za ovu koaliciju. Ili neće biti tih direktora ili neće biti koalicije u Beogradu. To je vrlo jednostavno. Hvala. Na izbore, ako budete tako stameno branili, kao vi, mladi gospodine... Izađite pa kažite to ovde, šta je problem? Šta ste rekli? Zašto mi ne kažeš sad, ne razumem? (Predsednik: Vreme. Molim vas, nemojte s mesta, a vi privedite kraju.) Hrabrost ove tihe većine u parlamentu je dokazana još u slučaju Bojana Krišta... (Predsednik: Dobro, hoćete, molim vas, da privedete kraju? Završite rečenicu. Nastavite onda. Nastavite još tri minuta.) Hvala. Sledeće pitanje je, kada raščistimo sa direktorima, ili ne raščistimo, izbor je vaš... Po sadašnjem dogovoru, pošto ima mnogo manipulacija u medijima, a mi to moramo da razjasnimo... Direktor Doma zdravlja Palilula uzeo je pi-ar agenciju (ili uzela), da li vi to znate, i sada se bori nekakvim saopštenjima i manipulacijama u medijima. Svaka čast. Svaka borba je dobrodošla. Stvari će se promeniti, ili morate da nađete svoje stare koalicione partnere sa kojima ste to mogli da radite. Ono što mi danas znamo i što je dogovor i mora javno da se kaže je da će Demokratska stranka glasati za tu smenu i da će SPS glasati za smenu tih direktora. Izađite i potvrdite, vi mladi gospodine, koji ste tako glasni iz klupe. Jedina grupa koja je ostala je opet G17. Vi sada imate razumevanje i za te direktore. Ovaj Krišto nije bio socijalno inteligentan, to smo juče shvatili u "Utisku nedelje". Inače je odličan, samo nije socijalno inteligentan, pošto je hteo u ovoj krizi da da sebi bonus. Inače je odličan – pola je otpustio, digao je takse i digao je profit, stvarno je fenomenalan menadžer. Kada se ovo završi ići ćemo na Lutriju. Kada završimo sa Lutrijom idemo na budžetsku inspekciju grada da vidimo kako je ona utvrdila da nije kršen zakon i ako formalno nije kršen da li je medicinski nameštaj čiviluk, da li je fioka, da li je sto za kompjuter, je l' to medicinski nameštaj. Kada utvrdimo da nije, onda ćemo da vidimo zašto italijanski. Gospodo, vrlo jasan izbor imate: pošto ste hrabri i na udaru svih medija, kako je to juče rekao vaš predsednik, nemojte da glasate, oborite gradsku vlast na sednici Skupštine grada, oborite, pa da idemo na izbore. Ali, da idete na izbore ne ispod kaputa Borisa Tadića, nego da idete na izbore kao G17 plus Bojan Krišto, Dom zdravlja Palilula, tako da idete na izbore i da jedanput zauvek završimo ovu priču. Tri puta ste rušili Vladu, dva puta ste ušli u ovaj parlament ne svojom zaslugom i još imate obraza da branite najgori šljam koji učestvuje u sprovođenju vlasti u ovoj zemlji, najgori šljam, koji umesto rendgena kupuje čiviluke i koji u doba najveće krize isplaćuje sebi bonus od 10.000 evra. (Predsednik: Molim vas, vodite računa o terminima.) Ja stojim iza tih termina, a vaše je pravo da mi izreknete opomenu. Da, za mene su oni šljam. Izađite i branite ih, a na sednici Skupštine grada lepo zauzmite taj stav koji ste ovde imali, onemogućite njihovu smenu, pa da idemo na izbore kao pojedinačne stranke. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Milan Ranđelović.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, ja zaista više ne želim da polemišem i da uzimamo vreme i život građana Srbije. Prosto, vi iz LDP-a imate sve to, idite pravo u policiju, šta tražite, šta radite večeras ovde? Idite u policiju. Ne znam šta vi glumite, je l' vi glumite istražne organe, privatne detektive? Pa, idite pravo u policiju i tamo radite to. Što se tiče ovog što vas muči u Beogradu, pa ja nisam iz Beograda, gospodine Andriću, malo ste se prevarili, ja sam iz Knjaževca. Džaba ste vi sve ovo meni pričali. Gospodine Ostojiću, ja nisam gospodin Vuković. Vi ste pogrešili malo i uopšte ne vodite računa o tome ko šta ovde priča, niste koncentrisani, ne znam zbog čega, ne znam čime se bavite. Molim vas, imate tu skupštinu grada za par dana pa pričajte tamo o tome. Hajde ovde da se vratimo na dnevni red, hajmo ovo da radimo. Gospođo predsednice, molim vas, ako ne date opomenu gospodinu Andriću za "šljam" i za "šljamove", to nije u skladu sa dostojanstvom ijednog predstavničkog doma bilo koje države, ja ću sa ovog mesta izaći pravo iz sale, zato što ne želim da učestvujem u nečem ovakvom. Molim vas, ili ga opomenite ili ćemo razgovarati ujutru, jer ja ne želim ovde da sedim i da slušam ovakve reči u predstavničkom telu Republike Srbije. Hvala lepo.
Upozorila sam i molim, gospodo poslanici, koristite adekvatne termine. Nije u redu da koristimo termine kojima vređamo svoje kolege političare. Svako treba da snosi odgovornost za sve što nije u skladu sa zakonom, je li? Ima reč gospodin Andrić.
Znate šta, prvo replika, javljam se po tom osnovu. Prvo, neverovatna je konstrukcija da je reč "šljam" nešto što vređa dostojanstvo, a kada neko krade novac na takav način, to nije vređanje. Ako on to radi pristojno i uzima pare od svih i stavlja u svoj džep i u ko zna čiji, to je u redu. Ako mi kažemo da je to ološ ili šljam, onda smo mi nepristojni. Ja vas molim, prvo njih upozorite da to ne rade. Veće je kršenje dostojanstva ove skupštine kada ih neko brani, nego kada mi to tako nazovemo, trenutno iznervirani. Slažem se da je Skupština grada mesto na kome će se o ovome raspravljati, takođe i Veće grada Beograda, na kome će se utvrđivati dnevni red. Mi ćemo tamo imati ove stavove koje smo imali ovde, G17 će imati svoje stavove koje su izneli ovde, samo nismo čuli Demokratsku stranku kakve će stavove imati. Razlog zbog kojeg sam se javio za repliku je to što se ja nisam obraćao ovom gospodinu (žao mi je što je izašao iz sale) i nije mi jasno zašto je on pomislio da se ja njemu obraćam. Pošto on nije iz Beograda, evo da mu objasnim: ako sam ga gledao, gledao sam ga zato što je on iz G17 plus, a on ih je branio i oni izlaze i brane te pojave u našem društvu. Ako on ne oseća odgovornost za to, mislim da je to njegov problem. Time što se oseća prozvanim zbog reči koje upotrebljavam, a o delima ništa... O delima će Mlađan Dinkić sam u "Utisku nedelje" da nam objasni kako je sve u redu, jedina grešku koju Krišto ima je ta socijalna inteligencija koja mu je slabija strana, inače je divan momak. Znate šta? To je vređanje svih građana Srbije. Ja stojim iza ovih reči koje sam rekao i preuzimam odgovornost, gospođo predsednice, na vama je da uradite ono što mislite da treba da se uradi. Hvala.
Ima reč gospodin Ostojić. Ja nisam izrekla opomenu, nego samo mogu, a u sledećem navratu će biti i drugih mera.
Gospođo Đukić-Dejanović, javio sam se upravo strepeći da li ćete izreći opomenu. Baš je dobro što niste izrekli opomenu zato što ste, gospođo Đukić-Dejanović, nekoliko puta u ovoj skupštini propustili da izreknete opomenu kada se za ovom govornicom izgovorilo i čulo da je Zoran Đinđić mafijaški premijer. Tada to nije bilo za opomenu, pa ja mislim da ni '"šljam" ne bi bio za opomenu, osim ako vi ne mislite da je ovo mnogo gore nego ono prvo. Što se tiče licemerja (eto, izađe gospodin, uvredio se), kada smo glasali da li je gospođa predsednica prekršila Poslovnik time što nije izrekla opomenu poslaniku koji je rekao da je Zoran Đinđić mafijaški predsednik, ovaj gospodin koji je izašao i svi sa ove strane glasali su da nije prekršila Poslovnik. Toliko o šljamu. Hvala.
Na član 104. amandman je podnela narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođa Đerić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo predsedavajuća, poštovani predstavnici Ministarstva, poštovani građani Srbije, amandmanom koji sam podnela na član 104. stav 1. tražim da se iza reči "učestalo" doda reč "neopravdano". Da vam bude jasnije, odnosno da javnosti Srbije bude jasnije odnosi se na disciplinske prekršaje javnog tužioca. Ovde je predviđeno da javni tužilac, odnosno zamenik javnog tužioca čini disciplinski prekršaj ako, između ostalog, učestalo propušta ili kasni na zakazane pretrese, rasprave i druge procesne radnje u predmetima koji su mu dodeljeni u rad. Smatram da je obavezno ovde trebalo dodati reč "neopravdano", jer iz onoga što smo danas čuli vidimo da će tužioci biti najuposlenija privredna grana u Srbiji, da imaju repromaterijala bar za jednogodišnju "proizvodnju". Baš oni najvredniji, najprecizniji, najodgovorniji tužioci biće izuzetno zauzeti, a vreme nije rastegljiva kategorija. Dan svakog tužioca, pa i nas, ima samo 24 sata. Svakako da će morati da se preklapaju procesi, da će morati da se uđe u neke druge termine. Zato je nužno da tužilac ponekad pomeri svoj termin, odnosno da uzme od nekog drugog predmeta, ali to mora biti opravdano. Dakle, ovde je moralo stajati svakako da samo neopravdani izostanci tužioca mogu biti disciplinski sankcionisani. Tužilac, pre svega, u Srbiji mora da bude javna institucija, jer je on stub pravosudnog sistema. Svi smo svesni odgovornosti koju tužioci nose, koju preuzimaju, pogotovo u ovakvom trenutku. Primili smo k znanju činjenicu koju je koleginica Judita Popović ovde iznela da smo se za manje od godinu dana na rejting listi korumpiranih zemalja pomerili sa 79. na 85. mesto. Mislim da moramo imati prevashodno zadatak da strelica na toj rejting listi mora krenuti u drugom pravcu. Znači, moramo da se penjemo u bolje društvo i među one zemlje koje imaju mnogo manje korupcije. Ako na ovaj način, a opet tvrdim da je to neustavno, budemo disciplinovali tužioce, ako budemo njima uterivali strah u kosti, ako oni budu uplašeni zbog nekih svojih disciplinskih prekršaja i ne budu mogli da se bave svojim poslom nezavisno, sigurno, samostalno, onda ćemo mi na ovoj rejting listi korumpiranih zemalja da se penjemo još više. Nemojmo da tužilaštvo bude ovde najzaposlenija privredna grana. Nama je do pre samo mesec dana obećavano da će ova velika svetska ekonomska kriza, pred kojom su se uspaničile mnoge ozbiljne ekonomije i mnoge ozbiljne države, mnogo stabilnije od nas, koje nisu imale ovakvo iskustvo koje, nažalost, Srbija jeste imala, i uplašeno su zastale i počele da preispituju svoje resurse i svoju privredu... Nama je najavljivano da se to nas neće ticati, Bože moj, nas će to da zaobiđe. Ali, sada se već najavljuje, čak stidljivo, da je sunovrat krenuo kroz prodaju naših deviznih rezervi, o kojima još uvek ne znamo kome se svakodnevno prodaju, po kom kursu, ali ostaje da slutimo, a i to će se saznati jednoga dana; ako ne pre, onda onoga dana kada ih guverner iscrpi. Dakle, da ova svetska kriza ne bi bila izgovor neodgovornima, nepoštenima, nesposobnima, a partijski lojalnima, za propast koja se događa, moramo pustiti tužioce da se obračunaju sa onima koji su nas u najvećoj meri doveli do ovakvog stanja i ovu krizu, koja je neminovna, učinili daleko težom nego što jeste. Tužioci moraju da reaguju u svakom trenutku i moraju biti spremni i hrabri da to učine, da im se ne bi pripisivali neki mali sitni disciplinski prekršaji koji će ih učiniti u ovom društvu minornim, jer mi hoćemo da tužioci budu i nadalje institucije, a nikako operativci, aparatčici, kakvim smo već ovim zakonom o sudijama u velikoj meri učinili sudije. Hvala vam.
Zahvaljujem gospođi Đerić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Šteta što nema predstavnika Vlade, ali je još veća šteta što nema meni drage Nade Kolundžije i Suzane Grubješić, jer kada bi bile tu i kada bi čule obrazloženje ovog amandmana, siguran sam da bi one to prihvatile u ime poslaničke većine. Ovako, Ćosiću, šta da ti radim, nisi ministar, stalno si u Skupštini, nisi ovlašćen da kažeš – prihvatam amandman. Vi iz Demokratske stranke, ako sretnete Nadu, objasnite joj o čemu se radi. To već ne bih mogao da kažem za ove iz G17 plus, jer su svi zapalili, negde broje pare u nekom ćošku. Izvini, Nikola. Nikola je izrod od G17 plus, nije on taj. Član 104. reguliše, gospodo pretendenti na mesto tužioca i zamenika tužioca, obratite pažnju, šta su to disciplinski prekršaji u tužilaštvu. To je veliki član, skoro cela jedna strana. Nekoliko amandmana postoji na ovaj član, da se nešto izbriše. Čuli ste, gospođa Zlata je prethodno objasnila u kom smislu je njena intervencija, ali ima još jedna intervencija da se izbriše jedna alineja koja kaže – ne poštuje radno vreme. Na početku moram da otklonim dilemu zbog ljudi iz Demokratske stranke, jer oni neki put mogu pogrešno da shvate. Velika razlika postoji u statusu sudija i tužilaca. Ako se za sudstvo, a personifikacija sudstva jeste sudija, može reći da je samostalno i nezavisno i da to država mora da garantuje, onda je kod tužilaštva situacija malo drugačija i tu mora samo da se garantuje samostalnost. Zbog činjenice da postoji ta principijelna razlika kritikovali smo vas u vezi sa zakonom o sudijama zato što ste uveli disciplinsku odgovornost za sudije, jer iz samostalnosti i nezavisnosti sudske funkcije, u slučaju da rade nešto loše, postoji institut razrešenja, ali ne disciplinske odgovornosti. Kada je u pitanju tužilaštvo, disciplinska odgovornost treba da postoji. Zašto? Zato što je za tužilačku funkciju u Srbiji najodgovorniji republički javni tužilac, na nivou okruga - okružni, na nivou okružnog suda - okružni javni tužilac, i opštinski javni tužilac. Uzimam ovu staru nomenklaturu podele, ona će biti potpuno drugačija kada se usvoje ovi zakoni, jer će pratiti, i po nazivu i po nadležnostima, organizaciju sudova. Ali, ne uzimajte mi za loše. Mislim da treba da postoji. Zašto? Zato što u jednom opštinskom javnom tužilaštvu postoji opštinski javni tužilac i nekoliko zamenika. Zamenici postupaju u ime tužioca. Kod sudova nemate rezervnog sudiju. On je samostalan i nezavisan. Zato je ovde kod tužilaštva samo samostalnost, ali se ne garantuje nezavisnost, jer on mora da radi po uputstvima,preporukama, obaveznim instrukcijama starešine organa i nije greška kada se kaže – starešina organa tužilaštva je, recimo, okružni javni tužilac. Okružni javni tužilac je najveća vlast uvek bio i uvek će biti, jer on odlučuje o svemu i svačemu. Drugi će, u nekoj budućoj organizaciji Republike Srbije, biti načelnik okruga. Znači, vi što ste drčni, što jurite upravne odbore, Vladu, ministarstva itd., da znate da će faktički najveću vlast ta dva funkcionera, po definiciji, da imaju. Šteta što to danas nemaju. Znači, okružni javni tužilac i načelnik okruga. Ali, to je kod nas sve uvrnuto i na tumbe. Zašto je potrebna ta disciplinska odgovornost? Ovde se, pre svega, to odnosi na disciplinsku odgovornost zamenika tužioca. Da vam objasnim, čitaću ono što je ovde napisano. Da znate, ima dobrih stvari, ali je problem što se to u praksi ne primenjuje. Problem je što ovo može biti i rezultat zloupotrebe od strane tužioca. Batić vam je malopre lepo rekao, ali u onoj gužvi neko je namerno skrenuo to na drugu stranu. On je podneo nekoliko desetina krivičnih prijava. On otvoreno kaže – ili postupite po njima, podignite optužnicu, optužne predloge ili ih odbacujte. Ako ih odbacite, onda on stupi i goni. Međutim, ne, pronađen je način, a to je odavno štos – stavi se lepo u fioku i tu hvata buđ, iako taj koji drži to u fioci zna da treba da se nešto radi, ali on neće, jer ako krene Batić na ličnost, možda će da uspe u krivičnom postupku i da završi kao supsidijarni tužilac. Sa istim problemom sam ja suočen sa jednim "zumbulom" koji je pobegao. Podneli smo krivičnu prijavu i čekamo. Nadležno je Četvrto opštinsko javno tužilaštvo, maltene samo još da se potpiše, preselili u Prvo opštinsko javno tužilaštvo i tu će da se kiseli. Znate li, gospodine Ćosiću, dokle će da se kiseli? Dok Miki Rakić, to je ovaj glavni za bezbednost, onda vaš Kruševljanin Vukadinović, on je tu sporedan, direktor BIA, on je operativac, izvršava zadatke, prljave poslove itd., Đilas, koji je pretendent na mesto predsednika Demokratske stranke, Šutanovac... Kad sam već kod Šukita "Plazme", samo da vas podsetim, vas iz Demokratske stranke, i vi ste se smejuljili kad smo pričali o otpremninama iz G17 plus: Nedeljković uzeo otpremninu i zaposlio se ponovo u državnom preduzeću; Šutanovac je uzeo otpremninu, kada se rasturala savezna država, 40 plata. Ko je bio u Saveznoj skupštini, zna. Jeste, nikad nema odgovora. Što reče Dinkić sinoć u intervjuu, zato sam rekao da je sinoć Dinkić bio kao retko kad iskren, bio je mnogo uplašen, ali bio je iskren i rekao je – kada su gasili neke institucije, isplate mu otpremninu i deset godina ne može da se zaposli u državnoj službi. Šuki "Plazma" postao ministar odbrane. Da vas podsetim, Vesić je ispao mnogo korektniji. Nije se zaposlio u državnoj službi, a u istom su rangu. Ako ja lažem, pitajte Zorana Živkovića. To što ćutite i branite se ćutanjem, slaba vam je vajda. Pres kliping i kompjuter radi, samo vrti po datumima i kada dođe vreme objavi se knjiga. Naravno, vodimo računa o nazivima knjiga, jer dobar naziv prodaje knjigu: Laufer jedan, Laufer dva, ona ćurka Kristina Dal; kad vidi naziv čovek se odmah zainteresuje šta unutra ima i prosto se prijatno iznenadi kada pročita, sve zvanični podaci. Samo sam malo napravio uvod, ne želim da se mešam u pravosuđe, valjda znate, ja kad gonim, taj završi u zatvoru. Ne morate da prihvatite, ali kad radim neki sudski postupak, to dobijam. Sa kojim problemima mogu biti suočeni tužioci, a da im te probleme pričinjavaju zamenici? Vrlo realno, to će svako da shvati. Kaže: "učestalo propušta ili kasni na zakazane pretrese, rasprave i druge procesne radnje u predmetima koji su mu dodeljeni u rad". Da ne ređam dalje, na bazi ličnog iskustva: istražni sudija sprovodi istražnu radnju, osumnjičeno lice je došlo, došao i potencijalni branilac, nema tužioca, ne može radnja da se sprovede. Dođe tužilac i kaže – izvinite koleginice, ali sa tim predmetom je zadužen N.N., a ja, Branko Stanković, nisam. Nisam imao vremena, jutros smo izneli. Ponovo istražna radnja. Onda dođe čovek i pita ga sudija, a on kaže – da, zastupam. Šta zastupaš? To što piše tu. Da li znaš šta piše tu? On nema pojma šta piše. Onda se raspravi pa kaže – u to vreme je važio taj zakon o budžetskom sistemu, o javnim prihodima, javnim rashodima. On kaže – nisam znao da postoji taj zakon. Ne znam da postoji neki pravilnik o nagrađivanju, ništa čovek ne zna. Kada bi se ova norma objektivno primenila naša tužilaštva bi ostala bez zamenika. Ima jedna stvar koja ovde ne može da se reguliše, a svuda provejava. Možda je ponašanje zamenika opštinskog javnog tužioca dirigovano nalogom opštinskog javnog tužioca, pa on po zadatku mora da ispada neobavešten, nenačitan, da ništa ne zna, da ne zna kada se zadužio sa predmetom, gde je predmet, šta treba da radi, šta treba da skupi. Tako, jadnik, neuk, otpadnu mu glavni dokazi u nekom predmetu. Da li mi to možemo da regulišemo zakonom? Formalnopravno, tužilac je odgovoran za to. Kad odete kod republičkog javnog tužioca... Mi sad i nemamo republičkog javnog tužioca, imamo nekog turistu koji je u v.d. stanju, vršilac dužnosti, i nemamo kvalitetno krivično gonjenje. Mogu da vam ređam primere i primere. Da vam ne pričam o ovom Tužilaštvu za ratne zločine, da vam ne pričam o ovom za organizovani kriminal, da na primerima tih tužilaštava pročitam šta predstavlja disciplinsku povredu zbog koje treba disciplinski odgovarati. Neću da ulazim u to kakve su sankcije, šta treba da se radi, ali, molim vas, građani Republike Srbije, setite se da li se vama ovako nešto desilo ili ste čuli od svog komšije, prijatelja, rođaka ili ako imate dete koje se bavi tom pravnom profesijom, odlazi u sud, pa vam priča kakvi su događaji. Kaže: "propusti da traži izuzeće u predmetima gde za to postoje zakonski razlozi". Pola tužilaštava i sudova muževi i žene, možda je petina. A da ne pričam o advokaturi; advokatura, tužilaštvo, sud, taj trougao kada se napravi... Hvalim te, Srđane, napokon da počneš normalno da pričaš. Evo ga, Srđan je počeo. Svaka čast. Ti treba da budeš ideolog Demokratske stranke. Lepo je čovek rekao, imamo tu spregu – policija, tužilaštvo, advokatura, sud. Neću da pričam o odbranama po službenoj dužnosti. Verovatno ste čuli, policija privede čoveka, tamo treba neka odbrana, oni mu odmah daju vizit kartu, koji advokat da dođe. Sećate se one isplate, kaže – moraćeš da platiš malo više. Zašto, nije po tarifi? Pa da platim sudiju, pa da platim tužioca, pa da platim policajca, a gde sam tu ja? Ja ovo ne karikiram, nego činim interesantnim gledaocima, da shvate sa kojim je problemom država suočena. Ovo nije problem koji može da reši jedna stranka, ali one stranke koje su na vlasti moraju da budu apsolutno čiste da bi rešile ovo. Mi smo opozicija i moramo da vas kritikujemo i tražimo od vas da rešite ove stvari, jer vi imate poluge vlasti. Nemojte da se ljutite zbog te kritike. "Što nas prozivate?" Koga ćemo? Ne možemo svetog Petra. Vi ste na vlasti, vi odlučujete, vi sprovodite ovo, vi garantujete primenu ovih odredaba i garantujete čistotu, a ne kao ovi nervozni iz G17 plus, uhvaćeni na delu, pa im se sad ne sviđa taj termin. Mora taj primitivizam da se izbaci iz Srbije. Niko nije dobio tapiju na stručnost, na znanje, na lepotu. Idemo dalje, kaže: "ne izvršava pismena uputstva nadređenog javnog tužioca", teško će da se desi ta situacija, "očigledno krši obaveze pravilnog postupanja prema sudijama u postupku, strankama, njihovim pravnim zastupnicima, svedocima, osoblju ili kolegama" – to se nikad nije desilo. "Upušta se u neprimerene odnose sa strankama ili njihovim pravnim zastupnicima u postupku koji vodi" – napraviće se da ne vide. "Daje nepotpune ili netačne podatke od značaja za rad Državnog veća tužilaca" i tako dalje; "krši načelo nepristrasnosti i ugrožava poverenje građana u javno tužilaštvo". (Predsednik: Vreme.) Ugrožava poverenje građana u javno tužilaštvo. Po tom osnovu 70% tužilaca treba sa nogom u tur da izbacite iz ovih prostorija. (Predsednik: Gospodine Krasiću...) Izvinjavam se zbog ovih 30 sekundi, ali sačekaće Evropa nas, nemojte da se sekirate. Krivo mi je za ovu fasciklu, ne pokazah je.
Na član 104. amandman je podneo narodni poslanik Milutin Jeličić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 105. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, dame i gospodo radikali, bilo bi mnogo bolje da umesto što lupate u klupe date odgovor na sve ono o čemu sam govorio u petak, da li ste falsifikovali potpis Vojislava Šešelja. Ali, o tom potom, da ja pređem na ovaj amandman. Amandman sam podneo na član 105, koji se odnosi na disciplinske sankcije. Gospodin Krasić je malopre govorio o disciplinskim prekršajima. Ima ih jako puno navedenih u ovom zakonu i jako su ozbiljni ti disciplinski prekršaji. Disciplinske sankcije su, po mišljenju SNS, Poslaničke grupe "Napred Srbijo" Tomislava Nikolića, jako blage i mi smo pokušali, odnosno ja sam pokušao ovim amandmanom da te disciplinske sankcije koliko-toliko pooštrim, da koliko-toliko dobiju nešto na značaju i da eventualne prekršioce nateraju da porazmisle da li će činiti disciplinske prekršaje. Što se tiče disciplinskih sankcija, one su rangirane na tri nivoa. Prva je javna opomena. Druga je umanjenje plate do 50% do jedne godine. Znači, može i mesec dana, može i dva meseca, ali najviše godinu dana. Treće je zabrana napredovanja u trajanju do tri godine. Kao i za umanjenje plate i ova treća sankcija može da traje samo mesec dana, samo dva meseca, samo godinu dana, a najviše tri godine. Smatram da je ova najteža sankcija koja je propisana ovim zakonom premala i predlažem svojim amandmanom da umesto "do tri godine" to bude "od tri godine", da bude fiksna, da ne može da bude manja od tri godine, jer čemu onda uopšte disciplinska sankcija. Od disciplinskih prekršaja koje bih ja izdvojio, koji su po meni najozbiljniji, a ima ih dosta ovde navedenih, želeo bih da citiram: "propusti da traži izuzeće u predmetima gde za to postoje zakonski razlozi". To je jako ozbiljan prekršaj koji se često koristi u našem tužilaštvu. Zatim: "odbija vršenje poslova i zadataka koji mu se povere" – to je vid krajnje nediscipline. "Upušta se u neprimerene odnose sa strankama i njihovim pravnim zastupnicima u postupku koji vodi; prihvata poklone suprotno propisima koji regulišu sukob interesa" –faktički, mito i korupcija u tužilaštvu. To su ozbiljni razlozi da ova maksimalna sankcija bude makar trogodišnja zabrana napredovanja u svojoj profesiji, tako da smatram da imate jako ozbiljan razlog da ovaj amandman prihvatite. Smatram, isto tako, da ponašanje javnih tužilaca i te kako ugrožava javni interes, kredibilitet tužilaštva i samo poverenje u sudstvo. Neophodno je da se taj nivo odgovornosti u tužilaštvu podigne na veći nivo, pa zbog toga pozivam sve poslanike, i opozicije i vladajuće, da prihvate ovaj amandman, jer samo obrazloženje Vlade je krajnje nekorektno i neprimereno težini ovih sankcija. Na kraju bih hteo da informišem građane Jagodine i Srbije u vezi sa krivičnom prijavom koju su podneli jagodinski naprednjaci, o kojoj sam govorio u petak, da se Treće opštinsko tužilaštvo izjasnilo kao nenadležno i da je krivičnu prijavu posle mesec i po dana nenadležno vratilo za Jagodinu. Imaćemo prilike da o toj krivičnoj prijavi i očiglednom falsifikatu potpisa predsednika SRS govorimo u nekom narednom periodu, ali je neprimereno da se na takav način tužilaštvo odnosi prema očiglednim kriminalnim radnjama, jer je taj falsifikat pušten u pravni promet. Taj slučaj pokazuje da moramo da imamo znatno ozbiljnije sankcije kada je u pitanju rad tužilaštva. (Za vreme govora narodnog poslanika Zorana Antića narodni poslanici SRS lupaju o klupe.)
Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković.
Uvažena predsednice, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, mi poslanici iz Poslaničke grupe ZES smatramo da je amandmansko rešenje koje je kolega Zoran Antić ovim amandmanom predložio celishodnije od onog kako je to predloženo u Predlogu zakona. Dakle, govorimo o disciplinskim merama definisanim u članu 105. Predloga zakona. Član 104. sadrži norme koje propisuju i definišu koji su to disciplinski prekršaji. Stav 2. člana 104. govori o teškom disciplinskom prekršaju, a stav 3. istog člana o recidivu, odnosno o povratku disciplinskog prekršaja. Rešenje koje je ponudio zakon smatramo solidnim, ali smatramo da je fiksiran iznos od tri godine zabrane napredovanja celishodnija disciplinska mera za teže povrede disciplinskih mera. Ukoliko bi ovo rešenje do tri godine ostalo, smatramo da bi se na određeni način ova disciplinska mera relativizovala, a to bi onda mogla biti i zabrana napredovanja u trajanju od jednog meseca, tri meseca, godinu dana. Kada kažemo, ako prihvatimo ovaj amandman, da je zabrana napredovanja od tri godine fiksirana, smatramo da će se time i svrha sankcionisanja disciplinskih prekršaja efikasnije ostvarivati. Stoga će poslanici grupe ZES glasati za ovaj amandman.
Narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo prilike da čujemo predsednika Zakonodavnog odbora, kome je očigledno bilo neprijatno što mora da prihvati amandman koji je podnet od strane neovlašćenog lica. Vi to sigurno znate i otuda vidim nelagodnost što ste prihvatili ovaj amandman. Što se SRS tiče, mi smatramo da su odredbe vezane za disciplinske sankcije kada su javni tužioci u pitanju potpuno izlišne, jer ako neko ima sve kvalifikacije da bude javni tužilac onako kako to zakon zahteva i ako se ogreši o zakon, a sve je predviđeno u članu 104, šta sve ne sme javni tužilac, onda on jedino može da bude razrešen. Sve drugo je deplasirano. Ne znam šta ćete da postignete time da čoveku koji je javni tužilac uzmete 50% od plate za godinu dana? Mislite da će on posle da radi u skladu sa zakonom? Ne, nego će da se snađe kako da zaradi i tih 50% i još nešto malo preko toga. Pošto je ovaj građanin koji je pre mene bio za ovom govornicom postavljao pitanja SRS, eto, postaviću i ja jedno pitanje njemu, ako može da odgovori. Ukratko ću mu postaviti pitanje koje je u stvari jedan građanin poslao njegovom sadašnjem predsedniku te stranke "uzmi sve što ti život pruža", gospodinu Tomislavu Nikoliću. On je odneo sve pare iz stranke, ali neke papire je ostavio pa smo to pronašli i upoznali se sa kriminalom jata koje je okupljeno oko Tomislava Nikolića. Interesantno je da se to jato poprilično dugo okuplja. Evo, šta piše taj građanin: "Poštovani gospodine Nikoliću, obraćam vam se sa namerom da vas upoznam sa nekim podacima o vašim poslanicima sa kojima sigurno niste upoznati. Naime, SRS u narodu uživa imidž poštenih predstavnika naroda, ali da li je baš sve tako? Kao vaš glasač, želim da vas upoznam sa prevarom koju je napravio vaš poslanik iz Jagodine, gospodin Zoran Antić. Navedeni gospodin je do izbora imao samostalnu trgovinsku radnju 'Nektar' i snabdevao se robom u DOO 'Centropromet' iz Ćuprije. Odmah posle izbora, kada je SRS odnela pobedu, a gospodin Antić postao poslanik, on je zatvorio samostalnu trgovinsku radnju i ostao nam dužan ... ". Reći ću sledeći put koliko i za koju robu, odnosno šta je sve i koje namirnice uzeo. "Za svu tu robu on je izdao menicu bez pokrića, što je krivično delo po članu 171. Krivičnog zakona. Navedenu robu je trebalo da plati još za vreme predizborne kampanje, ali mi ga nismo gonili u to vreme smatrajući to i našim doprinosom vašoj izbornoj kampanji. Postavlja se pitanje da li smo mi jedini koje je prevario navedeni gospodin. Mi ćemo podneti tužbu sudu i krivičnu prijavu, ali mnogi vaši protivnici će jedva dočekati da dođu do tih podataka. Zbog toga vas molim da svojim autoritetom utičete na gospodina Zorana Antića da izmiri svoju obavezu, jer kakav je on predstavnik naroda, pa još i predsednik okružnog odbora SRS, ako vara taj narod koji predstavlja?" Kome se ovaj mučenik iz "Centroprometa" žalio vidite danas i sami – nekome ko je još veći kriminalac od Zorana Antića, jer je pokrao izbornu volju građana, odnosno oteo mandate SRS. Javno je priznao pred svim medijima, elektronskim, štampanim, sve novine su prenele, sve televizije su prenele, svi vi ste čuli, predsednik Zakonodavnog odbora čuo, šefovi poslaničkih klubova, a niko ne reaguje. Dakle, vi dozvoljavate krađu. Ako dozvoljavate krađu izborne volje, ako tolerišete ovaj kriminal, što vam onda smeta kad govorimo o pojedinačnom kriminalu nekog iz vlasti? Verujte, možda je to čak i marginalno u odnosu na ovo što su ovi ljudi počinili ovde u Skupštini Srbije. To bi trebalo da bude pitanje broj jedan: možemo li da krademo izbornu volju građana? Da li to možemo da tolerišemo? Ako ne možemo to, ne možemo ništa drugo. Ako možemo to, očigledno ste spremni da tolerišete kriminal svake vrste i na svakom nivou. Ne postoji sitan i krupan kriminal, samo zavisi od toga koliko je kome šta dostupno, nekome nešto sitno da ukrade a nekom nešto krupno. Nije ni taj Krišto toliko kriv, kad pogledate, on je uzeo ono što mu je Vlada omogućila da uzme, verovatno malo ko ne bi uzeo. Vlada je ta koja je nemoralna. Vlada je ta koja je postavila te pogrešne principe. Kako ćemo se boriti protiv kriminala? Najbolje tako što ćemo ukrštati međusobno argumente. Jedno mesto gde to možemo da uradimo jeste ova govornica, jeste parlament, a drugo mesto jesu mediji. Mediji su nekome naklonjeni, za neke otvoreni, za neke potpuno zatvoreni, ali ja ću svaki put kada izađem ovde tražiti od svih mogućih elektronskih medija, pogotovo onih sa nacionalnom frekvencijom, pogotovo od RTS-a, da upriliči jedan duel između mene i gospodina Nikolića ili bilo koga drugog iz SRS i nekog iz te stranke "uzmi sve što ti život pruža", pa da vidimo da li smeju da kažu šta misle o kriminalu, šta misle o tajkunima, šta misle o Euleksu, o Evropskoj uniji, šta misle o ovom novom Kumanovskom sporazumu koji nam Ponoš i Tadić najavljuju, a nisu pitali nikoga ovde u Narodnoj skupštini. Dakle, ono minimalno što bi trebalo da se uradi, to je da se čuju obe strane. Sve dok se mediji ne otvore, vi ćete u Skupštini imati ovo. Mi ćemo koristiti ovu govornicu jer nam je to jedino mesto da ukrstimo argumente i da iznesemo sve ono što ovi ljudi rade, počevši od krađe mandata pa nadalje. Ali, evo, prvoj televiziji, prvom uredniku informativnog programa neke televizije koji obezbedi takav duel, ja obećavam jedan ručak u mojoj izvedbi, svojeručno ću da napravim sve domaće specijalitete i da ga ugostim, pa da vidimo kako će to da izgleda. Može to da bude čak deo tog spektakla.
Po Poslovniku, poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo, srpski radikali, gospođo Pop-Lazić, trebalo je datum da pročitate makar, nemojte da prikrivate, nemojte da konstruišete. Radi se o dopisu iz januara 2004. godine. Radi se o kampanji iz decembra 2003. Hoću da vam kažem samo jednu stvar. Godine 2001. u martu mesecu, kada SRS nije imala ni 5% glasova, nije prešla ni cenzus, nije imala nijednog poslanika, preuzeo sam da budem predsednik opštinskog odbora u Jagodini. U oktobru 2001, isto tako, pošto niko nije hteo da stane ispred SRS, preuzeo sam da budem predsednik okružnog odbora i tri godine, odnosno do 2003/2004. faktički sam svojim sredstvima, imao sam dve radnje, izdržavao kompletan Pomoravski okrug. Godine 2004. sam zatvorio radnju. To je tačno. Naravno, kao i svaki preduzetnik, a to nije nikakva tajna, kad zatvorite radnju ostanu i poreske obaveze i neplaćeni dugovi i trebalo je vremena, ne isplaćuje se to za 15-20 dana, trebalo je vremena da se to isplati. Neki ljudi su nervozni, smatraju da ćete da izbegnete svoje obaveze ako postanete poslanik, pa su smatrali da treba da vrše neki pritisak. Nije bilo razloga, sve svoje dugove koji se odnose na tu radnju izmirio sam u toku, odnosno početkom 2004. godine. Prema tome, taj dopis i način na koji pokušavate da manipulišete i da me predstavite kao nekog čoveka koji je nečastan krajnje je neprimeren. Nažalost, danas u Srbiji gomila mojih kolega preduzetnika ne stiže na vreme da isplati niti komunalije, niti vodu, niti porez, niti da na vreme plaća dobavljačima, zbog ovakve ekonomske politike, i ništa se nije desilo. Ali, budite sigurni da sam, koliko sam mogao, pomagao SRS, a sad kad sam izašao ponosan sam sobom, samo dugove na osnovu prethodnih kampanja, ništa sa sobom nisam poneo, niti stan, niti bilo kakvu od privilegija o kojima ovih dana o pojedincima iz SRS pišu novine. Nema razloga da na ovakav način, koji više pokazuje o vama nego o meni, o tome kakvi ste ljudi i čime se bavite, sa ove govornice razgovarate i prozivate ne samo mene, izmišljotinama, konstrukcijama i lažima, mislim pre svega na Tomislava Nikolića, na Aleksandra Vučića. Koncentrišite se, gospodo, na svoju priču. Vaša politička priča nema dovoljno štofa i to je problem. Vama ostaje jedino da se lažima, izmišljotinama, konstrukcijama, omalovažavanjem, pljuvanjem, lupanjem, dobacivanjem borite za glasače. Verujte, grešite. Da ste grešili i da i dalje grešite najbolje pokazuju dosadašnji rezultati SRS. Hvala. (Za vreme govora narodnog poslanika Zorana Antića narodni poslanici SRS lupali su o klupe.)
Gospođa Gordana Pop-Lazić.
Član 104. Poslovnika Narodne skupštine. Ne mogu da kažem ni gospodine, ali evo, uvaženi građanine, svi građani su uvaženi, da li ste vi krali ili niste, to je pitanje. Da li ste vi izdali menicu bez pokrića? Priznali ste da ste krali. Ako ste izdali menicu bez pokrića, to je krivično delo. Šta to znači? Znači da ste prevarant, da ste lopov i šta drugo da vam kažem. Sami ste sebe etiketirali. Što se tiče Srpske radikalne stranke, nemojte uopšte da brinete. Evo, spremni smo da propadnemo ako je to u interesu Srbije, samo verujem da to nije u interesu Srbije i da će to građani Srbije vrlo dobro da prepoznaju. Ali, ako je cena da Srbija krene napred, spremni smo da zatvorimo stranku jer se mi ne bavimo politikom sebe radi, kao što vi to radite. Ima ovde mnogo dokaza u ovim fasciklama šta je Tomislav Nikolić, šta je taj Aleksandar Vučić radio, u kakvu situaciju je doveo svoju kuću odnosno svoju stranku koju mi smatramo drugom kućom. Mi se bavimo politikom da bismo doneli nešto dobro onima koji iza nas dolaze i da nas po dobrom pamte. Onog momenta kada to postignemo može i da nema više SRS, ali nažalost, ima još mnogo posla za nas i spremni smo da radimo. Kao što vidite, niste ispunili zadatak koji ste dobili, niste ni 15% zadatka ispunili. Mnogo su ljuti na vas, i oni preko puta i oni mnogo dalje tamo, a pogotovo ovi tajkuni, Mišković i Beko, koji su i formirali ovu vladu, tako da imate veliku konkurenciju. Vaša misija je neuspešna, propao pokušaj, šta da vam radim.
Po Poslovniku ponovo gospodin Antić.
Dame i gospodo radikali, čini mi se da ponajviše govorite o sebi, jer ako sam toliko loš, ukoliko ste toliko bili nezadovoljni sa mnom, zašto ste me držali za predsednika okruga ovolike godine? Od 2001. godine do 2008. godine, sedam godina sam bio predsednik Pomoravskog okruga i zadužen za taj okrug. Ako sam toliko loš, ako ničim nisam doprinosio, zašto držite tako loše ljude oko sebe? Mislim da, kao što rekoh, ponajviše govorite o sebi, da pokušavate ponovo da obmanete građane Srbije; mislim da bežite od onih osnovnih pitanja, pitanja zbog čega SRS danas nije na vlasti, zbog čega su građani Srbije u ovih prethodnih sedam-osam godina bili taoci SRS. Mnogo toga je tačno, gospodo. Nisam razumeo u prethodnom periodu, recimo, zbog čega gospođa Vjerica Radeta, Nataša Jovanović sa ove govornice tako bezočno napadaju Zorana Đinđića nazivajući ga mafijaškim premijerom kada je bilo očigledno da se nad tim zgražava većina građana Srbije. Isto tako, nisam razumeo toliku količinu privitimizma protiv političkih protivnika, prema kojima niste imali nimalo poštovanja. Nisam razumeo ni zašto u jeku političke kampanje Vojislav Šešelj Zvezdana Jovanovića naziva Gavrilom Principom. Nisam razumeo ni zašto nismo napravili Vladu posle predsedničkih izbora kad smo imali većinu sa Demokratskom strankom Srbije. Nisam mnogo toga razumeo dok sam bio sa vama, a bogami, nije razumela ni većina poslanika koja sada sedi u vašem poslaničkom klubu. Svi smo se pitali da li je moguće da vi ne vidite da radimo sami protiv sebe, da li je moguće da ne vidite da snižavamo rejting SRS. Ali, danas, gospodo, kada vidim kako se odnosite prema nama, kada vidim na koji način se bavite politikom, mnogo toga mi je jasno. Očigledno je da vam nije ni bio cilj da budemo deo Vlade, da vam nije bio cilj da napravimo Vladu, da ste sve vreme obmanjivali ovu srpsku sirotinju, da ste je podvodili faktički Demokratskoj stranci, jer je taj privitimizam protiv koga se, na prvi pogled, borila Demokratska stranka ponajviše odgovarao Demokratskoj stranci. Znači, vi ste i tada pokušavali i danas pokušavate da snizite rejting Tomislava Nikolića i rejting Aleksandra Vučića. Vama je cilj da ostanete jedina politička stranka sa one strane, kao opoziciona stranka, i da građani Srbije nemaju za koga da glasaju. Žao mi je, gospodo, što moram da kažem, ali vi trgujete ljudskim dušama, trgujete građanima Srbije, vi podvodite građane Srbije demokratama. To je, čini mi se, vaš zadatak, naročito u ovom trenutku kada nemate šanse da budete ozbiljna politička stranka. Hvala vam.
Gordana Pop-Lazić, po Poslovniku.
Građanine Antiću, hvala vam u ime Srpske radikalne stranke što ste konačno izneli program te vaše nove političke partije koja se zove "uzmi sve što ti život pruža", odnosno "uzmi vlast po svaku cenu". To je jedino što ste uspeli da napišete u svom programu, ali to je program Demokratske stranke, to su oni govorili u predizbornoj kampanji. Dakle, vi ćete i sa crnim đavolom i po svaku cenu, samo za velike pare da sebe smestite tamo gde treba, otići i napraviti Vladu. Samo da vam kažem, možda je Srpska radikalna stranka, s obzirom na to da je Tomislav Nikolić onako autoritarno vodio stranku, u pregovorima o formiranju Vlade propustila mogućnost da uđe u Vladu i da preuzme odgovornost u ovim teškim trenucima za državu, upravo zbog toga što su drugi pre nas u njemu prepoznali prevaranta, kriminalca i stranog plaćenika i znali koji mu je zadatak. To je možda jedan od razloga. Ali, vreme prolazi, biće opet izbora. Problemi se gomilaju, vidite kako teku sednice, o svemu se priča, ne stignemo o svemu ni da progovorimo. Iskristalisaće se stavovi i dela svih političkih partija i nema više laganja. Teško da ćemo moći da prevarimo građane Srbije, sada su sve videli, da je sve moguće, više ništa ne može da ih iznenadi. Sada će valjda konačno shvatiti kome mogu da veruju. Ubeđena sam da će to biti Srpska radikalna stranka. Mi ćemo se truditi da to tako bude, koliko ćemo uspeti, videćemo. Ako nas zatvore ovako medijski potpuno, možda i nećemo, mada – naoštrimo cipele, stavimo blokeje, pa po Srbiji; malo će više da se hoda, da stignemo do ljudi i da im objasnimo kakva je ovo prevara bila i o čemu se ovde radi. Koliko vidim, svakim danom sve više ljudi shvata šta ste naumili, za čiji račun ste naumili i gde ste to sebe videli. Misija u pokušaju, misija propala. Vaša dela najbolje govore o vama, koliko ste moralni, koliko ste časni i kako se to društvo okupilo, svaki dan o jednom po jednom. Ništa lično, samo ono što već postoji negde zabeleženo, ili postoje prijave, ili tužilaštvo treba da radi, ili policija treba da radi ili građani o vama pišu. Zato ste se kao takvi, ugroženi, okupili iz raznih službi oko Tomislava Nikolića. Samo klimajte glavom, ali to je, nažalost, tako. Ako budemo bilikažnjeni, bićemo kažnjeni samo zbog toga što smo tu zmiju u nedrima čuvali, a nismo je na vreme udavili.
Gospodin Zoran Krasić, po amandmanu. Izvolite. Imate još sedam minuta.
Ja bih počeo da pričam o ovom amandmanu i da upozorim i predstavnike Vlade i gospođu Kolundžiju... Ne znam da li je Vlatko Ratković ovlašćeno izneo da prihvata ovaj amandman. To vi rešite na vašoj poslaničkoj grupi. Moram da vas upozorim da ste danas drugi put napravili grešku. Nemam ništa protiv te srdačnosti, prijatnosti, nove ljubavi itd. To je vaš problem. Ali, moram da vam skrenem pažnju da ukoliko ovaj amandman usvojite mimo stava Vlade, pored suprotstavljanja Vlade ovom amandmanu, dovodite u pitanje da li mi uopšte imamo novi koncept tužilaštva. Skrećem vam pažnju. Gospođa Pop-Lazić je na početku vrlo lepo rekla – u redu, postoje disciplinski prekršaji. Propisali ste. Šta mogu da budu sankcije? Može da bude javna opomena. Može da se konstatuje teška disciplinska povreda i po automatizmu na bazi toga da se pokrene postupak za razrešenje, jer je prosto neshvatljivo kako to da zamenik okružnog javnog tužioca zastupa, a godinu dana je kažnjen i prima 50% plate. Shvatite još jednu stvar. Vi sada praktično onemogućavate nekoga da konkuriše za viši sud, jer ste uveli tri godine, usvajanjem ovog amandmana. Drugo, ako ste prihvatili ovaj amandman, gospodine Ratkoviću, šta je sa individualizacijom kazne? To je princip. Vi ste advokat. Vi ste predsednik Zakonodavnog odbora. Za tu tešku povredu je tri godine zabrana. Bolje je bilo rešenje koje je Vlada predložila – do tri godine. Ovako ste to fiksirali. Znači, najmanje 25 razloga postoji da se amandman uopšte ne uzme u razmatranje. Zalutao je čovek ovde. Pustite ga. Greškom je čovek ovde, zahvaljujući Slavici Đukić-Dejanović. Ona je sebi napravila rezervnu partiju za vas. Otvorite sajt Narodne skupštine pa vidite koje su stranke prisutne u Narodnoj skupštini. Ovakvih pojava nema na političkoj sceni. Nije ih uopšte bilo. Ovo su hibridi; napravljeni "zumbuli" da bi skrenuli pažnju javnosti, da ne bude zainteresovana za Kosovo i Metohiju, za svetsku ekonomsku, finansijsku krizu, za pridruživanje EU, za ekonomski položaj, za socijalnu bedu, za vršljanje obaveštajnih i špijunskih službi u Srbiji. To sve želite da bacite pod tepih, kako bi neko lomio zube na nečemu beznačajnom i da se od toga pravi neka vest, neka afera. Nema potrebe da se pravi vest i afera, vratite nama naših 20 mandata i – putuj, igumane. Dužni ste da obezbedite 78 mesta Srpskoj radikalnoj stranci. Drugo me ne interesuje. Neću ni da razgovaram. Zakoni su jasni. Ustav je jasan. Poslovnik je jasan. Jasno je da Boris Tadić, Miki Rakić i ostali žele da ovaj kamičak u nozi bude još neko vreme. Zapamtite, biće velika stena o vratu Borisa Tadića i Demokratske stranke. Posle ovog potopa više neće biti prostora za tu vrstu primitivizma u politici koju ste vi doneli u Srbiju od 2000. godine naovamo. Strašan primitivizam: glasanje iz Bodruma; glasanje iz Soluna; pranje para; rasprodaja banaka; uništavanje banaka. Imate koalicionog partnera, svetskog stručnjaka koji ima evropsku perspektivu u politici. Zašto ga niste izvezli u Ameriku da sredi tamo njihove banke? Zašto niste Mlađu, brend, izvezli u Ameriku? On bi sredio njihove banke kao što je sredio naše, četiri, šest. Dokazao se ekspert. Nemojte da se čovek dokazuje sada destrukcijom u Srbiji, da živi na lovorikama zbog destrukcije. Koja je to inverzija! Gospođo Malović, pokloniću vam ovu fasciklu. Ovde se nalaze dva upravna predmeta pred Okružnim sudom u Beogradu, Už.97/08 i Už.98/08. Odnose se na ćutanje administracije povodom mandata. Zašto se ovo ne rešava, iako je prošlo 48 časova, kako je to propisano zakonom? Zato što su Boris Tadić i Dragan Đilas zaključili da treba da naprave dar-mar, da uvedu negde privremene mere, pošto se ova ljubav svakodnevno manifestuje, pa čak i u ovim izlivima nežnosti poput – usvajamo amandman. Ovu vrstu emocija poštujem. Vidim da to više ne može da se sakrije. To je dobro. To treba javno raditi. Sve treba da bude transparentno. Ta vrsta političke ljubavi može da postoji, vaš je izbor, nema nikakvih problema, ali vratite 20 mandata. Oteto - prokleto. Iluzorno je pričati. Malopre vam je pričao čovek, on se zaklinjao u crkvi i svašta je radio, kerebečio se, ali takve vi volite. To je vaš problem. U to neću da ulazim. Vratite mandate koje ste pokrali. Vi ste pokrali, oni su samo sredstvo u vašim rukama. Da vas obavestim, sada je meni jasno gde je Nikolić našao profesora za one menice – kolegu Antića. On ga je naučio da piše menice blanko. Mislio sam da onaj nešto zna. Morao je ovaj da ga uči. Kod nas su pobegli svi koji su vodili finansije u stranci sa Nikolićem. Sada dolaze računi, pa konstatujemo da je nešto na ruke plaćeno, po ugovoru, pa neki račun treba da se ...
Vreme. Na član 111. amandman je podnela poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođa Đerić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 111. da se u stavu 2. cifra "30" zameni cifrom "8". Zašto? Radi se o disciplinskom postupku protiv tužioca. Naime, ako se već o povredi discipline od strane tužioca izjasni disciplinski tužilac, ako se izjasni disciplinska komisija i da se rok od osam dana tužiocu da se žali Državnom veću tužilaca, onda je sasvim opravdano i logično da isti toliki rok Državno veće uzme sebi da bi moglo da odgovori tužiocu koji je u žalbenom postupku. Pre svega, nema se previše vremena da bi se tužioci držali van postupaka. Mi smo danas videli dovoljno razloga da svu mašineriju tužilaca pokrenemo i bojim se da ih nećemo imati dovoljno za sve ono čime treba da se bave. Takođe, cenim i da ovo neće biti masovna pojava, pa će Državno veće tužilaca u roku od osam dana, uzimajući u obzir sve činjenice koje će im biti predočene, moći da odluči. Dakle, rok od osam dana, onoliko koliko ima tužilac da podnese svoju žalbu, toliko je vremena potrebno i Državnom veću tužilaca da mu odgovori. Mislim da je to sasvim opravdano i sasvim logično da bude prihvaćeno. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospođo Đerić. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 118. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 122. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 128. amandman je podneo narodni poslanik Branko Ružić. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 129. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 131. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 133. amandman je podneo takođe narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 137. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 140. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Konstantinović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Snežana Malović, ministar pravde, želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučiti o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovana gospodo poslanici, zahvaljujem na radu, zahvaljujem gospođi ministru i njenim saradnicima. Nastavljamo sutra u 10 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje,utvrđeno da je u sali prisutno 97 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, i danas sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju gospodin Slobodan Homen, državni sekretar u Ministarstvu pravde, i gospodin Jovan Ćosić, načelnik u Ministarstvu pravde. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DRŽAVNOM VEĆU TUŽILACA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Radovan Radovanović, Đorđe Milićević, Zlata Đerić, Miroslav Markićević, Nenad Konstantinović, Milica Radović, Petar Jojić i zajedno Milica Radović i Miroslav Petković. Primili ste amandmane Odbora za pravosuđe i upravu. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Narodni poslanici Milica Radović i Miroslav Petković pisanim putem povukli su amandman na član 23. Predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor ga smatra pravno mogućim, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović i Miroslav Petković. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođa Milica Radović. Izvolite, imate reč.