Vabim kolegice poslanke in kolege poslance, da pridejo v veliko razpravno dvorano državnega zbora. Nadaljevali bomo 12. sejo. Prešli bomo na 25. točko, na obravnavo interpelacije, zato vas vabim, da pridete v dvorano. Ponovno vabim vse kolegice poslanke in kolege poslance, da pridejo iz preddverja v dvorano državnega zbora. Prosim, da odbori oziroma komisije prekinejo delo in omogočijo, da se poslanke in poslanci udeležijo razprave v dvorani. Začeli bomo nadaljevanje 12. seje. Pred tem vas bom seznanil s sklepom, ki ga je zboru predložila mandatno-imunitetna komisija. Kolegice in kolegi poslanci, dober dan! Pozdravljeni na nadaljevanju 12. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti nekateri naši kolegi in kolegice: kolegica Lavričeva, kolega dr. Merlo, kolegica Majnikova, kolega Malovrh, Fabjan, Gračner, Vučko, Kopušar in kolega Barovič. Vsi ostali pa bi sicer morali biti navzoči v dvorani. Lepo vas bom prosil, da s pritiskom na tipko "kvorum" ugotovimo navzočnost v dvorani. Mislim, da ena poslanska skupina ni navzoča. Prosim, da ugotovimo navzočnost. Ja, treba bo počakati, da se nam pridruži še ena od poslanskih skupin. Verjamem, da so za tako pomembno točko dnevnega reda potrebni dodatni posveti, kljub temu mora državni zbor normalno opravljati svoje delo. Vabim kolegice in kolege, da vnovič preverimo navzočnost v dvorani. Prosim, da ugotovimo navzočnost v dvorani. Pritisnite, prosim, tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost v dvorani. V dvorani je navzočih 55 poslank in poslancev; državni zbor Republike Slovenije je sklepčen in lahko odloča. Na današnje nadaljevanje seje je bil povabljen minister za okolje in prostor mag. Janez Kopač, ki je med nami in ga lahko pozdravimo. Prav tako pozdravljam vse prisotne in jim želim prijeten dan. Današnje nadaljevanje 12. seje bomo pričeli z obravnavo 25. točke dnevnega reda, to je interpelacija o delu in odgovornosti ministra za okolje in prostor mag. Janeza Kopača. Še prej pa bomo - prosim za mir v dvorani! - obravnavali sklep, ki ga je zboru predložila mandatno - imunitetna komisija v zvezi z opravljanjem funkcije poslancev. Gre za določitev kandidata, ki je v skladu s 17. členom zakona o volitvah v državni zbor postal poslanec za preostanek mandatne dobe, namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Državni zbor je dne 24. januarja letos ugotovil, da je poslancu Igorju Bavčarju prenehal mandat. Republiška volilna komisija je zboru posredovala ugotovitev, da je mandat bivšega poslanca Igorja Bavčarja prešel na gospoda Romana Jakiča. Ugotovitev je danes obravnavala mandatno - imunitetna komisija, ki je zboru pisno poročala. Poročilo komisije ste prejeli danes na klop. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Prav tako ne.]] Želi besedo kdo od poslank in poslancev? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se poslanski mandat gospodu Romanu Jakiču, rojenemu 1.5.1967, stanujočemu Neubergerjeva 25, Ljubljana. O tem glasujemo. Prosim. Glasujemo o potrditvi mandata kolegu Romanu Jakiču. Navzočih je 53 kolegic in kolegov. 50 jih je bilo za, nihče temu ni ugovarjal. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Na podlagi priporočila poslovniške komisije zboru tudi predlagam, da sprejme še naslednji predlog sklepa: Poslanec Roman Jakič še naprej opravlja funkcijo člana, nadomestnega člana oziroma člana in vodje v delovnih telesih oziroma delegacijah, katerih član, nadomestničlan oziroma član in vodja je bil, dokler je na podlagi drugega odstavka 14. člena zakona o poslancih opravljal funkcijo poslanca. Želi kdo v zvezi s tem besedo? Ugotavljam, da nihče. Zato zaključujem razpravo in o tem predlogu sklepa glasujemo. Prosim, da se opredelite do predloga. V dvorani je navzočih 48 poslank in poslancev. 43 jih je bilo za, nihče temu predlogu ni ugovarjal. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sprejet. [[Aplavz.]] Prosim za mir v dvorani. Vsi delimo veselje ob prihodu kolega Jakiča v dvorano. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO INTERPELACIJE O DELU IN ODGOVORNOSTI MINISTRA ZA OKOLJE IN PROSTOR MAG. JANEZA KOPAČA. Interpelacijo je vložila skupina 24 poslank in poslancev, s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom. Skladno s četrtim odstavkom 284. člena poslovnika državnega zbora - prosim za mir v dvorani, dokler ne bo miru v dvorani, ne bom nadaljeval seje, kolega Feri Horvat. Skladno s četrtim odstavkom 284. člena poslovnika državnega zbora je bila interpelacija poslana ministru za okolje in prostor mag. Janezu Kopaču. Odgovor na vloženo interpelacijo ste prejeli z dopisom dne 26.10.2001. Skupina 24 poslank in poslancev je dne 16.11.2001 dopolnila in razširila interpelacijo. S tem v zvezi je minister odgovoril dne 14.12.2001. Sprašujem predstavnika predlagateljev, ali želi besedo. [[Želi besedo.]] V imenu skupine poslank in poslancev bo vsebino interpelacije predstavil mag. Vizjak. Imate besedo, mag. Vizjak.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, predstavniki vlade! Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovana slovenska javnost! Na podlagi 118. člena Ustave Republike Slovenije ter 284. člena Poslovnika državnega zbora je 24 poslancev 3.10.2001 vložilointerpelacijo o delu in odgovornosti ministra za okolje in prostor mag. Janeza Kopača, zaradi: 1. kršitve 113. člena Ustave Republike Slovenije v povezavi s 104. členom Ustave Republike Slovenije in neizvajanjem 11. člena Zakona o zagotovitvi sredstev za odpravo posledic suše, neurja s točo, plazenja tal in sluzenja morja v letu 2000; 2. podpisa škodljive pogodbe o toplotni obdelavi živalskih odpadkov za začasno skladiščenje pred sežiganjem in zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic ter kršitve 2. člena zakona o javnih financah; 3. zaradi kršitve 2. in 3. člena Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja; 4. zavajanja poslancev državnega zbora in javnosti po 263. členu Poslovnika državnega zbora glede nezakonite zasebne gradnje in v zvezi s tem kršenja 7., 33. in 45. člena zakona o graditvi objektov ter 2. člena zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor; 5. zaradi kršenja 3. člena Uredbe o podelitvi rudarske pravice imetnikom dovoljenj za raziskovanje oziroma pridobivanje mineralnih surovin. Ter, v dopolnitvi interpelacije, še dve točki. In sicer: 6. kršitev določil Zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save zaradi opustitve ureditve koncesijskih razmerij ter 7. nezakonitega vodenja postopka priprave lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste. Zato na podlagi 118. člena Ustave Republike Slovenije podpisani poslanci predlagamo, da Državni zbor Republike Slovenije po končani razpravi o interpelaciji o delu in odgovornosti ministra za okolje in prostor, sprejme naslednji sklep: Zaradi kršitve ustave Republike Slovenije, zakonov in podzakonskih predpisov se minister mag. Janez Kopač razreši funkcije ministra za okolje in prostor. V nadaljevanju bom po sklopih predstavil obrazložitev predlagane interpelacije, ki vsak posebej in seveda tudi vsi skupaj govorijo, da je za tako odgovoren položaj, kot je minister za okolje in prostor, potrebno izvoliti novega človeka. In tu bi se navezal tudi na včerajšnjo odločitev, takega nekonfliktnega, ki ne ponavlja številnih napak v tako kratkem časovnem obdobju. Najprej obrazložitev 1. točke, to je kršitve 113. člena Ustave Republike Slovenije, v povezavi s 104. členom Ustave Republike Slovenije in neizvajanjem 11. člena Zakona o zagotovitvi sredstev za odpravo posledic suše, neurja s točo, plazenja tal in sluzenja morja v letu 2000. V skladu s 113. členom Ustave Republike Slovenije izrečejo ministri po imenovanju prisego pred državnim zborom Republike Slovenije. Prisego, ki jo je poimenovanju za ministra za okolje in prostor izrekel tudi mag. Janez Kopač, določa 104. člen ustave in se glasi: "Prisegam, da bom spoštoval ustavni red, da bom ravnal po svoji vesti in z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije." Glede na 2. členustave je Slovenija pravna država, kjer je ustavni red določen z ustavo, zakoni, podzakonskimi predpisi in drugimi splošnimi predpisi. V televizijskem dnevniku na TV Slovenija je dne 14. avgusta 2001 po 19.30 uri v prispevku sodeloval z izjavo tudi minister za okolje in prostor mag. Janez Kopač. Tema prispevka je bilo izvajanje zakona o zagotovitvi sredstev za odpravo posledic suše, neurja s točo, plazenja tal in sluzenja morja v letu 2000, ki ga je državni zbor sprejel septembra leta 2000. Po tem zakonubi morali kmetje v občinah na severozahodu države in v Posavju, ki jih je prizadela katastrofalna suša, pridobiti približno osem milijard slovenskih tolarjev pomoči iz državnega proračuna. Slaba tretjina denarja je bila izplačana v letu 2000, potem pa se je z zagotavljanjem sredstev za izvajanje zakona zapletlo. Kmetje so se naveličali potrpežljivega čakanja in so zagrozili s stavko, minister za okolje in prostor, mag. Janez Kopač, pa je v sklopu prispevka na omenjenem televizijskem dnevniku podal naslednjo izjavo: "Žal pa moram reči, da že sedaj, v tem hipu, se mi zdi nerealno, da bi čisto vse, kar je zakon obljubil, izpolnili. Jaz upam, da bo čim večji del izplačan že letos, morda pa kakšen del ne bo izplačan nikoli." Vlada Republike Slovenije in posamezni ministri sestavljajo izvršno vejo oblasti in so v skladu z zakonom dolžni izvajati sprejete zakone. S stališča pravne države in v ustavi določenega ustavnega reda nima nihče, še zlasti pa ne minister, pravice presojati in odločati, katere sprejete zakone je realno izvajati in katerih ne. S strani pravne države je nedopustno, da minister smatra sprejete zakone za obljube, še bolj nedopustno pa je, da minister za okolje in prostor, Janez Kopač, napoveduje in zastopa stališče, da je kljub sprejetemu zakonu nerealno pričakovati njegovo izvajanje, še zlasti ob tem podatku, da je bil po tem zakonu sprejet tudi zakon o proračunu oziroma proračunu Republike Slovenije, ki bi moral na primerni postavki zagotoviti ta sredstva. S tem se tudi kaže, da je vladna koalicija sprejela številne zakone v smislu obljub državljankam in državljanom in da jih kasneje seveda tudi nima namena izvajati, kar je ne nazadnje tudi jasno napisano v odgovoru na interpelacijo, češ, zakon sam po sebi še nič ne pomeni, če za to ni ustrezne proračunske postavke oziroma sredstev na proračunski postavki v zadostni višini. Dejstvo je, da je vlada Republike Slovenije po tej izjavi ministra Janeza Kopača sprejela odločitve, na podlagi katerih je bil preostali del po zakonu o zagotovitvi sredstev za odpravo posledic suše, neurja s točo, plazenja tal in sluzenja morja kmetom tudi izplačan. To pomeni, da so bile takrat realne možnosti, proračunske možnosti v celoti izvesti sprejeti zakon. Po tej strani je zato izjava ministra poleg nedopustnosti vluči pravne države tudi zavajajoča, saj je minister kljub realnim finančnim možnostim, kar se je tudi kasneje izkazalo, v izjavi trdil drugače in zakon poimenoval obljubo in izvajanje zakona poimenoval nerealno. Ocenjujemo, da je minister mag. Janez Kopač z zgoraj navedeno izjavo deloval v nasprotju z dano prisego v državnem zboru ter v posmeh pravni državi in sebi podelil diskrecijsko pravico glede izvajanja zakona, 11. člena citiranega zakona, ki je jasen: "Nakazilo sredstev po tem zakonu opravi ministrstvo za okolje in prostor na podlagi sklepa komisije. Za zavarovanje nakazila po tem zakonu občine pred nakazilom sredstev izročijo ministru za okolje in prostor akceptne naloge in akceptne izjave." Zakonski pogoji za izplačilo so torej jasni in minister bi jih seveda moral tudi spoštovati. Obrazložitev 2. točke: Ministru za okolje in prostor mag. Janezu Kopaču očitamo tudi sklenitev škodljive pogodbe z družbo Koto. Minister je s podpisom pogodbe o toplotni obdelavi klavniških odpadkov zlorabil uradni položaj oziroma uradne pravice ter je kršil tudi zakon o javnih financah s tem, da je deloval v nasprotju s cilji proračuna in načeli zakona [[po 2. členu zakona o javnih financah]] . Na ozemlju Republike Slovenije nastaja letno okoli 70.000 ton živalskih odpadkov. Pri tem je treba poudariti, da je zgolj 6.000 ton, to je cca 8% živalskih odpadkov z visokim tveganjem in jih je dejansko treba toplotno obdelati v posebnih kafilerijah ter sežgati pri temperaturi več kot 900 stopinj Celzija v sežigalnicah, ter 8.000 ton odpadkov s specifičnim tveganjem, za katere naj bi veljal isti postopek predelave po priporočilih. Pri tem se sklicujemo na podatke ministrstva za okolje in prostor. Slovenija za razliko od ostalih evropskih držav ne odstranjuje oziroma ne zbira ločeno odpadkov na podlagi razlikovanja med odpadki s specifičnim tveganjem, visokim tveganjem in nizkim tveganjem. Vse odpadke odstranjujemo skupaj, kar bistveno poveča stroške. Žal, doslej glede tega ni storjenega nič in zaradi tega se tudi dela velika gospodarska škoda. Žal pa je tudi odstranjevanje v dveh fazah, ki vsaka posebej predstavlja strošek, zelo negospodarno. Najprej jih torej toplotno obdelamo, nato pa sledi sežig. Po podatkih ministrstva za okolje in prostor so skupni stroški cca 60 slovenskih tolarjev za kilogram in jih plačuje Slovenija in za približno 20 odstotkov presegajo povprečne stroške v Evropski uniji, kjer ti stroški znašajo 51 tolarjev za kilogram. Seveda mi plačujemo, to se pravi v Sloveniji plačujemo celotni paket, to se pravi tuditistih 80 procentov živalskih odpadkov z nizkim tveganjem, ki bi jih bilo mogoče predelati za popolnoma druge namene in jih seveda uporabiti tudi nadalje. Na Hrvaškem znaša termična obdelava, preračunana v tolarje, 16 tolarjev za kilogram, medtem ko na Nizozemskem poznajo popolnoma ločeno zbiranje kar petih kategorij živalskih odpadkov in ostankov, kar znaša v višini 28 slovenskih tolarjev za kilogram. Stroški, ki bodo bremenili državo Slovenijo in izhajajo neposredno iz pogodbe s podjetjem Koto, presegajo 1,6 milijarde slovenskih tolarjev. Seveda v to ceno ni vštet davek na dodano vrednost. Cena je po mnenju finančnega ministrstva tako visoka zaradi nesprejemljivih postavk, kot so prevozni stroški, pričakovana inflacija, revalorizacija primanjkljaja, donos na vloženi kapital in amortizacija novih investicij. V strukturi skupnega zneska znaša samo amortizacija nekaj več kot 10 milijonov tolarjev oziroma 110 milijonov tolarjev. Amortizacija novih investicij pa 395 milijonov tolarjev. Sklicujemo se, opozarjam na to, zgolj na podatke, ki izhajajo iz ministrstva za okolje in prostor. In seveda neposredno iz pogodbe. Poudarili bi, da v Evropi nedvomno poznajo cenejše načine odstranjevanja klavničnih odpadkov, bodisi tako, da manj nevarne odpadke predelajo v hrano za male živali, bodisi da jih zakopljejo ali kompostirajo. Stroški zakopavanja se gibljejo med 6.500 in 17 tisoč tolarji na tono odpadkov. Pri nas pa stroški za odstranjevanje odpadkov v višini 60 tisoč slovenskih tolarjev plačujejo klavnice, ki sploh niso bile povabljene k pogajanjem z omenjenim podjetjem. Mogoče so tudi zato nekateri vladni pogajalci v pogajanjih z upravljavcem kafilerije Koto zmotno domnevali, da država kupuje proizvod, ki je zgolj trenutno izgubil na vrednosti, kar minister tudi sam priznava. Mogoče je tudi zato Slovenija prisiljena izvajati najdražjo obliko odstranjevanja živalskih odpadkov, torej najprej toplotno obdelavo, skladno s predpisi za področje veteritarstva, nato pa še sežig pod pogoji, ki veljajo za predelane živalske beljakovine in maščobe iz živalskih odpadkov z visokim in specifičnim tveganjem. Poudarjam še enkrat, da je nedopustno, da država s pozicije močnejšega pogodbenega partnerja, ki regulira lahko tudi pravila, pristane na podrejen položaj in pristane na pogoje, ki jih je monopolist zahteval od nje, in seveda to, kar ne nazadnje plačujejo klavnice in seveda tudi potrošniki pri vsakodnevnem nakupu mesa v mesnicah. Minister tudi ne zanika, temveč se opravičuje, da je bila država prisiljena izvajati najdražjo obliko odstranjevanja živalskih odpadkov zaradi monopolnega položaja podjetja Koto ter tudi prisiljena plačati ceno za storitev toplotne obdelave, ki jo oblikuje in ponudi uprava družbe Koto. Vsak državljan dobro ve, da ob celoti instrumentov, ki jih ima država [[...]]na voljo v razmerju do zasebnega podjetja, da je zelo težko izsiliti. Lahko pa se zgodi v primeru zlorabe vladnega položaja ali uradnih pravic, kakor tudi neustreznega in neresnega dela v službi. V interpelaciji smo tudi poudarili, da je podpisu pogodbe o naročilu za toplotno obdelavo odpadkov zaradi začasnega skladiščenja pred sežiganjem nasprotovalo tudi ministrstvo za finance, kakor tudi veterinarska uprava, kar je razvidno iz prilog v interpelaciji. Jasno je bilo poudarjeno, da ni razviden predmet pogodbe, kakor tudi ni razvidna pravna podlaga za sklenitev pogodbe. Pogodba je bila kljub temu sklenjena. V odgovoru na dopolnitev in razširitev interpelacije z dne 13.12.2001 minister poudarja, da se je pogodba uskladila na nivoju vlade. Zanima nas torej, zakaj se omenjene pripombe niso upoštevale v sami vsebini pogodbe. Kalkulacije, ki so upoštevane v ceni, so povsem nesprejemljive in predstavljajo 53 odstotkov dodanih stroškov, kar pomeni, da bi cena znašala kvečjemu cca 20 tolarjev na kilogram odpadkov in ne 41,5 tolarja na kilogram odpadkov, kot to predvideva pogodba. Zato poudarjamo, da bi odgovor ministra Kopača moral temeljiti na kalkulaciji stroškov pred 1.12.2001 in po njem. Pred nastopom teh tako imenovanih izrednih razmer cena za isto storitev ne predvideva kalkulacij, ki jih ne razume niti finančno ministrstvo, temveč je bila cena na kilogram vhodne surovine cca 20 tolarjev, sedaj pa je najmanj 41,5 slovenskih tolarjev. Seveda je ktej ceni potrebno še dodati najmanj stroške prevoza in stroške sežiganja, kar poveča stroške na kilogram prevzetega odpadka na slabih 60 tolarjev. Za lažjo predstavo je potrebno pomnožiti s predvidenimi 33 tonami odpadkov. Seveda, vse finančno breme v končni instanci pade na davkoplačevalce, na klavnice in seveda na državljanke in državljane pri nakupu mesa. Škodljivost omenjene pogodbe je večplastna, saj omogoča podjetju Koto, da tudi odkloni odvoz izredno nevarnih kužnih odpadkov in s tem neposredno ogrozi slovensko živinorejo ter povzroči neposredno ogroženost zdravja in zdravega življenjskega okolja. Tudi ravnanje ministrstva za okolje in prostor pri iskanju rešitve za sežig kostne moke in odpadnih maščob je bilo v situaciji neprimerno s stališča javnih financ in je bilo razsipno. Ministrstvo za okolje in prostor je sklenilo pogodbo o izvozu omenjenih surovin po izjemno visoki ceni, čeprav je bilo za poznavalce že takrat jasno, da je sežig mogoč na domačih energetskih napravah. Poskusi sežiga so opravljeni na napravah, ki niso omogočale hitre rešitve, in v okoljih, kjer se je lahko računalo na burno nasprotovanje občanov, in to je bil tudi cilj, zakaj se ni nadaljevalo sežiganje v domačem okolju. Skratka, na podlagi te škodljive pogodbe bodo slovenski klavničarji prizadeti, saj morajo te nesprejemljive pogoje, pod katerimi je ministrstvo sklenilo pogodbo, prevzeti oni. V pogajanjih niso sodelovali, in še najpomembnejše je tudi to, da bodo seveda te stroške v končni fazi plačevali potrošniki v klavnicah Upam, da bodo slovenski davkoplačevalci enkrat spoznali to povezavo med vlado in med temi računi, ki jih vsakodnevno plačujejo, med cenami, ki se dvigajo, in med davki, ki se dvigajo. Tretja točka interpelacije očita ministru Janezu Kopaču kršitve 2. in 3. člena Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Minister mag. Janez Kopač je kršil 2. in 3. člen zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja s tem, da je brez vseh strokovnih argumentov kot resorni minister predlagal Vladi Republike Slovenije sedež holdinga slovenskih elektrarn v Ljubljani. Holding slovenskih elektrarn združuje dravske, savske in soške elektrarne, Termoelektrarno Brestanica in Termoelektrarno Šoštanj ter Premogovnik Velenje, s tem, da veriga elektrarn na Dravi pridobiva kar 80% vodne energije v Sloveniji. Z ustanovitvijo sedeža v prestolnici je dodatno spodbudil že tako perečo centralizacijo, s katero se Slovenija ubada že vrsto let. In je v nasprotju tudi z Evropsko listino lokalne samouprave, ki zagotavlja in zagovarja policentrični razvoj. Centralizem je namreč osnovni vir zastojev in napetosti, tako v gospodarskem, ekonomskem in političnem smislu in je vsestransko škodljiv, ker zavira hitrejši in bolj uravnotežen razvoj Republike Slovenije. Odločitev o sedežu je namreč zelo pomembna. Z vidika organizacije izgradnje petih elektrarn na spodnjem toku Save in projektov, vrednih skoraj milijardo mark. Celotna organizacija ustanovitve holdinga bo bistveno vplivala tudi na to, kdo bo projekt načrtoval in izvajal. V razvitih državah je po poslovnih običajih običajno, da se sedež določi v kraju, kjer se dejavnost odvija oziroma kjer je največ njegovega kapitala. Na podlagi teh kriterijev bi moral biti sedež v Mariboru in ne v Ljubljani, saj veriga na reki Dravi pridobiva kar 80% vodne energije v Sloveniji. Njihovi prihodki so največji med elektrarnami, stroški na enoto proizvedene električne energije pa med najnižjimi med vsemi elektrarnami v Sloveniji. Izjava ministra Janeza Kopača, ki jo je dal v Odmevih 24.7.2001, da je eden glavnih argumentov glede odločitve sedeža v Ljubljani ta, da premore le Ljubljana ustrezen kader za vodenje holdinga, je povsem neutemeljena in žali številne Slovenke in Slovence, ki seveda živijo širom po naši državi. Prav takšno razmišljanje ministra sodi k vnovični in zmeraj pričujoči in ponavljajoči se centralizaciji, kajti je zgodba, ki je sama v sebe zapletena, in tam, kjer je kader, so seveda enote institucij, tam kjer so enote, je kader in zgodbe ni nikoli konec. S to interpelacijo želimo presekati to prakso, ki je povzročila tako neskladen razvoj Slovenije in seveda takšno stanje, da so nekatere regije na robu ogroženosti glede samega razvoja in seveda tudi glede kvalitete življenja. Ponovno poudarjam, da takšna izjava žaljiva za vse ostale regije, predvsem pa tudi za mariborsko regijo, popolnoma ignorira strokovne kriterije, tehnične, prostorske in kadrovske argumente, ki so bili v prid sedežu holdinga v Mariboru. Nestrokovnosti in neizkušenosti Dravskim elektrarnam ni mogoče očitati, saj so med drugim tudi uspešno sklenili zahtevno prenovo svojih treh elektrarn ter pričeli obnavljati še dve elektrarni z denarjem iz amortizacije. Nesprejemljivo je, da bi ob vseh teh kriterijih, ki jih izpolnjuje Maribor, vso dejavnost prenesli v en sam center, in sicer v Ljubljano, v kateri se že koncentrirajo tudi drugi sedeži pomembnih institucij. Da gre za politično odločitev in grobo kršitev zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, kažejo tudi dejanski kazalci te odločitve. V Mariboru je usposobljena strokovna ekipa za izvajanje nalog holdinga, nakup nepremičnin v Mariboru je cenejši kot v Ljubljani in v Mariboru je že zgrajen objekt, ki predstavlja polovico vrednosti holdinga, to so Dravske elektrarne Maribor. Minister Kopač je pri odločitvi o sedežu holdinga posegel in presegel poleg vseh dejanskih kriterijev v prid sedežu v Mariboru, prezrl oziroma ni upošteval tudi podpisov 52 poslancev državnega zbora Republike Slovenije in cca 40.000 podpisov državljank in državljanov Republike Slovenije, ki so podpisali v prid in podporo sedežu holdinga v Mariboru. Na ta način se je minister Kopač, ki se je ves čas trudil in poudarjal, da ne želi, da je to političen projekt, v končni oceni opredelil politično in s tem kršil veljavno zakonodajo o skladnem regionalnem razvoju. Na podlagi te odločitve je minister kršil osnovne cilje in načela 2. in 3. člena zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, saj je s to odločitvijo neposredno povzročil zaviranje uravnoteženega gospodarskega, socialnega in prostorskega vidika razvoja, povečal razlike v gospodarski razvitosti med regijami ter zavrl izvajanje regionalne strukturne politike na celotnem ozemlju Republike Slovenije. V nadaljevanju bom obrazložil 4. točko interpelacije, ki očita mag. Janezu Kopaču, ministru za okolje in prostor, zavajanje poslancev državnega zbora in javnosti po 263. členu poslovnika državnega zbora glede nezakonite zasebne gradnje in v zvezi s tem kršenja 7., 33. in 45. člena zakona o graditvi objektov ter 2. člena zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor. Na zaslišanju ob kandidaturi za imenovanje za funkcijo ministra za okolje in prostor v matičnem delovnem telesu državnega zbora je mag. Janez Kopač izjavil, da je njegova trditev, da je devet let čakal na gradbeno dovoljenje, potem pa je začel graditi brez njega, da je ta izjava netočna in jo je zanikal [[izjava mag. Janeza Kopača je v prilogi interpelacije]] . Ta trditev in zanikanje je v nasprotju z dostopnimi in javno pridobljenimi podatki in dokumenti in pomeni grobozavajanje ne le javnosti, ampak tudi poslank in poslancev, ki so odločali o ministrovem imenovanju, ter poleg tega za skrajno sporno moralno dejanje, ki ni vredno zaupanja v ministra za okolje in prostor, mag. Janeza Kopača. Svoje navedbe oziroma navedbe iz obrazložitve utemeljujemo z naslednjimi: Mag. Janez Kopač je minister za okolje in prostor, ki je v vladi odgovoren med drugim tudi za zakonitost posegov v prostor in s tem legalnost gradenj, in je kršil zgoraj navedena določila zakonov. Ob tem pa je minister tudi nekako glava, streha odločitvam, s katerim se omogoča odstranitev črnih gradenj v Republiki Sloveniji. Mag. Janez Kopač je namreč v Vižmarjih zgradil poslovno stanovanjski objekt, ki ga je pred leti prodal. Po podatkih, kljub javnemu zanikanju ministra, objekt še danes nima pravnomočnega gradbenega dovoljenja. Gradbeno in lokacijsko dovoljenje za objekt si je minister sicer pridobil leta 1989, vendar pa se že pri začetku gradnje ni držal pogojev gradnje iz dovoljenja oziroma gradbene dokumentacije in veljavnega zazidalnega načrta, saj je pri začetni gradnji presegel dovoljeno velikost hiše. Ta dejstva podkrepljujejo tudi kasnejše pritožbe sosedov, zaradi česar je bila gradnja leto dni kasneje s strani pristojne inšpekcije zaustavljena, gradbeno dovoljenje pa tudi razveljavljeno. Skratka, minister je pričel gradnjo na podlagi neustreznega gradbenega dovoljenja, storil je kršitev, ki jo storijo marsikateri državljani in državljanke Republike Slovenije, ker se ne držijo, seveda, veljavnih dovoljenj in veljavnih predpisov. Vendar, kot pravimo, riba smrdi pri glavi in mislim, da je minister dolžan po ustavi in po morali delati tisto, kar je v skladu z zakonom, in če tega ne dela, tudi ne more biti minister. Na podlagi tega, seveda, je minister Kopač zaprosil za spremembo gradbenega dovoljenja, usklajenega z začeto gradnjo. To je bilo dokončno spremenjeno šele leta 1997, vendar zaradi mnogih sporov še danes ni pravnomočno. Tudi v javnih odzivih na očitke o črnograditeljstvu minister posredno sam potrjuje trditve, da kot graditelj in investitor ni v celoti spoštoval veljavnih dovoljenj. Če je namreč mag. Janez Kopač začel graditi oziroma z gradnjo pričel leta 1989, sam pa v odgovoru na članke o njegovem črnograditeljstvu v časopisu Mladina, objavljenem 17.9.2000, trdi, da je hiša, kakršna stoji danes, v zazidalnem načrtu že od leta 1994. Jasno je, da minister priznava, da je začel graditi 1989. leta, da je pa na podlagi že zgrajenega objekta nastala sprememba zazidalnega načrta, ki je obveljala šele vletu 1994 - to se pravi po zgrajenem objektu oziroma po pričetku gradnje objekta. Zato je tudi njegova izjava v tedniku Mladina istega dne, to se pravi 17.9., ko govori, da je od temeljev dalje vedno zidal izključno v skladu z veljavnim gradbenim dovoljenjem, zavajanje javnosti. Kajti v ustreznih dovoljenjih in tudi v izjavah ministra je jasno, da je bil objekt zgrajen že do prve kletne etaže in ne do temeljev. Po informacijah je črnograditeljstvo mag. Janez Kopač priznal tudi z odplačilom depozita za črne gradnje v višini 150 tisoč slovenskih tolarjev. Tudi tu je ravnal v nasprotju z veljavnim zakonom, ki je omogočil legalizacijo, takrat legalizacijo črnih gradenj, saj je bilo takrat vplačilo manjše, kot je zahteval in določal zakon. Zato postopka legalizacije za poslovno - stanovanjski objekt sploh ne bi smel začeti, ker ni vplačal v celoti depozita. Pri tem dejanju, ki se je sicer odvijalo pred nastopom mag. Janeza Kopača na funkcijo ministra za okolje in prostor, gre za tipičen primer črnograditeljstvain izigravanja veljavne zakonodaje. Saj gre za gradnjo objekta v neskladju s pridobljenim gradbenim dovoljenjem. Poleg tega je tudi sam večkrat izjavil, in s tem ni zavajal javnosti, da je posredno in s tem seveda tudi posredno potrjeval črnograditeljstvo da je pač na pridobitev gradbenega dovoljenja čakal 9 let, vemo pa, da je objekt pričel graditi bistveno prej. Javnost tudi zavaja, ko govori o tem, da je gradnja v Vižmarjih sedaj legalizirana. Za svoje težave pri pridobivanju vseh potrebnih dovoljenj in kot opravičilo za začetek črne gradnje navaja birokratizem pri izdaji dovoljenja, čeprav teh težav ne bi imel, če bi, kot vsi ostali oziroma kot bi moral po veljavni zakonodaji, spoštoval veljavne predpise in gradil v gabaritih, kot je bilo določeno v gradbenem dovoljenju, v lokacijskem dovoljenju in seveda tudi v takrat veljavnih prostorsko - izvedbenih aktih pristojne občine. V 5. točki interpelacije predlagatelji očitamo ministru Janezu Kopaču kršitev oziroma kršenje 3. člena uredbe o podelitvi rudarske pravice imetnikom dovoljenja za raziskovanje oziroma pridobivanje mineralnih surovin. Vlada Republike Slovenije je na podlagi 105. člena, prehodnih in končnih določb zakona o rudarstvu, z uredbo o podelitvi rudarske pravice imetnikom dovoljenj za raziskovanje oziroma pridobivanje mineralnih surovin podelila rudarsko pravico za izkoriščanje 192 pravnim in fizičnim osebam. Do danes pa žal še niti eno razmerje in še niti ena pravica ni bila urejena z ustrezno koncesijsko pogodbo. V 6. točki oziroma po tej uredbi - nadaljujem še s 5. točko - po tej uredbi bi torej morala vlada s pravnimi in fizičnimi osebami, ki so pridobil rudarsko pravico po tej uredbi, v 6 mesecih po uveljavitvi skleniti koncesijsko pogodbo, sicer slednjim ta pravica preneha. Rok za podpis koncesijskih pogodb je potekel 15.5. leta 2001. Po podatkih uprave za rudarstvo pa ni bila podpisana do vložitve interpelacije še nobena pogodba s pravnimi in fizičnimi osebami, ki so pridobile rudarsko pravico, in po podatkih, ki jih imam danes, tudi še sedaj ni zaključen postopek podpisa teh koncesijskih pogodb. Na opozicijsko poslansko vprašanje na seji državnega zbora dne 25.9.2001 v zvezi s to tematiko je minister mag. Janez Kopač priznal, da koncesijske pogodbe še niso pripravljene in razposlane in da je s tem pač kršen rok v uredbi, določen s podpisom pogodb. Ob tem, ko minister zamuja z rokom, minister trdi, da to ni nič dramatičnega. Ponovno gre za nespoštovanje veljavnih predpisov s strani ministra za okolje in prostor. Poudarjam, da bomo težko v Republiki Sloveniji dosegli, da bodo naši državljani spoštovali predpise, če jih tudi ministri ne spoštujejo in če ministri na poslanska vprašanja in tudi v svojih odgovorih navajajo in nizajo opravičila, zakaj pač ne spoštujejo predpisov, predpisanih rokov, čeprav imajo vse instrumente, kot izvršna veja oblasti, da predlagajo temu državnemu zboru podaljšanje rokov in seveda, če gre za upravičene razloge, bi nedvoumno državni zbor seveda tudi lahko podaljšal rok veljavnosti oziroma podaljšal rok sklenitve določenih pogodb. Podobno se nanaša tudi 6. točka interpelacije, ki govori o kršitvi določil zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save zaradi opustitve, ureditve koncesijskih razmerij. Zakon o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala Spodnje Save v tretjem odstavku 5. člena določa, da mora koncedent, Vlada Republike Slovenije, urediti koncesijska razmerja za hidroelektrarno Vrhovo in hidroelektrarno Boštanj najkasneje v šestih mesecih, ter koncesijsko razmerje za ostale hidroelektrarne najkasneje v enem letu po uveljavitvi citiranega zakona. Koncesijsko razmerje se uredi s koncesijsko pogodbo, ki jo v imenu koncedenta sklene s koncesionarjem Vlada Republike Slovenije s predhodno uskladitvijo pripomb z lokalno skupnostjo. Zakon je bil objavljen 6.7.2000 ter stopil v veljavo 15. dan po objavi, kar pomeni, da je enoletni rok, v katerem bi morala biti urejena vsa koncesijska razmerja s hidroelektrarnami, že zdavnaj iztekel. Do danes ni urejeno nobeno koncesijsko razmerje. To se pravi, glede na dejstvo, da je preteklo že tudi več kot eno leto od uveljavitve zakona, pa ni urejeno niti eno koncesijsko razmerje, pa še tudi niti s hidroelektrarno Vrhovo niti s hidroelektrarno Boštanj, ki bi moralo biti urejeno že v šestih mesecih od uveljavitve zakona oziroma ustrezni postopki še niso niti v celoti stekli, saj je še sedaj sporno, kdo bo pravzaprav sklenil z Vlado Republike Slovenije pogodbo. Določilo 11. členazakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save določa, da koncesionar zagotovi, da se tehnična dokumentacija in strokovne podlage, potrebne za pripravo prvega lokacijskega načrta, za eno od naslednjih hidroelektrarn izdelajo najkasneje eno leto od uveljavitve zakona in da izdelava dokumentacije za pripravo vsakega novega lokacijskega načrta ne traja dlje kot eno leto od sprejetega zadnjega lokacijskega načrta. Tretji odstavek 8. člena zakona določa, da je predlagatelj in investitor za izdelavo lokacijskih načrtov ministrstvo, pristojno za energetiko, katerega pooblaščenec je koncesionar. 9. člen zakona opredeljuje, da se ureditev vodne infrastrukture in državne ter lokalne infrastrukture izvaja v obdobju od leta 2000 do leta 2015. Zakonodajalec je z namenom in tudi z drugimi določili zakona jasno določil dinamiko priprave dokumentacije in izgradnje hidroelektrarn na spodnji Savi. Izgradnja hidroelektrarn na spodnji Savi je trenutno največji tovrstni projekt v Evropi in jepomemben tako s strani državne elektroenergetske politike kot s strani razvojnega in investicijskega impulza slovenskemu in tudi posavskemu gospodarstvu. Dejstvo je, da koncendent, to je vlada Republike Slovenije, še ni uredila nobenega koncesijskega razmerja, niti za hidroelektrarno Vrhovo in hidroelektrarno Boštanj. Priprava koncesijskih pogodb, kako je s pripravo oziroma podelitvijo novih, z izbiro novega koncesionarja, prav tako ni jasno. Tako da projekt, ta največji projekt v Evropi, zaostaja, zamuja,kar je v celoti za odgovornost ministra, pristojnega za energetiko, to je ministra Janeza Kopača, in seveda s tem tudi neizpolnjevanje zakonsko določenih obveznosti. Poudarjam, ker ni urejenega koncesijskega razmerja za nobeno od hidroelektrarn na Spodnji Savi, so kršena tudi druga določila zakona, ki določajo dinamiko priprave dokumentov in izgradnjo ostalih hidroelektrarn na Spodnji Savi. Ena najbolj očitnih kršitev je neizvajanje tretjega odstavka 11. člena, v povezavi s tretjim odstavkom 8. člena, ker ni izdelanega lokacijskega načrta za hidroelektrarno Boštanj, ki bi moral biti izdelan najkasneje eno leto od uveljavitve zakona o pogojih koncesije za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save. Zaradi lobiranja raznih, tako političnih kot seveda tudi gospodarskih struktur, se minister še do danes ni odločil, komu bo podelil koncesijo - koncesija je namreč podeljena Savskim elektrarnam - minister meni, in tudi sklepi vlade so v smeri, da Savske elektrarne niso sposobne izvesti te investicije. Zato minister v več kot enem letu po teh odločitvah še ni našel novega, še ni našel primernega in s tem tudi prevzema na pleča kršitev zakona in tudi neizvajanje najpomembnejših projektov. V 7. točki interpelacije in torej v zadnji točki interpelacije, ki je bila predmet tudi rešitve interpelacije, ministru Janezu Kopaču očitamo postopek priprave lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste v nasprotju z odlokom o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije, drugič, odlokom o razglasitvi povirij, močvirij in rastišč redkih rastlin v občini Bled, 41. členom zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor, s 1., 3., 51., 53. in 54. členom zakona o varstvu okolja, 96. členom zakona o ohranjanju narave ter protokolom o energetiki, protokolom o zaščiti narave in skrbi za okolje ter protokolom ureditve prostora in trajnega razvoja - to so protokoli alpske konvencije. V projektu savskih elektrarn o obnovi in dograditvi hidroelektrarne Moste, ki je v pristojnosti ministra Janeza Kopača, je načrtovan izravnalni in kompenzacijski bazen, zaradi katerega bi zalili približno dva kilometra dolgo dolino Save Dolinke med Vrbo in Bledom in tako uničili približno 39 hektarjev enega najdaljših neokrnjenih odsekov Save Dolinke. Že drugo umetno jezero na zgornji Savi, v katerem bi voda nihala tudi za štiri metre in bi bilo le dva kilometra oddaljeno od središča Bleda. Osek Save Dolinke je eden najdaljših neokrnjenih odsekov rekeSave. Na območju, predvidenem za potopitev, je reka uvrščena v prvi do drugi razred. Predvidena nova pregrada bi od porečja Save povsem odrezala rodovno najdaljšo reko Triglavskega narodnega parka. Občinski svet občine Bled je 28. junija leta 2000 obravnaval vladni predlog lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste na podlagi sklepa o javni razgrnitvi, osnutka lokacijskega načrta za sanacijo in doinstanalacijo hidroelektrarne Moste, predloga sprememb in dopolnitev prostorskih sestavin. Občinski svet je sprejel sklep, na podlagi katerega je zavrnil vladni predlog zaradi posegov v zaščiten del območja ter zavrnil obravnavo ostanka predloga sprememb in dopolnitev planskih aktov občine Bled. Nadalje se v prvi točki postopku priprave lokacijskega načrta za hidroelektrarno Moste očita neskladje oziroma nepodlaga v uredbi oziroma v dejstvu, da uredba o lokacijskem načrtu ni v skladu in je v nasprotju s prostorskim planom Republike Slovenije. Celotni lokacijski načrt bi naj bil pripravljen ob upoštevanju prostorskih sestavin na podlagi odloka o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije, skupaj s kartografskim delom, ki sanacije in doinstalacije hidroelektrarne Moste ustrezno ne opredeljuje. Iz odgovora ministra je razvidno, da je znak za planirano hidroelektrarno Moste preciziran po pravilih tematske kartografije. Vendar iz tega znaka ni mogoče trditi, da gre za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste, ker ni to razvidno tudi v kartografskem delu odloka. Nedvomno lahko zaključimo, da zakonska podlaga, ki jo navaja izdelovalec lokacijskega načrta, da je ni niti v tekstualnem niti v grafičnem delu in ne prikazuje in ne opredeljuje sanacije in doinstalacije hidroelektrarne Moste in na podlagi teh dejstev bi moralo ministrstvo za okolje in prostor tudi ustaviti postopek sprejemanja uredbe lokacijskega načrta in odpraviti sklep o javni razgrnitvi. Zelo bode v oči tudi dejstvo, da so postopki sprejemanja lokacijskega načrta že intenzivno potekali, ko je bil postopek sprejemanja prostorskega plana v fazi sprejemanja v državnem zboru in ko je bil odlok o razglasitvi povirij, močvirij in rastišč redkih rastlin v občini Bled že sprejet. To priznava ministrstvo tudi v odgovoru na vloženo interpelacijo. Na podlagi teh dejstev je ministrstvo začelo postopke sprejemanja lokacijskega načrta brez vsakršne pravne podlage v planskih dokumentih. Drugo, lokacijski načrt za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste je v nasprotju z odlokom o razglasitvi povirij, močvirij in rastišč redkih rastlin v občini Bled. Predvideni lokacijski načrt posega v prostor povirja Brje, ki je zavarovano kot naravni spomenik. Zaradi redkih in ogroženih rastlinskih, živalskih in naravnih fenomenov je občinski svet občine Bled sprejel odlok o razglasitvi povirij, močvirij in rastišč redkih rastlin v občini Bled, na podlagi katerega je območje razglasil za naravni spomenik. Polovica zavarovanega območja v povirju Brje, celotni ravninski del, kiobsega približno 17 ha, je predviden za potopitev zaradi kompenzacijskega bazena. Odlok v 4. členu določa, da je na razglašenih območjih varstveni režim in je med drugim prepovedano izvajati naslednje dejavnosti: izvajati zemeljska dela, ceste, infrastrukturne naprave, odkupovanje ali zasipanje terena, graditi kakršenkoli objekt in poslopja, izvajati regulacijo gradbenega dela, sprejemati vodni režim in nivo talne vode in spreminjati obstoječo vegetacijo. Izvedba gradnje hidroelektrarne Moste torej pravno ni možna brez predhodne spremembe aktov o zavarovanju, to je odloka o razglasitvi povirij, močvirij in rastišč redkih rastlin v občini Bled, kar ugotavlja tudi ministrstvo za okolje in prostor. Pomembno je dejstvo, da je občina Bled odlok o zavarovanju mokrišč v skladu z ratifikacijo mednarodne konvencije sprejela pred sprejetjem odloka o spremembah in dopolnitvah planskega dokumenta. V tretjem delu je postopek sprejemanja lokacijskega načrta v nasprotju z 41. členom zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor. Dosedanji postopek sprejemanja lokacijskega načrta je v nasprotju z 41. členom zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor, ki določa vrstni red sprejemanja planskih aktov. V konkretnem primeru je bil najprej v letu 1998 sprejet program priprave za izdelavo lokacijskega načrta. V letu 1999 pa odlok o spremembah planskih dokumentov. To se pravi, odlok o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije. Iz tega sledi,da program priprave ni zakonit, ker je bil sprejet, ni pa imel za to ustreznih zakonskih podlag. V odgovoru ministrstvo za okolje in prostor se sicer trdi, da postopek priprave lokacijskega načrta poteka v skladu s 45.j členom zakona o urejanju naselij inposegih v prostor, ki sicer velja za postopke priprave in sprejemanja lokacijskega načrta in izdaje dovoljenj za gradnjo avtocest in infrastrukturne objekte državnega pomena. Vendar te določbe določajo le postopke priprave in sprejemanja lokacijskih načrtov na podlagi predhodno sprejetega dolgoročnega ali srednjeročnega plana. Pri tem je potrebno ponovno opozoriti, da je minister za okolje in prostor določil pripravo lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste 2.2.1998, odlok o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega plana pa je bil sprejet šele 22.1.1999, torej po tem. Zaradi nepravilnosti pri sprejemanju lokacijskega načrta bi moral pristojni minister ustaviti vse postopke in jih začeti v skladu z zakonom. V 4. točki je predviden poseg, to se pravi predviden poseg je v nasprotju s 1., 3., 51. in 53. ter 54. členom zakona o varstvu okolja. Navedeni členi določajo cilje varstva okolja, ustrezno pripravo študije ranljivosti okolja, določajo stopnjo varovanja okolja in določajo celovito presojo vplivov pri sprejemljivosti planskih rešitev. Ministrstvo v odgovoru samo priznava, da za vsebina in metodologija za izdelavo študij še ni predpisana in se celovita presoja torej še ne izvaja. Evropska zveza je direktivo v zvezi z okoljevarstvenimi presojami planskih dokumentov sprejela 27.6.2001, vendar ministrstvu v več kot pol leta ni uspelo, da bi na podlagi te direktive v podzakonskem predpisu določil vsebino in metodologijo za izdelavo študije za celovito presojo vplivov na okolje, ki ga določa 54. člena zakona o varstvu okolja. V razgrnjenem osnutku lokacijskega načrta ni bil upoštevan tudi sklep občine Jesenice s 40. seje občinskega sveta 23.4.1998, ki pravi, da se sprejme varianta z dvigom zajezne gladine na koto 526 pod pogojem, da se ponovno preveri in evidentira vse objekte in naprave, ki bi bili s tem posegom oškodovani in da naročnik lokacijskega načrta vsem zagotovi normalno delovanje, tudi po dvigu nivoja akumulacije v hidroelektrarni Moste V osnutku dokumenta je navedeno, da na območju slovenskega Javornika je treba ugotoviti ničelno stanje, spremljati stanje višine in kakovosti podtalnice ter na podlagi ugotovitev izvesti potrebne zaščitne ukrepe. Nedopustno je, da meritve stanja podtalnice šele tečejo, da se čaka na visoke vode, da model matematične simulacije še ni pripravljen, medtem ko je lokacijski načrt že razgrnjen. Prizadeti prebivalci, katerih varnost in premoženje sta ogrožena, se ne morejo opredeliti do posegov, če ni relevantnih študij o predvidenih vplivih in posledicah posega. Problem je torej večplasten, saj gre za mešanje vplivov povišanja podtalnice, zalednih in površinskih voda. Sanacija ogroženih stanovanjskih hiš bi prav tako morala biti vnesena v lokacijski načrt, določiti bi se moral tudi način zaščite objektov pred vdorom podtalnice, kapilarne vlage, onesnaževanja s kanalizacijskimi vodami, onesnaževanja pitne vode in poplavami. Nadalje očitamo, da je predviden poseg doinstalacije hidroelektrarne tudi v nasprotju s 96. členom zakona o ohranjanju narave. 96. člen pravi, da posegi v naravo se morajo planirati, načrtovati in izvajati tako, da ne okrnijo narave. V postopkih načrtovanja rabe ali izkoriščanja naravnih dobrin in urejanja prostora mora pristojni državni ali lokalni organ izbrati tisto odločitev, ki ob približno enakih učinkih izpolnjuje merilo najmanjšega možnega poseganja v naravo, v primeru obstoja alternativnih tehničnih možnosti za izvedbo posega pa ne okrni narave. Takšni ukrepi ne pridejo v poštev za naravne spomenike, seveda, in za naravna območja, saj na tem območju živijo avtohtone in zaščitene vrste živali. Nadomestni habitati nikakor ne morejo nadomestiti kompleksnosti, raznovrstnosti in naravne dinamike tega predela. V tem predelu je zaščitenih nič koliko, veliko število, vsaj 33 vrst, ki so uvrščene v rdeči seznam ogroženih živalskih vrst v Republiki Sloveniji. Vendar pa vrednost narave ob Savi Dolinki med Vrbo in Bledom ni le v redkih ogroženih rastlinskih in živalskih vrstah ter združbah, dolinaima zaradi izjemnosti, tipičnosti, kompleksnosti, raznolikosti in ohranjenosti izredno vrednost kot celota, saj se varovanje narave vse bolj premika od varovanja vrst k varovanju višjih ekoloških enot, krajin in procesov v njih. Izravnalni bazen bi uničilvse naštete kvalitete območja. Nenazadnje pa je lokacijski načrt za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste v nasprotju s protokolom o energetiki, protokolom o zaščiti narave in skrbi za okolje ter protokolom ureditve prostora in trajnega razvoja, to je alpske konvencije. Mednarodna komisija za varstvo Alp, CIPRA, je ministra Kopača opozorila, dopis je bil ministru poslan 2. februarja 2001, da je s predvidenim projektom hidroelektrarne Moste kršil tri protokole alpske konvencije, in sicer: protokol o energetiki, protokol o zaščiti narave in skrbi za okolje ter protokol o ureditvi prostora in trajnega razvoja. Glede na to, da je Slovenija podpisnica alpske konvencije, mora minister spoštovati navedene protokole. V oktobru 2001 je Bled gostil 4. Evropsko regionalno konferenco o varstvu močvirij, na kateri je bila tudi izpostavljena navedena problematika. Na tej konferenci so se udeleženci zavzeli proti takšnim posegom, kot ga predvideva ministrstvo glede hidroelektrarne Moste, zato je nujno, da se predvideni projekt umakne iz postopka sprejemanja. V tem delu sem želel poslankam in poslancem in seveda tudi slovenski javnosti predstaviti številne razloge, ki govorijo o upravičenosti zahteve 24 poslank in poslancev glede odgovornosti ministra Janeza Kopača in, seveda, glede odstopa oziroma razrešitve ministra Janeza Kopača. Glede na ponujene občutke, bi verjetno sam predsednik vlade moral oziroma je bil dolžan po krajši poti razrešiti ministra in seveda imenovati novega, podobno kot je bilo tudi včeraj, ministra, ki je nekonflikten in ki bo strokovno skrbel za problematiko urejanja okolja in prostora v Republiki Sloveniji. Minister Janez Kopač je verjetno zelo dober in cenjen strokovnjak na področju financ. Vsekakor pa mu področje okolja in prostora ne leži in ga obravnava zgolj čez svojo črno gradnjo, ki jo je poskušal legalizirati, zato rešitve sprejema nestrokovno, rešitve sprejema vse povčez in nesistemsko. Mislimo, da si Slovenija zasluži boljšega ministra za okolje in prostor. Hvala.
Hvala lepa za vašo obrazložitev interpelacije, kolega mag. Vizjak. Zdaj dajem besedo ministru za okolje in prostor, mag. Janezu Kopaču, da se odzove na obtožbe v interpelaciji. Imate besedo, gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani zbor! Zavračam vse trditve vlagateljev interpelacije o nepravilnostih in celo o nezakonitostih, ki naj bi jih zagrešil pri svojem delu. Dovolj dolgo sem bil v tem parlamentu, skorajda 11 let, da se zavedam dejstva, da je interpelacija predvsem politična akcija, ki poskuša oslabiti ministra in vlado, ki s tem svojim večmesečnim medijskim pritiskom hočeš nočeš škoduje rednemu delu ministrstva - žal - in, ki ima navsezadnje za svojo podlago neke konkretne trditve. Zdaj smo jih slišali. Take trditve pri interpelacijah nasploh so pogosto skregane z resnico in tudi pri tej interpelaciji je zelo mnogo takih. Toda, stojimo v parlamentu, ki mora biti zaradi dobrobiti državljanke in državljanov resna institucija. In prepričan sem, da večina v tem parlamentu argumentirani razpravi še vedno prisluhne. Zato moram zanikati neresnične trditve vlagateljev interpelacije. Iz spoštovanja do parlamenta smo to v izjemno obsežnem gradivu pisno že storili na ministrstvu in vam dostavili. Ker pa je od vložitve interpelacije in pa od odgovora nanjo preteklo že kar nekaj mesecev, dovolite, da zelo na kratko odgovor še enkrat povzamem. Vlagatelji interpelacije so mi očitali neizvajanje zakona o zagotovitvi sredstev za odpravo posledic suše, neurja s točo, plazenja tal itn. Podlaga za izvajanje zakonov, ne samo tega, tudi vseh drugih, in to zakonov, seveda, ki zahtevajo neka proračunska sredstva, so razpoložljivi finančni viri, ki so opredeljeni v proračunu oziroma v zakonu o izvrševanju proračuna, ki jih prav tako sprejme ta parlament. Lanska proračunska rezerva je služila za pokrivanje obveznosti iz naslova petih intervencijskih zakonov iz zadnjih let, od odprave posledic potresa pa do navsezadnje odprave posledic suše. Skupna obveznost iz teh petih intervencijskih zakonov jeza 10 milijard tolarjev približno presegala razpoložljiva sredstva. Konkretno pri suši v precejšnji meri tudi zato, ker tista prejšnja vlada, pred volitvami, v jeseni leta 2000 ni izpolnila zakonske obveznosti iz naslova odpravljanja posledic suše. No, ne glede na to pa moram reči, da so bila vsa sredstva za odpravo posledic suše leta 2000 v lanskem letu s prerazporeditvami iz drugih postavk zagotovljena. Zavračam tudi trditev vlagateljev interpelacije, da je ministrstvo izkoristilo situacijo po izbruhu bolezni norih krav v Evropi - takrat je v Sloveniji še ni bilo - za podpis pogodbe za predelavo klavničnih odpadkov, ki - kot trdijo vlagatelji interpelacije - omogoča monopolne zaslužke družbi Koto. V resnici je prepoved uporabe kostne moke v Evropi zahtevala tudi v Sloveniji takrat, ko smo bili prve dneve v novi vladi, hitro in učinkovito ukrepanje. Zagotoviti je bilo treba preventivno ukrepanje glede pojava bolezni BSE in hkrati preprečiti možne zastoje pri predelavi mesa ter morebitno nastajanje previsokih neposrednih stroškov za klavnice. Takrat, v mesecu decembru in januarju, decembru 2000 in januarju 2001, je bila ogrožena vsa slovenska živinoreja in tisoče delovnih mest v mesnopredelovalni industriji. Slovenija oziroma slovenska vlada je pri ukrepanju sledila zahtevam in priporočilom Evropske unije. Na srečo je od vložitve interpelacije do danes minilo že toliko mesecev, da smo vmes nehote dobili zelo dobro mednarodno potrditev o ustreznosti našega ravnanja v obliki posebne inšpekcije, veterinarske inšpekcije Evropske unije, potem ko se je pri nas pojavil prvi primer bolezni norih krav. V tem trenutku je Slovenija sama sposobna odstranjevati te odpadke, skladno s predpisi, ki so vsi harmonizirani z zakonodajo Evropske unije. Ker v Sloveniji nastaja letno okoli 15 tisoč ton živalskih odpadkov z visokim in specifičnim tveganjem - to so posebni odpadki znotraj vseh klavničnih odpadkov - je država nemudoma zagotovila njihovo odstranjevanje na predpisan, zdravju in okolju neškodljiv način, ki pomeni, da se jih najprej toplotno obdela, potem pa se jih sterilizira in še kasneje zažge. Zato je med drugim v sklopu ukrepov zakupila kapacitete v edini za te namene primerni kafileriji v naši državi. Pogajanja o ceni, ki naj bi domnevno zagotovila ekstra dobiček družbi Koto, so prav zaradi naših nasprotnih prizadevanj, povzročila celo krajši zamik izvedbe nekaterih ukrepov. Predlog pogodbe z družbo Koto pa je soglasno sprejela vlada. Ceno je treba gledati kot zakupnino za celotno kafilerijo, ne pa kot plačilo za kilogram ali za tono kostne moke, kot to radi počno nekateri komentatorji, saj moke ni več možno prodajati oziroma moka ni več blago, s katerim bi se smelo trgovati. In po drugi strani dodaten dokaz o pravilnosti našega ukrepanja: nizko rizičnih klavničnih odpadkov, ki jih je med vsemi klavničnimi odpadki velika večina, vladni predpis ne zajema v obvezno gospodarsko javno službo. To pomeni, da vse klavnice lahko danes kadarkoli predelujejo večino svojih odpadkov tudi drugje in ne le pri družbi Koto po obstoječih cenah, pa kljub temu doslej nobena klavnica tega ni storila. Izhodišča za pogajanja z družbo Koto je bila analiza stroškov te storitve v državah Evropske unije. Ta analiza tudi pokaže, da so slovenski stroški zbiranja, transporta in toplotne obdelave živalskih odpadkov znotraj cenovnega razreda evropskih držav. V relativno kratkem času je bila zagotovljena tudi predelava produktov toplotne obdelave, torej kostno-mesne moke in pa maščob v domačih napravah za sežiganje, v Šoštanju, kjer so izpolnjeni vsi pogoji popolnega sežiga, potrebni za preprečitev čezmernih emisij. Vlagatelji interpelacije mi v naslednji točki očitajo kršenje določil zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja zato, ker sem predlagal vladi sedež holdinga Slovenske elektrarne v Ljubljani. Nenavadno pa je, da vlagatelji interpelacije kot kršitev zakona opredeljujejo dejstvo, da minister predlaga nekaj, kar je v njegovi pristojnosti. Kršitve zakona tu seveda ni. Že mnogokrat - in tokrat na kratko ponovno - pa sem utemeljeval svoj predlog. Sedež je ponavadi tam, kjer je glavna poslovna dejavnost. Glavna poslovna dejavnost holdinga je skupen nastop proizvajalcev elektrike na trgu in ta funkcija se je do konca lanskega leta opravljala v javnem podjetju Eles, ki je v Ljubljani.Holding je to dejavnost in tudi kadre samo prevzel. Vse nove poslovne dejavnosti, ki jih do sedaj ni nihče opravljal na ravni slovenske energetike, pa so locirane izven Ljubljane, znotraj holdinga. Pretežno v Mariboru, delno še v Velenju in Novi Gorici. Dejavnosti so razporejene tako, da so kadri iz elektroenergetskega sistema s prazaposlitvijo v holding optimalno izkoriščeni oziroma da so optimalno izkoriščena znanja, kar jih pač je širom po Sloveniji, saj jih vsi skupaj nimamo prav veliko Holding bo imelv perspektivi približno 75 zaposlenih, praktično vse iz obstoječih elektroenergetskih podjetij, od tega veliko večino na Štajerskem, konkretneje v Mariboru in Velenju. V Mariboru je locirana služba za delovanje vseh slovenskih elektrarn, združenih v holding. V Mariboru je sektor vzdrževanja vseh slovenskih elektrarn - zdaj po novem - je sektor investicij v slovenski energetiki. V Maribor je iz Ljubljane prenesen - to je pa že obstajalo - sistem krmiljenja vseh slovenskih elektrarn. V Mariboru je lociran oddelek za strateški razvoj energetike znotraj holdinga. In tam je lociran navsezadnje direktor holdinga za tehnično področje. In nenazadnje, v Novi Kreditni banki Maribor v Mariboru je žiro račun holdinga. Holding Slovenskih elektrarn je po mojem globokem prepričanju za Maribor velika pridobitev. Obžalujem poskus kategorizacije posameznih državljanov, ki so ga poskušali v javnosti izpeljati nekateri lokalni politiki za zlorabo mojih izjav. A, če se vrnem k očitkom iz interpelacije o mojem prispevku k neskladnemu regionalnemu razvoju, moram reči še to. Holding ni politični organ - niti ni vsaj državno-upravni organ, ampak je podjetje. Odločitev o sedežu holdinga ne more biti obravnavana v kontekstu decentralizacije ali skladnega regionalnega razvoja. Po drugistrani pa je res, da sem jaz prvi minister, ki je svoje ministrstvo lociral na dveh lokacijah, v Ljubljani in Mariboru, in da je v Mariboru natančno polovica, to je bolj slučaj, vseh zaposlenih na ožjem ministrstvu za okolje in prostor, na področju energetike -torej, ministrstvo ima tri urade znotraj urada za energetiko. Ministrstvo za okolje in prostor je danes edino ministrstvo, ki je locirano v Mariboru, poleg oddelka bivšega ministrstva za drobno gospodarstvo. Interpelacija se v 4. točki nanaša tudi na koncesijske pogodbe z imetniki rudarskih pravic po 105. členu zakona o rudarstvu, češ da bi morale biti, tako piše, "podpisane do 15. maja lani". In, nadalje pravijo vlagatelji interpelacije: "Ker pa pogodbe niso podpisane, pa vpliva na izpad proračunskih prihodkov iz tega naslova." Jaz razumem, da je vlagateljem interpelacije zmanjkalo gradiva za očitke. Toda, razumeti morate, da sem bil 15. maja lani šele 17 dni formalno minister, pristojen za rudarstvo, primopredajo od prejšnjega ministrstva pa nisem opravil vse do junija. Zato mi je seveda težko očitati datum 15. maj lani. Ampak, ne glede na to, odločbe o višini plačila koncesijskih dajatev za leto 2001 se izdajajo v letu 2002 in tudi obveznost za plačilo za leto 2001 nastopi v letu 2002. In naj vas obvestim, da so vse nesporne pogodbe s koncesionarji, okoli 180 jih je, že podpisane. In da bodo seveda tudi vse odločbe izdane v februarju za lansko leto. Točka interpelacije, ki govori o gradnji moje hiše na začetku 90. let, se ne nanaša na ravnanje v času ministrskega mandata in zato tudi ne more biti razprava za podlago o delu in odgovornosti ministra. Kljub temu sem pisno na ta očitek obširno odgovoril z natančno kronologijo dogodkov od leta 1986, ko sem kupil gradbeno parcelo, do leta 1997, ko sem nedograjeno hišo prodal. Še enkrat, hiša je bila zgrajena z veljavnim gradbenim dovoljenjem. Glede zamud zakonskih rokov za ureditev koncesijskih razmerij za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save, ki mi jih očitajo vlagatelji interpelacije, moram uvodoma pojasniti, da je bila koncesija z odločbo podeljena podjetju Savske elektrarne 9. novembra 2000 v času Bajukove vlade. Pogoj ali pa rok za sklenitev pogodbe je bil 10 dni od izdaje odločbe, torej 19. novembra 2000. Takratni pristojni minister zato področje bil dr. Zagožen, Jože Zagožen. Torej, vlagatelji interpelacije mi očitajo nekaj, kar ni storil dr. Jože Zagožen. Ker pa Savske elektrarne niso sposobne realizirati investicije v celotno verigo, je vlada februarja lani, ko jaz še nisem bil minister za energetiko, pozvala Savske, Dravske in Soške elektrarne naj pripravijo skupno novelirano investicijsko zasnovo. Ob obravnavi te skupne novelirane investicijske zasnove je vlada naložila hidroenergetskim podjetjem, da se za realizacijo gradnje organizirajo in kapitalsko povežejo v holding. Besedilo koncesijske pogodbe je trenutno usklajeno, nanaša pa se na gradnjo celotne verige na spodnji Savi. Konec julija lani je bil za realizacijo tega velikega projekta ustanovljen holding, ki je po vladi zadolžen za realizacijo tega projekta. Ne glede na to, da enotnega dovoljenja za izvedbo pripravljalnih del za hidroelektrarno Boštanj ni možno izdati, dokler ni sklenjena koncesijska pogodba, pristojne službe ministrstva za okolje in prostor nemoteno vodijo postopek, izdano je bilo vodnogospodarsko soglasje, izvedena javna obravnava, no, in realno je, da bi z investicijo začel že letos jeseni. Vlagatelji interpelacije mi očitajo tudi nezakonitost ravnanja v postopku priprave lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste, ki se je - torej očitajo mi nezakonitost postopka, ki se je začel pred štirimi leti, torej leta 1998. V zadnjem letu, odkar sem pa jaz minister, pa se je povsem v skladu z določili prostorske zakonodaje pripravljal predlog lokacijskega načrta. Doslej ni bilo nobene strokovne ali pravne podlage za prekinitev postopka priprave lokacijskega načrta, saj je pobudnik priprave, podjetje Savske elektrarne, ves čas izražal upravičenost projekta, ki ga niso ovrgle niti preveritve, ki so služile kot dodatne strokovne podlage, niti opravljene recenzije. Tako je bila pripravljena tudi strokovna analiza stanja v primeru opuščanja hidroelektrarne Moste. Torej, kaj bi se zgodilo, če je ne bi šli gradit, z bistvenimi argumenti "za" in "proti" in z oceno finančnih bremen za državo v primeru, da v ta projekt ne gremo. Analiza je pokazala, da je stanje zaradi plazenja terena v bližini obstoječe strojnice hidroelektrarne Moste kritično in objektu grozi zasilna ustavitev. Obstaja realna možnost, da bo do tega prišlo pred zaključkom postopka za izdelavo lokacijskega načrta. Zato je bil pripravljen predlog omilitvenih in izravnalnih ukrepov, ki jih določa zakon o ohranjanju narave, vendar glede na to, da brez spremembe občinskega odloka o zavarovanju mokrišča Brje sprejem lokacijskega načrta ni mogoč, je vsak očitek o nezakonitem ravnanju zaradi samega postopka priprave načrta, tudi povsem nerazumljiv. Na koncu moram komentirati še današnjo objavo zgodbe v časopisih, ki namiguje na to, da naj bi moja žena imela neke koristi od podjetja Dravske elektrarne. To namigovanje poznam že dva meseca. In tisti, ki so načrtovali objavo prav na današnji dan in s tem računali na nek trenuten učinek, s tem dejanjem sami dokazujejo, da so ti očitki le neutemeljeno podtikanje. Ko sem za tako namigovanje prvič slišal, novembra meseca, je ministrstvo zahtevalo poročilo o zadevi od Dravskih elektrarn, no in iz poročila izhaja, da so Dravske elektrarne plasirale likvidnostne viške s prek 60 pogodbami v različne finančne institucije, eno od njih je bilo tudi leasing podjetje, v katerem je direktorica moja žena, ki pa ni niti lastnica niti solastnica. No, in prav temu podjetju so posodili denar po najvišji obrestni meri od vseh, torej najugodneje za Dravske elektrarne, posojilo pa je bilo prvovrstno zavarovano. Za ta poslovni odnos med obema podjetjema nisem niti vedel ali zanj posredoval. Vsekakor pa ni sporen, saj gre za povsem običajno poslovanje Dravskih elektrarn. Zahvaljujem se vam, spoštovane poslanke in poslanci, za pozornost. Upam, da bo razprava tekla bolj o stvareh in manj o osebah in da bodo državljanke in državljani tako lahko pobliže spoznali, s kakšnimi problemi se ukvarja ministrstvo za okolje in prostor, za katerega pravijo, da je najbolj konfliktno minsitrstvo, saj mora neprestano iskati konsenz med zahtevami po varstvu okolja in zahtevami po posegih v prostor. Kompleksni problemi pa ne omogočajo črno-belih rešitev. In prav rad bi, da bi skozi razpravo lahko pokazali naš trud v skrbi za trajnostni razvoj, ki je vodilo dela na našem ministrstvu. Jaz sam in štirje državni sekretarji kot moji najožji sodelavci smo vam na voljo za vaša vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod minister, za odgovor na vsebino interpelacije. Obvestili so me, da bi rad spregovoril tudi predsednik vlade, dr. Janez Drnovšek. Želi besedo, gospod predsednik vlade? Imate besedo. Za vami pa bodo nastopili predstavniki poslanskih skupin. Imate besedo, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Vlada se je opredelila do predloga interpelacije in ocenila, da ni utemeljenih razlog za zamenjavo ministra Kopača. Sam, kot predsednik vlade, sem tega mnenja. Rad bi opozoril na to, da je ministrstvo, ki ga vodi minister Kopač, zelo obsežno, zelo zahtevno, da smo mu naknadno priključili tudi področje energetike, ki ga je potem moral vkomponirati v ministrstvo in izpeljati vse ustrezne ukrepe, tudi reorganizacijo in da skupaj s področjem okolja, prostora, prostorskega urejanja, seveda, in energetika to predstavlja res zelo obsežno in pomembno ministrstvo. Po moji oceni minister Kopač deluje dobro, zelo zavzeto v vladi, da je napravil precej pomembnih premikov, na primer pri pripravi zakonodaje za urejanje prostora, ker gre za precejšnje racionalizacije, ki bodo pospešile stanovanjsko izgradnjo. Ena izmed prioritet, ki jih sam podpiram in kjer je minister Kopač zelo angažiran, je ravno to - stanovanjska izgradnja, kako priti do čimveč stanovanj, predvsem za mlade, in v tem delujemo po različnih instrumentih in poteh, da bi prišli do tega cilja. Precej je, seveda, aktivnosti in tudi predpisov, urejanja predpisov prilagajanja pravilom Evropske unije na področju varovanja okolja in pa, seveda, celotno področje energetike, tudi s spremembo pravil, reorganizacijo, tudi sprejemanjem evropskih predpisov. Skratka, gre za izjemno obsežno delo, ki ga minister Kopač sedaj opravlja približno leto dni, nekaj mesecev manj, torej tudi na področju energetike. V tem času mislim, da jebilo napravljeno veliko. Morda je minister Kopač napravil tu in tam tudi kakšno napako. Vsak jo napravi, predvsem pa tisti, ki zelo veliko dela. Tisti jo pravzaprav lahko ali običajno napravi tudi kakšno več kot tisti, ki malo dela ali nič ne dela in se izogiba predvsem temu, da bi se kje komu zameril ali morda naredil kakšno napako. Skratka, mislim, da ob tehtanju vseh teh pozitivnih dosežkov in tudi eventualno kakšnega očitka, mislim, da precej prevagajo pozitivni rezultati. Prepričan sem, da je minister Kopač že do sedaj iz celotne javne razprave, tudi pred interpelacijo, pa ob njej, pa tudi navsezadnje danes, povzel ustrezne dosedanje izkušnje in tudi tista sporočila, ki jih je treba upoštevati v nadaljnjem delu. Bi pa sprememba v tem trenutku v tem ministrstvu pomenila za vlado precejšen problem, zastoj, ker so stvari sedaj stekle, so v precejšnjem zagonu in seveda, potem zaustavljanje tega in ponovno vzpostavljanje v tem času bi pomenilo izgubo časa, izgubo tempa in tudi zastoj na nekaterih ključnih projektih, ki jih vlada vodi na tem področju. Kar se tiče očitkov in kritik, ki zadevajo samega ministra Kopača, mislim, da je pač sam nanje odgovoril in še bo, in v to se pač kot predsednik vlade ne bi spuščal. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod predsednik vlade. Tako samo sedaj slišali še stališče predsednika in vlade Republike Slovenije do vložene interpelacije. Sedaj pa bomo po vrstnem redu slišali stališča poslanskih skupin zastopanih v državnem zboru. Po vrstnem redu v imenu poslanske skupine Nove Slovenije kolega Alojz Sok, v imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke kolega Janez Janša, v imenu poslanske skupine Stranke mladih Slovenije kolega Igor Štemberger, v imenu poslanske skupine DeSUS kolega Kebrič, v imenu poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov kolega Janko Veber, v imenu poslanske skupine SLS kolega Janez Podobnik in v imenu poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke kolega Peče. Najprej ima besedo v imenu poslanske skupine LDS kolega Anderlič, to bo tudi zaključilo predstavitve stališč poslanskih skupin. Sedaj pa dajem besedo kolegu Soku, da predstavi stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice poslanke in poslanci, spoštovani predsednik vlade, spoštovani ministri in ostali prisotni, člani vlade. Torej tako, kot se za ministra, proti kateremu je vložena interpelacija, spodobi, je seveda tudi gospod minister Kopač zavrnil vse očitke. V obsežnem tekstu, napisanem na 67 straneh A4 formata, je popisal vse, kar se mu očita in tako, kot rečeno, danes tudi tukaj povedal: Za nič nisem kriv. Vse to je bilo izpeljano po najboljši vesti. Mimogrede pa je parlament - zapisal sem si - nekako navrgel, da "mora biti parlament resna institucija". Moram mu povedati, da bi pravzaprav parlament ne bil resna institucija, če bi dopustil in bi ne pogledal, kaj ministri naše vlade počnejo. Mislim, da je tukaj bilo v tej interpelacije, katere sopredlagatelj smo tudi stranka Nova Slovenija, povedano veliko tega. Seveda je pač stvar osebe gospoda Kopača, da te zadeve vzame resno ali pa neresno, predsednik vlade jih je, kot sem lahko razumel, ocenil kot manjše napake; in to ministra, ki veliko dela. Kar se tiče prve, bi rekel, obtožbe glede njegove izjave, da, pač, ni treba spoštovati vseh sprejetih zakonov in izpolniti vsega tistega, kar neki zakon obljublja, je ta zadeva v duhu prisege ministrov tukaj pred parlamentom izredno sporna. Najbolje bi seveda bilo, če bi se minister takrat, ko je to izrekel, takoj za to izjavo opravičil - ne, on je šel nekako drugo pot in je začel razlagati, da pač v tistem trenutku še ni bil sprejet proračun, da ni bila sprejeta proračunska rezerva. Pozneje se je izkazalo, da je pod pritiski suše v letu 2001 in predvsem pod pritiski kmečkih sindikatov vlada le morala to napako popraviti in sredstva, ki so bila zagotovljena z zakonom v letu 2000, tudi dokončno izplačati. No, in je tu gospod minister del krivde za neizplačana sredstva pripisal tudi Bajukovi vladi. Mimogrede naj povem in naj spomnim Slovenke in Slovence, da so bile v oktobru volitve in da vlada dr. Andreja Bajuka po tem datumu ni imela niti pristojnosti, da bi prerazporejala sredstva in da bi dokončno izvrševala sprejete obveznosti, pač pa je to z nastopom nove vlade v novembru in decembru morala narediti nova vlada. Pa če pustimo ob strani to ministrovo izjavo, da, pač, ni treba spoštovati vseh zakonov in izvrševati vseh obljub, se mi ta njegova izjava zdi nekako v kontekstu, bi rekel, politične izjave, ali se vlada in njeni ministri zavedajo vprašanja našega slovenskega kmetstva, še zlasti ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo. Tako radi povedo, da bo pravzaprav od prilagoditve slovenskega kmetijstva odvisna tudi vključitev Slovenije v Evropsko unijo. Na drugi strani pa me zanima, ali bi gospod minister ob kakšnem drugem zakonu si upal takole javno povedati, da pač nekega zakona ni potrebno izvršiti. Ali bi si upal reči, da ni treba izvrševati katere kolektivne pogodbe, za katero, recimo, stoji močan sindikat ali kdo podoben? Še vedno mislim, da kmečko vprašanje v naši Sloveniji rešujemo nenačrtno, da naši slovenskih kmetov ne pripravljamo na vstop v Evropsko unijo in da nas na tem področju leta 2004 pravzaprav lahko čaka veliko presenečenje. Poglejte, povprečna velikost kmetije v Evropski uniji, pravim povprečna velikost kmetije, je prek 18 hektarjev. Pri nas v Sloveniji je manjša od 5 hektarjev - 4,8. Ali so procesi prestrukturiranja slovenskega kmetijstva zadovoljivi? Imamo zapisane na listu papirja dopolnilne dejavnosti, ki pa se na žalost ne uveljavljajo. Če kdo hoče prestrukturirati katero od kmetij, če hoče uvesti kako novo dopolnilno dejavnost, če hoče priti do namakanja na svoji kmetiji, potrebuje, lahko bi rekel, dva ducata dovoljenj in potem še vedno ugotovi, da mu manjkata dva ali pa trije, ko bi rad zadevo pripeljal do konca. Naše kmetijstvo poleg naravnih ujm, suš, potem pozebe, toče, uničuje tudi divjad: v Kočevju medved, po Pohorju jelenjad in drugod srnjak, po celem Prekmurju se temu pridružujejo še divji prašiči in ne vem kaj še vse. Ta država na vse te zadeve ne reagira oziroma reagira izredno počasi. Podeželje se zaradi nelikvidnosti v kmetijstvu prazni, delovna moč odhaja. Na podeželju ostajajo ostareli kmetje, ki nekako - bom rekel - z obupom in nelagodnostjo spremljajo te procese v Sloveniji. Še nedavno nazaj smo govorili, da imamo v Sloveniji okoli 90.000 kmečkih gospodinjstev, vendar za sredstva neposredne pomoči jih je letos in že lani kandidiralo le 64.000. To pomeni, od zadnjega popisa leta 1991 do danes smo izgubili prek 30.000 kmetijskih subjektov. Ali bo ta vlada njemu ukazovala, da se bodo ti procesi nadaljevali, ali pa bo z izjavami, kot se je znebil gospod minister, da pač vseh zakonov ni potrebno izpolnjevati, ko gre za kmečko vprašanje, ali bo s takšnimi dilemami spodbujala nekatere procese, ki se v tej javnosti pojavljajo? Kako lahko dnevno v časopisju beremo, da je proračun za kmetijstvo vreča brez dna; lahko beremo, da je kmečki lobi, ki si prizadeva za čim več sredstev, potem, da kmetje niso v depriviligiranem položaju in podobno. Tukaj v parlamentu sem v razgovoru z nekaterimi poslanci izvedel, da je treba h kmetijskemu delu proračuna prišteti tudi penzije, ki jih dobivajo danes ostareli kmetje, da je treba h temu prišteti tudi ves denar, ki ga država daje za kmetijske šole, se pravi za izobraževanje. Eden od poslancev pa mi je celo rekel iz vladajoče koalicije: za toliko denarja, kot ga Slovenija daje za kmetijski proračun, bi lahko kupili hrano za vse Slovence.Sprašujem vas, če je tako razmišljanje primerno in če doliči nekemu, ki se nahaja v tem državnem zboru? Kljub ministrovi izjavi, da ni treba spoštovati zakonov, je država lani vseeno izplačala oziroma je izplačala v lanskem letu 2001 vso škodo, ki jo je zagotavljal zakon o odpravi posledic suše za leto 2000. Zanima pa me, ker smo potem v letu 2001 doživeli sušo, ki je bila podobna suši v letu 2000 ali pa še nekoliko težja, kako je z oceno škode po suši v letu 2001. Po zakonu, ki smo ga sprejeli novembra lanskega leta v tem parlamentu, bi moralo ministrstvo za okolje in prostor pripraviti dokončno poročilo o suši v letu 2001. Tega poročila do danes v tem državnem zboru v odboru za kmetijstvo še nismo videli. Zanima me, ali je vlada izvršila po tem zakonu, ki je bil sprejet, to, da se čistim kmetijam že v letu 2001 nameni 8% ocenjene vrednosti škode? Kako bi naj to izvršila, ko pa škoda v celoti še ni ocenjena - vsaj kolikor je meni znano? To in še marsikaj bremeni naše slovensko kmetijstvo. V prvi vrsti nekonkurenčnost, prenizke cene, medtem ko so cene repromaterialov in vsega ostalega povečujejo. Samo včeraj je na primer vlada dvignila stroške telefonije za 20% in bencin, goriva, umetna gnojila, krmne mešanice, vse, kar spremlja področje kmetijstva, se neizmerno in počasi draži, medtem ko cena kmetijskih proizvodov nenehno pada in cenovne škarje na področju kmetijstva ostajajo vse bolj razprte. Kmetje so tako lani dobili za kilogram pridelane pšenice 26 tolarjev, medtem ko cena najcenejšega kruha stane več kot desetkrat toliko. Kam nas taka kmetijska politika vodi, lahko presodite sami. Ministru se v interpelaciji tudi očita, da je med izvrševanjem zakona o povračilih škode zaradi suše v letu 2000 sam spremenil kriterije za izplačilo škode. Minister to zanika. To predpisuje vladi, ki je bila pred njim, in pa komisiji za oceno škode. Sprašujem se, ali lahko ima komisija za oceno škode takšne pristojnosti, da lahko spreminja pravila igre. Na našem področju so kmetje tako 27.10. leta 2000 dobivali sklepe, in sicer sklepe, o dokončni oceni škode po suši. Potem so pa 29. junija leta 2001, to je krepko v mandatu gospoda ministra, prejemali nekakšne korigirane sklepe, v katerih jim je bila ocena škode znižana tudi za več kot 20 - krat. Pred sabo imam sklep, s katerim je bila najprej priznana škoda oškodovancu v višini 278 tisoč tolarjev, 29.6.2001 pa je prejel sklep, da je njegova škoda ocenjena na višino 8700 tolarjev. Torej, ali je primerno v neki pravni urejeni državi, da se iz upravičencev šalimo na takšen način? Hkrati je 20.3.2001 isti upravičenec prejel odločbo davčne uprave Republike Slovenije, v kateri se mu priznava škoda v višini 26 in nekaj procentov in se mu v istem procentu tudi zmanjšujejo prispevki za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Kot že rečeno, to gospod minister pripisuje nekomu drugemu, ne sebi, v zadnjem delu pri odgovoru na očitano nedoslednost pri izvajanju pomoči po suši, pa je zapisal - prečital bom samo en stavek iz tega odstavka: Za osnovo dodeljevanja sredstev državne pomoči prizadetim občinam je bila vse do pete - vse do pete - zadnje dodelitve sredstev celotna škoda, torej vključno s škodami, ki so znašale manj kot 30 procentov. Še enkrat povem, to je veljalo po njegovi trditvi vse do pete, zadnje dodelitve sredstev. Po tej dodelitvi pa so se kriteriji spremenili in upravičenci so dobivali nove korigirane sklepe o oceni škode, tako kot sem prej povedal. Kar se tiče drugega očitanega mu dejanja: neravnanja z mesno - kostno moko. Torej, meni je zelo žal, da predsednik slovenske vlade to zadevo ocenjuje kot manjšo pomanjkljivost, kajti nedvomno iz vse dokumentacije, ki smo jo dobili, izhaja, da je gospod minister januarja 2001 podpisal pogodbo kljub nasprotovanju ministrstva za finance. Res je sicer, da je že pred tem bila sprejeta vladna uredba, uredba o načinu predmetov in pogojih opravljanja gospodarske javne službe toplotne obdelave klavničnih odpadkov in kužnega materiala živalskega porekla, ki v svojem 2. členu opredeljuje, da so klavnični odpadki in kužni material živalskega porekla - in sicer, to daje v isto kategorijo. Torej, to je prva velika napaka te odredbe, ki ni klasificirala klavničnih odpadkov v dve ali pa v tri kategorije, in sicer kot klavnične odpadke z manjšim rizikom in pa klavnične odpadke z večjim rizikom tveganja. Če bi v tej odredbi to naredili, bi stroški te klavnične predelave bili veliko nižji, kajti 80% klavničnih odpadkov bi se lahko predelalo po drugačnih metodah, kot se danes predelujejo. Danes pa se vsi klavnični odpadki predelujejo po metodi sterilizacije, kar je bistveno dražje, kot bi bilo sicer in česar si ne privošči pravzaprav nobena država v Evropski uniji. Naj vas spomnim, da je tudi veliko bogatejša država od Slovenije - večja tako po kmetijstvu kot po živinoreji, Anglija, klavnične odpadke in pa poginule kadavre zakopavala in odstranjevala ta material na takšen način. Prav tako je velika pomanjkljivost te uredbe, da je področje ravnanja s klavničnimi odpadki ta uredba rešila samo deloma. Rešila je samo predelavo v kostno-mesno moko, medtem ko ni uredila vprašanja sežiganja, torej dokončnega uničenja kostno-mesne moke. Eksplicitno je v 3. členu napisano, da ta uredba vprašanja dokončne odstranitve, se pravi sežiganja, ne predvideva. In res je tudi, seveda, da je pod to odredbo podpisan predsednik vlade, dr. Janez Drnovšek, in uredba kot takšna je, seveda, bila podlaga za sestavo pogodbe. Sprašujem na tem mestu gospoda ministra, ki je sam priznal v svojem odgovoru na interpelacijo, da je bil zaradi ukrepov Evropske unije v časovni stiski in da je Koto, pač, enostransko izkoristil ta položaj in je zadeve obrnil v svoj prid, tako da je dejansko postal, bi rekel, multimonopolist, kar se tiče ravnanja s klavničnimi odpadki, ga sprašujem, zakaj decembra, ko se je lotil tega posla urejanja vprašanja odstranjevanja klavničnih odpadkov in pa drugega kužnega materiala, se pravi kadavrov, zakaj se vendar ni poslužil nekega strokovnega tima; zakaj je v tem procesu sodeloval samo predstavnik gospodarsko-interesnega združenja, in sicer je gospodarsko interesno združenje zastopal direktor Kota, kar je seveda jasno, da je zadeve peljal na takšen način, da je od vsega skupaj imel največjo korist Koto. Sprašujem ga, zakaj ni izkoristil možnosti, ko pa vendar imamo v Sloveniji tri kafilerije, poleg d.o.o. Koto še Perutnino Ptuj in pa Pivko. Res je sicer, da sta ti dve kafileriji veliko manjši, vendar če bi se odločili za ločeno zbiranje odpadkov, potem bi lahko pristopili tudi k drugačnemu reševanju tega problema. Sprašujem ga, zakaj se ni poslužil v svetu priznanih in cenejših oblik odstranjevanja živalskih odpadkov, kot pa je sterilizacija. V končni fazi je tu danes že v interpelaciji bilo povedano, da obstaja alternativa tudi v kompostiranju ali pa tudi v končni konsekvenci v zakopavanju. Sprašujem ga, zakaj se ni na drugačen način lotil vprašanja sežiganja kostno-mesne moke. S svojimi eksperimenti, lahko trdim, je bolj ali manj podžigal ljudi v teh središčih, kjer bi se moka lahko sežigala. Ve se, zakaj - v Anhovem zaradi azbesta, v ostalih termoelektrarnah zaradi povečane koncentracije SO2 in podobno. Sprašujem ga, zakaj vlada ni razmislila, da bi kostno-mesno moko, predvsem pa seveda mast, uporabljala kot energetsko gorivo, saj je vendar poznano, da je energetska vrednost kostno-mesne moke vsaj dvakrat večja od velenjskega lignita. Skratka, gospod minister je po našem prepričanju z vsem tem, ko je izpustil in pustil neodgovorjena vsa ta vprašanja, privedel to vlado v pozicijo, ko je moral njegov državni sekretar podpisati s Kotom pogodbo, ki je pripeljala Koto v privilegiran položaj. Pravi, da je cena 60 SIT po kilogramu predelave klavniških odpadkov primerna, v istem tekstu pa pravi, da je cena v ostalih državah: v Italiji 43, v Avstriji 53, v Nemčiji 52, kot da 10 tolarjev ali pa več ne predstavlja bistvene razlike. Seveda je gospod minister oziroma vlada potem 1. avgustom vse te stroške prenesla na našo klavniško industrijo, klavniška industrija pa seveda posledično na potrošnika in na proizvajalca. V končni konsekvenci smo torej zopet pri vprašanju kmetijstva. Strošek, ki ga je povzročil minister in z njim vlada, je, bi rekel, direktno na plečih naših kmetovalcev. V tej pogodbi mu tudi očitamo to, da je pogodba nepopolna, kajti pogodba je napisana tako, da lahko Koto kadarkoli izsiljuje to državo, in to se je 17. septembra lani tudi zgodilo, ko zaradi zamude pri plačilu Koto ni želel odvažati klavniških odpadkov. Tako je, ker gre za posebno nevaren odpad, ker gre za možnost prenosa živalskih kužnih bolezni, je seveda ministrstvo za kmetijstvo takoj pristalo na izplačilo in znesek zapadlih terjatev, ki pa se jih je potem po tej pogodbi, samo 15 dni po izstavitvi računa, tudi takoj plačalo. Minister se mogoče pri tej točki lahko izgovarja, da te pogodbe ni podpisal on, ampak to ga pravzaprav ne izvzema iz konteksta obveznosti. Vlada je dejansko pri tej zadevi ravnala, po našem prepričanju, zelo neodgovorno. V 3. točki se ministru, mag. Kopaču, očita kršitev izvajanja zakona o skladnem regionalnem razvoju. Mi se zavedamo, da ni skladni regionalni razvoj samo to, kje bo sedež holdinga. V skladni regionalni razvoj pravzaprav - torej v te kršitve spada najprej - bi rekel - dosledno izvajanje tega zakona, ki ga je sprejel državni zbor. Potem drugačna prometna politika, kot jo vodi ta vlada, saj vendar vemo in že na tej seji bomo imeli spremembo financiranja izgradnje slovenskega avtocestnega programa. Vemo, da je izgradnja slovenskega avtocestnega programa zašla popolnoma izven konteksta programa, ki je bil sprejet v državnem zboru. Tu so različne pomoči razvoju podeželja, da se podeželje še naprej ne bo praznilo, kot se to danes dogaja; različne oblike davčne politike, ki se jih ta vlada sploh ne loteva. Potem vprašanje razvoja turizma. Ni turizem samo razvoj na Bledu in v Portorožu. Turizem bi morali razvijati šemarsikje drugje v Sloveniji, predvsem v veliko bolj odročnih krajih, torej v demografsko ogroženih področjih. Minister je v Mariboru izjavil, da je pač sedež holdinga primerneje imeti v Ljubljani kot v Mariboru, ker je to najcenejša varianta. Izjavil je tudi, da so v Ljubljani primerni kadri, kar pomeni, da jih v Mariboru ni, kljub temu da je elektrogospodarstvo obstajalo v Mariboru, ali pa kljub - recimo - dejstvu, da je predsednik vlade doktoriral v Mariboru. Pravi potem v eni svoji izjavi, da lokalno prebivalstvo od tega, kje bo sedež, ne bo imelo nič. Res je sicer, da od tega, kje bo sedež nič, od tega pa, da se kapital, da se delovna sila seli v Ljubljano in da se tako praznijo odročnejši kraji v Sloveniji in da tudi Maribor izgublja na tej podlagi, pa je seveda ta njegova izjava vprašljiva. Torej, priča smo izredni centralizaciji v tej državi, ki je vsekakor neugodna in bi jo moral parlament preprečiti. In danes, spoštovani poslanci, vsaj tistih 52, ki ste podpisali zahtevo, da je sedež holdinga v Mariboru, imate to priliko. Imate to priliko, da pravzaprav potrdite to, kar hoče tudi župan mariborske občine, gospod Sovič. Lahko seveda, da tega ne boste izkoristili, ampak jaz sem prepričan, da vas bodo volivci na volitvah za to pošteno nagradili. Nagradili vas bodo zato, ker takšen predlog podpira tudi civilna pobuda, civilna iniciativa, ki je zbrala prek 40.000 podpisov v podporo tega, da je sedež tega podjetja v Mariboru. Maribor se ne more zadovoljiti s tem, kar je sedaj predlagal gospod minister in pa državni sekretar dr. Golob, kljub temu da sta na veliko hvalila mariborske elektro kadre. Ne more se zadovoljiti z nekakšnim uradom za energetiko, ne more se zadovoljiti s tem, da se postavi tajnico in fikus v Mariboru in še nekaj zaposlenih, medtem ko tisto glavno pa iz Maribora odhaja. Torej, tisto glavno je seveda kapital, kapital holdinga, nad katerim bedi direktor, ki ga je postavila vlada, nad tem direktorjem pa državni sekretar v vlogi predsednika nadzornega sveta. Gospod predsednik vlade skuša pomiriti, kot lahko berem v medijih, štajerske in pa posavske poslance, predvsem iz vrst LDS-a, kot da drugi ne obstajajo, in jih vabi na nekakšne razgovore, na katerih jim verjetno obete enemu to, drugemu ono. Je pa problem, da je ta zadeva pripeljala do tega, da se gradnja savskih elektrarn nikamor ne premakne, da se zadeve na te področju vlečejo in da se - bi rekel - tako politično rešuje ministra za okolje in prostor na škodo celotne države. Prav zanimivo bo videti, kako bodo danes ob tej priložnosti glasovali poslanci, kot sem že rekel - tisti, ki so podpisali to peticijo v tem državnem zboru, tudi, recimo, poslanci DeSUS-a. Tukaj sem prinesel s sabo en zanimiv zapis, ki ga je objavil vodja poslanske skupine DeSUS, gospod Kebrič, in sicer če na hitro preletim, pravi, da je dne 15.3.2001 bila sklicana prva seja kluba poslancev Podravja. Torej, danes poslanci Podravja dejansko lahko pokažejo, ali kaj pomenijo ali nič ne pomenijo. „Na seji kluba dne 27.6. smo pod prvo točko dnevnega reda obravnavali zadevo holding elektrarne.” Nadalje potem pravi:„ Sklop razgovorom z ministrom Kopačem je postal dramatičen po tretjem razgovoru v Rušah, kjer je minister izgovoril nepremišljene, neargumentirane in žaljive besede. Minister Kopač je s svojo arogantnostjo dokazoval svoj argument moči.” Torej, ta del zapisa gospoda Kebriča ste si lahko prebrali. Na koncu potem še zaključuje - pravi: "V dokaz potrebnosti enotnosti pa le kratka prispodoba. Oče na smrtni postelji pokliče svojih pet sinov in jim reče, naj prinesejo vsak eno palico, zapove jim, naj vsak svojo zlomi. Ko to storijo, jim reče, naj vseh pet palic povežejo v butaro in naj jo poskušajo zlomiti. To ne uspe nobenemu." Spoštovani Mariborčani, upoštevajte to zgodbico, ko gre ne le za naš, ampak tudi širše interese. Torej, gospod Kebrič, danes od vas tukaj v parlamentu pričakujem, da se boste tega svojega zapisa spomnili in kot vodja poslanske skupine DeSUS uredili tako, da bodo poslanci, vsaj vaše poslanske skupine, glasovali kot se spodobi ob takšnem pisanju. Še za konec, kar se tiče črne gradnje gospoda ministra. Torej ob priložnosti njegove predstavitve na zaslišanju pred matičnim delovnim telesom sem ga vprašal, kako je z njegovo gradnjo. Takrat mi je zagotovil, da je za dovoljenje za gradnjo v Vižmarjah čakal devet let. To je tudi v magnetogramu iz takratne seje zapisano. Izgleda, da je tako obvestil tudi vlado, ki je dala pri tem vprašanju ministru podporo. Seveda pa ji verjetno ni povedal, da je on že leta 1990, takoj, ko je začel graditi, kršil oziroma začel graditi v nasprotju z gradbeno dokumentacijo. In takrat so se seveda začeli spori s prizadetimi sosedi. Leta 1997 je potem pridobil dokončno dovoljenje šele na podlagi spremenjenega zazidalnega načrta. Torej prav zanimivo bi bilo pogledati ozadje tega, kako se je potem dogajala ta sprememba zazidalnega načrta. Pač vedo ljudje povedati različne zgodbe. V tem kontekstu ministrovih trditev, da ni naredil nič nezakonitega in da ta del interpelacije sega v čas, ko še ni bil minister, ko je bil pač navadni državljan te države, v tem kontekstu se postavlja vprašanje, ali je lahkonekdo minister tudi, če neka takšna zadeva spada v čas, ko še ni bil minister. Gre namreč za to, da minister pokriva prav ta resor, da se v njegovem resorju pripravlja nov zakon o urejanju prostora in pa nov zakon o graditvi objektov. Ko sem prebral vso to korespodenco, ki nam jo je pridodal k svojim odgovorom na interpelacijo, mi je postalo veliko bolj jasno, zakaj je na strani 37 v koalcijski pogodbi zapisano med drugim sledeče: „Koalicija si bo prizadevala za ukinitev soglasij k dovoljenju v največji možni meri in jih nadomestiti s tehničnimi standardi in predpisi.” Torej to piše v vaši koalicijski pogodbi, ki ste jo štiri stranke podpisale. Potem je navedeno v tej koalicijski pogodbi, da si boste prizadevali urediti upravni postopek tako, da z izrednimi pravnimi sredstvi, potem ko se je gradnja v skladu s pravnomočnim dovoljenjem že začela, ni več mogoče razveljaviti oziroma odpraviti dovoljenja za gradnjo. To je zelo zanimivo. Se pravi, gradbeno dovoljenje je pravnomočno, je pa začetek gradnje v nasprotju z zazidalnim načrtom in nihče več ne bo mogel z izrednimi pravnimi sredstvi poseči na to področje. In še ena bolj zaskrbljujoča stvar, v tej koalicijski pogodbi tudi piše, da si boste prizadevali za spremembo 8. člena in z njim povezanih členov zakonao kmetijskih zemljiščih, tako da bo omogočal gradnjo v razvojnih območjih, naseljih, ne glede na kvaliteto kmetijskih zemljišč. Zanimivo. Se pravi, do zdaj je ministrstvo za kmetijstvo lahko najboljša kmetijska zemljišča vsaj neuspešno poskušalo braniti, po novem več ministrstvo za kmetijstvo, ko bo to uveljavljeno, ne bo imelo svoje funkcije. Sicer funkcije že sedaj nima, ker vlada ministra za kmetijstvo običajno preglasuje. Tukaj imam kar nekaj navedenih neusklajenih posegov na varovana kmetijska zemljišča, kjer je ministrstvo za kmetijstvo nasprotovalo, od Maribora, Bohinja, Škocjana, Domžal, Kranjska Gora, Radenci, Brežice. To kaže, da si je ministrstvo za okolje in prostor uzorpiralo vse pristojnosti v prostoru in da v praksi konkretizira politiko liberalizacije, spreminjanja namembnosti kmetijskih zemljišč, ne glede na dolgoročne, jaz bi rekel, negativne posledice za Slovenijo. Če bomo s temi procesi, spoštovani predstavniki vlade tako nadaljevali, potem so strokovnjaki izračunali, da bo Slovenija leta 2050 ostala brez njiv. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa vam, kolega Sok. Predstavili ste stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Zdaj pa vabim h govorniškem odru kolega Janeza Janšo, ki bo predstavil stališča poslanske skupine socialdemokratske stranke. Za njim bo imel besedo kolega Štemberger.
Spoštovane redke kolegice in kolegi, ki ste prisotni, predstavniki vlade! V stališču socialdemokratske stranke oziroma poslanske skupine socialdemokratske stranke ne bi želel ponavljati tega, kar je že predstavil moj poslanski kolega Vizjak, pa tudi poslanski kolega Sok pred mano, glede na to, da je vse to bilo tudi že zapisano in nekajkrat v ključnih točkah vsaj argumentirano tudi pred slovensko javnostjo. Mislim pa, da bom vseeno daljši, glede na to, da minister v svojem nastopu dodatno ni pojasnil očitkov in navedb iz interpelacije in še posebej iz razširitve te interpelacije. V tej svoji obrambi pa je bil najšibkejši prav v tistem delu, ki bi moral biti zanj najlažji in ki je, po mojem mnenju, tudi ena bistvenih točk te interpelacije. Ta interpelacija ni vložena samo zaradi konkretnih kršitev zakonov in predpisov ali, kot smo zapisali, tudi ustavnega reda v nekih konkretnostih, ampak je vložena tudi zaradi spoštovanja ali pa zaradi, bolje rečeno, našega prizadevanja po doslednem spoštovanju politične in pravne kulture, pa tudi, lahko bi rekli, kar ustavnosti in zakonitosti. Res je, da je potem, ko je bila interpelacija vložena, minister za okolje in prostor, gospod Janez Kopač, nekoliko omilil nekatere svoje izjave, nekatere je skušal tudi obrazložiti. Takrat se je začelo tudi javno čiščenje njegovega lika in dela, ker se je začel pojavljati v nekih drugih kontekstih v medijih, kljub temu pa na nekatere ključne očitke v tem času nismo dobili zadovoljivega odgovora, žal tudi danes ne, čeprav sem ga osebno pričakoval. Zame je poleg zelo argumentiranih konkretnih kršitev zakonov, ki so v tej interpelaciji zelo jasno dokumentirani in opredeljeni, najbolj sporno doslej v njegovem delu tisto, kar ima lahko še hujše posledice za naš razvoj in za prizadevanja, ki so opredeljena v slovenski ustavi, in kar lahko ne samo povzroči hujše posledice, ampak lahko tudi razdiralno vpliva in že vpliva na našo politično in pravno kulturo in tudi na pravni in ustavni red. Minister je namreč ob neki priložnosti, ki ni bila debata za gostilniškim omizjem, ampak je bil to nastop uradnega predstavnika vlade na najbolj gledani, vsaj eni najbolj gledanih informativnih oddaj, na osrednjem televizijskem dnevniku Televizije Slovenija, avgusta lani ob pol osmih, ko pač gleda to oddajo kakšnih 600.000, 700.000 Slovenk in Slovencev dejal naslednje, bilo je to že citirano, ampak bom ponovil. "Žal pa moram reči, da že sedaj, v tem hipu se mi zdi nerealno, da bi čisto vse, kar je zakon obljubil, izpolnili. Jaz upam, da bo čim večji del tega izplačan že letos, morda pa kakšen del tega ne bo izplačan nikoli." Zakaj se zdi ta izjava meni tako pomembna? Zakaj se mi zdi, da je takšna izjava tako sporna? Če bi živeli v neki utrjeni demokraciji, potem tega niti ne bi bilo potrebno več razlagati. Če bi minister švedske, nizozemske, francoske, nemške, avstrijske ali celo poljske vlade izjavil nekaj takšnega, čez kakšen teden, najkasneje čez kakšen teden nebi bil več minister, ker bi odstopil bodisi sam, ker bi se zavedal, kakšno napako je naredil, bodisi bi ga umaknil predsednik vlade, bodisi njegova stranka, ker bi s tem povzročil nepopravljivo škodo. Pri nas se to ni zgodilo. Kljub temu, da so bile reakcije v slovenski javnosti podobne, kot bi bile tudi reakcije v javnosti držav z utrjeno demokracijo, kljub temu, da je bilo negodovanje tudi v njegovi stranki, vsaj v nekaterih delih, in kljub temu da, kot sem lahko izvedel iz osebnih pogovorov, tudi mnogi njegovi ministrski kolegi niso bili ravno navdušeni nad takšno izjavo. Takšna izjava je nesprejemljiva, ne samo zaradi tega, ker če jo vzamemo tako, kot je bila izrečena, uvaja neko možnost arbitriranja s strani izvšilne oblasti v zvezi s tem, ali se bo nekaj, kar je zakonodajalec sprejel, dosledno izvajalo, ali ne. Minister je v bistvu dejal "zakon je bil sprejet, nekaj je bilo izplačano po tem zakonu, nekaj bo morda še, nekaj pa najbrž nikoli". Postavlja se vprašanje, kdo je tisti, ki bo naredil selekcijomed tistim, kar je izplačano, kar se bo plačalo in med tistim, kar ne bo izplačano nikoli. Kdo bo naredil to diskriminacijo med državljani, ki jim je zakon dal neko pravico? Očitno izvršilna oblast oziroma predstavniki izvršilne oblasti oziroma kar minister sam. To je prva stvar, to je prvi vidik, blažji vidik nesprejemljivosti in velike spornosti te izjave. Tisto, kar je bolj pomembno, je razdiralni vidik takšnega stališča, je razdiralni vpliv takšne izjave, takšnega stališča, ki pride nekje z vrha na pravno in politično kulturo v državi. Vsi smo davkoplačevalci, plačujemo dohodnino, davek na dodano vrednost, kdor se ukvarja s podjetništvom, druge obveznosti in tukaj ni kakšnega arbitriranja pri nas ali proste volje. To je obveza, enaka obveza za vsakega izmed nas, kot je zakon, ki ga sprejme ta državni zbor, obveza tudi za ministra. In zdaj si predstavljajte, da državljani v tej državi ravnajo enako, kot ravna minister. Rečejo "nekaj dohodnine sem plačal, nekaj jo morda bom, nekaj pa najbrž ne bom nikoli".To seveda državljani lahko rečejo, ampak posledice so hude. Pride kazen, pride izterjava, pride rubež. Se pravi, tukaj te arbitrarnosti ni, je samo na verbalnem nivoju. Ko gre za ministra pa je očitno to dovoljeno. Vendar pa vsi vemo, da obstaja tudi tisto, kar ni možno predpisati, da pravni red ne temelji samo na predpisih. V normalni državi se vsega nikoli ne da predpisati. To, ali pravno državo imamo ali ne, seveda ne temelji samo na tem, kar je zapisano, in od sankcij in od inšpekcij, ampak temelji tudi na pravni kulturi, je to odvisno od tega, kakšen je nivo neke pravne kulture v državi. Če jo rušijo z vrha izvršilne oblasti, potem je zelo utopično pričakovati, da bo pa ta nivo pravne kulture in spoštovanja zakonov pri državljanih pa kaj večji. Ni možno zanikati, nihče, ki je pri zdravi pameti, najbrž ne bo zanikal škodljivega vpliva takšnih stališč in takšnih izjav, če pridejo z vrha, z vrha izvršilne oblasti na pravno kulturo v državi, na neke splošne odnose. Saj zadeva bi morda bila bistveno blažja, če bi, ne vem, minister naslednji dan dejal, da je naredil lapsus, ali pa da bi se ga skušalo s te strani opravičevati ali da bi se sam opravili slovenski javnosti, ne opoziciji, ampak slovenski javnosti. Nič od tega se ni zgodilo, niti danes ne. Minister je branil to izjavo, ki jo ni možno braniti. Ta izjava, za katero minister stoji, spada v isto kategorijo, kot so izjave nekaterih v sosednji državi, v Avstriji, na avstrijskem Koroškem, ki pravijo, da ne bodo spoštovali predpisov oziroma odločitve ustavnega sodišča. Tisti, ki je to izjavo dal na avstrijskem Koroškem, ni član avstrijske zvezne vlade, ker nekako v tisto vlado tudi ni mogel priti, ne glede na to, da je stranka dosegla velik uspeh na volitvah, ampak ker je že prej dajal neke takšne izjave, ko se je avstrijska vlada sestavljala, zaradi mednarodne kredibilnosti nekako ni prišel v to vlado. Če bi bil v trenutku, ko je to izrekel, član avstrijske zvezne vlade, bi verjetno naslednji dan odstopil ali pa bi razpadla koalicija. On govori to z nekega drugega mesta, z mesta člana vlade neke evropske države, članice Evropske unije to zagotovo ne bi mogel. In pomislite, v naši javnosti je, v medijih je veliko polemik s temi izjavami na avstrijskem Koroškem. Vsi se sprašujejo, komentarji se pišejo v nacionalnih medijih, kako je mogoče, da nekdo pravi, da ne bo spoštoval odločbo ustavnega sodišča. Ne bi zdaj pogreval zgodb pred dvema letoma ali pred dobrim letom, ko je šlo tudi za neke odločitve slovenskega ustavnega sodišča, pa so eni isto trdili in enako nastopali kot zdaj nastopa Jörge Haider. Ker smo pri interpelaciji zoper ministra za okolje in prostor, ki je izjavil nekaj podobnega, ne glede ustavnega sodišča oziroma odločbe ustavnega sodišča, ampak glede zakona, ki ga je sprejel ta državni zbor, pa je ta primerjava umestna. Če se kdo čudi pri nas, kako je možno, da nekdo na avstrijskem Koroškem pravi, da ne bo spoštoval odločbe ustavnega sodišča, potem se mora tudi čuditi, kako je možno, da nek minister slovenske vlade pravi, da bo nek zakon izvajal ali pa tudi ne, pa se nič posebnega z njim ne zgodi. Pride do interpelacije, ki jo vloži opozicija, zagovarjajo jo tudi nekateri koalicijski poslanci, vendar pa poznavalci razmerja sil že vnaprej pravijo, da interpelacija ne bo šla skozi. Kot že rečeno, v neki normalni evropski državi z utrjeno demokracijo proti ministru, ki nekaj takšnega izreče, do interpelacije nikoli ne bi prišlo, ker bi bila nepotrebna oziroma bi bila to zapoznela reakcija. No, in zdaj poglejmo, kako minister zagovarja to svoje, po mojem mnenju, daleč najbolj sporno ravnanje v karieri. Že prej in tudi danes v svojem zagovoru je dejal, da državni zbor sprejme marsikaj, da pa je tukaj tudi proračun in da ni vedno na voljo sredstev, da bi se odločitve državnega zbora ali pa zakonske obveze potem izpolnjevale. To je zelo prazen izgovor, moram reči. Prazen izgovor, ker vemo, da v tem konkretnem primeru je vseeno potem prišlo do realizacije tega zakona. Se pravi, sredstva so obstajala, tega minister pač ni povedal. Drugič zato, ker je jasno, da če pride do interventnih zakonov, je vlada dolžna v okviru svojih pooblastil, ki so po zakonu o izvrševanju proračuna zelo velika, prevelika po našem mnenju, razporejati sredstva iz drugih postavk tako, da pač zagotovi izvajanje teh interventnih zakonov. Mislim, da je to nesporno jasno in da ni treba v nadaljnje izgubljati besed o tem. Lahko pogledamo tudi zelo odmeven v slovenski javnosti in konkreten primer, ko ni bilo nobenega zakona, nobenih sredstev v proračunu, pa je vlada prerazporedila skoraj 10 milijard tolarjev za to, da je kupila vladno letalo. Za nakup vladnega letala, letalo je sicer po mojem mnenju potrebno, vendar ne tako drago. Malo bolj racionalno bi se bilo v tej situaciji zagotovo potrebno obnašati, bistveno bolj racionalno, ampak zdaj govorim s formalnega vidika. Ta nakup ni bil v nobenem proračunu, v nobenem zakonu. Vlada se je za to odločila, sredstva je pa prerazporedila iz namenskih sredstev za modernizacijo slovenske vojske. In to približno 10 krat več sredstev, kot smo jih porabili za poplačilo celotnih posledic suše. To je pa zelo konkreten primer, ki dokazuje, da je ministrova obramba na tej točki, ne samo trhla, ampak popolnoma prazna. Lahko bi to točko interpelacije enostavno zaključili z retoričnim vprašanjem. Ali obstaja kakšna evropska država, bodisi članica Evropske zveze, bodisi kandidatka za članstvo v tej skupini, kjer bi si minister pred praktično celotnim avditorijem državljank in državljanov privoščil tako izjavo in ostal minister. Jaz takšne države ne poznam in sem prepričan,da tudi vsi ostali, ki sedimo ali pa stojimo tukaj, takšne države ne znamo našteti, ker je ni. Naslednja stvar, glede katere je zagotovo treba tudi uporabiti še nekaj časa, v tej razpravi, je ministrova izjava, ki je bistveno bolj odmevala in ki je seveda tudi med očitki v tej interpelaciji. To je pač tudi že danes citirana izjava, da samo Ljubljana premore dovolj kadrov za ustanovitev elektro holdinga. Predpostavimo, da je morda to celo res. Če bi bilo to res, potem je to najhujša kritika za ministra in njegovo stranko, ki je že praktično celo desetletje na vladi. Po desetih letih vlaganja samo Ljubljana premore dovolj kadrov za en elektro holding. Kako pa smo razvijali to državo, če je to res? Po mojem mnenju stvar vendarle ni tako problematična. Kadri so seveda tudi drugod, poleg tega pa, če pristanemo na to tezo, pristanemo tudi na trditev, da rešitev ni in da je krog začaran. Ker so kadri samo v Ljubljani, bodo institucije samo v Ljubljani. In ker je temu tako, se bo razkorak med razvitostjo osrednje ljubljanske regije in ostalimi regijami v Sloveniji še povečeval in se tukaj ne da nič narediti, če pristanemo na to tezo, ki jo pač minister zagovarja. Bistvo problema seveda ni v tem stavku, ki je bil izrečen. Bistvo problema je v tem, da se to tudi dejansko dela. S takšnimi izgovori, ki so popolnoma ali pa delno za lase privlečeni, se ohranjajo neki trendi, ki so negativni. Eden od ključnih trendov, ki je negativen, je pretirana centralizacija. Se pravi, ni problem v tej izjavi. Problem je v tem, ker seto tudi dejansko dela. V zadnjih letih so se razkoraki povečali med osrednjo ljubljansko regijo oziroma med Ljubljano in Prekmurjem še, recimo, posebej, tudi med to osrednjo regijo in celo severovzhodno Slovenijo. Zanimivo je, da je v vsem tem času neka politična opcija, ki ji minister pripada, tudi nekako ravnala v tem stilu, ki ga on zagovarja v tej svoji izjavi. Ker je to pač tako, je tako in se nič ne da narediti. Res pa je seveda, da je bila ta opcija na volitvah vedno nagrajena in ta razvojni razkorak se bo povečeval še naprej, dokler bo temu tako. To je jasno. Dokler ljudje ne bodo povezali teh zadev, toliko časa bo lahko gospod minister Kopač nekaznovano govoril takšne stvari, jih tudi delal in tudi njegovi kolegi v vladi in se ne bo nič spremenilo.Mislim pa, da se ta čas vseeno izteka. To dokazuje tudi reakcija, ki je bila na to izjavo, 40, 50 ali ne vem koliko deset tisoč podpisov, ki je bilo zbranih v Mariboru in okolici, pa tudi javnomnenjske raziskave, ki so bile narejene takrat in tudi kasneje Vlada sama naroča in plačuje javnomnenjsko raziskavo, ki se ji reče Politbarometer. V tej javnomnenjski raziskavi se merijo tudi rejtingi oziroma uspešnost posamičnih ministrstev in ministrov. Glede na to, da to vlada sama naroča in plačuje, verjetno temraziskavam tudi verjame. To, kar te raziskave kažejo, glede uspešnosti dela gospoda Kopača, se v veliki meri oziroma stoprocentno razlikuje od tega, kar je prej tu govoril predsednik vlade, ki je dejal, da minister dobro dela. Slovenska javnost misli očitno povsem nasprotno, kot pa misli predsednik vlade, ker je ministrstvo gospoda Kopača oziroma uspešnost gospoda Kopača direktno v tej raziskavi ocenjena zelo nizko, samo še ministrstvo za gospodarske dejavnosti je ocenjeno nižje; se pravi, je predzadnji nalestvici petnajstih, šestnajstih vladnih funkcionarjev. Glede na to, da predsednik vlade zelo rad usklajuje svoja stališča z večinskim mnenjem v javnosti, lahko tu ugotovimo, da tokrat ni bilo tako. Njegovo mnenje se močno razlikuje od tega, kar misli slovenska javnost v zvezi z dobrim delom ministra, ki je predmet interpelacije. Ob koncu predstavitve stališča naše poslanske skupine, ki bo seveda, ker smo jo sopodpisali, tudi podprla interpelacijo in sklep, da se ministra razreši, bi dejal še to, da danes ne glasujemo toliko o gospodu Kopaču kot o ministru z imenom in priimkom, in ko bomo glasovali, se ne bomo toliko odločali o tem, ali je on v neki konkretni stvari prekršil nek zakon ali ne, čeprav so očitki s tem v zvezi v interpelaciji argumentirani, zelo resni in tehtni, in bi že sami po sebi zadoščali za zamenjavo. Mi bomo odločali o bolj pomembni dilemi - odločali bomo o dilemi, ali je možno narediti to, kar je gospod Kopač naredil s to svojo izjavo pred praktično celotnim slovenskim avditorijem, da se zakon lahko spoštuje ali pa tudi ne in da nekateri bodo dobili pravice iz zakona, drugi pa najbrž tudi ne, in preživeti na politični funkciji ali pa to v Sloveniji ni možno. Če se bo po glasovanju izkazalo, da je to v Sloveniji možno, potem, odkrito rečeno, Slovenija ne izpolnjuje kriterijev za vstop v družino razvitih držav, kjer to ni možno. Tako da to ni samo dilema, ki leži tu na neki osi pozicija-opozicija, niti samo dilema, ki leži pred poslanci Štajerske, kjer je minister najmanj priljubljen, ampak je to dilema pred celotnim državnim zborom. Rezultat tega glasovanja bo pomembno vplival na to, kakšna bo slovenska politična in pravna kultura v prihodnje. Hvala.
Hvala lepa vam, kolega Janša. Predstavili ste stališča poslanske skupine socialdemokratske stranke. Sedaj pa vabim k besedi kolega Igorja Štembergerja. Kolega Štemberger bo predstavil stališča poslanske skupine stranke mladih. Za njim bo dobil besedo kolega Kebrič. Imate besedo, kolega Štemberger.
Hvala za besedo. V Stranki mladih Slovenije ne bomo podprli interpelacije o delu in odgovornosti ministra za okolje in prostor, mag. Janeza Kopača, vendar ga tudi zagovarjali ne bomo. Ocenjujemo, da so predlagatelji interpelacije zgrešili naslovnika interpelacije predvsem zaradi tega, ker ministru očitajo odgovornost, ki bi jih morali očitati vladi. V odgovorih na interpelacijo namreč minister jasno navaja, da je vse postopke in dejanja, ki jih je storil, odobrila vlada. Z njegovimi odgovori, kot vemo, soglaša tudi vlada in na ta način prevzema tudi formalno odgovornost za vse očitane nepravilnosti. Resorno ministrstvo za okolje in prostor po mnenju Stranke mladih Slovenije v zadnjem letu sicer na določenih področjih deluje dobro, osnovne in prioritetne naloge, ki naj bi jih opravljalo ministrstvo, to je varovanje okolja in zagotavljanja ekoloških norm, ki bodo naše okolje ohranile tudi našim bodočim rodovom, pa zanemarjajo ali se z njimi sploh ne ukvarjajo, kar lahko rečemo tudi za stanovanjsko politiko Interpelacijo ocenjujemo predvsem kot medijsko zelo odmevno politično igro, v kateri bi po našem mnenju ključno igro moral odigrati predsednik vlade, in sicer tako, da bi ministra zaradi napak, ki so mu očitane, zamenjal sam. On pa je storil drugače in v imenu vlade prevzel vso politično odgovornost in zato v Stranki mladih Slovenije o interpelaciji sploh ne mislimo glasovati. Kljub temu pa bomo preleteli nekatere navedbe, ki izhajajo tako iz interpelacije kot iz odgovora nanjo. Na očitke 1. točke interpelacije o neizvajanju zakona o zagotovitvi sredstev za odpravo posledic suše, neurja s točo, plazenja tal in sluzenja morja leta 2000 lahko v odgovoru razberemo obrazložitev, da vlada Republike Slovenije ni zagotovila potrebnih sredstev za izvrševanje zakona. To pomeni, da je vlada tudi odgovorna za nespoštovanje zakonskih določil. Izjave ministra, da morda kakšen del odškodnine ne bo izplačan nikoli, pa v tem kontekstu smatramo kot odkrito priznavanje tega, da minister ve, da vlada ne namerava izpolnitizakonskih določb. V 2. točki, ki govori o podpisu škodljive pogodbe o toplotni obdelavi živalskih odpadkov za začasno skladiščenje pred sežiganjem, ugotavljamo, da je bila višina sredstev, ki jih na podlagi podpisa pogodbe namenja Republika Slovenija družbi Koto, sprejeta s sklepom vlade, ki je za to odločitev sprejela vso odgovornost. V 3. točki interpelacije je zgodba podobna. Lokacija sedeža holdinga slovenskih elektrarn je odločitev vlade Republike Slovenije, ki po mnenju Stranke mladih Slovenije s tem zagotovo ni delovala v interesu skladnega regionalnega razvoja. To je vlada storila in naj za to tudi odgovarja. Svoje odločitve na žalost ni ponovno pretehtala niti po apelu več kot 50-ih poslancev državnega zbora in 40 tisoč podpisov. To so dejstva, ki govorijo sama zase o teži teh vladnih odločitev, ne ozirajoč se na dobrobit državljanov Republike Slovenije. Navedel sem samo tri točke iz skupaj zelo obsežne interpelacije, ki pa po mnenju Stranke mladih Slovenije kažejo le na eno, in sicer, da je vlada tista, ki je sprejemala odločitve in je v celoti odgovorna za očitane nepravilnosti, zato bi se interpelacija morala glasiti nanjo. Res pa je, da današnja razprava slovenskim državljanom vsaj malo osvetljuje in razjasnjuje napake vladajoče koalicije. V Stranki mladih Slovenije se bomo glasovanja o interpelaciji vzdržali, saj bi z glasovanjem neupravičeno ožili odgovornost vlade na le enega njenega člana. Hvala.
Hvala lepa vam, kolega Štemberger. Predstavili ste stališča poslanske skupine Stranke mladih. Zdaj dajem besedo kolegu Kebriču. Kolega Kebrič bo predstavil stališča poslanske skupine DeSUS. Imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, vaši sodelavci, kolegice in kolegi! Pred nami je odgovorna in težka odločitev. V naši poslanski skupini smo ne samo zapeto, tudi skrbno, posebej pa še zaskrbljujoče spremljali razvoj dogodkov. Pravočasno smo vas, gospod minister, opozarjali na vaše napake in vam svetovali, predlagali, kaj in kako bi bilo boljše za državo Slovenijo. Izpostavljali smo resda Maribor, ki bi naj dobil sedež holdinga. Postavljali smo v osnovi tisto, kar je bilo logično in gospodarsko utemeljeno. Vi ste v svojih nastopih žal na začetku, morda bi bil kak drug izraz ustreznejši, arogantno zavračali in enostavno ignorirali vse argumente, ki smo vam jih predstavljali, vi ste pa čisto enostavno z argumentom moči, na katerega ste se zanašali, zavračali vse. Izredna seja mestnega sveta v Mariboru, ki je bila sklicana zaradi sedeža holdinga, odzvali ste se vabilu, prišli in ste se opravičili za vaše, bom se milo izrazil, neustrezne besede, konkretno pa žalitve tistih strokovnih kadrov, ki so tudi izven Ljubljane. Temu ni čisto tako, kar ste trdili, da samo Ljubljana premore ustrezne kadre z znanjem in izkušnjami za prodajo elektrike v tujino. Poglejte, ni dolgo tega, ko smo zbirali in spremljali vaše dogajanje, vaše ukrepanje. Na začetku ste dejali enostavno "saj bo samo na tem sedežu holdinga v Ljubljani približno 25 do 30 ljudi". Ponavljam in izpostavljam to, da ste izpostavili in zahtevali samo zaradi tega, ker premore Ljubljana ustrezne kadre za prodajo elektrike samo v Ljubljani, da mora biti sedež tam. Sedaj pa poglejte, kaj ste pod pritiski argumentov in tudi javnega mnenja, ko smo vam dobronamerno v začetku svetovali in predlagali - bili ste, ponavljam besedo, arogantni - ko smo vas prosili, pisno, želeli, da vam predstavimo druge argumente kot delegacija podravskih poslancev oziroma kluba podravskih poslancev, niti odgovorili niste. Vljudnost zahteva, če nekomu kaj napišeš, tudi če se s tem ne strinja, da ti vsaj odgovori. Kot pravi pregovor, pozdraviti je vljudnost, odzdraviti je pa dolžnost, in to velja tudi za ta primer. Kaj se je sedaj zgodilo? Od vseh teh zaposlenih imate v Ljubljani samo par - ne želim, da vam vse citiram, ker vam je še bolj poznano - bom pa povedal, da ste takrat izjavili, da mora biti sedež holdinga, ker bo potrebno, da boste dva do trikrat na teden pri njih, zato ker ste za njihovo delo odgovorni. Veste, ne sprejemam tega zagovora ali mnenja, da niste vi odgovorni, ampak da je odgovorna vsa vlada. Ni res. Res je v končni fazi "de iure" odgovorna vlada, ki sprejema take in drugačne uredbe, odloke, zaključke, sklepe, ampak na čigav predlog. Če ste vi vlado prepričali,da je to najboljše, potem je vlada vam verjela in je vlada formalno odgovorna, dejansko pa vi. Poglejte, kaj ste storili. Na ta holding ste prenesli v Velenje že prek 23 zaposlenih, in tu dobesedno piše, da se ti ukvarjajo s prodajo elektrike, ne samo na domačem trgu, temveč tudi v tujini, kar je v nasprotju z vašo logiko, ki ste jo izpostavljali v začetku, da samo v Ljubljani znajo prodajati elektriko. Pustimo ob strani žalitve, toda v vsem slabem, ko nas bodo državljani zaradi tega časa, ki ga bomo porabili za to interpelacijo, obsojali, da se ukvarjamo s takimi stvarmi, namesto s sprejemanjem dobrih zakonov, ki jih moramo, če želimo v Evropsko unijo, uskladiti in prilagoditi. Sam pa pravim, v vsakem slabem je nekaj dobrega. Dobro je pa to, kar smo sprožili. Ne bi pa bila potrebna današnja seja oziroma današnja točka na tej seji, če bi vi takrat poslušali in bili dovzetni za argumente. Kar se je sprožilo, to je pomembno in to je korist tega zasedanja, te interpelacije, ki je nepotrebna, zato da se je sprožila decentralizacija v Sloveniji. Dovolim si, spoštovani kolegi, ker ne vem, če vam je vsem poznano, da bom prebral - saj ni dolgo, nekaj bom podčrtal - ko piše predsednik vlade gospodu Borisu Soviču, gospodu Ivanu Kebriču in gospodu Stanislavu Holcu, dne 18.9. preteklega leta: „Spoštovani, v zadnjem času ste name naslovili kar nekaj pisem in pobud, vezanih na položaj Maribora in podravske regije. Takšna razmišljanja naj bi spodbudila zlasti odločitev vlade o sedežu holdinga slovenskih elektrarn, pri čemer se je Maribor vnovič počutil zapostavljenega. Problem uravnoteženega regionalnega razvoja ni nov in v zvezi z njim je vlada v preteklih letih storila marsikaj, specifičnim problemom Maribora in okolice pa je posvetila tudi posebno sejo v Mariboru. V zadnjih letih je bilo v mariborsko gospodarstvo in negospodarstvo vloženih precej sredstev, ustvarjenih je bilo veliko delovnih mest. Zavedamo pa se, da ostaja odprtih še precej vprašanj.” Zelo pomembno in bom posebej podčrtal. „Vlada želi vzpostaviti konstruktiven dialog o vprašanjih, ki ste jih v zadnjem mesecu naslovili nanjo in name kot predsednika vlade. Menim, da je razprava [[...]]” - podčrtal, osebno jaz - „o teh vprašanjih utemeljena, ker se vlada zaveda, da je bil Maribor zaradi specifične strukture gospodarstva v procesu tranzacije bolj izpostavljen. Ni pa mogoče problemov, kako prestrukturirati mariborsko gospodarstvo, kako spodbuditi nove naložbe in kako priti do novih delovnih mest, vezati zgolj na odločitev vlade o sedežu ene od institucij, v tem primeru holdinga slovenskih elektrarn,” podčrtujem. „Ob iskanju rešitev za to vprašanje se je iz dosedanjih vladnih razprav izoblikoval predlog, da bi bil sedež združenih,” poudarjam, „savskih in dravskih elektrarn v Mariboru, glede na dejstvo, da ima Maribor največ kadrov in izkušenj na tem področju,” v nasprotju z vašim mnenjem. Dalje pravi, zopet podčrtano, „vprašanje regionalnega razvoja države je treba obravnavati celovito in dolgoročno. Vlada bo tej problematiki v bodoče namenila veliko pozornost. Ne le kot vprašanje decentralizacije s prenosom sedežev posameznih institucij iz glavnega mesta države, temveč tudi kot vprašanju prenosa izvrševanja oblasti na različnih ravneh odločanja.” In tako naprej. Poudarjam še samo dva odstavka: „Ta razprav bo pomenila uvod v nadaljnje aktivnosti vlade na tem področju in jo bomo nadaljevali že na četrtkovi seji vlade.” Bilo zavedeno. „Z Visoko ekonomsko-komercialno šolo in z vodstvom mariborske občine bomo razpravljali o razvojnih problemih Maribora in širše regije” Kaj je pozitivnega v tem? Začelo se je premikati v osnovi, na področju decentralizacije. Poglejte zadnji sestanek diplomatov, ki jih je minister za zunanje zadeve, gospod Rupel, pripeljal v Maribor, drugače, če teh tendenc ne bi predsednik vlade naročilsvojim ministrom, da morajo gledati za določene institucije in za to, da se decentralizira, da ne bo vse osredotočeno v Ljubljani. Ker bom nastopil še tudi individualno v svojem imenu, zaključujem to stališče poslanske skupine v naslednjem. Če bi vas kaj bilo v hlačah po ostalem, bi na tisto, ko so zadeve pripeljane do vrhunca, vi odstopili in cela zadeva bi bila enostavno rešena in ne bi danes predsednik vlade govoril, da v sedanjem času ob toliko začetih projektih je zelo težko zamenjati, zopet bi novi minister dobil 100 dni, to se pravi dobre tri mesece časa, da se pelje in da nadaljuje. Za nas to ni argument, za nas je to bistveno, da nam nihče, ker smo demokratična stranka upokojencev Slovenije, ne more zapovedati, kako bomo glasovali, ampak nad vsem tem, bodisi dogovorom, bodisi pogodbo, bodisi statutom, je za nas ustava in bomo glasovali vsak po svoji vesti. Hvala.
Hvala lepa. To je bilo stališče poslanske skupine DeSUS. Kolega Veber bo predstavil stališča poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Za njim pa bo na vrsti spoštovani kolega Janez Podobnik. Najprej ima besedo kolega Veber. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem, ministru in predstavnikom vlade. V združeni listi menimo, da vložena interpelacija predstavlja instrument opozicije, ki poskuša opozoriti v tem primeru na kršitev ustave, zakonov in podzakonskih aktov. Zatrjevanje obtožbe so hude, vse so v glavnem naslonjene na časopisne članke, izvlečke iz magnetogramov, na poslanska vprašanja, javne izjave in njihovo interpretacijo. Niso pa podprte z dokazili in materialnimi dejstvi. Menimo, da gre pri interpelaciji bolj za potezo, ki naj bi imela politične učinke, kot pa za namero, ki bi lahko dejansko ugotovila ter utemeljila, da je minister Kopač kar množično kršil ustavo in zakone in s tem povzročal škodljive posledice ljudem in državi. Zato nas navedeni argumenti niso prepričali. Delo in odgovornost ministra Janeza Kopača se nanaša na prostor, stanovanjsko politiko, okolje in energetiko. Iz naštetih področij je razvidno, da gre za zahtevne in zelo razvejane naloge, pri katerih se prepletajo različni interesi in pogledi, predvsem glede poseganja v okolje. Na eni strani gre za hotenja, ki jih narekuje razvoj, na drugi pa za opravičeno skrb za ohranjanje narave. Tem problemom so se pridružile še elementarne nesreče, kot so suša, pozeba, plazovi in izredne razmere zaradi prepovedi uporabe predelanih živalskih beljakovin in maščob za krmo ali gnojilo. Vse to so zahtevna področja in vprašanja,ki se jih minister Kopač loteva dovolj odgovorno in strokovno. Če poskušamo med seboj primerjati vsebino interpelacije in odgovor nanjo z dejanskim stanjem, ki smo mu priča, lahko ugotovimo, da ministrovo delo kaže na to, da je realiziran zakon o zagotovitvi sredstev za odpravo posledic suše, neurja s točo, plazenja tal in sluzenja morja v letu 2000, da je prišlo do reševanja obdelave živalskih odpadkov in da smo se izognili katastrofalnim posledicam v kmetijstvu in živilsko predelovalni industriji, če se to ne bi zgodilo. Stroški ravnanja z živalskimi odpadki, so sicer za 18% od povprečnih cen v državah Evropske unije, vendar je to bolj posledica dolgoletne politike vlade, saj ugotavljamo, da imamo omejene možnosti za toplotno obdelavo klavničnih odpadkov, da je za vse nas vse večji izziv skladen regionalni razvoj in da očitana dejanja ne bi spremenila trenutnih razmer, da je kršenje uredbe o rudarskih pravicah težko očitati ministru, saj so s prevzemom področja rudarstva pospešili postopke in pripravili vse pogodbe do konca leta 2001, da je zasebna gradnja tesno povezana z zahtevami stranke o postopku, ki ima možnost postavljanja novih in novih pogojev, ki se ves čas tudi sodno preverjajo. Zato ni mogoče ministru očitati črnograditeljstva. V dopolnitvi interpelacije so predlagatelji kar sami presodili, da gre pri sklenitvi pogodbe s podjetjem Koto za kaznivo dejanje, zlorabo uradnega položaja, in dodatno komentirali odgovore brez konkretnejši dokazov ter razširili interpelacijo zaradi opustitve ureditve koncesijskih razmerij za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save in nezakonitega vodenja postopka priprave lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste. Primerjava argumentov kaže, da koncesija za izkoriščanje energetskega potenciala spodnje Save ni uveljavljena, ker koncesionar nima zagotovljenih virov, ki bi omogočali realizacijo zakona. Zato ni mogoče očitati ministru, da je opustil ureditev koncesijskih razmerij, še posebej, ker je pripravil predlog spremembe zakona, ki bo omogočil prenos koncesije na koncesionarja, ki ima zagotovljene vire, da je postopek za pripravo lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste voden v skladu z zakonodajo, v postopek pa so v vmesnem obdobju posegle odločitve lokalne skupnosti o razglasitve zaščite povirij, močvirij in rastišč redkih rastlin in ratifikacija bernske konvencije. Oba dokumenta sta obvezujoča in ministrstvo vodi postopke, ki sledijo tem zahtevam. Zaradi navedenega ne kaže vseh neurejenih vprašanj na področjih, ki jih pokriva ministrstvo za okolje in prostor, naprtiti ministru Kopaču. Ne glede na neutemeljenost interpelacije, pa bo ta verjetno vseeno pospešila ureditev katerega od očitanih dejanj. Ob tem pa v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov pričakujemo od ministra, da bo usklajeno deloval pri vseh pomembnih vprašanjih, ki zadevajo urejanje prostora, stanovanjsko politiko, reševanje okolskih in vodnogospodarskih ter energetskih vprašanj. Pri tem se mora slediti načelom trajnostnega razvoja, ki naj pomeni racionalno in vzdržno rabo naravnih virov, tudi prostora, ter skrb za kvaliteto okolja in tesno sodelovanje z lokalnim prebivalstvom. Tako smo prepričani, da mora novi stanovanjski zakon učinkoviteje rešiti problem neenakosti pred zakonom najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih, na kar opozarjamo že od uveljavitve stanovanjskega zakona in na kar je opozoril še posebej tudi varuh človekovih pravic v svojem posebnem poročilu. Prav tako menimo, da mora zakon o vodah končno urediti učinkovito načrtovanje in vodenje investicij z ustanovitvijo družbe za vode, zagotoviti učinkovito zaščito in rabo vode. Pri zakonu o urejanju prostora in gradnji objektov pa naj zagotovita zakona večjo prilagodljivost, razvojno naravnanost in poenostavitev upravnih postopkov pri posegih v prostor. Pričakujemo tudi, da bo izpolnil sklepe vlade in zagotovil vodenje gradnje elektrarn na spodnji Savi preko dravskih elektrarn in s podjetjem, s sedežem v Mariboru. Zaradi vsega, kar sem navedel, poslanska skupina Združene lise socialnih demokratov interpelacije o delu in odgovornosti ministra Kopača ne bo podprla in prav tako tudi ne predlaganega sklepa o njegovi razrešitvi. Hvala.
Hvala lepa, kolega Veber. Preden povabim k besedi kolega Podobnika, naj vas obvestim, da je spričo dejstva, da postajajo sedaj nastopi poslanskih skupin krajši, in dejstva, da nam ostaja še ura časa do konca današnjega dne, možnost, da bi poleg predstavnikov poslanskih skupin nastopili tudi poslanke in poslanci. Zato obveščam kolegice in kolege o vrstnem redu prvih petih: kolega Rupar, kolega Kelemina, kolega Kebrič, kolega Brejc in kolega Jože Avšič. Sedaj pa ima besedo kolega Janez Podobnik, predstavil bo stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Imate besedo, kolega Podobnik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo zelo pozorno poslušali današnji nastop predstavnika predlagateljev, podpisnikov za interpelacijo, nastop ministra in še posebej tudi nastop predsednika vlade. V nastopu predsednika vlade je bila tudi misel, da bo potrebno tehtati med pozitivnimi in nekaterimi negativnimi dejanji ministra in se nato odločiti. Gre za povsem napačen pristop, to ni interpelacija. Interpelacija je instrument, ki ima elemente v ustavi in poslovniku, in če predlagatelji interpelacije najdejo en sam primer nezakonitega ravnanja, tudi sto pozitivnih ne odtehta in takrat mora v principu minister odstopiti sam. Torej, pristop predsednika vlade je tukaj napačen in to je potrebno javno povedati. Drugič. Zelo pomembno vprašanje je, na kakšen način poteka ta dialog oziroma ta nastop. Danes smo najprej poslušali zelo dolg uvod predstavnikov predlagateljev interpelacije, ki so se potrudili in pripravili obsežen tekst. Že pred dvema mesecema smo ga prejeli, danes je bil ponovno prebran. Potrebno je povedati, da je gospod minister prav tako pripravil zelo obsežen odgovor in po našem mnenju dober odgovor, skoraj v vseh točkah. In, seveda, danes bi se pričakovalo, da bi predstavniki predlagateljev interpelacije šli od odgovora do odgovora in tam iskali šibke točke, ne pa da se pravzaprav cela zgodba tu šele odpre. Kajti treba je povedati, da ni logično, da je lahko argument za interpelacijo neka odločitev ministra, ki ima podlago v sklepu vlade. To je napačno razumevanje funkcioniranja vlade. Če neko odločitev sprejme vlada, potem ne smeš in je nelogično, da za to obtožiš ministra. Na tistih področjih, kjer je gospod Kopač jasno napisal, da ima za svoje odločitve pokritje vlade, bi bilo danes pričakovati, da boste predstavniki predlagateljev preprosto umaknili to področje ali pa razširili interpelacijo na vlado. Tam je pa postopek drugačen. To je treba zelo jasno povedati. Drugič, še toliko bolj je nelogično, da kot argument za interpelacijo predlagašargument, ko je minister nekaj predlagal na vladi in je potem vlada sprejela. To tudi ne more biti argument za interpelacijo. Mminister je dolžan, da nekaj predlaga, in če vlada to sprejme, je s tem vlada prevzela v celoti politično odgovornost. Gre za pomemben odnos na relaciji znotraj vlade. V svojem nastopu bi rad posebej povedal, da je ta interpelacija in njena vsebina na nek način zelo komplicirana. Po mojem osebnem mnenju in mnenju članov poslanske skupine, pa tudi naših kolegov v stranki, je minister najbolj šibak pri točki, ki je bila danes že omenjena: zareklo se mu je, nepreviden je bil, preveč samozavesten je bil, tudi aroganten je bil, ko je upal tako prostodušno izjaviti. Žal pa moram reči, da že sedaj, v tem hipu se mi zdi nerealno, da bi čisto vse, kar je zakon obljubil, izpolnili. "Jaz upam, da bo čim večji del tega izplačan že letos; morda pa kakšen del tega ne bo izplačan nikoli" - tako minister ne sme govoriti. Naslednji dan bi se moral minister opravičiti. Če bi tega ne storil, bi ga moral naslednji dan poklicati predsednik vlade in reči, opraviči se javno za te besede. Danes sem v nastopu ministra in tudi nastopu predsednika vlade pogrešal, da bi se preprosto od te izjave ogradil. Ker pa je treba biti korekten do ministra in mu je trebapriznati, da se je pravzaprav potem v kasnejših izjavah delno že popravljal - takoj isti večer je s to njegovo izjavo direktno polemiziral tudi predsednik naše stranke in minister, njegov kolega, mag. But, da je nedopustno, da eden od ministrov govori javno, da zakon ne bo v celoti izpolnjevan in tako naprej, bi predlagal, gospod minister, da izkoristite svojo možnost v kasnejšem nastopu in da se še enkrat javno za to izjavo opravičite. Mislim, da je tudi to del politične kulture. Drugo področje je vezano na vprašanje sedeža energetskega holdinga. Tu je treba izpostaviti najprej vprašanje, kakšen je odnos med poslanci in vlado. V državi Sloveniji se je v zadnjem obdobju razpasla neka navada, da ministri ali pa predsednik vlade zelo z levo roko, tako, bi rekel, mimogrede ali pa celo vzvišeno odreagirajo na stališča poslancev. Po ustavi se ključne odločitve sprejemajo v državnem zboru. Odnos poslanci, državni zbor, predsednik vlade, državni zbor, minister državni zbor oziroma minister, poslanci, so jasne, v ustavi in zakonih in tudi poslovniku. In v principu je praktično vedno politično soočenje, če se minister ali pa predsednik vlade obrne proti poslancem. Kajti poslanci so ga izvolili. Torej gre za obratno pot. Po našem mnenju, mnenju poslanske skupine slovenske ljudske stranke, in to smo večkrat javno povedali, je gospod minister mag. Janez Kopač po nepotrebnem prehitro odreagiral, ko je šlo za neko tudi vsebinsko vprašanje in organizacijsko, kako se bo v prihodnje organiziral tako pomemben subjekt kot je holding proizvajalcev električne energije. Ko je naletel na nasprotovanje, je v teh svojih izjavah šel vedno dlje in se dobesedno pogrezal v živi pesek in se sprl s celotno Štajersko. S tem je škodil vladi, v kateri je članica tudi slovenska ljudska stranka, po mojem mnenju pa tudi lastni stranki. Kasneje je veliko javno ogorčenje in tudi pritisk ljudi, ki so s podpisi to ogorčenje izrazili, pravzaprav izzvalo, da se je počasi to stališče korigiralo. Toda škoda je bila storjena. V naši stranki smo prepričani, da se je na ta način po nepotrebnem ponovno odprlo to občutljivo vprašanje občutka zapostavljenosti intelektualnega, gospodarskega in znanstvenega bazena Štajerske in še posebej Maribora. To sta dve ključni zadevi, na kateri smo bili pozorni v naši poslanski skupini. Mnenja pa smo, da je vlada s tem, ko je obravnavala oba odgovora ministra, čeprav po poslovniku to ni potrebno, po poslovniku to ni potrebno, in nekako podprla odgovor ministra in še posebej predsednik vlade, da sta sprejela nase svojo odgovornost. To se pravi, če predsednik vlade ocenjuje, da je lahko član vlade minister, ki daje take izjave, ki so nepremišljene, ki so žaljive, ki presegajo raven politične kulture, potem naj pač takega ministra v vladi ima. Upamo pa, tudi na podlagi te razprave, da se ne bo več dogajalo, kajti gre za vprašanje odnosa med ministri in poslanci, da bi se zgodilo, da bo naslednji dan, ko minister prebere kakšno izjavo poslancev v časopisih in poslanec nosi za svojo izjavo vso odgovornost, da ga pokliče po telefonu in mu na tajnico pove besede, ki so žaljive in nikakor ne pristajajo rangu ministra. Tudi to se je žal zgodilo. Zelo smo bili pozorni tudi do nekaterih drugih področij, ki so jih predlagatelji interpelacije že v prvem predlogu navedli in v dopolnitvi interpelacije še razširili. Kar se tiče vprašanje energetike, je potrebno povedati, da je minister mag. Janez Kopač podedoval slab resor, slabo voden resor, od svoje strankarske kolegice, dr. Petrinove. Naša stranka in naša poslanska skupina je nasprotovala, da energetika preide v področje okolja in prostora. Ocenili smo, da ga ne bo mogel dobro koordinirati, ker ima tudi druga pomembna področja v njegovem resorju. In kar nekaj očitkov, ki so v interpelaciji, dobesedno izvirajo iz neuspešnega in slabo vodenega tudi koncepta razvoja energetike, ki ni bil plod njegovega dela. Drugo področje je področje klavničnih odpadkov. Gre za zelo pomembno področje. Minister in vlada sta se odločila večkrat na hitro. Dejstvo pa je, da je položaj Kota tak, da lahko rečemo, da je klasičen monopolist in da se je vlada znašla v funkciji njegovega talca. Vlada, govorim. Nekatere poteze so bile brez dvoma slabo premišljene. Toda, iz odgovorov nismo našli nezakonitega ravnanja ministrov. To je problem, kolegice in kolegi. Zelo pomembno vprašanje je vprašanje in očitek črnograditeljstva. Plediramo na korektnost. Pogledali smo stenogram hearinga, ko se je mag. Kopač predstavil na odboru za okolje in prostor. In bodimo pošteni in povejmo, da je sam v svoji razpravi omenil to vprašanje prvi. Omenil ga je on. In bodimo pošteni in povejmo, da se je samo en poslanec oglasil z enim samim stavkom in nato z dvema stavkoma - tako je, kolega Sok je bil pa še eden, se mi zdi - in zadeva se je takrat zaključila. Takrat bi morali poslanke in poslanci ustreliti z vsemi topovi, na hearingu. Od takrat do danes nam ni znano, da bi bili v javnosti znani kakšni novi argumenti in razlogi glede te zadeve, ki je nekakšen mlinski kamen mag. Kopaču že vrsto let. Nam ni znano, da bi bilo v teh 11 mesecih kaj novega. Torej je nekorektno v interpelaciji odpreti temo, ki je bila odprta na dan, ko nekako "rentgeniziraš" ministra in njegovo dosedanje delo. V odgovoru, če se ne motim, je kar 47 podalinej, kjer minister govori o tej svoji jari kači in kaj se je vsedogajalo v tem postopku. Marsikaj je bilo nenavadno: 9 let ali še več je trajalo. Mi smo se posvetovali s strokovnjaki na tem področju. Minister sam pove, da je dal depozit glede črnograditeljstva; napiše, v skladu z zakonom. Nismo našli dokaza o nezakonitem ravnanju. Mi ga nismo našli, spoštovane kolegice in kolegi! Mi smo, v okviru naše stranke se dogovorili, da bo poslanska skupina zelo pozorno sledila razpravi in da bo še posebej zelo pozorno sledila eventualnim dodatnim argumentom, ki bi jih predstavniki poslanskih kolegov in kolegic, ki ste podpisali interpelacijo, tukaj javno povedali. Danes jih nismo slišali. Nismo slišali! Kolegice in kolegi oziroma kolega, ki je predstavnik interpelacije, je samo povzel zapisano izpred dveh mesecev in meseca in pol nazaj. Zato na podlagi tega, kar smo danes slišali v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ne bomo podprli predlagane interpelacije. Vsekakor pa pričakujemo, da bo minister v svojem nastopu na tistih točkah, kjer je ravnal nepremišljeno, tukaj javno to svoje ravnanje pojasnil in se kot bivši parlamentarec tudi opravičil kolegom parlamentarcem - prejšnjim. Poslanski kolega Kangler je doma iz Maribora in zelo dobro pozna razpoloženje tega pomembnega predela Slovenije in bo v svoji razpravi orisal nekatere svoje dodatne argumente in tudi tam povedal svojo odločitev. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Podobnik. Še trije - oziroma dva kolega in ena kolegica - bodo predstavila stališča svojih poslanskih skupin. Najprej bom dal besedo kolegu Pečetu, če tako želi. Prosim, vabim kolega Pečeta, da pride za govorniški oder. Za njim bo dobil besedo kolega Anderlič v imenu poslanske skupine LDS in kot zadnja bo nastopila kolegica Maria Pozsonec, potem pa zaenkrat šest prijavljenih kolegov in kolegic za [[...]]Jih je že več? Sedem. Kolega Peče, vi ste prvi. Prosim.
Spoštovani prisotni. Kaj nam v Sloveniji pomagajo tiste besede o skladnem regionalnem razvoju? Kaj nam v Sloveniji pomagajo debate, ki se odvijajo tako v tem državnem zboru kakor v vseh drugih institucijah o pokrajinah? Kaj nam v Sloveniji pomaga pogovor o pospeševanju zaposlovanja, dvigu gospodarske rasti in podobne stvari? Ta državni zbor se skoraj na vsaki svoji seji sreča s kakšnim dokumentom, naj si bo v zakonskiobliki ali v katerikoli drugi obliki, kjer skuša po svojih najboljših močeh za to državo nekaj narediti. A to sprejemamo sami zase zato, da bomo imel občutek, saj smo nekaj poskušali? Gospodje in gospe, točno tako se obnašamo. Držimo se tistega načela, da če smo mi nekaj sprejeli, je za nas zgodba končana. Ne bomo prestopili tistega praga, da bi kontrolirali vlado Republike Slovenije, da bi imeli nadzor nad posameznimi elementi oziroma člani te vlade in v tem primeru je to gospod Kopač, minister, na katerega letijo očitki. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke so ti očitki več kot argumentirani. Sprejemamo programe, sprejemamo deklaracije, zbiramo podpise. Komu in zakaj? Zato, da bomo naivno javnost prepričali, da v srcu res tako mislimo? Poglejte, kako bo danes izzvenelo glasovanje. Gospod Kopač bo žal ostal na položaju, kljub temu da si je privoščil, po mojem mnenju, po mnenju Slovenske nacionalne stranke, nekaj stvari, ki tej državi niso v prid; celo več, ki tej državi škodijo. Dokler je človek politik, sedi v tem državnem zboru, predstavlja stališča, če pa politik preide v vlado, ta stališča ne bi smela biti škodljiva tej državi. Ta stališča ne bi smela škodovati razvoju te naše družbe in ta stališča ne bi smela biti žaljiva do določenega dela naše države. Samo dva milijona nas je in prišli smo tako daleč, da ta dva milijona ljudi hoče razdeliti celo vlada Republike Slovenije. Ali naj se to razume, da več niste sposobni vladati dvema milijonoma ljudi in jih boste zato - nekatere degradirali, češ da ljudje v določenem delu Republike Slovenije, recimo, tistem severnem delu s centrom mesta Maribor, niso več sposobni opravljati nalog, niso dovolj izobraženi, da nimajo ponosa in znanja? Spodnji del Slovenije pa označujete kot tistega, ki ima celoten intelekt te naše države. Mislim, da je samo ta argument zadosten razlog, da bi se morala ministru Kopaču odpovedati že sama vlada, ne pa, da mu daje vlada Republike Slovenije in njen vrhovni šef, gospod Drnovšek, celo podporo. Gospe in gospodje, poglejte, kaj ustvarjamo iz te države! Mi razslojujemo ljudi, že dolgo vemo, da jih. Razslojujemo jih na podlagi njihovega bogastva, lastništva. Danes jih razslojujemo tudi na podlagi kriterija, od kod prihajajo, iz katerega konca Slovenije. Ali se vam to zdi razumljivo Pričakoval sem, da se bo minister Kopač v svojem zagovoru opravičil Mariboru, se opravičil tistemu delu Slovenije, na katerega so leteli žaljivi očitki. Toda ne duha ne sluha o tem, da bi se opravičil, da bi rekel: ja, naredil sem napako, ni bilo tako mišljeno. Ne! Minister Kopač zagovarja, da je on naredil vse prav v tej državi. Gospod Kopač, ali premorete vsaj malo samokritike? Po mojem niti malo, in to je škodljivo. To je preveč samovšečno za predstavnika vlade, za predstavnika tistega elementa v tej družbi, ki izvršuje zakone, ki vodi to našo državo. Naj mi bo dovoljeno, da ob kritiki gospodu Kopaču v vseh tistih petih točkah, kot jih predstavljajo predlagatelji in med katerimi smo tudi poslanci Slovenske nacionalne stranke, dodamo še kritiko gospodu Drnovšku, ki v zadnjem času po našem prepričanju dela nedopustne napake. Nedopustne napake tako na področju gospodarstva kakor na današnjem področju oziroma področju, ki ga obravnavamo danes, to je v odnosu do naše države. Pred časom so poslanci, ko še niso imeli direktiv od svojih strankarskih veljakov ali od kod drugod, zbirali podpise o tako imenovanem holdingu. 57 poslancev tega državnega zbora se je podpisalo pod dokument, s katerim - so prepričani - je treba narediti za to državo nekaj več, kot ji le vladati; da je v tej državi treba dati neke funkcije. Poudarek je, tej državi, ne temu mestu, to je Ljubljani. V Sloveniji je pač več mest. V Sloveniji je več regij, ki bodo kmalu uzakonjene. Ne obubožati ostalih regij. Toda žal, danes to dela slovenskavlada. Danes to dela minister za okolje in prostor. In če danes iz te dvorane, kar se bojim, da bo, odide v tistem smislu, da interpelacija ne bo uspela, bo ta državni zbor dal zeleno luč za to, da bo Slovenija izključno Ljubljana in nič več. Toda ne Ljubljana do vseh mej, ampak Ljubljana v današnjem okvirju. Vse ostalo bo periferija in se bo na njo tudi tako gledalo: najsi bo na gospodarskem, intelektualnem ali katerem koli drugem področju. Tega si ne bi smeli privoščiti: ne mi ne slovenska vlada. Ljudje iz tistega dela Slovenije, iz katerega je tudi kar nekaj poslancev, smo dali podpis zoper aktivnosti, ki jih je izvajal minister Kopač. Teh podpisov se je zbralo 40.000. 40.000 ljudi se v enem delu Slovenije ni strinjalo s politiko, ki jo vodi minister Kopač v svojem ministrstvu in ki jo vodi ta vlada. Ali ni to zadosten razlog? Gospodje in gospe! Naj se dotaknem še 4. točke, to je tista točka obtožnice oziroma interpelacije, ki govori o črnograditeljstvu. Ko sem dal svoj podpis k interpelaciji, moram priznati, da me je ta točka nekoliko motila, da se ministru mogoče očita, če si je dozidal kakšen prizidek k hiši. V končni fazi govorimo o ministru. In sem prepričan, da to njegovo dejanje, če je res - oziroma prepričal me ni, da ni res - da pač odraža njegov značaj. Če je to značaj ministra slovenske vlade, torej slab značaj, to pritiče njemu osebno. Bolj pomembne so stvari, s katerimi je škodoval celotni državi. In na te stvari bi se moral ta državni zbor, pred njim pa že vlada Republike Slovenije, osredotočiti. In za zaključek: mislim, da bi bilo smiselno, da ta državni zbor enkrat pokončno in ponosno reče, kako se bo ta država razvijala. Toda za spremembo od vseh naših aktivnosti in dejanj iz zgodovine, ko to pač počnemo z dvigom rok oziroma pritiskom na glasovalno kartico, danes naredimo nekaj, kar bo imelo posledice v tem trenutku: izglasujemo nezaupnico danes še ministru Kopaču. Hvala. Slovenska nacionalna stranka bo interpelacijo podprla.
Hvala lepa vam, kolega Peče. Kolega Tone Anderlič bo predstavil stališča poslanske skupine LDS. Imate besedo.
Moje delo je olajšano, saj je jasno, da je minister kot dolgoletni parlamentarec znal oceniti, kaj pomenijo očitki, ki so navedeni v interpelaciji in je v drugačni meri, kot smo bili mogoče navajeni do sedaj, temeljito odgovoril na vprašanja, na obtožbe, na očitke, ki so v interpelaciji in zato seveda lahko trdim, da je to nek, tudi vzorčen primer, kako je treba odgovoriti na očitke, ki se nekomu naslavljajo. Res pa je, da je v določenem delu to celo težko narediti, če so očitki na ravni tega, da mora odgovarjati na to, kaj je kdo razumel, ko je nekaj rekel, in ni bil pripravljen slediti tistemu, kar je zares bilo narejeno v konkretnem primeru. In mi imamo, na žalost,opravka s tem, da celotna interpelacija izhaja iz nekega povoda ali vzroka, ki se imenuje grdo govorjenje gospoda ministra v javnosti o določenih stvareh. Iz tega ven so izvedene vse argumentacije in očitki in potem se tako rekoč poskuša izvajati dokaze tudi na področjih, ki nimajo prav nobene zveze z delom ministra; še več, zgodbe se vlečejo iz tako rekoč skoraj da iz otroštva, ki da bi bile napačne in da niso primerne ministru, pa naj si bo to v njegovem prejšnjem življenju ali pa seveda sedaj kot ministra. Zato nas na nek način čudi, da ni pripravljenosti pravzaprav bilo v vsem tem času, da bi se poskušali seznaniti z dejansko vlogo dejavnostjo ministra na konkretnih zadevah. Konec koncev, če hočete, z dejstvi, ki so povezana tudi s sedežem holdinga in z dejavnostjo holdinga. Po mojem vedenju in po zanimanju, ki sem ga opravil v zadnjih 14 dneh - pa ne pri ministru Kopaču, niti ne pri državnih sekretarjih, ampak predvsem v Mariboru - je večino funkcij, večino dejavnosti in še celo več kot bi sicer se jihopravilo v Mariboru, če bi bil sedež v Mariboru, če hočete, od distribucijskega centra za celo Slovenijo in podobno, se načrtujejo oziroma izvajajo v Mariboru in še vrsto stvari. Ampak o konkretnih zadevah ne bom govoril, ker mislim, da je zapisano dovolj v odgovorih in bo tudi minister sam lahko argumentiral, še dodatno, v pojasnjevanjih. Škoda je, da je način, "manira" se uveljavila, da je treba v delo nekega ministra, ministrstva vnašati neke dvome, neke obremenitve, ki pravzaprav mesece in mesece sedaj visijo tako rekoč nad ministrom in s tem nad celim ministrstvom, pa tudi vplivajo na delo vlade, samo zato, ker nekdo v nekem trenutku ni bil zadovoljen z neko odločitvijo, ki pa seveda ni odločitev v nasprotju z zakonom, kot je bilo že danes rečeno, ampak je odločitev, kot se odločitve seveda dogajajo. Prav tako bi lahko z mnogo odločitvami, ki so bile sprejete ali na ravni ministra, ali kateregakoli drugega ministra, ali vlade - konec koncev tudi parlamenta, mi imamo vrsto odločitev, ki jih sprejmemo, tako rekoč sprejetih z minimalno ali s pičlo večino, pa se z njimi ne strinjajo mnogi. Vendar to še ne pomeni, da če neka odločitev v nekem trenutku ni bila sprejeta na zadovoljstvo točno tistega, ki je mislil, da mora biti drugače, da je vse narobe in da jetreba izvesti javni linč. Mi za tako politiko nismo in zato, seveda, zavračamo tak način političnega delovanja, želimo, da se konkretno, o konkretni potezah, o odgovornostih oziroma pristojnostih, ki jih minister ima, o nalogah, ki jih minister opravlja; da se to ocenjuje v luči konkretnih zadev. In očitki, ki so v interpelaciji, so pravzaprav samo argumentacija za dokazovanje tistega, kar sem pravzaprav rekel: torej, da se minister nepristojno obnaša in grdo govori o, recimo, Mariborčanih. Jaz, seveda, z vsem spoštovanjem govorim o Mariborčanih, Lendavčanih, Koprčanih, Novomeščanih, Gorenjcih itn., ker smo seveda vsi - jasno, tudi Korošice - državljani in državljanke te države in delimo usodo na - upam - enak način; seveda s tem, da so ponekod razmere slabše zaradi nekaterih težav, ki se v regionalnem razvoju tako ali tako pojavljajo že desetletja in jih poskuša ta vlada, ta državni zbor in seveda vse tiste institucije v tej državi, ki lahko kaj storijo za to, tudi odpravljati, na način, da bi bil razvoj skladen, da bi bil približno za vse državljane in državljanke enak, da bi se zagotovili pogoji, da bi vsi lahko uspešno delali, se šolali, preživeli - konec koncev imeli človeku dostojno življenje. Zato se nam zdi, da vendar v tej interpelaciji gre za to, da se izkorišča nek institut, ki je legitimen, ki je ustavno dopusten in preverjen, in da bomo tudi skozi to, razumemo ta sporočila iz te interpelacije, da bomo tudi skozi to lahko določene stvari odpravili - pa ne govorim to samo v primeru ministra Kopača ampak v primeru delovanja cele vlade in tudi parlamenta - in da bi v bodoče mogoče zgubljali manj časa za neplodne razprave, predvsem pa, da ne bi mesece in mesece se minister vseh svojih tekočih nalog, ki jih ima, loteval pod nekim bremenom stalnih obtožb, da če bo neko potezo naredil, ki ne bo všeč, recimo, ljudem na Velikih Blokah, bo pa to zahteva ljudi iz Zasavja, da bo to že ne vem kako narobe. To seveda ne more biti način delovanja. Zato poslanska skupina Liberalne demokracije v nobenem primeru ne bo podprla interpelacije - saj tega najbrž ni nihče pričakoval -, pač pa tudi zavračamo predvsem tiste očitke, ki so neargumentirani, na trhlih tleh in ki se predvsem nanašajo tudi na osebnostne lastnosti, na način, kako se kdo izraža, da se mu na ta način poskuša tudi tako rekoč dopovedati, da je minister, ki ne more opravljati določenih nalog. Torej, poslanska skupina Liberalne demokracije zavrača obtožbe in seveda bomo glasovali proti interpelaciji.
Hvala lepa, kolega Anderlič. Zadnja poslanska skupina, ki nam bo sporočila svoja stališča, bo poslanska skupina madžarske narodne skupnosti. Kolegica Maria Pozsonec, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Spoštovani! Takoj na začetku naj povem, da bom ministra Kopača podprla, torej ne bom glasovala za njegovo razrešitev. Cenim ga kot sposobnega, delovnega človeka s širokim znanjem. Kot dolgoletni parlamentarec je v svojstvu predsednika odbora za finance branil integrirani proračun Republike Slovenije. Moje izkušnje z ministrom Kopačem so pozitivne. Vedno je pokazal voljo, si vzel čas in prisluhnil težavam in jih je poskušal rešiti; seveda vseh ni mogel rešiti. Tako da pričakujem, da bo minister glede na dano obljubo storil vse, da bodo na črno postavljeni repetitorji, torej postavljeni brez dovoljenja, v najkrajšem možnem času tudi odstranjeni širom Slovenije. Prav tako pričakujem, da bo njegovo ministrstvo pomagalo občinam, da ne bodo imeli državljanke in državljani širom po Sloveniji slabe pitnevode, da bodo imeli zgrajeno kanalizacijo, da bodo imeli čisto, zdravo okolje. Rada bi izrazila svoje mnenje o hajki, ki je nastala okoli ministra Kopača. Tudi sama sem podpisala zahtevek za namestitev sedeža holdinga v Mariboru, ker si želim bolj enakomernega razvoja severovzhodne Slovenije. Vendar sprejemam tudi argumente za neuresničitev le-tega, nisem pa mislila, da morajo za to pasti glave. Posebno zato, ker to ni bilo odvisno le od ministra za okolje in prostor. Na splošno sem mnenja, da je bilo ministru Kopaču veliko stvari podtaknjenih in da ne more biti odgovoren za stvari, kot so, na primer, predlanska suša in lanski sneg. Zavedam se, da ni mogoče zanemariti več kot 10.000 podpisov za ministrovo razrešitev, in z žalostjo ugotavljam, da se da z ljudmi manipulirati. Nezadovoljstvo zaradi centralizacije Slovenije, zaradi gospodarske in infrastrukturne zaostalosti severovzhodne Slovenije je pripeljalo do linčanja ministra. Vsem tem težavam, ki so stvarne, resnične in težke, ni ime "Kopač". Menim, daje čas lova na čarovnice že davno minil.
Ali ste končali gospa Pozsonec? Se izklopite? Kolegice in kolegi! S tem smo izčrpali čas, ki je bil namenjen predstavitvam stališč poslanskih skupin. V rokah imam prijave poslank in poslancev, ki bodo lahko govorili časovno neomejeno. Vse razprave, ki bodo prišle kasneje, omejujem na 5 minut. Dovolite mi, da vas seznanim, kdo bo imel pravico govoriti neomejeno: kolega Pavel Rupar, kolega Kelemina, kolega Podobnik, kolega Kebrič, kolega Brejc, Jože Avšič, kolega Jerovšek, kolega Pukšič, kolega Drobnič, kolega Tanko, kolega Pohorec, kolega Rokavec, kolega Kremžar, kolega Moge in kolega Sok ter Kangler. To so kolegice in kolegi, ki bodo nastopili s pravico, da lahko govorijo časovno neomejeno. Prvi na vrsti je kolega Pavel Rupar. Preden dam kolegu Ruparju besedo in s tem odprem splošno razpravo, naj povem, da bom jaz oziroma moji kolegi, ki bodo vodili sejo danes in v torek zelo striktno upoštevali člen 68. Se pravi, da se držimo predmeta diskusije in da se izogibamo neprimernim besedam ali kvalifikacijam v razpravi. Imate besedo, kolega Rupar.
Hvala lepa, gospod predsednik državnega zbora. Spoštovani gospodje iz vlade, gospod, zaenkrat še, minister! Kolegice in kolegi! Dovolite mi, da takoj na začetku povem v imenu vseh nadaljnjih razpravljavcev, ki smo podpisali vlogo interpelacije, da bomo govorili zgolj in izključno o strokovnih zadevah in očitkih. Že vnaprej zavračam vsakršno demagoško nastopanje, češ da bomo nastopali politično in zgolj politično ter da bomo gospoda Kopača kakorkoli, kot je rekel nekdo izmed kolegov, predgovornikov pribijali na križ kot žrtev političnih, recimo temu, zarot. Vse stvari bodo argumentirane. Sam osebno se bom lotil očitka iz dopolnitve interpelacije, in sicer, na račun gradnje oziroma priprave lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste. Torej smo si dovolili porazdeliti bremena oziroma naše naloge tudi po okoljih, iz katerih izhajamo. Nihče od nas se, razen v manjših delih, ne bo dotikal česarkoli drugega. Tu pred sabo sem si uspel pridobiti manjšo zloženko društva za ohranitev narave Bleda, ki so ga izdali s pomočjo in s podporo večine prebivalcev oziroma prebivalk in prebivalcev naselij oziroma mest Radovljice, Žirovnice, Jesenic, Bleda pa tudi drugih občin na Gorenjskem. Na tem delu oziroma v tej prvi strani, ki jo prikazujem, lahko grafično vidite, kje namerava Republika Slovenija, predvsem pa ministrstvo za okolje in prostor pod vodstvom gospoda Kopača, postaviti novo trdim novo elektrarno in s tem povzročiti veliko škode in veliko, bom rekel, tudi gorja prebivalcem Zgornjesavske doline. Predvsem pa bi rad opozoril na dolžnost ministra Kopača, ki bi jo moral že izpolniti, jo bo pa še imel priložnost, da nemudoma in tako zaustavi vsakršnjo pripravo lokacijskega načrta oziroma dokumentacije za izvedbo tega projekta, če je minister za prostor in okolje. Če je minister za finance ali kakorkoli drugega, ga razumem. Postopek priprave lokacijskega načrta za sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste je v nasprotju v šestih točkah, bom nakazal v čem. Odlok o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije: v nasprotju je z odlokom o razglasitvi povirij, močvirij in rastišč redkih rastlin v občini Bled, v nasprotju je z 41. členom zakona o urejanju naselij in drugih posegov v prostor, v nasprotju s 1., 3., 51., 53. in 54. členom zakona o varstvu o okolju, pod petič, 96. členom zakona o ohranjanju narave in kar je po moji oceni najhujše - v nasprotju je z zakonom o ratifikaciji konvencije o varstvu Alp, na podlagi katere se kršijo sprejeti: protokol o energetiki, protokol o zaščiti narave in skrbi za okolje ter protokol ureditve prostora in trajnega razvoja Predlagatelj in izvajalec lokacijskega načrta kot zakonsko podlago za izdelavo lokacijskega načrta navaja odlok o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega plana Republike Slovenije skupaj s kartografskim delom. Citiram. „V kartografskem delu odloka, karta 2, zasnova energetskega omrežja določa plan hidroelektrarne nad 10 megavati, poleg obstoječe hidroelektrarne Moste, lokacijsko planirane hidroelektrarne, je na enak način kot vse druge sestavine plana opredeljena shematično, to je kot del elektroenergetskega omrežja Slovenije.” Konec citata. Predhodno citirana navedba zakonske podlage je pravno, formalno povsem nevzdržna iz naslednjih razlogov: prikaz v citiranem odloku je nepopoln in pomanjkljiv, saj ni utemeljen v tekstualnem delu odloka, ki je obvezna sestavina planskega dokumenta. Sleherni poseg v prostor mora biti opredeljen in prikazan kot grafičen in tekstualen del. Drugič. V konkretnem primeru je to celo nujno, saj v kartografskem delu republiškega plana konkretni poseg prikazan kot nova, torej planirana hidroelektrarna, in sicer na vodotoku Završnica in ne kot sanacijski oziroma doinstalacijski poseg obstoječe hidroelektrarne Moste, kot se glasi v samem naslovu lokacijskega načrta. Nedvoumno lahko zaključimo, da zakonska podlaga, ki jo navaja izdelovalec lokacijskega načrta, niti v tekstualnem niti v grafičnem delu ne prikazuje in ne opredeljuje sanacije in doinstalacije hidroelektrarne Moste ampak predvideva kar novo hidroelektrarno na vodotoku Završnica nad 10 megavati. Sanacijo in doinstalacijo hidroelektrarne Moste, torej ne moremo smatrati kot - torej, nima absolutno nobene pravne podlage v citiranih dokumentih. Nedopustna je manipulacija in zavajanje javnosti, da je dejstvo, da je naslov dokumenta, torej lokacijski načrt o sanaciji in doinstalaciji hidroelektrarne Moste, v temeljni koliziji z njeno vsebino, saj iz nje sledi, da gre za popolnoma nov objekt. Pojma "doinstalacija" nobena prostorska zakonodaja ne pozna, zato ne more biti pravna podlaga za izdelavo izvedbenega akta. Dosedanji postopek sprejemanja lokacijskega načrta grobo krši 41. člen zakona o urejanju naselji in drugih posegov v prostor, ki določa vrstni red sprejemanja planskih in izvedbenih aktov. V konkretnem primeru je bil torej v letu 1998 naprej sprejet program priprave za izdelavo lokacijskega načrta, leto dni kasneje pa odlok o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana naše republike. Iz tega sledi, da program priprave ni imel zakonske podlage, tudi če ta ne bi bila pravno sporna, kar pa smo pokazali že v prejšnjih točkah. Dovolite mi, da povzamem še nekaj pripomb na razgrnitev lokacijskega načrta. Zaradi predvidenega posega bi bila močno prizadeta dolina, ki ima zaradi svoje izjemnosti, tipičnosti, kompleksnosti, raznolikosti in ohranjenosti izredno vrednost kot celota. Dolina je nastala ob ledeniškem in poledeniškem vrezovanju reke čez čelno moreno bohinjskega ledenika. To je edina tako nastala rečna dolina v Sloveniji in obenem eden najdaljših neokrnjenih odsekov najdaljše reke v Sloveniji - Save. Bistveno prizadeti bi bili še zadnji dobro ohranjeni lehnjakovi izviri v okolici Bleda in na Gorenjskem. S posegom bi prizadeli redke rastlinske združbe in uničili rastišča v evropskem merilu ogroženih rastlin oeselove brezovke in rezike, ki jo varujeta tudi bernska konvencija ter direktiva Evropske unije. Nadomestni habitat nikakor ne more nadomestiti kompleksnosti, raznovrstnosti in naravne dinamike tega predela. Izgradnja kompenzacijskega bazena bi bila, kot piše v mnenju uprave za varstvo narave - citiram - "za naravo na tem območju povsem uničujoča". Razgrnjeni projekt ne predvideva in ne zagotavlja celovite sanacije moščanskega bazena, v katerem so se nakopičile urbane odplake ter industrijski odpadki železarne Jesenice z veliko vsebnostjo težkih kovin in fenolov. To pomeni stalno vročo točko, potopljeno ekološko bombo na območju Bleda ter Gorenjske, ki bi jo lahko sprožila že vsaka nekoliko večja poplava. Obstoječi projekt ne predvideva dovolj natančno, kakšen bo vpliv povišanja gladine na okolico, na čistilno napravo, na deponijo žlindre in tudi na stanovanjske hiše na slovenskem Javorniku, pri katerih se problemi kažejo že sedaj in jih je v vsakem primeru treba takoj sanirati.Neodgovorno je, da je lokacijski načrt razgrnjen, meritve stanja pa se šele izvajajo in tudi matematični model možnih vplivov zaradi spremembe še ni pripravljen. V tem primeru sta ogrožena varnost, pa tudi premoženje ljudi. Strupeni mulj bi se prej ali slej naplavil tudi v izravnalnem bazenu. Nedopustno je, da je ob takem projektu ta okoljevarstveni problem nerazrešen, ker bi stare napake spet ogrožale nove generacije. Prenesel pa bi tudi v do sedaj povsem neobremenjen prostor vse probleme, ki jih prinaša zgornji jez. Zaradi posega lahko pride do nepredvidljivih hidroloških sprememb, ki lahko ogrozijo podtalnico in obstoj preostalih povirij na območju Šobca, Koritna in drugih. Pojav megle nekateri strokovnjaki sicer zanikajo, toda v naravi že majhen kamen lahko sproži plaz, kar dobro veste. V kraju, ki je tako odvisen od mikroklime, možnih sprememb nikakor ne bi smeli tvegati. Novo jezero je v vseh pogledih s stališča zemlje, vode in zraka kaj lahko več kot le kaplja čez rob. Na pragu novega tisočletja moramo ponovno ozavestiti širše in globlje naravne in kulturne vrednote blejskega kota, jeseniške doline in dežele med Radovljico in Žirovnico. Kompenzacijskega bazena z močnim dnevnim nihanjem gladine in obalo v kamnometih, zlasti ker bodo brežine vedno zablatene, nikakor ne moremo prikazati kot turistično pridobitev. Gre za kratkotrajen ekonomski učinek in kratkotrajno ekonomsko korist. Zaradi okrnjene biotske in krajinske vitalnosti bi se dolgoročno zmanjšala tudi razvojna in ekonomska vitalnost celega območja. Ne spreglejmo, da so ti kraji življenjsko odvisni od turističnega gospodarstva, ki lahko uspeva samo, če bo uglašeno z ohranjanjem kvalitetnega prostora. Predvideni načrt posega v prostor povirja Barje, ki je zavarovano kot naravni spomenik. Dokler jeto območje pod režimom varovanja, lokacijski načrt ne pride v poštev in ne more biti sprejet. Gre za poseg v izvirno pristojnost lokalne skupnosti, v tem primeru Bleda, in kršenje zakonodaje, ki v tej državi velja. Lokacijski načrt nima pravne planske podlage, kajti s spremembami in dopolnitvami je bila sanacija in tako imenovana doinstalacija hidroelektrarne Moste vnešena samo v kartografski del prostorskih sestavin državnega plana. Ker spremembe ni v tekstu, ni tiste nedvoumne določnosti, ki jo pravna država zahteva. Tudi v samem kartografskem gradivu elektrarna ni natančno določena, kajti vnesena sta samo dva znaka za HE, eden na Savi in drugi na Završnici; „doinstalacija”, v narekovajih, ker gre za novi objekt, je dobra dva kilometra stran od stare hidroelektrarne Moste torej ni v državnem planu. Tudi celovita presoja vplivov na okolje, ki jo ob takih posegih zahteva 54. člen zakona o varstvu okolja, ni bila opravljena. Povsem neraziskano je ozadje v zvezi s koncesijo, kajti po sprejetju zakona o energetiki, ki je že v postopkih državnega zbora, bodo Savske elektrarne zasebna gospodarska družba. Predvideni poseg očitno krši veljavno zakonodajo, poleg tega pa ne upošteva tudi nekaterih drugih strategij. Če vzamemo za izhodišče resolucijo o strategiji rabe in oskrbe v Sloveniji z energijo, tam nedvoumno piše, da je treba prilagoditi elektrarne okolju in ne okolja elektrarnam. Načrt ni v skladu z razvojno strategijo gospodarjenja z gozdovi v zelenem pasu Bleda, ki predvideva njihovo ohranjanje in zavarovanje. Poseg je v nasprotju tudi s predlogom za razglasitev Save Dolinke na odseku od Žirovnice do sotočja za naravni spomenik. Poleg domače zakonodaje predvideni projekt ne spoštuje mednarodnih predpisov, kot so bernska konvencija, direktiva Evropske unije zaohranjanje habitatov ter prosto živeče flore in favne, panevropske strategije o biotski in krajinski razdvojenosti, alpske konvencije ter druge, ki bi jih v času pridruževanja Evropski uniji morali še posebej pazljivo spremljati in tudi upoštevati. A boljkot zaradi priključitve oziroma priključevanja samega zaradi prežitvene logike načel trajnosti razvoja, ki so vgrajena v temelj teh dokumentov. Dotaknil se bom še posameznih vidikov, začel bom z naravovarstvenim. Odsek Save Dolinke med Piškotarjevim in blejskim mostom je eden najdaljših še neokrnjenih odsekov reke Save. Ta del, ki ga obravnavam, je povsem in še vedno, hvala bogu še - popolnoma naraven teritorij. Sava Dolinka od Most do blejskega mostu teče po izjemni dolini, ki je nastala kot posledica ledeniškega in poledeniškega vrezovanja in je edina tako nastala rečna dolina v Sloveniji. Je še zadnje dobro ohranjeni lehnakov izvirni teritorij v okolici Bleda in na Gorenjskem. Če bi ga zajezili, bi za posledico lahko imeli izumrtje številnih rastlin, pa tudi živali, med njimi Leslovo brezovko, ki je ogrožena tudi v evropskem merilu, in jo pri nas varuje bernska konvencija, rastline rezike, ki jo marsikdo pozna in je to področje eno od 17 rastišč v Sloveniji, v vrjeh pa eno največjih. Dovolim si še, da opozorim, da v Brjeh še vedno raste brstična lilija, ki bo povsem izginila ob zajezitvi doline. Med bregom Save Dolinke ter Piškotarjevim mostom ob sotočju s Savo Bohinjko je razširjena združba rdečega bora in glog. V Sloveniji v takem obsegu ne raste nikjer več drugje. V okolici Bleda je to edini zeleni pas in s posekom in zajezitvijo bi enostavno gozdove, ki so posebnega pomena, potopili in jih uničili. V tem bazenu, če ga lahko tako imenujem, je bilo opaženih 33 vrst različnega živalstva. Na rdečem seznamu je kar nekaj teh živali, ki jih lahko preberete v posebni brošuri, ki so jo izdali. Z zajezitvijo in z dograditvijo hidroelektrarne Moste oziroma - bom rekel - z novo elektrarno bi tako uničili še tisto, kar je ostalo nedotaknjeno v tem delu. Okoljevarstveni vidiki. Opozoril bi rad, da imajo Jeseničani in pa okoličani že sedaj velike probleme z odpadki železarne, ki zaradi svojih vsebnosti težkih kovin in fenolov ogrožajo zdravje in varstvo ljudi. Sam sanacijski načrt nikjer ne zagotavlja sanacijo tega dela. Upam, gospod minister, da ste si kdaj ogledali orto-foto posnetke železarne Jesenice in spreminjanje reke ter brežine v okolici deponije žlindre in teh odpadkov. Že sama hidroelektrarna Moste in Republika Slovenija kot gospodar in lastnik bi moralanajprej poseči v zgornji bazen in sanirati to nesnago. Nov lokacijski načrt tega ne zagotavlja, celo huje, dopušča, da bo v spodnjem odtoku počasti ta mulj odpravljal v spodnje ležeči, novonastajajoči bazen, kar pomeni, da bo ob nihanju celo štirih metrovgladine zelo privlačno gledati mulj, blato in vsebine žlindre iz jeseniške železarne. Nadalje bi rad povedal, da z novim jezom in z novim umetnim jezerom utemeljeno pričakujemo nastajanje megle. Predstavljajte si, da je tudi Bled in okolica v istih klimatskih razmerah, kot je ljubljanska kotlina, kot so zaradi posledice hidroelektrarne Medvode Mavčiče in drugi, z jezeri, v megli skoraj večina krajev ob kranjski dolini oziroma nižini. Morda posmeh. Bled ima jezero, vendar opozarjam, da je temperatura vode v jezeru v povsem naravnem sožitju s temperaturo zraka in da Blejsko jezero zelo malokdaj megli, da pa je temperatura reke, ki se bo zbiralo v tem akumulacijskem jezeru, povsem drugačna in povzroča bistveno drugačne pogoje za nastanek megle. Nenazadnje bi rad zavrnil še turistični vidik - tako imenovani. Velikokrat smo slišali, da bi to novo jezero lahko bilo nova turistična privlačnost. Sprašujem vas, gospod minister za okolje, kako si predstavljate v tako nihajoči gladini plavanje, veslanje, kako si ob morebitni nastajajoči megli predstavljate igranje golfa, razen z žogicami, ki oddajajo infrardeče žarke, in s posebnimi očali. Torej, nesmiselno je prikazovati ta objekt in ta poseg v to naravo kot turistično pridobitev. Novo umetno jezero bi bilo postavljeno med Vrbo in med Bledom, med dva slovenska simbola, v eni od najimenitnejših naravnih, še nedotaknjenih pokrajin. Kako si sploh lahko predstavljamo, da bi, kot je rekel Prešeren:„ z okolšno ta podoba raja”, postala greznica preteklih industrijskih zablod, in kakšno darilo bo vlado Republike Slovenije ter gospod minister z ministrstvom, ob tisočletnici, tisočem rojstnem dnevu Bleda, lahko razveselilo prebivalce tamkajšnjih krajev ter vse Gorenjce in vse ljubitelje tega res imenitnega dela Slovenije. Samo še nekaj podatkov. Poplavljena dolina bi s svojim obodom bila oddaljena od igrišča za golf vsega skupaj 200 metrov. Od naselja Breg 500 metrov, od Zasipa 600, od centra Bleda vsega samo 1200 metrov, od Vrbe 1400, od hipodroma Lesce 1700, od kampa Šobec 2 kilometra ter od alpskega letalskega centra 3 tisoč metrov. Rad bi se pa še dotaknil že prej omenjene kršitve mednarodnih sporazumov in konvencij, ki jih je država podpisala. Mednarodna komisija za varstvo Alp, CIPRE, je vas gospod Kopač opozorila, da bi s predvidenim projektom hidroelektrarne Moste kršili tri potokole alpske konvencije. In sicer: protokol o energetiki, protokol o zaščiti narave in skrbi za okolje ter protokol ureditve prostora in trajnega razvoja. Glede na to, da je Slovenija podpisnica alpskih konvencij, mora ravno minister spoštovati navedene protokole kot prvi mož. V oktobru 2001 je Bled gostil četrto Evropsko regionalno konferenco ramsamske konvencije o varstvu mokrišč, na kateri je bila tudi izpostavljena navedena problematika. Na tej konferenci so se udeleženci zavzeli proti takšnim posegom kot ga predvideva ministrstvo glede hidroelektrarne Moste, zato je nujno, da se predvideni projekt umakne iz postopka sprejemanja. Ker se še ni, gospod Kopač, je to prav gotovo vaš velik minus. Zelo bi rad videl, da ministrstvo z vami vred preneha s pritiski na svetnike občine Bled in svetnice občine Bled. Sami so sprejeli odlok o zaščiti mokrišča in močvirja Barje in ta odlok velja. In apeliram ponovno in še enkrat na vse, če jim je kakorkoli mar ta prostor in okolica Bleda, naj vendar ne podležejo pritiskom, ki jih izvajate. Kakorkoli že, osebno si želim, da bi pridobivanje lokacijskega in gradbenega dovoljenja potekalo ravno tako počasi, desetletja, kot potekajo pridobivanja lokacijskih in gradbenih dovoljenj za druge občane in druge investitorje. Naslednji očitek, ki vam ga posredujem, je očitek, ki ste ga pravzaprav sprožili sami ob svoji predstavitvi. Ko ste govorili o lokacijskih in gradbenih dovoljenjih ter trajanju, ste sami omenili, da boste v najkrajšem možnem času skušali s predlogi za uredbo vlade in z drugimi dokumenti postopke skrajšati. Sami veste, kako težko je pridobiti lokacijsko in gradbeno dovoljenje, zato vam očitka o vaši gradnji izpred let niti ne zamerim, ker postopki v tem času niso nič hitrejši in nič bolj ekonomični. Sam osebno pa vam zamerim pri tem uredbo, ki ste jo podpisali in jo dali v sprejem vladi. To je, da upravne enote pričnejo dosledno pridobivati oziroma zahtevati od ljudi, ki si pridobijo lokacijska dovoljenja, tako imenovane služnostne pravice. To je problem, ki je v Slovenijiv marsikateri občini, pa tudi pri drugih investitorjih, kot je država, povzročil strašne zastoje. Služnostne pravice pridobiti na zemljiščih, čez katera poteka cesta, druga infrastruktura, ki je lahko raztegnjena čez več zemljišč, katerih lastniki so različni, je praktično nemogoče. To pomeni, v primeru, da je zemljišče pod denacionalizacijskim zakonom oziroma je vložena denacionalizacija, te služnostne pravice biti ne more, dokler postopek ni rešen, in s tem je ustavljena povsem in izključno vsa želja po izgraditvi novih infrastrukturnih objektov. Zato se, če povežemo oba moja očitka, nič ne čudim, da podjetje Seaway, na primer, z Bleda svojo dejavnost seli sredi vasi Zapuže - za izdelavo ladjic in ne vem kaj delajo, torej teh barkač - brez ustreznih dokumentov. Sam ne razumem, da nikoli niste uspeli poseči v urejanje tega področja. Celo obratno: inšpektorji, okoljevarstveniki in drugi še kako hitro odreagirajo na črne gradnje. Sam vas sprašujem, gospod minister, zakaj še do danes ni bilo izdelanega kakršnegakoli načrta in plana, da bi ljudje do svojih pravic, lokacijskega in gradbenega dovoljenja, prišli na lažji način. Celo očitam vam, da tam, kjer je zadeva nujna, da se čimprej prične graditi, seveda v skladu s sprejetimi akti, občinskimi in državnimi ter zakoni, zakaj se dogajajo stvari, da so celo ti investitorji, ki imajo željo, tako hudo onemogočeni, da prej pridejo vse inšpekcije, vse odločbe o podrtju, rušenju, o zaustavitvi gradenj, preden dobijo gradbeno in lokacijsko dovoljenje. Kako je to nesmiselno, vam bom povedal v primeru dveh držav, Francije in Slovenije. Gradila sta se dva parka prijateljstva s Francozi, med Francozi in Slovenci. Ko je bil želen park pred izvedbo v Franciji je upravni organ prišel „na licu mesta” pogledat, skupaj z dokumenti, ki jih je imel s sabo, če je park prijateljstva možno zgraditi na želeni lokaciji, in izdal gradbeno dovoljenje v 20-ih minutah. „Na licu mesta”, v 20-ih minutah. Po letu dni je podoben park bil zgrajen v Republiki Sloveniji. Od začetka do proslave odprtja tega parka je minilo eno leto in investitor ni mogel pridobiti gradbenega in lokacijskega dovoljenja - zaradi služnosti. Otvoritev zaradi blamaže pred francosko in slovensko javnostjo je bila, vendar na objektu, ki je nosil oznako "črna gradnja". Samsi ne predstavljam blamaže, ki bi lahko nastala, če tega parka s Francozi ne bi bilo. Teden dni po odprtju tega parka je pristojni organ, inšpekcijski organ, izdal odločbo, da se Park prijateljstva s Francozi podre. Sam, gospod minister, vam zamerim, ker ne naredite prav čisto nič, skupaj z vašimi službami, da bi do takih nesmislov in do takih, bom rekel, napak, v Sloveniji prihajalo. Slovenija je dežela, kjer je pridobivanje lokacijskega in gradbenega dovoljenja najdalše. Da zaključim. Ob potrjevanju te vlade, ob predlogu ministra premiera, gospoda Drnovška, sem v svojem nastopu omenil, da je imel pri nekaterih ministrih srečno roko, žal, pri nekaterih ne. Sam osebno vas, gospod Kopač, ocenjujem kot vrhunskega strokovnjaka na področju financ, magistrirali ste s področja ekonomije in prav bi bilo, da bi se tega področja tudi držali. Očitam pa vam in upam to trditi, da imate na področju varstva okolja ravno toliko izkušenj in toliko znanja kot jaz, ki sem elektrotehnik. Torej, ste po moji oceni neprava oseba za tako pomembno področje, kot je vodenja ministrstva za okolje in prostor. Sam osebno bom podprl interpelacijo in upam, da se ji bodo pridružili vsi tisti, ki takih anomalij, kot sem jih navedel, ne želijo v prihodnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Rupar. Kolegice in kolegi! S tem bom, v skladu z včerajšnjim dogovorom z vodjem poslanskih skupin, zdaj prekinil razpravo do torka ob 14.00 uri, ko jo bomo nadaljevali. Vsem želim prijeten vikend, tudi ministru Kopaču. V torek ob 14.00 uri bo državni zbor nadaljeval z delom. Do takrat lepo pozdravljeni!