Spoštovani poslanci! Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - SEZNANITEV Z INFORMACIJO O DEJAVNOSTIH DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE V ČASU PREDSEDOVANJA REPUBLIKE SLOVENIJE SVETU EVROPSKE UNIJE OD JANUARJA DO JUNIJA 2008. Informacijo sta v seznanitev zboru predložila Odbor za zadeve Evropske unije in Odbor za zunanjo politiko. Besedo dajem predsedniku odbora za dopolnitveno predstavitev informacije. Gospod Kokalj, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanci! Zanimanje za predsedovanje Slovenije Evropski uniji s strani slovenskega parlamenta je enormno, pa vendar Odbor za zadeve Evropske unije je na svoji 34. nujni seji 9.11. skupaj z Odborom za zunanje zadeve pod 1. točko dnevnega reda obravnaval predlog informacije o dejavnostih Državnega zbora Republike Slovenije v času predsedovanja Republike Slovenije Svetu Evropske unije od januarja do junija 2008. Vsebina je bila potrjena v delu, ki se je nanašal na izhodišča za srečanje predsednikov odborov parlamentov Evropske unije za energetiko in okolje, ki bo 21. januarja 2007 v Ljubljani. Dodatni obrazložitvi pa sta podala mag. Branko Grims, predsednik Odbora za kulturo, šolstvo in šport, ki je predstavil izhodišča za srečanje predsednikov odborov za kulturo, šolstvo in šport parlamentov Evropske unije, ki bo 14. aprila 2008 v Ljubljani. Predsednica Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Marjeta Uhan, pa je predstavila izhodišča za srečanje predsednikov odborov za kmetijstvo parlamentov Evropske unije, ki bo 2. in 3. junija 2007 v Ljubljani. Sam sem predstavil dva dogodka, ki ju bo v času predsedovanja pripravil tudi Odbor za zadeve Evropske unije, in sicer srečanje predsednikov parlamentarnih odborov za evropske zadeve in predsedniške trojke konference odborov parlamentov Evropske unije za evropske zadeve, tako imenovani Cosac, ki bo v Ljubljani 18. februarja 2008 ter 39. redno zasedanje konferenc odborov parlamentov Evropske unije za evropske zadeve, ki bo na Brdu 7. in 8. maja 2008. Celotno gradivo je bilo pripravljeno na podlagi vsebinskih izhodišč odborov, ki jih je predsednik Državnega zbora 23. oktobra 2007 posredoval pristojnima odboroma. Sprejeta sta bila naslednja sklepa. Odbor Državnega zbora za zadeve Evropske unije je na 34. nujni seji 9. novembra 2007 obravnaval in za področja, ki so v njegovi pristojnosti, sprejel informacijo o dejavnostih Državnega zbora Republike Slovenije v času predsedovanja Republike Slovenije Svetu Evropske unije od januarja do junija 2008, hkrati je bil obveščen, da bo Odbor za kulturo, šolstvo in šport naknadno obravnaval poslana izhodišča za srečanje predsednikov odborov. In še sklep; informacijo je za plenarno zasedanje Državnega zbora potrebno dopolniti še z vsebino medparlamentarnih srečanj in morebitnih drugih dogodkov, ki jih bo Državni zbor še organiziral v času predsedovanja. 29. novembra 2007 so bila odboru posredovana še vsebinska izhodišča, ki jih je Odbor za kulturo, šolstvo in šport obravnaval in sprejel na svoji 16. nujni seji 16.11.2007. Hkrati je bila informacija dopolnjena z informacijami o skupnih parlamentarnih srečanjih in skupnih srečanjih odborov. Kako je Odbor za zadeve Evropske unije 7. decembra 2007 na 114. redni seji obravnaval dopolnjeno informacijo o dejavnosti Državnega zbora Republike Slovenije v času predsedovanja Republike Slovenije Svetu Evropske unije od januarja do junija 2008? Po razpravi v kateri je bilo izpostavljeno, da informacija še vedno ne zajema vseh aktivnosti Državnega zbora Republike Slovenije, to je na primer aktivnosti predsednika Državnega zbora Republike Slovenije, Franceta Cukjatija, sprejel naslednji sklep; Odbor Državnega zbora za zadeve Evropske unije je na 114. redni seji, 7. decembra 2007 obravnaval in za področja, ki so v njegovi pristojnosti, sprejel dopolnjeno informacijo o dejavnostih Državnega zbora Republike Slovenije v času predsedovanja Republike Slovenije svetu Evropske unije od januarja do junija 2008. Hvala.
Hvala lepa. Preden bi prišli na predstavitev stališč poslanskih skupin, bi vas rad opozoril, da bo v primeru, če razprava k tej točki ne bo končana do 16. ure, da bomo nadaljevali z razpravo ob koncu poslanskih vprašanj. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Jakob Presečnik v imenu Slovenske ljudske stranke. prosim.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Spoštovana poslanka in poslanci! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pozdravljamo dejstvo, da bo Slovenija kot prva od novih držav članic predsedovala Evropski uniji. To je nedvomno velik izziv za našo državo, še bolj pa priložnost, da Slovenija poleg kvalitetnega in korektnega vodenja Evropske unije poskrbi tudi za promocijo naše države. Naša skupna skrb mora biti, da bomo v času, ko bo evropska in svetovna javnost, še posebej pozorna na Slovenijo, dokazali, da smo zrela država z jasnimi usmeritvami in mnogimi razvojnimi možnostmi. V času predsedovanja Slovenije Evropski uniji, bo Državni zbor gostil srečanja delovnih teles držav članic Evropske unije in evropskega parlamenta. Pri delu vseh delovnih teles je naša naloga, da podamo konkretne vsebinske predloge in transparentno predstavimo naše poglede na konkretna vprašanja in konkretne vsebine. Glavne teme, ki jih bomo obravnavali v skladu z informacijo o dejavnostih Državnega zbora Republike Slovenije v času predsedovanja, so predvsem energetika in podnebne spremembe, medgeneracijska solidarnost, vprašanje zahodnega Balkana, predvsem Kosovo in Bosne in Hercegovine, medkulturni dialog, Lizbonska strategija in področje evropske kmetijske politike. O vsaki od omenjenih tem bi bilo možno veliko povedati. V Slovenski ljudski stranki bi izpostavili predvsem dve temi, ki sta pomembni komponenti naših programskih usmeritev, to sta medgeneracijska solidarnost in kmetijska politika oziroma zdrava hrana. Sožitje med socialnimi skupinami in generacijami zagotavlja varnost in zadovoljstvo vseh prebivalcev Slovenije. Postopno staranje prebivalstva z vedno manjšim deležem aktivnega prebivalstva zahteva nov pristop k iskanju medgeneracijske solidarnosti. Ta zahteva poleg nujne skrbi aktivne generacije za dostojno preživljanje starosti starostnikov, tudi pripravljenost starejših za odpovedovanje določenim pravicam, ki bodo mladim omogočile aktivno in uspešno delo, ter zagotavljanje gospodarskega in siceršnjega napredka družbe. Verjamemo, da lahko ambicioznost mladih v tesnem sodelovanju z izkušnjami in znanjem starejših zagotovi hitrejši razvoj naše družbe. Spodbujamo pogovor, iskanje skupnih idej in rešitev ter doseganje vzajemnih učinkov med mlajšimi in starejšimi generacijami. Menimo, da so to ideje, vsebina, katere se zavedajo tudi druge države Evropske unije in ki so nujne za ohranitev socialne varnosti v Evropi. Kmetijstvo, ki je tudi največji porabnik evropskih sredstev je bilo že od nekdaj pomembno kot osnovna gospodarska panoga za predelavo hrane in surovin za predelovalno industrijo. Družinske kmetije so na trgu skupaj z evropskim kmetijstvom, z visokimi tehnologijami in masovno proizvodnjo. Konkurenčnost velikega števila slovenskih kmetij z evropskimi ni primerljiva, zato kmetije opuščajo proizvodnjo, saj so premajhne, neorganizirane in kot takšne ne morejo konkurirati na globalnem trgu. Prihodnji razvoj kmetijstva v SLS vidimo v krepitvi kmetij, ki bodo sposobne v tretjem tisočletju postaviti jasne smernice kmetijskega razvoja v Sloveniji. Prizadevamo si za proizvodnjo kakovostne in zdrave hrane, za ohranjanje zdravega okolja s posebnim poudarkom na čistem zraku in neoporečni podtalnici ter za podeželje, kot bivalni prostor, ki zadovoljuje etnološke, kulturne in socialne vidike bivanja. Menimo, da lahko te usmeritve kot relevantne prevzame v svojo strategijo tudi Evropska unija in v tej smeri bodo šla tudi naša razmišljanja na tem področju. Za zaključek bi morda dodal le to, da morajo biti v času predsedovanja interesi države Slovenije pred našimi in notranje političnimi interesi. Verjamem, da bo Slovenija svojo nalogo predsedujoče Evropski uniji odlično izpeljala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS. Prosim.
Spoštovani predsedujoči! Kolegica in [[..]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]9, 10 kolegov. Včeraj sva s spoštovanim kolegom Alešem Guličem, doma iz Trbovelj ne glede na politične barve, bila deležna pozornosti nacionalne televizije iz države Češke. Ker jih zanima, njih zanima, kako se Slovenija pripravlja, kaj Slovenija hoče, kaj Slovenija bo imela ob predsedovanju. Torej, Češka nacionalna televizija je prišla v Trbovlje, danes je v Ljubljani in bo obiskala še druga slovenska mesta. Ko smo, spoštovani kolegi in kolegica, na številnih zasedanjih Kolegija Državnega zbora govorili, je bilo nešteto prepirov, kateri odbori bi želeli imeti srečanja v času predsedovanja države Republike Slovenije Evropski uniji. Nešteto prepirov. Danes, žal, z vsem spoštovanjem in tukaj moram reči - hvala gospod predsednik, tukaj je potrditev vašega dela, dela Odbora za Evropsko unijo, in našega dela, vidimo kako velika zainteresiranost tega Državnega zbora je za predsedovanje Evropski uniji. Saj je res, da je Vlada tista, "government", včeraj smo imeli tuji jezik - 23 jezikov v Evropski uniji, res, ja. Ampak, državni zbor, 7 let sem podpredsednik odbora oziroma Komisije za Evropske zadeve. 7 let! In vedno je bilo rečeno: "Parlament je vez med ljudstvom, državo in Evropsko unijo" Parlament - mi smo tista vez, ker moramo dati zavest ljudem, da so ljudje, državljani države Republike Slovenije hkrati tudi državljani Evropske unije. Slovenska nacionalna stranka je bila evroskeptična stranka, in ko mi je lord Greenfield nekoč dejal: "If you want join the club, you have to respect the rules." Sem ga razumel. In ko se je Slovenija v velikem odstotku odločila, da gremo v Evropsko unijo, spoštujemo tudi v Slovenski nacionalni stranki ta pravila, in spoštujemo pravila igre. Jih. In moramo jih, ampak očitno jih ta parlament, res me žalosti, ne. Predsednik je zadnjič povedal, ko ste imeli še posebej razpravo, da je bil edini od poslancev in sam navzoč, kar seveda jaz zase govorim, sem bil odsoten v tujini, drugače bi bil prisoten, gospod predsednik. Me žalosti. Mi imamo čast, kot prva, pa ne mislim v slabševalnem, bog ne daj, bog ne daj, v dobrem namenu, kot prva med; nas imenujejo, kot komunističnih držav vzhodne Evrope, predsedovati Evropski uniji. Jaz nimam predsodkov, marsikaj lepega je bilo v preteklosti in marsikaj lepega je bilo v preteklosti pa marsikaj slabega, tako kot je vedno v življenju. Prvi imamo to čast, ki jo v tem parlamentu izkazujemo na takšen način. Odbor za evropske zadeve si ves čas prizadeva, da je korekten. Mi smo vzeli skandinavski model, po katerem želimo in hočemo, da je sodelovanje med Državnim zborom, ki je vez med ljudmi in Evropo, korektno, dobro, pošteno, vestno, da ljudje vedo, o čem govorimo, kaj se gremo v tej Evropi. Prvi in edini, ki na tem vztrajamo. Ampak očitno nas res ne zanima. Žal mi je. Jaz bi rad govoril o vsebinah, ki jih vsi poznate. Informacija je jasna, imamo točko A, imamo točko B, vemo, o čem se bomo pogovarjali. Ampak ali je to pošteno do državljank in državljanov in da vam to govori, pa ne mi zameriti, evroskeptik, da smo mi najmanj evrousmerjeni ljudje, ker nas ne zanima, razen vas izjem. Na predavanjih je bilo tako, tisti, ki so prišli na izpit, so nastradali, to je tako. Nas redkih nekaj, ki smo zdaj tule, in govorimo o tem, kaj bomo počeli v času predsedovanja. Kaj bo Slovenija dosegla v tem času predsedovanja, kaj bo Slovenija pokazala svetu, Evropi, kdo smo in kaj smo, kako smo pomembni. Majhni po številu, toda veliki smo, veliki, čeprav nas je samo dva milijona. Prvi bomo od vseh teh držav, ki bomo predsedovali Evropi. Naš cilj je, da Evropa izve, da Slovenija je, da ima gore, da ima smučišča, da ima morje, da je ena najlepših dežel. In da spoštujemo pravila igre, ker smo se tako dogovorili, tudi če jih mogoče ne bi želeli. Tudi v Slovenski nacionalni stranki jih spoštujemo, ker smo dolžni, dolžni do vseh Slovenk in Slovencev, ki so se odločili tako, kot smo se odločili. Spoštovane kolegice in kolegi! Rad bi dejal, da se je Državni zbor, da si je Odbor za evropske zadeve in njegovi člani prizadevali in ustvarili program, ki ga imamo pred sabo, s katerim bomo želeli svetu, ne samo Evropi, tudi svetu pokazati, da je Slovenija krasna, lepa, demokratična in želi biti tudi poštena država. Vendar, res sem malo razočaran, da je odziv pač takšen, kakršen je, v tem Državnem zboru. Ni mi mar medijev, ali bodo prikazali ali ne to, kar mi govorimo, to kar mi povemo. Toda, gospe in gospodje, predsedovati Evropi, 27 državam članicam, ob vseh problemih, ki jih imamo na gospodarskem, ekološkem in drugih področjih, je žalostno, da se preštejemo in rečemo, da nas je tule - dva, štiri, šest, osem, deset, dvanajst, štirinajst, šestnajst, osemnajst, triindvajset. Žalostno. In potem bomo govorili, kdo parlamenta ne ceni in potem bomo očitali Vladi, češ "vi vse vzamete nase, nas pa ne upoštevate". S kakšno pravico, če sami nismo toliko zavestni, da vemo, da je parlament bistvo Evrope. Brez tega parlamenta, brez te vezi med ljudmi in nami in vami z vsemi nalogami, ki jih imamo, preglejte si jih sami, jaz vam jih ne bom našteval tako kot bodo nekateri drugi. Vemo, kaj je naša dolžnost. Meni je žal, jaz sem se ves čas boril, da bi mogoče v času predsedovanja države Republike Slovenije dosegli in presegli Galileo in bi imeli sedež v Sloveniji, pač ga ne bomo imeli. Mene zanima, kakšno je naše stališče do vprašanja Kosova in do hudega vojnega žarišča, ki lahko nastane v tem prostoru, še posebej zato, ker imamo veliko slovenskih vojakov tam. Meni je žal, da danes ne moremo govoriti tudi o drugih vprašanjih, ki jih ima odprta Slovenija, od urejevanja okoljevarstvenih vprašanj do še marsikaterega odprtega vprašanja, ki ga ne bomo mogli pokazati. Predsednik Odbora za Evropske zadeve in člani Odbora za Evropske zadeve smo povedali veliko težav in problemov, odprli smo vprašanja, nekatera so bila upoštevana, nekatera ne, toda rešiti jih moramo in nenazadnje največje vprašanje pa je vprašanje, ki je meni in mojemu spoštovanemu kolegu, ki ga je meni in mojemu spoštovanemu kolegu gospodu Guliču zastavila novinarka češke nacionalne televizije; kaj bo država Republika Slovenija dosegla in imela od predsedovanja. Na to vprašanje bi rad odgovor. Jaz bi si želel Galileo, jaz bi si želel mir na Kosovu in jaz bi si želel velik gospodarski razvoj države Republike Slovenije. In jaz mislim, da tudi vi, kolegice in kolegi, tukaj si moramo biti enotni in smo si enotni, vsi smo stopili v ta klub, vsi v njem živimo, vsi v njem dajemo in dobivamo, dobivamo, to je vprašanje. Vlado pozivam, da bo dobila čim več, vas, kolegice in kolegi, pa prosim bodimo spoštljivi do naše države v času predsedovanja in pokažimo ponos, da smo vendarle slovenski parlament, prva in najpomembnejša veja oblasti in spoštujmo, čeprav nimamo ministra, spoštujmo vsaj predsednika odbora, podpredsednika odbora in člane Odbora za Evropske zadeve. Mi se ne igramo, mi se ne hecamo, mi se gremo Evropo za res.
Hvala lepa. Čas je potekel, gospod Barovič. Besedo ima gospod mag. Grims v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala za besedo. In vsem kolegom, ki kažejo pozitiven odnos do zelo pomembnega izziva, ki je pred nami s svojo prisotnostjo v tej dvorani, naj se na začetku prav lepo zahvalim. Kolega, ki je govoril pred menoj je postavil nekoliko nenavadno izhodišče v luči zgodbe, ki se je odvila pred dobrim mesecem dni. Namreč, ko je Vlada Republike Slovenije vezala vprašanje svoje zaupnice na vodenje Evropske unije in samo na vodenje Evropske unije, je vsa opozicija enotno glasovala proti in se s tem objektivno in očitno odpovedala svojemu sodelovanju pri vodenju Evropske unije, odpovedala se je odgovornosti, odpovedala pa se je tudi vsem rezultatom, ki jih bo to vodenje prineslo. To je zelo pomembno in zadeva celotno področje izvršilne veje oblasti, ki ima v resnici pri vodenju mnogo mnogo večjo vlogo kot parlament. Taka je pač evropska ureditev. Seveda pa to ne pomeni, da je vloga parlamenta, kjer bo, upam, ravnala opozicija drugače, nepomembna. Ravno nasprotno, sam jo štejem kot zelo pomembno, kajti vsak parlament sam po sebi je v bistvu temeljni prostor demokracije. To se prepogosto pozablja. Izvršilna veja oblasti obstaja tudi v nedemokratičnih sistemih, tudi v minulih desetletjih je obstajala v Sloveniji. Seveda pa demokratično izvoljen parlament, ki zadostuje s standardom demokracije, kot jih postavlja politologija, obstaja samo v demokratičnih družbah. Tisto, kar je potrebno zato že na začetku poudariti, da bo ta odgovornost, ki jo torej sprejema vladajoča koalicija in Vlada Republike Slovenije s svojo odločitvijo za vodenje Evropske unije, ta odgovornost bo izjemna. Kajti sedaj se kaže s podpisom Lizbonske deklaracije dejanska možnost, da bo ta v bistvu skrajšana oblika Evropske Ustave, tudi uveljavljena, dokončno sprejeta, ratificirana s strani vseh članic in uveljavljena. Ta pa v praksi pomeni, da ima Slovenija samo enkrat v zgodovini priložnost in to je ta priložnost, da bo čisto sama vodila celotno Evropsko unijo. Zato lahko brez vsake patetike govorimo o odgovornosti, naši skupni odgovornosti pred zgodovino. S tega vidika je potrebno pohvaliti priprave, ki so bile do sedaj izvedene, in ki zajemajo tako izvršilno in tudi tisto, o kateri posebej govorimo danes, to je zakonodajno vejo oblasti. Parlament je na vodenje Evropske unije dobro pripravljen. Vse bistvene elemente smo v bistvu že začrtali v minulih mesecih. Sedaj gre predvsem za izvedbo. Parlament se je odločil za teme, ki so usklajene z zavezami, ki jih je dala Slovenija institucijam Evropske unije, in ki je tudi skladen s temeljnimi interesi, ki jih zagotovo naša država v času svojega vodenja Evropske unije uveljavi na zunanje-političnem področju. Naj naštejem samo nekatere, ki so najpomembnejši, in ki so tudi zajeti v gradivu, ki je pred nami. Zajemajo področja ekologije, torej ohranitve našega življenjskega okolja, v povezavi z oskrbo z energijo, ki je prav tako izjemno pomembna tema in neločljivo povezana s tisto prvo, kajti toplogredno dogajanje, vremenske zgodbe, ki smo jim priča vsak dan, so tiste, ki na opozarjajo, da je to tema, ki bo v naslednjih letih in desetletjih zagotovo imela vse večji in večji pomen. S tem povezana je tudi naslednja prioriteta, za katero se je odločila naša država - to je vprašanje kmetijstva. Kmetijstva, ki morda v Sloveniji danes ni več ključna panoga, tako kot je bilo morda na začetku prejšnjega stoletja. Ampak je pa še vedno ključna panoga, ki znova dobiva večji pomen v obdobju, ko se cene hrane nebrzdano dražijo povsod po svetu, zlasti pa to velja za Evropsko unijo. To se pravi, gre za področje, ki mu je vredno nameniti ustrezno pozornost. Tretje tako področje je pač medgeneracijska solidarnost. Smo država, ena od držav, žal, ki se najhitreje stara. In zato je medgeneracijska solidarnost izjemno pomembna, vsak dan je pomembnejša. Dejstvo je, da smo v času tega mandata doživeli nekaj, kar lahko vsi samo pozdravimo - trend rojstev se je obrnil. Danes spet beležimo pozitiven prirast. Toda to nas do tistega temeljnega sporočila, do teme medgeneracijske solidarnosti prav v ničemer ne oddaljuje, kajti medgeneracijska solidarnost ne zajema samo starejših, zajema tudi mlajše generacije. In seveda pridemo do teme, ki ji tudi sam osebno dajem izjemen pomen, prav tako pa v naši poslanski skupini - letošnje leto je uvod v leto, ki je pred nami, vodenje Evropske unije v letu 2008, ki bo leto medkulturnega dialoga. Da bo tej temi dala izjemno pozornost, se je država Slovenija zavezala pred institucijami Evropske unije in je tudi sprejela zato ustrezne poudarke. Sam bi pa ob tej priložnosti želel izraziti veliko željo, ki sem jo do zdaj ves čas pravzaprav nekoliko držal v ozadju. Namreč, da bi ta medkulturni dialog vzeli vsi zelo resno in da bi ga uveljavili tudi znotraj meja države Slovenije. Kajti medkulturni dialog ni samo dialog med verstvi, kot se pogosto po eni strani zadevo oži, niti ni to samo, ne vem, spoštljivo govorjenje o različnih skupinah, kot recimo o Romih, daleč od tega. Medkulturni dialog je mnogo, mnogo več in poteka na različnih nivojih, na nivojih pogovora, dialoga med posamezniki, med skupinami znotraj ene družbe, ene države in seveda poteka na meddržavnem nivoju in tudi na nivoju pravzaprav, ki bi ga lahko ocenili kot globalnega. To je prvo, kar je treba vedeti o medkulturnem dialogu. Drugo, kar je treba poudariti, je, da medkulturni dialog po definiciji pomeni odprto in spoštljivo izmenjavo mnenj med posamezniki in skupinami različnih etičnih, kulturnih, verskih in jezikovnih družbenih okolij in dediščin. To je definicija medkulturnega dialoga, ki jo prvič lahko v tem Državnem zboru predstavim in je povzeta po Beli knjigi Evropske unije o medkulturnem dialogu, ki v osnutku že dalj časa obstaja. In pri tem je treba opozoriti še na dvoje. Medkulturni dialog ni in ne more biti enosmeren proces. Za njegov uspeh je bistvena pripravljenost vseh, ki v njem sodelujejo, za sprejemanje medsebojnih argumentov in tudi nujno medsebojno razumevanje vseh, ki v tem procesu sodelujejo. In kot tretje, kar je izjemno pomembno, pa je to, da je medkulturni dialog mogoče dejansko uveljaviti le s polno svobodo in odgovornostjo medijev ter vseh nosilcev javne besede. In sedaj postavimo to v luč našega aktualnega dogajanja. Tukaj lahko Slovenija dejansko predstavi nekatere zelo pozitivne izkušnje. Lahko poudari nekatere svoje strateške interese, zlasti tukaj podčrtam vprašanje slovenskega jezika. Po drugi strani je pa seveda potrebno reči, da medkulturni dialog in to leto ne bosta obrodila tistih sadov, ki bi jih lahko, če jih ne bomo sprejeli tudi sami pri sebi. In tukaj trdno podčrtam besedo s strani vseh sodelujočih v tem procesu. Namreč, zakaj to tako poudarjam? Velikokrat smo bili že soočeni s posameznimi neprimernimi izjavami, tudi v tem Državnem zboru o kakšni kavi in kdo bi šel s kom na kavo, ki se jim potem daje zelo veliko pozornost. Ampak praviloma je tako, da javnost te stvari zelo dobro oceni, pravilno oceni in jih zavrne. Problem se pojavi takrat, kadar je ta sovražni govor, ki v resnici predstavlja negacijo medkulturnega dialoga, tukaj gre za dva popolnoma nasprotujoča pojma, tako vcepljen v javni diskurs, v javni pogovor, da pravzaprav nihče več ne opazi njegove prisotnosti in takrat, ko iz tega sovražnega govora, potem celo sledijo posamezna dejanja. Da je temu v resnici včasih tako v slovenski družbi, naj opozorim samo na dva zares zelo, zelo pereča primera, ki odstopata daleč, daleč in drastično od evropske prakse in od evropskih norm. Eno je odnos do naše polpretekle zgodovine. Vprašajte se, kolikokrat ste že v tem Državnem zboru, pa v različnih medijih slišali za tisti pojem preštevanja kosti. Pa se verjetno ob tem pravzaprav nihče ni zdrznil, da bi se zavedal, da gre v resnici za zelo hudo obliko sovražnega govora, ki je po mednarodnih aktih, ki jih je Slovenija ratificirala, celo lahko kaznivo dejanje. Kajti ti mednarodni akti, ki se jih po naši ustavi sedaj uporablja lahko tudi neposredno - žal te prakse slovenskih sodišč še nisem opazil - govorijo zelo jasno, da stori kaznivo dejanje tudi tisti, ki omalovažuje ali zaničuje ali se norčuje iz zločina proti človeštvu ali genocida. In v Sloveniji je lahko zelo veliko filozofskih razprav na temo, ali je bilo tisto dogajanje v času po drugi svetovni vojni pravzaprav hudodelstvo proti človeštvu, ali je bil to pravi politični genocid, ampak dejansko je odnos v obeh primerih enak in iz tega razloga je to potrebno poudariti kot zagotovo največji problem, ki ga v Sloveniji imamo in ki že ima negativne posledice. Poglejte, pred samo nekaj dnevni je bila proslava posvečena žrtvam povojnega nasilja, političnim zapornikom in vsem njihovih sorodnikom, vsem, ki so trpeli v totalitarnem režimu. Iz strani največje opozicijske stranke Pahorjeve SD, ki napoveduje prihod na oblast tam ni bilo videti niti enega samega vidnega predstavnika. S tem se je zgodilo dvoje, to je bilo dejanje, ki je bilo v temeljnem, očitnem, najglobljem nasprotju z medkulturnim dialogom, ki je hkrati dalo zelo jasen signal, da je za to politično silo bila sprava samo nek vzvod, s katerim se je pridobilo čas, zdaj pa, ko gre zares, je pa dejanje povsem nasprotno. In po drugi strani je potrebno reči, da to zelo jasno pomeni, da se oni še kako dobro spomnijo kaj se je takrat dogajalo, kajti moto je bil izbrisani spomin, ampak, če se ne bi spomnili zagotovo ne bi imeli razloga, da so na tej proslavi manjkali in tukaj je gotovo prostor za medkulturni dialog še povsem odprt, še povsem svež. Drugi tak prostor pa je očitno mogoče najti v odnosu do verujočih, do različnih verstev. Kolega iz opozicije je dal amandma, ki smo ga tudi soglasno sprejeli, ki je izjemno pomemben in je z njim obogatil gradivo, ki je tudi danes pred vami. Naj preberem samo kratek citat. Evropa mora oblikovati občutljiv odnos do izrekanja vrednostno označenih sodb o religijah. To je zagotovo res. In poglejte, ko je on to predlagal, je omenil odnos so muslimanov. Tukaj se z njim strinjam, zagotovo je to zelo pomemben element. Ob tem pa se je kar pozabilo kaj se vse sliši v tem Državnem zboru in kaj se o tej temi sliši v različnih javnih razpravah. Tam se kar slovensko katoliško cerkev, ki je v resnici daleč največja verska skupnost vnaprej kvalificira, da je požrešna, da si prilašča vse mogoče in nemogoče, da si želi podrediti mladino, da ji gre samo za denar, da je precepljena s takšnimi in drugačnimi deviacijami in se to posplošuje. Tega je kolikor hočete, samo poglejte nazaj lahko kar v magnetograme razprav, ki so značilne za opozicijo v tem Državnem zboru. To je nekaj, kar ni evropsko in to je tudi nekaj, kar drastično odstopa od enakih meril za vse in da ima to posledice, šekako ima posledice, ste se lahko prepričali sami, ko je zagorel križ na obali, križ, ki je bil spomenik umrlim v ladijski nesreči, in se je to dejanje prikazovalo, kot, ne vem, kulturni dogodek. Kultura, ki naj bi gojila tisto, kar je lepo, kar je smiselno, kar je vrednostno pozitivno v človeku, s tem vandalizmom - da uporabimo pravi izraz, pa res nima prav ničesar skupnega in prav tako ne s tistim, da se je objavilo simbol, ki ga sprejema, kot svoje najbolj pozitivno čutenje, velik del Slovencev, to je Marija s podgano v naročju, in se je tudi takrat reklo, da tisti, ki mu to ni všeč je pa nestrpen. Ljudje božji, v kakšni družbi pa mi živimo?! Tukaj je pa res še ogromno prostora za medkulturni dialog. Za medkulturni dialog med različno mislečimi, za medkulturni dialog med različnimi skupinami, celo za medkulturni dialog med nekdanjimi žrtvami in rablji, kot smo videli na primeru, ki sem ga navedel na začetku. Če bomo ta prostor odprli s tem, ko odpiramo ta prostor v Državnem zboru, meddržavnem srečanju na temo "Medkulturni dialog", potem smo naredili majhen korak zase in zelo velik za Slovenijo. V imenu Poslanske skupine SDS pozivamo vse, da vzamemo te teme zelo resno, in da ta korak tudi storimo.
Besedo ima gospod Feri Horvat, v imenu Poslanske skupine SD. Izvolite prosim.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani namestnik direktorja Urada za evropske zadeve, ki ga trenutno ne vidim, ampak je verjetno kje zunaj. Spoštovani kolegici in kolegi. Za nas, poslanke in poslance Poslanske skupine Socialnih demokratov, je pomen predsedovanja Evropski uniji za Državni zbor Republike Slovenije prav gotovo večji, kot napoveduje skromen naslov, sicer zelo korektne in celovite informacije, kot gradiva za to razpravo, ali pa odmevi o dejavnosti Državnega zbora v pripravah na predsedovanje in konkretnih aktivnostih že doslej, in kot tudi izhaja, kar je že bilo rečeno, iz prisotnosti poslank in poslancev, saj imam tako na hitro vtis, ne smo da nas je majhno število, ampak da smo mnogi tukaj, skoraj polovica, tako rekoč po službeni dolžnosti, ker slučajno vodimo delovna telesa, ki bodo organizatorji posameznih aktivnosti tukaj v Državnem zboru ali se bomo morali udeležiti srečanj v Evropskem parlamentu. Res je, da bo glavno težišče dejavnosti na vladi, vendar je tudi vloga Državnega zbora izjemnopomembna, še posebej ob pravkar podpisani Lizbonski pogodbi, ki pomeni krepitev vloge nacionalnih parlamentov. Predsedovanje Evropski uniji je nacionalni projekt. Tega se zavedamo, in ne le projekt Vlade ali samo vladne koalicije. To je veliko priznanje Sloveniji in velik izziv ter odgovornost za vse. Vlada ima pri tem največ nalog in odgovornosti, vendar ni in ne more biti sama, kot je bilo v tem domu že rečeno, razen če to seveda sama želi. V Poslanski skupini Socialnih demokratov nas je večina, lahko bi rekel skoraj vsi, vse poslanke in poslanci, smo neposredno ali posredno preko delovnih teles; kolega Marko je tukaj, ki je aktiven pri izvajanju projekta Euromediteranske univerze in vrsto drugih kolegic in kolegov, ki je vključenih tudi v razne projekte, o katerih morda niti nimamo celotnega pregleda. Zelo pomembno bo, da bo to naše sodelovanje vseh poslank in poslancev ali pa vsaj večine, enako angažirano tudi v času izvajanja predsedovanja, ki se zelo naglo bliža. Mi ne moremo pristati na tezo oziroma na trditve, da tisti, ki ni glasoval za zaupnico vladi ali za tako imenovano zaupnico, da ni bil in ni za predsedovanje. Treba je pogledati prakso in se bo videlo kako in kaj je z besedami in dejanji. Državni zbor je že v času priprav na predsedovanje igral pomembno vlogo, bolj kot je bilo to zaznati v javnosti. Verjetno smo za to krivi tudi sami, ne samo javno mnenje oziroma mediji. Bili smo priča številnim obiskom delegacij, ki se vrstijo tako rekoč dnevno, iz nacionalnih parlamentov, članic in kandidatk, ter iz političnih skupin in delovnih teles evropskega parlamenta. Pristojna delovna telesa so obravnavala program vlade za predsedovanje. Žal po naši oceni, pri tej obravnavi ni bilo dovolj predhodnih vsebinskih razprav o prioritetah Slovenije za predsedovanje in je bila tako vloga Državnega zbora v znatni meri omejena bolj na formalno potrjevanje programa Vlade. To ni kritika same Vlade, ampak je verjetno nekaj odgovornosti in krivde na obeh straneh. Priprave na aktivnosti Državnega zbora v času predsedovanja, so se začele zelo zgodaj. V pripravah na predsedovanje je potrebno še posebej pohvaliti aktivno vlogo projektne skupine, strokovnih sodelavk in sodelavcev Državnega zbora in delovnih teles, ki organizirajo posamezne dogodke. Ker nimam nad vsem podrobnega pregleda, mi dovolite, da omenim primer prvega dogodka, ki ga bomo organizirali 21. januarja, to je sestanek predsednikov odborov za področje energetike in okolja, ki ga skupaj organiziramo Odbor za gospodarstvo in Odbor za okolje in prostor in pri tem želim izpostaviti izjemno dobro in korektno sodelovanje med obema predsednikoma odborov med strokovnimi sodelavkami ne glede na to, da predsednika prihajava en iz koalicije, drugi iz opozicije in tudi izredno dobro in tvorno sodelovanje s pristojnima ministrstvoma, Ministrstvom za gospodarstvo in Ministrstvom za okolje in prostor in tako sem prepričan, to že kažejo vsebinska izhodišča kot tudi druge operativne priprave, da bomo to predsedovanje oziroma ta dogodek tudi korektno izpeljali. Glede na velik izziv in odgovornost države Slovenije bo nujno, da se v predsedovanje, to še enkrat poudarjam, vključi čim več poslank in poslancev Državnega zbora in še posebej vodstva delovnih teles, strokovne sodelavke in sodelavci in drugi. Odgovornost Vlade Republike Slovenije in koalicije v tem Državnem zboru je, da k oblikovanju vsebinskih stališč in k izvajanju predsedovanja čim bolj pritegne celotni Državni zbor, njegova delovna telesa in posamezne poslanke in poslance. In končno mi dovolite, da opozorim še na eno stvar, ki sem jo omenil mimogrede. V Državnem zboru moramo storiti še več za to, da bodo aktivnosti in dogodki v Državnem zboru tudi bolj odmevali v javnosti, kar doslej žal ni bilo tako. In čisto ob robu samo še en stavek. Pogrešam večje zanimanje in sodelovanje gospodarstva pri tem izjemno pomembnem projektu, ki daje možnost in priložnost za večjo promocijo slovenskega gospodarstva in turizma in vsega drugega, kar danes žal ni dovolj poznano v Evropi in v svetu. Sprašujem se, kje je tu razlog. Ali je res samo na gospodarstvu, da je tako malo zanimanja, ali pa tudi na Vladi in pristojnih ministrstvih ter službah, ki niso dovolj uspele motivirati gospodarskih subjektov, tako majhnih kot velikih, da bi se bolj vključili v ta projekt, podobno kot je to bilo v sosednji Avstriji ali pa tudi v nekaterih drugih državah. Tako da, ko se postavljaj vprašanje, kaj bomo od tega predsedovanja imeli, čeprav ni samo to glavni kriterij za uspešno izvedbo predsedovanja, je v veliki meri odgovor odvisen tudi od tega, koliko bomo znali tudi na gospodarskem področju in v smislu promocije iz tega iztržiti. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Mitja Slavinec, v imenu Poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Lep pozdrav tudi tistim, ki bi lahko bili prisotni, pa niso, in tudi tistim, ki bi morali biti prisotni, pa tudi niso, so verjetno kje zunaj. Slišali smo že velikokrat, da Slovenija kot prva od novopridruženih članic predseduje Evropski uniji. To predsedovanje je v glavnem potekalo in bilo organizirano, koordinirano na nivoju Vlade in Vlada bo seveda imela tudi eno najpomembnejših vlog. Pomembno vlogo pa pri tem seveda ima tudi Državni zbor Republike Slovenije, še posebej odbori, katerih področja so povezana s tistimi področji, ki si jih je Slovenija v času svojega predsedovanja postavila kot prioritetna. Pri samem predsedovanju bi želel opozoriti na dve zadevi. Prva je vloga nacionalnih parlamentov in tudi način, kako naš Državni zbor funkcionira na področju zadev Evropske unije, konkretno Odbor za zadeve Evropske unije. Nedolgo nazaj smo že predlagali spremembo zakonodaje, ki ureja, kako naj seje potekajo. Predlagali smo, da se seje odprejo za javnost, kar je bil konstruktiven, pozitiven predlog, v duhu bližajočega se predsedovanja, v duhu sprememb, ki jih na nivoju Evropske unije lahko povsod zaznavamo, kjer se krepi, kjer se želi še bolj povezati delovanje Evropske unije z državljankami in državljani, torej tudi s Slovenkami in Slovenci. Da se delovanje Evropske unije približa Evropejkam in Evropejcem in da ne bo to nek odmaknjen organ. In Državni zbor ima prav to vlogo - povezavo med Evropskim parlamentom na eni strani ter državljankami in državljani na drugi strani. In tukaj seveda zelo obžalujemo, da ta predlagana zakonodaja ni bila sprejeta, da so seje Odbora za zadeve Evropske unije še zmeraj zaprte za javnost in da zaradi tega Državni zbor ne more opraviti tega svojega poslanstva, ne more slediti temu cilju, cilju, ki ga ima zapisanega tudi v novi Lizbonski pogodbi Evropska unija in ki je bil opredeljen tudi v Berlinski pogodbi ob nedavni proslavi visokega jubileja Evropske unije. Druga zadeva, ki jo pa opažamo pa je, da Vlada, Državni zbor in pa še Odbor za zadeve Evropske unije pogosto jemlje kot nebodigatreba kot nek privesek, ki mu ne postreže z vsemi, predvsem konkretnimi podatki in zaradi katerih delovanje po eni strani evropskega odbora in pa po drugi strani tudi prispevek in doseganje ciljev je oteženo. Nekatera ministrstva, ne bom trdil vsa, pohvala tistim, ki ne ravnajo tako, ampak nekatera ministrstva ne upoštevajo tudi veljavne zakonodaje in nekateri ministri ne samo, da ne prihajajo, kar jih zakon obvezuje, na seje, ko je njihova točka na dnevnem redu, ampak niti ne poskrbijo za nadomestilo Državnega sekretarja. In vse to otežuje delo Državnega zbora, delo odborov in tudi ne pripomore in ne prispeva k temu, da bi bila vloga parlamenta, da bi bila vloga Državnega zbora takšna kot bi lahko bila in prispevek pri predsedovanju Evropske unije takšen kot bi lahko bil. Kljub temu pa v poslanskem klubu LDS ocenjujemo, da so vsebine in obseg dejavnosti Državnega zbora v času predsedovanja primerno zastavljene tudi primernega obsega in bomo kljub vsem naštetim oviram lahko uspešno in konstruktivno prispevali k dobremu vodenju Evropske unije. Sedaj pa se vprašajmo tudi kaj si pa želimo od predsedovanja Slovenije Evropski uniji. Slišali smo že različne stvari. Nekateri pogledi so me celo navdali z dvomom ali si zaslužimo predsedovanje Evropske unije. Mi Evropsko unijo ne vidimo kot nekaj kar naj razčiščuje naše interne probleme za nazaj, mi Evropsko unijo ne vidimo kot prostor, kjer bi razpravljali, ali je po vojni šlo za politični genocid in ali je ta politični genocid bil induciran s političnim genocidom druge strani med vojno, ne, Evropska unija naj se ukvarja z aktualno problematiko in naj bo pogled usmerjen v naprej. Mi imamo problematiko, mi imamo vprašanja, na katera je treba odgovoriti zdaj in od katerih odgovorov je ključno pomembno, kakšno bo naše življenje v prihodnje, naj samo naštejem, recimo klimatske spremembe, Lizbonska strategija, torej kako doseči zastavljeni cilj, da bo Evropa najbolj uspešno gospodarsko okolje in vse to je tisto, čemur dajemo v poslanskem klubu LDS prvo prioriteto in kjer si želimo, da bi zares naše predsedovanje bilo uspešno. Naj zaključim samo s tem, da bomo poskušali narediti vse, pripomoči k temu, da bo predsedovanje takšno, tistim, ki pa o tem lahko tudi bolj odločajo, pa polagamo na vest, da naj bo predsedovanje takšno, da na koncu ne bomo rekli, da smo spet bili bolj papeški od papeža in je Slovenija samo dobro predsedovala, koristi, kakršnekoli, pa žal ni bilo takšne, kot bi lahko bila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kokalj v imenu Poslanske skupine NSi.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani gostje! V Poslanski skupini Nove Slovenije ocenjujemo, da je aktivno sodelovanje Državnega zbora Republike Slovenije kot najvišjega demokratičnega telesa v času predsedovanja Slovenije Svetu Evropske unije glede na zakon zelo zaželeno, zelo potrebno. Predsedovanje je enkratna priložnost za to, da Slovenija dokaže, da je zrela demokratična in tudi evropska država. Zato je vloga parlamentarne dimenzije ključna za nas. K temu nas zavezuje tudi model, ki je bil izbran, ko smo vstopali v Evropsko unijo, to je tako imenovani finski model sodelovanja med Vlado in Državnim zborom. V Poslanski skupini Nove Slovenije opažamo, da sodelovanje med Vlado in Državnim zborom v tem cilju sodelovanja, kot je to na Finskem, pravzaprav na nek način peša ozirom stagnira. Na žalost bom moral ugotoviti, da pogrešamo malo več iniciativnosti na tem področju s strani Vlade. Sam bi predvsem pričakoval, tudi v poslanski skupini smo o tem edini, da bi bilo primerno, da bi Vlada pred naslednjim letom prišla z deklaracijo o delu Republike Slovenije v inštitucijah Evropske unije za naslednje leto, kjer bi bil bolj natančno izpostavljen program predsedovanja Slovenije Svetu Evropske unije, kjer bi bile vsebinsko zajete glavne uredbe direktive in druge zakonodajne vsebine, ki jih vlada želi v času predsedovanja speljati in pri tem seveda bi Državni zbor z veseljem podprl, dodal in potem tudi lažje spremljal samo predsedovanje. Mislim, da bi to veliko olajšalo sodelovanje med Vlado in Državnim zborom v prvi polovici leta. Očitno te deklaracije za naslednje leto ne bomo doživeli, čeprav je res, da je bila že deklaracija na začetku tega leta delno tudi sestavni del našega obdobja predsedovanja, vendar glede na vsebino poslovnika, ki narekuje, da se deklaracija predloži na podlagi letnega dela Evropske komisije, tega še ni zajemala. Da se ne bi omejil samo na sodelovanje z Vlado, mislim, da sodelovanje z Vlado, kot sem rekel, ostaja približno na isti točki in verjetno bo v času predsedovanja približno tako tudi ostalo. Mi opažamo, da so nekatera ministrstva tu zelo dosledna in zelo dosledno spoštujejo zakon. Tu bi rad pohvalil tudi Službo Vlade za Evropske zadeve, s katero parlament največ sodeluje, mislim, da ta služba dobro deluje. S strani nekaterih ministrstev pa bi bilo to sodelovanje lahko bistveno boljše. Seveda, ta pripomba, ki sem jo dal, je še nadomestljiva. Preden se predsedovanje aktivno začne, se te zadeve lahko še vsebinsko dopolnijo. Nekaj besed bi pa vseeno rekel o delu parlamenta v času predsedovanja. Glede na to, da bi naj parlament nadziral, spremljal delo Vlade, ne samo v času predsedovanja, ampak ves čas, in glede na to, da odločitve na nivoju Evropske unije pomenijo dejanski poseg v zakonodajo Slovenije, mnogokrat in glede na to, da je Slovenija trenutno v očeh javnosti, ne samo evropske tudi svetovne javnosti, zelo izpostavljena, mislim, da bi bilo dobro še okrepiti komunikacijo oziroma sodelovanje med vodstvom Državnega zbora, pristojnimi odbori in matičnimi delovnimi telesi. Tu bi pozval v imenu poslanske skupine, da bi se vse poslanske skupine bolj aktivno vključile v razpravo o zakonodajnih predlogih, ki jih obravnavajo posamezna delovna telesa, da bi delovna telesa bila tudi pripravljena obravnavati posamezne vsebinske predloge, hkrati pa da bi tudi na sami seji pristojnih odborov posamezni predstavniki poslanskih skupin imeli bolj izdelana stališča, kot jih imamo do sedaj. Na žalost je tako, da te vsebine, ki so sprejete na Evropskih svetih potem neposredno ali posredno vplivajo na situacijo in življenje v Sloveniji. In tega se nekako naš parlament še vedno ne zaveda. Seveda se zavedam, da je potreben čas, vendar je čas predsedovanja izjemna priložnost, da bi se to sodelovanje okrepilo. V Poslanski skupini Nove Slovenije bomo pripravili v tej polovici tudi predloge sprememb zakona. Nekaj je bilo že prej govora s strani kolega Slavinca in tudi Poslovnika. Namreč, opažamo, da se zanimanje za aktivno sodelovanje Državnega zbora s strani skoraj vseh poslanskih skupin, pravzaprav zmanjšuje in ne povečuje. Bolj se približujemo predsedovanju, manj je tega zanimanja. V tem mandatu smo celo črtali nekatere določbe poslovnika, po moji oceni oziroma po naši oceni tudi na škodo aktivnejšega dela Državnega zbora na nivoju evropskih zadev. Predvsem bi si pa želeli bolj transparentne razmejitve med vlogo Kolegija predsednika Državnega zbora in pristojnimi odbori, recimo ta informacija, ki jo danes obravnavamo je neke vrste unikat v procesnem smislu, seveda razumemo, da takšnega primera ta parlament še ni imel, ker še nismo predsedovali Evropski uniji. Vendar vseeno je nekoliko neobičajno, da Kolegij predsednika Državnega zbora informira parlament o aktivnostih, ki jih bo ta parlament izvajal v času predsedovanja. Tu ocenjujemo, da bi bilo v zvezi s tem potrebno nekoliko doreči, do kje seže pristojnost predsednika oziroma Kolegija predsednika Državnega zbora v vsebinskem smislu. Od tja naprej so pa vsebinske zadeve le pristojnost posameznih delovnih teles. Ker drugače lahko pridemo v nerodno situacijo, da bi na koncu koncev ta Kolegij lahko obravnaval tudi vsebinske zadeve. V tem primeru je program predsedovanja tudi vsebinska zadeva. Ni samo organizacijska zadeva. Predvsem, ko gre za odločitev kdo, kateri odbori bodo predsedovali in kaj bo vsebina tega predsedovanja. V Poslanski skupini Nove Slovenije se bomo potrudili, da bi vse te pomanjkljivosti čim bolj konstruktivno odpravljali v času predsedovanja, da bi zadeve čim bolj gladko tekle. Še enkrat za konec pa spodbuda tako vodstvu Državnega zbora za še boljše sodelovanje z delovnimi telesi in tudi Vladi za še boljše sodelovanje, da bi poskušali resnično v tem mandatu, ki je prvi mandat, ko smo članica Evropske unije, nadgraditi sistem delovanja in doseči resnično demokratične postopke, tako pri predsedovanju kot tudi pri nadaljnjem življenju in sodelovanju v inštitucijah Evropske unije.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Besedo ima gospod dr. Marko Pavliha. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Vesel sem, da so se nam med tem časom pridružile mlade kolegice in kolegi, ki jih toplo pozdravljam. Kajti drugače bi imel občutek, da govorim samemu sebi, če izvzamem obe kolegici in peščico kolegov. Morda bi se prav zaradi tega na prvi pogled dozdevalo, da se predsedovanje Evropske unije ne tiče parlamenta, da se ne tiče Državnega zbora Republike Slovenije, kar pa ne sme biti res. Državni zbor je po Ustavi poglavitna veja oblasti, ga obvezuje in mu daje pravice Zakon o sodelovanju med Državnim zborom in Vlado Republike Slovenije v zadevah Evropske unije in je vpet tudi v takoimenovano mednarodno parlamentarno diplomacijo, ki bi morala še posebej pomembno vlogo igrati v Evropski uniji oziroma v času našega predsedovanja. Obstaja najmanj eden projekt, za katerega lahko z zadovoljstvom ugotovimo, da združuje tako Vlado kot Državni zbor, da združuje stranke z leve in desne, poslanke in poslance našega parlamenta in Evropskega parlamenta z žalostno izjemo dveh, ampak jih ne bom izrecno imenoval na področju ustanavljanja Evrosredozemske univerze s sedežem v Republiki Sloveniji. Ta projekt zgovorno govori o tem, kar je lepo narisano na našem grbu. Že večkrat sem omenil, da si izmišljujemo raznovrstne slogane "I feel Slovenia", pa "On the sunny side of the Alps" in tako naprej. Namesto, da bi prebrali to, kar piše na grbu. Na grbu piše pa tole, da je Slovenija evropska dežela na morski strani Triglava. In na to svojo pomorsko usmerjenost moramo biti zelo zadovoljni in zelo ponosni. In o tem priča tudi projekt evrosredozemske univerze. Zato mi dovolite nekoliko več besed o tem projektu tudi z vidika aktivnosti našega parlamenta. Leta 1995 je prišlo do ustanovitve takoimenovanega evrosredozemskega partnerstva. Znanega tudi pod imenom barcelonski proces, ki je leta 2004 dobil vrhovni organ v obliki evrosredozemske parlamentarne skupščine. Gre za telo, ki je sestavljeno iz delegacij parlamentov iz 37-ih držav in v tem parlamentu smo zastopani tudi mi. Našo delegacijo sestavljajo podpredsednik mag. Klavora, kolega Juri in pa moja malenkost. Rekel sem 37 držav. Torej, gre za še večji zalogaj, kot je Evropski parlament, za članice Evropske unije. Torej, teh je zdaj 27 in 10 držav iz severne Afrike in Bližnjega vzhoda. Nekatere imajo zaenkrat še status opazovalk. Na primer Libija, Mavretanija. Kar pomeni, da se bo številka 37 morda že v času našega predsedovanja povečala. Marca 2005 se je naša delegacija prvič udeležila skupščine v Kairu. Tedaj smo zaslišali tu in tam idejo o tem, da bi se morale univerze na omenjenem območju bolj povezovati nenazadnje tudi v luči mednarodnega medkulturnega dialoga. Naša delegacija je to podprla. Že tedaj omenila možnost, da bi tudi Slovenija kandidirala za sedež. In sam sem takoj po povratku tedanjemu ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo gospodu Zupanu poslal poslansko pobudo na to temo. Žal se poslanska pobuda tedaj ni prijela plodnih tal. Moram pa reči, da sem kasneje s to pobudo uspel pri samem predsedniku Vlade. To je bilo septembra 2006. Vlada je še istega meseca ustanovila projektno skupino, ki je v relativno kratkem času, v nekaj mesecih opravila delo in pripravila strokovne podlage za delovanje evrosredozemske univerze. Za kaj gre? Prvič, gre za institucijo, ki ne predstavlja grožnje in konkurence obstoječim štirim univerzam, temveč dodano vrednost v smislu mobilnosti profesorjev, študentov in tudi mednarodnih programov. Drugič. Šlo naj bi za podiplomsko institucijo. Torej ne za klasično univerzo, ki bi bila razdeljena na različne fakultete, ampak za univerzo, ki bi izvajala samo podiplomske programe po bolonjskem procesu. Torej magisterije, doktorate in tudi druge oblike izobraževanja kot na primer organizacija mednarodnih konferenc, seminarjev, delavnic in še bi lahko našteval. Katera tematika pride v poštev? Tako rekoč sleherna, katere rdeča nit je sredozemska problematika, zgodovina Sredozemlja, nova pomorska politika Evropske unije, logistika v Sredozemlju. Celo vinogradništvo, enologoja. Mimogrede naj povem, da ima najmlajša univerza v Sloveniji posebno fakulteto na tem področju, ki orje novo ledino. Kakšno ledino? Namreč ta fakulteta se zaveda, da bi moral vsak, ki ima kaj za povedati ne glede na akademske naslove, to pravico tudi imeti. Recimo gospod Klenark je svetovno znan enolog, pa nima nobenih akademskih nazivov Ampak to ne pomeni, da ne bi smel predavati na fakulteti. In to naj bi zastopali tudi na novi univerzi. Nova univerza, kot rečeno, naj bi imela sedež v slovenski Istri, konkretno v Portorožu. Ampak zelo hitro se je ugotovilo, da tuje univerze, s katerimi naj bi se povezovali, ne želijo pretirano komunicirati z vladnimi oziroma tudi parlamentarnimi organi. Tuje univerze se malce bolj zavedajo avtonomnosti kot naše. Zato je Vlada v mesecu oktobru, torej nedavno, ustanovila poseben javni zavod, ki se imenuje Univerzitetni center za evrosredozemske študije. Poglavitna misija tega centra je, da pripelje do konca oziroma do začetka Evrosredozemsko univerzo. Torej, da pripravi vse, kar je še za pripraviti, da bo maja prišlo do svečanega podpisa mednarodne pogodbe med državami članicami - torej najbolj idealno bi bilo med vsemi 37. - ampak tudi če ne, za začetek jih bo dovolj deset, petnajst. Potem pa upamo, da se bodo pridružile tudi druge. Ta center bo v času predsedovanja tesno povezan tudi s parlamentom, tudi z Vlado, izvedel kar nekaj pomembnih projektov. Naj omenim samo dva. Prvi bo organizacija mednarodne delavnice v sodelovanju z evropsko komisijo na področju nove pomorske politike Evropske unije. Pogovori so že v teku, z Borgom, evropskim komisarjem, za ribištvo in pomorstvo, in seveda z njegovimi sodelavci. Prav tako bomo organizirali vsaj eno mednarodno konferenco na področju menedžmenta, medkulturnega dialoga. Še nekaj projektov je, s katerimi vas ne bom obremenjeval. Kaj pa naš Državni zbor? Kot rečeno, imamo Evrosredozemsko parlamentarno skupščino, ki je na našo pobudo na konferenci oziroma na skupščini pred nekaj meseci v Tunisu imenovala posebno delovno skupino za ustanovitev Evrosredozemske univerze. Ta skupina se je prvič sestala konec oktobra v Rimu. Dobra novica je, da bo drugi sestanek v mesecu februarju v Ljubljani v našem Državnem zboru. Prepričan sem, da bomo pravzaprav na tem sestanku zgolj ugotovili, kaj vse je bilo narejeno, in prejeli tudi politično podporo, ki sicer ni tako pomembna kot ekzekutiva, kot podpora posameznih vlad, ampak vendarle ne škodi oziroma daje tisto piko na "i" temu velikemu projektu. Naj za konec, gospod podpredsednik, omenim samo še nekaj dobrohotnih pripomb, ki se nanašajo na dokument, ki je pred nami. Ne vem sicer, ali je možno kozmetično še kaj spreminjati ali ne. Če pogledamo na stran 4, kjer je točka namenjena vsebinskim izhodiščem za konferenco predsednikov zunanjepolitičnih odborov držav članic, lahko z zadovoljstvom ugotovim, da je v zadnjem stavku omenjen Evromed in konkretno tudi prizadevanja za ustanovitev Evrosredozemske univerze s tem, da bi jaz tu dodal - s sedežem v Republiki Sloveniji. To ni več pobožna želja. To je dejstvo, ki je zelo blizu realizaciji. Drugo. Na naslednji strani, strani 5, je točka tudi 5 z naslovom "Vsebinska izhodišča za srečanje predsednikov odborov za kulturo, šolstvo in šport nacionalnih parlamentov". Tu pogrešam en sam stavek, da bi bil tudi na tem mestu omenjen projekt Evrosredozemske univerze. Prav tako lahko to ugotovim za točko 6 na strani 6, ki je posvečena vsebinskim izhodiščem za konferenco odborov parlamentov Evropske unije za evropske zadeve. Namreč, gre za tako pomemben projekt, za tako v nebo vpijočo zgodovinsko priložnost, da bi to morala biti pristojnost tako rekoč vseh parlamentarnih, vladnih in tudi nevladnih odborov, organizacij, komisij. Kajti le na ta način bomo lahko napravili projekt, ki bo dodana vrednost našim institucijam, našim univerzam in jasno tudi projekt, ki bo poglavitno in konkretno prispeval h krepitvi medkulturnega dialoga. Kaj pa je boljše kot krepiti medkulturni dialog na Evrosredozemski univerzi, ki poleg članice Evropske unije vključuje tudi arabske članice, Izrael, skratka vse države iz prostora severne Afrike in Bližnjega vzhoda? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, vsi ostali prisotni! Prej smo v razpravi oziroma pri predstavitvi stališč poslanskih skupin, poslušali kaj bomo dobili oziroma kaj bomo imeli od predsedovanja Evropski uniji. Malokdo se je vprašal drugače: Kaj Evropska unija pričakuje od našega predsedovanja? Mislim, da je to tisto pravo vprašanje, ki si ga moramo postaviti za naslednjih šest mesecev. Kajti pričakovati, da bomo nekaj dobili in ob tem ne ponujali ustreznih rešitev alternativ, možnosti za iskanje dialoga in konsenza, je napačna pot. Mislim, da je Slovenija pred zgodovinsko priložnostjo, ko lahko z ustreznim pristopom pri predsedovanju dokaže, da je res majhna država. Vendar država, ki se je sposobna soočati z izzivi prihodnosti. Jaz sem trdno prepričan, da nam bo to tudi uspelo. Ne glede na to, da smo bili v tem poslopju deležni številnih čudnih razprav in polemik, da smo bili soočeni z nekim delovanjem, bi rekel, po domače s figo v žepu. Kar ni dobro, kar je slabo. Kar nas ne utrjuje v prepričanju, da smo pri tem projektu enotni, da razmišljamo enako in da bomo delovali v isto smer. Ampak moram reči, da te zadnje razprave me veselijo in me utrjujejo v tistem prepričanju, ki sem ga tudi v sebi gojil ves čas tudi sam, da ne glede na to, da na tem notranjem-političnem prizorišču različno gledamo na stvari, da smo vseeno toliko zreli, da bomo pri tem projektu, ki mora biti naš skupen slovenski projekt, delovali enotno. Zaradi tega tudi niso pomembna tista vprašanja, ki jih nekateri še vedno postavljate v ospredje in govorite o tem, saj nič ne bomo dobili, koliko nas bo pa to stalo. In potem dajemo zelo veliko težo lažem, izkrivljenim informacijam. Kot je bila ena od teh, koliko so stali stoli za tisti center, kjer se bo dogajala večina dogodkov na Brdu in kjer je bilo rečeno, 1500 evrov je stal vsak stol, na katerem bodo ti, ki se bodo s tem ukvarjali, sedeli. Nihče ni objavil, da je bil najdražji stol nekaj čez 200 evrov. Pa tudi to ni najbolj pomembno. Pomemben je pristop. Pomembno je to, kaj je dejansko pri tej zgodbi bistveno. Ker, če bi se jaz spustil na takšen nivo, na takšen populistično opozicijski nivo, bi dejal, ravno tako kot ni vojska potrebna, tudi predsedovanje ni potrebno. Stalo nas bo pa približno ravno toliko, kot smo prišparali, ko nismo neustreznih Krpanov 8X8 kupili, ampak Patrie. Približno ravno toliko, 50 milijonov evrov smo tam prihranili. Ampak to ni nivo te razprave. In mislim to, da so se te razprave zvrstile v zadnjem obdobju s to konotacijo ni dobra popotnica tistemu, kar naj bi v prihodnjega pol leta počeli. Nesporno je, da je skupina, ki je bedela nad pripravo vseh aktivnosti, ki so povezane s predsedovanjem, opravila mukotrpno, a dobro delo. Mislim, da vsi, ki ste bili malo bližje in ki ste te dogodke spremljali in ste lahko ocenili, da se bo Slovenija sposobna soočiti z izzivi, ki nas čakajo in med katerimi bo nesporno eden izmed najpomembnejših tisti, ki zadeva vprašanja na zahodnem Balkanu, se pravi v naši neposredni soseščini. Mislim, da bo od modrosti, ki bi morala prevladati pri reševanju teh vprašanj, pomembno, ali se bomo lahko šteli med tiste države, ki so to nalogo, se pravi predsedovanje opravili uspešno ali ne. Tisti drugi del lizbonska pogodba, mislim, da stopa po poti uspeha in ne glede na to, da bo potrebno do zaključka, do 1.1.2009, postoriti še veliko aktivnosti. Sam osebno ocenjujem, da bomo na tem področju imeli lažje delo. Nesporno bo Slovenija v tem obdobju pridobila na prepoznavnosti. Utrdila si bo svoj mednarodni ugled in mednarodni položaj. Če hočete promocije, ki jo bomo skozi ta projekt pridobili, ni mogoče meriti v denarju. Gre za to, da se država utrjuje kot sodobna, moderna država, ki se sooča z izzivi prihodnosti in ki je sposobna na te izzive suvereno odgovarjati. Gre za promocijo, ne samo na turističnem. Gre za promocijo na političnem, gospodarskem in vseh ostalih področjih. Kar mislim, da je zelo pomembno za naš hitrejši in uspešen razvoj v prihodnje. Iz tega razloga jaz razumem, da opozicija ni mogla podpreti predsednika Vlade pri tem, ko je vezal zaupnico na podporo predsedovanju EU. To razumem. Gre za politična vprašanja in težko je stopiti iz lastne sence pri odločanju o tako pomembni zadevi. Predvsem pa zelo težko je na hitro obrniti glave v par minutah in se soočiti s tem, kaj dejansko je vprašanje. Ne razumem, pa ene druge stvari. Ne razumem kako je mogoče, da nismo bili oziroma da niste bili v tem Državnem zboru sposobni obsoditi neutemeljenih klevetanj naše države v tujini. Kajti v teh besedah, ki so se potrdile kot neresnične, je bilo rečeno, kakšno bo sporočilo Evropski uniji, če ji bo predsedovala država, v kateri se sistematično kršijo človekove pravice. To pa mislim, da ni dobro in je le en majhen madež na tej poti, ki sodim, da bo uspešna in upam, da bomo vsi skupaj z zrelostjo, ki jo nedvomno premoremo, vsak po svoji moči pripomogli k temu, da bo Slovenija ta projekt izpeljala uspešno. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Aurelio Juri.
Hvala, gospod podpredsednik. Težko se bom izognil polemiki za predhodnikom. Prav zaradi tega, da bi nakazal na nujo, da tovrstne razprave, medsebojno obtoževanje, sklicevanje na zaupnico predsednika, ki naj bi bila vezana na predsedovanje Evropski uniji. Tega inštituta ni. Zaupnica je vezana na Vlado kot takšno. Sklicevanje na famozno novinarsko peticijo, na podpisnike, na domnevno klevetanje v tujini in tako naprej. Tovrstno razpravljanje ne sodi znotraj obveznosti, ki jih bomo izpolnjevali, ko bomo vodili Evropsko unijo. Jaz ne zavidam predsedniku Državnega zbora in ne zavidam predsednikom delovnih teles, ki bodo najbolj izpostavljeni pri tem, zlasti pri tistih šestih - če se ne motim področnih srečanjih - kjer bodo glavni protagonisti, kjer bodo s strokovnimi službami poskrbeli za to, da bo Evropska unija predebatirala v tistem času našega dela teme, ki so skupne in ki zagotovo - tukaj se strinjam s Černačem - vodi v prihodnost. Ampak, kjer ne bodo želeli naši kolegi iz drugih parlamentov slišati o naših notranjih zdrahah, tudi o težavah z našimi sosedi in tako naprej, kar se nam pogosto dogaja. Ko prihajajo tuje delegacije, pri nas najprej poskrbimo za tisto splošno vzdušje in pripoved naše suverene vloge kot dejavnik mednarodne politike. Potem seveda nas zanese v pripoved o težavah s Hrvaško, z Avstrijo. Pa to pa ono, ekološko ribolovna cona, meja, nepridni, nezaupljivi sosedje itn. To jaz opažam. Tisti, ki ste v teh delegacijah, ko poslušamo kolege iz drugih držav, in ni najbolj prijetno pa poslušati. Tako, da upam in s tem bomo ustvarili našo malo državo za velikega sogovornika, da tovrstne razprave ne bodo prešle prevedene ali ne v vsebino naših sestankov. Tudi jaz verjamem, da imamo enkratno priložnost, da si ustvarimo lep ugled v času tega predsedovanja. Ampak ne na ta način, da bomo poudarjali, kako smo vsi mi pridni in kaj vse mi zmoremo. Ampak s tem, da bomo dokazali, kako lahko z vodenjem Evropske unije, parlamentarne razprave. To, kar bomo počeli tukaj, sodi v našo pristojnost. Ukvarjanje s splošnim, s skupnimi problemi kot veliki koordinatorji, mediatorji, svetovalci tudi, prispevali temu, da bo Evropska unija na določenih segmentih naredila korak naprej v tem času. Če se bomo - povzemam še enkrat - spustili na ta nivo, ki je naš, običajen, ampak nič narobe, mi smo za to tukaj, tega ne bomo dosegli. Tudi jaz verjamem, da bodo naše strokovne službe, naši predsedniki delovnih teles in vsi skupaj, ki bomo pri teh delovnih telesih sodelovali in se v tem času tudi srečevali in tudi na osebni ravni razvijali nek dialog z našimi sogovorniki in sogovornicami, to uspeli. Ampak pazimo, ker ne bomo več samo v našem parlamentu, bomo v splošno evropskem parlamentu in temu primerno bo tudi naše ravnanje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! V prvi polovici prihodnjega leta bomo predsedovali Svetu Evropske unije. To bo prav gotovo eden pomembnejših dosežkov Republike Slovenije v zadnjem desetletju. Letos je minilo natanko deset let od podpisa sporazuma sedmih parlamentarnih strank o sodelovanju pri vstopanju Republike Slovenije v Evropsko unijo. S tem je bila dana zelena luč za vključitev Slovenije v evropske integracije. Takrat smo sprejeli strategijo gospodarskega razvoja Slovenije in državni razvojni program kot operativna dokumenta za aktivnosti Vlade in Državnega zbora v pridružitvenem procesu. Zakonodajni program, ki smo ga morali v Državnem zboru sprejeti do 1. maja 2004, ko smo postali polnopravni člani Evropske unije, je bil izjemno obsežen. Prav gotovo je harmonizacija naše zakonodaje z evropsko ena bistvenih značilnosti v mandatu od leta 2000 do leta 2004. Samo od januarja 2001 do julija 2004 je Državni zbor sprejel 190 EU zakonov in 5 takoimenovanih EU aktov. Naslednji tak projekt, ki ga je začela že prejšnja vlada in seveda tudi druge inštitucije, v prvi vrsti Banka Slovenije, je prevzem evra in vstop v evroobmočje s 1. januarjem 2007. Tudi to je bil projekt, ki ni nastal čez noč. Bil je dolgoročen proces, ki se je začel še pred vstopom Slovenije v mehanizem menjalnih tečajev ERM 2 junija leta 2004, ki je veljal tudi za takoimenovano čakalnico za prevzem evra. Za uspešno zaključen projekt uvedbe evra je Republika Slovenija dobila tudi priznanje pristojnih inštitucij Evropske unije. V prvi vrsti predvsem Evropske centralne banke. Konec tega tedna bomo slovesno vstopili v schengensko območje, kjer ne bo več notranjih meja s članicami Evropske unije. Slovenija je začela določila schengenskega pravnega reda delno izvajati že z vstopom v Evropsko unijo 1. maja 2004, in sicer na področju vizumske politike in preprečevanja ilegalnega priseljevanja. Prve predpriprave za vstop v schengensko območje pa segajo že v leto 1999. 1. maju 2004, 1. januarju 2007 in 22. decembru 2007 se sedaj pridružuje še 1. januar 2008. Dan, s katerim se začenja slovensko predsedovanje Svetu Evropske unije. Slovenija bo tako predsedovala Svetu Evropske unije kot prva izmed držav članic, ki so se Evropski uniji pridružile 1. maja 2004. Tako bomo na čelu integracije, ki združuje več kot 500 milijonov prebivalcev. Predsedovanje ne bo poceni. Nekako 62 milijonov evrov bo za to potrebno. S predsedovanjem se ukvarja okrog 1300 ljudi v državni upravi. Od tega 150 na stalnem predstavništvu v Bruslju. Slovenija bo prav gotovo po tehnični plati izvedla svoje predsedovanje brez posebnih problemov. Vsaj upam, da bo tako. Upam pa tudi, da se bomo lahko pohvalili tudi s kakšnim vsebinskim vprašanjem, ki ga bomo lahko rešili ali dali vsaj ustrezno pobudo za rešitev. Brez dvoma lahko oblikujemo pobude za reševanje konfliktov na Balkanu in prispevamo k reševanju vprašanj, ki so povezana z nadaljnjo širitvijo Evropske unije v tem prostoru in tudi z bodočim statusom Kosova. Spoštovani! Ne glede na to, da se je predsednik Vlade gospod Janez Janša že vnaprej odpovedal sodelovanju opozicije pri predsedovanju Evropski uniji, ko je 19. novembra ob glasovanju o zaupnici dejal, da je Sporazum o sodelovanju političnih strank v času predsedovanja Slovenije Evropski uniji samo mrtva črka na papirju in da Vlada in vladna koalicija pri tem projektu ostajata bolj ali manj sami, bomo Socialni demokrati naredili vse za to, da bo slovensko predsedstvo Evropski uniji uspešno. Podporo in pomoč slovenski državi pri predsedovanju Evropski uniji pa je izrazila tudi Poslanska skupina Socialistov v Evropskem parlamentu, ki je bila v začetku decembra na uradnem obisku v naši državi. Torej, jaz si želim, da bi bilo naše predsedovanje Evropski uniji oziroma Svetu Evropske unije v naslednjih šestih mesecih uspešno in bi se tako korektno zapisalo v našo zgodovino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjetka Uhan.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Vsi prisotni! Več jih je za mano kot pred mano. Pa vseeno, ker sem se namenila spregovoriti nekaj besed, bom govorila večinoma praznim stolom. Mogoče pa nas spremlja javnost. Tudi sama sem prepričana, da predsedovanje je in bo izziv ter priložnost in bo prispevalo k ugledu in prepoznavnosti Slovenije. Zato na tem mestu resnično sprašujem Državni zbor, vodstvo, pa tudi Vlado [[prej smo imeli tu predstavnika Vlade, zdaj je še ta odšel]] : Zakaj so te seje zaprte za javnost glede na to, da je tudi kolega pred mano dejal, da se dogodki, ki jih bo organiziral Državni zbor, slabo pokriti v medijih? Mislim, da ni nobenega razloga, da so te seje zaprte za javnost. Tudi zaradi tega, ker gre v bistvu za neformalna srečanja odborov Evropskega parlamenta in Evropske unije. Toliko mogoče za uvod z moje strani. Sicer pa se bom bolj opredelila na temo, ki jo bo obravnaval Odbor za kmetijstvo oziroma, ki jo je dobil Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ko bo predsedoval Odborom za kmetijstvo nacionalnih parlamentov in Evropskega parlamenta. To se bo zgodilo 2. in 3. junija. Naša tema pa je: Kako zagotoviti prehransko varnost oziroma prehransko varnost in trajnostni razvoj kot izziv kmetijstvu? V zadnjem času se veliko govori o klimatskih spremembah, o energiji, premalo pa mogoče o prehranski varnosti. Kako zagotoviti hrano za danes trenutno 6,6 milijard prebivalcev na svetu? Čez nekaj desetletij se predvideva, da nas bo še okrog 9 milijard. Kako zagotoviti ob dejstvu, da pa imamo omejene proizvodne površine, da se površine pod kmetijstvom oziroma uporabne za kmetijstvo zmanjšujejo, da so omejene, da se omejitve pri hektarskih donosih pa tudi ob dejstvu, da se določeni kmetijski proizvodi uporabljajo tudi za druge namene? Jaz sem bila še vzgojena v tistem konservativnem duhu, ko smo imeli spoštovanje do kruha, do hrane in taka mislim, da sem še danes. Danes pa je ljudem čisto normalno, da se žito, pšenica, koruza kuri v pečeh, zato da se grejemo. In to naj bi bili novi bioenergetski viri. Ob dejstvu, da pa prav te hrane v svetu primanjkuje in da je omejena. Prav tako je kmetijstvo omejeno s klimatskimi spremembami. Ne bo problem, da samo pingvini ne bodo imeli prostora ali pa življenjskega prostora. Tudi ljudje ga ne bomo imeli. Vse več ga bo, hrana pa bo omejena. Torej, kako kmetovati, da bo dovolj hrane, kako vplivajo klimatske spremembe na pridelavo hrane? Vemo, da je prav kmetijstvo eno izmed panog, ki jo klimatske spremembe najbolj udarijo. Včasih so dejali: "Toča ni dobra, če neseš v koše skozi nasad", si že povzročiš škodo. Ko gre prvi vihar, ujma, skoraj običajno ni poškodb drugje, kmetijstvo pa kaj hitro občuti to. Hkrati je znano dejstvo, da so vsi ti naravni viri omejeni. Naj si bo voda, zemlja sem že dejala. In kako kmetovati, da bo to varčno izrabljeno in da ne bomo hkrati tudi onesnaževali okolja in da bomo lahko pustili tudi zanamcem zemljo zdravo? Hkrati pa ob dejstvu, da pa je kmetijstvo tudi izpostavljeno tržnim zakonitostim. Torej Slovenija bo naslednje leto predsedovala. Upam, da bo izkoristila to priložnost in da bo tudi ob temi, ko bo skupni pregled skupne kmetijske politike, izrazila tudi svoja stališča, usmerjala to kmetijsko politiko, ne samo predsedovala, da bodo tudi države, kot je Slovenija, našle svoje mesto v evropskem prostoru. In sicer, da ne bo pomembna samo količina, ampak predvsem kakovost in pestrost. In tu vidim Slovenijo. Naj za konec še povem, da je naš odbor predlagal Vladi, predvsem predstavnikom ministrstva, ki pa naj apelira tudi na Vlado, na Državni zbor, da bi v času predsedovanja, pa tudi v nadaljevanju bila praksa, da se ob raznih dogodkih toči izključno slovensko vino. Slovenska pijača kot tudi, da bi med protokolarnimi darili našli tudi kmetijski proizvodi svoje mesto. Sama nimam nič proti kristalu, proti raznim unikatnim izdelkom, ampak tudi, recimo, kočevski med, glineni izdelki, deviško oljčno olje, bučno olje ali kaj podobnega se lahko znajde med protokolarnimi darili. So praktična, hkrati pa bi z njihovo uporabo lahko naredili veliko za slovenske kmetije, za promocijo slovenskega podeželja in slovenskega kmetijstva. Jaz upam, da bo tudi naš odbor naredil veliko v tej smeri in da bo uspešno izpeljal zaupano mu nalogo.
Hvala lepa. Gospod mag. Grims, imate besedo.
Hvala za besedo. Zdaj je to res zanimiva dilema. Po teh razpravah, ki so zdajle sledile, bomo govorili o medkulturnem dialogu. Kako, če še sami sebe sploh ne poslušamo. Seveda, ne poslušamo zato, ker nočemo slišati, kaj kdo govori. Kajti, ko sem govoril sam, sem bil kristalno jasen: teme, ki so v gradivu, so tiste teme, ki jih bomo predstavljali navzven, na srečanju, ki bo organizirano s komisijami, ki pokrivajo področje kulture v vseh parlamentih držav članic Evropske unije. To so teme, med katerimi lahko Slovenija uveljavlja tudi svoje interese, predvsem na področju jezika. Slovenski jezik je seveda vrednota, ki potrebuje posebno zaščito in katerega dimenzije se zavedamo šele zdaj v procesih globalizacije. Potem gre tu za ostale cilje, ki so našteti v gradivu. Na primer, vprašanje krepitve zavesti o tem, kaj pomeni to biti član Evropske unije, kaj pomeni dobra praksa države Slovenije na področju manjšin in kaj pomeni medkulturni dialog z zahodnim Balkanom, ki je pač v našem interesu zaradi tega, ker na nek način lahko medkulturni dialog v tem meddržavnem pogledu opredelimo tudi kot nekaj, kar nadgrajuje in preprečuje tiste kratkoročne ukrepe, ki so bolj varnostne narave. In v resnici edini na dolgi rok lahko zagotovi sožitje držav in narodov celotnega sveta. In seveda temu je treba dodati tudi spoštovanje različnih skupin, različnih religij. Vse to so teme, o katerih lahko govorimo navzven. Drugo pa so tiste teme, za katere sem dejal, da bi bilo dobro, da jih osvojimo navznoter, da jih osvojimo sami pri sebi, kot sem poudaril. In pri tem je ključno, da bi to iskreno storili vsi. Žal me prav to, da se niti sliši, kaj kdo reče, prepričuje, da smo do tega še zelo daleč. Da smo do tega, da bi sami pri sebi začeli medkulturni dialog, smo žal zelo, zelo daleč. Namreč, ko pa gre za odnose med nami, takrat je šele, če si prisluhnemo, če je prostor za naš dialog odprt, lahko odkrito spregovorimo o vprašanjih, ki se dotikajo povojnega obdobja. Ne zaradi naše polpretekle zgodovine, kot je morda kdo narobe in prehitro povzel. Ampak zato, ker so tisti, ki so bili takrat zločinsko pomorjeni, tudi ljudje. Ljudje so bili. To so bili ljudje, ki so bili goli, zvezani z žico, pomorjeni, cele družine vržene v neke jame. In še do danes niso doživeli ne kulturnega pogreba. Niti niso doživeli tega, da bi ta Državni zbor zmogel moč in se jim javno opravičil in prejšnji režim javno, z nekim aktom opredelil kot nedemokratičen, pa je število pobitih na slovenskih tleh po drugi svetovni vojni največje v katerikoli evropski državi. A se tega zavedamo?! In v luči številke, ki presega 100 tisoč, morda dosega celo 300 tisoč, po nekaterih ocenah, po vojni zverinsko pomorjenih na slovenskih tleh, je tisto, kar se je zgodilo v Srebrenici, kar se sedaj pri nas opredeljuje kot celo najhujši povojni zločin po drugi svetovni vojni na evropskih tleh, je pravzaprav samo bled odmev dogajanja, ki je bil zagrešen tu in ki ga ni zagrešil nekdo, ki bi prišel iz vesolja. Tam so ljudje, ki so govorili, kot povedo priče, slovensko. Zato je to nekaj, kjer bi veljalo ustrezno opredeliti in temu posvetiti tudi ustrezen poudarjam pa medkulturni dialog. Kajti, do zdaj je bil ta monolog žal prepogosto z nasprotne strani precej nekulturen. Tudi tisto, da se ignorira proslavo posvečeno žrtvam totalitarnega režima, moram reči, da je akt totalne nekulture, če želite in je v temeljnem drastičnem, očitnem nasprotju s tem, kar medkulturni dialog v svojem bistvu v resnici je. Drugo tako je ta odnos do verujočih, do religije, ki je bila desetletja opredeljena kot nek notranji sovražnik kot opij za ljudstvo. In danes se pravzaprav iste stvari, samo z drugimi besedami peljejo naprej. Zato, trdim, da je prostora za medkulturni dialog tu znotraj meja Slovenije več kot dovolj. Ampak, prvi pogoj je, da si sploh prisluhnemo med seboj, da se potem ne spreneveda nihče, ko nam pripisuje, da mi želimo nekaj predstavljati tujini, ko smo večkrat javno, ne samo povedali, da tega ne odobravamo, ampak najostreje nastopili proti stvarem, ki so jih v resnici prav oni sami počenjali v tujini. Kolegi iz tranzicije, kdo je razlagal tujini o tem, da smo pri nas 18500 ljudem vzeli državljanstvo, o takoimenovanih izbrisanih?! Vsem smo ga ponudili! Ne govoriti, da to ni res. Kajti, na POP TV je bil eden od aktivistov, ki so "štrajkali" oziroma protestirali v Gorici vprašan, zakaj tam protestira zaradi izbrisanih. Je dejal, ker so mi tovariši iz Slovenije povedali, da ste 18500 ljudem vzeli državljanstvo in jih izbrisali. Ta pojem namreč v angleščini pomeni čisto nekaj drugega, da človek nima nobene možnosti dobiti dokumentov, da ne obstaja, da nima nekaterih pravic, da ne more ničesar urediti v neki državi. To v resnici ta pojem "erased" pomeni v angleščini, če ga direktno prevedemo in je skrajno zavajajoč za slovenske razmere. In glede, da je temu res tako - a veste, zakaj se je tista, če že ne s strani sedanje opozicije organizirana, pa zanesljivo politično sponzorirana akcija, ko so šli z avtobusi takoimenovani izbrisani v Bruselj, končala tako neslavno? Zaradi tega, ker ko so tja prišli, so ugotovili, da imajo praktično vsi slovenske "pasoše" in potem jih takrat nihče več ni kaj zelo resno jemal. Drugo je potem vprašanje: Kdo se je odpovedal sodelovanju opozicije? To je bilo zdaj večkrat čisto krivično predstavljeno. Spomnil bi, da takrat, ko je šlo za vprašanje zaupnice, je en del opozicije na ves glas govoril, da bi bilo najbolje, da bi kar prepustili vodenje Evropske unije naslednji državi, ki je na vrsti za Slovenijo, da bi se torej Slovenija kar odpovedala vodenju Evropske unije, tej izjemni časti in tej izjemni priložnosti, pa tudi veliki odgovornosti, ki iz tega sledi. In k temu so bili z besedami predsednika Vlade vsi v opoziciji izrecno povabljeni zraven. Na to je bila vezana zaupnica, pa so jo sprejeli? Kje pa. Takrat pa so bežali tako, da se je kadilo za njimi čez pol Slovenije. To je pa vprašanje tiste razlike med besedami in dejanji. Dejanji, ki pomenijo odgovornost. Ampak družba je svobodna takrat, kadar vsi v njej sprejemajo tudi odgovornost. To je ključno. In te odgovornosti pa v Sloveniji žal prepogosto ni. Iz tega sledi še en nauk. Namreč, ko odpiramo prostor za pogovor, je bistveno - to sem povedal čisto na začetku uvoda prej - da so mediji svobodni in odgovorni. Ampak ta svoboda pomeni svobodo v absolutnem pomenu besede. In ta odgovornost je v tem primeru potem tudi absolutna. In se ne more in se ne bi smelo dogajati to, kar se je že v tem parlamentu vsaj dvakrat. Enkrat, ko je šlo za vprašanje spreminjanja Zakona o RTV Slovenija, drugič pa nedavno ob obravnavi takoimenovane novinarske peticije, ko je en del opozicije izpostavljal to, da se sliši Radio Ognjišče po skoraj celotni Sloveniji kot en moteč element, da jih grozno moti, da se to sliši. Lepo vas prosim in mi govorimo o medkulturnem dialogu. Prvi in temeljni pogoj je, da je medijski prostor odprt, da je svoboden, da je dialog sploh možen. In take izjave, ki so mimogrede odraz neke zelo hude nestrpnosti in štejejo v področje tudi širšega pojmovanja sovražnega govora. Take izjave temu parlamentu zagotovo niso v čast. Pričajo pa o nekem stanju duha, ki ga je mogoče preiti šele skozi nekaj časa. In to sem imel v mislih, ko sem dejal, da bi bilo dobro, da bi to priložnost, ko bomo navzven spregovorili o tistih temah, ki sem jih naštel in so namenjene temu srečanju, izkoristili tudi za to, da ta medkulturni dialog posvojimo in ga nadaljujemo kasneje sami pri sebi. Razen, seveda, če je koga v Sloveniji strah odkrite in svobodne javne besede, potem naj pa to pove brez sprenevedanja.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. No, marsikaj je bilo govorjenega, pa malo vsebinskega povedanega o tem, kaj naj bi v okviru medkulturnega dialoga na srečanju odborov za kulturo nacionalnih parlamentov držav članic Evropske unije pravzaprav počeli. Imela sem to srečo, da sem bila kot predsednica Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti na srečanju takih odborov v Berlinu, kjer sem ugotovila, kaj pravzaprav pomeni organizirati tako razpravo na ravni Evropske unije. To pomeni, odpirati pomembna vprašanja, o katerih naj razpravljajo nacionalni parlamenti z nekim skupnim pogledom o tem, katere teme so v evropskem prostoru relevantne. In tu se zdaj začne moj problem. Namreč, ko sem poslušala razpravo ali predstavitev mnenja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in zdajle predsednika Odbora za kulturo, šolstvo in šport, moram reči, da je oboje v velikem navzkrižju s tistim, kar je zapisano v tem dokumentu, ki smo ga dobili kot osnovo za razpravo. Namreč, če pogledamo, kaj je v zvezi z vsebinskimi izhodišči za razpravo napisano, ni nič od tega, o čemer je govoril tisti pred mano. Gre namreč za to, da taka razprava ni namenjena razkrivanju in razčiščevanju nacionalnih travm, o katerih je bilo tu govora, ker to lahko storimo sami s sabo. Ampak videti je, da nekateri tega nikoli ne bodo zmogli. Zaradi tega, ker ne zmorejo dialoga, ker ne zmorejo slišati, poslušati in tudi razumeti drugega, v tem je težava. Če smo se te teme oprijeli, medkulturnega dialoga namreč, oprijeli zato, da bi se pred Evropo pohvalili, kako smo sprejeli Zakon o romski skupnosti in Zakon o verski svobodi, potem smo se zadeve lotili z napačnega izhodišča že zaradi tega, ker se bojimo razpravljati o romski problematiki. Potem, ko je Odbor za kulturo, šolstvo in šport opravil razpravo o izhodiščih, seveda ne na posebno željo in pravočasnost s strani predsednika, ampak je to bilo treba naknadno narediti - toliko glede zavzetosti za razpravljanje o tej temi - torej potem, ko smo to naknadno naredili, se je na odboru pokazalo ravno to, da namreč ne zmoremo razpravljati stališča tistih ciljev, ki so tukaj zapisani. Promovirati medkulturni dialog kot proces, v katerem lahko vsi državljani Evrope prispevajo k bolj odprtemu in bolj kompleksnemu skupnemu prostoru. Skupnemu evropskemu prostoru, ne razčiščevanju travm, kot rečeno. Ker mislim, da smo spravna dejanja, opravičila in vse to v tej državi na simbolni ravni naredili. Če pa nekateri tega ne morejo sprejeti in tega ne uvidijo, je potem to njihov problem. Nobena stvar ne bo pomagala, da bi to uvideli. In poglejte, gre tukaj za možnost pridobiti znotraj raznolike in dinamične skupnosti v Evropi in tudi po svetu, pač ta medkulturni dialog kot vrednoto, dvigniti zavest prebivalcev Evropske unije, prispevati. Poudarjati prispevek različnih kultur in spodbuditi čim bolj aktivno vlogo parlamentov pri medkulturnem dialogu. To ste zapisali v ciljih. Nič od tega, o čemer ste prej govorili, gospod Grims, niste tukaj v ciljih v razpravi in v sprejetem dokumentu zapisali. In sedaj k tistemu, o čemer je tudi bilo govora kot o veliki vrednoti, k jeziku. Poglejte! To, kar imamo tukaj, o jeziku zapisano, o jeziku kot vrednoti, je v bistvu zapisano zelo pristransko in v bistvu o jeziku kot problemu, s katerim so stroški, ne o jeziku kot vrednoti. To ni. Ko o jezikovni problematiki govorite, nič zapisanega o tem, da je pravzaprav treba ločevati med manjšinskimi in regionalnimi jeziki na eni strani in med jeziki, ki so uradni jeziki držav članic Evropske unije, pa je število govorcev majhno. Rešitve, ki jih imate tukaj notri zapisane, so take, da ne zdržijo kritike. Ko so prihajali strokovnjaki v Slovenijo in so se na področju izobraževanja lotevali nekaterih tem, so - oprostite o slovenščini govorili kot o regionalnem jeziku. In kaj bomo mi storili za to, da bi tisti, ki bodo prišli k nam, spoznali, da je slovenščina uradni jezik te države, ki mi zagotavlja, da se lahko na vse evropske institucije obračam s slovenščino? Dobila sem sedaj v roke dokument, ki govori o tem, kakšna naj bodo sporočila, s katerimi se obračamo, kako naj bodo oblikovana. V 11. členu teh navodil piše v drugem odstavku, da se samo poročila visoke protokolarne narave, ki jih piše predsednik Državnega zbora, pišejo v slovenščini in zraven doda prevod v tujem jeziku. Vsi drugi, recimo, če jaz komuniciram kot predsednica nekega delovnega telesa s katerokoli inštitucijo v Evropski uniji, bi morala z njo komunicirati samo v tujem jeziku. Toliko glede te velike skrbi za jezik. Me prav zanima, kako bodo upoštevana pravila o rabi jezika v času predsedovanja. Samo naj kdo pomisli, kaj delamo s tem znamenitim sloganom "I feel Slovenia", ki je bil menda napravljen za pridobivanje in oglaševanje v tujini. Saj ga na vsakem koraku brez slovenskega prevoda tu v Sloveniji beremo in ne upoštevamo Zakona o javni rabi slovenščine. Se lahko nekateri smejijo zaradi tega, ker je bil, ne zameriti, namen v zvezi s tem bistveno drugačne narave, kot pa ga tukaj hočete zdaj za lase privlečenega prikazati samo kot mašilo in samo kot prvo stvar. V resnici pa prikrivate resnične namene, ki jih hočete tu doseči. V tem dokumentu ni nikjer zapisanega temeljnega problema v zvezi z jezikom. To, da poleg jezikov obstajajo različne pisave, ki nas v Evropski uniji tako omejujejo, da izgubljamo podobo svojih priimkov in imen. To so resnični problemi. Kaj bo Slovenija v tem ponudila? To, da je največja poslanska skupina dala za obravnavo na delovnem telesu dopis, ki ni bil v slovenskem pravopisu zapisan. In ko sem na to opozorila, niso poskrbeli za ustrezen prepis. To so resnični problemi. Če se jih hočemo lotevati kot sobivanje različnih jezikov in različnih kultur na kultiviran, spoštljiv in dostojanstven način. Ne pa, da bomo dobili prostor za razreševanje različnih travm. Mimogrede, na Dan človekovih pravic sem govorila s tistimi v državi, ki mislijo in za katere tudi jaz mislim, da so jim v tej državi kratene pravice. Nekateri so bili v Cankarjevem domu, nekateri pa smo bili pred njim in razpravljali z izbrisanimi. Hvala.
Hvala lepa. Ja, prosim, mag. Grims. Imate repliko.
Čisto na kratko. Zdaj tole tretjič ponavljam. Gospa Potrata, če bi res prisluhnili mojim besedam, bi bili že seznanjeni s tem. Govoril sem o dveh stvareh. Eno je tisto, kar je namenjeno našemu srečanju in je zajeto v tem dokumentu. Za ta dokument ste glasovali tudi vi in imeli ste vso možnost, da ga amandmirate, če ste ocenili, da je kje kaj pomanjkljivo. Glede slovenščine in glede uporabe jezikov je seveda orisan problem. Kako bomo pa to predstavili in kako bomo to znali zagovarjati navzven, je pa odvisno od nas samih. Sam osebno sem trdno na stališču, da mora biti slovenščina enakopravni jezik vsem tujim v Evropski uniji in da jim mora biti zagotovljen, torej vsem jezikom popolnoma enak pristop in enake možnosti. To je tudi eden naših vitalnih interesov in k temu smo zavezani in v to sem trdno prepričan, vsi. Drugo pa je, da iz medkulturnega dialoga nisem želel, da nastane enkraten dogodek. Ampak sem povedal, da bi bilo dobro, da bi ta proces, ki ga sprožamo s tem srečanjem, vsi posvojili in nadaljevali sami pri sebi, znotraj Slovenije. Znotraj naših meja. Se pravi z dialogom med posamezniki in med posameznimi skupinami, ker sem zelo točno definiral. In, če pač tega ne želite razumeti, potem ste na nek način samo pritrdili tisti moji temeljni razpravi, da je medkulturni dialog znotraj Slovenije še kako potreben. Prvi pogoj pa je, da eden drugemu pozorno prisluhnemo.
Besedo ima gospod Anton Anderlič. Prosim. Izvolite.
Seznam je drugačen. Zato sem, da ne bi spregledali gospoda Cvikla, bi se jezil najbrž, če.
Jaz sem poskušal vam ustreči in vam dati besedo.
OK. Ko govorimo o tej točki dnevnega reda, je vendarle nek čuden priokus prisoten. Namreč mi imamo naslov te točke "Informacija o dejavnostih Državnega zbora Republike Slovenije v času predsedovanja Republike Slovenije Svetu Evropske unije". Ne razumem, čeprav sem nekajkrat opozarjal na to, zakaj nima Državni zbor program aktivnosti v času predsedovanja Republike Slovenije. Vlada ga ima, ga bomo obravnavali še ta teden. Mi pa imamo neko informacijo. Mi smo sami sebi odrezali aktivno vlogo v tem procesu. Predsedovanje je nedvomno prilika, da se oblikujejo različne politike s pomočjo tiste države, ki predseduje in to na različnih nivojih. Vlada ima svojo težo, svoje obveznosti, svoj program, druge inštitucije prav tako. Ne razumem, kako to, da ga Državni zbor nima. Jaz verjamem, da bo program srečanj, ki jih bodo organizirali določeni odbori v Državnem zboru, bogat, vsebinsko pester. Da pa se ustvarja nek vtis, da je Državni zbor vendarle samo privesek Vlade. Ko govorim o področju, ki ga, verjemite mi, kar solidno poznam, o evropski varnostni in obrambni politiki, se bojim, da bo v prihodnje ravno tako, kot je to sedaj, da preko Vlade in vodstva Državnega zbora poslanci sploh ne dobimo gradiva, kjer so izhodišča za oblikovanje stališč na področju angažiranja sil za hitro odzivanje ali pa, če hočete na področju programa evropske obrambne politike. V časopisju preberemo, kako je "fajn", če v času predsedovanja Evropski uniji ne bi bili prisotni s 15-imi vojaki v Čadu, brez da bi imeli kakršnakoli izhodišča za to na Odboru za Evropske zadeve, na Odboru za zunanjo politiko ali bog ne daj, da ne bi slučajno Odbor za obrambo in drugi poslanci se s tem seznanili. Kako bomo potem mi drugo leto sooblikovali to evropsko obrambno in varnostno politiko? Ta Državni zbor, poslanci, tisti, ki smo v verigi, vsaj naj bi po Zakonu o sodelovanju med Vlado in Državnim zborom dajali vsaj mnenja, bili seznanjeni s stvarmi, ko pa je dejavnost drugačna. Ampak danes so govorili gospodje o figah v žepu in tako naprej. Ampak, ko sem jaz dobil neko povabilo, vloga nacionalnih parlamentov v procesih odločanja v Evropski uniji, in sem šel gledati to informacijo o dejavnosti, sem se zgrozil. In tukaj ne gre za figo v žepu, za spodrsljaj, ampak gre za zavestno ignoriranje parlamenta, v katerem bi morali spregovoriti o vlogi nacionalnih parlamentov v procesih odločanja v Evropski uniji. Pustimo ob strani, da je v stališčih Vlada, preden se je Evropska pogodba verificirala oziroma podpisala, da je imela Vlada v stališčih, da naj parlament se potisne vstran in da naj ne ima te aktivnejše vloge v procesih odločanja v Evropski uniji, to je bilo stališče Vlade. Hvala bogu, so Nizozemci in drugi predstavniki bili zelo glasni in so v to pogodbo zapisali, da je še kako potrebno, da nacionalni parlamenti dobijo večjo težo. In pričakoval sem, da bomo v okviru tega spregovorili tudi v času našega predsedovanja, v obdobju, ko bomo konec koncev tudi predsedovali in ratificirali to pogodbo v Državnem zboru. Ampak, kaj se je zgodilo? Neki zasebni inštitut v Ljubljani organizira 11. januarja pod pokroviteljstvom predsednika Državnega zbora in ga sprašujem, kako je to mogoče, da Državni zbor pa v to ni vključen, zasebni inštitut organizira pod pokroviteljstvom predsednika Državnega zbora konferenco, "Nacionalni parlamenti - enakovredni partnerji v procesih odločanja v Evropski uniji". Sodelujoči: predsednik Bundestaga, torej prvi v predsedovanju iz trojke, predsednik skupščine Republike Portugalske - drugi, v trojki in četrti, podpredsednik francoske nacionalne skupščine, ki bo naslednja predsedovala, ampak to gremo mi kot poslanci lahko samo kot, če nas pripustijo na to konferenco v Hotel Lev. Namesto, da bi ti gospodje spregovorili poslancem, se mi pogovorili med seboj in bi gospod predsednik parlamenta bil častni, ne častni predsednik, on bi bil lahko aktivni predsednik tega gremija, ki bi se tukaj sestal. Torej, če boste slučajno imeli čas, in če boste pripuščeni na okroglo mizo zasebnega instituta, kateremu predseduje predsednik sveta ali podpredsednik SDS, katerega član tega sveta je minister iz SDS, katerega član je državni sekretar iz SDS zadolžen za proslave, ker govorimo tukaj o dialogu, v katerem upravnem odboru je naslednji minister dr. Žiga Turk, itn. In boste videli, da je to, pravzaprav ne bom rekel vladni, ampak strankarski institut, ki je uzurpiral, dobesedno uzurpiral predsednike parlamentov, ki naj bi bili za čas predsedovanja v Državnem zboru in se z nami pogovarjali in razpravljali o vlogi nacionalnih parlamentov, ampak tega ne najdete v informaciji. Zato, gospod predsednik Odbora za Evropske zadeve, sem že tam razpravljal na tisti skupni seji, da to ne bi smela biti informacija, ampak program aktivnosti. Torej, če je temu tako, potem je najbolje, gospa Uhanova, da tole konferenco organizirate na kmetijskem institutu v Mariboru, pa naredite zasebni institut, povabite vse tiste, ki so zainteresirani. Hecam se, seveda [[...]]Ampak mene kot parlamentarca, kot tistega, ki se zavzemam za to, da bi nacionalni parlamenti, ki na nek način oblikujejo tiste specifične politike, ki bi jih naj zagovarjali tudi v evropskem parlamentu in ki naj bi se konec koncev odražala ta stališča v stališčih vlade, ki jih zastopa na ministrskem svetu ali na svetu Evropske unije na vrhu, da bi se to zrcalilo preko teh stališč. Ampak čim mi pristanemo na to, da smo privesek Vladi, da se niti sami, ob nešteto opozorilih, da dajmo narediti program veh aktivnostih in aktivno o tem sodelovati, da se zadovoljimo z informacijo. Ni prav. Obravnavamo pa program Vlade čez tri dni, če sem prav videl, izredna seja Državnega zbora naj bi bila v četrtek in petek, če se ne motim. Tako da, verjamem, da bo predsedovanje uspešno, da bodo tudi v Državnem zboru vsebinsko bogata srečanja. Da pa bomo verjetno morali in to nima nobene zveze s tem, ali jaz podpiram to vlado v njihovih aktivnostih, da bo čim bolj uspešno opravljala vse tisto, kar je treba opraviti v času predsedovanja. Jaz jo podpiram, v tem smislu, da to kvalitetno opravi in tako naprej. Žal pa mi je, da zamujamo neke priložnosti kot parlament. Da bi sooblikovali politike, ki naj bi se zrcalile v stališčih, ki bi jih prediskutirali skupaj z vlado takrat, ko gre z določenim stališčem na zasedanje, ali posameznih ministrov ali ko gre za zasedanje na vrhu, ko se predsedniki vlad srečujejo in sprejemajo končna, ali stališča in ukrepe, ki zadenejo vse državljanke in državljane vsake države te Evropske unije.
Prosim. Gospod [[...]]ja, repliko?
Ja, omenil me je, kot predsednika odbora [[...]]
ja, to pa res. Samo nič [[...]]zelo pozitivno.
Saj ne bo [[...]]ne, ne, seveda jaz hočem samo povedati, da v zvezi s postopkom, kako zadeva teče, sam kot predsednik odbora nisem bil nikoli konzultiran, niti naš odbor, niti nisem bil povabljen na kakršenkoli posvet, to je bila odločitev Kolegija predsednika Državnega zbora ali ne vem koga, se pravi vodstva Državnega zbora. In na to enostavno nismo mogli vplivati. Samo toliko. Tudi za dogodke, ki se bodo odvijali tu, mi pravzaprav uradno ne vemo nič. Slišim, da ta teden pride predsednik Evropskega parlamenta. Naš odbor o tem ni bil obveščen.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Mitja Slavinec.
Hvala lepa za besedo. Saj ne morem drugače, kot da ne nadaljujem v tem duhu, v duhu mojega predgovornika, v duhu predsednika Odbora za zadeve Evropske unije in tudi sam ponovno ugotovim, da se vlada res do Državnega zbora in do odborov v Državnem zboru obnaša kot nebodigatreba, kot da je Državni zbor nek privesek. To nenazadnje lahko vidimo tudi na drugih področjih, saj ko predlagana zakonodaja v Državni zbor pride, potem jo je treba z glasovalnim strojem spraviti skozi. Včasih se seveda na osnovi veta Državnega sveta to ne posreči, ampak žal so ti primeri preveč redki. Zakaj tudi sam dobivam tak občutek? Vlada je za predsedovanje zaposlila armado ljudi, ki pripravljajo, ki bodo tudi zagotovili, da bo to predsedovanje po eni strani uspešno in upam, da po drugi strani tudi takšno, da bo Slovenija od njega imela koristi. V Državnem zboru, ne samo, da lahko čutimo neprimeren odnos s strani Vlade, ampak tudi mačehovski odnos s strani vodstva Državnega zbora. Odbor za zadeve Evropske unije pripravlja daleč največji parlamentarni dogodek v Sloveniji do sedaj, to je srečanje vseh nacionalnih, delegacij nacionalnih parlamentov COSAC z enako ali pa celo oslabljeno ekipo kot sicer. Niti ene dodatne moči niso odobrili. To je samo en primer, kjer se kaže tudi na to, da znotraj hiše, znotraj Državnega zbora odgovorni nimajo ali posluha ali pa mogoče pregleda ali pa tudi ne razumejo, da se ne bo vse dogajalo na nivoju predsednikov državnih zborov, ampak so tukaj tudi odbori, so tukaj tudi tista telesa, ki bodo pripravljala s svojimi strokovnimi službami vsebinsko in pa tudi organizacijsko dogodke, na katere bodo prihajali parlamentarci v času predsedovanja. Zaradi tega naj sklenem z oceno, jaz si želim, da bo Slovenija od tega predsedovanja dobila čim več, da ne bomo bolj papeški od papeža pri vodenju predsedovanja in da bo Odbor za zadeve Evropske unije in pa parlament kot celoten, zastavljen program lahko uspešno izpeljal. Zavedam se pa in poudarjam, da pa bo tudi zaradi kadrovskega primanjkljaja v to treba vložiti ogromno energije in dela. Hvala.
Hvala lepa. In še gospod mag. Cvikl. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik oziroma predsedujoči, čeprav bi želel, da bi bil predsednik, ker potem verjamem, da bi danes pod točko, ki se imenuje informacija o dejavnosti Državnega zbora Republike Slovenije res delovali tako, kot piše v naslovu programa slovenskega predsedovanja kot sinergija v Sloveniji za Evropo. Ampak prisotnost poslancev v tej dvorani in pa razprave, ki jih imamo, predvsem pa dejstvo, da mi danes, v torek, obravnavamo informacijo o dejavnosti Državnega zbora, nismo pa uspeli oziroma se vodstvo Državnega zbora ni uspelo uskladiti z Vlado Republike Slovenije, da bi nam posredovala za današnjo sejo, ne za petkovo izredno sejo, program slovenskega predsedovanja in včeraj je prišlo gradivo in ta program slovenskega predsedovanja ima datum 28. november 2007. 28. novembra 2007 je Vlada sprejela očitno program slovenskega predsedovanja Svetu EU, ki se imenuje SI, kot slovensko, Slovenija-nergija za Evropo, upam, da to ni slovenska negacija za Evropo, ampak je res slovenska energija za Evropo, ampak gospodje, če mi hočemo kot Slovenija skupaj dobro predsedovati, potem bodite vse vključujoči. To pomeni, da bi na današnji seji morali skupno obravnavati, kaj Vlada meni, da je njen program in kako se bo v ta program vključeval Državni zbor. V Državnem zboru zaradi velikih naporov predsednika Odbora za zadeve Evropske unije in tudi deloma Odbora za zunanjo politiko ter nekaterih članov, smo se v zadnjih kar nekaj mesecev ukvarjali s tem, katere aktivnosti bomo pripravili. Ampak, če zdaj ta program pogledamo in program slovenskega predsedovanja, ne vem ali tukaj obstaja dovolj notranje sinergije. In naj to komentiram s tekstom, ki ga je 3. decembra na tako imenovani že zdaj tradicionalni konferenci pred vsakim predsedovanjem izvedel center za mednarodno dejavnost Fakultete za družbene vede, ki ni v narekovaju zasebni zavod. Jaz ocenjujem, da nisem povsem prepričan ali smo mi z našimi dejavnostmi v oporeko ali v podporo programu slovenskega predsedovanja. Predsednik Vlade naj bi v petek govoril, da so glavne teme praznovanje in dogovor o novi pogodbi, s čimer se je zaključilo leto 2007, da bo leto 2008 leto, kjer naj bi oblikovali novi temelj z novimi izzivi in potem gremo na neke prioritete, ratifikacijski proces Lizbonske pogodbe je prioriteta predsedovanja, energetsko podnebni paket je prioriteta predvsem zato, ker predpostavljam, da sedaj po relativnem uspehu na Baliju je to celo možno, lizbonska strategija v smislu nekega pravočasnega sprejetja integriranih smernic, širitev in evropska sosedska politika, predvsem povezano s težavami ali napori za krepitev evropske perspektive držav zahodnega Balkana, medkulturni dialog, potem se pa konča oziroma se diskutira o detajlih. Ne vem, če to primerjam s tem kar nam pravijo ostale države, te pravijo ja, Evropa bi morala nadaljevati z, jaz to imenujem, poglabljanjem notranjih odnosov in med poglabljanje odnosov spada tudi vloga nacionalnih parlamentov v procesu odločanja Evropske unije, ampak o tem ne bomo, kot je povedal kolega Anderlič, razpravljali v Državnem zboru, o tem bo razpravo organiziral zasebni zavod, predpostavljam, da bo za to tudi financiral, dr. Jožeta Pučnika za razvoj demokratične misli, kjer v glavnem v svetu zavoda vidim tistega, ki bo tudi glavni gostitelj na tej konferenci, to je pa eden od evropskih poslancev. Ali je to res samo sinergija znotraj Slovenske demokratske stranke zato, da se uporabi predsedovanje Svetu Evropske unije kot način notranjega spopada, eni pravijo, na desnici? Bojim se, da ne izkoriščamo vsi v Sloveniji v polni meri predsedovanja Evropski uniji za to, da bi pokazali, da smo kot Slovenija to sposobni dobro, koordinirano voditi, ampak da je to postalo skoraj strankarsko prestižno vprašanje. Da ne govorim, da je to postalo vprašanje, kjer Državni zbor Republike Slovenije konkurira zasebnemu zavodu. In to, da ta teden na dveh različnih sejah, pri dveh različnih točkah razpravljamo o isti zadevi, je dokaz tega. Zato obžalujem, da vodstvo Državnega zbora ni naredilo napora, da bi se to uskladilo. Hvala.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Prijava teče. Vsak razpravljavec ima na voljo 5 minut. Besedo ima gospod mag. Grims.
Hvala. Danes je bilo veliko izrečenega, ampak tole na koncu, češ da gre za prisvajanje, je pa res zanimivo. Zlasti v luči razprave enega od njegovih poslanskih kolegov, ki je zelo vzneseno govoril o Mediteranski univerzi, kjer je pravzaprav skoraj vse zasluge za to, da te stvari tečejo, pripisal samemu sebi. Zdaj pa, da vsem hkrati odgovorim, mi dovolite samo, da preberem SMS, pa še eno okoliščino moram prej pojasniti. On je povedal, ko je govoril o Mediteranski univerzi, da se je ta proces začel septembra 2006. Tale SMS, ki ga bom prebral, je pa iz konca februarja 2006 in je namenjen Dimitriju Ruplu, pa naj ga preberem: "Sem na vrhu parlamentarne skupščine Nata v Bruslju. Vodja delegacije Nemčije, sicer pripadnik CDU, mi je po pogovoru z Berlinom, govoril je osebno s kanclerko, zagotovil polno podporo Nemčije za sedež Mediteranske univerze v Sloveniji. Lep pozdrav, Branko Grims." Namreč, plod katerekoli uspešno izvedene akcije je seveda plod lobiranja različnih skupin, različnih posameznikov in zato, kadarkoli si nekdo sam poskuša nekaj pripisati, je potem ponavadi kakšen problem. Tole, kar sem povedal, sem povedal samo zato, da bo jasno, da si za nekatere cilje prizadevamo vsi, morda delamo celo napako, ker tega ves čas ne obešamo na veliki zvon. Ampak samo, če bomo vsi vlekli v isto smer, potem nek uspeh zanesljivo bo. Ta podpora Nemčije pa je bila, zato da je postal ta projekt uresničljiv, v resnici izjemnega pomena. In je pač plod dogovora, ker smo nekatere stvari mi njim omogočili, tam niti nismo imeli posebnega drugega interesa. Šlo je za nek položaj v parlamentarni skupščini Nata, za dogovor kaj želimo, pa sem posebno predlagal podporo pri uveljavitvi mediteranske univerze. In to so nam zagotovili, še enkrat povem, direktno po pogovoru z vodstvom Vlade. In to besedo so Nemci tudi držali. Tako, da če bo ta projekt uresničen, prosim upoštevajte, da si je zanj prizadevalo mnogo ljudi in to na različnih nivojih. Prav bi bilo, če bi vse stvari peljali na ta način, žal pa današnja razprava in predvsem tudi tisto, kar je bilo izrečeno takrat, ko je bila izpostavljena zaupnica predsedniku Vlade in vezana na vodenje Evropske unije, temu ni bilo tako. Takrat so, še enkrat povem, nekateri zelo jasno in zelo nedvoumno predlagali, da se Slovenija temu kar odpove, da to prepusti naslednji državi, češ, da nismo zreli. Nekaj takšnega sem tudi danes zasledil v enih dveh razpravah. Osebno mislim, da je to zelo napačno razmišljanje. Gre za našo skupno odgovornost pred zgodovino, gre za to, da znamo stvari navzven peljati enotno. Že sosedje Hrvati so nam pri tem za velik zgled. To je treba reči. Drugo pa je tisto, kar sem povedal tudi že prej, da bi bilo dobro, da te stvari ne ostanejo samo kot enkraten dogodek, sam po sebi za vselej, ampak da recimo, ko bomo enkrat končali s temi ključnimi temi in ko bomo opravili srečanje o medkulturnem dialogu, s tem procesom, kajti medkulturni dialog je proces, nadaljujemo tudi sami pri sebi. Naj končam s tistim, kjer sem prej začel. Dobro bi bilo, za začetek, če eden drugemu pozorno prisluhnemo in se tudi med seboj odkrito pogovarjamo in spoštujemo.
Hvala lepa. Žal ne morem na tem mestu, kot član te delegacije odgovarjati, vendar bi vam povedal zelo interesantne reči, tudi te, o katerih ste vi govorili in tudi o tem, s koliko ljudmi je bilo govora. Lahko vam povem samo to, da meseca maja sem se predsedniku Pötteringu, sedanjemu, Pötteringu, za to njegovo dejavnost za Mediteransko univerzo v Sloveniji, v Rimu osebno zahvalil v imenu delegacije iz Slovenije. Ob enem pa ne bi tukaj, tudi še enkrat poudaril to, kar je prav gospod Pavliha rad povedal, da predsednik Vlade je tej naši prvi pobudi prisluhnil - predsednik Vlade Republike Slovenije. Tako, da bo jasno. Nadaljujemo. Gospod Anton Anderlič imate besedo.
Pravzaprav ne vem, komu bi to vprašanje naslovil, glede na to, da je gospod Kokalj, predsednik Odbora za evropske zadeve nesporno jasno povedal, da tukaj ene resne koordinacije ali enega resnega skupnega dogovora, kaj bo počel ta Državni zbor pol leta ni. Jaz verjamem in vsaka čast vsem tistim, ki na mnogih področjih te stvari pripravljajo. Ampak, jaz bi vendarle rad razčistil, kako je zdaj s tem srečanjem o vlogi nacionalnih parlamentov v procesih odločanja v Evropski uniji. Ali bo Državni zbor kakorkoli vključen v te stvari, ali bomo o tem razpravljali s kolegi predsedniki parlamentov tako Portugalske kot tudi tistih drugih, ki sem jih prej navedel, lahko v Državnem zboru, slišal sem, da celo predsednik evropskega parlamenta pride sem, ali je to nekaj, kar naj si vsak po svoje razlaga stvari, kot sem rekel, jaz podpiram vse inštitute zasebne, javne in tiste, ki se ukvarjajo s kakršnokoli dejavnostjo, ki prispevajo k širitvi demokratične kulture medkulturnega dialoga ali karkoli že bi temu rekli. Ampak, verjemite mi, da si zelo težko razlagam, da bodo 11. januarja v Sloveniji predsednik Bundestaga, predsednik skupščine Republike Portugalske, podpredsednik francoske nacionalne skupščine, podpredsednik evropskega parlamenta in da parlamentarci ne bomo imeli prilike z njimi spregovoriti o tako pomembni temi kot je na dnevnem redu, je pa to srečanje pod pokroviteljstvom predsednika Državnega zbora, častni pokrovitelj konference je predsednik Državnega zbora. In še enkrat ponavljam, jaz sem neštetokrat postavil vprašanje ali mi pripravljamo nek program in ali to kar bo v celoti program, jaz sem vsaj tako razumel, tako kot imajo to tudi druge države, drugi parlamenti, o tem sem se zagotovo seznanil vsaj v petih, šestih primerih do zdaj, da imajo aktivnosti, ki jih izvajajo v nacionalnem parlamentu, imajo aktivnosti, ki jih izvajajo delovna telesa v nacionalnem parlamentu, so aktivnosti, ki jih opravljajo predsedniki nacionalnih parlamentov skupaj s svojimi kolegi, so aktivnosti, ki se jih opravlja skupaj z evropskim parlamentom in še in še in mi tega programa nimamo. Torej, sprašujem predsednika Državnega zbora ali moramo mi iti na strankarski sestanek zasebnega inštituta, da bomo lahko o vlogi nacionalnih parlamentov z našimi kolegi, ker konec koncev gre za trojko plus Francija, ki bo naslednja na vrsti? Meni je žal, da moram stalno ponavljati te stvari, ampak ne dobim nikakršnega odgovora. Že prej sem rekel, da mi je žal, da Vlada ima program, mi ga obravnavamo, mi smo pa privesek z informacijo o dejavnosti, kar zame ni ustrezno ravnotežje. In sprašujem še ali bo v bodoče mogoče dobiti od Vlade S zadeve, vsi veste o čem govorim? Govorim o evropskih zadevah, ki so pač vezane na posamezno področje, brez da bi to nekdo preprečeval. Jaz sem pogledal zakon, poslovnik, navodila, ki jih je sprejel Kolegij oziroma generalni sekretar, ampak ne dogaja se to tako. Ilustriral sem prej s primerom izpred enega meseca, izhodišča za zasedanje v Bruslju na vrhu zunanjih ministrov in obrambnih ministrov, kjer se je razpravljalo o Čadu, pa še o nekaterih drugih stvareh, mi teh informacij nismo dobili. Da pa bi bil absurd večji, dobili smo pa to S zadevo kot poročilo in se seznanite s poročilom. Ampak tako kot piše na našem portalu, bi mi morali biti seznanjeni z vsemi S zadevami in tudi poročili. Tega do sedaj ni. In resnično vljudno sprašujem ali bo v prihodnjega pol leta to kaj drugače?
Hvala. Ko sem zamenjal gospoda Klavora, sem slišal kar nekaj očitkov o slabem pretoku informacij. Moram reči, gospod Anderlič, da če bi se vi bolj udeleževali sestankov s predsedniki oziroma z vodji delovnih teles, ki smo jih imeli v tekočem letu od pomladi naprej in tudi sicer bolj sodelovali, bi bili tekoče informirani. Tudi vsi metri gradiv so šli na vse poslanske skupine in ste informirani točno tudi o srečanjih v Bruslju, v kolikor mi posedujemo informacijo. O srečanju v Bruslju, ko skupaj organizirajo tudi naši odbori z evropskimi odbori, še nimamo določenih vsebin in o njih vas še ne moremo informirati, ker jih tudi nihče od nas še ne ve, ker se še usklajujejo. O drugih stvareh pa mislim, da so bile informacije dobre, za dodatno informacijo pa seveda je današnja razprava z vsem gradivom, ki vam je bilo posredovano na podlagi tistih predlogov, ki so jih delovna telesa sama pripravila.
Proceduralno.
Proceduralni predlog. Izvolite.
Predlagal sem vam že prej, da pojasnite, kako naj to informacijo iz 17.12. razumem? Ali jo naj razumem kot poslanec Državnega zbora v okviru dejavnosti, ki jih opravlja Državni zbor, bo tudi srečanje s predsedniki, ki sem jih prej prebral pod vašim častnim pokroviteljstvom te konference, ali bo tudi kakšno srečanje v Državnem zboru ali bomo vsi morali iti v Hotel Lev na konferenco, ki jo organizira zasebni inštitut? To sem vprašal in to je tisto, kar je moj proceduralni predlog, da pojasnite, na kakšen način bo Državni zbor vključen v ta dogodek.
Dogodek januarja organizira zasebni inštitut, kjer tudi jaz sodelujem kot France Cukjati in ne kot Državni zbor. Obenem pa bomo izkoristili tudi bilateralno srečanje s predsedniki nekaterih parlamentov. Še kaj? V četrtek - morda še to, če se bo novo vprašanje pojavilo, kako v četrtek - bo tukaj, v tem prostoru srečanje z mladino in z javnostjo, kjer bodo predsedniki vseh poslanskih skupin oziroma vodje poslanskih skupin Evropskega parlamenta, vključno s Poetteringom. To je pa organizacija Evropskega parlamenta, in obenem bomo imeli tudi srečanje s kolegijem oziroma oba kolegija, Kolegij Evropskega parlamenta in Kolegij Državnega zbora bosta imela dopoldne najprej srečanje, potem bo pa tu javna razprava, kjer bodo ta prostor zasedli študentje. Mislim, da nekatere teh stvari tečejo tudi mimo našega programa, Državnega zbora. Veliko je srečanj v Sloveniji, nekatera so pač taka, ki ne zadevajo neposredno Državnega zbora kot institucije poslancev. Mi bomo v četrtek prostor samo dodelili oziroma omogočili to srečanje s slovensko javnostjo, s slovensko mladino, s študenti; bo pa tudi prenos, kot sem slišal. Toliko. Oprostite, da sem vam vzel čas, sicer ga je še dovolj. Gospod Presečnik, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana kolegica in kolegi! Že zadnjič sem na Odboru za evropske zadeve malo kritično diskutiral o nekaterih izgubljenih, zamujenih, oprostite, priložnostih. In zdaj po vsem tem, po današnji razpravi in po tem, kar ste zdajle, gospod predsednik, tudi nakazali, še enkrat ponavljam, da je zamujena priložnost, da, na primer, predsednik Evropskega parlamenta nagovori poslanke in poslance Državnega zbora. Če se sreča, kar je pozitivno, seveda, s predstavniki mladih in nekaterimi predstavniki civilne družbe, mislim, da bi bilo dobro, če bi se srečali skupaj v tej dvorani na nekem plenarnem zasedanju. Možno, da je bilo kdaj govora o tem tudi na kolegiju, mogoče sem kdaj tudi manjkal na seji kolegija, zato se tega dogovora ali pa tega pojasnila ne spomnim. Tako, da še enkrat ponavljam, da je to ena od zamujenih priložnosti in tudi Odbor za zadeve Evropske unije je zadnjič, mislim, da kot ugotovitev sprejel, da v tem programu tudi ni, kolikor vem aktivnosti predsednika Državnega zbora s celotnim programom, mislim, da bi bilo to resnično in tu dam kolegom, ki razpravljajo v tej smeri, prav. Tudi tako sem razpravljal zadnjič na Odboru za evropske zadeve. Vladni program je jasen, z datumi, z ne vem katerimi podatki vsemi, je cel kup gradiva, medtem ko je pa ta naš del malo omejen in zaradi tega še enkrat ponavljam, da je zamujena priložnost, da gostimo predsednika evropskega parlamenta in tudi vodje, šefe posameznih političnih grupacij, da spregovorijo oziroma da predsednik spregovori poslancem Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Kokalj.
Sam bi želel pojasniti samo že moj prejšnji komentar v zvezi s tem materialom, ki se danes obravnava, gre za informacijo o delu Državnega zbora, povedal sem, da kot predsednik odbora o poteku nisem bil konzultiran, dobro, ne rečem, da bi moral biti, ampak sam smatram, da bi bilo boljše za začetek predsedovanja, če bi bila tudi iz vladne strani, kar sem Vladi večkrat povedal, pa moje stališče ni bilo relevantno, da bi Vlada vseeno prišla pred zaključkom tega leta z dopolnjeno deklaracijo za naslednje leto, predvsem s poudarkom na polletnem predsedovanju, za kar je tudi podlaga v Poslovniku Državnega zbora, v 154.f členu, kjer pravi, da je podlaga za takšno deklaracijo program evropske komisije, ki takrat, ko smo sprejemali letos deklaracijo, pa sploh še ni bil sprejet. Se pravi, mislim, da bi bila tudi današnja razprava v tem smislu lahko bolj vsebinska, ker bi vedeli bolj natančno, kot sem že prej tudi v stališču poslanske skupine omenil, da bi vedeli tudi v parlamentu bolj natančno, katere vsebine po dosjejih, po zakonodajni ravni želi Vlada v času svojega predsedovanja izpostaviti, katere želim mogoče v procesu pripeljati čim dalj in bi lahko tudi lažje pripravili se na predsedovanje s strani tako pristojnih odborov kot tudi s strani parlamenta. To je ena zadeva. Druga zadeva pa mislim, da bi bilo tudi primerno, da parlament sprejme program dela, s tem se jaz popolnoma strinjam, ne pa da sami sebi govorimo o informaciji. Vsekakor jaz sem se udeleževal sestankov, ki jih je organiziral predsednik Državnega zbora, pri tem pa sem vedno povedal, da me moti, da je pristojni Odbor za zadeve Evropske unije, pač enakopraven odbor vsem ostalim. Ko pa gre za obravnavo nekega zakonodajnega akta, pa na koncu koncev vedno ta odbor na koncu mora sprejeti stališče v imenu celotnega Državnega zbora. Tukaj mislim, da je treba to situacijo za naprej razčistiti. Jaz ne bi več polemiziral o tej točki. In tudi danes, sem še enkrat omenil, ne glede na to, da recimo pristojni odbori se ne morejo vtikati v delo predsednika Državnega zbora. To se strinjam. Predsednik Državnega zbora je institucija. Pa vendar bi bilo dobro, da ima Državni zbor informacijo kakšne bodo aktivnosti predsednika Državnega zbora v času predsedovanja, če bodo kakšne. Če pa ne bodo, potem se pa reče, da jih ne bo. Če pa bodo, pa mislim, da ni najbolje, da s tem nismo seznanjeni, seveda pa na to ne moremo vplivati. Kot sem že prej rekel, mislim da bi lahko tukaj se povezali z Vlado v tem zadnjem dejanju, sprejeli dopolnjeno deklaracijo, katere del bi bil tudi program Državnega zbora v času predsedovanja, ampak dobro, sedaj situacija je taka kot je. Jaz sam sicer mislim, da so vsebinsko srečanja predsednikov odborov dobro pripravljena, da so usklajena s prioritetami slovenskega predsedovanja in tudi usklajena s trenutno agendo, ki se pojavlja na nivoju Evropske unije. In tudi mislim, da bo dobro speljana. Edino kar je bila mogoče še želja, da bi poskušali tudi znotraj parlamenta skoncentrirati točke. Mogoče vsaj v to Cosac srečanje, ki edino formalno lahko tudi uradno neke zaključke sprejme in jih tudi predlaga evropskim institucijah. Glede na to, da je vsebina Cosac srečanja odvisna ne samo od nas, ampak tudi od predsedujoče trojke, se to lahko tudi kljub vsemu še zgodi. Tako, da predlagam, da kljub temu, da je informacija, kaj bomo mi predlagali na srečanju odborov za evropske zadeve, je še vedno možno predlagati kakšne, ne vem, sugestije, ki bi pomagale Sloveniji še bolj prepričljivo predsedovati. In v imenu parlamenta izraziti formalno, mogoče določene poudarke, za katere bi menili do maja, da so koristni oziroma dobro bi bilo vedeti za vsebinske spremembe do februarja, do maja je pa čas, da se vnese določene vsebinske poudarke tudi v zaključke. To bi bila z moje strani tudi kot predsednika odbora in kot poslanca Nove Slovenije mogoče dodatna, ena konstruktivna pripomba o tej situaciji, v kateri smo.
Hvala lepa. Gospod Juri.
Nadaljeval bom tam kjer je kolega Kokalj končal. Verjamem, da so sestanki naših odborov vsebinsko dobro pripravljeni. Bojim se pa, da bo izvedba ne temu primerna. Kajti slišali smo nekaj razprav, ki nakazujejo možnost, nevarnost, da bomo zašli v povsem druge vode, kajti nas zanesejo in čustva in strasti. Tako, da se nam zna zgoditi, da se nam bo ponekje tudi zalomilo. Zato sem jaz uvodoma samodejno razpravljal, tudi pozval, da domače zdrahe pustimo doma, jih ne prenesemo na te sestanke. Tako da vstopil sem v to točko danes prepričan, da kaj velike polemike ne bo, da bomo soglasno pritrdili tej informaciji oziroma našemu programu. Odhajam pa s te točke veliko bolj zaskrbljen. Če temu dodamo še poskus privatizacije tudi te zgodbe s konferenco v rokah zasebnega zavoda, zamujeno priložnost, kot je dejal kolega Presečnik, ob prihodu Poetteringa. In nenazadnje, da podamo korektno informacijo glede Evrosredozemske univerze, kjer je veliko govora tudi o zaslugah, dajmo povedati, da je jeseni 2005 v Kairu sprejeta pobuda prišla k nam po zaslugi in prizadevanjih naše delegacije v parlamentarni evromediteranski konferenci. Na poziv pristojnemu ministru Zupanu je bil odgovor dvakrat "njet", tako v Kopru, ko je bila Vlada takrat na obisku, kot tukaj ob poslanskem vprašanju in pobudi, češ da je to preambiciozen projekt. Kasneje, hvala bogu, je prišlo do spoznanja, da je bilo vredno ugrizniti v to jabolko, in je na dodatno pobudo, formalno, kolega Pavlihe tudi Vlada sprejela to pobudo in oblikovala ustrezno strokovno skupino. Glede podpore Nemčije, Poetteringa in tako naprej naj povem, da sta že v Tunisu, še preden se je aktiviral kolega Grims, Borrel in Poettering oba dala naši delegaciji podporo za ta projekt. Tako da je zaslug veliko tukaj in ni treba, da si jih pripisuje samo eden. Jaz bi se zahvalil tudi strokovni skupini, ki jo je vodil državni sekretar Lesjak, ki je pripravila konkretno izvedbo tega. Ampak veliko poti je še pred nami, jaz upam, da z mnogimi prizadevanji, ki se kažejo, seveda smo vsi to akceptirali in veselo podpiramo, bo ta Evromediteranska univerza nastala, upam seveda, tudi v sodelovanju in z vključevanjem že obstoječih univerz, predvsem primorske, pa tudi ljubljanske in mariborske ter sosednje univerze v Trstu, Vidmu in tako naprej. Tako da bo ta projekt res zaživel. Ponavljam še enkrat, po slišanih razpravah določenih kolegov iz koalicije, zlasti SDS, me bolj skrbi, da bo izvedba sicer vsebinsko dobro pripravljenih sestankov napačna in ne bo odgovorila na to, kar vsi pričakujemo, mi in tudi kolegi iz Evropske unije. Hvala.
Hvala. Gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsednik. Predpostavljam torej, da glede na to, kar ste rekli, da potem v tej končni verziji programa, bo častni pokrovitelj konference gospod dr. France Cukjati, Vrhnika in ne predsednik Državnega zbora. To samo v opozorilo, glede na to, kar ste rekli, glede na to kar beremo. Gre za formalna vprašanja, o katerih sem jaz danes komentiral. In to kar mene moti, me moti, da bomo v enem tednu v Državnem zboru imeli dve točki dnevnega reda. Imeli bomo točko dnevnega reda "Program slovenskega predsedovanja Svetu Evropske unije" in imamo točko, za katero jaz, kot nekateri drugi, pogrešam predvsem celovitost. Jaz bi, če že imamo informacijo o dejavnosti Državnega zbora, želel, da bi ta informacija bila celovita, da bi vključila vse aktivnosti, če hočete, vseh, ki smo v državni zbor bili izvoljeni. Med katere gotovo spadajo na primer tudi aktivnosti, ki so se dogajale v pripravi na to ali pa aktivnosti, ki se danes zvečer začnejo v Bruslju, pa se jih iz slovenskega parlamenta zaradi razlogov, o katerih lahko veliko diskutiramo, ne bo udeležil nihče. Skupna seja nekih odborov. Predvsem bi pričakoval, da bi Slovenija imela skupni program. Ne da je to program Vlade, ampak da bi to bil skupni program predsedovanja, ampak nekje od tiste tako imenovane famozne seje o zaupnici je bilo povedano, da tega namena niti ni. Ker, če bi namen bil, potem bi o dokumentu, ki ima datum 28. november, v Sloveniji kdo kaj že vedel zadnjih 19 dni. Pa o tem dokumentu ne ve nihče nič. In dokument se imenuje "Program slovenskega predsedovanja" in naj bi ga sprejela Vlada na svoji 180. redni seji. Predsednik Državnega zbora, jaz ne razumem, če smo mi ta dokument dobili oziroma drugače bom rekel, če je ta dokument bil sprejet 28. novembra 2007, zakaj je 19 dni potoval v Državni zbor. Zakaj, ko ste sklicali sejo Državnega zbora, in toliko verjamem, se usklajujete z Vlado, ali pa vsaj tam neki generalni sekretarji Vlade sedijo, ni bilo ocenjeno, da bi točka dnevnega reda "Aktivnosti Državnega zbora" in točka dnevnega reda "Program slovenskega predsedovanja" bili združeni. Ker, jaz mislim, da bi mi morali izhajati iz prioritet in se pogovarjati ali so prioritete res prave. Mi pa ne vemo, kaj so res cilji predsedovanja, kaj so razlogi in kaj so temeljne vsebine. Ker zame, veste, temeljna vsebina, in zdaj bom citiral samo en citat: "Leto 2008 naj bi bilo leto na novem temelju, z novimi izzivi, kjer naj bi potrdili, da smo v demokraciji živeči narodi zahodne Evrope, kot totalitarnega komunizma osvobojeni narodi iz sredine vzhoda celine, pogumno in pravočasno izkoristili zgodovinski trenutek konca hladne vojne." To piše v nekem programu. To mene spominja na leto 1948. Leta 1948 in leta 1951 in tako naprej, so nekateri narodi se malo umikali iz tega, kar nekateri imenujete totalitarni komunizem. Leta 1956 so pa na Madžarskem imeli revolucijo in kontra-revolucijo. In leto 2008 seveda ni leto, ker ko Slovenija predseduje je pač nov temelj, nov izziv. Imam problem, če je edini cilj ali pa prvi cilj uspeha ratifikacijskega procesa Lizbonske pogodbe kot prioriteta našega predsedovanja - ali to zdaj pomeni, da vse, kar bomo v Državnem zboru naredili v tej zvezi bo ratifikacija. Ali bomo kaj naredili glede energetskih in podnebnega paketa in kaj bomo res naredili? Kako bomo sodelovali kot Državni zbor z, če hočete, obdelavo integriranih smernic in ali bomo ne na zasebnem sestanku se pogovarjali, kako naj nacionalni parlamenti postanejo enakovredni partnerji v procesu odločanja in kako naj Evropski parlament proti Evropskemu svetu in Evropski komisiji res postane pomemben oblikovalec politike v Evropski uniji. To niso stvari zasebnega zavoda. Zato so, se strinjam gospod Presečnik, to izgubljene priložnosti. Jaz bi želel, da gospod Pöttering jutri ali še kje drugje, mogoče o tem govoril, tako pa o tem očitno ne bo priložnosti, zato obžalujem, da nimamo lastnega programa.
Hvala. Gospod Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči. Zanimiva razprava, vendar jaz vidim, da to predsedovanje Slovenije Evropski uniji nas enostavno rečeno, predvsem pa Vlado bolj malo briga. Stoli nasproti vas so zvesto prazni, mislil sem, da se bo proti koncu razprave le kaj spremenilo. Vidim pa tudi v razpravi, h kateri se nisem imel namena prijaviti, da bo to predvsem bolj notranje politična tema, da se bomo ukvarjali sami s seboj. Prej sem slišal enega od kolegov razpravljati o tem, o belih in rdečih, kaj je bilo. Mi smo zgrešili smer, če bomo gledali nazaj, ne pa naprej. V Evropi so se to že zdavnaj zmenili in je tam točno jasno, kdo je koga napadel, kdo je bil branjen, kdo je pa seveda bil pa potem nepotrebna žrtev tistih časov. Jaz mislim, da moramo to predsedovanje izkoristiti predvsem za tisto, kar nas čaka naprej. Če bo predsedovanje Slovenije Evropski uniji spominjalo tako kot na življenje v družini, takrat, kot so že dolgo vnaprej napovedani pomembni obiski in se takrat vse pomete in pa skrije pod preprogo in pa se bomo obiskom in pa našim gostom kazali v najlepši luči, potem smo smer zgrešili. Naša naloga je, da se v okviru predsedovanja Evropski uniji enostavno pokažemo taki kot smo, s številnimi lepotami, naravnimi danostmi, turizmom in pa na drugi strani tudi kot država, ki je mlada demokracija, ki ima na tem področju številne, številne težave. In jaz bom vesel, če bomo v okviru predsedovanja na odborih in pa na teh srečanjih govorili tudi o inflaciji, za katero mislim, da je danes naš problem številka ena, ne pa, da se bomo delali lepe in bogate. Lepi in bogati smo lahko od letališča pa tja do Brda, kjer smo sedaj hvala bogu preuredili center in pa ceste in vsaj to nam bo na slovenskem in na gorenjskem brez dvoma ostalo in jaz sem vesel vseh tistih, ki so kakorkoli pripomogli k temu. Vendar verjetno, če bomo tujcem povedali, da pri nas mogoče samo kilometer, dva ali pa malo več iz te glavne prometnice, živijo ljudje, ki v tovarnah delajo za 400 do 500 evrov na mesec, to je denar, s katerim se ne da ne živet ne umret, da potem je problem. In pa vprašanje, na katerega imajo mogoče tisti iz Evrope, bogatejši, ki bodo prihajali k nam, kakšen odgovor. Potem je zanimivo vprašanje, poleg evropskih plač tudi, kako do evropskih cest. Pa recimo, ker bodo predsedovanja potekala precej tudi na Gorenjskem ki jo je prizadela ujma, da nam povedo, kako pa v Evropi urejajo vprašanje vodarstva in pa voda. Mogoče, ker prihajajo, predsedovanje na Brdu pri Kranju, samo dva kilometra od predsedovanja je tudi deponija, ki v Sloveniji buri duhove, pa jih vprašajmo, kako so ravnanje z odpadki rešili na Brdu. Ne, ne, Kovor je kar v redu urejen in tam so težave relativno majhne, ampak jaz mislim, da so težave v neposredni bližini Tenetiš bistveno hujše. In zanimivo vprašanje; v Tenetišah recimo sedaj demonstrira 15 predstavnikov, 15% ljudi, se mogoče pojavlja vprašanje, kaj pa, če bodo demonstrirali tistih 85%, ki so pa v tej zgodbi bistveno, bistveno bolj prizadeti, tudi v vsakdanjih financah. In pa recimo mogoče bi bilo vprašanje tudi za Evropo, ki prihaja k nam, kako so se tam trudili vzpostaviti višji standard tako imenovane pravne države in pa brez dvoma, prihajajo tudi predstavniki držav, ki so že uredili v svojih državah zgodbo o denacionalizaciji, na kakšen način. Vsi brez dvoma na drugačen kot pa v Sloveniji, kjer krivice naših starih staršev rešujemo na plečih naših vnukov. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali oziroma prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 16. uri za obravnavo 1. točke dnevnega reda, to je za vprašanje poslank in poslancev.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da zasedete svoja mesta. Nadaljujemo s sejo Državnega zbora. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV: V zvezi s to točko dnevnega reda, sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 18-ih poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije, na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. V nadaljevanju bo minister za gospodarstvo odgovoril na poslansko vprašanje poslanke Darje Lavtižar Bebler, postavljeno na 33. seji zbora, na katero zaradi odsotnosti ni odgovoril. Na neodgovorjeno poslansko vprašanje postavljeno na 33. seji zbora, bi moral danes odgovoriti tudi minister za javno upravo. Ker je minister upravičeno odsoten, bo na vprašanje odgovoril na naslednji seji. Poslanec dr. Mitja Slavinec, ki je prijavil dve vprašanji, bo drugo vprašanje postavil, ko bodo vsi poslanci postavili po eno vprašanje. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute, predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5-ih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2-eh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri in ministrica: minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano - gospod Iztok Jarc, minister brez listnice odgovoren za usklajevanje in spremljanje strategije razvoja Slovenije - dr. Žiga Turk, minister za notranje zadeve - gospod Dragutin Mate, ministrica za delo, družino in socialne zadeve - gospa Marjeta Cotman, minister za javno upravo - dr. Gregor Virant in minister za obrambo - gospod Karl Erjavec. V primeru, da poslanec na posamezna postavljena vprašanja danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar Vlade v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Poslanec, ki je postavil vprašanje lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja, kot je rečeno, bo odgovarjal predsednik Vlade, gospod Janez Janša. Prvi bo poslansko vprašanje postavil dr. Matej Lahovnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik Vlade. V začetku letošnjega leta ste prodali Slovensko industrijo jekla ruskemu kupcu, podjetju Koks. Pri tej prodaji je prišlo do cele vrste spornih zadev. Dejstvo je, da je bila prodajna cena 105 milijonov evrov za 55% lastniški delež. Če pa pogledamo letošnje rezultate Slovenske industrije jekla, vidimo, da je samo v prvih šestih mesecih imela za 52 milijonov evrov neto denarnega toka. Lahko vidimo, da je ocenjen rezultat za letošnje leto 68 milijonov evrov čistega dobička. In če k temu prištejemo še amortizacijo, potem lahko ugotovimo, da je slovenska Vlada prodala večinski delež v Slovenski industriji jekla praktično za malo več, kot znaša letni neto denarni tok Slovenske industrije jekla. Podatki so skorajda neverjetni. Neverjetno je pa bilo tudi to, da je slovenska Vlada objavila, da je prodala Slovensko industrijo jekla za 105 milijonov evrov, medtem ko je ruski kupec objavil, da je plačal za Slovensko industrijo jekla 300 milijonov evrov. Ker tu ne piše, kam je šlo preostalih 200 milijonov evrov, vas bom prosil v nadaljevanju, da tudi to pojasnite. Posebej bi vas vprašal: "Kako bo slovenska Vlada nadomestila škodo malim delničarjem Slovenske industrije jekla, ki so se vsa leta odpovedovali svojim plačam, da so sanirali Slovenske železarne?" V Slovensko industrijo jekla so vložili tudi svoje certifikate, sedaj pa imajo upravičeno občutek, da so močno oškodovani. Posebej bi vas zato vprašal, kot sem dejal, prvič: "Kako lahko pojasnite razliko med tem, da kupec pravi, da je plačal 300 milijonov evrov, slovenska Vlada pa pravi, da je plačal 105 milijonov evrov?" Drugič: "Kako lahko pojasnite, da je bila Slovenska industrija jekla prodana tako močno pod tržno ceno, na katero opozarjajo vsi realni kazalci poslovanja?" In vprašal bi vas tudi: "Na kakšen način namerava slovenska Vlada kompenzirati to škodo malim delničarjem, ki so zdaj obstali v podjetju skupaj na milost in nemilost prepuščeni večinskemu lastniku, ruskemu Koksu?" Še posebej bi vas vprašal: "Ali se boste osebno zavzeli za to, da se razkrije pogodba, ki je povezana s prodajo Slovenske industrije jekla, in tudi, ali se boste zavzeli, da bodo vsi, ki so vpleteni v ta posel, pričali pred ustrezno Agencijo za nadzor javnih financ, kjer bi pojasnili vse okoliščine prodaje?" To vas sprašujem tudi zato, ker nam sicer ne bo preostalo drugega, kot da se odločimo za preiskovalno komisijo, da pridemo resnici do dna.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Hvala gospodu poslancu za vprašanje. Pri postopku prodaje Slovenske industrije jekla je bila najprej opravljena cenitev neodvisnega pooblaščenega cenilca, ki je tudi določil razpon cene. Na tej podlagi je bil izveden mednarodni razpis. Trije ponudniki so oddali obvezujočo ponudbo in med njimi je bil izbran tisti, ki je bil najboljši po vseh kriterijih. Cena je bila tržna. Bila je zelo blizu zgornje meje razpona cene. In tudi malim delničarjem je bilo omogočeno, da pod enakimi pogoji prodajo svoje deleže, če to želijo. Kupec nikoli ni zatrdil, da je bila cena drugačna od tiste, kot jo je plačal. In dejstvo je, da ni šlo za prodajo 100% deleža. ampak je šlo za prodajo 55% deleža. Primerjati potencialni dobiček s prodajo samo dela lastništva je nekorektno. Skoraj zadeva zveni tako, kot da bi bili veseli, če tega dobička ne bi bilo. Mi smo veseli, da je podjetje uspešno. Od, če bo, od dobička približno 60 milijonov, bo tega lastnik plačal več kot 10 milijonov evrov v državno blagajno. Ostali del se bo pa razdelil. Slabo polovico tega dobička bodo dobili slovenski lastniki. Treba je vedeti tudi to, da je kupec, ki je bil izbran na podlagi najboljše ponudbe, zagotovil, da bo v naslednjih letih investiral v Slovensko industrijo jekla 250 milijonov evrov. Morda je koga ta številka zmotila na njihovi spletni strani. Kupec se je zavezal, da v naslednjih letih ne bo odpuščal delavcev in teh dogovorov se kupec drži. V zadnjem letu oziroma v tem času, odkar je lastnik, se je število zaposlenih v tej družbi povečalo za 250. Kar se tiče malih delničarjev. V kolikor je stvar pozitivna, tako kot ste rekli in je dobiček velik in zaenkrat kaže, da podjetje posluje zelo pozitivno, potem cena delnic raste in tisti, ki so lastniki, so lahko tega samo veseli. Niso bili oškodovani. In vsak se je lahko odločil, ali to proda ali to pač ne proda. Ne vidim razlogov za to, da bi bil kdorkoli tukaj nezadovoljen. Opozarjam tudi na to, da je država, ker gre za panogo, ki je strateška, obdržala kontrolni delež oziroma 25 plus eno delnico. In da je to s tega vidika zelo pomembno in na ta način še vedno lahko vpliva na kupca, da se drži danih obvez, na katere je pristal v pogodbi. Torej, ne vidim razlogov za slabo voljo glede te prodaje. Tudi ni nobenih zadržkov, da poslanci ne vidijo vseh dokumentov pogodbe itn. Mislim, da je celo to bolj v interesu kot pa to, da se ustanavlja preiskovalna komisija. Če boste sedaj ustanovili preiskovalno komisijo, ta ne bo niti dokončno konstituirana do konca mandata. Kaj šele, da bi opravila vse postopke, da dobi te pogodbe. Mirno naj neko obstoječe delovno telo zahteva to pogodbo in jo boste dobili in prebrali. Vlada ima najmanj razlogov, da bi te stvari skrivali.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Lahovnik.
Hvala lepa. Želel bi dopolniti moje vprašanje. Predvsem zato, ker jaz sem zelo vesel, da so poslovni rezultati Slovenske industrije jekla takšni, kot so. Ampak saj ravno v tem je srž problema. Namreč, prodaja je bila izvedena praktično na pomlad tega leta. In vsi vemo, da je konjuktura na področju jeklarske industrije, vsi smo vedeli, kakšni bodo ti rezultati, zato se mi zdi povsem neverjetno, da je nekdo iztržil za prodajo večinskega deleža toliko, kot znaša letni neto denarni tok tega podjetja. Jaz tovrstnih primerov v tujini, da bi nekdo na takšen način prodajal tako pomembno podjetje, ne poznam. Tisto, na kar bi vas posebej opozoril, je, da načeloma bi bilo res, da bi bili lahko tudi mali delničarji veseli, če bi podjetje kotiralo na borzi, pa ne kotira. In ker je v podjetju večinski lastnik, ima odločilno besedo, tudi kaj se bo dogajalo z dobičkom, kako se bo delil in ali bo ta dobiček odtekal v Rusijo ali kam drugam. Poleg tega se pojavljajo trditve, da je bil nakup Slovenske industrije jekla financiran s strani slovenskih bank. In da ne boste verjeli, je bil za to, da so Rusi pridobili tak kredit, da so bile zastavljene delnice te iste Slovenske industrije jekla, ki so jo prevzemali. To je pa ravno tisto, na kar tudi vi večkrat opozarjate, da je sporno. In jaz bi vas prosil resnično za konkreten odgovor. Tisto kar sem na koncu izpostavil, pa nisem dobil odgovora. "Ali se boste osebno zavzeli za to, da bodo prodajalci, tisti ki so vodili postopek prodaje, prišli pred Komisijo za nadzor javnih financ, tam predstavili vse sestavine, pogodbe in odgovorili na vsa vprašanja?" Zaradi mene je lahko seja tudi zaprta za javnost. Ampak prodajala je gospa, kolikor vem, Marija Zagožen. In vsi, ki so bili v to vpleteni, mislim, da je prav, da pojasnijo okoliščine. Zato vas prosim, če mi konkretno odgovorite, ker imamo slabe izkušnje s predstavniki KAD-a in SOD-a in drugih institucij.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Jaz se bojim, da nekaj od tega, kar smo velikokrat povedali, ne da ni slišano, ampak da noče biti slišano. Objavljen je bil mednarodni razpis. Vsak je lahko konkuriral. Sami pravite, da so bili pogoji konjukture o tej panogi znani. Na globalnem trgu je veliko podjetij. Tudi veliko kapitala, ki se na to spozna. V kolikor je bilo res tako, kot pravite, bi zagotovo kdo ponudil večjo ceno. Bili so trije ponudniki. Izbran je bil tisti, ki je bil najboljši, ki je ponudil največ in ponudil tudi izpolnjevanje ostalih pogojev. Med ostalim se je, recimo, ponudnik zavezal, da bo ves dobiček prvih treh let vlagal v razvoj podjetja. Se pravi, ne bo šel izven Slovenije. Ampak bo to vlagano v nadaljnji razvoj Slovenske industrije jekla. Kar se tiče sodelovanja tistih, ki so operativno sodelovali pri izvedbi tega dela privatizacije, ni nobenega problema. Vsakega lahko vabite, vse pogodbe lahko vpogledate in tudi ni nobene potrebe, da bi seje zapirali za javnost.
Hvala. Naslednji bo poslansko vprašanje premierju postavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa za besedo. Gospod predsednik, včeraj je politik Friškič, ki pravzaprav postavlja hrvaško vlado v oddaji "Otvoreno" odločno zavpil, da Piranski zaliv ni slovenski in nikoli ne bo slovenski. Tako, da mene skrbi kaj bo naredila Slovenija ob teh hrvaških vedno bolj agresivnih posegih po Sloveniji, s tem, da Hrvatje nedvomno bodo razglasili ekološko cono. Dejstvo je, da Slovenija nekako se izogiba kakršnimkoli konfliktnim situacijam in dovoljuje, da so nam Hrvatje samo na enem delu Notranjske ukradli 66 hektarjev našega ozemlja. Pri Hotizi nam kradejo ozemlje. Sečovlje in Dragonja oba prehoda, ki bosta postala v kratkem schengenska prehoda, bosta de facto zakoličila mejo globoko znotraj slovenskega ozemlja in tako naprej. Poleg tega, glede na to, da je Slovenija prav tako, kot je nasledila skupno Jadransko morje in dostop do odprtega morja, je nasledila tudi druge skupne pravice. In zato sprašujem: "Zakaj Republika Slovenija ne gradi hidroelektrarn na Savi v skladu s projektom, ki omogoča plovnost do Ljubljane?" Dejstvo je, da ureditev plovnosti hkrati s hidrocentralami omogoča brez problemov in z majhnimi dodatnimi stroški plovnost do Ljubljane in s tem uveljavljamo tudi tiste podedovane plovne pravice znotraj donavskega bazena, kamor Slovenci tudi sodimo. Nobenega dvoma ni, da tudi z vidika varovanja okolja preusmeritev čim več tovora na vodne poti, da je to imperativ in velikanska in popolnoma neizkoriščena prednost Republike Slovenije. Postavlja se vprašanje: "Zakaj Republika Slovenija ne izkoristi teh svojih možnosti in zakaj deluje namesto v korist Republike Slovenije v korist Hrvaške?" Sanader je namreč že podpisal odlok o tem, da se morajo zgraditi plovne poti vse do Zagreba. S tem Slovenijo nameravajo odrezati, kajti nekateri naši politiki absolutno nočejo in ne dovoljujejo, da bi se gradilo te prepuste za ladje na tej poti. Sprašujem vas: "Kako je mogoče, da Slovenija nič ne stori v lastno korist? Zakaj nekateri ministri ne dovoljujejo tega? Kaj je za vsem tem, ali kakšni dogovori s Hrvaško ali kakšni dolgovi s Hrvaško ali kaj je tu kaj drugega?"
Hvala. Gospod predsednik.
Hvala za vprašanje. Kar se tiče zaščitne ekološko-ribolovne cone, bo Slovenija vztrajala na izvajanju dogovora iz leta 2004. Ta dogovor, ki ga je Hrvaška sopodpisala z Evropsko komisijo, Italijo in Slovenijo, je za Hrvaško obvezujoč. Leta 2005 je postal del pogajalskega okvira. Leta 2006 del dokumentov pristopnega partnerstva Hrvaške k Evropski uniji. In decembra, se pravi, v začetku tega meseca je Svet Evropske unije pozval Hrvaško, naj v celoti spoštuje ta dogovor. Računamo, da bo ta dogovor spoštovan oziroma da bo ta zadnji poziv Sveta Evropske unije upoštevan. Ve se, kakšne so posledice. To ni več samo problem med Slovenijo in Hrvaško. To je predvsem problem Hrvaške na poti v Evropsko unijo. Kar se tiče snežniških gozdov, se tu nič ne dogaja. Gre za 70 hektarjev slovenskega državnega ozemlja. Slovenija je tudi takoj po osamosvojitvi, ko so se ti spori začeli, dosegla, da se ti gozdovi ne izkoriščajo, da del oziroma to ozemlje nadzoruje slovenska policija. In po podatkih slovenske policije se v zadnjem času kljub temu, da je bilo nekaj zapisov v medijih, na tem ozemlju ni dogajalo nič. Kar se tiče plovnih poti, bi težko zdaj odgovarjal, koliko gre tu za realne projekte. Vendar, ko gre za uresničevanje izgradnje verige hidroelektrarn na spodnji Savi, samo realiziramo odločitve, ki so bile sprejete že prej. Ta Vlada zagotovo ničesar od tega ni spreminjala. Torej, lahko mirno rečem, da v mandatu te Vlade noben enostranski ukrep sosednje države ni ostal brez odgovora. Tudi takrat, ko je šlo zares, kot pri Hotizi oziroma pri Mirišču, je Slovenija odločno reagirala in tako bo tudi v prihodnje.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite, gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Najprej glede plovnosti. Z nerazumno blokado ureditve plovnosti Save do Ljubljane namreč Republiki Sloveniji jemljemo bistvene razvojne perspektive in jo spreminjamo v prometno slepo črevo, ki bo absolutno odvisno od naše južne sosede. Treba je povedati, da že komunistični politik gospod Boris Kraigher ni hotel podpisati takratnih projektov o izgradnji Savskih elektrarn, v kolikor ne bi ta projekt vseboval tudi omogočanja plovnosti do Ljubljane. Zanimivo je, kot sem izvedel, da je proti tem izpustom oziroma proti tem prehodom za ladje zelo intenzivno in deklarativno bil gospod Podobnik, ki je izjavil: "Ne, ne bomo gradili teh prehodov za ladje." Zdaj, človek se sprašuje: "Zakaj takšen kapitulantski odnos do sosednje Hrvaške in kaj je tukaj zadaj?" Glede Snežniških gozdov pa je treba povedati, da so Hrvatje že uspeli na GPS providerju zakoličiti oziroma označiti državno mejo Republike Slovenije na njihov način tako, da so 66 hektarjev in še nekaj več ozemlja že pripisali in določili, da je to hrvaško ozemlje in nič več slovensko. Jaz mislim, da slovenska Vlada ne reagira dovolj močno na te zadeve in da se enostavno dogaja in godi vse in stalno na škodo Republike Slovenije. Dajmo že enkrat pokazati nekaj korajže. Recimo Hrvatom: "Ne!" in ne čakati na to, da bo Slovenska nacionalna stranka vložila zahtevo za referendum o vstopu Hrvaške v Evropsko unijo. To lahko naredi že Vlada sama, da v najkrajšem času, recimo, takoj po 1. januarju Hrvatom to odkrito in jasno pove. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik.
Torej, korajžo je treba pokazati, ko gre za ukrepe. Lahko je biti korajžen po besedah. Tega smo veliko slišali v zadnjih 15-ih letih. Kar se tiče plovnosti, so mi zdaj kolegi ministri dali podatke, da je Državni zbor v prejšnjem sklicu sprejel Strategijo prostorskega razvoja Republike Slovenije, v kateri je predvidena plovnost Save do Brežic. To je odločitev, ki je bila sprejeta v tem visokem domu v prejšnjem mandatu. Kar pa se tiče tranzita, pa Slovenija ni slepo črevo. Ampak je bistveno, bistveno preveč obremenjena. Tako, da te bojazni žal ali na srečo nimamo. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Jelinčič.
Hvala lepa. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor glasuje o razširjeni razpravi o tematiki oziroma problematiki v zvezi s sosednjo Hrvaško. To problematiko ves čas odrivamo na stran in se je nočemo lotiti. Mislim, da je skrajni čas, da odpremo vse dokumente, vse registre. In ne na tajnih sestankih tajne komisije, ki odloča o tem kaj vse bomo še dali Hrvatom in kaj jim bomo še vse dovolili, da tukaj v Državnem zboru, pa "magari", če zapremo sejo za javnost, da si povemo kaj v bistvu na stvari je. Dejstvo je, da ne moremo dovoljevati, da Hrvatje po eni strani posegajo po slovenskem ozemlju agresivno in z vsemi sredstvi. Na naši strani se uporabljajo kvečjemu kakšne diplomatske note ali ugovori, ki pa nikoli ne dosežejo svojega cilja. Dejstvo je, da se Hrvati na to požvižgajo. Seveda tudi ob tem, da imajo dobre podpornike na svoji strani. Politične strukture. Predvsem v Zvezni Republiki Nemčiji so Hrvatom naklonjene. Konec koncev je gospod Pöttering dobil najvišje hrvaško odlikovanje zato, ker je lobiral za Hrvaško. Gospa Doris Pak je dobila častni doktorat v Zadru za iste zadeve. Marsikdo, ne samo ona, ampak še tudi drugi, recimo gospod Karl Bilt je baje dobil hišo na Jadranski obali. Zato ker je pomagal lobirati za Hrvaško. In enkrat je že skrajni čas, da se zadeve povedo, da se jih razkrije in tudi enkrat končno naredimo ene sklepe, ki se jih bomo držali. Hrvatje posegajo po našem ozemlju. Mi ne naredimo ničesar. Vsaj deklaracijo v Državnem zboru lahko sprejmemo, če ne kaj drugega. Hrvatje to počno, Hrvatje se tega držijo. Požvižgajo se na Evropsko unijo in na vse ostale mednarodne določbe in delajo po svoje, kar je njim v korist. In mislim, da je skrajni čas, če tega niso naredile vlade od leta 1992 do 2004, da to naredi sedanja Vlada. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Jelinčiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Sedaj bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil dr. Mitja Slavinec. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade! Mednarodni raziskavi PIRLS in PISA 2006 kažeta, da so naše učenke in učenci v preteklem obdobju dosegli pomembnejše in boljše rezultate od povprečja držav v OECD. Rezultati potrjujejo to, kar smo v LDS že ves čas poudarjali, da naši otroci so dobri, da naš šolski sistem je učinkovit in kakovosten. Pohvala gre tudi našim učiteljem. Eden od razlogov za takšno stanje je prav gotovo to, da se je v preteklem obdobju povečal delež BDP v poračunu, namenjen šolstvu. Iz leta 1995, ko je ta delež bil 4,1%, je do leta 2005 narasel na 4,8% BDP. Rezultati raziskave na nek način tudi demantirajo vašo silno kritičnost do slovenskega šolstva v predvolilnem obdobju. Leta 2004 iz vaših ust je bilo slišati, da Slovenija potrebuje modernizacijo šolstva. V Društvu za šolo po meri človeka so zagnali vik in krik o preobremenjenosti naših učencev, kar pa dejstva niso potrjevala. Minister za šolstvo je napovedal politiko malih korakov, ker, kot je povedal na zaslišanju, nima izkušenj s tega področja, ki ga bo vodil. Zagotavljal je tudi, da bo poskušal upoštevati strokovnjake s tega področja. Žal je vaša šolska politika te napovedi demantirala. Zmanjšuje se tudi obseg financiranja v šolstvo s 4,8% je letos padel na 4,5% BDP in v letu 2009, skoraj petnajst let nazaj na 4,3% BDP. Sam vse to ne razumem kot politiko majhnih korakov, majhnih sprememb in kar je še najhujše, uvedene so bile brez strokovnih podlag in ob izrazitem nasprotovanju strokovne javnosti. V LDS verjamemo, da niso potrebne radikalne spremembe že reformiranega in evropsko primerljivega sistema. Kvečjemu dograjevanje in izboljševanje. Zato me zanima: "Kako nameravate tudi v prihodnje zagotoviti pogoje za doseganje vsaj takšnih, če že ne boljših rezultatov v celotni vertikali znanja, vključno s tercialnim delom in kako vi vidite položaj znanja v slovenski družbi? Zakaj ste zmanjšali delež BDP namenjen izobraževanju?" je moje zadnje vprašanje.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala za vprašanje. Mi smo veseli rezultatov, ki jih kažejo raziskave za lansko leto. Ti rezultati so boljši, kot so bili še pred nekaj leti. To je zasluga dobrega dela učiteljev, staršev, ki tudi sami veliko vlagajo v znanje otrok, in nenazadnje učencev in dijakov, kot se sami trudijo. Vendar pa bi bila največja napaka, ki jo lahko neka družba naredi, to, da bi sklenila, da njen šolski sistem ne potrebuje modernizacije. Pred nekaj dnevi sem govoril s predsednikom finske vlade. V tej raziskavi je Finska dosegla prvo mesto, Slovenija pa 12, ko gre za naravoslovne, bralne in matematične sposobnosti oziroma pismenost. In spremembe so ključni del dogajanj v šolski politiki na Finskem. Enako v Koreji, ki je tudi pred nami po tej raziskavi. Za eno leto zaspiš, pa čutiš posledice potem še dolga leta. Torej, če kaj, potem moderna družba potrebuje stalno prilagajanje novim izzivom in stalne spremembe. Nasprotovanje tem spremembam je pot v nazadovanje. Trditev, da je vsa stroka proti spremembam, je pavšalna trditev, ki nima nobene zveze z realnostjo. Ravno stroka je tista, ki se zaveda tega dejstva, da se mora šolski sistem v vsaki moderni državi v tem globalnem svetu prilagajati novim izzivom. Kar se tiče vlaganja v šolstvo. Slovenija še nikoli doslej ni namenila toliko sredstev na učenca oziroma na dijaka, kot jih namenja danes. Delež razvojnih sredstev v okviru Ministrstva za šolstvo in šport, ki je namenjen za vse stopnje izobraževanja, v tem mandatu bistveno narašča. V letu 2005 je znašal 5,2% proračuna, leta 2006 7%, leta 2007 tudi 7%. Za naslednje leto predvidevamo 8 in za leto 2009 9,3%. Torej, nobenih podlag ni za trditev, da Slovenija podcenjuje ali pa da ta Vlada podcenjuje pomen znanja. Nasprotno, to je ena ključnih primerjalnih prednosti, ki jih pač imamo. Slovenija mora vlagati v znanje, v šolstvo, v človeka, v učence, dijake, študente. Ker samo tako bomo lahko nadaljevali pozitivne razvojne trende, ki jih beležimo zadnji dve leti. V zvezi s tem ni nikakršnega spora. Bil sem zelo presenečen, ko sem prebral to poslansko vprašanje, ker se na nek način sugerira, da modernizacija ni potrebna, da nadgrajevanje ni potrebno, češ da rezultati neke raziskave kažejo, da smo v lanskem letu dosegli dobre rezultate. Torej, mislim, da je sporočilo teh raziskav ravno obratno.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Saj nihče ni govoril o tem, da ne potrebuje sprememb. Tudi sam sem rekel, da si želimo, da bi se že reformiran sistem dograjeval, dopolnjeval, ne pa v smislu radikalnih sprememb. Tako, da prav gotovo se strinjamo s tem, da je treba popravljati, izboljševati in to neprenehoma. Glede rezultatov pa oba dobro veva, da gre za prehitre interpretacije TIMS-ov. Zaradi tega je lahko interpretacija takšna ali drugačna. Problematiziramo pa stroko, ki je fantomska. Stroko, ki je brez imen in priimkov, ki se nikjer v javnosti ne pojavlja. Zmeraj se Vlada ali pa minister samo sklicuje, da je stroka naredila tako. Poudarjam, izobraževanje ne sme biti samo sebi namen. Izobraževanje mora biti takšno, da zagotavlja čim več, čim kakovostnejše in tudi čim bolj aplikativno znanje, poudarjam, znanje. Šolski sistem, današnji šolski sistem kot plod vaše politike, pa ne zagotavlja v povprečju višjega znanja, ampak višjo formalno izobrazbo. In nenazadnje, to je tudi priznal minister mag. Vizjak, ko je rekel, da izobrazba ne zagotavlja znanja v razpravi o Zakonu o trgovini. Na takšno interpretacijo, na takšno izjavo, na takšno družbo prav gotovo ne moremo pristati, kjer znanje nič ne šteje. Zaradi tega me res zanima: "Ali boste po preteku šolskega tolarja uvedli tudi šolski evro in na ta način zagotovili primerno financiranje in zadostno financiranje šolskega sistema in to, poudarjam, celotni vertikali, vključno torej tudi s temi 8 milijoni primanjkljaja na področju visokega šolstva, ki ga po predlogu proračuna za naslednje leto?
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Ne vem, ali naj še enkrat ponovim številke, ki jih vse poznate, saj ste sprejemali proračune za prihodnji dve leti. Ta vlada bistveno povečuje vlaganje na dijaka oziroma študenta v šolskem sistemu. To je že naredila. Tako načrtujemo tudi za prihodnji dve leti. To dodatno vprašanje je bilo tudi protislovno. V kolikor bi mi s spremembami, ki niso bile revolucionarne, v šolskem sistemu v tem mandatu nihče ni uvajal revolucionarnih sprememb. Bili so popravki, dopolnitve, modernizacija, kar je stalno potrebno. Ni pa bilo nobenih revolucionarnih sprememb. Ampak, kolikor bi bili ti popravki slabi, potem ravno rezultati te raziskave, ki je bila opravljena v lanskem letu, se pravi v tem mandatu, v času mandata tega šolskega ministra, ne bi kazali dobrih rezultatov. Torej, ne vidim smisla v postavljanju nelogičnih vprašanj. Če pa že govorimo o temnejši plati in negativnih posledicah nekaterih dosedanjih pristopov v slovenskem šolskem sistemu, pa vam povem samo primer, na katerega smo naleteli v lanskem letu, ko smo obiskali v sklopu obiska osrednje slovenske regije eno od večjih podjetij. Tam nam je direktor povedal, da so ravno zaključili razpis, kjer so iskali poslovnega sekretarja in dva strojna inženirja. Za mesto poslovnega sekretarja se je prijavilo 800 ljudi, doktorji filozofije, novinarstva in tako naprej, za mesto dveh strojnih inženirjev se je prijavil en sam kandidat. Z lučjo pri belem dnevu slovenska podjetja danes iščejo inženirje in druge tehnične profile, dočim imamo na zavodih za zaposlovanje na stotine univerzitetno izobraženih ljudi, družboslovnih profilov, za katere ni delovnih mest. To je rezultat neke šolske politike, ki se zdaj postavlja na piedestal uspeha.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Slavinec.
Ja, imam proceduralni predlog, da na eni izmed naslednjih sej opravimo širšo razpravo o odgovorih gospoda Janeza Janše. To utemeljujem s tem, kajti očitno je problematika dovolj široka, dovolj pomembna in tudi dovolj kompleksna, da jo je potrebno in koristno v širši razpravi predebatirati. Tudi sva videla z gospodom premierjem, da je časa zmanjkovalo tako za vprašanja, kot za temeljite odgovore. Vsekakor pa imam še kar nekaj konkretnih dejstev in utemeljitev zakaj. Kajti, v tako kratkem času se lahko zelo hitro kakšna dejstva drugače interpretirajo, obrnejo in tudi zmanipulirajo. Ampak, dejstvo je. Leta 1995 je delež BDP-ja bil 4,1%, leta 2005 je bil 4,8%, torej 0,7% več. Leta 2007 je padel s 4,8% na 4,5% in čez dve leti je predvidenih samo 4,3%. To so dejstva, to je delež BDP-ja. Naslednje stvari, da ni radikalnih sprememb. Seveda so radikalne spremembe. Izbirnost je pod povprečjem v Evropski uniji in v državah OECD. To je ena izmed sprememb, ki je radikalno za mene. Potem ukinitev učnega uspeha z izgovorom, da je odličnjakov preveč. Ukinitev nivojskega pouka. Želel je minister tudi uvesti 100% financiranje zasebnih šol ob tem, da se pa delež denarja, ki se namenja v izobraževanje, zmanjšuje. To smo videli. Številke jasno kažejo. Saj se zavedam, da je učencev v tem trenutku manj. Ampak, tudi če se v avtu peljeta samo dva namesto štirih, je avto treba vzdrževati. Ne moremo sedaj samo polovico šole, recimo, vzdrževati, če namesto v dveh izmenah pouk teče v eni izmeni. Tako, da to seveda tudi ne drži. In še naprej. Pravilnega medresorskega usklajevanja. Že prej sem omenil ministra Vizjaka in tudi z njegovimi zakoni o deregulaciji poklicev itn. dela škodo šolstvu, predvsem poklicnemu izobraževanju. Na srečo ta zadeva ni šla skozi. In veliko takih stvari je. Prav gotovo je izobraževanje kot tista osnova, kot tista stvar, na kateri bomo lahko napredek Slovenije gradili na znanju in ne na poceni delovni sili. Toliko zasluži širšo razpravo. Prosim, da moj proceduralni predlog podprete. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Slavinca, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Naslednji in zadnji bo predsedniku Vlade postavil poslansko vprašanje mag. Franc Žnidaršič. Izvolite.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovani ministrski zbor, predsednik Vlade, kolegice in kolegi! V vladnem gradivu, programu stabilnosti, dopolnitev 2007 smo prebrali, da je Vlada ustanovila posebno delovno skupino, ki pripravlja novelo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Presenečeni smo, ker v to skupino ni bil povabljen tudi noben strokovnjak, predstavnik Demokratične stranke upokojencev oziroma, da DeSUS kot koalicijski partner o delu in ciljih te skupine sploh ni bil seznanjen oziroma je bil seznanjen takrat kot vsa druga javnost. Zato vas sprašujem, gospod predsednik: "Kakšni so izhodišči cilji, na podlagi katerih pripravljate novelo Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju?" Zanima nas tudi: "Ali spremembe zakona pomenijo pomemben premik od sedanje ureditve?" Namreč iz dopolnitve programa stabilnosti je razvidno, da se kot možni korenit ukrep predvideva prehod na 80% indeksacijo pri usklajevanju pokojnine s povprečno plačo. Izpostavljena je tudi zaostritev politike socialnih transferjev, ki bo znižala njihov delež v BDP in to na račun socialne varnosti marginalnih družbenih skupin. Hvala za odgovore.
Hvala. Gospod predsednik.
Hvala lepa za vprašanje. Vlada je na začetku tega mandata sprejela zakon, ki omogoča ponovno usklajevanje pokojnin s plačami oziroma z rastjo plač. In tega zakona ne nameravamo spreminjati. Tudi ko gre za kakršnekoli druge spremembe, Vlada ne pripravlja v tem trenutku nobenih sprememb tega zakona. Delovna skupina, ki je bila ustanovljena leta 2005 in kasneje še nekajkrat dopolnjena, je bila sestavljena iz strokovnjakov, ki jih niso predlagale niti koalicijske niti katere druge stranke. Nobena stranka nima v tej skupini svojih predstavnikov. Niti nimajo stanovska društva predstavnikov v tej skupini. Ta skupina spremlja dogajanja na tem področju in v primeru potrebe predlaga določene rešitve. Ustanovljena pa je bila takrat, ko smo se pripravljali na izvedbo ukrepov iz nabora gospodarskih in socialnih reform. To ni bila nobena skrivnost. Glede programa stabilnosti. V tem programu nikjer ne piše, naj bi Vlada 100% usklajevanje nadomestila z 80%. V tem gradivu je le nekaj simulacij, ki predvidevajo učinke, če bi prišlo do določenih sprememb. Te scenarije je pač treba napisati. Torej, ni nikakršne podlage za kakršnokoli sklepanje, da Vlada pripravlja spremembe Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Lepa hvala. Seveda, vaš odgovor je prijazen v tem smislu, da v tem mandatu ni predvidenih nobenih sprememb, kar je dobro in s tem se strinjamo. Rad bi samo dodal, da usklajevanje s plačami ne poteka. Pač pa še vedno pokojnine zaostajajo, kar se vidi tudi v porabi sredstev za pokojnine v letnem poročilu zavoda. In v zvezi s to problematiko bi vas želel vprašati: "Kaj je z vašo preteklo napovedjo, da bomo očistili pokojninsko blagajno vsega tistega, kar vanjo ne spada?" Namreč, šele potem bi se videlo, kaj pomenijo v resnici pokojnine za vse tiste, ki so plačevali prispevke, in kaj lahko pričakujejo glede na ta obseg sredstev, ki pripada v bistvu najprej tistim, ki so plačevali prispevke. Vse drugo je sociala in stvar solidarnosti ter tehtanja glede na objektivne in trenutne možnosti gospodarstva in proračuna kot celote. V tem smislu še vedno pričakujemo, da bomo storili potrebne korake, da se sociala potegne iz pokojninske blagajne. Kajti potem bomo videli, kaj je treba storiti in v kateri smeri bi kazalo spremeniti zakon oziroma kakšna revizija pokojninskega sistema bi bila potrebna, da bi zagotovili njeno dolgoročno vzdržnost in na ta način ne ogrozili pridobljenih pravicupokojencev na eni strani in na drugi strani prenehali z neke vrste strahom pred tem, kaj se bo zgodilo. Namreč zadnji ukrep, ki ga je Vlada sprejela v okviru socialnih transferjev, je poslabšal položaj upokojencev. Kar šest pravic je postalo socialnih. Če so take, potem bi jih kazalo preseliti v resor družine, dela in sociale in bi ne več obremenjevali pokojninske blagajne in bi potem bila stvar bolj čista. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Ločevanje pokojnin od sociale je zagotovo nekaj, kar je potrebno do konca dosledno izpeljati v Sloveniji, ker gre za dva različna sistema. Zakaj se je včasih to tudi konceptualno mešalo, je sicer zanimiva zgodba. Ne bi pa zdaj vanjo zahajal. Veliko smo že naredili na tem področju. So pa potrebni še nekateri ukrepi in ti bodo izvedeni. Vendar to v nobenem primeru ne bo vplivalo na položaj upokojencev. Ne tako, ne drugače. V tem mandatu se položaj upokojencev ni poslabšal. Ampak se je bistveno, bistveno izboljšal. Pri spremembah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je Vlada predlagala model, ki je prišel v koalicijsko pogodbo na zahtevo DeSUS-a. Rešitev je točno takšna. To je bil tudi pogoj te stranke za sodelovanje v koaliciji. In ta rešitev je bila podprta. Zaradi tega, ker tudi v ostalih delih koalicije delimo mnenje, da je pošteno, da tisti, ki so s svojim minulim delom prispevali k podlagi, na osnovi katere zdaj ustvarjamo napredek, enako sodelujejo pri delitvi rezultatov, kot tisti, ki pač zdaj prispevajo s svojim delom. To smo uveljavili. Vlada je bila deležna silne kritike, kako bo zaradi tega propadel javno-finančni sistem. Na tone člankov je bilo napisanih v tem smislu. Ni se zgodilo nič od tega. Pokojninski sistem v Sloveniji je konec leta 2007 bistveno bolj stabilen, kot je bil konec leta 2004 in tudi bistveno manj obremenjuje proračunske izdatke, ker smo zagotovili s številnimi ukrepi stabilno financiranje in ker smo s splošnimi ukrepi, ki so povečali gospodarsko rast in zaposlenost, zagotovili tudi dolgoročneje stabilnost tega sistema. S tem, ko se je povečala zaposlenost, ko več ljudi prispeva v pokojninsko blagajno, se zmanjšuje pritisk za pokrivanje iz skupne blagajne iz proračuna. To sliko bistveno, bistveno izboljšuje. Ni nikakršnih razlogov za pesimizem pod pogojem, da ohranimo pozitivne gospodarske trende, kar je naš namen.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Torej, absolutno soglašamo, da je že tretje leto pokojninska blagajna stabilna in gospodari brez izgub. Tudi je res, da smo spremenili skladno s pogodbo zakon. Vendar ni pa res, da smo ga tako, kot tam piše. Regres v letu 2005 se ni povečal toliko, kot bi se moral. Prav tako ne narašča proti 75% tistega v javnem sektorju, kot je tam zapisano. Ampak je bil lani z Zakonom o socialnih transferjih zamrznjen. Tako, da v celoti nisem zadovoljen z odgovori gospoda predsednika. Vendar glede na dejstvo, da ne bo v tem mandatu prišlo do pomembnih sprememb na področju pokojninske zakonodaje, vseeno ne bom predlagal razprave o tej zadevi. Hvala lepa.
Gospod Žnidaršič, to je bilo nekorektno. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev ministrom. Predsedniku Vlade pa se zahvaljujem za odgovore. Na 33. seji Državnega zbora je poslanka Darja Lavtižar Bebler postavila poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo mag. Andreju Vizjaku. Ker minister na seji ni bil prisoten je poslanka zahtevala ustni odgovor na naslednji seji zbora. Zato dajem besedo ministru za gospodarstvo mag. Andreju Vizjaku, da odgovori na njeno vprašanje. In sicer vprašanje v zvezi s prodajo državnega deleža v Iskraemecu. Prosim, gospod minister.
Spoštovane poslanke, poslanci! Vlada Republike Slovenije je julija 2006 sprejela Strategijo postopnega umika države iz gospodarstva in delnice družbe Iskraemeco uvrstila v skupino netržnih naložb, za katere je določen časovni okvir umika 30 mesecev. Družba Iskraemeco je verjetno se znašla tudi pogosto v medijih. In sicer zaradi poslovnih težav in tudi velikih izgub. Zato sta tudi lastnika KAD in SOD, ključna lastnika KAD in SOD, kakor tudi ostali pooblaščenka in podobno ugotovili, da potrebuje družba na eni strani svež kapital in potrebuje nujno strateškega partnerja. Zato sta obe, Slovenska odškodninska in Kapitalska družba, skupaj z družbo pooblaščenko DUS pričeli s postopkom prodaje aprila 2007. Potencialni strateški partnerji so morali oddati tudi ponudbe in kot vedno je tudi v tem primeru bil sleden predvsem dvojni cilj. Prvi cilj je nadaljnji razvoj družbe, kako najti družbi strateškega partnerja, ki bo z dodanimi vlaganji, z odpiranjem trgov, z ostalimi ukrepi družbi zagotovil dolgoročni razvoj in po drugi strani optimirane cene. Narejene so bile cenitve. Zbrane so bile tudi ponudbe. Družba je bila prodana za ceno 101,5 evra za delnico, kar presega ocenjeno vrednost delnice. Pomembno je tudi to, da sta kupca, to se pravi, da kupec s podpisom pogodbe za neomejen čas jamči, da bo družba še nadalje ostala kot neodvisna pravna oseba v Republiki Sloveniji, da bo ohranila ime in sedež družbe in lastne oddelke za razvoj Iskraemeca. Kupec se je poleg tega zavezal še k naslednjemu, da bo ohranil število delovnih mest oziroma število zaposlenih. Izboljšal tržni položaj, razvoj pridruženih podjetij, ostalih pridruženih podjetij. Izboljšal finančno upravljanje, izboljšal IT infrastrukturo. In cela kopica drugih ukrepov, ki garantira nadaljnji razvoj Iskraemeca. Torej, spoštovani. To je bilo tudi ustrezno zavarovano in ključno vodilo pri odprodaji in umiku države iz Iskreemeca, je bilo prvič zagotoviti strateškega partnerja, ki bo razvijal sistem, ki bo zagotavljal delovna mesta, ki bo torej skrbel za dolgoročno prospiriteto tega pomembnega gospodarskega subjekta in ki je za to tudi ponudil optimalno ceno, ki je v tem primeru presegala ocenjeno vrednost, ki je bila naročena s strani zapriseženih cenilcev. Tudi tu je bil postopek voden javno, transparentno. Vsi so imeli možnost. Izbran je bil najboljši.
Hvala. Prehajamo na prvi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospod Samo Bevk bo postavil vprašanje ministru za gospodarstvo. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom ponovil moj proceduralni predlog iz prejšnje seje, in sicer se nanaša na dejstvo, da smo pod.
Gospod Cvikl, imate proceduralni predlog, da prekinemo [[...]]
Ne.
[[...]]da nadaljujemo [[...]]
Dovolite, da povem [[...]]Moj proceduralni predlog [[...]]
[[...]]zadeve iz prejšnje seje [[...]]
[[...]]če nam lahko Vlada v toku današnje seje odgovori, kdaj bodo poslanci dobili odgovore na prvih sedem vprašanj postavljenih na prvem, kot je razvidno iz pregleda. Zato, ker so bila ta vprašanja postavljena aprila oziroma marca letošnjega leta, pa odgovorov še vedno ni. Jaz mislim, da bi to sicer službe oziroma vi kot predsednik morali zagotoviti. Vendar Vlada je tukaj - ali bo Vlada kadarkoli na ta vprašanja odgovorila. Gre za pomembna vprašanja. Na vsaki seji dobimo ta vprašanja jasno prezentirana, kot neodgovorjena. In me seveda zanima, ali Vlada resno jemlje institucijo poslanskega vprašanja. Ponovno pravim, ščitim interes poslancev, tudi če gre tokrat predvsem za poslance koalicije. Vprašanja pa so znana. Ne bi jih ponavljal. Gre za vprašanja, ki so bila postavljena verjetno z drugim namenom kot dobiti odgovor. Moje proceduralno vprašanje je, da nam Vlada v toku te točke dnevnega reda, ministri so tukaj, gospod generalni sekretar jih lahko povpraša, pripravi odgovore na ta vprašanja, da bomo vsaj vedeli, ali je kaj za temi insinuacijami. Če pa ni, pa naj Vlada pove, odgovorov ne bo, vse so bile samo insinuacije in zlorabljen je bil institut poslanskega vprašanja. Hvala lepa.
Gospod Cvikl, dobro veste proceduro. Dovolj časa ste v tem Državnem zboru, da sedaj odgovarjajo ministri na postavljena vprašanja, ki so zavedena v seznamu teh vprašanj. Če želite posebno vprašanje, prosim naslovite na Vlado, tako kot se to dela običajno. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! V številnih občinah ima država v lasti nepremičnine in objekte, ki so marsikje v bistvu poslovno nepotrebno premoženje države, in na nek način ovira za razvoj lokalnih skupnosti. Moje poslansko vprašanje se nanaša na nepremičnine v Idriji, ki so vezane na zapiranje idrijskega rudnika ter na nepremičnine na Jesenicah in na Ravnah na Koroškem, ki so ob prodaji Slovenske industrije jekla prišle v roke novega ruskega lastnika. Državni zbor je leta 2004 na moj predlog sprejel novelo Zakona o preprečevanju posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra Idrija. V zakonu je predvideno, da se po letu 2006 spremeni dejavnost rudnika zaradi vzdrževanja nezalitega dela jame, monitoringa in vzdrževanja turističnega rudnika. Določeno je tudi v tem zakonu, da država lahko neodplačno prenese del premoženja, ki je v lasti rudnika in ni potrebno za izvajanje vzdrževalnih del nezalitega dela jame ter se uporablja kot javno dobro. V noveli zakona je točno določeno, da se na občino prenesejo parcele v območju Mejce, nekdanje rudniške topilnice, parkirišča Barbare, nadalje parcele na Brusovšah ter na območju osnovnošolskega kompleksa in parcele na območju Jaška Delo. V tem času so bile nekatere parcele že vrnjene občini Idrija, nekatere še bodo. Najbolj donosne pa naj bi rudnik oziroma država prodali na dražbi. Dosti slabše pa je stanje na Jesenicah, kjer so se v ruskih rokah ob prodaji Slovenske industrije jekla znašli plavalni bazen, tretjina športne dvorane pod Mežakljo, manjše naselje zasebnih hiš in tako dalje. Prav tako so se brez razmisleka v paketu prodaje družbe Metal znašle tudi nepremičnine na Ravnah na Koroškem, ki praktično s Slovensko industrijo jekla nimajo nič skupnega. Ministra za gospodarstvo, mag. Andreja Vizjaka, sprašujem: "Kakšen je načrt prenosa nepremičnin na občino Idrija, kot to določa zakon iz leta 2004, ter kaj lahko stori Vlada, da popravi škodo, ki jo je storila s prodajo delnic Slovenske industrije jekla, ko je prodala tudi stvarno poslovno nepotrebno premoženje v okviru Slovenske industrije jekla na Jesenicah in na Ravnah na Koroškem?" Ministru mag. Vizjaku se že v naprej zahvaljujem za odgovore, ki zanimajo predvsem občane v Idriji, na Jesenicah in na Ravnem na Koroškem. Pa tudi povsod drugje, kjer je država lastnica velikega števila nepremičnin.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Najprej najostreje zavračam insinuacije, da bi država s prodajo deleža v Slovenski industriji jekla prodala kakršnekoli nepremičnine ruskemu kupcu. To ni res. To je sprenevedanje. In to enostavno se uporablja očitno za neke, ne vem, politične ali kakorkoli namene. Skratka to se ni zgodilo. Vlada oziroma privatizacijska komisija in kasneje Vlada je prodala del, 55% delnic Slovenske industrije jekla in nič več in nič manj od tega. To je prva zadeva. Druga zadeva je pa, ker vidim, da se žal to večkrat pa sedaj vali in zavaja slovensko javnost. Drugo, kar se pa tiče, nepremičnin. V 12. členu Zakona o preprečevanju posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra Idrija je določeno, da država lahko prenese neodplačen del premoženja, ki je v lasti rudnika, na Občino Idrija. V programu vzdrževanja nezalitega dela jame in monitoringa, po končanih zapiralnih delih v rudniku, ki ga je potrdila tudi Vlada, so v poglavju likvidacija in sprememba namembnosti objektov in površin prikazane vse parcele v lasti Rudnika Idrija. Za parcele, ki jih rudnik po končanem zapiranju ne bo potreboval za svojo dejavnost, smo določili tudi bodočo namembnost. Parcel, ki v naravi predstavljajo javno dobro, naj bi neodplačano bile tudi prenesene na Občino Idrija, ostale parcele pa bi prodali. Občina Idrija je dne 15.11.2007 na Rudnik živega srebra Idrija v zapiranju naslovila zaprosilo za prenos zemljišč v lasti Rudnika živega srebra v last Občine Idrija. Prošnja se nanaša na parcele na območju Nejce, parkirišča Bardera - se opravičujem, če je napačno, če sem napačno - jaška Delo in čistilne naprave Idrija. Nadzornemu svetu družbe je o prošnji občine bilo to predano in le-ta je o tem razpravljal na 41. redni seji 12.12., to se pravi, pred nedavnim, in sprejel sklep, da se ugodi prošnji za tiste parcele, ki so v programu vzdrževanja nezalitega dela in po končanem monitoringu, predvidene, da bi jih rudnih neodplačno prenese. To se pravi, tej prošnji se je ugodilo do te mere, kot sem povedal. To so parcele na območju čistilne naprave, parkirišča in v delu Nejce, na katerem so postavljena tudi igrala in je zagrajeno večnamensko igrišče. Kar se pa tiče Slovenske industrije jekla, nima v lasti pomembnejših nepremičnin, temveč deleže hčerinskih družb, moram biti zelo jasen, in hčerinske družbe imajo svojo upravo in nadzorne organe in v skladu s svojimi pooblastili tudi razpolagajo z nepremičninami, ki so v njihovi lasti.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Če bi to ne držalo, kar sem povedal v zvezi z nepremičninami od prodaje Slovenske industrije jekla, potem se jeseniški župan ne bi poskušal pogajati z ruskimi lastniki, kako ta zapleteni klobčič razrešiti. Pa tudi strokovnjak mag. Cvikl me je medtem poučil, kako je z aktivo in pasivo teh podjetij, tako da mislim, da so bile moje trditve kar na mestu. Prenos poslovno nepotrebnega premoženja pa itak omogočata 21. člen Zakona o skladnem regionalnem razvoju in tudi 418. člen Zakona o gospodarskih družbah, in mislim, da je to treba spoštovati. Seveda se poleg tega zavedam tudi, da bosta Rudnik živega srebra Idrija in država nekatere zelo zanimive nepremičnine tudi dejansko prodala. Posebej bo tu izstopala prodaja nekdanjega rudarskega počitniškega doma na atraktivni lokaciji v Ankaranu s pripadajočimi zemljišči ter območje jaška Delo. Toda v tem primeru se denar od kupnin - verjetno bo šlo, če bo to na dražbi, za nekaj milijonov evrov sredstev - ne bi smel porazgubiti v integralnem državnem proračunu, temveč bi se moral nameniti za nadaljnje izvajanje zakona o zapiranju idrijskega rudnika. Zato ministra mag. Vizjaka sprašujem: Ali se strinjate, da bi predlagano porabo sredstev oziroma da bi ta sredstva namenili za rudarsko škodo, za ekološko škodo, za sanacijo bogate tehniške dediščine idrijskega rudnika? Namreč, vse to bogastvo, ki bo sedaj naprodaj, so ustvarile generacije idrijskih rudarjev in prav bi bilo, da se to vrne nazaj v rudarsko mesto Idrija in za njegov nadaljnji razvoj.
Hvala. Gospod minister.
Seveda bom prvi dvignil roko za pošteno in pravično poplačilo posledic rudarjenja in vsega, kar je s tem nastalo škode tako na zdravju ljudi kot na nepremičninah. Vendar se morate pa hkrati zavedati, da kar dobršna sredstva namenjamo iz proračuna za te reči v smislu zapiranja in odprave posledic. In relativno negospodarno se mi zdi razpravljati sedaj o tem, da nenehno to dajemo iz proračuna, da kar je pa pravzaprav še kaj vrednega tam, pa ne sme predstavljati prihodka nazaj v proračun. Če bo torej ocenjeno tudi s področja Službe Vlade za regionalni razvoj in lokalno samoupravo, da bi določen prenos nepremičnin pomenil nek nov razvojni impulz za Idrijo, za okolico, in bi te nepremičnine lahko temu služile, potem bom prvi za to, da bom dvignil roko, da se skratka s prenosom nepremičnine daje neka razvojna možnost. Da bi pa zgolj prenesli neke nepremičnine, ki jih bo pa potem občina prodala naprej, in si zagotovila s tem občina neka sredstva, bi pa verjetno imel moj spoštovani minister za finance nekoliko težav, ker se mi zdi, da je to problematično in ne samo problematično tudi sporno, kar se tiče gospodarjenja in uporabe člena skladnega regionalnega razvoja. Kolikor vem, je določba, ki govori o prenosu nepremičnin, zasnovana v razvojnem smislu, to se pravi, če bi tista prenesena nepremičnina pomenila nek razvojni impulz, neko razvojno možnost za občino, ne pa, da bi to prodala namesto države in s tem zagotovila sredstva. Še enkrat, država bo in mora odgovorno poskrbeti za sanacijo posledic rudarjenja, jaz mislim, da so za to sprejeti vsi ustrezni programi, sklepi in da se zadeva tudi skozi proračune zagotavlja, in temu bomo sledili tudi v prihodnje.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Predlagam, da v skladu s Poslovnikom opravimo v Državnem zboru razpravo o odgovoru gospoda ministra mag. Vizjaka, kajti mislim, da mi ni v celoti odgovoril na ta vprašanja. Predvsem bi rad, da v Državnem zboru opravimo razpravo, kako bodo v razvojnem smislu te nepremičnine v mestu Idrija uporabljene, kako naj bi bila v razvojnem smislu uporabljena sredstva, ki jih bosta rudnik in država pridobila od prodaje turističnega kompleksa v Ankaranu in zelo atraktivne lokacije na območju jaška Delo. Mislim, da je prav, da te stvari tukaj razčistimo, kajti ne gre za to, da bo potem Občina Idrija te stvari uporabila za neke imaginarne in potratne naložbe, temveč za investicije, ki so razvojne. Predvsem pa mislim, da bi morala država ta sredstva namestiti oziroma uporabiti predvsem zato, da se bo ustrezno prezentirala bogata tehniška dediščina, ki je ostala po poltisočletnem rudarjenju v mestu Idrija in ki je vezana na pridobivanje živega srebra. Namreč, že leta 2009 se pričakuje, da bo rudarska dediščina Idrije uvrščena na seznam svetovne dediščine pri Unescu, mi pa nimamo postavk v državnem proračunu, ki bi zagotavljala sredstva za ta projekt in tudi še za druge, kot sem prej omenil, za rudarsko škodo, za ekološko škodo, za delovanje novega podjetja, za informacijsko-raziskovalno središče živega srebra Evropske unije, ki naj bi bilo v Idriji in tako dalje. Poleg tega pa mislim, da bi morali razčistiti tudi zadeve okrog nepremičnin v zvezi s prodajo Slovenske industrije jekla ruskemu kupcu, namreč tudi na to vprašanje je bilo le delno odgovorjeno. Namreč, razčistili bi radi vprašanje: Ali Vlada pred prodajo kapitalskih deležev v posameznih družbah preverja, kakšno je stvarno premoženje teh družb v naravi. To je mnogokrat povezano s prometno in športno infrastrukturo lokalnih skupnosti - prej sem omenil bazen na Jesenicah, pa del športne dvorane pod Mežakljo, tukaj pa imam kar štiri strani parcel, ki so med drugim tudi takšne, ki niso v funkciji železarstva, ampak so nepremičnine iz mesta Ravne na Koroškem. Hvala lepa.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Bevka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za gospodarstvo na njegovo poslansko vprašanje bo Državni zbora odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Mag. Borut Sajovic bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister in ostali ministrski zbor! Moje vprašanje se nanaša na ministra za okolje in prostor, gre pa za ureditev težav, ki jih imamo na terenu z dimnikarsko službo. Zgodba se vleče iz leta 2004, ko smo sprejeli Zakon o varstvu okolja, ki pravi, da je izvajanje meritev, pregledovanje in čiščenje kurilnih naprav, dimnih vodov in pa zračnikov opredeljeno kot obvezna gospodarska javna služba in zakon naprej tudi pravi, da je tej službi mogoč prost dostop do kurilnih in drugih naprav ter da bodo to v naslednjih šestih mesecih po sprejetju zakona uredila podzakonski predpisi. Kljub temu da je bil zakon sprejet že davnega leta 2004, pa nam še ni uspelo v Sloveniji podeliti vseh koncesij. Po nekaterih znanih, iz medijev povzetih podatkih smo zmogli podeliti koncesije v približno 91-ih občinah, v nekaterih občinah slišim, da podeljevanje še poteka, da se ministrstvo tudi trudi pripraviti nov razpis, vendar so ovire tudi zakonske in pa sodne narave. Kot dobrodošlo upoštevamo tudi to, da je Vlada junija lanskega leta določila 194 dimnikarskih območij, pri čemer pa območja za nove občine še niso določena. S tem, ko je v več kot polovici občin problematika nerešena, pa nastopa tudi drug problem, ki močno buri naše občanke in občane, gre za zaračunavanje teh dimnikarskih storitev. Tu ocenjujemo, da je nadzor premajhen, zlorab pa veliko, saj nekateri navajajo, da so se cene pregledov povečale od 102% pa do 130%, pri čiščenju pa ponekod od 684% pa celo do 800%. Jaz verjamem, da temu ni podlaga zakon, pač pa najbrž tudi neurejene kontrole in pa samovolja na terenu brez dvoma to tudi prispeva k tej rastoči inflaciji. Kot ministra vas sprašujem: "Kaj mislite storite, da se to stanje popravi? Ali mislite, da je za to kriv Zakon o varovanju okolja in da se ga lotimo v noveli? Zakaj se ministrstvo še ni odločilo za spremembo zakonodaje? Ali mislite, da so spremembe potrebne? In ali je po vašem mnenju drastično zvišanje cen dimnikarskih storitev, kar najbolj občutijo fizične osebe, povzročila nejasna sporna uredba ali pa sklep o določitvi tarif za cene storitev te obvezne državne gospodarske službe? In pa: Ali kot minister morda v bodoče načrtujete določene ukrepe, da se stanje na tem področju popravi? [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec mag. Sajovic, hvala lepa za vaše vprašanje. Kot ste povedali, gre za tematiko, ki je vezana na spremembo Zakona o varstvu okolja iz leta 2004. Na podlagi tega zakona, ki je izvajanje dimnikarske službe prenesel na državno raven, je bila potem sprejeta posebna uredba, ki je ključna za celotno zgodbo. Sprejeta je bila 25. novembra 2004 na eni zadnjih sej prejšnje vlade, ko je ta sicer formalno lahko izvajala samo tekoče posle, objavljena je bila pa 3.12.2004. Naslednji dan pa je prisegla nova vlada in je tudi določila koncesioniran način izvajanja te javne službe ter podrobneje uredila prvo podelitev koncesije brez javnega razpisa. In zgodilo se je to, da se je nova vlada, takratna nova vlada in sedanja vlada, v začetku leta 2005 znašla v položaju, ko je morala to novo ureditev dimnikarske službe izvajati, kajti ni je bilo in tudi sedaj je ni mogoče spremeniti. To bi namreč pomenilo neustaven poseg v pravice oziroma upravičena pravna pričakovanja oseb, ki imajo pravico do pridobitve prve koncesije brez javnega razpisa. To je ključni problem, s katerim se kot minister že vse od takrat naprej ukvarjam in želim najti najbolj korekten izhod. Eden od teh je, spomnite se, da je ta Državni zbor na naš predlog sprejel avtentično razlago dveh členov, po katerih bi bila pravica do pridobitve koncesije brez javnega razpisa omejena na tiste izvajalce, ki so sklenili z občino pogodbo na javnem razpisu, brez tega pa le na podlagi posebne določbe občinskega odloka. Ampak to rešitev, to avtentično razlago je Ustavno sodišče razveljavilo, češ da ne gre retroaktivno uvajati dodatne pogoje za pridobitev prve koncesije brez javnega razpisa. Torej, iz tega izhaja, da sedanje zakonske ureditve dimnikarske službe do poteka prvih koncesij ni mogoče bistveno spreminjati. Treba pa je povedati, da smo z dvema spremembama uredbe skrajšali trajanje prve koncesije, da smo zaostrili nadzor nad izvajanjem in tudi omogočili vlaganje pritožb uporabnikov na naše ministrstvo. Nekaj podatkov imamo, moj odgovor bo bolj obširen, posredovali vam ga bomo tudi v pisni obliki, kaj se sedaj dogaja glede prve koncesije. Od 244 teh postopkov je 201 že končan, 37 jih je v različnih fazah upravnega spora, 9 pa jih je v postopku na našem ministrstvu. Priznati moram, da so to zelo zapleteni postopki, kajti prihaja do medsebojno konkurirajočih si zahtev izvajalcev, pa tudi nekatere občine so imele to službo relativno slabo urejeno, prav tako pa so imele tudi nejasne in nepopolne akte in pogodbe. Tudi zato kot ministrstvo žal teh postopkov v tem kontekstu ne moremo pospešiti, kar bi pa marsikatera občina želela. Na podlagi dokončnih dokončanih postopkov je bilo že sklenjenih 100 koncesijskih pogodb z izvajalci dimnikarske službe, katerim je bila podeljena koncesija za obdobje 8 let. Izvedli smo 15 javnih razpisov za koncesije tam, kjer je bilo že dokončno odločeno, da se prava koncesija brez javnega razpisa ne podeli. Novi javni razpisi bodo objavljeni do konca letošnjega leta, in sicer za 52 dimnikarskih območij, kjer smo uspeli rešiti vloge na javni poziv in vloge za javni razpis. Glede samih cen. Tukaj moram povedati, da smo na podlagi sklepa o cenah dimnikarskih storitev iz letošnjega avgusta dosegli, da so se cene dimnikarskih storitev za kurilne naprave s toplotno močjo nad 50 kilovatov znižale povprečno za 25%, cene letnih pregledov pa povprečno za 18%. Nižje so tudi cene meritev emisij dimnih plinov in prvih pregledov ter naprav. Govorim povprečno. V nekaterih slovenskih občinah, recimo tistih manjših občinah, ki so imele v preteklosti bistveno nižje cene, pa so se na podlagi tega sklepa cene tudi nekoliko povečale. Z novim sklepom o ceni dimnikarskih storitev je sedaj preprečen obračun storitev za kurilne naprave do 50 kilovatov po višjih cenah, kajti to so res nekateri izvajalci izkoriščali. Uvedli smo tudi možnost izvedbe samo kontrolnega pregleda, če na predvideni termin samo čiščenje ni potrebno. Praktično smo torej s sklepom o cenah dimnikarskih storitev cene znižali, razen treh cen, ko je šlo za odpravo nelogičnosti, ampak je šlo pa za minimalne korekcije. Ponovno pa smo določili samo ceno mehanskega čiščenja za kurilne naprave za prenos toplote, ki se kurijo na trdo gorivom. Več bomo pa odgovorili tudi dodatno v pisnem odgovoru. Hvala lepa.
Hvala gospodu ministru. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da se ministrstvo zaveda problema, da gredo rešitve proti pravi smeri, vendar se mi pa zdi, da je pa tukaj potrebno več hitrosti. Recimo, v Uradnem listu 105/07 je bila objavljena Uredba o spremembah in dopolnitvah itn., ki pa teh vprašanj še ne rešuje v zadostni meri. Dobro v tej uredbi je, da se s popravkom določa način in pa razloge za odvzem koncesije oziroma da se koncesija lahko prenese, da so določeni roki za odgovore in pritožbe in da so določene pristojnosti, nadzor. Sedaj delo dimnikarske službe naj bi bilo strogo nadzorovano. To se mi zdi prav. Tri inšpekcije, vendar kako se bodo na terenu uskladile, je že vprašanje, ki ga bo treba rešiti. Problematike tarifnega dela pa v celoti ne rešuje niti sklep o določitvi cene storitev obvezne države gospodarske javne službe. Tako je sklep spremenil denarno enoto, prejšnji tolar, v 0,44 evra na minuto, vendar pa še vedno je ogromen razkorak v praksi med cenami in izračunom po dejanski porabi časa. Če se upošteva povprečna dejanska uporaba časa za nekatere storitve in se množi s faktorjem 0,44 evra za minuto, je lahko razlika na podlagi objavljene cene teoretično lahko višja celo do 200%, kar pa se nam zdi odločno preveč. Izvajalci pa v takih primerih zavračajo obračun po dejanski porabi časa. Postavlja se tudi vprašanje: Kako bodo inšpekcije ugotovile, da je bila neka storitev po mnenju zavezanca previsoko zaračunana? In: Kdo bo odločil v sporu? Jaz mislim, da je prav, da se problematika rešuje v to smer, namesto tistega klasičnega proceduralnega vprašanja v razpravi pa želim vsem skupaj, da se ob koncu leta primemo za gumb in si želimo: Srečno! Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite. Lahko se primete za gumb [[...]]
Hvala lepa. To željo glede prijemanja za gumb vračam. Mislim, da bomo to vsi potrebovali. Gospod poslanec je odprl še nekaj vprašanj, eno je vezano na to uredbo, drugo je vezano na inšpekcije, tretje pa ponovno na ceno. Ponovno moram poudariti, da gre za relativno zapleteno področje in jaz osebno kot minister zelo resno jemljem, tudi to obveznost, ki jo je Zakon o varstvu okolja leta 2004 na veliko veselje takratnih županov, poslancev iz občin prenesel na državo, da ne bo nesporazuma. Omenjate Uredbo o spremembah in dopolnitvah uredbe o dimnikarski službi. Področje nepodeljenih koncesij ni bilo mišljeno, da bi jo uredili s to spremembo uredbe. Ta sprememba uredbe je imela predvsem namen, da uredi in da precizira inšpekcijski nadzor in tudi postopke reševanja pritožb uporabnikov. To smo iz prakse ugotovili, da je to potrebno precizirati. Podeljevanje koncesij pa je določala že veljavna uredba o dimnikarski službi. Glede podeljevanja samih koncesij sem vam kar nekaj podatkov dal, kot rečeno, še več v pisnem odgovoru. Glede inšpekcij. Res je, tri inšpekcije so zadolžene, dimnikarska služba s svojimi storitvami na malih kurilnih napravah pokriva tri področja: pokriva varstvo okolja, pokriva varovanje človekovega zdravja - zelo pomembno in pokriva varstva pred požarom. In ker to področje pokrivajo trije inšpektorati, so zato v nadzor vključeni tudi vsi ti trije inšpektorati. Ne nazadnje pa to ni novost, že od leta 1991 je ta tako in uredba o dimnikarski službi samo bolj precizira pristojnost posameznih inšpektoratov, tudi na predlog samih inšpekcijskih služb. Kar se pa tiče same cene dimnikarskih storitev, pa morda še eno pojasnilo. Sprejeta cena dimnikarskih storitev, te cene so maksimalne, ki jih smejo obračunati izvajalci dimnikarskih storitev. Praviloma so te cene storitev določene kot povprečne cene, kot tarife. V kolikor pa je dejanski porabljeni čas nižji od povprečno določenega časa, se pa lahko obračuna nižjo ceno. Tukaj pa se morata dogovoriti izvajalec in uporabnik. Ocenjujemo, da v primerih, ko je dejansko porabljen čas bistveno manjši od [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]povprečnega potrebnega časa za izvedbo storitev, pa gre za problem izvedbe kakovosti in tudi obsega same storitve. Te pomanjkljivosti želimo in jih bomo reševali s strokovnim nadzorom in to nam omogoča prav Uredba o spremembah in dopolnitvah uredbe o dimnikarski službi v sodelovanju z inšpektorati, ki sem jih prej omenjal. Ponovno pa poudarjam, da za nadzor nad izvajanjem dimnikarskih storitev pa so pristojni inšpektorati, in v enem segmentu tudi naše ministrstvo in od te odgovornosti [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]nikakor ne bežimo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ivan Grill bo postavil vprašanje ministrici za zdravje. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani minister in ministrica. Sodoben način življenja in vedno daljša življenjska doba, sta dva izmed razlogov, ki v področju obolevanja za najtežjimi boleznimi, tukaj imam predvsem v mislih rakasta obolenja, pripisujejo kot eno izmed poglavitnih razlogov. Na srečo pa nove metode zdravljenja, nove metode tudi diagnosticiranja, nova zdravila in tudi medicinska znanost gredo na tem področju korak bližje k boljšemu zdravljenju teh bolezni, tako da imamo tako v Sloveniji kot tudi v svetu danes možnost zdravljenja in to uspešnega zdravljenja, za bolezni, ki so pred meseci ali leti veljale celo za neozdravljiva. Kot je znano, se tudi Slovenija na področju uvajanja teh novih zdravil, to so predvsem biološka zdravila, lahko primerja tudi z razvitejšimi državami. Ravno zato me zanima: "Ali nam lahko posredujejo neko empirično primerjavo, kako se na področju uvajanja bioloških zdravil v Sloveniji se lahko primerjamo z razvitejšimi državami? Ob tem me tudi zanima: Ali imate mogoče na razpolago podatke, kako smo na področju širjenja programov zdravljenja s temi zdravili povečevali sredstva od leta 2001 pa vse do 2007? In glede na to, da tudi v Sloveniji beležimo trend povečanja obolevnosti za najtežjimi boleznimi - kajti tudi v Sloveniji se prebivalci starajo, tukaj je verjetno treba tudi iskati neke trende na področju zdravljenja v prihodnosti - me zanima: Ali je tukaj že kakšen izdelan projekt oziroma kako naj bi se projekcija zdravljenja z biološkimi zdravili tudi nadaljevala? Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod poslanec Ivan Grill. Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci. Vezano na vprašanje uporabe bioloških zdravil na področju raka, naj povem: da se je od leta 2000 nekajkrat povečal strošek za tovrstna zdravila, in sicer je znašal v letu 2006 7,6 milijona izdanih zdravil na recepte in približno 3 milijone evrov zdravil, ki so bila porabljena direktno v bolnišnicah, da je pri tem rast od leta 2000 izjemna, posebej za področje raka, zaradi tega, ker so to zdravila, ki so prišla kasneje na trg, kot je pa primer zdravljenje diabetesa in primer za zdravljenje multipleks skleroze. Tukaj je bilo v preteklosti že nekaj več porabljenega. Tudi na današnji dan oziroma na lansko leto je tam porabljenih cca 10 milijonov evrov za zdravljenje diabetesa in 7 milijonov za mutlipleks sklerozo. Trendi so vsekakor rastoči in od leta 2005 do 2006 so vsaj na recept narasli od 6 milijonov evrov na 7,6 milijonov evrov. Ta dvig bo šel še bolj strmo navzgor, čeprav je predstavljal 39% vseh izdanih zdravil v letu 2006, so bila že vsa biološka zdravila, ki so namenjena za zdravljenje raka, izdana na recepte. Trend bo šel navzgor tudi zaradi tega, ker je pojavnost raka v Sloveniji in v Evropi v porastu, zato smo tudi mi namenili predsedovanje v Evropski uniji na področju zdravstva predvsem tematiki raka. Zato imamo tudi danes najbolj sodobno opremljen Onkološki inštitut, ki lahko na področju kurative stori mnogo, pomembno pa je tudi to, da bomo uvedli v bližnji prihodnosti preventivo na področju presajanja raka na črevesju in presajanja raka na dojki, ker sta najbolj pogosta raka, ki se pojavljata pri nas in sicer. Koliko zaostajamo tu za razvitimi državami nimam natančnega podatka, imam pa podatek o tem, da gre za zelo veliko razliko med državami, ki vstopajo, ki so vstopile, ki so se priključile Evropski uniji v času, ko je vstopila tudi Slovenija. Zato je tudi znotraj predsedovanja namenjena ta tema približevanju teh držav članic prejšnjim oziroma starim državam Evropske unije predvsem na področju zgodnjega odkrivanja. Vse je usmerjeno v to, da moramo z zdravim slogom, z zdravim načinom življenja preprečiti množično nastajanje raka in ga dovolj zgodaj detektirati, takrat ko je zdravljenje še obvladljivo, sicer je težko, da bi katerakoli zdravstvena blagajna zmogla to breme, ki je zelo veliko z ozirom na to, da ne predvidevamo na področju zdravstva dodatnih virov, vsaj ne po ustaljenih metodah, kot so danes. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Ja. Hvala lepa. No, prav vesel sem te informacije, da si ministrstvo prizadeva tudi v prihodnje posebno pozornost namenjati ravno zdravljenju ljudi z rakom, in ne nazadnje, da je temu namenjena velika pozornost kaže tudi to, da imamo Onkološki inštitut, ki je v tem delu Evrope eden izmed najsodobnejših, in to priznava tudi vsa stroka. Glede na to, da pa ste omenili, da Slovenija, sedaj ko prevzema predsedovanje Evropski uniji, ravno na področju zdravja oziroma zdravstva namenja posebno pozornost oziroma prav področju zdravljena za rakom, me zanima: Ali ima sedaj ministrstvo že izdelan nek akcijski načrt oziroma seznam aktivnosti oziroma področij, katerim bo namenilo posebno pozornost in s tem tudi pritegnila ostale članice v Evropski uniji, da se skuša s skupnimi močmi prispevati k temu, da se na področju zdravljena rakastih obolenj prispeva čim več znanja in sredstev ter tudi uspešnega zdravljena? Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Tudi komisar Markos Kyprianou je izjemno pozdravil tovrstno tematiko in ko sem se imela priložnost srečati z večino ministri za zdravje Evropske unije, pravzaprav z vsemi delimo približno enako usodo. In zato je tudi nova strategija Evropske unije, ki je bila potrjena na Svetu ministrov decembra 2007, govori in poudarja predvsem dve tematiki, ki sta mogoče malo drugačne od prej. Govori o tem, da je zdravje sestavni del vseh politik in da preprosto mimo tega ne moremo: ne moremo ne mimo okolja, ne mimo izobraževanja, ne mimo hrane, kmetijstva in tako naprej. Druga pomembna točka pa je, da je poudarek na promocijo zdravja in na preventivo rdeča nit vse Evrope, ker preprosto v razvitem svetu ni drugega ključa, ni zdravnikov, ki bi lahko pozdravili toliko nas, kot nas pač uspe zboleti. Kajti vse evropske države se ukvarjajo, srečujejo s pomanjkanjem zdravnikov, med drugim tudi Slovenija, edino Italija je tista, ki jih ima nekaj več zaradi sistema in zaradi politike izobraževanja, ki jo je imelo v določenem obdobju. Dogodki, ki se bodo dogajali v Sloveniji na temo raka, pa so konferenca na najvišjem nivoju, ki bo februarja na Brdu. To bo ministrska konferenca in v njej bo govor o vseh štirih fazah raka: o promociji zdravega načina življenja, o preventivi, predvsem o presajanju raka, zaradi tega, ker zgodnje odkrivanje resnično pomeni tako rekoč maksimalno dobro rešitev, potem pa o samem zdravljenju in nazadnje o rehabilitaciji in vrnitvi človeka v okolje, tako v službeno kakor v družinsko. Zaradi tega, ker vse preveč pozabljamo, da tudi družina izjemno trpi ob tovrstnih šokih,se zaradi tega želi ta krog zaključiti. Potem pa bo še nekaj pomembnih dogodkov. In sicer, združenje 200 skupin vseh evropskih bolnikov iz vseh članic, ki imajo združenje za raka, bo imelo 9. in 10. aprila konferenco v Bruslju. Nato se bo tudi dogajala centralna evropska konferenca o pljučnem raku v Ljubljani od 12. do 14. junija in pa 19. in 20. maja na nivoju Evropske komisije delavnica o sistemski biologiji raka. To je samo nekaj ključnih dogodkov, jih bo pa še mnogo več. Hvala.
Hvala. Ministrici za zdravje bo postavil poslansko vprašanje tudi gospod Matjaž Han.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! V zadnjem času smo bili priče tako imenovanem podeljevanju tretjega vala koncesij v zdravstveni dejavnosti na primarni ravni. Bojim se, da podeljene koncesije niso izboljšale dostopnosti do zdravstvenih storitev. Šlo pa je za odliv kadrov iz zdravstvenih domov, ki jih ti verjetno ne morejo nadomestiti. Koncesije se podeljujejo kljub nasprotovanju in opozarjanju s strani zdravstvenih domov, da bo odhod zdravstvenega osebja, posebej zdravnikov med koncesionarje, pomenil bistveno poslabšanje pogojev za delo javnih zavodov. Ker odhajajo najboljši zdravniki, ki imajo največ vpisanih bolnikov, je izguba sredstev javnega zdravstvenega doma toliko večja. V povprečju naj bi z odhodom enega zdravnika zdravstveni dom oziroma zavod izgubil cca 100 tisoč evrov letnega prihodka. Zaradi letos podeljenih koncesij več zdravstvenih domov napoveduje izgubo tudi v poslovanju. Že danes pa velika večina ne zmore več izvajati zakonsko določenih nalog. Naj omenim, da je 14 domov v Sloveniji že danes ostalo brez pediatra, 12 brez ginekologa, 19 jih je brez fizioterapevta, kar v 17 domovih pa je ogrožena organizacija dnevnega 12-urnega zdravstvenega varstva v splošni ambulanti, da o dejstvu, da strokovnega nadzora nad delom koncesionarjev ni, ne govorim. Zadnji val stihijsko podeljenih koncesij je potekal ob soglasju sedanje vlade, kjer je bil vaš predhodnik, minister Bručan, koncesijam še posebej naklonjen. Moram reči, da je vaše stališče nekoliko drugačno in da so nekateri vaši ukrepi usmerjeni v pravo smer. Kljub temu pa ukrepi, v bistvu ta priporočila za podeljevanje koncesij, se bojim, da ne more obrniti trenda in izboljšati stanja v zdravstvenih domovih. V najboljšem primeru lahko samo upočasnijo razkroj sistema zdravstvenega varstva na primarni ravni v Sloveniji. Spoštovana ministrica! Večina zdravstvenih domov že danes ne more zagotavljati izvajanja vseh nalog, ki jih določa zakon. Prav tako se pri številnih zaradi podeljenih koncesij postavlja pod vprašaj tudi finančna vzdržnost poslovanja. Kot ministrica za zdravje pa ste dolžni zagotavljati pogoje, da se zakon o zdravstveni dejavnosti lahko v celoti izvaja, saj je od tega odvisna zdravstvena oskrba prebivalcev Slovenije. Zato vas. spoštovana ministrica, sprašujem in prosim, da mi odgovorite: Kako boste zagotovili, da bodo zdravstveni domovi v prihodnosti mogli izvajati vse z zakonom predpisane naloge? Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Gospod poslanec Matjaž Han! Ko govorimo o primarni zdravstveni mreži, je primarna zdravstvena mreža tista, ki je postavljena v ingerenco občin in županov. S tem ne želim bežati od tistih odgovornosti, ki jih ima pri tem ministrstvo za zdravje. Pomembna je tudi celovita politika izobraževanja, izobraževanje v smeri medicinskih znanosti. Že prej sem omenila pri prejšnjem odgovoru, da pri nas, tako kot drugje, tudi primanjkuje zdravnikov, da smo zavzeli tudi določene ukrepe, ki jih pripravljamo z novo zakonodajo oziroma z dopolnjeno zakonodajo Zakona o zdravniški službi, kako pridobiti več zdravnikov z licenco v krajšem času in kako istočasno tudi ojačati študij oziroma vpis študentov na fakultete. To je to, kar je mogoče za prihodnost in delno bo moralo biti tudi za sedanjost, ker moramo razpolagati s tistim, kar imamo. Za koncesije smo napisali priporočila tako županov kot direktorjem zdravstvenih domov, ob tem da brez komunikacije, brez sodelovanja vseh treh, torej tretjega še koncesionarja, je tukaj absolutno nemogoče delati. Zaradi tega je treba vzpostaviti te zaveze, pogodbene zaveze v tem trenutku, ker rešujemo ta trenutek sedaj, ki bodo omogočale zdravstveni domovom, da bodo lahko izpolnjevali skupaj s koncesionarji predvsem tudi ta del nujne medicinske pomoči in da bodo lahko izpolnjevali dežurstva. To, da so koncesije bile podpisane s strani županov, se verjetno strinjava, in to ne samo v zadnjih dveh letih, tudi v prejšnjih letih so bile koncesije v nekaj 100 primerih oddane; da zdravstveni sistem s koncesijami tudi pridobiva na kvaliteti, kar pa ne pomeni, da lahko gremo v nedogled s tem, kar ne pomeni, da pravzaprav oddajamo koncesije, brez da bi videli končni cilj. In v nacionalnem programu bomo tudi postavili neke razumne meje, do kod s koncesijami v okoljih, ki niso demografsko ogrožena. V demografsko ogroženih okoljih pa je edina možnost še, da z razpisovanjem koncesij pridobimo dodatne kadre in z vzpostavljanjem prijaznega okolja, neke celovite infrastrukture, ki bo mlade ljudi mogoče pritegnila, da bodo prišli tudi v tiste kraje, kjer si pred tem tega niso želeli. Naj omenim, da nekaj občin vendar je, ki zelo dobro to rešuje, nekaj pa je tudi tistih, ki so kritične, ampak v glavnem, ko smo se srečali z vsemi direktorji zdravstvenih domov, je samo nekaj tistih, ki pravzaprav niso dobro vedeli, ne kako in kam oziroma so iskali drugačne odgovore. Mi imamo tudi mesečna srečanja sedaj z direktorji zdravstvenih domov zato, da skupaj iščemo tiste odgovore na vprašanja, ki so sploh možni. Nečesa, kar je nemogoče, torej nemogoče je danes pridobiti čez noč toliko pediatrov, ginekologov in tako naprej - to pa bomo morali reševati znotraj mreže tudi s prerazporejanjem, tako kot se že zdaj dela, 0,25 zdravnika iz ene občine v drugo. Torej, vprašanja so težka in jaz verjamem, da jih lahko samo v eni dobri sinergiji, predvsem v trikotniku župani, zdravstveni domovi in koncesionarji rešujemo skupaj. Pri tem se ministrstvo ne umika, nikakor! In tudi za demografsko [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ogrožena okolja imamo predvidena določena sredstva, za vsako leto. Seveda, kaj več v tem trenutku, razen tega, da posnemamo to mrežo, ki pa ne verjamem, da bo nosila zelo velike odgovore. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana ministrica, za odgovor. Moram reči, da so sicer besede spodbudne. Jaz sem vas pa vprašal predvsem zato, ker sem tudi sam župan in se vsakodnevno srečujem s problemom javnega zdravstvenega doma v moji občini, ki je relativno majhna občina, in smo po eni strani pred pritiskom zdravnikov, da hočejo koncesijo, po drugi strani pa vemo, da zdravnikov v takšno majhno okolje enostavno ni. In brez neke strategije, ki jo na nek način čakamo že cel ta mandat, zdravstvenega varstva, verjetno ne bo šlo. Vaš predhodnik je z zakonom o koncesijah - oziroma če bi ta zakon deloval tako, kot si ga je on zamislil, bi zabil še zadnji žebelj v krsto in se mi zdi, da bi zdravstvo na primarni ravni nekako uničil. Dobro se mi zdi, da ste na ta sedež sedli vi, da imate neke drugačne poglede, vendar brez strategije verjetno v preteklih letih ne bo šlo, in bodo majhne občine, majhna okolja se težko borila za dobro zdravstveno oskrbo. Vemo pa, da je v občinah, kot so občine Radeče, Sevnica, Hrastnik - ljudje imajo glavni problem dobre zdravstvene oskrbe in tu ste vi, da naredite dobro strategijo. Upam pa, da vam bomo tudi župani [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]sledili. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Vsekakor, strategijo postavljamo, ampak okolje in infrastruktura in vse, kar imamo, sem tudi prej naštela, iz teh danih pogojev bomo morali kreirati skupno prihodnost. Mi nacionalni program pripravljamo in ga bomo predložili, ampak razen tega, da se postavijo neke ključne omejitve in na osnovi analiz in podatkov tudi smernice, kako naprej, seveda nam vsem skupaj ostane res eno zelo kreativno delo in tudi to, da koncesija ni tako slaba zadeva če so pogodbena razmerja dogovorjena tako, da se obveznosti, tudi tiste neprijetne, nosijo naprej. Tako, da se lahko vi kot župan po zakonodaji, ki obstoja, odločate dalje, da ne bi bilo razumevanja, da koncesij ni. Hvala.
Hvala. Gospod Aleš Gulič, sprašujem vas ali boste kljub temu da ministra ni, postavili poslansko vprašanje, in sicer ministru za notranje zadeve ter ministru za javno upravo? Izvolite.
Bom postavil, seveda, ker bi rad na naslednji seji dobil ustni odgovor, čeprav bodo nekatere stvari že mimo. Namreč, 21. decembra naša država vstopa v schengensko območje, se pravi, sprošča svoje zahodne, severne in severovzhodne meje in s tem olajša precejšnjemu delu prebivalstva življenje ob meji. Po drugi strani se pa vzpostavlja ostrejši režim za vse, ki živijo na južnih in pa vzhodnih mejah. To bo otežilo življenje našim državljanom in državljankam in ves ta šampanjec in rakete njim ne bo kaj veliko pomagalo. Vse to, kar se bo konec tedna veselilo nekje, bo lahko povzročilo žalost kjer drugje. Moja vprašanja so preprosta in jasna. Ali po vstopu naše države v schengensko območje ob slovensko-hrvaški meji resnično ne bo nobene domačije, do katere bi morali slovenski državljani priti preko hrvaškega ozemlja? In tukaj ne mislim tiste 30-kilometrske obvoznice. Nočem ciničnega odgovora, ampak hočem normalen odgovor; se pravi, ali bo to urejeno. Zanima me tudi: Koliko zapornic na cestnih komunikacijah je bilo postavljeno na slovensko-hrvaški meji in koliko je bilo izvedenih drugih ukrepov, rušenje mostov, brvi in podobnih prehodov? Kakšne posledice imajo v tem trenutku ti ukrepi na lokalno prebivalstvo in kakšne bodo imeli v prihodnosti? Tretje: Kako bo policija sodelovala z lokalnim prebivalstvom ob slovensko-hrvaški meji ob začetku uporabe vseh določb schengenskega pravnega reda? Koliko je tudi ta policija oziroma koliko so policisti, ki prihajajo od drugod, seznanjeni z nekimi lokalnimi navadami in običaji, da ne bo prihajalo še do sporov med policijo in državljani? Četrto vprašanje je bilo mišljeno kot dodatno vprašanje, pa ga bom vseeno povedal, da bosta lahko cenjena ministra odgovarjala: Kako nameravajo pristojna ministrstva razrešiti probleme v zaselku Mlini ter zagotoviti državljankam in državljanom dostop do Mlinov po slovenskem ozemlju? Tam je namreč zadeva malce bolj zapletena. Kdaj in kje bodo v Mlinih postavljene zapornice? Oba ministra imata vsa vprašanja napisana, vsa štiri, in upam, da bosta odgovorila, kot se spodobi. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem, ki bo postavila poslansko vprašanje ministrici za zdravje. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Pred dnevi sem vam, gospa ministrica, posredovala pisno poslansko vprašanje o razlogih za razveljavitev razpisa za nakup opreme na Nevrološki kliniki. Nevrološka klinika deluje namreč v nemogočih pogojih. Zaposleni so, kot so sporočili, potem ko že več kot leto dni gledajo novo in moderno stavbo, v katero naj bi se preselili, so razočarani in apatični, potem ko so izvedeli za vašo odločitev. Okolje za zdravljenje na tej kliniki je slabo in vse bolj nevarno. Oprema je stara in iztrošena, imajo samo tri nekoliko modernejše postelje, donirano aparaturo magnetno-resonančnega tomografa pa so kljub dolgim čakalnim dobam bili prisiljeni zapakirano pospraviti v klet. Ponovno gledamo vso bedo in že kar kriminalno nestrokovnost pri vodenju investicij na področju zdravstva. Zgradba, nova, lepa, marmorna, stoji, razpis za opremo, ki je potekal skoraj dve leti, pa ste pred dnevi, gospa ministrica, razveljavili. Na končno odločitev smo čakali pol leta, bila je že na mizi gospoda Bručana. Posledice so katastrofalne, ne zadevajo in ne učinkujejo pa le na Nevrološko kliniko, pač pa posredno tudi na druge oddelke Kliničnega centra, na kardiologijo, urgenco in hematološki oddelek. Razveljavitev razpisa pomeni torej ponovno novo večmesečno čakanje, ob nenačrtovanih zapletih in pritožbah pa lahko tudi več kot leto dni. Zaradi tako velikanskih posledic, ki jih ima vaša odločitev, ste dolžni javnosti bolj konkretno pojasniti, zakaj ste se za to odločili. Doslej ste ponujali le nenatančne in pavšalne odgovore, na primer, da ponudniki niso bili v enakovrednem položaju. Tudi na včerajšnji tiskovni konferenci nismo dobili nedvoumnega odgovora. Zato ni slučaj, da se porajajo številna ugibanja, nepreverjene govorice in tudi anonimna pisma, ki nas opozarjajo, da so bili vzroki za razveljavitev lahko tudi drugačni, kot ste jih navajali. Prav tako niste postregli z jasnimi odgovori: Kaj je bilo nezakonito, nepregledno in kaj sporno? Je bila to dokumentacija, spreminjanje pogojev, ponujena cena, delo razpisne komisije, ponujen strošek lizinga, zastaranje opreme? Ali pa to, kar nam nekateri prišepetavajo, da ni bil izbran kot najprimernejši pravi ponudnik? So morda zdaj bolj pomembni ponudniki? Ali niso na prvem mestu bolniki in zaposleni? Sprašujem vas: Zakaj takšna odločitev in zakaj ni jasnih odgovorov?
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, gospa Oražmova, za to vprašanje. Gotovo, da sem prva, ki bi si želela, da bi naročila, kot so za Nevrološko kliniko, lahko bila izvedena in da bi dobava te opreme potekala nemoteno dalje. Gotovo sem prva zaradi tega, ker živim vsak dan na udaru toliko in toliko novih odprtih problemov, do tega, da gledam zvečer po televiziji sto let stara vrata in še enkrat toliko star WC na stari nevrološki kliniki, kar je tudi stvar okusa tistih, ki so neposredno odgovorni za organizacijo dela in za ustvarjanje pogojev, človeku spodobnih pogojev, v katerih živimo. Zato, ker včasih se reče tako, da za to, da z jupolom nekaj pobelimo, ni treba biti bogat, in naredimo tudi drugačne okoliščine. Javna naročila so tista, ki sem jih jaz izpostavila na samem začetku, da so gotovo kritična iz enega razloga: če je to ministrstvo obremenjeno z največjim številom pritožb, revizij na javna naročila, potem je bila moja pozornost usmerjena še bolj v to tudi iz razloga, ker nekaj znanja s tega področja imam, mi je lažje videti, kot je videti nekomu, ki se nikoli s tem ni ukvarjal. Za to naročilo je bila postavljena komisija, ki tako rekoč je strokovna komisija in bi vsak minister po svoje moral mirno spati ob tem, torej ni naloga ministra posebej, da bi se naj poglabljal v javno naročilo. In bi bilo logično, da je pripravljeno tako, prvič, da ne bo trajalo dve leti - kar je spet doba, ki je zelo dolga, drugič - pa te nevrološke klinike se ne gradi od včeraj, imamo 10 let gradnje ali kakšno leto manj ali več. In spet v trenutku, ko sem jaz tri mesece na ministrstvu, je vprašanje vsega, kako bomo rešili, in če se ne odločim tako, kot bi, recimo, lahko bilo, da gremo v nabavo opreme - zakaj sem se odločila drugače, le zakaj, le kaj je za bregom? Enostavno gre za to, da postopek, ki je bil najprej odprti postopek, v katerem je bila razdeljena na nekaj sklopov, na 10 sklopov, oprema - oprema se pa tiče samo štirih, petih poglavij: eno poglavje je pohištvo, drugo poglavje je medicinska oprema, tretje je računalniška oprema, četrtič je videonadzorna oprema in ena izmed njih je tudi radiološka oprema. To je bilo podeljeno na deset sklopov in že iz tega je bila zadeva dokaj nepregledna. Ker je prišlo 300 in še nekaj vprašanj od ponudnikov, ki so primerno skregani med sabo, jaz jih tudi poznam ne nobenega, vsi so ponujali preko lizingov zaradi tega, ker je bil razpis za lizing, je bilo vprašanj, s katerimi se je cela komisija s tem ukvarjala vsaj leto in odgovarjala na te odgovore in dopolnjevala dokumentacijo. Skozi vse te dopolnitve so prišli tudi do zaključka prvega odprtega postopka, kjer so bile v večini ponudbe neveljavne - razen mislim, da ene ali dveh, ne vem natančno. Potem so šli v postopek s pogajanji. In pri postopku s pogajanji so med tem časom pa spremenili merila. In sprememba meril je tista, ki zakonsko ni dopustna. Če bi jaz podpisala to naročilo, pač pomeni, da sem samo odprla tematiko, na katero bi se lahko pritožilo toliko in toliko prizadetih, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in to bi bil rezultat. Čas bi tekel enako, kot teče danes, samo mogoče bi tekel bolj v prazno, kot teče danes, ker pripravljamo konkretno ponovitev razpisa, ki bo šel v začetku januarja. Tudi Kliničnemu centru, kjer smo imeli razgovor, sem jim ponudila, če so pripravljeni del preseliti, tudi s staro opremo, samo da bi dali prostor drugim [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[....]]Zaenkrat pravijo, da je to nemogoče. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Poslanka Cveta Zalokar Oražem, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor, gospa ministrica. Nekaj več stvari je prav gotovo zdaj, po vašem odgovoru, jasnih. Čeprav, mislim, da je - in vas tudi sprašujem v dopolnilnem vprašanju: Ali ste pripravljeni javnosti posredovati to dokumentacijo, kajti nase ste prevzeli veliko odgovornost? Sami ste ocenili, da je razpis potekal tako, da bi lahko prišlo do pritožb oziroma revizij, pri čemer o tem, ali bi revizije bile in ali bi bile upravičene, lahko sodi samo tisti, ki je za to na nek način tudi pristojen. Zato vas sprašujem: Ali ste pripravljeni in boste to dokumentacijo pokazali javnosti? Kajti bistvo je, ali bodo učinki resnično po tem, ko bo zdaj še leto dni - to skoraj z gotovostjo lahko trdim, glede na izkušnje, še veseli bomo, če bo postopek dokončan v enem letu - ali ste pripravljeni sprejeti tudi odgovornost, če ne bo posebnih učinkov? Kajti to, kar mene preseneča je, da člani razpisne komisije niso bili seznanjeni z razlogi za to vašo razveljavitev. Mislim, da so glede na to delo, ki so ga opravili in 6-mesečni rok, ko so čakali na te odgovore, temu bili upravičeni, da bi to bilo tudi v neki pisni obliki. Preseneča me tudi to, da [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v časopisih lahko preberemo, da ponudniki niso videli toliko spornosti in da revizija ni bila verjetna, saj bi jo morali ponudniki zahtevati že pred pogajanji, ki so začela potekati. Tega pa niso naredili, kar je kazalo, da morda revizije ne bi bilo. Vaša odgovornost je velika, kajti vprašanje je, ali bodo doseženi predvsem finančni učinki, če bo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]razpis ponovljen, in seveda vprašanje tudi, ali ni škoda enoletnega čakanja večja, kot pa bo korist ponovljenega razpisa.
Hvala lepa. Prosim za dopolnilni odgovor. Izvolite, ministrica.
Definitivno je škoda. In definitivno je odgovornost, ki sem jo sprejela, jaz se te odgovornosti zavedam. Ampak zavedam se pa tudi tega, da je potrebno delati po zakonitih postopkih. Komisij je bilo v preteklosti veliko. Če bi komisije odigrale vlogo, ki jo morajo odigrati, bi mogoče bilo manj pritožb, manj ugovorov na odločitve, ki jih seveda nazadnje podpiše minister. Nemogoče je napovedati, kakšni bodo učinki. Ampak prvi učinek je ta, da želim, da je zadeva izpeljana zakonito. Da ne gre za to, ali bi se mogoče nekdo pritožil ali se ne bi pritožil. Torej na "mogoče" se pri teh zadevah ne da iti, ampak je treba iti preprosto na to, da je treba postaviti stvari na svoje mesto in tudi postaviti tiste stvari na svoje mesto, kot je o tem, ali bomo nekaj izvajali ali ne bomo izvajali, ali se nam je ali se nam ni [[...]]Tudi na drugih področjih se kažejo določeni rezultati, stvari se odvijajo, konkretno govorim o posameznih investicijah. Če pač mora to stati mene takšne in drugačne odgovornosti, sem pripravljena za to založiti tudi svoje ime, ker tu v tej situaciji, ki je izjemno naporna zaradi pričakovanj vseh udeleženih strani, ki jih je enormno veliko, pravzaprav ni kaj veliko razmišljati. Najmanj pa, da bi se sekirala o tem, kateri dobavitelj bo dobavil. Dobavil bo tisti, ki bo imel kvaliteto, ki bo zagotavljal servis po prodaji, in seveda tisti, ki bo imel najnižje stroške lizinga.
Hvala lepa. Gospa Cveta Zalokar Oražem, proceduralni predlog, izvolite.
Vsekakor bodo največjo škodo na koncu trpeli predvsem bolniki, ki bodo še naprej v teh nemogočih razmerah. V zadnji številki Jane pa smo lahko tudi videli ogorčenje enega od zdravnikov, dr. Grada, s te nevrološke klinike, ki je izrazil ogorčenje in razočaranje zdravnikov, ki bodo še naprej prisiljeni delati v težkih pogojih. Jaz sem na celo verigo teh zadev, kaj vse to pomeni, tudi opozorila. Strinjam se z vami, odgovornost, ki ste jo prevzeli, je velika, krivda pa, pošteno rečeno, na vaši strani ni tako velika oziroma je še v tem trenutku nikakršna. Ampak zanima me: Ali boste, in o tem želim, da bi spregovorili v skladu s poslovnikom tudi v Državnem zboru, glede na velikansko škodo, vzpostavili tudi vzvode odgovornosti? Dejanja, ki prihajajo na dan, vsak dan skoraj eno dejanje, jaz že več ne vem, kje naj jemljem čas za poslanska vprašanja in pobude, kar se dogaja na področju investicij v zdravstvu, meji na kriminal in mafijo. Jaz bom zelo vesela, če boste uspeli te stvari počistiti. Boste pa po moji oceni naleteli na mnoge lobije, tudi znotraj opcije, ki vas je predlagala na to mesto, in seveda upam, da boste uspeli pri tej svoji želji. Seveda bo pa najlepši odraz tega, če bomo imeli zadosti podatkov, kaj se je dogajalo pri tem naročilu že danes, da bomo lahko primerjali, kaj se bo zgodilo na koncu. Govorice, o katerih sem govorila na začetku vprašanja, so zelo glasne. Pisem imamo veliko, ki na to opozarjajo. Jaz sem danes to postavila tudi zato, da boste vedeli, da bomo z vami to zadevo še kako gledali pod prste vsakomur, ki se bo s tem ukvarjal. Denarja, ki se izgublja na račun bolnikov, je v Sloveniji enostavno preveč, in enostavno je tem stvarem treba prerezati peruti in temu narediti konec. Pri tem boste imeli tudi našo polno podporo, če bodo ti nameni takšni, da bodo resnično pošteni in na mestu. Jaz predlagam v skladu s Poslovnikom, da vendarle opravimo razpravo, ne samo o tej investiciji, pač pa o investicijah v zdravstvu v celoti, kajti to, kar se na tem področju dogaja, ljudi izjemno bega, jezi, ljudje ne morejo razumeti, da nobena investicija več ne poteka normalno, ne pediatrična klinika, ne onkološki inštitut, ne nevrološka klinika. Urgenca tudi očitno ne bo tekla normalno, ker je bil denar vzet s strani proračuna. Zato jaz mislim, da je o tem treba spregovoriti tudi tukaj v parlamentu.
Hvala lepa. Poslanec Dušan Kumer bo zastavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo, ki pa ni prisoten. Boste navkljub temu zastavili in zahtevali odgovor na naslednji seji ali pa v pisni obliki? Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Da, zastavil bom ustno in zahtevam ustni odgovor na naslednji seji.
Izvolite.
Ministru sem skušal zastaviti vprašanje glede na to, da v zadnjem času velja za enega od specialistov oziroma ekspertov za iskanje povzročitelja inflacije in je tudi tisti, ki večkrat požuga s prstom, zato ga s tem vprašanjem opozarjam še na enega inflatorja. Še preden se je v letošnjem juliju dokončno odprl trg električne energije, sem ministru zastavil poslansko vprašanje v zvezi z napovedanimi podražitvami električne energije. Minister mi je odgovoril, citiram: "Cene električne energije za gospodinjstva ne odstopajo bistveno od povprečja v Evropski uniji, zato tudi ni nobenega razloga, da bi kljub vzpostavitvi tržnih relacij te cene na veliko poskočile. To je dejstvo." Konec citata. Prav tako se pa v mesecu juliju, kot so nekateri napovedali, ni zgodilo, da bi kakšen energetski Hofer ali Lidl ponujal gospodinjstvom napol zastonj televizor ali pralni stroj, če bodo pri njem kupili elektriko. Zato je bilo ves čas tudi utopično pričakovati, da bo odpiranje trga in prihod konkurence lahko elektriko tudi pocenilo, kar so nekateri vladni glasnogovorniki zapakirali v tetrapak o večji kvaliteti električne energije. Prav tako pa vem, da Vlada ni več v vlogi neposrednega regulatorja cene električne energije pri tarifnih odjemalcih. Vem pa tudi, da so vsa distribucijska podjetja sicer zasebne narave, pravne osebe, v katerih pa je država, beri Vlada, večinski lastnik. Torej popolnoma ne drži, da država kot večinski lastnik ne more vplivati na končno ceno električne energije. Zato vas minister sprašujem: Ali je država, torej Vlada, kot največji lastnik podjetij, ocenila upravičenost napovedanih podražitev z vidika stroškovne strukture poslovanja Elektro gospodarstva, ki je v večinski lasti države? Ali je Urad za varstvo konkurence ukrepal, saj so vsi distributerji napovedali enak odstotek podražitve? Kakšni so izsledki te analize? Kakšna je strategija Vlade in s katerimi ukrepi bo Vlada lahko vplivala na končno oblikovanje cen električne energije za gospodinjstva? In nenazadnje, kot sem že na začetku rekel, ker ste specialist za iskanje povzročiteljev inflacije: Za koliko se bo zmanjšala blaginja prebivalk in prebivalcev Slovenije poleg vseh drugih podražitev v zadnjih mesecih tudi zaradi te podražitve električne energije?
Hvala lepa. Medtem se nam je pridružil minister za gospodarstvo. Prosim za odgovor.
Spoštovani poslanec, podpredsednik! Slovenija žal ne more ubežati razmeram na regijskem, evropskem, pa recimo tudi globalnem trgu energentov. Če primerjamo cene električne energije na debelo v zadnjih petih letih, to se pravi cene električne energije od proizvajalcev, ki jih lahko na koncu distribucijska podjetja kupijo in potem oskrbujejo gospodarstvo in gospodinjstva, lahko ugotovimo, da so se te cene povišale za faktor tri do štirikrat v zadnjih petih letih, od približno 22 evrov za megavatno uro v letih 2002 do približno 70 evrov za megavatno uro v letošnjem letu. Nemogoče je, da bi distribucijska podjetja samo z racionalizacijo, z večjo učinkovitostjo pokrila tako visok skok cen na vhodu in to ne prelila delno tudi v končno ceno. Zato na nek način, ko spremljam te trende kot minister, ugotavljam, da so to neke logične posledice teh dogajanj na energetskih trgih. Hkrati se pa zavedam, kako pomembno je, da ob tem ohranimo čut za socialno državo in da imamo čut tudi za družbeno odgovornost. Zato sem tudi javno pozval podjetja k temu in jim tudi predlagal, da pri napovedani podražitvi upoštevajo razlike med potrošniki, da podražitve naj ne občutijo bistveno tisti, ki porabijo najmanj, in da so lahko podražitve hkrati tudi ukrep za zmanjševanje porabe oziroma za večjo učinkovitost, da zadenejo najbolj tiste, ki porabijo tudi največ. Nekateri se namreč danes ogrevajo z električno energijo, kar je v primerjavi z drugimi energenti cenovno lahko celo ugodnejše, če pa vemo, da se za proizvodnjo električne energije porabi fosilni energent, ki se ga ob pretvorbi in prenosu tudi nekaj izgubi, je to zelo neracionalno in je potrebno tudi razmisliti o tem, da se s takim ukrepom lahko tudi poveča učinkovitost. Vlada ali pa država ne more prevzemati ali pa vmešavati se v politiko poslovanja podjetij in prevzemati nalog in odgovornosti organov družb, kot so uprava in nadzorni sveti. To so njihove odločitve, za katerimi stojijo tudi s svojo osebno odgovornostjo. In tudi če bi nekdo želel s političnim diktatom vplivati na njihove odločitve, jih ne more s tem diktatom odvezati osebne odgovornosti za negospodarne ali nelogične ali celo nezakonite odločitve. Trg z električno energijo je v Sloveniji v celoti sproščen. Vlada nima nobene regulatorne možnosti. Še več, v distribucijskih podjetjih so tudi zasebni lastniki. In zasebni lastniki opozarjajo, in ne samo opozarjajo, tudi že vlagajo konkretne odškodninske tožbe, zakaj se cena električne energije ne dvigne še bolj. Jaz sem prepričan, da je iskanje rešitev v, prvič, diferenciaciji cene, da tisti, ki manj porabijo, se jim torej podražitve ne poznajo, in rešitev je tudi v tem, da se kar se da minimalno podražitve tudi zgodijo. Poudaril bi pa še to, da vseh pet distribucijskih podjetij nabavlja električno energijo pri istemu dobavitelju in ni čudno, da so vsi pod enakimi pogoji poslovanja. Tudi Urad za varstvo konkurence je sprožil postopek ugotavljanja možnosti kartelnega dogovarjanja v tem primeru in verjamem, da bo z ugotovitvami kar se da hitro obvestil javnost in distribucijska podjetja. Pričakujem odgovorno ravnanje in učinkovito ukrepanje nadzornih institucij.
Hvala lepa. Kolega Kumer, dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Hvala za besedo in tudi hvala za odgovor. Spoštovani minister. Spoštujem in sem nagnjen k temu tudi, ko kažete, če ne praktično, pa vsaj verbalno, ta socialni čut in tudi vem, ker sem vas spraševal predvsem o električni energiji za gospodinjstva, da je v evropskih državah, tudi državah Evropske unije, to subvencioniranje tega dela distribucije električne energije del socialnih politik v državah. Zato sem vas spraševal, ker je država lastnik in mislim, da lastništvo vseeno še ima nek vpliv, korektiv vpliva, ne moremo vse dati samo na osebno odgovornost tistih, ki sedijo v nadzornih svetih in tako dalje, teh družb. Ampak država kot lastnik ima neko odgovornost, ima tudi nek vpliv na oblikovanje teh končnih cen. Sicer pa bi vam postregel z enim odgovorom, ki ste mi ga dali pred dobrega pol leta, ko ste dejali, da elektrogospodarska podjetja ne izkoriščajo monopolnega položaja na trgu in da je njihova dobičkonosnost nekoliko nižja od uspešnih tržnih podjetij - ko je država večinski lastnik, del dobička prenese v proračun in ga porabi za splošno dobro. In moje vprašanje je, podvprašanje [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Koliko tega dobička v letošnjem letu predvidevate? Ali ni možno tega dobička prenesti v subvencioniranje, še enkrat pravim, cen električne energije gospodinjstev? In še drugo, ki pa mislim, da ima zakonsko podlago. Vsa distribucijska podjetja bi mesec dni morala obvestiti vse odjemalce, da bodo podražili električno energijo, da se mi lahko odločimo, ali bomo spremenili [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dobavitelja. Tega pa mislim, da podjetja do zdaj niso naredila.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Seveda so naredila, saj prav to obvestilo o nameravanih podražitvah je dvignilo toliko prahu. Saj se cene električne energije še niso dvignile. Saj podražitev se še ni zgodila. Najavljena je, da se bo zgodila v skladu z energetskim zakonom. In energetska podjetja so spoštovala ta zakon, so najavila dvig cene. In dvig cene se še ni zgodil. Torej so spoštovala to reč. Drugo pa je ta socialni čut. Mi moramo imeti tudi neko pravo mero odnosa do električne energije kot do nekega energenta in neke dobrine. Če bomo tu zganjali pretirano subvencioniranje in povzročili, da bo električna energija v primerjavi z drugimi energenti nekonkurenčna ali cenejša, potem bomo povzročili, da jo bodo uporabljali neracionalno v škodo uporabe drugih energentov. Na primer, potem se bo zgodilo, da se bodo ljudje začeli greti na električno energijo, ne več na kurilno olje. Zakaj? Ker bo "kao" električna energija subvencionirana, kurilno olje ali plin pa ne. In je potrebno imeti torej ta subvencijski del, če bi o njem razmišljali, razdeljen med vse energente, ki lahko predstavljajo neko alternativo pri uporabi. Sicer smo naredili več škode kot koristi. Moj predlog, ki sem ga dal distributerjem na več sestankih, je šel prav v to smer, da se za tiste, ki porabijo najmanj in so socialno najbolj ranljive kategorije, podraži električna energija najmanj oziroma nič. In tudi v strukturi porabnikov je teh relativno malo. Podražitev iz 6 na 7% pri tistih največjih bi odtehtala nulto podražitev oziroma nič spremembe cene pri najbolj ranljivih. In to sem jim predlagal, in to mislim, da je pravi ukrep v danem trenutku. Upam, da bom s svojo avtoriteto tudi prepričal te tako imenovane, kot pravite, državne nadzornike, da bodo tudi šli v korak s tem predlogom in to na nek način tudi udejanjili skozi cenovno politiko distribucijskih podjetij. Pa še nekaj. Pomembno je tudi zavedanje, da je del podražitve odraz tudi povišanja omrežnine. Omrežnina je nadomestilo za uporabo in vzdrževanje omrežij. Veste, da so se podražili materiali, celo baker in vse skupaj zaradi svetovnih trendov, da so nove investicije zaradi širitev gospodinjstev in gospodarstva in tudi to je povečalo nove investicije distribucijskih podjetij, ker vlagajo v nove posodobitve. Tudi to je delček k tem končnim predlaganim podražitvam.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrta bo zastavila poslansko vprašanje odsotni ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala. Naj uvodoma povem, da pričakujem ustni odgovor na naslednji seji. Ko je bil za nami prvi val podražitev in ko je zvišana inflacija že pokazala zobe, zlasti pri najrevnejših, sem naslovila na ministrico pobudo za izredno valorizacijo socialnih transferov in pobudo za spremembo Zakona o usklajevanju socialnih transferov posameznikom in gospodinjstvom. Septembra sem predsednika Vlade vprašala, kako bo Vlada zajezila inflacijo in s katerimi ukrepi bo ublažila posledice inflacije vsaj za najbolj ranljive skupine ljudi. Ob dnevu boja proti revščini 17. oktobru pa sem na Vlado naslovila pisno poslansko vprašanje o predvidenih ukrepih za omilitev posledic podražitev. Odgovori so se bodisi izogibali priznanju, da opozarjam na resen problem, izogibali so se tudi odgovornosti Vlade, zavrnjena je bila pobuda za izredno valorizacijo socialnih transferjev, češ, da zakon tega ne omogoča, hkrati pa je bila zavrnjena tudi pobuda za spremembo Zakona o usklajevanju socialnih transferov. Odgovorov torej ni, odgovornosti se Vlada izogiba, revščina pa je kot resen problem zaznavna tudi v poročilih varuha človekovih pravic, pri nevladnih organizacijah in nenazadnje tudi v vrtcih in šolah, kjer je to lahko že ovira za dobro integracijo otrok in se že kažejo tudi posledice socialnega izločanja. Posredno je Vlada sicer problem priznala, ko mi je v odgovoru posredovala podatek, da se je Sloveniji z vstopom v Evropsko unijo pokazala možnost dobiti tudi okrog 1,5 milijona evrov hrane iz intervencijskih zalog, ki jo delijo Karitas in Rdeči križ tistim, ki so pomoči potrebni. To je torej vse, kar je bilo mogoče dobiti iz odgovorov. Zato se znova obračam na ministrico za delo, družino in socialne zadeve [[opozorilni znak za konec]] in jo sprašujem, glede na izjavo predsednika Vlade Janeza Janše v oddaji Odmevi na nacionalni televiziji 3. decembra letos, da se je v tem mandatu revščina zmanjšala za 15%. Zanima me torej: Po katerih kriterijih, po kateri metodologiji je Vlada to ugotovila? [[...]] [[opozorilni znak za konec]] ? In pričakujem, kot rečeno, pisni odgovor. Statistični urad je namreč zadnji podatek objavil iz leta 2004, 17. decembra pa [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Vaša pričakovanja odgovorov se bodo uresničila. Poslanka Barbara Žgajner Tavš prav tako naslavlja svoje vprašanje odsotni ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da je malce zoprno ali pa nerodno zastavljati vprašanje nekomu, ki ga ni v tej dvorani, kljub temu, da smo naslovili, mislim, da zelo korektno na predsednika Državnega zbora, da dobimo pravočasno s strani Vlade odgovor, kdo od ministrov bo prisostvoval na seji. Kljub vsemu dovolite, da postavim vprašanje, in pričakujem, da mi bo na prihodnji seji ministrica podala tudi ustni odgovor. Moje vprašanje je identično ali v veliki meri povezano z vprašanjem, ki ga je pred menoj postavila kolegica Potrata. Gre za neizpodbitno dejstvo, Zakon o socialnem varstvu, ki je bil sprejet pred dvema letoma, in nenazadnje tudi Zakon o usklajevanju transferjev gospodinjstvom in posameznikom je močno prizadel tiste, ki so socialno najbolj prizadeti ali najbolj šibki. Dejstvo je, da se samo po tem zadnjem zakonu izplačuje oziroma usklajuje veliko število, mislim, da jih je preko 30, različnih vrst transferjev. In ker je ta zakon dejansko predvideval, da se bodo socialni transferji usklajevali enkrat letno za nazaj, so ob visoki inflaciji ljudje, ki so odvisni samo od transferjev, najsi bo varstveni dodatek, najsi bo otroški dodatek, najsi bo štipendija, najsi bo nenazadnje plačilo za izgubljen dohodek v primeru inštituta družinski pomočnik. Skratka, ti ljudje so samo v letošnjem letu močno, močno prizadeti. To pričajo številke. Osredotočila se bom samo na družinske pomočnike, ker imam pred seboj čisto sveže podatke, da naj bi se število družinskih pomočnikov ravno zaradi teh prej omenjenih zakonov bistveno zmanjšalo, s 1.400 na 700. Dejstvo, ki govori tudi danes, je, da revščino v naši državi že občutijo otroci, tudi zaradi zakona o usklajevanju transferjev gospodinjstvom in posameznikom. Rada bi poudarila, in žalosti me, da na tej seji vladna koalicija ni dovolila, da bi se opravila splošna razprava o zakonu, ki ga je predlagala Poslanska skupina DeSUS. Ta zakon je predvideval, da bi Zakon o usklajevanju transferov, ki ga je vložila Vlada lansko leto in ki je povzročil novo revščino med ljudmi, da bi ta zakon prenehal veljati. Ampak vladna koalicija oziroma Vlada ni zbrala toliko poguma, da bi pod pretvezo, če hočete, socialne vzdržnosti volila splošno razpravo. Zato ministrico sprašujem: Kaj bo ministrstvo storilo z ljudmi, ki so prizadeti [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. V temu trenutku se nam je tudi pridružil minister Podobnik. Gospod Podobnik, vaših poslancev je prisotnih manj kot mojih. Kolega Srečko Prijatelj pa bo zastavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, lep pozdrav! Edini ste tukaj in branite stališča Vlade, se zdi, kot da bi govoril prazni dvorani. Moje vprašanje gre vam v tem kontekstu Primorske kot ekološke bombe. Čisto okolje je ključna dobrina, pravica do zdravega okolja pa je ena temeljnih ustavnih pravic. Vendar to je samo lepo zapisana beseda. Temu ni tako. Naturo 2000 smo sprejeli sredi leta 2004, in to v tem mandatu. Poglejte, 17.9.2007 ste razveljavili v bistvu odločbo ARSO-ja in predhodno tudi upoštevali Vrhovno sodišče oziroma sklep o zavrnitvi revizije in dali neki civilni iniciativi možnost, da je stranka v postopku in da se pritoži na to, ker je državno podjetje kupilo zemljišče za izgradnjo vetrnih elektrarn znotraj Nature 2000. Sprašujem vas: Zakaj to dovoljujete kot okoljski minister? Zakaj dovoljujete medlo razpravo o plinskih terminalih v Tržaškem zalivu? Kakšni so dogovori z gospodom Popovičem glede odstranitve tovarne Kemiplast v Kopru? Glede na izdano odločbo bi se moralo to že zgoditi. Zakaj ne vztrajate z večjo vztrajnostjo? In pa, spoštovani minister, vi ste skrbnik za čisto okolje in okoljsko politiko. To smo vam zaupali. Povejte mi: Zakaj imamo zgolj 11 točilnih mest za plin v Republiki Sloveniji za avtomobile, če jih ima Italija v bistvu, če preberem iz tega članka, približno 12 tisoč? Zakaj ne skrbite za to, da bi v bistvu imeli možnost vsaj tisti, ki skrbimo za čisto okolje, vplivati na to, da bi bilo manj izpušnih plinov. Sam imam tako opremljen avto, drago sem plačal to opremo in a je ne morem koristiti. Ali se vam ne zdi, da vas v bistvu na okoljske pravice, ki so temeljne človekove pravice, dovolj zgovorno opozarja tudi varuhinja človekovih pravic? Nič se niste odzvali na to, kar piše v tem poročilu. Poglejte, kako je dolga trnova pot nekoga, ki si je v pritožbenem postopku poskušal zagotoviti, da bo stranka v postopku. Tega niste upoštevali. Boste razveljavili odločbe Elektro Primorske, ki govori, da ima državno podjetje pravico posegati v Naturo 2000, kupovati vetrne elektrarne in zagotavljati tujcu investicijo in dobičkonosnost? Boste to preprečili, spoštovani gospod minister? To je temelj mojega vprašanja danes. Seveda za [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[..]]plinske terminale sem vas še vprašal. Upam, da ste si zapisali. Vprašanj je dovolj in kasneje se še oglasim zagotovo.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor. Beseda je vaša.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani poslanec Prijatelj! Upam, da bom uspešno branil barve Vlade Republike Slovenije, kot ste rekli. Najprej glede točilnih mest za plin v Republiki Sloveniji. Vašo pobudo bom prenesel za to pristojnemu ministru. Jaz sem prvi, ki bi podprl, da bi tisti, ki imajo tudi poslovni interes in pristojnost, bistveno povečali število točilnih mest za plin v Republiki Sloveniji. Drugače pa ste odprli kar nekaj vprašanj. Nekatera so vezana na postopek glede vetrnih elektrarn na Volovje rebri, druga so vezana na delovanje oziroma zaprtje tovarne Kemiplasta, tretji del pa je vezan na graditve plinskih terminalov v Tržaškem zalivu. Bi šel kar po vrsti. Glede postopkov za vetrne elektrarne v Republiki Sloveniji oziroma v bližini Ilirske Bistrice. Jaz bi bil zelo vesel, če bi Slovenija bila ena od tistih držav Evropske unije, ki bi imela vsaj nekaj megavatov inštalirane moči, ki bi jih pridobivali iz vetrnih potencialov. Jaz sem podedoval ponesrečen postopek, ki ga nisem začel ne sam, ne kot investitor, ne kot občina. In sem želel storiti vse, da bi tam bile vetrne elektrarne. Kot je znano, je okoljevarstveno dovoljenje oziroma soglasje izdal ARSO. To je dokončno, je pa sprožen upravni spor, na katerega nimam vpliva. To okoljevarstveno soglasje je težko več kot 40 strani, ki ga je izdalo ARSO, pri tem je upoštevalo tudi nekatere izkušnje iz nekaterih drugih držav. Moram povedati, da na podlagi dokončne odločitve druge stopnje, da se Društvu za opazovanje ptic prizna status stranke v postopku, je ARSO izdalo sklep o obnovi postopka. Ampak tudi ta sklep ni dokončen, ker se je na ta sklep pritožila Elektro Primorska. Morate pa biti toliko razumevajoči in morate priznati, da če sodna inštanca naloži našemu ministrstvu, naši drugi stopnji, da prizna nekomu status stranke v postopku, potem je treba spoštovati odločitev sodišč. Za to, kar odloči sodišče, minister ni odgovoren, ampak je dolžan, da njihove odločitve spoštuje. In to smo storili. Prav tako pa teče tudi upravni spor o odločbi naše druge stopnje, da se DOBS-u prizna status stranke v postopku. Vse odločitve, ki so bile sprejemane, so v takšni ali drugačni sodni inštanci. Kaj lahko še storim kot minister? Jaz vas sprašujem. Moja želja je, da bi se našli investitorji, in bi morda našli kakšno bolj posrečeno lokacijo za vetrne elektrarne in da bi od vsega začetka imeli morda več sreče pri sami destinaciji. V Sloveniji je še nekaj lož, kjer so dobri vetrni potenciali. Tam bi lahko stale vetrne elektrarne. Morda v bližini teh, kjer so sedanje bile predlagane. Ampak kot rečeno, vsi postopki so se ustavili na takšnih ali drugačnih sodnih inštancah. Kar se tiče Kemiplasta, na Agenciji za okolje tudi teče sam postopek za izdajo okoljevarstvenega dovoljenja. Ta postopek vodi Agencija za okolje. Prepričan sem, da ga bo korektno rešila. Kar pa se tiče same problematike zaprtja oziroma prepovedi delovanja tovarne Kemiplast, pa lahko samo povem, da je posebna strokovna skupina, ki sem jo sam ustanovil, imela dve nalogi. V letu 2006 je uspešno poiskala denar za financiranje preselitve, pripravila je tudi elaborat. Podjetje je dobilo možnost, da dobi 9 milijonov evrov kredita z 10-letnim odplačilnim rokom in triletnim moratorijem. Podjetje je izdelalo elaborat o preselitvi in prestrukturiranju. Prav tako pa je bil tudi izdelan osnutek besedila sporazuma, ki je ključen, med podjetjem, Mestno občino Koper, krajani in našim ministrstvom. Podjetje je načeloma sprejelo to posojilo in je tudi napovedalo, da bi lahko izpeljalo preselitev tovarne na Madžarsko v dveh letih od podpisa sporazuma. Toda tak [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dogovor je pogojevalo s predhodno spremembo namembnosti njihovega zemljišča na področju urejanja BV1. To pa je tisto območje, kjer je Kemiplast kemijsko proizvodnjo v preteklosti že opustil in za katero je bil postopek spremembe prostorskih aktov že sprožen. Tu ima pristojnost Mestna občina Koper. Na predzadnji seji te strokovne skupine pa je mestna občina Koper predložila svoj predlog sporazuma, na katerega naj bi ostale strani [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dale pripombe. Kot imam informacijo, se je sedaj zgodil pravni spor oziroma komunikacija na pravnem področju med Mestno občino Koper in lastnikom te tovarne. Zmanjkalo pa mi je časa, da bi vam odgovoril na vaše vprašanje, glede [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Minister, hvala lepa za enkrat. Kolega Srečko Prijatelj pa ima dopolnilno vprašanje. Dobili ste pa tudi eno izmed vprašanj, ki je bilo naslovljeno na vas. Izvolite.
Ja. Počaščen sem, da mene sprašujete po tem, kaj je treba storiti. Poglejte, spoštovani minister, jaz lahko rečem, da vas osebno zelo cenim, ampak vsak dan poslušamo o tem, da je onesnaževanje v Sloveniji velik problem. Ne naredi pa se nič. Konkretno sem vas vprašal: Zakaj je tako malo točilnih mest za avtomobile, zakaj je največja trošarina za plin v Sloveniji v primerjavi z ostalimi evropskimi državami. Na to mi niste odgovorili? Pa to se lahko zgodi jutri, da bo boljše, jutri lahko v bistvu nekaj naredimo za to. Ni treba čakati na pojutrišnjem. Vprašali ste me, kaj boste storili glede vetrnih elektrarn. Pa vendarle za božjo voljo, državno podjetje je kupilo zemljišče znotraj Nature 2000. Ombudsmanka vam lepo piše: V Sloveniji v bistvu smo predpise o Naturi 2000 uveljavili srednji leta 2004. Kmalu potem je stekel upravni postopek, izdajanje dovoljenja, okoljskega dovoljenja za elektrarno Volovja reber. Tu nekaj smrdi. Ne moremo ozemlja zaščiti kot teritorialno nedotakljivo, potem pa omogočiti državnemu podjetju, da kupuje zemljišče za vetrne elektrarne. Tukaj ste vendar vi odredbodajalci, vi, spoštovani minister! Drugo, kar bi želel povedati, niste mi odgovorili: dogovor Popovič-Podobnik. To me zanima. Kaj sta sklenila v Kopru? To mi povejte. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Povejte vsej slovenski javnosti, kaj sta se dogovorila dva kompetentna za to, da se Kemiplas zapre. Zapreti ga je treba jutri, takoj zdaj, ker onesnažuje okolje in ogroža tudi tam živeče prebivalstvo. Glede plinskih terminalov v Tržaškem zalivu - Slovenija je sprejel nek beden, načelen protokol, ki ne govori nič. Državni svet je dal jasno opozorilo, da smo blizu še enega [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]referenduma. Ali boste reskirali in dali ta denar za referendum, ki bo tudi obremenjujoč za vas? Jaz bom podprl to odločitev primorskih državljank in državljanov in [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Najprej glede zadnjega dela vprašanja dodatnega, ki je vezan na graditev plinskih terminalov. Ministrstvo za okolje in prostor v celoti vztraja na stališču, ki ga je na dveh sejah potrdila Vlada, ki je ugotovila, da imata projekta plinskega terminala v Tržaškem zalivu dokazano čezmejne vplive zaradi bistvenega vpliva iz prometnovarnostnega vidika, vpliva z okoljskega vidika in pa vpliva z varnostnega tveganja za slovensko obalo in tudi bistvene vplive na vodno okolje Tržaškega zaliva, zato iz teh razlogov Vlada tega projekta ne podpira. Tukaj je naše stališče enako, kot je bilo. Državni svet je imel poseben posvet in je na zaključku izrecno podprl aktivnosti Vlade Republike Slovenije in Ministrstva za okolje in prostor, ki si v okviru mešane slovensko-italijanske-hrvaške komisije za varstvo vodnega morja in obalnih območij pred onesnaženjem prizadeva za določitev celotnega območja severnega Jadrana za ekološko občutljivo ter zaščiteno območje. Ta podpora Državnega sveta mi je še posebej pri srcu zato, ker je Slovenija uspešno dve leti vodila barcelonsko konvencijo. Prihodnji mesec bom vodenje predal Španiji. Prav v okviru te konvencije smo pod mojim vodenjem tudi dosegli, da je severni Jadran razglašen za ekološko občutljivo zaščiteno območje. Kar se tiče vašega vprašanja glede dogovora Popovič-Podobnik. Takega dogovora ni, ker ga ne more biti. V okviru posebne strokovne skupine, v kateri sodelujejo Mestna občina Koper, krajani v bližini Kemiplasa, lastniki tovarne in našega ministrstva, se iščejo rešitve, o katerih sem prej govoril. Presenetljivo, nenapovedano je v to komunikacijo vstopila Mestna občina Koper s sodnim postopkom do lastnika Kemiplasa. Ta zadeva ni bila z nami ne usklajevana, ne informirana. Mi smo bili o tem obveščeni iz medijev. To je vse, kar vam lahko povem. Danes je ponovno srečanje te strokovne skupine v Dekanih oziroma v Kopru in upam, da bomo, o teh rezultatih obveščeni javno. Naša pobuda, dobili smo zelo ugoden kreditni aranžma za preselitev tovarne na Madžarsko, je še vedno aktualna. Lastnik dobi takoj ugodna kreditna sredstva, da se preseli. En sam pogoj je, da mestna občina Koper naredi nekatere spremembe, ki so vezane na statusno naravo tega zemljišča. Kar se pa tiče onesnaženja, pa morda informacija. V letu 2007 morajo imeti na podlagi nove evropske direktive vsi dizelski avtomobili moderne katalizatorje, nove katalizatorje. Znano je, da stari dizelski avtomobili za približno 20-krat več proizvajajo trdih delcev PM-10 kot bencinski avtomobili. To je eden od razlogov, ki povzroča, tudi ob povečanem tovornem prometu v Sloveniji, da so nekatera območja v Sloveniji zelo obremenjena z delci PM-10. Tudi o teh zadevah bo Slovenija poročala Evropski uniji in tudi sprejela nekatere ukrepe. Eden od ključnih ukrepov je večja vloga javnega prometa. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Srečko Prijatelj, proceduralno, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Skladno s poslovnikom bi prosil, da se da na glasovanje zahteva po razširjeni razpravi. Poglejte, Primorska je ekološka bomba. Jaz sem poslanec tudi tistih, ki me niso volili in so mi tudi naložili, da to sprožim tu, da sem zelo oster v teh pogledih, kajti pravica živeti v čistem okolju je ustavna pravica. Na to vas opozarja tudi varuhinja. In, spoštovani minister, prosil bi vas, da uporabite vse svoje kompetence, kajti, glejte, Vlada se igra z imenom Primorska, igrate se z ekologijo, zadnji smo dobili avtoceste, zadnji bomo pri posodobitvi železnic. Lahko bi še našteval, kaj vse se dogaja. Tam je potrpljenje najmanjše do vas, ki vladate, do vseh ministrov, ne mislim osebno vas. In bi prosil, če se lahko dogovorimo o tem, da ta vprašanja prinesemo v ta hram, da jih odpremo. Ni samo Primorska tista, ki je tako izpostavljena, prej smo govorili, lahko tudi v drugih delih, seveda tudi Primorske, pa tudi na Gorenjskem in v Zasavju je elektrarna in tako naprej. Lahko bi naštevali, po celi Sloveniji se lahko sprehodimo. Tako da izkoriščam to priliko, da se pogovorimo o tem, da sprejmemo kvalitetne zaščitne programe tudi do tistih, ki se igrajo z usodo mnogih, ki moramo živeti v takem okolju. Kar se pa tiče plinskih terminalov, pa mislim, da ste bili najmanj prepričljivi. Slovenija ima možnost, da to v bistvu prepreči, pa je ni izkoristila. Neke deklaracije zopet na nivoju zunanjega ministrstva, ki so vljudnostne fraze, Italija bo pa naredila zopet po svoje. Imeli bomo še en referendum, kot rečeno, ki bo državljanke in državljane stal toliko, kot bo pač stal, verjamem, da več, kot zadnji, ker ti stroški gredo gor, ne dol. In zopet ne bo nihče za to odgovarjal. Posledic noče nositi nihče od ministrov ali ministric. Nihče. Vsi se igrate z usodo proračunske politike, ko se zapravljajo milijoni, se skrivate pod krilo gospoda Janše in zadeva je pokrita. Osebna odgovornost vas je tudi, da delate tako, kot ste zaprisegli. In v tem primeru je več kot očitno, da ne delate. Oprostite, spoštovani minister.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v okviru jutrišnjih glasovanj. Mi pa prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj. Dr. Mitja Slavinec, vi naj bi zastavili poslansko vprašanje ministru za obrambo. Naj vas presenetim, odgovora ne boste dobili, ampak izvolite.
Hvala lepa za besedo. Upam, da bom odgovor dobil, vendar z zamikom do naslednje seje. Vsekakor pa želim ministru v odsotnosti poslansko vprašanje postaviti že sedaj. Nobena skrivnost ni, da ima Slovenska vojska velike težave s pridobivanjem kadrov, da ji primanjkuje vojakov, častnikov, podčastnikov. Številke, če samo omenim, trenutno je v stalni sestavi preko 7100 pripadnikov, po planu pa bi jih moralo biti 750. In tudi program, cilji, ki si jih je ministrstvo zastavilo za leti 2008 in 2009, ne predvidevajo, da bi dosegli tisto število, tisti obseg, ki je predviden z resolucijo, torej s temeljnim aktom. Po drugi strani pa ministrstvo kljub temu, da se je že sprijaznilo s tem, da bo pripadnikov Slovenske vojske manj, kot je predvideno, se še zmeraj opremlja v skladu z resolucijo, v skladu s svojim temeljnim aktom, torej tako in v takšnem obsegu, kot če bi postavljene cilje dosegli. Ampak dejstvo je, da bo verjetno preko tisoč pripadnikov vojske manj. Torej ne rabimo toliko opreme, je prva ugotovitev. Prav danes je minister tudi za medije dejal, da si sam želi kupovati čim manj opreme, a je to zaveza Slovenije za katero se je odločila s pristopom k Natu, nakupe oklepnikov 8x8, pa je odobril Državni zbor s sklepom leta 2004. Domnevam, da se je minister zmotil, kajti edino, kar je sprejel Državni zbor, je resolucija. In če lahko ministrstvo resolucije ne izpolnjuje na področju števila pripadnikov Slovenske vojske, ne vem, kaj ga potem obvezuje, da pa tako slepo mora izpolnjevati pri opremljanju. V zvezi s tem je predvidena reorganizacija, ki jo je prav tako na nedavni tiskovni konferenci minister predstavil. Gre za reorganizacijo upravnega dela Ministrstva za obrambo Republike Slovenije s ciljem doseči racionalizacijo in večjo učinkovitost sistema, zlasti z uvedbo nove reorganizacijske organizacije izvajanja kadrovske funkcije. Zanima me: Ali ima to za posledico tudi zmanjševanje števila uprav za obrambo in njihovih izpostav? Če da, zakaj in katerih? Zanima me tudi: Ali je ta reorganizacija povezana tudi z neuspešnim pridobivanjem kadrov za Slovensko vojsko, za kar naj bi bile odgovorne prav uprave, njihove izpostave, s čimer bi se preusmerila odgovornost in pozornost od neuspešne politike pridobivanja in zadrževanja kadrov v Slovenski vojski in [[...]] [[izklop mikrofona.]] [[..]]
Hvala lepa, kolega Slavinec. Želite pisni ali ustni odgovor? Ustni odgovor. Na naslednji redni seji upajmo, da bo minister za obrambo prisoten. Vsem, ki so danes zastavljali poslanska vprašanja, in ministrom za odgovore se zahvaljujem, s tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, torej v sredo z odločanjem o predlogih sklepov. S tem tudi prekinjam 34. sejo Državnega zbora in lep pozdrav jutri do 9. ure.