Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 9. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena in drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščam vas, da je umrl gospod Janez Komljanec, poslanec Državnega zbora v letih 2002–2004. Njegov spomin bomo počastili z minuto molka. / minuta molka/ Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Iva Dimic od 17.30 dalje, gospa Erika Dekleva od 16. ure dalje, gospa Tanja Cink od 19. ure dalje, gospod Tomaž Lisec, gospod Ljubo Žnidar, dr. Matej T. Vatovec, gospod Janez Janša in gospod Igor Zorčič do 12. ure. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 1. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je dnevni red 9. izredne seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG REBALANSA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2015. Predlog rebalansa proračuna je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za predstavitev predloga rebalansa proračuna za leto 2015 dajem najprej besedo predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci! Vlada je v relativno kratkem času pripravila in Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predlagala zdaj že drugi predlog rebalansa proračuna. V novembru je Državni zbor obravnaval in sprejel rebalans proračuna za leto 2014, konec januarja 2015 pa mu je Vlada predložila še predlog rebalansa proračuna za leto 2015. Vsa ta intenziteta na področju priprav rebalansov proračunov izraža resen namen Vlade in Državnega zbora, da zdaj in v bodoče poskrbimo za vzdržne javne finance in tako izpolnimo eno od pomembnih predpostavk za uspešen finančni, gospodarski in nenazadnje socialni razvoj družbe. Naj ob tem spomnim, da smo od septembra do danes poleg ukrepov za javnofinančno konsolidacijo pripravili že tudi več sprememb zakonov, se aktivno lotili nekaterih sanacijskih ukrepov v zvezi z lanskoletnimi poplavami, se uspešno pogajali in dogovarjali s predstavniki različnih družbenih sfer in skupin ter nenazadnje s socialnimi partnerji sklenili socialni sporazum. Seveda pa je vse to šele začetek, kajti pred nami so številni izzivi in naloge. V zadnjem času smo priča okrevanju slovenskega gospodarstva. Po izstopu iz recesije pričakujemo oceno, da je rast za leto 2014 krepko preseglo 2 % BDP. Znižuje se brezposelnost, ki je v novembru 2014 znašala 9,6 %. Trend zniževanja pa se pričakuje tudi v prihodnje. Delež izvoza, ki je glavni dejavnik gospodarske rasti, ostaja še naprej visok. Kljub trenutni spodbudnim napovedim gospodarske rasti in boljšim kazalnikom na trgu dela pa je ekonomski in socialni položaj v državi še vedno izjemno zahteven. Sicer optimistično napoved gospodarske rasti še ne pomeni, da imamo v Sloveniji zagotovljeno dolgotrajno in gospodarsko rast, zato so potrebni nadaljnji ukrepi na različnih področjih. Predvsem pa so potrebni pravi ukrepi na področju javnih financ. Z nadaljnjim, čezmernim primanjkljajem dolgoročne in stabilne gospodarske rasti, ki nam lahko zagotovi kakovostno raven socialne države, ne bomo dosegli. Javne finance so tako sedaj v središču pozornosti in nas silijo v odločno ukrepanje. Le dolgoročno vzdržne javne finance nam lahko ob nadaljnji politični stabilnost, učinkoviti pravni držav ter nenazadnje stabilnemu in ustrezno aktivnemu bančnemu sektorju zagotovijo trden temelj za stabilno gospodarsko rast. Slovenija je kot članica EU in predvsem kot članica Evropske monetarne unije zavezana k spoštovanju skupnih pravil in omejitev. Osnovne usmeritve nam skupaj z cilji podaja že skupna strategija za rast in delovna mesta z nazivom Strategija Evropa 2020. V ta okvir je postavljen tudi proces evropskega semestra ekonomskega upravljanja, ki je bil izpostavljen kot cikel usklajevanja gospodarskih in fiskalnih politik v Evropski uniji. Države članice morajo na podlagi tega cikla uskladiti svoje proračunske in gospodarske politike s cilji in pravili dogovorjenimi na ravni Evropske unije. V sklopu evropskega semestra mora Slovenija upoštevati tudi priporočila Sveta EU glede ukrepov in reform na področju javnih financ, bančništva, trga dela, upravljanja podjetij, poslovnega okolja ter širše za preprečevanje makroekonomskih neravnovesij. Na področju upravljanja podjetij, procesa razdolževanja in prestrukturiranja tečeta vzporedno, pri čemer je treba nadaljevati s procesom izboljšanja upravljanja s kapitalskimi naložbami države ter s povečevanjem njihove učinkovitosti, vključno s premišljeno privatizacijo. Vlada ob tem načrtuje nadaljnje ukrepe za dvig konkurenčnosti, za zmanjšanje administrativnih ovir in za izboljšanje učinkovitosti javnega sektorja. Slovenija je od novembra 2009 v postopku čezmernega primanjkljaja, kar pomeni, da mora voditi fiskalno politiko tako, da bo zagotovila trajno in vzdržno znižanje primanjkljaja sektorja države pod 3 % BDP v letu 2015. Nujna je namreč dolgoročna razvojno usmerjena politika javnih financ z jasno omejitvijo javno finančnih odhodkov. Pomembno je načrtovanje in opredeljevanje ciljev. Zavedati se moramo, da srednjeročno in dolgoročno ne smemo in ne moremo trošiti več kot ustvarimo. Vlada in Državni zbor sta že s sprejemom in uresničitvijo rebalansa državnega proračuna za leto 2014 naredila prvi korak v pravo smer, saj smo po predhodni oceni dosegli načrtovani primanjkljaj sektorja država v višini 3,4 % BDP brez upoštevanje enkratnih ukrepov. S predlogom rebalansa državnega proračuna za leto 2015 želimo v tej smeri odgovorno in odločno nadaljevati in doseči cilj, h kateremu smo se zavezali v Programu stabilnosti za leto 2014, ter, kot rečeno, znižati primanjkljaj sektorja država pod 3 % BDP. S spremenjeno strukturo predlaganega rebalansa proračuna Vlada namreč sledi dvema ključnima ciljema: prvič, spodbujanju gospodarske rasti, in drugič, povečevanju zaposlenosti. Tema ciljema sledi tudi z vsemi drugimi sistemskimi rešitvami in ukrepi, s tem pa se ustvarjajo pogoji, da se lahko za naslednje leto po daljšem času zopet predvideva določeno usklajevanje pokojnin in socialnih transferjev. Temu smo se zavezale tudi koalicijske stranke v svojem sporazumu. Spremenjene okoliščine tako v makroekonomskem okolju kot tudi zaradi sprememb zakonodaje so prispevale k nujnosti priprave predloga rebalansa. To smo sprejeli kot izziv in kot pomembno priložnost ter državni proračun usmerili izrazito investicijsko, kar bo prispevalo k nadaljnji rasti. K temu bodo močno pripomogla tudi preostala evropska sredstva, ki so še na voljo Sloveniji iz pretekle finančne perspektive. V največji možni meri smo se izognili radikalnim posegom v posamezne dele sistema, saj z restriktivnostjo fiskalne politike ne želimo povzročati manjšega povpraševanja ali potrošnje. Poiskali in sprejeli smo različne sektorske in horizontalne ukrepe tako na strani prihodkov kot odhodkov, ki so skupno vzdržni za vse strani. To nam je uspelo tudi sicer skozi dolgotrajna in za vse strani naporna pogajanja, ki pa so na podlagi konstruktivnega in odprtega dialoga ter skupnega napora pripeljala do pomembnih kompromisov in do mnogih dobrih rešitev. Kompromise smo morali sprejemati vsi. Za dosežen dogovor o končnem predlogu rebalansa proračuna so pomembne deleže znižanja sredstev na svojih področjih prispevali tudi vsi ministri oziroma ministrstva. Kljub temu bomo v tem letu realizirali mnoge investicijske projekte. Med drugim bomo investirali v dokončanje urgentnih centrov po Sloveniji, investirali v izgradnjo določenih odsekov železniške proge, izboljšali sistem vodooskrbe v nekaterih krajih po Sloveniji, za poplavno varnost bomo namenili dobrih 80 milijonov evrov in med drugim bomo vzpostavili tudi državni računalniški oblak, s čimer želimo na dolgi rok prihraniti pri sredstvih, ki so namenjena za državni informacijski sistem, če navedem zgolj nekatere zadeve. Spoštovane poslanke in poslanci! Če hočemo dokončno in dolgoročno iziti iz krize, se moramo na še vedno nestabilne razmere odzvati čim bolj enotni, povezani in gospodarsko močni. Sam verjamem, da smo na pravi poti ter da je pomemben del te poti tudi predlagani rebalans proračuna za leto 2015. Naj ponovno poudarim, da je ta rebalans nujen, pri čemer je pripravljen z namenom doseganja sprejetih zavez ob hkratni spodbuditvi gospodarstva in zaposlenosti. Ob tem ne pozabimo, da ne gre le za naše lastne zaveze evropskemu, torej našemu pravnemu redu, kajti konsolidacija javnih financ in zaustavitev nadaljnjega zadolževanja sta bistvena, prvenstvena za normalno in uspešno upravljanje lastne države. To pa je naša ključna zaveza državljankam in državljanom ter bodočim generacijam. Hvala za vašo pozornost.
Za predstavitev predloga rebalansa proračuna za leto 2015 dajem besedo še ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Spoštovani poslanke in poslanci! Pred vami je predlog rebalansa proračuna za leto 2015. Gre za sedmo leto po začetku krize in moram reči, po vseh rebalansih in proračunih, ki sem jih v svojem življenju sprejemal oziroma se z njimi utrudil, je ta bil daleč najtežji. Takoj potem, ko je Vlada začela svoj mandat, se pravi, v septembru lansko leto, smo začeli s pripravami na ta rebalans, trajalo je torej skoraj pet mesecev. Vmes so bila zelo trda, težka pogajanja. In moramo razumeti, da je verjetno ta eden najtežjih rebalansov, kar jih bomo sprejemali, ker pač pričakujemo, da smo na dnu in da od tu naprej bomo pač imeli gospodarsko rast in da bo kriza za nami. Tudi ta proračun sledi temu cilju. Vlada Republike Slovenije s tem predlogom nadaljuje politiko uravnoteženja javnih financ, kot je bilo že poudarjeno v govoru premierja. Prav tako Vlada želi s tem dokumentom nadaljevati pot do stabilne in vzdržne gospodarske rasti. Posebej bi rad poudaril, da brez gospodarske rasti ni mogoče doseči uravnoteženja javnih financ, vsaj ne vzdržnega. Trije poglavitni cilji so sledeni v tem dokumentu. Prvi cilj je 100 % črpanje evropskih sredstev za staro finančno perspektivo 2007–2013. Drugi cilj je znižanje primanjkljaja sektorja države pod 3 % BDP po standardih ESA v letu 2015, s čimer se je Vlada zavezala v Programu stabilnosti za leto 2014, in pa maksimalna javnofinančna podpora rasti bruto domačega proizvoda, torej, maksimalna usmeritev v investicije in materialne stroške. Rebalans proračuna za leto 2015 je bil nujno potreben, najprej zato, ker so projekcije prihodkov v sprejetem proračunu temeljile na makroekonomskih izhodiščih iz jesenske napovedi Umarja iz leta 2013. Kot veste, se je v letu 2013 napovedovalo bistveno drugačno stanje, kot je stanje danes, ne samo pri projekcijah Umarja, ampak tudi vseh mednarodnih institucij. Ta izhodišča so seveda sedaj bistveno spremenjena. Pri napovedovanju prihodkov ob pripravi predloga rebalansa proračuna za leto 2015 smo upoštevali predhodno realizacijo za leto 2014 ter ta novelirana makroekonomska iz Umarjeve zimske napovedi gospodarskih gibanj, ki za leto 2015 napoveduje 2% gospodarsko rast, vendar hkrati znižuje napoved glede rasti cen. To bi rad še posebej poudaril, ker bo rast cen izjemno nizka, je praktična rast samo realna rast, seveda je pa proračun narejen na nominalni osnovi. Poleg tega so na gibanja javnofinančnih ciljev vplivale tudi spremenjene okoliščine in dejavniki nekaterih večjih skupin prihodkov in odhodkov. Glavna odstopanja izhajajo iz izpada prihodkov iz naslova davka na nepremičnine, nenačrtovanih izdatkov za obresti za zadolževanje, izvršeno po uveljavitvi proračuna 2015, prenizko načrtovan tekoči transfer v ZPIZ zaradi sprejetja novega Zakona o Slovenskem državnem holdingu spomladi 2014, ki je uvedel spremembe pri financiranju rednih izdatkov pokojninske blagajne s strani Kada, ter sprememb okoliščin v zvezi s črpanjem EU sredstev. Načrtovan primanjkljaj proračuna za leto 2015 v sprejetem proračunu je bil 2,4 % bruto domačega proizvoda, vendar bi te spremembe, ki sem jih navedel in nekatere druge, ker nismo sprejemali strukturnih sprememb, ampak smo sprejemali samo začasne spremembe proračuna, privedle do 5 % primanjkljaja, če bi imeli tako imenovan spontani scenarij. Torej je bilo nujno treba uvesti ukrepe, ki so ta 5% primanjkljaj pripeljali pod 3 % bruto domačega proizvoda. Če tako gledamo, recimo, samo izpad davka na nepremičnine in povečanje obresti, prispevata za približno 1 odstotno točko dodatnega primanjkljaja. Zato so bili potrebni vsi ti ukrepi, ki jih je omenil že premier, v obdobju do 31. 12. sprejetje zakonov, sprejetje raznih sprememb tudi drugih predpisov, da bi lahko v letu 2015 se držali teh pravil Pakta stabilnosti in rasti in prvič po začetku krize imeli primanjkljaj nižji od 3 % bruto domačega proizvoda. Dovolite mi, da vam na kratko predstavim konkretne ocene prihodkov in odhodkov. V predlogu rebalansa proračuna za leto 2015 je skupaj načrtovanih 8 milijard 562 milijonov evrov prihodkov, kar je za 64 milijonov evrov manj kot v sprejetem proračunu za leto 2015. Največji izpad se ocenjuje na strani davčnih prihodkov, kar je seveda posledica neuveljavitve zakona o davku na nepremičnine, vendar je Vlada sprejela več horizontalnih in sektorskih ukrepov, ki bodo ta izpad omilili: najprej ohranitev četrtega dohodninskega razreda, potem zvišanje stopnje davka na finančne storitve, zvišanje stopnje davka na zavarovalne posle, povišanje okoljskih dajatev zaradi emisij CO2, povečanje učinkovitosti pobiranje javnih dajatev, spremembe v sistemu študentskega dela in druge ukrepe. Del teh ukrepov se samo podaljšuje iz prejšnjega obdobja, del nadomešča nekatere, ki ne veljajo več. V predlogu rebalansa proračuna torej načrtujemo 6 milijard 870 milijonov evrov davčnih prihodkov, kar je kljub vsemu za približno 300 milijonov več, kot je bilo tovrstnih prihodkov realiziranih v letu 2014, to je pa glede na 2014 578 milijonov evrov nedavčnih prihodkov in 40,7 milijonov evrov kapitalskih prihodkov, donacij in transfernih prihodkov. Načrtujemo tudi milijardo 72 milijonov evrov prejetih sredstev iz proračuna EU. Predlog rebalansa določa odhodke, se pravi stran odhodkov, v skupni višini 9 milijard 947 milijonov evrov, kar je za 461 milijonov več kot v sprejetem proračunu in 292 milijonov več, kot je znašala realizacija v letu 2014. Predlog rebalansa je na odhodkovni strani, kot že omenjeno, usmerjen v zagotavljanje zakonskih obveznosti in v 100 % črpanje EU sredstev, zato je najvišje povečanje odhodkov predvideno prav na porabi EU sredstev in pripadajoče slovenske udeležbe. V zvezi z integralnimi odhodki je treba poudariti, da se ti znižujejo za 50 milijonov evrov glede na realizacijo 2014, kar utemeljujemo z ukrepi, ki jih je Vlada Republike Slovenije na seji že 22. oktobra potrdila z namenom, da se zagotovi skupno znižanje odhodkov na drugih področjih. Nekaj od teh ukrepov, da naštejem: centralizacija javnih naročil, centralizacija državne informatike, ukrepi za znižanje stroškov dela, ukrepi s področja sofinanciranja občin, racionalizacija na gospodarskih javnih službah, nadomestitev nekaterih nepovratnih subvencij v povratno ter drugi sektorski ukrepi po resornih ministrstvih. Razrez odhodkovne strani pokaže, da je od skupnih 9,9 milijard evrov odhodkov, poraba EU sredstev 1 milijardo 308 milijonov, s slovensko udeležbo 229 milijonov evrov, torej kar 15,5 % odhodkovne strani povezane s črpanjem EU sredstev, saj je leto 2015 zadnje, ko lahko še črpamo sredstva iz prejšnje finančne perspektive 2007–2013. Programska klasifikacija, ki je pomembna, kaže, da se v primerjavi s porabo preteklega leta, se pravi glede na leto 2014, bistveno več sredstev v rebalansu namenja za intervencije programe in obveznosti, kar za 134 % več, varovanju okolja in za okoljsko infrastrukturo za 67 % več ter za zdravstveno varstvo 23 %. Ob tem naj poudarim, da je rebalans 2015 usmerjen izrazito investicijsko, kot sem že omenil, saj se v primerjavi s porabo leta 2014 nakup in gradnja osnovnih sredstev povišuje za 41 % in investicijski transferji za 30 %, torej investicijski odhodki skupaj približno za 30 %. Naj naštejem nekaj večjih investicijskih projektov, ki jih še ni omenil premier. Recimo s področja železniškega prometa obnova železniške proge Divača–Koper, rekonstrukcija proge Pragersko–Hodoš. To so relativno visoki izdatki 100 milijonov 57 milijonov. Nadgradnja odseka železniške proge Slovenska Bistrica–Pragersko in tako naprej. S področja cest obvoznica Škofja Loka, nacionalni program avtocest. S področja vodooskrbe in čiščenja odpadnih voda so projekti predvideni na porečju Soče, Zgornje Save, Mure, Ljubljanice in tako naprej. Na področju informacijske družbe, večji projekti: vzpostavitev državnega računalniškega oblaka, izgradnja centralne informacijske infrastrukture, vzpostavitev optične povezljivosti za zavode s področja izobraževanja in raziskava in, recimo, še nekateri ostali večji projekti, ki jih poznamo: Center za smučarske teke Planica, Gimnastični center Ljubljana. S tem dokazujemo, da predlog rebalansa proračuna za 2015 dejansko sledi cilju povečanje investicij in kot vemo, povečanje investicij deluje multiplikativno na rast BDP, zato tudi takšno prestrukturiranje proračuna. Med ostalimi odhodki naj posebej izpostavim še obresti, ki bodo kljub nominalno višjemu stanju dolga kot v preteklem letu, zaradi okolja nizkih obrestnih mer leta 2015 in seveda zaradi znižanja relativnih obrestnih mer Slovenije glede na druge države, zaradi zopet ponovnega dobrega dostopa do finančnih trgov, bodo te obresti nižje za 35 milijonov kot v letu 2014. Nominalno nižji bodo tudi stroški dela v skladu z dogovorom s sindikati, subvencije bodo nižje, zaradi preusmeritve v povratna sredstva. Rahlo se znižuje obseg sredstev namenjen transferom posameznikom in gospodinjstvom, vendar razlog znižanja ni v zmanjšanju pravic do socialnih transferjev, temveč posledica zmanjšanja števila upravičencev do starševskih nadomestil ter denarnih nadomestil za brezposelnost, zaradi gospodarske rasti in boljše zaposlenosti. Če preidem na področje primanjkljaja. Predlog rebalansa 2015 predvideva primanjkljaj državnega proračuna po denarnem toku. Po denarnem toku tudi delamo proračun v Sloveniji v višini milijardo 385 milijonov evrov kar znaša 3,62 % BDP. Po popravku na obračunski tok predvsem del EU sredstev, ki jih bo Evropska komisija zadržala do prejema končnega poročila o učinkovitosti črpanja EU sredstev za obdobje 2007–2013, in ob upoštevanju pričakovanih saldov drugih enot sektorja države pričakujemo, da bo primanjkljaj sektorja država po metodologiji ESA, ki je obračunska metodologija, v letu 2015 pod 3 % BDP. Po domače povedano, mi bomo založili sredstva za to, da jih dobimo povrnjene kasneje od Evropske komisije. Ta založitev teh sredstev pa povečuje deficit, primanjkljaj po denarnem toku v primerjavi s primanjkljajem po obračunski metodologiji, ki jo uporablja Evropa za merjenje, ali ustrezamo pravilom pakta stabilnosti in rasti in fiskalnega pakta. Spoštovani, dovolite mi, da še enkrat poudarim. Predlog rebalansa sicer povečujejo odhodke glede na sprejeti proračun za leto 2015, vendar se kljub temu znižujejo sredstva na marsikateremu področju. Ob tem zagotovo ne moremo biti vsi zadovoljni, saj je vsak od nas nekaj prispeval k racionalizaciji na svojem področju, vendar sprejem rebalansa proračuna za leto 2015 pomeni nadaljnji korak k cilju uravnoteženje javnih financ. Prav tako je rebalans v 2015 izrazito investicijsko usmerjen, kar bo prispevalo k spodbuditvi gospodarske rasti in k vzdržnim javnim financam na dolgi rok. Slovenija je na poti konsolidacije javnih financ v preteklosti že izvedla nekatere ukrepe, vendar so za zagotovitev dolgoročne in vzdržne rasti potrebni dodatni ukrepi ter dosledno izvajanje le-teh, tukaj bi posebej poudaril mantro, ki se v Evropski uniji izpostavlja, in to je strukturne reforme. Upoštevaje vse navedeno predlagam Državnemu zboru, da predlog rebalansa sprejme. Hvala lepa.
Predlog rebalansa proračuna je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici gospe Urški Ban.
Hvala za besedo. Pozdravljeni vsi prisotni! Odbor za finance in monetarno politiko je na 19. nujni seji 17. 2. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2015, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odboru so bila posredovana mnenja zainteresiranih delovnih teles, ki so se seznanila s predlogom rebalansa in niso sprejela svojih amandmajev ter mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, ki predlog rebalansa podpira. V poslovniškem roku so kvalificirani predlagatelji vložili 41 amandmajev. Seji odbora so prisostvovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance, Vlade, predstavniki Umarja ter Sindikata vzgoje, izobraževanja, znanosti in kulture ter Sindikat policistov. Uvodno obrazložitev predloženega rebalansa je podala državna sekretarka Ministrstva za finance, ki je natančno predstavila vzroke predložitve rebalansa za leto 2015. Ob tem je predstavila ocene prihodkov in odhodkov v predlogu rebalansa proračuna za leto 2015, kjer Vlada načrtuje 8 milijard 562 milijonov evrov prihodkov. Na strani odhodkov državnega proračuna je predvidenih odhodkov v skupni višini 9 milijard 947 milijonov evrov, kar pomeni za 461,8 milijonov evrov več odhodkov kot v sprejetem proračunu in za 292 milijonov več, kot je znašala realizacija v letu 2014. V predlogu rebalansa proračuna je v primerjavi s porabo preteklega leta bistveno več sredstev namenjenih za intervencijske programe in obveznosti za varovanje okolja in okoljsko infrastrukturo, za lokalno samoupravo ter zdravstveno varstvo. Predlog rebalansa je usmerjen investicijsko, saj se v primerjavi s porabo leta 2014 nakup in gradnja osnovnih sredstev zvišuje za 41 %, investicijski transferji pa za 20 %. Pretežni del tega povečanja gre na račun investicij, ki so vezane na črpanje evropskih sredstev. Omenjena struktura prihodkov in odhodkov državnega proračuna pomeni, da predlog rebalansa predvideva primanjkljaj državnega proračuna po denarnem toku v višini 1 milijarde 385 milijonov evrov, kar znaša 3,62 % BDP. Vlada tako ocenjuje, da bo skupni deficit sektorja države po ESA metodologiji v letu 2015 po 3 % BDP oziroma natančneje 2,89 %. Ocena Vlade je, da je glede na dane okoliščine predlagani rebalans primeren in predstavlja kvalitetno osnovo za izvršitev proračuna oziroma za javno financiranje v letu 2015. Direktor Urada za makroekonomske analize in razvoj je v nadaljevanju na kratko predstavil splošno gospodarsko sliko za leto 2014 ter povedal, da predlog rebalansa temelji na pričakovanih gospodarskih gibanjih, ki so jih na Umarju pripravili decembra lani. V razpravi ob predloženem rebalansu so nekateri člani odbora poudarili, da je predlog rebalansa proračuna za leto 2015 nerealen, da ni usklajen s fiskalnim pravilom, zapisanim v Ustavi, ter da ni razvojno naravnan. Premalo naporov je bilo narejeno na prihodkovni strani. Prav tako naj bi bil oblikovan na napačnih prioritetah, zato tudi ni socialno naravnan. Nekateri so menili, da gre le za konec razvojnega cikla prejšnje vlade, ter izpostavili kot problematično predvsem premalo predvidenih sredstev za Ministrstvo za notranje zadeve ter Ministrstvo za zdravje. Posebej so izpostavili predvsem problematiko 11 nedokončanih kohezijskih projektov v povezavi z občinami, ki imajo težave zaradi negotovosti glede pričakovanih odločb. Izpostavljena je bila tudi problematika financiranja učne pomoči otrokom s posebnimi potrebami in problematika nezadostnih sredstev za delovanje policije ter ob tem vprašanje zagotavljanja varnosti ljudi in premoženja. Nasprotno so nekateri člani menili, da rebalans proračuna sledi javnofinančnim ciljem, in sicer odpravlja presežni primanjkljaj na vzdržen način, postopno znižuje strukturni primanjkljaj sektorja država ter s tem omogoča dolgoročnost vzdržnost javnih financ. Zato menijo, da je primeren za sprejem tak, kot je predlagan. Odbor se je opredelil tudi do vloženih amandmajev in je podprl amandma poslanskih skupin koalicije. Po razpravi je odbor sprejel sklep, da odbor za finance in monetarno politiko podpira predlog rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2015. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanka skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Spoštovani predsednik, predsednik Vlade, ministri, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Res je, da so se okoliščine in se okoliščine zelo hitro spreminjajo, zato je pred nami rebalans proračuna za leto 2015, ki je bil pred dvema letoma sprejet v nekih drugih temeljih, v nekih drugih okoliščinah. Gospodarsko okolje je vse manj spodbudno in vse bolj neprijazno, včasih celo mačehovsko, posebno do najbolj občutljivih in najbolj ranljivih ciljnih skupin. To je pač dejstvo, na žalost, dejstvo, katerega ne gre zanikati in v okviru katerega je izjemno težko proizvesti kaj ustvarjalnega. Celo obdržati kontinuiteto doseženega, nivo obstoječih pravic in nekaterih ugodnosti, je zelo težko zagotavljati. In ravno zaradi slednjega v Poslanski skupini Desus priznavamo, da so vsi tisti, ki so bili vključeni v pripravo tega rebalansa, morali biti zelo previdni in odgovorni pri svojem delu. Priznam, gre za zelo odgovorno nalogo, končni rezultati pa naj bi imeli čim manj hudih, bolečih posledic za vse udeležence, ter naj bi čim bolj povečali pozitivne učinke in prinesli neko dodano vrednost. Vsi pripravljavci naj bi imeli en cilj, oblikovati proračun, ki bo realen in hkrati tudi nuditi zadovoljstvo na vseh področjih. Pripraviti takšen proračun, ki bo zadovoljil vsa pričakovanja pristojnih ministrstev, hkrati pa zadovoljil tudi ali pa predvsem najširšo javnost, je izjemno težko delo. Poraja se mi vprašanje, ali je glede na vse predstavljene argumente na posameznih odborih in pa v vsej medijski odmevnosti možno takšen proračun sploh ustrezno oblikovat in ga pripraviti. Sprašujem vas, ali gre proračun že v domeno nadrealnega. V lastnem prepričanju menim, da čudeža v takšnih pogojih skorajda ni mogoče izpeljati – iz nič narediti ogromno – zelo težko ali pa nikakor. In kaj bi pravzaprav bil danes čudež? Verjetno dejstvo, da se javnofinančni primanjkljaj države čez noč prepolovi ali pa ga sploh ne bi bilo več, da beležimo nadpovprečno gospodarsko rast, da povečujemo prihodke države, ki bodo zadovoljili čisto vse zahteve, in da drzno znižamo odhodke države, še posebno na določenih segmentih, kot je, recimo, področje javnih naročil, informatike in tako dalje in tako naprej. Hkrati pa si zastavimo pogoj, da se sploh ne bomo več zadolževali. Ja, ja, to bi bil čudež. Čudeži pa se danes in tukaj ne dogajajo, zato ostanimo v realnem svetu. Proračun je kompromis med praktično neomejeni željami, potrebami in vedno limitiranimi finančnimi sredstvi. Vedno je bilo tako in vedno bo tako. Proračun je zelo realno prikazan v obliki številk, ki jih bo treba realizirati v praksi, s konkretnimi dejanji, s konkretnimi ukrepi. V Poslanski skupini Desus največ napora namenjamo tistim najranljivejšim ciljnim skupinam. A veste, zahtevati dostojno življenje naših upokojencev, ni nobena floskula, tudi ni kar tako neka izjava. Pri pravici do dostojnega življenja gre za osnovno človekovo pravico, in to pravico vsakega posameznika. Nekoliko evrov več na mesec pri današnjih pokojninah se v času naraščajoče revščine še kako pozna. Pokojnine so v vseh teh letih glede na rast plač in višanje, predvsem višanje stroškov življenja, že drastično padle. Danes imamo namreč že več kot polovico upokojencev, ki prejemajo pokojnino, ki je nižja od 593 evrov, to pa vsi veste, da je tisti prag, ki predstavlja tveganje revščine. Povprečna mesečna pokojnina pa znaša 563,85 evra. In ta trend zniževanja je treba zaustaviti in zaustavljamo ga. Dobili smo jasna zagotovila predsednika Vlade, da bomo pristopili k valorizaciji, torej usklajevanju pokojnin, seveda ob predpostavki, da bo podatek za leto 2014 takšen, da se bruto družbeni proizvod zvišal več kot 2,5 %. Naredili bomo to, ta ukrep, naredili bomo to dejanje. To je tudi predpogoj, da podpremo ta rebalans proračuna, realizacijo pa zamaknili v leto 2016, zavedajoč se težkega položaja ali oteženega položaja v tej državi. V Poslanski skupini Desus smo prav tako zelo pozorni na tisti del proračuna, ki zagotavlja pravice iz naslova izplačevanja transferjev brezposelnim, socialno ogroženim, invalidom in še bi lahko našteval. Prav tako menim, da je nemoteno izplačevanje dajatev iz naslova starševskega varstva, otroških dodatkov in drugih prejemkov, predpogoj za zadovoljstvo, napredek in blaginjo naših državljanov in državljank. Z veseljem ugotavljamo, da so sredstva za zagotavljanje pravic iz teh naslovov nezmanjšana. Še več, na področju sociale je zagotovljenih še nekoliko več sredstev, kot je znašala realizacija v letu 2014. Iskreno povedano, osebno bom izjemno zadovoljen, če teh sredstev ne bo treba v celoti realizirati, saj bo to pomenilo, da so ljudje dobili službe, da se je njihov položaj izboljšal in da smo na pravi poti. Vse dokler pa bodo ljudje upravičeni do teh sredstev in jih bodo še kako potrebovali, pa jih bo ta država brez izjeme tudi zagotavljala. Nobena pravica, nobena zakonska in že priznana pravica ne bo postavljena pod vprašaj, in to je ena izmed ključnih poant tega proračuna, ki me tudi ali prav iz tega razloga navdaja z optimizmom. Ob vsem povedanem, kolegice in kolegi, in nenazadnje ali pa prav zato, ker bo ob seveda nemotenem izplačevanju pokojnin prostor tudi za dodatno izplačevanje regresa upokojencem z najnižjimi pokojninami in ker smo s strani predsednika Vlade dobili jasna, eksplicitna in nedvoumna zagotovila, da se bodo pokojnine po dolgem času ponovno uskladile, gledam na predlagan proračun z optimizmom. V Poslanski skupini Desus se zelo dobro zavedamo, da kljub temu ne smemo izgubiti stika z realnostjo. Realnost pa je ne glede na to, ali nam je všeč ali pa nemara ne, takšna, da je stvari treba izpeljati do konca, se pravi, sprejeti rebalans proračuna, 100 % udejanjiti nedvoumna in jasno dana zagotovila ter nadaljevati z zastavljenimi projekti. Že večkrat je bilo omenjeno, da je letošnji proračun zelo investicijsko oblikovan. Ravno investicije so tiste, ki jim predlagan rebalans namenja pomemben delež sredstev, kar je prav tako z moje strani, z naše strani treba pozdraviti. Kakor sem že povedal na seji odbora, je do proračuna treba biti tudi kritičen, saj gre za najbolj pomemben akt v državi. Kritike pa izhajajo nedvomno tudi iz tega, da ne glede, koliko sredstev namenimo posameznemu resorju, bi bilo smiselno zagotavljati še več, evro, dva več bi si želel verjetno vsak minister, da bi dosegel svoje zastavljene cilje. Pa vendar, v Poslanski skupini Desus ne oporekamo, da dodatna sredstva pomenijo tudi pospešeno realizacijo zastavljenih nalog. In če sem odkrit, se objektivna slika proračuna počasi, a vidno izboljšuje iz več razlogov. Pokazatelji gospodarstva kažejo napredek, kot je denimo zunanjetrgovinski presežek, gospodarska rast, nezaposlenost se počasi, pa vendarle zmanjšuje, veča se delež investicij, kar je bilo že povedano in še bi lahko našteval. In ravno dobri gospodarski pogoji so temelj za izplačevanje vseh vrst pravic, kot že povedano, tudi in predvsem za usklajevanje pokojnin po dolgem času, zagotavljanje pravic posameznikom in gospodinjstvom, spodbud gospodarstvu, z eno besedo, temelj za napredek države in blaginjo, kar je bistveno za njene prebivalce. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Predsednik Vlade, ministrski zbor, spoštovane kolegice in kolegi! Na začetku lep pozdrav in naj povem, da bo Poslanska skupina Socialnih demokratov dokument, ki je najpomembnejši, to pa je rebalans proračuna, sprejela. V okoliščinah obravnave predloga rebalansa proračuna za leto 2015 bi nas, spoštovani, moral prevevati neki zmerni optimizem. Prvič po nastopu javnofinančne krize imamo namreč oprijemljivo upanje, da se končuje obdobje nekega varčevalnega stampeda, vsiljeno s strani političnih elit, očitno stisnjenih v primežu tako imenovanih finančnih trgov. Po letih padanja gospodarske aktivnosti se namreč razmere že drugo leto zapored izboljšujejo, kazalci pa pričajo, da se Slovenija utrjuje v povprečju držav članic Evropske unije. Če so bili naši obeti za leto 2015 še jeseni 2013 nezadostni in krepko pod povprečjem euroobmočja, danes povprečje po ocenah Evropske komisije presegamo. Bruto družbeni proizvod naj bi se povečal za 1,8 %, po oceni Urada za makroekonomske analize in razvoj pa celo za 2 %, medtem ko naj bi druge države euroobomočja beležile skromnejšo rast, to pa je cirka 1,3 %. Socialni demokrati kot posebej spodbudno spremljamo napoved, da bo rasti bruto družbenemu proizvodu sledilo tudi nadaljnje zniževanje brezposelnosti oseb. Rast družbene proizvodnje bo v prihodnje še naprej temeljila na izvozu, na potrošnji gospodinjstev, ki se je lani povečala prvič po letu 2010, in pa seveda po investicijah zasebnega sektorja, pri čemer je treba poudariti, da bo prispevek javnega investiranja zaradi izteka finančne perspektive Evropske unije nekoliko skromnejši. Za Slovenijo, v izvoz usmerjeno državo, je pomembna ocena evropske komisije, da evropska integracija od leta 2007 še ni bila v tako dobrem stanju. Ob tem veseli izboljšanje napovedi rasti v Nemčiji kot naši najpomembnejši zunajtrgovinski partnerici. Skromno rast naj bi v prihajajočem obdobju še pognali kvantitativno sproščanje – to poznate, to je ta Draghijev sistem – in pa investicijski načrt ter padec cene nafte. Zdi se, da ima Evropska unija četudi žal nekoliko pozno, a vendarle prvič vizijo gospodarskega in socialnega okrevanja, utemeljeno na oprijemljivih predpostavkah. V okviru omenjenih izhodišč je Vlada pripravila predlog rebalansa proračuna za leto 2015, ki znesek postavk iz konca 2013 prilagaja realnemu izboljšanemu stanju. Ne glede na to pa v okoliščinah, obremenjenih zlasti z odplačilom javnega dolga in danih zavez Bruslju, Vlada vztraja pri javnofinančni vzdržnosti, kar se posledično odraža tudi pri nadaljnji omejitvi trošenja na nekaterih področjih. Poslanska skupina Socialnih demokratov pozdravlja tisti del predloga rebalansa, ki ohranja dosežen standard socialne države ter izraža skrb za socialno najšibkejši del družbe. Med spodbudna sporočila predloga rebalansa štejemo zlasti zmanjševanje števila upravičencev do socialnih transferjev kot posledica očitnega izboljšanja gospodarskega okolja. Zadovoljni smo tudi z dvigom povečanja za investicije 41 %, to pomeni, da lahko končno pričakujemo tudi razpletanje klobčiča, v katerega se je zapletla investicija na Debelem Rtiču. Po 13-letnih prizadevanjih se bo v letu 2015 tam začela gradnja novega centra za spodbujanje, usposabljanje, delo in varstvo. Ne glede na usodo nekaterih vloženih amandmajev k predlogu rebalansa pa pričakujemo, da bo Vlada z notranjimi prerazporeditvami zagotovila sredstva, ki so potrebna za izvajanje zakonskih nalog ali pa za preprečitev težko popravljivih posledic. Zlasti žongliranje, spoštovani, med ministrstvi v zvezi z zagotavljanjem sredstev za plačilo učne pomoči Socialni demokrati ocenjujemo kot nespodobno ali neodgovorno ravnanje, ki ga je Vlada dolžna preseči. Podobno bi lahko povzeli v opredelitvi do problematike vzdrževanja idrijskega rudnika. Zaobiti ne smemo niti opozoril, ki jih na Državni zbor naslavljajo deležniki na področju izobraževanja in znanosti ter lokalnih skupnosti. Zdi se, da odmerjena sredstva zadoščajo le še za hibernacijo sistema znanstveno-raziskovalne dejavnosti, kar je v nasprotju z deklariranim ciljem "postati na znanju temelječa družba". Na robu, nekatere pa že čez, so tudi slovenske občine, ki so pomembno prispevale k okrevanju gospodarstva. Prvi korak k normalizaciji je čimprejšnje oblikovanje ukrepov, ki bodo v skladu s sklenjenim dogovoom med Vlado in občinami slednje razbremenile za skoraj 23 milijonov evrov. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ob razpravi predloga rebalansa, ki poravnava nekatere račune iz naslova sanacij bančnega sistema, ne moremo mimo aktualnega dogajanja. Današnja razprava o predlogu rebalansa poteka namreč v ozračju sumničavosti in vsesplošnega nezaupanja. Razlog za to so okoliščine, ki jim do zdaj nismo bili priča. Socialni demokrati smo prepričani, da so sumi, povezani z delovanjem Banke Slovenije v času orkestriranega obleganja države v letu 2013, zgolj sramežljiv piš, ki lahko vodi v razkajanje sicer zelo goste megle. Enoten politični odziv na za zdaj zgolj sume o nepravilnosti vzbuja upanje o iskrenih, upam, o iskrenih namenih razčistiti umazanijo, ki se je prilepila na sanacijo našega bančnega sistema. A količina izlite frustracije kaže, da se za odločenostjo skriva zadrega precejšnjega dela politične javnosti, ki se je v jutru po bančnem razvratu zbudila s težkim moralnim mačkom. Generali po bitki, ki so včerajšnja opozorila z umetno sproženo doktrino šoka pospremili s posmehom in jih označevali z demagogijo, se danes bleščijo v soju medijskih žarometov. V Poslanski skupini Socialnih demokratov upamo, da tempo zavzetosti in odkritosti v prihajajočih etapah ne bo pojenjal. Spoštovani in spoštovane! Slovenija se vendarle izvija iz primeža krize, pri čemer si želimo, da bi to čim prej občutili tudi naši državljani in naše državljanke. A žal smo pred novo težko nalogo vsi skupaj. Povrniti zaupanje med nas vse. To je mogoče doseči le z jasno opredelitostjo odgovornosti tistih, ki so v času vsesplošnega odrekanja skrbno kovali svoje vojne dobičke. Takrat se ne bo več mogoče zadovoljiti s skrivanjem za krilo institucij ali organov, ampak bo treba poseči, spoštovani, po priimkih in imenih. Na koncu naj povem, naj na tej poti do svetilnika 21. stoletja ne pregorijo vse žarnice v njem in naj nam od druge Švice ne ostane zgolj glavobol od najetih posojil v frankih. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Spoštovani gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod premier, spoštovana ministrska ekipa, spoštovani kolegice in kolegi! Proračun in rebalans, ki sta pred nami, temeljita na politiki zategovanja pasov. Na politiki, za katero po treh letih tudi Evropski komisiji postaja jasno, da je ta politika zgrešena, zato je nedavno napovedala fleksibilno uporabo Maastrichtskih pravi in zato ni ukrepala proti Franciji, ki je jasno povedala, da vsaj do leta 2017 ne bo znižala javnega primanjkljaja pod 3 %. V tem času je Evropska centralna banka končno napovedala tudi odkupovanje državnih obveznic, kar bi morala narediti že leta 2010, tako kot sta to naredili ameriška in japonska centralna banka. Slovenska vlada pa v teh časih nima niti toliko poguma, da bi si za proračunski cilj zadala 3 %, torej Maastrichtski kriterij. Spet smo bolj papeški od papeža in slovenska vlada hoče imeti primanjkljaj 2,89 %. S tem se je odpovedala 36 milijonov evrov, ki bi jih lahko uporabila za razvoj in socialne zadeve, ampak vlada bo raje mirno gledala, kako se stopnja revščine in materialne prikrajšanosti naraščajo, kot da bi se v Bruslju postavila za svoje državljane. Slovenija se danes lahko zadolži ceneje kot Italija ali Španija, obrestne mere so na zgodovinsko rekordno nizkih stopnjah. Evropska komisija je ob tem napovedala, da bo državam pogledala skozi prste pri javnih izdatkih za investicije. Pogumna vlada bi torej v teh razmerah morala v dogovoru z Evropsko komisijo predlagati razvojen in socialen proračun. V njem bi lahko bil primanjkljaj tudi na 3 %, če bi šli izdatki za prave namene, torej za investicije in razvoj. Vlada Mira Cerarja pa nam v teh časih ponuja reciklažo varčevalnega proračuna prejšnje vlade, ki je nastal v bistveno drugačnih časih. Ta proračun je bil pripravljen v času, ko je bila Slovenija žrtev špekulativnega napada na finančnih trgih, v času, ko se je povsod špekuliralo, kdo bo naslednja žrtev trojke. Danes pa so okoliščine popolnoma drugačne. Če je leta 2012 BDP padel za 2,8 % in leta 2013 še za dodaten odstotek in so donosi na obveznice v teh letih dosegle 7 %, so danes naši ljudje in gospodarstvo dosegli 2,5 % gospodarsko rast, kar je ena od najvišjih stopenj v evrskem območju. Naše gospodarstvo, naši prebivalci in naša država torej skupaj ustvarijo več kot porabijo. Mi imamo že od leta 2009 proračunski presežek. Leta 2013 je bil naš presežek v menjavi s tujino 2 milijardi in 100 milijonov evrov. V letu 2014, ko pridejo končni izračuni, bomo to številko še presegli. Torej ustvarimo več kot porabimo. Glavno vprašanje, ki si bi ga morala zastaviti vlada, pa je, kako je ta produkt porazdeljen med prebivalstvo. Spoštovani, makroekonomske razmere v Sloveniji in politične razmere v Evropi so se radikalno spremenile. In lahko bi se še bolj, če bi minister Mramor nedavno na pogajanjih Evroskupine z Grčijo, ki si prizadeva za konec varčevanja in nov investicijski cikel v Evropi, ta prizadevanja podprl, ne pa da jih je kratovidno potolkel. A vseeno, nobenega izgovora ni več za vztrajanje pri varčevalnem proračunu. Državljani te države si tak proračun zaslužijo in ga potrebujejo. Kako do njega? Za socialen in razvojen proračun je najprej potrebna pravična porazdelitev bremen na strani prihodkov. Proračun in rebalans, ki sta pred nami, spet temeljita na nepravični davčni politiki. Vlada znižuje primanjkljaj samo z rezanjem izdatkov in pravic, nič pa ni naredila na strani prihodkov. Na strani prihodkov imamo rezerve, ki jih vlade nočejo izkoristiti, saj bi s tem posegle v privilegije kapitala in najpremožnejših. To kažejo tudi podatki, ki jih Eurostat izdela vsako leto in z njimi primerja davčne politike evropskih držav. Iz te analize je razvidno, kjer so rezerve. Prvič, pogosto poslušamo, da imamo v Sloveniji najvišje davke. To ne drži. Slovenija je po deležu davčnih prihodkov v BDP pod povprečjem Evropske unije, pri nas zberemo 35,7 % davkov, v EU je povprečje 39,4 % davkov. Da ne govorimo o razvitih državah članicah v Evropski uniji, ki jih zberejo še več. Sklep tega je, da naše vlade preprosto ne zberejo dovolj davkov in prispevkov za normalno delovanje sodobne države. Drugič, pogosto poslušamo, da imamo v Sloveniji nekakšno uravnilovko. Tudi to ni res. Od leta 2006 naprej se znižujejo davčne stopnje za premožne, izjema je le uvedba 50 % dohodninskega razreda, in od istega leta, torej 2006 naprej, se je po drugi strani dvakrat dvignila stopnja DDV. Po trošarinah smo v evropskem vrhu in imamo torej nadpovprečen delež posrednih davkov, pri nas je takih skoraj 39 %, v Evropski uniji 34,5, torej davkov, ki so socialno najmanj pravični, hkrati pa so najbogatejšim kapital podpovprečno obdavčeni. Tretjič, Slovenija ima najmanjšo davčno osnovo za davke na kapitalske prihodke med vsemi članicami Evropske unije. Slovenija je po deležu davka od kapitala in dohodkov na kapital v celotnih davčnih prihodkih na predzadnjem mestu v Evropski uniji. V povprečni članici namreč iz tega naslova davkov na kapital zberejo 21 % davčnih prihodkov, v Sloveniji samo 10. Lani je vlada, citiram osnutek rebalansa, reci in piši, zbrala 1,9 milijona davkov od premoženja. Kar precej je torej soli v nedavnem članku Barbare Hren v Dnevniku, ki je dvignil toliko prahu, ker je postavil tezo, da Slovenija za premožni kapital postaja davčna oaza. Kaj bi torej morali storiti? V Sloveniji lahko do razvojnega in socialnega proračuna pridemo samo na dva načina – z dodatnim zadolževanjem ali s pravično davčno reformo. V Združeni levici seveda trdimo, da je prava pot do socialnega in razvojnega proračuna, pravična davčna reforma, ki bo vsebovala naslednje rešitve. Prvič, višje davke za kapital. Kot sem povedal, so v Sloveniji davki za kapital med najnižjimi v Evropi. Drugič, skupno progresivno obdavčitev vseh dohodkov fizičnih oseb, ne samo dohodkov od dela, temveč tudi dohodkov od kapitala in premoženja, tudi ti morajo biti zajeti v progresivno lestvico, in Bajukovo reformo iz 2006, ki jih je ločila in uvedla cedularno obdavčitev obresti dividend in drugih dohodkov, je treba odpraviti. Tretjič, socialno pravičen davek na nepremičnine, ki bi temeljil na dejanski vrednosti nepremičnin in ki bo dodatno obdavčil veleposesti in luksuzne nepremičnine, tudi nepremičnine in luksuzne posesti verskih skupnosti. Četrtič, treba je uvesti poseben davek na premoženje veliki vednosti. Petič, treba je onemogočiti odtekanje denarja v davčne oaze. Če se tega ne da, vsaj uzakoniti obvezni davčni odtegljaj finančnih transakcij v te države, vemo, katere so. Samo s pravičnim povečanjem davkom bomo lahko prišli do razvojnega, investicijskega in socialnega proračuna, ki ne bo temeljil na stalnem zadolževanju. Druge poti ni. Slovenija rabi proračun, v katerem bodo prioriteta ljudje in razvoj. Predlog proračuna, ki ga imamo pred seboj, pa se giblje v okvirih, ki so napačni. Narejen je z umetno mejo 3 %, izhaja iz davčne politike, ki noče pobrati davkov od lastnikov kapitala in najbogatejših, ampak tudi znotraj teh napačnih okvirov vlada ni dobro določila prioritet glede na potrebe. Prioritete so tukaj določene po inerciji ali pa glede na to, koliko moči ima posamezni koalicijski partner. Prioritete proračuna in rebalansa bi po mnenju Združene levice morale biti tri. Prvič, zdravje, drugič, dostojno življenje, in tretjič, razvoj tako vsakega posameznika kot razvoj družbe in gospodarstva. Če si pri vsaki ustavim za trenutek. Prvič. Zdravje. Delež sredstev, ki jih v Sloveniji namenjamo za zdravstvo, je nizek in pada. V letu 2013 je padel na 8,8 % BDP. Dodaten problem pa je, da imamo zelo nizek delež javnih izdatkov za zdravje. Po Eurostatu javni izdatki za zdravje v Sloveniji znašajo 7 % BDP, po oceni Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije pa samo 6,5 %. Če želimo, da bodo naši prebivalci imeli tako zdravstveno oskrbo, ki bo primerljiva z razvitim svetom, je treba povečati proračunske izdatke za zdravje in končno ukiniti dopolnilno zdravstveno zavarovanje. V Avstriji se iz javnih sredstev za zdravje namenja 2 % več kot pri nas, torej 8,5 % BDP, pri čemer ima Avstrija dvakrat višji BDP kot Slovenija. Taki politiki bi morala slediti tudi naša država. Drugič. Socialno varstvo. Po mnenju Združene levice bi moralo biti socialno varstvo ena od prioritet. Zagotoviti bi moralo dostojno življenje vsem. Po deležu izdatkov za socialo smo spet podpovprečni. Pri nas ti izdatki znašajo 18,9 %, v celotni Evropski uniji 20 % in v Avstriji 21,4 %. Ta proračun je sestavljen tako, da denarna socialna pomoč znaša dve tretjini življenjskih stroškov, izračunanih pred šestimi leti. Torej ne samo, da ta proračun ne omogoča ljudem na socialnem robu dostojnega življenja, vprašanje je, ali ljudem, ki so odvisni od socialne pomoči, sploh omogoča fizično preživetje. Tretjič. Razvoj. O kakšnem razvoju sploh lahko govorimo, če je raziskavam in razvoju v gospodarskem resorju namenjenih 10 milijonov evrov. Izdatki za republiške in Zoisove štipendije se znižujejo za 30 milijonov z nekimi neprepričljivimi obljubami, da bo vlada nekje dobila še 10 milijonov. Štipendije se bodo v tem letu znižale kar za tretjino. Sredstva za raziskovalne projekte so bistveno prenizka, investicij kronično primanjkuje. Vlada očitno pozablja na razvoj. Kje so torej rezerve? Kot sem že omenil, bi bilo največ rezerv v pravični obdavčitvi, rezerve pa so tudi v prerazporeditvi izdatkov glede na družbene potrebe. Izpostavil bom samo en primer, ker nimam veliko časa, in sicer obrambo. Vprašati se moramo, ali si lahko privoščimo obrambni sistem, ki ni več primeren za obrambo države, ampak samo še za izvajanje vojaških operacij v tujini. To ni samo ocena Združene levice, ampak jo potrjuje tudi doktrina vojaške strategije – Vojaške strateške rezerve Republike Slovenije iz leta 2012, citiram: "Slovenski vojski njene miroljubne zmogljivosti omogočajo uspešno sodelovanje v mednarodnih operacijah in misijah Nata, EU in OZN, vendar pa so v obstoječem obsegu le delno primerne in premajhne za zagotavljanje celovite obrambe nacionalnega ozemlja." Od kdaj je normalno, da ima država, ki ni vojaško ogrožena, na enega vojaka rezerve sedem vojakov stalne sestave? Vam bom takoj odgovoril. To je normalno, odkar nas je naš politični razred včlanil v zvezo Nato. Velikokrat se govori, da imamo zelo nizke izdatke za obrambo, ampak poglejte, leta 2012 smo imeli za obrambo 1,1 % BDP, Avstrija ga, recimo, namenja 0,7 %. Zakaj? Ker je nevtralna država z vojsko, ki temelji na rezervni sestavi, ker si ne dovoljujejo tako zgrešenih nakupov orožja, kot je, recimo, modernizacija tankov T-55S, ki smo jih drago modernizirali, da zdaj stojijo konzervirani v nekem skladišču. Kako torej racionalno zagotoviti nacionalno obrambo? Izhajati je treba iz ugotovitev, da, prvič, Slovenija ni vojaško ogrožena, in drugič, da imamo v ustavi zapisano, da se bo zavzemala za politiko miru in nenasilja. Torej, ni nobenega razloga, da Slovenija ostaja članica zveze Nato. Za Slovenijo je primeren neblokovski položaj, lahko pa tudi nevtralnost po zgledu Avstrije ali Finske. Zato je treba trenutno drago vojsko profesionalcev spremeniti v vojsko, ki bo temeljila na rezervistih. To lahko naredimo organsko, brez kakršnihkoli odpuščanj, zgolj s tem, da se ne nadomešča pripadnikov, ki zapustijo stalno sestavo. Po podatkih MORS je Slovensko vojsko v zadnjih 10 letih zapustilo 3 tisoč 400 pripadnikov, 998 se jih je upokojilo, ostalih 2 tisoč 400 pa je odšlo zaradi sporazumnih prenehanj delovnega razmerja in poteka pogodb za določen čas. Torej toliko približno, kot šteje stalna sestava Slovenske vojske, 7 tisoč 200 vojakov jo je v zadnjih 10 letih zapustilo. To pomeni, da lahko Slovenija v 10 letih brez odpuščanj in brez zmanjševanja pravic zmanjša stalno sestavo in jo nadomesti z rezervno sestavo, ki bo 3- do 4-krat cenejša. S tem po eni strani omogočimo velike prihranke, po drugi strani pa obveznost razpršimo med prebivalstvo in zagotovimo učinkovitejšo obrambo nacionalnega ozemlja, če bo ta kdaj potrebna. Dodatni prihranki nastanejo, če bomo "rodovno sestavo in opremljenost vojske prilagodili samoobrambni sposobnosti slovenskega ozemlja", če citiram doktrino strateške vojaške rezerve, namesto da jo stalno prilagajamo potrebam Nata in ambicijam častnikov. Kot rečeno, s takimi ukrepi bi za obrambo porabili 3- do 4-krat manj denarja, kot ga zdaj. Naj počasi preidem k sklepu. Slovenija še vedno ostaja ujetnica dveh razvojnih paradigem, ki peljeta v slepo ulico. Desna alternativa je neoliberalizem. Po njej naj bi se znižali davki in državni izdatki, uvedli bi večinski volilni sistem in drugo republiko, torej okrepili politično oblast, da bi ta zdržala proti zmanjševanju socialnih in delavskih pravic, ki so odpihnile zadnje vlade. Alternativa, ki jo ponuja tako imenovana sredina in leva sredina, zadnje tri vlade, pa je neoliberalizem s človeškim obrazom. Ta na področju javnih financ pomeni blažje fiskalno pravilo, nekoliko manj rezov v plače in nekoliko manj rezov v socialne pravice. Ampak, ko bomo čez štiri leta pogledali okrog sebe, bomo videli, da nas je gospod Cerar z ekipo počasi, a vztrajno pripeljal v isto drugo republiko, po tistem znanem načelu, da žaba, če jo vržeš v vrelo vodo, skoči iz lonca, če vodo počasi segrevaš, pa tega ne opazi in se skuha. Dejanska alternativa, ki jo zagovarjamo mi, levica, je pravična davčna reforma, socialno in razvojno naravnan proračun. Tega pa v tem proračunu ni, zato ga, na žalost, ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministrski zbor, spoštovane kolegice in kolegi! Nova Slovenija – krščanski demokrati smo politiki, ki tudi če smo v opoziciji, znamo dobre zadeve pohvaliti, smo pa seveda tudi ostri in kritični, za tiste zadeve, ko vemo, da vladna politika ne gre v pravo smer, da torej ne dela v dobro državljank in državljanov te države. Na začetku naj povem in moram pozdraviti izjemne napore ministra za finance dr. Dušana Mramorja, da je uspel pravzaprav skupaj spraviti ta rebalans ob mnogih skušnjavah in apetitih, ki se pojavljajo seveda tudi v vladnih krogih, v koaliciji, ker pač beležimo, hvala bogu, minimalno, zelo krhko gospodarsko rast v letu 2014. Na tem mestu želim uvodom tudi pozdraviti reakcijo oziroma nastop ministra Dušana Mramorja v Bruslju, ko je bilo govora o Grčiji. In moram pozdraviti, da se je ostro in dosledno zavzel za slovenske davkoplačevalce. Tukaj želimo povedati samo tri stvari. Prvič, Grčija je naša prijateljska država, drugič, do Grčije je bila Slovenija solidarna, je solidarna in bo solidarna, in tretjič, še vedno velja Čisti računi, dobri prijatelji. Zato Nova Slovenija zahteva, da Grčija vrne takrat, ko bo lahko v skladu z dogovori, slovenskim davkoplačevalcem vsak cent naše pomoči, seveda tudi z obrestmi vred. In še nekaj, ko govorimo o konsolidiranih javnih financ, o uravnoteženem proračunu države, želimo krščanski demokrati povedati, da je potrebni pogoj za konsolidirane javne finance za uravnotežen proračun konsolidirana koalicija, konsolidirana vladajoča garnitura v Državnem zboru. Kot rečeno, ob minimalni gospodarski rasti v lanskem letu se že pojavljajo razni apetiti, skušnjave, kako bi pa zdaj dejansko si to vrednost razdelili. Na Odboru za finance smo bili priča sceni, ko smo se poslanci Nove Slovenije dokončno odločili, da bomo v zakonu o fiskalnem pravilu zahtevali za leta gospodarske rasti, za konjunkturna leta zapis švicarske formule. Verjamem, da bo minister tej naši zahtevi sledi, sam je na lastni koži občutil, kaj se lahko zgodi, če tega ne bo v zakonu o fiskalnem pravilu, in treba je ukrepati čim prej, mislim, da se rok za amandmaje izteka. Nadaljujem, poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati smo že ob sprejemanju proračunov za leti 2014 in 2015, bilo je v novembru 2013, opozorili, da sta oba proračuna, tako za leti 2014 in 2015 nepopolna, nedodelana, nerealna in predvsem nerazvojno naravnana ter da bo sledil njun popravek. In nismo se zmotili. Konec lanskega leta smo že popravljati proračun za lansko leto, pravzaprav je šlo samo za uskladitev že porabljenih sredstev z načrtovanimi in je bil po vsebini pravzaprav to zaključni račun za leto 2014. Sedaj pa popravljamo še proračun za letošnje leto. Rebalans letošnjega proračuna je z vidika nas, krščanskih demokratov, status quo na področju javnih financ in je torej samo začasen politični model za preživetje te koalicije v letu 2015. Zakaj je naše stališče takšno? Predlog rebalansa letošnjega proračuna ni razvojno naravnan. Rebalans za spodbujanje gospodarstva ne namenja ustreznih sredstev. Skrbi nas, da sedanja vlada do danes ni predstavila niti enega ukrepa, ki bi spodbujal gospodarstvo oziroma ga davčno ali administrativno razbremenil. Že sprejeti ukrepi, torej zakoni, učinkujejo prav nasprotno. Prihajajo še novi, ki bodo prav tako na gospodarstvu imeli negativne učinke, na primer uvedba davčnih blagajn. Vemo pa, kolegice in kolegi, da se nova vrednost, da se dodana vrednost ustvarja izključno v gospodarstvu. Očitno se odrekamo tudi družbi znanja, saj zmanjšujemo sredstva za raziskave in razvoj. Proračun slovenske znanosti je bil v zadnjih petih letih zmanjšan za skupaj preko 25 % v primerjavi s sredstvi, ki smo jih za znanost namenjali pred petimi leti. Verjetno se vsi skupaj zavedamo, da je treba vlagati mnogo več v znanstvene aplikativne raziskave in razvoj, saj brez tega ne bo razvoja naše države. Seveda pa je treba spodbujati tudi implementacijo ali slovensko prenos tega znanja v gospodarstvo in pri iskanju načina, kako to storiti, slediti preprosto dobrim praksam drugih držav, kot sta na primer Finska in Irska. Z rebalansom proračuna se trend zmanjševanja sredstev za raziskave in razvoj še naprej nadaljuje. Krščanski demokrati opozarjamo, da je ta trend treba nemudoma spremeniti, ga obrniti navzgor. Z novelo Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015, se zmanjšujejo sredstva za investicije v občinah, kar bo s seboj prineslo nov gospodarski zastoj v državi, zlasti na področju gradbeništva. Vsi pravimo, da so h gospodarski rasti v letu 2014 pripomogle tudi županske volitve v lanskem letu, ampak nikakor pa tega ne upoštevamo, da bi dejansko občinam, kjer se res vsak evro dvakrat obrne preden se potroši, da bi občinam zaupali po načelu subsidiarnosti, da bi jim zaupali, če jim že zaupamo več nalog, jih obremenjujemo z več nalogami, da bi jim zaupali tudi več denarja iz proračuna Republike Slovenije. Poleg tega na tem mestu opozarjamo poslanci Nove Slovenije – krščanski demokrati, da je sprememba povprečnine v 8. členu novele Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2014 in 2015 v neskladju z Zakonom o financiranju občin. Ampak o tem najbrž kaj več kasneje. Sedanja vladna koalicija z rebalansom proračuna za letošnje leto sporoča Sloveniji, da ni pripravljena izvajati prepotrebnih reform. V primerjavi z veljavnim proračunom se z rebalansom sedanjega proračuna zvišujejo odhodki za skoraj pol milijarde evrov, prihodki se zmanjšujejo za približno 64 milijonov. Primanjkljaj v proračunu ostaja sicer v okvirih Maastrichtskih kriterijev, torej pod 3 % BDP ali točno 2,89 % BDP. Ali kaj, če se samo nekaj zgodi, če se recimo zruši kakšen kohezijski projekt, potem to takoj pomeni, da bomo prebili Maastrichtski kriterij 3 % in sprožijo se ustrezni mehanizmi, ki jih poznamo in so neprijetni za državo, sprožijo se kazni, ki so še bolj neprijetne za državo. Javnofinančni primanjkljaj se še vedno pokriva z novimi zadolževanji namesto s sistemskimi ukrepi. V odhodkih narašča delež obresti, nominalni znesek obresti v letošnjem proračunu že presega milijardo evrov, kar je skoraj ena desetina odhodkovne strani proračuna Republike Slovenije. Za zagotavljanje varnosti državljanov in premoženja ne namenjamo potrebnih sredstev. Opazujemo, kolegice in kolegi, kaj se dogaja na evropskem vzhodu, kaj se dogaja z nevarnostmi, ki pretijo Evropi z južne strani in s strani različnih terorističnih organizacij, in preprosto ne razumemo, da vlade to ne zbudi, da bi varnosti, ki je več dimenzionalna, namenili več sredstev. Ne vemo, kaj se ta trenutek pravzaprav dogaja. Ali vlagamo v izobraževanja za, na primer, kibernetsko varnost naših državljank in državljanov. Glede na občutljivo varnostno situacijo v Evropi in svetu je potrebno okrepljeno preventivno delovanje policije tudi pri nas. Seveda potrebuje policija za svoje delo ustrezno število usposobljenega kadra, ustrezno opremo, vozila in ostalo. S stalnim zmanjševanjem sredstev za te namene v preteklih nekaj letih smo zmanjšali število zaposlenih v policiji. Ker ni bilo novih nabav opreme in vozil, je treba zagotoviti sredstva tudi za te namene. Opozarjamo, na Odboru za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je bila v decembru lani obravnavana problematika delovanja policije in zagotavljanje sredstev zanje. Ti sklepi so za Vlado zavezujoči, ki jih je odbor na omenjeni seji sprejel, in bi morali biti v celoti upoštevani pri pripravi predloga rebalansa proračuna za letošnje leto. Teh sklepov pa Vlada ni upoštevala oziroma jih ni upoštevala v celoti. To dejstvo, kolegice in kolegi, odpira vprašanje samih temeljev obstoja parlamentarne demokracije pri nas. Mi imamo kar nekaj sklepov, nekaj primerov sklepov sprejetih na različnih odborih in vlada jih preprosto ignorira, da bi vsaj vlada dala neko utemeljitev, zakaj niso morda uresničljivi ali kako drugače, ampak očitno je pri nas problem, imamo problem ali ima vlada problem z razumevanje parlamentarne demokracije. In to ni dobro. Rebalans letošnjega proračuna prinaša zmanjševanje sredstev za socialne transfere, skupno za dobrih 130 milijonov evrov. Znižujejo se sredstva za denarna nadomestila brezposelnim, za državne štipendije in tudi za štipendije za nadarjene. Znižujejo se sredstva za prehrano študentov, dijakov in učencev. Kar pa je najbolj zaskrbljujoče, kolegice in kolegi, pa se za dobrih 36 milijonov evrov znižujejo tudi sredstva za družinske prejemke in starševska nadomestila. Tu se pravzaprav kaže tudi nek nov odnos do neke nove družinske politike te koalicije, kar nas močno močno skrbi in čemur ostro ostro nasprotujemo. Med družinske prejemke spada tudi otroški dodatek, z otroškim dodatkom se zasleduje cilj izenačevanja možnosti družine za preživljanja, vzgojo in izobraževanje otrok. Upravičenost in višina otroškega dodatka je vezana na premoženjski status družine. Ob splošni socialni sliki v naši državi je otroški dodatek pogosto edini ali pomemben prejemek družine za preživljanje otrok. Stopnja revščine se v Sloveniji drastično povečuje. Država je dolžna sprejeti ukrepe, da revščini ne bodo izpostavljeni otroci, kot najranljivejša skupina ljudi. Torej je treba ne tem področju sprejeti ukrepe, ki bodo zaščitili otroke. Prav otroški dodatek je pomemben vzvod za odpravljanje materialne prikrajšanosti. Razen tega se Slovenija sooča s padcem rodnosti, ki je močno povezan seveda tudi s socialno sliko slovenskih družin. Številni pari, zlasti tisti, kjer je en od partnerjev nezaposlen, se ne odločajo za povečanje družine oziroma za dodatnega otroka zaradi materialnih razmer v družini. Nova Slovenija – krščanski demokrati smo zato z amandmajem predlagali povečanje sredstev na podprogramu "Družinski prejemki in starševska nadomestila". Poleg zmanjšanja materialne prikrajšanosti otrok bodo višji otroški dodatki pripomogli tudi k boljši demografski sliki v Sloveniji, ki je sicer tudi evropski problem. Gospe in gospodje, Nova Slovenija – krščanski demokrati smo pričakovali v tem rebalansu proračuna Republike Slovenije za letošnje leto, da bo iz rebalansa izžarevala neka nova ekonomska politika te koalicije. Pa smo zelo razočarani. Mi potrebujemo, to najbrž vemo vsi, mi potrebujemo novo ekonomsko politiko v državi, mi potrebujemo nov poslovni model v naši državi. Tega pa ne bo, tega preprosto ne bo brez nujnih strukturnih reform, ki jih ni na obzorju, kot sem povedal, ta koalicija se je očitno odločila, da ne bo posegla v strukturne reforme, da jih ne bo izvajala. Novega poslovnega modela in nove ekonomske politike ne bo brez zniževanja davčnih obremenitev gospodarstva, ne bo brez poenostavljenih postopkov, poenostavitve postopkov in odprave birokratskih ovir za gospodarstvo in investitorje in seveda tudi ne bo novega gospodarskega modela, nove ekonomske politike brez internacionalizacije slovenskega gospodarstva. Slovenija je še vedno skorajda hermetično zaprta za tuje investitorje. In to ni dobro. Krščanski demokrati poudarjamo, da nujno potrebujemo nov razvojno naravnan model ekonomske politike, ki pa ga danes obravnavani predlog rebalansa proračuna Republike Slovenije za leto 2015 na žalost ne prinaša. Zato ga poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati ne bomo podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Zavezništvo, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Spoštovani predsednik, gospe in gospodje! V Zavezništvu poleg tega, da smo razočarani, smo tudi zaskrbljeni. Rebalans za leto 2015 bi naj bil prvi resni dokument vlade Mira Cerarja. Ko smo imeli pred sabo rebalans za leto 2014, nas je minister za finance ne prepričeval ali pa povedal, da je to na nek način ugotovitev dejanskega stanja. Rebalans za leto 2014 je bil sprejet 18. Novembra. Ne vem, če lahko verjamete, ampak pri ugotovitvi dejanskega stanja se je vlada zmotila za 320 milijonov evrov, 170 na odhodkih in 150 na prihodkih. Za en mesece. Pravzaprav so razpolagali z realizacijo za 10 mesecev in se zmotili za 320 milijonov evrov. Kakšno pa pravzaprav je res bilo dejansko stanje ob prevzemu vlade? 3 % gospodarska rast, obresti na naše zadolževanje približno 1,4 % in primanjkljaj 1,2 milijardi evrov. Obljube, ki smo jih takrat poslušali, so bile, da bo proračun za leto 2015 izražal smer razvoja, ki ga bo peljala nova vlada Mira Cerarja. Izkazoval naj bi razvojni potencial naše države in nadaljeval tudi postopno konsolidacijo javnih financ. Kaj pa dejansko vidimo iz dokumenta, ki ga imamo pred seboj? Primanjkljaj državnega proračuna se povečuje, in to kar za 200 milijonov evrov. Povečujejo se tudi odhodki državnega proračuna, pa kljub temu ni zagotovljenih sredstev za vse zakonske obveznosti. Primanjkljaj, minus, je tako rekoč na vseh ministrstvih. Ministri in državni sekretarji so nas pozivali, praktično na vseh odborih, da predlagamo dopolnila, ki bi jim zagotovila več denarja, da bi sploh lahko izpolnili vse zakonske obveznosti. Jaz mislim, da je to narobe svet. Da morajo, ne da morajo, da vaši ministri in državni sekretarji prosijo na odborih, da zagotavljamo več sredstev, kot jim jih je dodelila vlada. Posebej bom na tem mestu seveda izpostavila samo nekaj problematičnih delov tega rebalansa, ker za vse preprosto ne bo časa. Policija, manjka ji sredstev za polovico leta. Manjka ji sredstev za najnujnejše investicije, osebna vozila, ki so stara, osebno opremo, varnostno opremo policistov. Spoštovana ministrica, jaz vas občudujem, da ste sploh pripravljeni ali da si še upate biti ministrica, odgovorna za policijo. Cestna infrastruktura, v tako imenovanem načrtu razvojnih programov imamo 660 projektov. 660 projektov – to se sliši zelo lepo. Ne boste verjeli, da je samo 79 projektov takšnih, ki imajo v letu 2015 vrednost večjo kot nič, 79. Se pravi 581 projektov je takšnih, ki imajo vrednost v letu 2015 nič. 36 projektov od teh 79 ima vrednost manj kot tisoč evrov. Jaz upam, da veste, kaj se na cestni infrastrukturi da narediti s tisoč evri. Zmagovalec tega seznama je pa projekt, ki je vreden 49 evrov, projekt, ki je vreden 49 evrov na področju cestne infrastrukture. Šolstvo. Pomoč otrokom s posebnimi potrebami – po besedah ministrice manjkajo 4 milijoni. Ampak nas niste slišali in uslišali, da bi z amandmajem zagotovili dodatna, potrebna sredstva za zagotavljanje zakonskih nalog. Investicije. Resnično, res je, načrtovana sredstva se povečujejo za 30 % oziroma 350 milijonov evrov. Ampak ta del naj bi izkazoval razvojnost proračuna, ki je pred nami, ampak napaka ob načrtovanju za leto 2014, pa smo ga sprejemali tik pred koncem leta ta rebalans, je bila 100 milijonov evrov. 100 milijonov evrov je realizacija nižja, kot je bil plan 18. novembra. Se pravi, kako lahko verjamemo, da boste investicije, ki jih zdaj resnično načrtujete v višjem obsegu, realizirali, če se v letu 2014 zmotite za 100 milijonov, in to en mesec pred koncem leta – 8 % je to. Zato težko verjamemo in ne verjamemo, da je proračun razvojno naravnan. Kot sem že rekla, obljubljali ste, da bo rebalans za 2015 izkazoval smer razvoja, ki ga bo peljala vaša vlada. Obljubljali ste razvojni preobrati. Pravzaprav ni niti enega novega projekta, ki bi se v letu 2015 začenjal, tako rekoč vsi se zaključujejo, se pravi je leto 2015 leto zaključevanja projektov prejšnjih vlad. Zato nikakor ne moremo govoriti o razvojnem preobratu, ampak je naša ocena, da s tem rebalansom na žalost končujete razvojni preobrat prejšnje vlade. Rebalans za leto 2015, ki je pred nami, je za Zavezništvo veliko razočaranje. Gospod Cerar je od velikih obljub in upanja, ki ga je dajal ljudem, me skrbi, da bo na koncu z razgradnjo policije ubil tudi tisto edino predvolilno obljubo, to je pravna država. In če uporabim frazo, ki smo jo vsaj na Odboru za finance velikokrat slišali: V Zavezništvu bomo budno spremljali vse, kar se dogaja na policiji, šolstvu, zdravstvu, kulturi in še kje in v primeru kršenja zakonodaje zahtevali odgovornost. Me pa skrbi, gospod Mramor, da vas za leto 2016 čaka še bistveno bistveno težje delo, kot ste ga imeli z letom 2015. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti, zanjo dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministrski zbor! Kolegice in kolegi! Glede na okoliščine, v kakršnih se nahajamo, ni nobeno presenečenje, da je treba sprejeti rebalans proračuna tudi za leto 2015. Zavedamo se, da je bil prvotni proračun za omenjeno leto sprejet že pred dobrim letom in pol v drugačnih, zelo labilnih javnofinančnih okoliščinah. Medtem se je marsikaj spremenilo, žal določene zadeve tudi na slabše. rese je, da zadnje analize, intenzitete gospodarske rasti kažejo bistveno ugodnejše rezultate od tistih na koncu leta 2013. Dejstvo pa je tudi, da smo zavezani k izpolnjevanju pogojev, ki jih prinašajo obveznosti tako imenovanega zlatega fiskalnega pravila, in kot smo tudi slišali, je vlada to postavila za prioritetno izhodišče. V naši poslanski skupini ocenjujemo, da je vlada s predlaganim rebalansom uspela pripraviti kompromisno rešitev, kar pa seveda pomeni, da je večina resorjev lahko samo delno zadovoljna. O tem, kje so oziroma bodo največje težave, verjetno ni enoznačnega stališča, vendar so se v pestrih proračunskih razpravah na delovnih telesih Državnega zbora pokazala področja, kjer se predvidevajo največji problemi, to so predvsem nekaterih programi izobraževanja in znanstvenoraziskovalnega dela, manjkajoča sredstva za delovanje policije, težave se kažejo na področju vzdrževanja cest ter druge infrastrukture, premajhno število razvojno naravnavanjih programov, vsaj po nekaterih, financiranje občin in lahko bi našteval še naprej. Žal so v predlogu zmanjšana tudi sredstva na postavki za Slovence, ki živijo izven meja Slovenije. Pri tem slednjem količinski dejavniki, po moji oceni, ne bi smeli biti odločilni, ker je navidezno privarčevana vsota lahko prej strateška napaka kot izraz splošne solidarnosti do zatečenega javnofinančnega stanja. Kljub omenjenim težavam, še enkrat ponavljam, da v naši poslanski skupini, da je predlog rebalansa glede na dane okoliščine sprejemljiv. Verjamem, da si vsi želimo, da bo proračun v predlaganem okviru tudi zdržen do konca leta. Upamo, da je bila vlada pri pripravi dovolj pozorna na vzdržnost socialnih in drugih sistemov v naši družbi in da je predvidela optimalne rešitve v primeru morebitnih dodatnih težav brez novega rebalansa. Rebalans proračuna za 2015 v delu, ki se nanaša na ohranjanje in razvoj ter delovanje organizacij in ustanov avtohtone narodne skupnosti, s predlaganim amandmajem koalicijskih strank, ki odpravlja prikradeno napako tehnične narave, ohranja na višini realizacije za leto 2014. To pomeni, da vlada spoštuje dogovor, ki smo ga sklenili, za kar se tudi ob tej priliki zahvaljujem. Pri tem poudarjam, da na tem področju rezerv ni, ker so se sredstva v zadnjih letih konstantno zmanjševala. Če ob tem opozorimo na ogromen osip pripadnikov narodnih skupnosti v zadnjih letih in desetletjih ter poslabšanje ravni narodne identitete in uveljavitve madžarskega in italijanskega jezika na zakonsko določeni območji ter težave Romske skupnosti kot tudi zelo šepajoče izvajanje sicer formalno dobre zakonodaje skorajda na vseh področij, upam, da se vsi zavedamo, o čem govorim. Naj še enkrat poudarim. Rebalansa proračuna za 2014 bova podprla.
Besedo ima Poslanska skupina SMC, zanjo dr. Simona Kustec Lipicer.
Spoštovani predsednik! Spoštovani ministrski zbor! Cenjeni kolegice in kolegi! Državni proračun predstavlja finančno hrbtenico vsake države in je temeljni instrument izvajanja njene makroekonomske politike. Zdrav proračun je uravnotežen med odhodkovno in prihodkovno stranjo in prvenstveno odgovarja trendom socialno-gospodarskih in ne koledarskih ciklov. Makroekonomska stabilnost in uravnotežen proračun s stabilnimi javnimi financami se kažeta skozi manjšanje obrestnih mer, povečevanje prihrankov in investicij ter ustvarjanjem trgovinskih presežkov. Na takšnih osnovah je možno zagotavljati nadalje pospeševati tako za raznolike družbene skupine pravičen in uravnotežen socialni kot tudi gospodarski razvoj. Vsi navedeni pogledi v primeru razumevanja državnega proračuna v Republiki Sloveniji že kar nekaj ciklov, bodisi koledarskih bodisi gospodarskih pa tudi političnih, ne držijo vode. Z drugimim besedami, ne odgovarjajo potrebam in pričakovanjem zdrave in stabilne državne finančne podpore za javne interese raznorodnih družbenih in gospodarskih skupin v državi. Tudi danes obravnavani rebalans proračuna za leto 2015 v sebi ne nosi moči čudežne paličice, ki bi lahko hipno odpravila dosedanjo proračunsko podobo in kondicijo naše države. Obravnavani rebalans ni primarni rezultat javnofinančne vizije vodilne stranke aktualne vlade, saj je pripravljen na že potrjenih osnovah pretekle vlade. Vendar smo v Poslanski skupini SMC soglasni z vlado, da je v danih razmerah ta rebalans rezultat najboljšega možnega kompromisa. Našo podporo rebalansu dajemo iz dveh večjih sklopov razlogov, kjer se eden nanaša na vlogo in odgovornost demokratično izvoljene oblasti do ljudstva, drugi pa na vsebinsko programsko vizijo tega osrednjega finančno-političnega dokumenta države. V Poslanski skupini SMC verjamemo, da s posegom v obliki rebalansa v sicer že v novembru leta 2013 sprejeti proračun za leto 2015 z odgovornim, polno zavezujočim, predvsem pa pravočasnim odgovorom države na spreminjajoče se domače in v tej povezavi tudi mednarodne makroekonomske razmere ponovno strokovno in politično osmisljujemo uravnoteženje in stabilizacijo javnih financ države, posledično s tem pa nadalje tudi razvojne priložnosti in spodbudno socialno-gospodarsko okolje. Nadalje v Poslanski skupini SMC sprejetje rebalansa proračuna podpiramo tudi zato, ker je rezultat tako znotraj vladnega kot tudi rezultat širokega družbenega dialoga podpisanega dogovora Vlade s ključnimi deležniki. V tem okviru velja ponovno izpostaviti uspešno sklenjene sporazume s socialnimi partnerji in občinami na domači ravni ter pozitivne in podporne odzive pristojnih institucij Evropske unije, katere polnopravna članica z vsemi svojimi pravicami in obveznostmi je naša država. Priprava in sprejemanje rebalansa proračuna pa ne nazadnje odražajo tudi znaki stabilizacije in normalizacije razmer v naši državi. V turbulentnih zadnjih letih na dogodke, na katere smo v prevladujočem delu imeli vpliv sami, deloma pa je nanje vplivala tudi širša globalna finančna kriza, so se okoliščine in pogoji za nemoteno uresničevanje zastavljenih družbenih in gospodarskih ciljev naše države bistveno spreminjali, na slabše. Danes ni čas in tudi ne prostor, pa končno tudi ne potreba, da bi se spuščali v razpravo o političnih, pravnih, socialnih in vrednotno-moralnih zavorah nemotenega in v prihodnji razvoj osredotočenega delovanja naše države, ampak bolj v finančno-programske vsebine in usmeritve samega dokumenta. Čeprav pa to nikakor ne izključuje velike teže odgovornosti, ki jo imajo za nastale javnofinančne razmere tudi prvo omenjeni razlogi. Vsebinsko gledano, predlagani rebalans proračuna za leto 2015 zasleduje načela vzdržne in podporne socialne države, gospodarske rasti in daje še prav posebno težo investicijskemu potencialu. Natančen vpogled v spremembe proračunskih virov med prvotno sprejetim proračunom in rebalansom na temeljnih stebrih sistema kaže na nespremenjene ali celo deloma povišane finančne vrednosti. Na primer, to kažejo podatki na programih pokojninskega varstva, izobraževanja in športa, prometa in prometne infrastrukture, varovanja okolja in okoljske infrastrukture, servisiranja javnega dolga in ob upoštevanju nižje stopnje brezposelnosti ter s tem potrebe po državnih transferjih posameznikom in gospodinjstvom tudi na postavkah za socialno varnost. Programska klasifikacija proračuna tudi pokaže, da se v primerjavi s porabo preteklega leta bistveno več sredstev v rebalansu namenja za zdravstveno varstvo, za intervencijske programe in obveznosti varovanja okolja in infrastrukturo in tudi za področje lokalne samouprave. Prav tako nadalje podroben odhodkovni razrez pokaže, da je Vlada z ukrepi za zniževanje porabe na integralnem delu proračuna uspela doseči napredek s tem, da je oblikovala vrsto ukrepov, ki delujejo horizontalno, torej na vse proračunske uporabnike. Tu velja izpostaviti predvsem centralizacijo javnih naročil in državne informatike ter vzpostavitev IT oblaka, centralizacijo upravljanja državnega premoženja, ukrepe za znižanje stroškov dela v javnem sektorju, ukrepe s področja sofinanciranja občin, spremembe v sistemu študentskega dela, racionalizacijo na gospodarskih javnih službah ter nadomestitev nekaterih nepovratnih subvencij v povratna sredstva. Drugi, prav tako pomembni, pa so ukrepi, ki delujejo sektorsko, torej po posameznih ministrstvih, kjer imajo ministrstva sama možnost na podlagi podanih finančnih okvirjev sprejeti določene ukrepe, ki bodisi notranje prerazdeljujejo ali pa idealno znižujejo stroške njihovega delovanja. Prav posebej pa je treba na tem mestu izpostaviti še kategorijo investicijskih odhodkov državnega proračuna. Po eni strani je bilo rebalans treba pripraviti tudi zaradi prvotno nepredvidenih izpadov prihodkov iz naslovov davka na nepremičnine, nenačrtovanih izdatkov za obresti za zadolževanje, prenizko načrtovanega tekočega transferja v ZIPZ zaradi sprejema novele Zakona o SDH, ki je mimogrede bil sprejet spomladi 2014 pot taktirko iste vlade, ki je sprejemala tudi originalni proračun za 2015. Po drugi strani pa, ko govorimo o tem delu, je bila ta sprememba v zvezi z rebalansom povezana tudi z že omenjenimi prvotnimi spremenjenimi okoliščinami črpanja EU sredstev. Zakaj je to zelo pomembno? Zaradi tega, ker bodo prav ta omogočila bistveno višjo možnost za javne investicije. Te po rebalansu proračuna za leto 2015 glede na leto 2014 naraščajo za 30 % ali skoraj 357 milijonov evrov. To v letu 2015 predstavlja 5,5 % bruto družbenega proizvoda, kar je najvišji delež v zadnjih letih in je za približno 3 % nad povprečjem javnih investicij v evroobmočju ter območju Evropske unije. Pri tem velja posebej izpostaviti logično povezana pričakovanja, ki jih bodo s tem prinesli pozitivni učinki investicij na gospodarsko rast, zaposlenost in s tem socialno varnost, predvsem pa na vsesplošno prihodno razvojno naravnanost države, v okviru katere bodo pomembno vlogo z najvišjo možno stopnjo javne odgovornosti morali opraviti tudi procesi, povezani s strateškim upravljanjem z državnim premoženjem, ter premišljeno in gospodarno izvedeno prodajo nestrateških naložb države. Na tem mestu in v luči izpostavljenega velja omeniti tudi zadnje napovedi gospodarskih gibanj za Slovenijo, ki predvidevajo, da bo realna gospodarska rast na ravni 25 bruto družbenega proizvoda, in da se bo še naprej zmanjševala stopnja brezposelnosti, ki je bila konec meseca januarja 2015 za 4,3 % nižja kot pred letom dni in se je v letošnjem letu zmanjšala na 9,5 %, kar je tudi opazno nižje od povprečne 11,2 % stopnje brezposelnosti v državah evroobmočja. In končno. Predlog rebalansa predvideva, da bo predviden primanjkljaj širšega sektorja države po metodologiji ESA znašal še sprejemljivih in javnofinančno vzdržnih 2,89 % bruto družbenega proizvoda. V Poslanski skupini SMC ocenjujemo, da cilji javnofinančne politike, izhajajoč iz predlaganega rebalansa, sledijo tako zvezam do naših državljank in državljanov kot zahtevam in priporočilom Evropskega sveta in zavezam programa stabilnosti 2014 kot tudi osnutku proračunskega načrta za leto 2015. Rebalans je bil pripravljen v času in razmerah, ko se država še vedno sooča z velikim deficitom in posledicami svetovne gospodarske krize, ki so bile tako razsežne, da so realno grozile, da bo prišlo do dokončnega uničenja slovenskega socialnega in ekonomskega modela, do uničenja družbene kohezije in tudi dokončnega nezaupanja ljudi, da so politične institucija in procesi slovenske države sploh še zmožni nadaljevati začrtano pot samostojne države. V Poslanski skupini SMC verjamemo, da v danih okoliščinah predloženi rebalans odgovarja pričakovanjem in potrebam po varovanju socialnih in ekonomskih interesov ljudi, ki v teh težkih trenutkih podporo in zaupanje v državo in njene storitve še prav posebej potrebujejo. Podobno velja tudi v odnosu države do podjetij oziroma spodbujanju zdravih javnih in nikakor ne več parcialnih in sprevrženih podjetniških interesov in praks. Od države se upravičeno pričakuje, da bo ponudila oporo za prehod iz krize in pogoje zdrave konkurenčnosti, od česar bodo končno pod enakimi pogoji in spodbudami imeli spet korist tudi ljudje, kar se bo odrazilo dalje v predvidljivosti njihovih zaposlitvenih možnosti ter socialne varnosti. V Poslanski skupini SMC ponovno izpostavljamo, da rebalans proračuna za leto 2015 razumemo kot nujno in vsekakor nepriljubljeno dejanje, ki ga moramo, podobno kot so to v dialogu z vlado že storili ključni socialni in lokalni deležniki te države, odgovorno potrditi, če želimo sanirati posledice nizov nedomišljenih in neuspešnih preteklih praks delovanja države in upravljanja z javnimi financami. Šele na tak način bomo lahko zagotovili preoblikovane okvirje rehabilitiranega sistema, na podlagi katerih bo možno v prihajajočih obdobjih zgraditi zdrave, sveže, predvsem pa v dobrobit prihodnjega družbenega in gospodarskega razvoja oprte temelje stabilnega in spodbujevalnega javnofinančnega sistema in v tej povezavi celovitega razvojnega modela države, ki ji bodo njeni ljudje lahko zopet povrnili ta hip upravičeno zapravljeno temeljno zaupanje v njeno poslanstvo in obstoj. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, spoštovani ministrski zbor, kolegice, kolegi! Uvodoma je treba povedati, da je za Poslansko skupino SDS rebalans proračuna za leto 2015 eno veliko razočaranje. Zakaj je razočaranje? Predvsem če se spomnimo besed predsednika vlade Mira Cerarja pred nekaj meseci in predvsem tudi zagovarjanja vseh koalicijskih partneric, da bo rebalans proračuna 2015 pokazatelj dela vlade Mira Cerarja. Pričakovali smo bistveno več. Iz predloga rebalansa za leto 2015 je jasno razvidno, da se bo nadaljevala politika prejšnjih vlad, in sicer politika zadolževanja in politika novih davčnih obremenitev. Veliko smo poslušali, kakšni ukrepi se pripravljajo s strani sedanje vlade, vendar je za to predpogoj sprejem rebalansa 2015. Proračun je najpomembnejši dokument za državo in seveda tudi za davkoplačevalce. Pomemben je tudi za socialo, pomemben je za gospodarstvo. Iz samega dokumenta je jasno razvidno, kaj se bo dogajalo v tekočem letu. In iz tega proračuna ni razviden niti en ukrep, ki bi pripomogel k sanaciji gospodarskega stanja v Sloveniji, ni razviden niti ukrep, ki bi Slovenijo popeljal proti razdolževanju, ampak še več, ponovno je iz dokumentov razvidno, da se bo zadolževanje slovenske države še vedno nadaljevalo. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da predlagani rebalans proračuna za leto 2015 ni razvojno naravnan, ni protikrizno naravnan. Prepričani pa smo tudi, da je predlagani rebalans za leto 2015 prikazan na nerealnih prihodkih in nerealnih odhodkih. Prepričani smo, da je tako določen del na prihodkovni strani precenjen, na odhodkovni strani je pa podcenjen. Predvsem je zaskrbljujoč za Slovensko demokratsko stranko ta rebalans proračuna za leto 2015, kajti treba je poudariti, da ta rebalans za leto 2015, spoštovani minister za finance dr. Mramor, je bil narejen na bistveno boljših makroekonomskih predpostavkah kot osnovni dokument proračuna za leto 2015 oktobra 2013. In kaj smo iz tega proračuna sedaj dobili? Dobili smo višji primanjkljaj, kot ga je predvideval proračun za leto 2015, ki je bil narejen v oktobru 2013 in je bil narejen na bistveno slabših makroekonomskih predpostavkah. Makroekonomske predpostavke v Sloveniji so boljše, mi dobimo pa na mizo dokument, ki izkazuje višji primanjkljaj. In po denarnem toku bo ta primanjkljaj višji kot 3 odstotne točke, 3,62 %. Seveda zagovarjamo tukaj, poslušali smo argumente, da je treba gledati proračun tudi po obračunskem toku in da smo tu padli pod maastrichtske kriterije 3 %, 2,89 %. Vendar, spoštovani minister za finance, pri tem je Slovenska demokratska stranka na odborih, predvsem na matičnem delovnem telesu, Odbor za finance in monetarno politiko, jasno zastavila vprašanje, da obstaja velika verjetnost, da bo treba obveznosti SID banke vključiti v zadolževanje Slovenije. Kaj se bo zgodilo potem in kakšen primanjkljaj lahko pričakujemo? Po eni strani se v Slovenski demokratski stranki sprašujemo, ali je ta proračun narejen tudi v skladu z ustavo glede na fiskalno pravilo, ki je bilo sprejeto. Nekega konkretnega odgovora s strani Ministrstva za finance nismo dobili. V Slovenski demokratski stranki smo pa prepričani v stališče, da ni v skladu z ustavo. Ta rebalans proračuna – smo v Slovenski demokratski stranki prepričani –, da je velik udarec tudi v smeri socialne države, v smeri zdravstva, v smeri šolstva in da bi lahko ta rebalans proračuna poimenovali tudi ena gasilska akcija vlade Mira Cerarja in da ohranja zadevo status quo. Ta rebalans proračuna je bil narejen zato, ker mora biti. Številke so bile zmetane skupaj in v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da ne prihodkovna ne odhodkovna stran proračuna nista realni. Kaj nas v Slovenski demokratski stranki še bolj skrbi? Neusklajenost koalicije in vlade. Mislim, da se je to zgodilo prvič v zgodovini neke koalicije, da dve koalicijski stranki prideta pet minut pred 12 na odbor in da zahtevata amandma, ki ima možnost podreti kompleten proračun. Spoštovani minister za finance, v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je precej stvari v tej koaliciji neusklajenih in da so to lahko drastične posledice tako za državljanke kot državljane Republike Slovenije, predvsem pa za gospodarstvo. Če bi podrobneje pogledali številke v samem proračunu in izpostavili, časa je premalo, vse, ampak predvsem tiste, ki najbolj bodejo v oči. Na prihodkovni strani vlada in Ministrstvo za finance pričakujeta kar 120 milijonov več iz naslova pobrane dohodnine. Saj mi vemo, da je to nerealna postavka. Druga stran, ki nas skrbi, so trošarine. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da tako prejšnja kot sedanja vlada ne vodi ustrezne trošarinske politike. In da se trošarinska politika ponovno vodi v breme državljank in državljanov Republike Slovenije, v breme gospodarstva. Vlada pa v tem proračunu pričakuje 50 milijonov višje prihodke iz naslova trošarin, actis, kot je bila realizacija v letu 2014. To jasno nakazuje smer in pot te vlade, da bo ponovno obremenjevala tudi v nadaljevanju državljanke in državljane Republike Slovenije in pa samo gospodarstvo. Ta številka ni realna. Katere trošarine boste v letu 2015 dvigovali? Ali so to naftni derivati, ali so to tobačni izdelki, ali je to alkohol? Po razvidnih podatkih je družba Petrol samo v letošnjem letu, v januarju, imela v primerjavi z januarjem 2014 izpad prihodka več kot 6 % na prodajni strani naftnih derivatov, in to izključno zaradi politike, ki jo je izvajala tako prejšnja vlada kot sedanja vlada. Veliko je bilo govora o privatizaciji državnih podjetij. Koalicija je na privatizaciji neusklajena. In da je neusklajena, se vidi tudi iz postavk v proračunu iz naslova dividend. Vlada Mira Cerarja pričakuje kar 50 milijonov višje prihodke iz naslova dividend v primerjavi s proračunom za leto 2015. Spoštovani ministrski zbor, spoštovani minister za finance, v Slovenski demokratski stranki se sprašujemo: Katera državna podjetja bodo talec vlade Mira Cerarja? Katera državna podjetja bodo talci izplačevanja dobička za polnjene proračuna? Ali bo to Elektrogospodarstvo ali bo to Telekom? In to je še en dokaz, da v primeru, da bo država vztrajala v podjetjih, dobro stoječih, da bodo ta podjetja s polnjenem proračuna izčrpavali, jih konkurenčno osiromašili in da bodo nenazadnje tudi danes dobro stoječa podjetja v primeru, če se ne bo našlo za njih ustreznega strateškega partnerja, če ne na kratek rok pa na srednji rok potrebna dokapitalizacije. Odhodkovna stran proračuna –prepričani smo, da so izraženi prenizki odhodki iz naslova transferja nezaposlenosti. V primerjavi s proračunom 2015 so tukaj predvideni odhodki manjši kar za 70 milijonov evrov. 70 milijonov evrov. Mi smo prepričani, da je ta številka nerealna, kajti ta številka ne sovpada s tem, kaj se dogaja na področju zaposlovanja oziroma rasti padca nezaposlenosti. Po drugi strani pa seveda pričakujete višje odhodke iz naslova socialne varnosti. In te zadeve nam pa v Slovenski demokratski stranki niso najbolj jasne. Na eni strani zmanjševanje transferjev nezaposlenosti, na drugi strani pa pričakujete višje prihodke za socialno varnost. Zakaj? Tudi s te strani nekega konkretnega odgovora nismo dobili. Usklajevanje pokojnin pri rasti več kot 2,5 % bruto domačega proizvoda. Kaj bo vlada oziroma ta koalicija naredila na tem področju? Zastavili smo vprašanje, kaj je z varčevalci Ljubljanske banke Zagreb in pa Ljubljanske banke Sarajevo. Vemo, da tukaj je odločba Sodišča za človekove pravice v Strasbourgu jasna in ni nekega zagotovila, da bo obveznosti iz tega naslova treba začeti izplačevati že v letu 2015. In če dodamo k temu še obveznosti SID banke in če se te zadeve vključijo zraven, jaz mislim, da bomo kmalu morali v Državnem zboru sprejemati rebalans na rebalans tega proračuna in da bo primanjkljaj bistveno bistveno višji, kot je sedaj. Javnofinančni primanjkljaj ni realen in ni pravilno prikazan. V to smo v Slovenski demokratski stranki prepričani. Iz tega rebalansa se ne vidi niti enega ukrepa, ki bi šel v pozitivno smer za gospodarstvo, niti enega pozitivnega ukrepa, ki bi zagotavljali boljše javno zdravstvo, ki vidimo, da je na psu, ki bi zagotavljal boljše standarde javnega šolstva in pa seveda tudi nezagotavlja, bi rekel, nekega usklajevanja pokojnine. Ob vsem tem povedanem je Slovenska demokratska stranka na matičnem Odboru za finance in monetarno politiko delovala državotvorno in poskušala vsaj z nekaterimi predlogi amandmaja ta rebalans po določenih segmentih popraviti. Vendar, žal, koalicijski glasovalni stroj je deloval in ni bi sprejet niti eden amandma Slovenske demokratske stranke. Seveda bi pa ob zaključku stališča Slovenske demokratske stranke moral izpostaviti nekatere besede, ki so bile izrečene s strani predstavnikov Ministrstva za finance, da je to dejansko tudi realna slika najpomembnejšega dokumenta za državo, ki se ga sprejema, in sicer pozitivni element tega proračuna je, da so vsi enako nezadovoljni. Spoštovana državna sekretarka, jaz mislim, da smo pa zdaj res prišli na dno, ko ocenjujete, da edini pozitivni element tega proračuna je, da smo vsi enako zadovoljni. Jaz sem prepričan, da si slovenske državljanke in državljani ne želijo takšne vlade, ki si za uspeh postavlja to, da smo v državi vsi nezadovoljni. Slovenska država ne potrebuje take vlade in ne potrebuje take koalicije. Tudi v nadaljevanju je bilo jasno izraženo, če se bodo med letom pojavile težave v določenih proračunskih postavkah, bomo naredili v skladu z veljavno zakonodajo, to pomeni, da bomo predlagali nov rebalans. Še enkrat poudarjamo. Predlagani rebalans je neustrezen, ni razvojno naravnan, ni protikrizno naravnan, niso realno prikazani ne prihodki ne odhodki in niti javnofinančni primanjkljaj, v Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da ni pravilno prikazan. Vse to so dovolj trdni argumenti, da predlagani rebalans v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bo doživel podpore. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanski skupin. Prehajamo na razpravo o posameznih delih predloga rebalansa. Kot posamezne dele štejemo, prvič, splošni del predloga rebalansa in, drugič, posebni del predloga rebalansa in, tretjič, načrt razvojnih programov. Prehajamo na razpravo splošnega dela predloga rebalansa. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Jerneju Vrtovcu. Prosim.
Spoštovani kolegice in kolegi! Spoštovana državna sekretarka! Ministrski zbor! Kje vidim osebno problem pri rebalansu proračuna, ki ga predlagate? Veliko je bilo že očitkov, ki smo jih skozi predstavitev stališč poslanskih skupin slišali, da rebalans ni razvojno naravnan. Seveda, ta očitek zelo drži. Spodbude gospodarstvu in podjetništvu – v predlaganem rebalansu proračuna jih ni. Ta trenutek je naša država, naš BDP, naša gospodarska aktivnost izključno odvisna od naših izvoznikov ne od nas samih, ne od našega samega dela, ampak od naših pridnih podjetnikov in gospodarstvenikov, ki pa jim v bistvu zmanjšujete postavko. 153 milijonov evrov manj za podjetništvo in konkurenčnost je v rebalansu proračuna. Pa se vprašajte, ali je to odgovorno do tistih, ki ustvarjajo gospodarsko rast. Nadalje, kar me je predvsem zmotilo, je to, da se povečuje odhodkovna stran in je že blizu te magične meje 10 milijard evrov. V času konjunkture, se spomnim, ko je vlado vodil gospod, sedaj že pokojni, dr. Andrej Bajuk, niti približno nismo prišli do takšnih odhodkov. In predvsem boleče je, da kljub temu, da imamo v ustavi zapisano fiskalno pravilo in še več, da sprejemamo tudi izvedbeni zakon o fiskalnem pravilu, se povečuje primanjkljaj za 200 milijonov evrov. Ne vem, kako boste naslednje leto, ko bo izvedbeni Zakon o fiskalnem pravilu tudi že sprejet. Če bo šlo tako naprej, kako boste naslednje leto sploh sprejeli proračun. Ampak tudi glede odhodkovne strani, povečuje se za pol milijarde. Pravite, da zaradi evropskih sredstev, zaradi izvedbe teh evropskih sredstev in tako naprej, ampak to je račun brez krčmarja še za enkrat. To je še račun brez krčmarja. Nadalje bi dejal, da proračun ni varnostno naravnan. Spomnim se, na Odboru za notranje zadeve smo sprejeli sklep, da se bodo povečala sredstva za slovensko policijo. In se res povečajo, ampak za 7 milijonov evrov, mnogo premalo, kot smo takrat na odboru predvidevali. In se dajmo vprašati glede na situacijo, ki je v Evropi, glede na vse teroristične grožnje, ki so v Evropi, se dajmo vprašati, ali živimo v varni državi ali damo dovolj sredstev za našo varnost. Kako je s policijo? V kakšnih razmerah dela policija? In gospa ministrica, od vas smo lahko upravičeno pričakovali, da boste tukaj privili tistega, ki razpolaga s sredstvi. Se bi oglasili, da se bi postavili kot branik slovenski policiji, pa ne zaradi policajev kot takih, ampak zaradi naše varnosti. In da proračun ni varnostno naravnan kaže tudi postavka, da se zmanjšujejo sredstva, pozor, zmanjšujejo se sredstva za vzdrževanje cestne infrastrukture – seveda, cestna infrastruktura ima veliko povezavo z varnostjo – za 3,8 milijonov evrov. Pa poglejte, po kakšni cestah se vozijo Slovenke in Slovenci v primerjavi s tujimi državami. Nekje sem prebral, da recimo tuji proizvajalci avtomobilov, ki izvažajo avtomobile v Slovenijo, razmišljajo o tem, da bi zmanjšali garancije zaradi naše slabe cestne infrastrukture. S tem seveda so povezane tudi prometne nesreče in posledično poškodbe ljudi in tudi smrtne žrtve. Nadalje, problematika same občine. Danes sprejmemo tudi tako imenovani ZUJF oziroma jutri bomo to obravnavali za občine. Ponovno se zmanjšujejo sredstva, kar je neodgovorno. Zakaj je neodgovorno? Zaradi tega, ker veste, država je na občine že pred časom preložila določene zakonske obveznosti. In kako naj občine s temi minimalnimi sredstvi, ki jih mi še bolj režemo, skrbijo, da se bodo te zakonske obveznosti uresničevale. Kako naj naredijo in urejajo infrastrukturo, kanalizacijo, vodovode in tako naprej, če pa se jim reže? One ne morejo več skrbeti, ker so podhranjene. Ne morejo več skrbeti za zakonske obveznosti, ki jim jih je država naložila. Naj omenim tudi nove takse za občanke in občane, za različna uporabna dovoljenja, ki se bodo uvajala. To bomo jutri sprejemali, ampak to je povezano s tem rebalansom proračuna. In ne smemo se do občin tako mačehovsko obnašati. Veste, pojdite vi pogledati te najmanjše slovenske občine, kako so razvojno naravnane. In če bi bila naša država tako marljiva in pridna pri pridobivanju evropskih kohezijskih sredstev, kot so naše majhne slovenske občine v vzhodnem delu te države, potem bi bilo v tej državi življenje bolj kakovostno. Kjerkoli greste v majhno slovensko občino, dam primer občine v Prekmurju, najmanjša občina – Velika Polana, na vsakem koraku vidite tablo, da je nekaj zgrajeno z evropskimi sredstvi. In tej občini je danes država tista, ki ji jemlje, ki jemlje razvoj. Dejali ste in s tem se najbolj hvalite, tudi jaz bom pohvalil investicije. To je ponovno račun brez krčmarja. Omenili ste železnice, posodobitev prog. Potem pa se spomnite, da mi gremo v drugi tir za pridobivanje evropskih sredstev brez finančne konstrukcije. O tem smo že, gospod minister, razpravljali. Saj niste v celoti vi krivi, ampak to so računi brez krčmarja. Za konec naj poudarim, da glede na makroekonomske kazalce, ki so se nedvomno izboljšali v času priprave rebalansa proračuna napram obdobju, ko je bil ta proračun prvotno pripravljen, se pravi pod prejšnjo vlado, niste skušali tega proračuna uravnotežiti in iti v skladu s tem, kar imamo zapisano v ustavi – uravnotežen proračun. Letos ste ta proračun, spoštovani gospod minister in državna sekretarka, še nekako uskladili s koalicijskimi partnerji. Bojim pa se naslednjega obdobja. Kajti, že letos so bili apetiti vaših koalicijskih partnerjev izjemni. Po tem, da se bodo pokojnine usklajevale, če bomo zaznali več kot 2,5 % gospodarsko rast, se samo sprašujem, kaj bo naslednje leto, kako boste lahko ta proračun uskladili. Če ga boste imeli seveda možnost. Ampak težave ne boste imeli z opozicijo, težave boste imeli najprej z lastnimi partnerji, kot ste jih imeli že zdaj, ko so dejansko na odbor prinesli svoje amandmaje. In boljša kot bo gospodarska aktivnost, večji bodo apetiti, da se bodo bombončki delili. Zaradi tega trdim, fiskalno pravilo naj bo v ustavi zapisano tudi za čas gospodarske rasti, konjunkture. To dobronamerno, spoštovana koalicija. Ne upoštevajte samo tega, da bomo imeli fiskalno pravilo za čas suhih krav, ampak imejmo fiskalno pravilo tudi za čas debelih krav, da bomo imeli to varovalko pred skušnjavami. Jaz bom glasoval proti predlaganemu rebalansu proračuna predvsem iz razloga, kot sem uvodoma dejal, vanj ni vključenih razvojnih komponent. Gospodarstvo ta trenutek dela po svojih zmožnostih. Predvsem na račun izvoznikov beležimo pozitivne gospodarske trende, na račun iznajdljivosti naših podjetnikov, ne pa na račun tega, ker smo jim mi, parlament, vlada, izboljšali pogoje za poslovanje. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Andreja Katič.
Lep pozdrav, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavniki Vlade in ministrstva! Verjetno danes ni nobeden zadovoljen s pripravljenim rebalansom, zaradi tega, ker je pač stanje v državi takšno, kot je. In tudi na obrazih ministrov in njihovih sodelavcev ni nekega optimističnega nasmeška. Pa vendar pričakujemo, da bo proračun za leto 2016 drugačen. In v bistvu glede na realno stanje, v kakršnem smo, nam nekako ne preostane drugega, kot da zaupamo Vladi in ministrom, da so le dogovorili tisto najboljše, kar so uspeli dogovoriti zato, da bodo imeli dovolj sredstev za izvajanje njihovih nalog, predvsem pa, da bodo tudi znotraj tega reševali probleme, ki se bodo postavili tekom leta. Zlasti pa bi rada opozorila na naslednje. Kar se tiče sredstev za občine, vlada je dosegla sporazum z občinami, vendar tu še enkrat poudarjamo, da se je treba tega dogovora tudi držati in da bodo vlada ter posamezna ministrstva res naredila vse, da bodo poiskali ukrepe, ki bodo zmanjšali obremenitev občin, da bodo ti ukrepi tudi prinesli rešitev za zastavljene cilje in se bodo na ta način tudi sredstva za občine, ki jih potrebujejo za izvajanje svojih nalog, nekako znižala ali pa bo v nasprotnem primeru vlada potem poiskala rešitve in zagotovila sredstva občinami, ki so potrebna za njihovo delovanje. Saj nenazadnje, ne glede na to, kaj mi tu govorimo, občine so tiste, ki se vsak dan na terenu najbolj neposredno srečujejo s konkretnimi problemi ljudi. In ne glede na to, da beležimo gospodarsko rast, da se brezposelnost zmanjšuje, občani še vedno v veliki meri potrebujejo pomoč in te gospodarske rasti na svojih plečih še ne čutijo. Rada bi opozorila še na nekaj drugega. Ne glede na to, da govorimo samo, kam bomo vlagali sredstva, je treba narediti še več, kar vlada tudi obljublja na tem, da bomo spremenili sisteme tudi strateške, ne samo, recimo, centralizacijo javnih naročil, ampak da bomo pristopili tudi k spremembam javnih naročil, da bomo naredili še več na debirokratizaciji države, da bomo poenostavili postopke, ker krajši, hitrejši, učinkovitejši postopki so tudi cenejši. Da bomo naredili vse za spodbujanje naložb. Da bomo naredili vse tiste potrebne spremembe na področju graditve objektov, ki bodo omogočile vlaganje gospodarstva in tudi hitrejši zagon nove gospodarske rasti. Da bomo pristopili k celotni zdravstveni reformi, da bomo pristopili tudi k sočasni spremembi oziroma pripravi strategije razvoja tako državne uprave kot tudi lokalne samouprave. Da bomo naredili še več, da bodo inšpekcije na terenu učinkovite, da ne bomo povečevali davkov, ampak da bomo z obstoječimi davki, z obstoječimi ukrepi pobrali tisto, kar država lahko in mora pobrati. In da bomo naredili še več glede preprečevanja dela na črno. Kljub vsemu pa bi rada pohvalila določene majhne uspehe. Na preteklih sejah smo razpravljali tudi o programi glasbenega izobraževanja in lahko smo veseli, da se višina sredstev za ta namen ni zmanjšala, celo nekoliko se je povečala. V glasbeno izobraževanje v Sloveniji je vključenih preko 24 tisoč otrok in mislim, da je to spodbudno za naše otroke, mlade in tudi za slovensko tradicijo na tem področju. Kar se tiče rebalansa na področju sociale. Res je, da smo priče znižanju nadomestil za brezposelnost, ampak zaradi tega, ker se napoveduje še nadaljnje zmanjšanje brezposelnosti, kar je spodbudno, da toliko sredstev ne bo potrebnih. Socialni demokrati zagovarjamo, da se spodbudijo in izvedejo vsi ukrepi za nova delovna mesta, za ohranjanje obstoječih delovnih mest, toda dokler imamo ljudi, ki potrebujejo pomoč, jim je treba to pomoč tudi zagotoviti. Zadovoljni smo tudi, da se je iz začetnega zmanjšanja sredstev za javna dela le našel konsenz, da se je za javna dela razporedilo in zagotovilo več sredstev, da so zagotovljena tudi sredstva za usposabljanje na delovnem mestu, da so zagotovljena sredstva za subvencioniranje zaposlitev, predvsem za iskalce prvih zaposlitev, in tako naprej. Na koncu bi rada poudarila še to, da je treba čim prej – in naj to ne bo samo projekt Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, pač pa celotne Vlade, da se začnejo čim prej, če ne takoj črpati sredstva iz novega operativnega programa za obdobje 2014-2020, kjer so predvidena sredstva tudi za subvencioniranje pripravništev. Vendar mora biti to res na vseh področjih prioriteta delovanja Vlade. Na koncu pa samo še nekaj. Ko gledamo sredstva, ki so namenjena za infrastrukturo, zlasti za prometno infrastrukturo, je pravzaprav nesprejemljivo, da se v Sloveniji vozimo po takšnih cestah. Zato pričakujemo, da se bo država temeljito lotila tega, na kakšen način se temu strateško izogniti, da bomo v letu 2016 videli bistveno drugačen proračun, kot je letos. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovana ministrska ekipa! Pred nami je rebalans proračuna za leto 2015. Proračun, od katerega sem glede na napovedi pri sprejemanju rebalansa za leto 2014 verjela besedam, da bo razvojno naravnavanj, ampak danes lahko rečem le to, da je ta rebalans proračuna eno zares veliko razočaranje. Razočaranje zato, ker ni ne razvojen, ni ne investicijski in predvsem zato, ker ne nakazuje na nobeno za Slovenijo nujno reformo – ne na področju zdravstva, ne na področju šolstva in prav nič v smeri razbremenitve gospodarstva. Je zgolj nadaljevanje obstoječega stanja, kar pomeni, da se lahko zgodi, da bomo zelo kmalu imeli novi rebalans za leto 2015. Skrbi me tudi dejstvo, da predpostavke, na katerih temelji ta proračun, niso realne, kar seveda ocenjujem kot zelo rizično in naj poudarim nekatere. Ta rebalans temelji na oceni gospodarske rasti iz zimske napovedi Umarja, ki ocenjuje, da bo gospodarska rast v letošnjem letu 2 % BDP. Skrbi me, kaj bo, če ocenjene gospodarske rasti ne dosežemo. Če vemo, da je bila v letu 2014 gospodarska rast zaradi povečanega izvoza, vemo, da se za letošnje leto našim številnim partnericam napoveduje minimalna gospodarska rast ali celo stagnacija, potem vemo, da je gospodarska rast v letu 2014 bila posledica infrastrukturnih projektov občin, kar je posledica na eni strani tako lokalnih volitev na drugi strani pa zaključka finančne perspektive 2007–2013. Izjemno me skrbi, kaj se bo zgodilo, če črpanje evropskih sredstev iz stare finančne perspektive, ki se v letošnjem letu zaključuje, ne bo 100 %. Letos namreč planiramo rekordno število črpanja, in sicer v višini 1 milijarde evrov. V letošnjem letu moramo počrpati 1 milijardo evrov. Kar hitro se lahko zgodi, da bo pri katerem od projektov spodletelo, če že zdaj vemo, da je nekaj od teh kritičnih, pa naj omenim mogoče samo ta pomurski vodov. Če eden od teh projektov pade, pomeni to takoj manj prihodkov v proračun. In seveda, kar me je zmotilo tudi danes tukaj – ta proračun je narejen na predpostavki, da se situacija na trgu dela izboljšuje. Dragi moji, pa se res? Konec leta 2014 je brezposelnost padla. Kaj se je zgodilo že v januarju 2015? Število brezposelnih je naraslo na 124 tisoč 300. Na novo se je januarja na zavodu prijavilo 13 tisoč 840 brezposelnih oseb. Na tej predpostavki temelji naš rebalans proračuna in mi v tem rebalansu zmanjšujemo obseg denarnih nadomestil za brezposelne. Znižanje glede na proračun 2015 v višini 68 milijonov, glede na realizacijo v letu 2014 pa 28 milijonov. Glede na predpostavke, na katerih temelji ta proračun, bo zasledovanje cilja v primanjkljaju v višini manj kot 3 % bruto domačega proizvoda izjemno težko, saj je manevrski prostor, ki ga imamo do teh 3 %, tako rekoč minimalen. Izpostavljena so bila tudi težka pogajanja s sindikati. Jaz osebno jih ocenjujem kot zelo slaba pogajanja. Vzeli ste tam, ker vzeti ne bi smeli. Vzeli ste občinam, za katere vsi vemo, da so bile v letu 2014 gonilo razvoja v Sloveniji. In več kot očitno iz tega lahko izhajam, da so prav občine tiste, ki so imele najslabše pogajalce. In tukaj tudi težko razumem, zakaj je bilo s strani teh pogajalcev tako veselje po pogajanjih. Znižanje povprečnin je katastrofa za občine, je katastrofa za male občine. Generalno je to zelo slabo za naš regionalni razvoj, je zelo slabo v smeri decentralizacije Slovenije, kar neprestano tudi poudarjamo. Vse občine bodo zaradi tega morale delati rebalanse v proračunu. Nihče se ne vpraša, da tudi to nekaj stane, kakorkoli, sejnine svetnikov niso zastonj. Ob tem pa številne občine sprašujejo, kako bodo končale že začete projekte. To bo velik problem predvsem v manjših občinah. Pri njih je 100 tisoč evrov velik denar. Konec določenih projektov bi moral biti v letu 2015. Kaj bodo naredile te občine? Kolikor je slišati na terenu, s temi pogajanji župani niso bili zadovoljni, vsaj v tistem našem štajerskem, ptujskem koncu zagotovo ne. Tudi same obrazložitve predloga rebalansa so zelo slabe, skope, neambiciozne, kažejo to, kar že vemo, da ni nobene razvojne naravnanosti. Kazalniki so zelo birokratski. Merijo neko število projektov, noben od teh kazalnikov ne meri dejansko rezultata, kaj je bilo s tem pa narejenega dobro, na primer za gospodarstvo. Marsikje manjkajo podatki za leto 2015, cilji so zelo neambiciozni, marsikje dosti nižje kot so bili postavljeni za leto 2008. Pa kaj se bomo res v letu 2015 s tem zadovoljili? In potem govorimo o neki razvojni usmerjenosti, ne, zagotovo je v tem proračunu ni. Pa če se še malo ustavim pri Ministrstvu za gospodarski razvoj, glede na proračun 2015 mu s tem rebalansom jemljemo 200 milijonov. Drži, prišlo je do reorganizacije, imamo novo službo za razvoj in kohezijo, ampak kakorkoli zmanjšanje sredstev je večje, kot je bilo, in gre spet na račun lokalne samouprave, na račun regionalnega razvoja in na račun področja podjetništva in konkurenčnosti. Spet zmanjšujemo tam, kjer ne bi smeli. Sama osebno tudi ocenjujem, da smo premalo dodali področju investicij in pa seveda promocije Slovenije turizmu, več o tem potem v nadaljevanju. Glede na samo razpravo na matičnem Odboru za finance pa je bilo še razbrati število nepravilnosti in veliko negotovosti. Za 11 kohezijskih projektov, ki se nanašajo na oskrbo s pitno vodo in čiščenje odpadnih voda, kjer gre za 34 občin in je vrednost več kot 200 milijonov, nismo izvedeli, kje so sredstva v proračunu 2015 za 5 projektov, pa smo ogromno že govorili v tem Državnem zboru o teh projektih. Niso zagotovljena sredstva za že zaznana problemska območja, kot je na primer Maribor z okolico in Pokolpje pa še kje. In tukaj se vprašam, kaj pa vsa ostala območja malo izven Ljubljane, malo stran od Ljubljane, ki so tudi zelo problematična. Kako bo z njimi? Ali bomo našli kakšna sredstva za njihov razvoj? Mogoče res ta območja ne dosegajo brezposelnosti 17 %. Zakaj ne dosegajo? Zaradi tega, ker so se ljudje že davno nazaj odselili iz teh območij v bližine mest, tja, kjer imajo delovna mesta. Ampak ali je to naš cilj? Ali si mi ne želimo, da imamo Slovenijo enakomerno razvojno usmerjeno? Glede na to, kar se dogaja tukaj, verjamem, da ne. Če se še samo spomnim na to, kako se operativni program sprejema in da imamo za kohezijo enotna sredstva ne pa ločeno na vzhodni in zahodni del, kljub temu da je vzhodni del Slovenije bistveno slabše razvit od zahodnega. Na odboru se je pokazalo še nekaj, da je dejansko tudi vprašljivo financiranje učne pomoči, o kateri je bilo napisanega veliko. Izpostavljena je bila tudi policija s strani policijskega sindikata – nimajo dovolj sredstev za opravljaje temeljnih policijskih nalog: ni denarja za nujne sanacije zgradb, vozila naj bi bila v povprečju stara 9 let, ni denarja za menjavo vozil, vzdržujejo se stara, resnično verjamem, da je marsikdaj vzdrževanje tega bistveno dražje, kot nakup novih vozil, ampak denarja za to nimamo, niti za tista čisto nujna investicijska dela. In ob izpostavitvi vseh teh kritičnih tematik smo kot odgovor s strani ministra za finance prejeli to, da bodo vsa ta kritična področja budno spremljali in jih reševali sproti. Kaj to pomeni? Vsaj še en rebalans. In kaj s tem proračunom dobimo? Povečanje proračunskega primanjkljaja za več kot 500 milijonov evrov na skoraj 1,4 milijarde evrov, v višini 2,89 % bruto domačega proizvoda. To poudarjam zato, ker smo resnično blizu te meje 3 %. In pa še enkrat, za obresti bomo tudi v letu 2015 namenili več kot eno milijardo, skoraj milijardo 100. Resnično zastrašujoče za Slovenijo. In ta proračun bi moral biti drugačne naravnan. Moral bi biti razvojno naravnan. Ravno zaradi tega, ker ni razvojno naravnan, ni nobene reforme v njem predvidene, tega rebalansa zagotovo ne morem podpreti.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Francu Jurši. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospod podpredsednik, lep pozdrav ministrski ekipi oziroma predstavnikom Vlade, tudi vam cenjeni kolegice in kolegi! Jaz bom mogoče začel z enim dejstvom okrog tega, kako se zavedamo v naši poslanski skupini, naši stranki, v kakšni situaciji je država. In seveda govoriti o in primerjati situacijo izpred let debelih krav, v tem trenutku bi bilo zelo neodgovorno. Razumemo pa tudi ljudi, ki v tej državi živijo in to živijo na pragu revščine. Moram sam na začetku povedati, da naša poslanska skupina ima kot vsaka stranka, ki sedi v parlamentu pa tudi izvenparlamentarne stranke, nekako izdelan svoj program in ima seveda nekatera vitalna vprašanja. Za našo stranko in našo poslansko skupino so vitalna vprašanja usklajevanje pokojnin, regres ali pa draginjski dodatek, če želite, da dobijo upokojenci za kurjenje, za nakup drv, da lahko preživijo, in seveda tudi neodvisen demografski sklad, ki ga moramo ustanoviti po zakonodaji in seveda tudi dogovorjeno v koalicijski pogodbi v letošnjem letu. Če preidem na situacijo zavedanja, kakšna situacija je, moram povedati, da v Sloveniji na pragu revščine živi v letošnjem letu že 61 % vseh upokojencev, in da je ta prag revščine na 593 evrih. Povprečna pokojnina pa je slabih 564 evrov. Zato seveda mi v naši stranki, v naši poslanski skupini vztrajamo na nekaterih dejstvih. To je koalicijska pogodba, v kateri smo zapisali, kdaj bomo usklajevali pokojnine. Pa da bi vam in tudi ministru za finance povedal, da usklajevanje pokojnin ni dvig pokojnin, ampak da je usklajevanje pokojnin usklajevanje z rastjo plač in z rastjo življenjskih stroškov. To zadevo morajo vsi tisti, ki so diskutirali na matičnem delovnem telesu pa tudi na drugih organih, razumeti. Demokratična stranka upokojencev ne izsiljuje povišanja pokojnin, od leta 2010 dejansko v tem segmentu ni bilo usklajevanj. Ni bilo celovitih usklajevanj. So bila delna usklajevanja. Zadnja leta pa seveda z interventnimi ukrepi sprejemamo zamrznitev pokojnin. S to zadevo se enostavno in preprosto ne moremo strinjati, saj smo mi v našo skupno koalicijsko pogodbo tudi to zapisali, če pride do gospodarske rasti 2,5 %, da bomo takrat usklajevali tudi pokojnine. Nekdo je danes rekel, da smo prišli na Odbor za finance, monetarno politiko z amandmajem v zadnjem trenutku. To lahko govori tisti, ki ni sodeloval v koalicijskih usklajevanjih. Nismo prišli v zadnjem trenutku. Mi smo vse jasno glasno in naprej tudi predstavili. Seveda mogoče tam, kjer nismo toliko bili dosegljivi za javnost. Tudi v javnih izjavah so naši predstavniki z menoj na čelu govorili o tem, da bomo vložili amandma na ZIPRS. Pa da bi nekomu ugodil spomin, ta amandma ni pri amandma in ni tovrsten amandma, ki smo ga že v preteklosti tudi v nekaterih sestavah drugih vlad sprejemali. Mene je zelo skrbelo takrat, ko je predsednica matičnega delovnega telesa, koalicijska kolegica, celo hotela prepričati matično delovno telo, da o tej zadevi ne bi glasovali. Po posredovanju kolegice iz opozicije in prošnji našega poslanskega kolega se je potem njeno srce omehčalo in je dala to na glasovanje. Moram opozoriti, predsednica, v prihodnosti tega ne smete na tak način več počenjati. Ker sem govoril o usklajevanju pokojnin, vam moram povedati, da nismo razmišljali o tem, kako bomo banke napolnili. Smo kar z lopatami milijarde metali v te banke. Ko pa govorimo o malem človeku, človeku, ki je vse svoje življenje plačeval v pokojninsko blagajno, pa bi danes na koncu koncev mogel na kolenih prositi, ali bo dobil zasluženo pokojnino ali ne. Z ustavo, z zakoni je to določeno. Mi se bomo morali tega zavedati, da je država sestavljena iz dveh in toliko državljanov in da za 600 tisoč, večinah teh, moramo na nek način poskrbeti. V naši stranki se za to zavzemamo. Imamo ogromno klicev. In veste kaj na koncu naredim, povprašam državljanko ali državljana, koga pa ste vi volili. Pa veste, da mi dostikrat povedo katerokoli stranko izmed nas, ki sedimo v parlamentu. Sem rekle: "Ali ste poklicali v to stranko in vprašali, zakaj nimamo usklajevanja pokojnin?" "Ne, ker se vi za to zavzemate." "Ja, mi se zavzemamo, vi pa nas morate pri teh zadevah tudi podpirati." Zakaj je moja razprava v tej smeri? Predvsem zaradi tega tudi, ker je bila obljuba predsednika Vlade in ministra za finance, da bo javno, glasno in nedvoumno tukaj za to govornico povedal, da se bomo začeli pogovarjati, takoj ko bodo znani rezultati gospodarske rasti, o možnosti usklajevanja pokojnin. Mi v naši stranki, saj smo demokratična stranka, smo se pripravljeni pogovarjati in usklajevati. Moramo najti ustrezno rešitev. Vas vse skupaj pa še enkrat pozivam, o tej zadevi razmislite, kaj pomeni rast in kaj pomeni usklajevanje. To sta dve besedi z različnim zaključkom. Še nekaj bi želel povedati. Mene je blazno zaskrbelo, ko sem poslušal razpravo na matičnem delovnem telesu, ko nekdo pove približno takole, kako funkcionira naš pokojninski sistem. Moja pokojnina ne bo odvisna od tega, koliko sem jaz plačeval in koliko let bom plačeval. Od česa pa bi naj potem bila odvisna pokojnina? A ne od teh faktorjev? Res je, da smo v zgodovini te države in prejšnje nekatere pokojnine podarili po nekem drugem ključu. Tako so se takrat vlade odločile. So delile po nekem drugem ključu. Ampak ti, ki plačujemo že 40 let v pokojninsko blagajno, res pričakujemo, in so vsi tisti, ki so že v pokoju, pričakujejo, da bodo dobili za tisto, kar so vplačali, za dostojno življenje ne pa za luksuz. No, če govorimo o tem, niso pa se spraševali takrat, ko smo pokrivali Zvon 1 in pa Zvon 2 – to je žlahtno konservativna politika z liberalnih gospodarskim pridihom. Pričakujem od kolegov s tiste strani, da takih izjav, nerazmišljenih, ne bi v prihodnosti več dajali. Kako bom jaz glasoval na koncu te razpravi o predlogu rebalansa proračuna za letošnje leto in o Zakonu o izvrševanju proračuna je odvisno od tega, kakšna zagotovila bom dobil od predstavnikov Vlade danes tukaj na tej seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem gospe Nadi Brinovšek.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zdaj sem imela občutek, da je gospod Jurša tukaj na naši strani, se pravi na strani opozicije. Najprej bom komentirala izjavo predsednika Vlade, ki jo je podal pred enimi 14i dnevi na novinarski konferenci v zvezi z pripravo rebalansa proračuna za leto 2015. Rekel je takole: "Gradimo pozitivno zgodbo, ki jo Slovenija potrebuje. Omogočili bomo gospodarsko rast in s tem zaposlovanje pa tudi uresničitev številnih projektov." Moram reči, da se sprašujem, ali je res imel predsednik Vlade v mislih rebalans proračuna, ko je izrekel te besede. Sprašujem se tudi, ali bomo res s tem, ko bomo v letu 2015 potrošili skoraj 1,4 milijarde več kot pa ustvarimo in ustvarili za 170 milijonov več primanjkljaja, ali bomo s tem gradili pozitivno zgodbo. Jaz v tem, žal, ne vidim prav nič pozitivnega. Proračun za 2015 je nam vsem znano, da bi moral biti uravnotežen glede na ustavni zakon o fiskalnem pravilu, pa ni. Ob tem se mi poraja vprašanje, kako bo usklajen oziroma uravnotežen rebalans oziroma proračun, če pa ni uravnotežena oziroma usklajena naša koalicija, kot smo lahko malo prej tudi videli. V torek se je na Odboru za finance pokazala ta usklajenost, saj sta Desus in SD predlagala svoje amandmaje, stranka Mira Cerarja svoje amandmaje. In jaz mislim, da se je začela ta usklajenost rahlo tudi krhati. Če grem zdaj na sam rebalans proračuna za leto 2015. Ustavila se bom pri načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem države, se pravi pri razpolaganju in pridobivanju premoženja. Če primerjam te prihodke odprodaje osnovnih sredstev in zemljišč, je v proračunu planirano 24 milijonov, v načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem pa je predvidena prodaja 117,4 milijona. Tu mi nekaj ne gre skupaj. Prav tako je pa tudi odstopanje na odhodkovni strani. In če primerjam tu samo postavko Nakup osebnih avtomobilov, je v proračunu za to namenjenih 8,8 milijona, v načrtu ravnanja pa je za nakup osebnih avtomobilov predvideno 10,5 milijonov. Sedaj me v zvezi s tem zanima, ali je odlok o načrtu z ravnanjem s stvarnim premoženjem, ki ga bomo sprejemali jutri, nek obvezujoč akt ali pa je to le nek spisek želja in pa potreb proračunskih uporabnikov. Če pa grem na posamezne proračunske porabnike, pa bi lahko podala neko ključno ugotovitev, da gre v tem proračunu izključno za varčevanje na najranljivejših skupinah. Tu imam v mislih proračunske postavke, ki so se kar precej znižale. To je področje dela, družine in sociale, spodbude za zaposlovanje, varstvo brezposelnih oseb, dolgotrajna oskrba. Tu gre za zmanjšanje cirka 75 milijonov. Na področju izobraževanja vemo, da je še vedno v zraku financiranje učne pomoči. In žal smo tudi na torkovi seji v naši stranki podali amandma, da se v ta namen v proračun nameni dodatno 4 milijone, ampak žal je bil ta naš amandma zavrnjen. Potem se pa čudimo, da število rojstev otrok pada. Podatki kažejo, da se je v letu 2010 rodilo 22 tisoč 343 otrok, 2013 pa le 21 tisoč 111 otrok. Torej tisoč 200 otrok manj. Jaz sem prepričana, da če bi imeli mladi službo, stanovanje in če bi lahko plačevali svoje položnice, bi tudi število rojstev ne upadlo tako drastično. Na Odboru za finance smo bili v torek tudi s strani predsednika Sindikatov policije opozorjeni, da je z letošnjim rebalansom proračuna policiji odvzeto kar 14 milijonov glede na realizacijo proračuna 2014 in da jim za letošnje delovanje za njihovo redno dejavnost zmanjka kar 34 milijonov. Tu gre predvsem za njihovo delovanje in pa za tisto predpisano opremo, ki jo potrebujejo, se pravi uniforme, zaščitna oprema, da pa o avtomobilih sploh ne govorimo. In če se tu spet ustavim pri načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem, ima policija za leto 2015 načrtovan nakup 15 vozil, ponavljam, 15 vozil, pa vsi vemo, kakšen je avtopark policije, iztrošen. Ministrstvo za okolje in prostor ima v načrtu ravnanja s stvarnim premoženjem nakup 14 vozil in Ministrstvo za finance kar 45 vozil. Zdaj pa razumi, če moreš, jaz namreč tega ne razumem. Državna sekretarka Ministrstva za finance je na torkovi seji Odbora za finance dejala, da bo Vlada področje policije "budno spremljala in po potrebi za normalno delovanje sredstva v proračunu za leto 2015 tudi zagotovila." Tu se sprašujem, zakaj ta sredstva niso že zagotovljena s tem rebalansom. Na te razmere je opozarjal že policijski sindikat v preteklem letu in na to temo smo imeli tudi izredno sejo. Na torkovi seji je bil z naše strani vložen amandma za dodatna sredstva na področju policije, vendar je bil tudi ta naš amandma zavrnjen. No, dobro, da je vsaj nekaj več sredstev namenjenih na področju zdravstva, kjer že vseskozi ugotavljamo, da je nujna in potrebna reforma, predvsem na področju zakonodaje, pogojev in opreme. Vendar moram tudi tu reči, da ne razumem ravnanja koalicijskih partnerjev, ki so na nujni seji Odbora za zdravstvo podprli sklep, da se urgentni center na Ptuju uvrsti v mrežo urgentnih centrov, medtem ko pa na torkovi seji Odbora za finance niso podprli našega amandmaja, da se v proračunu za ta namen nameni dodaten milijon evrov. Zdaj se bom ustavila še pri občinah. Pri občinah bo država letos privarčevala 60 milijonov. S tem, da je tako kruto posegla v povprečnino in jo omenila na 525 evrov oziroma jo bo v drugi polovici leta zmanjšala na 500,83 evra, in s tem, ko je zmanjšala investicijski transfer po 21. členu Zakona o financiranju občin z 2 na 1 %, mislim, da je tu država drastično posegla v avtonomijo lokalne samouprave. Povprečnina se že od leta 2010 ne usklajuje z vladno uredbo o metodologiji. Po tej metodologiji bi morala biti povprečnina v letošnjem letu 662 evrov. Povprečnina pa se je glede na leto 2014 znižala za 4,7 %. Čudi me tudi, kot smo že slišali v razpravi, da sta predsednika tako imenovanega SOS in ZOS izjavila, da sta zelo zadovoljna s pogajanji s predstavniki Vlade, medtem ko pa pisma občin oziroma njihovih županov, ki izražajo svoje nezadovoljstvo s temi pogajanji, kar dežujejo na naše naslove. In tu bi rada rekla tudi, da nehajmo že enkrat govoriti, da je občin preveč in da se je število zaposlenih v občinah povečalo. Mislim, da ravno na področju malih občin lahko vidimo, da je šel razvoj periferije zelo navzgor. Vedeti moramo, da tudi na periferiji živijo naši državljani, naši državljani ne živijo samo v centrih in mestih. V zvezi s tem me je začudila tudi izjava predstavnice ministrstva na seji Odbora za notranje zadeve, ki je dejala, da so preverili vse proračune slovenskih občin in da ni nikjer težav s financiranjem in plačevanjem zapadlih obveznosti ter da je treba preveriti število zaposlenih. Tu moram reči, da nimam besed. In potem se ne čudim, da prihaja Vlada s takšnimi predlogi za rebalans proračuna. Pri vsem tem se mi še kako zanimivo, da se pa nihče ne vpraša, koliko stroškov je nastalo s tem, ko smo na začetku tega mandata ustanovili kar tri nova ministrstva, koliko javnih uslužbencev se je zaposlilo, kakšni so materialni stroški in pa stroški dela, kakšni so njihovi učinki. Kar 11 milijonov bomo v letošnjem letu oziroma v proračunu namenili samo za informacijsko opremo Ministrstva za javno upravo. Če povzamem. Dolg države in pa obresti se večajo. Povečuje se primanjkljaj, povečujejo se davki, imamo neučinkovit finančni sistem, ne znamo zajeziti tako imenovane sive oziroma črne ekonomije, ni pravih ukrepov za zagon gospodarstva, življenjski standard pada. Padamo na vseh lestvicah konkurenčnosti. Podjetja odhajajo v tujino in z njimi tudi naši otroci, predsednik Vlade pa na tem gradi pozitivno zgodbo, gospodarsko rast in zagon investicij. Jaz se žal s tem ne moremo strinjati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem dr. Francu Križaniču. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Predstavniki vlade! Spoštovani visoki zbor! Pred nami je rebalans proračun za leto 2015 v razmerah, ki kažejo na dinamično gospodarsko rast, na zdravih osnovah, na presežku v zunanje trgovinski menjavi, ki je stabilen, dosega 5 % do 6 % bruto domačega produkta, je diverzificiran tako po panogah, se pravi razporejen, razpršen, izvoz narašča po različnih panogah in različnih območjih. Imamo še rezervo na pospešitvi domačega sektorja, tistega, ki pretežno doma prodaja, in sicer ta je v tem, da bi vendarle vzpostavili neko normalno delovanje našega bančnega sistema, predvsem kar je bilo tja vloženega. Diskusija o tem bo tekla sicer kasneje, vendar spremenjen poslovni model, spremenjeni kriteriji, bolj partnersko spremljanje dolžnikov v gospodarstvu, rečejo jim tudi nefinančnih družbah, bi bistveno pospešili gospodarsko rast v nekem krajšem obdobju v Sloveniji in omogočili tudi izboljšanje javnofinančnih razmer. Obeti na trgu so za razliko od tega, kar je nekaj prejšnjih kolegov in kolegic govorilo, dobri. ECB je začela s tako imenovanim kvantitativnih sproščanjem, to bo pripeljalo ne samo v Slovenji do olajšanja, ker tu bančni sistem ničesar naprej ne izpusti, če se izrazim malo v prispodobi, ampak v naših partnerjih pa zanesljivo. Imamo Junkerjev načrt dodatne pospešitve gospodarske rasti, po domače mu lahko rečemo Marshallov plan. Tečaj evra je upadel, to bo bistveno izboljšalo položaj ne samo na drugih trgih, na našem domačem, tem 500 milijonskem trgu, ker bomo bolj konkurenčni. Rastejo tudi partnerstva gospodarstva v Evropski uniji, ZDA, Kitajska, Indija. Imamo sicer težave v Rusiji, to nas bo do neke mere prizadelo, ampak ker smo dovolj razpršeni, bomo to nekako prestali. Indikatorji to potrjujejo, industrijska proizvodnja oziroma dejansko dohodek v industriji je bil decembra 10 % višji kot decembra predlani, to je tudi zaradi dneva več, ampak to kaže, da je dinamika rasti visoka. Zaposlenost – sicer se število delovno aktivnih zmanjšuje sezonsko, brezposelnost se sezonsko povečuje, ampak če primerjamo na leto, prej smo imeli decembra 8 tisoč 600 delovnih mest več ali 1,1 % več, kot je bilo leto prej. To je tudi eden od signalov, da se gospodarska rast ne umirja, ostaja sorazmerno visoka. Medletna primerjava se iz meseca v mesec izboljšuje. Na tej osnovi si lahko obetamo prej boljše prilive, kot jih je vlada napovedala, kot pa slabše in tukaj ne moremo biti kakšni pesimisti. To pa daje nekaj manevrskega prostora vladi, da bo lahko razporejala proračunska sredstva. Če grem zdaj na rebalans proračuna, potem je treba reči, da je izrazito keynesijansko zastavljen, to bi potrdil uvod prof. dr. Dušana Mramorja. Prispeval bo verjetno do 1,6 %, malo manj kot 2 % rasti bruto domačega produkta bo izviralo samo iz te fiskalne eskpanze, ki je načrtovana, če bo izvedena in če jo bomo začeli izvajati v prvi polovici leta. To pa je tveganje, če ne, se bo ta učinek prenesel šele na naslednje leto. To je prvič po začetku krize, da bo tak vpliv domačega povpraševanja, ker prej se je seveda javnofinančni primanjkljaj povečal, ampak se je pretežno zato, ker so padli javnofinančni prilivi ob tisti nesrečni davčni reformi iz 2007 in potem še ponovljeno v precej manjšem obsegu v začetku 2012. Problema tega rebalansa sta dva. Eno je zagotavljanje normalne družbene reprodukcije. Nekaj o tem je bilo že povedano. Seveda imamo mi podsisteme, od katerih je odvisno delovanje naše družbe in od česar je odvisen tudi izvoz v končni fazi, in ti sistemi so s tako napetim proračunom ogroženi. En tak je šolstvo. Samo v visokem šolstvu je za 20 milijonov padlo napram letu 2014. Ne vem, kako bo to možno pokriti ob uvajanju te bolonjske reforme. Potem videli smo dodatno učno pomoč, beseda bi lahko tekla tudi o financiranju interesnih dejavnosti na šolah. Potem je velik problem varnosti. Pri policiji smo si dali spisati, kakšna so proračunska sredstva, ki zagotavljajo njeno normalno delovanje. V obdobju socialdemokratske Vlade, koalicijske sicer, vendar smo imeli mi večino, je policija dobila letno okrog 336 milijonov. Zdaj po tem proračunu bo pa samo še 279. To je 17 % upad. Vendar – in tukaj je pa ta vendar pomemben – ti, ki se najbolj razburjate, razburjate se sicer upravičeno, ste k tem upadu malo prispevali. Leta 2012 so se namreč ta sredstva zmanjšala za 27 milijonov. Zdaj pa vijejo roke tisti, ki so za to nekako takrat to načrtovali, zdaj pa vsaj nadaljujejo tradicijo. Se pravi, ta ZUJF je tukaj naredil precejšnjo škodo. Potem drugi, ki vijejo roke, so pa zmanjšali za 11 milijonov v letu 2013 in 2014. Tako da bi rekel, ja, tukaj bo treba popraviti in tukaj je državna sekretarka rekla, da bo treba prerazporejati. Prerazporejati bo treba začeti že v prvi polovici leta in tudi v približno takem obsegu, kot ga je zaznal sindikat policistov, da bo sploh normalno deloval ta podsistem, ki pa je nujen, da delujejo tudi vsi ostali podsistemi, ne si delati utvar. Podobno velja tudi za vojaško obrambo. Plenilski instinkt je star verjetno toliko kot človek in moraš imeti določeno obrambo, dase ta instinkt poleže. Čeprav seveda zdaj napad na Slovenijo teče na drugi ravni, o tej stvari bomo govorili tudi drugače. Zanikati tega napada pa [[…]]ni pametno, da se to zanika. Če je že prilika in čas, je v obdobju napada na Belgijo v prvi svetovni vojni njihov kralj Albert II rekel, država, ki se brani, ne more propasti. Se pravi, na področju normalnega delovanja podsistemov in družbene reprodukcije bodo potrebna velika prelivanja, morda tudi rebalans in mi bomo ta prelivanja podpirali in podprli bomo tudi rebalans, saj smo vladna stranka. Končal bi s tem, da ta rebalans kaže veliko pomanjkanje pri spodbujanju družbe znanja. O tem je bilo že več besede tudi pri mojih kolegih, ki so že prišli na vrsto. Slovenija je na razvoju temelječe gospodarstvo. 2,6 % investicij bruto domačega produkta namenjamo investicijam v raziskave in razvoj. Država je to začela intenzivno voditi zlasti z nastopom socialdemokratske vlade. Takrat smo dvignili državni delež tega na 0,8 %, malo manj, zdaj, po tem proračunu 2015, bo pa padlo nazaj tja, kjer je bilo 2008, 0,5 % bo, še leta 2013 je bilo 0,6 %. Se pravi, državna sredstva za to padajo. In v proračunu, poglejte kaj imate, v enem od teh gradiv piše, bom dobesedno prebral, ker je zanimivo. Pri proračunu za znanost. "Zaradi občutnega znižanja sredstev za znanstveno-raziskovalno dejavnost od leta 2012 dalje je temu prilagojena cilja vrednost kazalnikov." Se pravi, celo kazalnike so morali prilagoditi sredstvom, če ne, bi znanost izgledala tako neučinkovita, da bi na koncu rekla, saj tega se sploh ne splača več podpirati. Kaj nas lahko tukaj rešuje, ker nek optimizem vendarle bi moral biti. Rešuje nas, da smo v nekem zaletu, da ta zalet pri spodbujanju uvajanja novih tehnologij, znanosti, znanstvenoraziskovalnega dela v celotnem prepletu izvajamo pretežno z evropskimi sredstvi in da v projektu pametne specializacije vendarle lahko pričakujemo, da se bodo ta sredstva plasirala naprej, tako v gospodarstvo kot v laboratorije in inštitute. Vendarle na koncu celoten učinek ne bo bistveno zmanjšal tistega, ki pa je ključen, to je blizu 3 % bruto domačega produkta namenjenega za raziskave in razvoj na makroekonomski ravni. Skratka, če strnem. Obeti niso slabi. Proračun je zatekel neko stanje, ki je posledica nepremišljenih davčnih reform 2007 in 2012, zato imamo sorazmerno nizko raven pobranih javnofinančnih prihodkov v bruto domačem produktu, prenizko za tako družbo na postindustrijski fazi razvoja. Tu bodo neki popravki potrebni. Po drugi strani pa se bodo prilivi konjunkturno brez dvoma povečali in vlada bo imela, po mojem pričakovanju, možnost prilivanja, morda celo rebalansa, da bo zagotovila normalno delovanje družbene reprodukcije in zopet pogoje razvojne politike, ki bodo ustvarjali pogoje, da nadaljujemo kot družba znanja, gradimo svojo konkurenčnost in si zagotavljamo tako ekonomsko kot vso ostalo varnost. In v tem Socialni demokrati pričakujemo potem tudi, da bodo od te rasti imeli koristi vsi ljudje, ne samo tisti, ki so gospodarsko najuspešnejši. V tem smislu tudi podpiramo postopno uvajanje prilagajanja pokojnin, socialnih pomoči, otroških dodatkov, zlasti šesti razred je treba zelo hitro popraviti, da se prepreči revščina v naši državi.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Luka Mesec.
Hvala lepa za besedo. Moja obravnava splošnega dela proračuna bo šla skozi tri stališča, ki smo jih v uvodnih predstavitvah slišali s strani predstavnikov vladne koalicije. Najprej, Simona Kustec Lipicer je v stališču Stranke Mira Cerarja rekla, da proračun, ki ga imamo pred seboj, ni rezultat nekega javnofinančnega premisleka, vizije te vlade ali koalicije, ampak je narejen na osnovi prejšnje. Res je, in točno to je naša kritika. Ta proračun ni narejen na podlagi nekega strateškega razmisleka, na podlagi vprašanja, kaj Slovenija v tem trenutku potrebuje, ampak gre za reciklažo proračuna, ki je nastal dve leti nazaj v bistveno drugačnih okoliščinah, kot jih imamo danes. Če smo takrat imeli paniko na finančnih trgih, spraševali smo se, če bo trojka prišla v Slovenijo, v letu 2014 in 2015 beležimo gospodarsko rast. Politično stanje v Evropi se spreminja in to je veter v jadra, ki bi ga morala zajeti tudi Slovenija, pa ga s tem proračunom ne. Nasprotno, nadaljujejo se vse zgrešene politike od prejšnjih let. Če pogledamo prihodkovno stran proračuna, vidimo, da je vlada pozabila na bogate. Če pogledam odhodkovno stran, vidimo, da je pozabila na revne. Če dam mogoče samo en plastičen primer, v Združeni levici smo že pred štirimi meseci predlagali že pri obravnavi rebalansa proračuna za 2014, da bi bilo treba nekoliko višje obdavčiti najbogatejše skupine prebivalstva, s čimer bi, z dohodninsko stopnjo, ki smo jo mi predlagali, dobili v proračun dodatnih 30 milijonov evrov. Na odhodkovni strani bi to, recimo, pomenilo, da v letošnjem letu ne bi bilo treba manjšati štipendij. Štipendije se bodo zmanjšale za 30 milijonov evrov oziroma drugače rečeno za tretjino. Torej vsakemu štipendistu bo ta vlada, zato ker ni hotela malo višje obdavčiti najbogatejših, ki se jim to ne bi poznalo, bo raje vsakemu štipendistu odškrtnila tretjino njegovega prihodka, kar pomeni, recimo, če ima nekdo 200 evrov štipendije, jo bo zdaj prejemali 135. To so posledice te politike, ki jo imamo pred seboj v proračunu. Če grem še malo na odhodkovno stran, ko sem rekel, da je vlada pozabila na revne, tu vidimo, da se transferji nezaposlenim nižajo za 93 milijonov evrov. Tudi podobno, mislim, da za okoli 30 %, če sem prav preračunal. Tu je že res, da se je nezaposlenost v zadnjem času v Sloveniji nekoliko zmanjšala, ampak dejstvo pa je, da je še vedno minimum oziroma pomoč, ki jo nezaposleni prejemajo znaša 350 evrov bruto oziroma 270 evrov neto. Na tem mestu sprašujem vladno koalicijo, kdo lahko preživi z 270 evri letno, da še dodatno nižate to postavko? To je nezaslišano. Mislim, da bi se tukaj vlada morala resno vprašati, ali so te številke vzdržne in kako lahko nekdo v Sloveniji živi z dvema tretjinama minimuma življenjskih stroškov, naračunanih pred šestimi leti. To so dejstva, ki jih vidimo pač v tem predlogu proračuna. Vse skupaj pa mislim, tukaj prehajam na naslednjo trditev Dušana Mramorja, izvira iz logike, da bo vlada zagnala oziroma spodbudila gospodarsko rast s tem, da bo rezala socialo in prihranke iz sociale preusmerjala v investicije. To je spet zmotno. Že Bogomir Kovač je zadnjič zelo jasno pokazal, da te tako imenovane fiskalno nevtralne investicije, kjer pač iz ene postavke proračuna nekaj vzamemo in preusmerimo investicije, to nima pač pozitivnega učinka, sploh pa ne kratkoročnega. Namreč če odhodki za socialo povečuje potrošnjo in s tem spodbujajo gospodarsko rast – danes jo investicije, v katere zdaj vlada preusmerja denar –, jo spodbudijo šele na srednji rok, hkrati so pa njihovi učinki bistveno nižji, kot če bi država za investicije vzela od najbogatejših s strani luksuza in tako naprej. Se pravi, s strani neproduktivnih prihrankov in neproduktivne potrošnje. Zdaj pa jemlje ravno najrevnejšim, torej tistim, ki največ sproti trošijo, in bo s tem v bistvu še na kratek rok zavrla domačo potrošnjo. In pa tretje, premier Miro Cerar je v uvodnem nagovoru zopet ponovil predpostavko, da je država gospodinjstvo. Na to v Združeni levici opozarjamo že od volitev, že nekaj let, država ni gospodinjstvo. In če se lahko kaj naučimo v zadnjih šestih letih krize, je ravno to, če se gospodinjstvu zmanjšajo prihodki, seveda ta mora varčevati, če se državi zmanjšajo prihodki, pa ravno mora povečati potrošnjo zato, da zopet zažene gospodarstvo. In zato ker Slovenija in Evropa tega nista počeli zadnjih šest let, smo 8 % BDP izgubili v primerjavi ZDA, ki se oklepajo drugačnih politik. V Evropski komisiji in evropskih centrih se tega že zavedajo, vprašanje pa je, kdaj bo ta veter prišel tudi do Slovenije. V Združeni levici seveda upamo, da čim prej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Ljudmila Novak. Izvolite.
Spoštovani, lepo pozdravljeni! Proračun oziroma rebalans je tako kot prekratka odeja, če jo potegnemo proti vratu, nas zebe v noge, če pokrijemo noge, nas zebe v vrat. Torej je pomembno, kako se skrčimo in kako udobno, čim bolj udobno namestimo pod to prekratko odejo. Vendar številke so vedno odsev pravih ali napačnih ukrepov. Torej številke ne nastanejo kar same od sebe, ampak so odvisne od tega, ali smo predlagali dobre ukrepe, ali smo zmanjšali na primernem koncu porabo, ali smo naredili vse, da smo lahko spodbujali rast gospodarstva in s tem tudi nove prihodke. Včasih se kar čudim, ko poslušam nekatere govorce iz nekaterih strank, konkretno gospoda Juršo iz Desusa, ker sem imela občutek, kot da smo mi, opozicija, pripravljali ta rebalans proračuna in da smo mi tako trdosrčni, da nismo za zvišanje pokojnin. Ja, dostojne pokojnine morajo imeti vsi tisti, ki so v pokoju, ampak te pokojnine so odsev ukrepov, ki so bili sprejeti v preteklosti. Kolikor vem, je bil Desus v vladi se od leta 1996 z izjemo pol leta, torej ste predlagali premalo takšnih ukrepov, ki bi spodbujali rast gospodarstva, zaposlovanje in s tem tudi boljše pokojnine. Ko je gospod govoril tudi o trdosrčnosti, da se srce pri tem ni omehčalo, jaz moram ugotoviti, da se srce koalicije niti enkrat ni omehčalo, ko je opozicija vložila 40 dopolnil. Niti enkrat. Jaz pravim, da je tukaj tudi pomanjkanje čustvene inteligence, ker če želimo, da smo vsi vključeni, potem bi bilo prav, če bi vsaj kakšno dopolnilo opozicije bilo sprejeto in upoštevano, ker mislim, da v glavnem nismo imeli velikih zahtev. Vsaj kakšno, ampak srce se niti enkrat ni omehčalo. Medtem pa je nerazumljivo – koalicija, ki se nenehno usklajuje, pride na sejo z nekimi amandmaji, ki pa so popolnoma neusklajeni, pa ste imeli čas za to. Opozicija nima časa, da bi se z vami usklajevala, da bi bili naši amandmaji. Razumem, da so ta dopolnila bila samo hitra reklama, nič drugega. No, če rečem, kaj se mi zdi vendarle pozitivno pri tem rebalansu. Zagotovo prizadevanje, da bi bil primanjkljaj pod 3 % BDP. Seveda trošimo lahko takrat, kadar imamo denar; kadar ga pa nimamo, je pa prav, da zmanjšamo našo porabo, vendar na katerem mestu – tudi to je stvar trezne, pametne odločitve. In samo ustanovitev nekega demografskega sklada ne bo zadoščala za rešitev naših problemov. Prav zaradi spremenjene demografske slike bomo imeli čedalje večje probleme na področju zdravstva. Že sedaj dolge čakalne vrste, že sedaj pacienti na hodnikih, neplačane nadure, premalo zaposlenih in podobno, ampak nikjer ne slišim, ne vidim, da bi bila kje na vidiku zdravstvena reforma. Moram reči, da so zdravniki zelo zaskrbljeni. Zelo zaskrbljeni! Nobene zdravstvene reforme na vidiku. To so spet tisti ukrepi, ki bodo odločali o naslednjih proračunih, ali jih bomo pravočasno izvedli, kdaj jih bomo izvedli in kako. Začudila sem se ob ugotovitvi, da bomo s tem rebalansom proračuna spodbujali gospodarsko rast. Kje pa so tisti ukrepi? Hvala bogu, da je v gospodarstvu nekaj podjetij, ki pridno delajo, izvažajo in zaradi tega je tudi gospodarska rast in tudi zaradi črpanja evropskih sredstev. Še vedno pa ne vidim tistih ukrepov, ki bi dejansko vplivali na to, da bi bila nižja brezposelnost in višja gospodarska rast zaradi pravih ukrepov. Eden izmed pravih ukrepov za višjo gospodarsko rast je zagotovo tudi znanost. In tudi tukaj se srce koalicije ni omehčalo, ko smo govorili o tem, da se je od leta 2008 proračun za znanost zmanjšal za 25 %. Na tem področju delajo visoko kvalificirani kadri, doktorji, nekateri večkratni doktorji, pa nimajo za osnovno plačo. Sodelujejo v ne vem kolikih projektih, da nekako pridobijo osnovno plačo. In tudi tukaj se srce ni prav nič omehčalo in ogrelo. Po drugi strani pa vemo, da mladi, izobraženi kadri, doktorji znanosti gredo tja, kjer je znanost cenjena, ker vedo, da bodo samo na ta način lahko konkurirali v svetu z novimi znanji, z novimi produkti. Znanost je še kako pomembna in naši mladi odhajajo tja, kjer je pač znanost cenjena in spoštovana, kjer v tem vidijo tudi gibalo razvoja. Menim, da imamo v Sloveniji na področju ukrepov še veliko rezerv. Ena izmed takih je gotovo ta, da bi zmanjšali birokracijo, kot je bilo obljubljeno občinam. No, ne vem, če bodo ravno ti ukrepi dejansko prinesli veliko prihrankov, si pa želim, ker vedno znova na terenu slišim, kako dolgo čakajo na različna dovoljenja, da ne govorim o gradbenih dovoljenjih, koliko let traja sprejemanje prostorskih načrtov; in s tem stojijo investicije, s tem se ne more širiti proizvodnja. Vsak dan slišimo – od Akrapoviča, Boscarola, pivovarne onstran meje itd. Slovenija torej ima razvojne potenciale – od turizma, kmetijstva in dopolnilnih dejavnosti, gospodarstva. Z zmanjšanjem raznih birokratskih ovir imamo potenciale. Potrebni so pravi ukrepi in potem verjamem, da bo ta proračunska odeja enkrat vsaj približno prava.
Hvala. Besedo ima mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani ministri, državni sekretarji, ministrice, državne sekretarke; kolegi in kolegice, lepo pozdravljeni! Danes govorimo o proračunu za leto 2015. To je za mene prvi dokument, ki ga je ta nova vlada vsebinsko proučila, naj bi ga vsebinsko proučila, tudi naj bi ga kvalitetno pripravila in pokazala s tem proračunom neko smer razvoja slovenske države. Ne glede na to, da govorimo o rebalansu, o popravku proračuna za leto 2015, lahko rečemo, da smo na začetku leta in da bi morala biti smer razvoja in cilj postavljena ter jasna. In jasne bi morale biti poti, kako priti do tega cilja. Vendar, žal, temu ni tako. Žal je to nadaljevanje nekega prejšnjega proračuna prejšnje vlade. Ta vlada seveda ni pokazala ničesar. Ni pokazala prioritet, ni pokazala niti ukrepov niti poti, kako zmanjšati javnofinančni primanjkljaj in kako zmanjšati zadolženost državljank in državljanov. Tisto nevidno zadolženost državljank in državljanov, za katero mi rečemo, da je to javni dolg, ampak ta javni dolg bodo morali odplačati državljanke in državljani. Mislim, da ta proračun tudi ni v skladu z Ustavo. Mi imamo danes v Ustavi zapisan Zakon o fiskalnem pravilu, mi imamo napisano fiskalno pravilo. Zakon o fiskalnem pravilu pa je dejansko v prvem branju; z ambicijo, da gre naprej. Ta proračun bi že moral biti usklajen s fiskalnim pravilom, ki je v Ustavi, kjer govorimo tudi o letu 2015. O tem tudi v samem dokumentu niti besedice o tem, kdaj bo fiskalno pravilo dejansko uveljavljeno z zakonom. Mi vemo, da naj bi se to zgodilo čim prej, ker smo tudi v Slovenski demokratski stranki podprli prvo obravnavo Zakona o fiskalnem pravilu. Vendar to ne pomeni bianko menice za naprej. Vprašanje pa je dejansko časovnega okvira, kdaj se bo to zgodilo. Pričakujemo, da se bo to zgodilo zelo hitro, se pravi nadaljnje obravnave Zakona o fiskalnem pravilu v Državnem zboru – ne v koaliciji. V koaliciji je stvar koalicije, mene zanima v Državnem zboru. Tukaj bi bilo treba narediti neki dodatni napor, da bo tudi ta proračun na nek način verodostojen; če bodo v Zakonu o fiskalnem pravilu neke prehodne določbe, ki bodo določale, v kakšnem časovnem okviru bo proračun dejansko takšen, da ne bo kršena Ustava. Če govorimo o prioritetah tega proračuna, potem lahko ugotovimo, da teh prioritet dejansko ni. Sicer na eni strani govorimo o povečanju oziroma bolj vlada govori o povečanju sredstev za investicije na zelo nizko osnovo, po mojem mnenju, iz leta 2014, zato pride to povečanje na približno 40 %; in še to izključno na podlagi projektov iz Evropske unije. Jaz sem vesel teh projektov, jaz sem vesel tega, da se vsaj na ta način v državi investira; vendar nekih drugih investicij niti na državni ravni niti na lokalni ravni dejansko ni, ni v proračunu. Mi se danes lahko pogovarjamo in slišimo veliko stvari o drugem tiru in tako naprej. Drugi tir, bom rekel, tehnične podlage so pripravljene že najmanj 10 let. Že najmanj 10 let in v bistvu smo vedno na začetku, tudi zaradi tega, ker so tu določeni interesi, kaj se bo dejansko zgodilo. Skratka, tu ni nekega razvoja, ni prikazanega nekega cilja na področju investicij; vse skupaj gre bolj stihijsko naprej. Zaskrbljujoče v tem proračunu je, da je notranje vladno neusklajen. Neusklajen je med posameznimi ministrstvi. In mislim, da posamezne ministrice in ministri v tem trenutku stiskajo zobe, ker na njihovem področju ni zagotovljenega dovolj denarja. Seveda ne bom govoril o vseh tistih področjih, kjer si želijo ministrice in ministri resornih organov več denarja; govoril bom pa o nekaj področjih, ki so ključna za varnost ljudi, za perspektivo ljudi in za to, da se bodo ljudje v tej državi počutili dovolj varne in bodo imeli perspektivo. Eno izmed področij, ki je neusklajeno, tudi z Odborom Državnega zbora za izobraževanje, je področje zagotavljanja zadostnih sredstev za šolanje, za tako imenovano učno pomoč. Z drugimi besedami to pomeni, da v tem letu ne bo zagotovljenega denarja, da bodo imeli otroci šolo v naravi, da bodo lahko hodili v glasbene šole; oziroma prispevek staršev se bo tu znatno povečal, tudi do petkrat ali šestkrat. In to je neusklajeno s pozivom Odbora za izobraževanje, da se nameni 4 milijone tega denarja za šolstvo. Tega ni. In tudi amandma – prebral sem odgovor Vlade na ta amandma – je negativen. Kar z drugimi besedami pomeni, koalicija je tu močna, ne glede na to, da je interes ministrice, ki to resorno področje pokriva, popolnoma drugačen. In tudi njej je bilo na odboru zagotovljeno več denarja. Ta amandma bom povezal še z enim amandmajem, in sicer amandmajem, ki se nanaša ravno tako na šolstvo oziroma na mladino. In to je amandma, da se zagotovi 500 tisoč evrov za mlade. Mladi se običajno oziroma praviloma šolajo, kar pomeni, da gre tu za povezavo, in sicer, da se sofinancira program mladinskih organizacij, mladinskih centrov, skratka mladine – 500 tisoč. In odgovor vlade je tudi tu negativen, z obrazložitvijo, ker bi ta sredstva vzeli iz naslova protokolarnih dogodkov – Urad Vlade RS za komuniciranje in Generalni sekretariat Vlade RS, ki sredstva namenjata za financiranje JGZ Brdo, ta sredstva so načrtovana skladno s predvidenimi aktivnostmi Javnega gospodarskega zavoda Brdo. Še enkrat sem šel pogledat znanstveno delo moje kolegice Alenke Bratušek, ki je iz te tematike magistrirala – JGZ Brdo. Ugotovil sem, da ta javni gospodarski zavod – in tudi ona o tem piše – pridobiva sredstva tudi na tržen način. Kar z drugimi besedami pomeni, da svoje storitve – gostinske, hotelske, namestitvene in tako naprej – prodaja na trgu. In cene, ki so prikazane v tem magistrskem delu, so znatno nižje, kot so cene v drugih lokalih, v drugih gostinskih obratih. In ne vidim nobenega razloga, da se ne bi 500 tisoč iz protokola Javnega gospodarskega zavoda Brdo namenilo mladim. Vendar vlada in koalicija pravi – ne. Ne, protokol na Brdu mora delovati, cene morajo biti takšne, kakršne so – so nizke. Poglejte si, kakšne so cene tam v primerjavi z nekimi drugimi gostinskimi lokali, v primerjavi z namestitvami. Ampak, kdo bo tam užival na Brdu? Kdo? Včasih ima nogometna reprezentanca tam priprave, večinoma so pa tam ministri, predsedniki in tako naprej. Brdo potem pošlje račun na Generalni sekretariat Vlade in je to seveda zelo nizek strošek, manjši strošek, kot če bi šli na primer v Hotel Union. Oprostite, gospe in gospodje, gre za princip. Koga podpirate? Mlade ali protokol? Ali mlade ali reprezentanco ministrom, predsednikom in vsem nam, če želite. Tukaj gre za princip, tukaj ne gre za 500 tisoč evrov. Tukaj gre za vizijo in strategijo, če želite. Ta amandma simbolično predstavlja vizijo in strategijo vlade Mira Cerarja. Simbolično. Oprostite, amandma je v razpravi, imate možnost, da to spremenite. Imate možnost, poglejte si magistrska dela, znanstvena dela o tem, poglejte si in videli boste, da je to možno, kolegice Alenke Bratušek. V zvezi s tem je treba povedati, da ta proračun mladim ne daje perspektive. Ne samo, da mladim ne daje zaposlitev, ne samo to, da na drugih področjih, ki so pomembna za mlade, ni nobenih sprememb. Ne, v bistvu se jim tukaj še jemlje. In potem se bomo spraševali in govorili tukaj, na tem mestu o mladih, zakaj gredo v tujino, zakaj se šolajo tukaj in gredo v tujino, zakaj živijo na obrobju družbe, zakaj niso vpeti v družbena dogajanja?! Mladi ne hodijo na Brdo in na protokolarne objekte. Brdo ima dolgo zgodovino. Od kralja Aleksandra naprej, Broza in tako naprej. Vsi predsedniki so se tam slikali, jedli, pili, spali. Mislim, da Brdo ne rabi 500 tisoč dodatnega denarja, ampak jih pa potrebujejo mladi. Simbolično gledano, tukaj enostavno spodbude mladim ne da. In potem je jamrarija o tem, da mladi nimajo perspektive v tej državi in da se nič ne da narediti. Potem se vprašamo pri proračunu, ali smo jim željni, ali ste željni namenjati dodaten denar in podpreti ta amandma, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka. Za 500 tisoč evrov ne bo padel proračun, ne bo se zgodilo nič v Bruslju, ne bo se zgodilo na IMF, ne bo večji primanjkljaj in ne bo večja zadolženost. Naslednje področje, ki je pomembno tukaj, je varnost. Jaz sem se že na Odboru za finance vprašal, kaj se mora v tej državi na varnostnem področju slabega zgoditi, da bo policija dobila 4 milijone več za popravilo strehe, za nakup novih gum, da bodo lahko opravljali temeljna dela s področja varnosti. Nisem dobil odgovora. Če se kaj zgodi na področju varnosti, kaj negativnega, kar se danes dogaja v Evropi, kar se danes dogaja na Danskem, kar se dogaja v Parizu, bog ne daj, da se kaj takega zgodi, ali da nastane kakršnakoli druga naravna nesreča, potem se bo to zagotovilo s prerazporeditvami . Ampak to je netransparentno, gospe in gospodje, to je pač gašenje požara. S tega zornega kota mislim, da bi bilo treba, tudi zaradi tega, kar je povedal sindikat policistov, da bi bilo treba ta amandma, ki govori o 4 milijonih za policijo, za delovanje policije, da opravljajo temeljne naloge, podpreti. Nujno, ker s tem sprejemate, koalicija, tudi odgovornost za to. Po drugi strani je še tretje področje, o katerem bi rad sedaj spregovoril. To je povezano z varnostjo, to je cestna infrastruktura. Na eni strani ni zadosti denarja za policijo, na drugi strani ni zadosti denarja za to, da bi ljudje potovali in se vozili po varnih cestah, varnih mostovih in imeli varne pločnike, varne prehode za pešce. Smo v takšnem stanju, da na nekaterih področjih države dejansko obstaja obup. In tudi za to ni dodatnega denarja v tej koaliciji in v tej vladi, ker vlada tudi teh amandmajev ne podpira. Mene poleg tega, da je ta proračun notranje neusklajen med posameznimi ministri in ministricami, skrbi tudi to za delovanje te vlade, da je neusklajen med koalicijskimi parterji. Kar ste se dogovorili, ste se dogovorili. Tu bi prosil predstavnike Desusa, kolege iz Desusa, da ne gledajo nas, ko govorijo o povečanju pokojnin. Zmenite se med seboj. Imeli ste amandma, ki je bil pač zavrnjen na Odboru za finance in monetarno politiko s strani vaših koalicijskih partnerjev. Vi pravite, da je treba povečati pokojnine; uskladiti pokojnine, se opravičujem. To ni povečanje, ampak ta uskladitev ne pomeni manjše pokojnine, ampak verjetno večje pokojnine, tako razumem, v absolutnem znesku, za ljudi. Uskladiti, se opravičujem, uskladiti pokojnine. In tu se je treba zmeniti, jaz samo opozarjam, prvič, na ustavno fiskalno pravilo; in drugič, na to, da je verjetno treba usklajevati – to bolj govorim vladi kot Desusu – tudi ostale dohodke prebivalstva v javnem sektorju. Jaz vem, da imate vi to napisano v koalicijskem sporazumu, zato se boste vi borili, da se bo spoštoval, med seboj. Ne gledati takrat opozicije, zmenite se med seboj. Govorim o makroekonomskih učinkih na to in na pravičnost, da verjetno je treba dati tudi mladim. Verjetno obstaja medgeneracijska solidarnost, obstaja medgeneracijska solidarnost, ki je obojestranska, verjetno. Lahko jo razumemo kot obojestransko solidarnost, starejši mladim in mladi starejšim. Vsaj jaz jo tako razumem. Enkrat smo vsi mladi, enkrat smo vsi stari, nekako tako to gre. In vsi smo solidarni večno, eden z drugim. Prav je tako, nimam nič proti. Ampak naredite tisto, kar ste se dejansko dogovorili. In malo nam je slabo poslušati vašo neusklajenost. Vzemite si 45 minut odmora, pa se pojdite zmenit. Mislim, da je prav, da se zmenite, če ste koalicija; in da se zmenite tudi z vlado. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosila državna sekretarka mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa za besedo. Dovolite mi, da se odzovem na nekaj razprav v prvem krogu debate v splošni razpravi glede rebalansa proračuna. Ta rebalans proračuna, tako kot vsak rebalans proračuna ali izhodiščni proračun, je pripravljen na podlagi makroekonomskih ocen, ki jih pripravijo za to pristojne uradne institucije države. Vedno je v skladu z zakonom treba upoštevati zadnjo javno objavljeno napoved makroekonomskih kazalcev in v skladu s tem izhodiščem tudi ta rebalans proračuna temelji na zimski napovedi Urada za makroekonomske analize in razvoj – Umar, ki za letošnje leto državi napoveduje 2-odstotno gospodarsko rast. Res je, to je ocena, ampak ocene tudi drugih institucij so dokaj podobne. Evropska komisija na primer v svoji zimski napovedi Sloveniji napoveduje 1,8-odstotno gospodarsko rast za letošnje leto. Še nekaj je dejstvo. Ob vseh teh ocenah so se Umarjeve ocene izkazale kot tiste, pri katerih je razkorak med dejansko realizacijo, ki jo gledamo glede na uradne podatke, ki jih da Statistični urad, in oceno najmanjši. Zaradi tega ocenjujemo, da so izhodišča, na katerih temelji predlog rebalansa proračuna, stvarna in dejansko uresničljiva v letošnjem letu, kar se tiče gospodarske rasti in zmanjševanja števila nezaposlenih oziroma rasti zaposlenosti v državi. Prav tako je za pripravo rebalansa, kot je minister omenil že uvodoma, zelo pomembna tudi ocena Umarja glede gibanja inflacije v letošnjem letu. Ključna spodbuda gospodarski rasti mora biti stabilni javnofinančni okvir in taka javnofinančna konsolidacija, ki ne bo onemogočila rasti potrošnje; in v to je usmerjen tudi rebalans proračuna. Če grem nekoliko v podrobnosti glede posameznih vprašanj. Najprej na prihodkovni strani. Ocene glede rasti dohodnine v letošnjem letu so posledica ocen dejanskih prihodkov v letu 2014. Podlaga je ocena rasti zaposlenosti in napoved glede gibanja višine plač v zasebnem in javnem sektorju. Tudi na področju trošarin je ključno upoštevanje, da se je trend zmanjševanja prodaje količin trošarinskih izdelkov v drugi polovici lanskega leta umiril in lahko računamo na stabilno trošenje oziroma na stabilno porabo oziroma celo na določen porast porabe glede na predvideno gospodarsko rast, predvsem na področju porabe energentov. Na področju dividend pričakujemo v letošnjem letu prihodke v približno enakem obsegu, kot so bili realizirani v lanskem letu, in ocenjujemo, da je ta ocena realna. Na odhodkovni strani pa tudi nekaj poudarkov. Najprej – kaj je z varčevalci Ljubljanske banke v Bosni in na Hrvaškem? V letošnjem letu smo v skladu s sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice dolžni pripraviti zakonske podlage za izplačilo teh odškodnin. Priprava zakonskih podlag je v teku. Narejene so bile tudi okvirne ocene, koliko tovrstnih izplačil lahko pričakujemo, vendar so ta izplačila odvisna od poteka konkretnih postopkov, ki bodo določeni z zakonom. Zaradi tega v letošnjem letu ni pričakovati velikih izplačil, računano po denarnem toku, in za ta izplačila so sredstva zagotovljena v okviru Sklada za nasledstvo. V naslednjih letih bo temu treba posvetiti več pozornosti. Glede ocene odhodkov iz tega naslova po obračunskem toku pa so bili odhodki evidentirani že v letu 2014 med tako imenovanimi enkratnimi dogodki oziroma enkratnimi finančnimi učinki. Zaradi tega iz tega naslova v letošnjem letu ne pričakujemo negativnih popravkov pri preračunu deficita po denarnem toku v deficit po obračunskem principu. Odhodki za občine. Dejstvo je, da smo se v pogajanjih z občinami dogovorili za znižanje povprečnine, ki zagotavlja občinam sredstva za izvajanje njihovih zakonskih obveznosti. Dejstvo je, da smo se dogovorili za znižanje investicijskega transfera na podlagi 21. člena Zakona o financiranju občin iz 22 milijonov na 11 milijonov sredstev. Vendar smo se hkrati dogovorili tudi za izvedbo ukrepov, ki bodo znižali stroške občinam; in prvi set teh ukrepov imate na mizi že danes oziroma ga boste obravnavali jutri. Gre za set ukrepov, ki so vključeni v interventni zakon. Za druge ukrepe, za katere smo se strinjali skupaj z občinami, da potrebujemo nekaj več časa, je dogovorjeno, da jih uveljavimo do 30. 6. Z vidika rebalansa proračuna in z vidika opozoril glede investicijskega cikla v občinah pa je treba opozoriti, da je s tem rebalansom proračuna za občine zagotovljenih 487 milijonov investicijskih transferov; ne samo 11 milijonov na podlagi 21. člena Zakona o financiranju občin, ampak 487 milijonov. Lanska realizacija je bila 410 milijonov. Večina teh investicijskih sredstev gre na račun zaključevanja stare finančne perspektive, kjer občine predvsem v kohezijskih projektih nosijo veliko težo; ampak vendarle, to so sredstva, ki so občinam zagotovljena za njihove investicijske aktivnosti. Postavljeno je bilo vprašanje glede enajstih projektov kohezijske politike, ki so neuspešno kandidirali na porabo sredstev iz stare kohezije in za katere je dogovorjeno v sodelovanju z občinami, da se bodo prednostno obravnavali pri izvedbi nove finančne perspektive. Za sedem od teh projektov so izpolnjeni formalni pogoji, da se bodo lahko začeli izvajati oziroma da bi se že lahko začeli izvajati; sredstva zanje pa bodo zagotovljena takoj, ko bodo zaključene še formalnosti glede črpanja evropskih sredstev nove finančne perspektive. Za štiri projekte je treba pridobiti še mnenje evropskih institucij zaradi njihovega vpliva na okolje. Sredstva, ki so potrebna za to, da bi se lahko v letošnjem letu izvedlo, kar je potrebno v zvezi s temi projekti, so zagotovljena pri Službi Vlade za in razvoj evropski kohezijsko politiko, na podprogramu Upravljanje z vodami in podprogramu Upravljanje s podnebnimi spremembami; v skupni višini 24 milijonov evrov. Res je to manj, kot pa znaša vrednost teh enajstih projektov, ampak to so tista sredstva, ki so potrebna, da se v letošnjem letu izvajanje projektov začne, saj gre pri vseh enajstih projektih za take aktivnosti, ki jih ni mogoče izpeljati v enem koledarskem letu. Obseg obresti, ki jih moramo plačati v letošnjem letu, ni odraz trenutnih postopkov zadolževanja, ampak je odraz vsega dosedanjega zadolževanja. Te obresti znašajo za približno 40 milijonov manj, kot je bilo potrebnih plačil obresti v lanskem letu. To znižanje gre na račun tega, da je bilo nekaj dolgov z višjimi obrestnimi merami odplačanih v lanskem letu oziroma v letošnjem letu; in je refinanciranje mogoče zagotoviti po nižjih obrestnih merah. V zvezi s socialnimi transferji naj opozorim, da je obseg socialnih transferjev primerljiv z realizacijo v letu 2014. Res je, da je ocenjena poraba na teh področjih v rebalansu proračuna znatno nižja, kot pa je v sprejetem proračunu, vendar ne smemo pozabiti, da spremenjene ekonomske razmere močno vplivajo na odhodke iz tega naslova. Kot je bilo v uvodu s strani več razpravljavcev poudarjeno, to znižanje ni na račun zniževanja ali kakršnegakoli dodatnega omejevanja pravic do socialnih transferjev; ampak je posledica spremenjenih razmer, zaradi tega tudi prerazporeditve med posameznimi vrstami transferjev. V zvezi s sredstvi za štipendiranje. Žal, gospoda Mesca ni z nami, ampak verjamem, da posluša. Ko je razpravljal, je ocenjeval porabo izključno na porabi integralnih sredstev, kjer je predvidenih dobrih 50 milijonov sredstev za štipendije. Ni pa upošteval, da je zraven zagotovljenih še 37,4 milijonov evrov v proračunskem skladu za štipendiranje. Res je na področju integralnih sredstev v letošnjem letu predvidenih manj sredstev z rebalansom, kot pa so bila v sprejetem proračunu; vendar moramo hkrati upoštevati realizacijo teh odhodkov v letu 2014, ki so znašali 45,5 milijonov na strani integralnih sredstev. Predvidena pa je bila višja poraba iz proračunskega sklada, kot je v letošnjem letu. Zaradi tega v letošnjem letu dodajamo več sredstev iz integralnih sredstev, glede na realizacijo v letu 2014. V zvezi z opozorili glede fiskalnega pravila oziroma skladnosti tega rebalansa proračuna z Ustavo. Ocena vlade je, da je ta predlog rebalansa skladen z ustavnim fiskalnim pravilom, in tudi zelo resno jemljemo zavezo v zvezi s potrditvijo fiskalnega pravila v prvem branju na januarski seji Državnega zbora. Zaradi tega tudi sami usmerjamo pozornost oziroma velike napore v to, da se pripravijo amandmaji pravočasno, da se bo lahko Zakon o fiskalnem pravilu obravnaval na marčni seji Državnega zbora. Še podatek v zvezi z investicijami. Omenjeno je bilo, da se investicije sicer res povečujejo, ampak da je osnova majhna. Še enkrat poudarjam, da je bilo v letu 2014 za področje investicij in investicijskih transferjev namenjenih za milijardo 100 milijonov evrov proračunskih sredstev vseh vrst, namenskih, integralnih in evropskih, kar je predstavljalo 11,4 % celotnih proračunskih odhodkov. V letošnjem letu namenjamo za investicije milijardo 550 milijonov evrov, kar predstavlja 15,6 % celotnega državnega proračuna. V zvezi z izdatki za mlade, ki so bili omenjeni, naj omenim, da bi lahko, kot številna druga področja, ki so bila v razpravi omenjena, če bi javnofinančne možnosti dopuščale, na vsakem področju dodajali dodatna sredstva. Tako pa je treba najti neko ravnovesje med tem, kaj bi bilo zaželeno, in tem, kaj bi bilo možno. Naj samo poudarim, da je imel Urad za mlade v lanskem letuj odhodkov za milijon 809 milijonov. V letošnjem letu povečujemo njihove odhodke, sicer malenkostno, ampak vendarle, na milijon 826 milijonov. Ob tem pa se je treba seveda zavedati, da to niso edini izdatki, ki se za to področje namenjajo. Recimo samo v okviru istega programa se na področju Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport namenja 31 milijonov evrov. Toliko v tem krogu. Hvala lepa.
Hvala. Ker se je lista izčrpala, sprašujem, želi še kdo razpravljati. Začenjamo s prijavo. Besedo ima gospa Marinka Levičar. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani predstavniki vlade, kolegi in kolegice, lepo pozdravljeni! Meni je povsem jasno, da je s predlogom rebalansa proračuna za leto 2015 dosežen osnovni cilj in da so bili zato potrebni precej veliki kompromisi na raznih nivojih. Če izpostavim nekatera ministrstva, mislim, da se nekaterim ministrstvom vzame preveč. Na primer Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve, samo kot primer navajam. Nekaterim pa se daje preveč, na primer Ministrstvu za obrambo. Strinjam se s tem, da bo to ministrstvo dobilo skoraj 7 milijonov evrov več denarja za zaščito in reševanje, ker je to nujno potrebno; pa vendar naj bi to ministrstvo dobilo tudi okoli 11 milijonov evrov za nakupe vojaških terenskih vozil, protioklepnih raket in brezpilotnih avionov. Kaj bomo imeli od tega državljani, se sprašujem, ko Ministrstvu za delo v primerjavi s sprejetim proračunom znižujemo sredstva za okoli 130 milijonov? Za brezposelne za okoli 23 milijonov – z utemeljitvijo, da bo število upravičencev manjše. To je še vprašljivo. Jaz se bojim, kaj bo, če se število upravičencev res ne bo zniževalo. Glede zniževanja sredstev za štipendije in za prehrano za dijake ter študente je gospa že povedala, tako da tega ne bi ponovno opozarjala. Šla bi naprej. Rebalans proračuna ne omogoča, da se bodo letos lahko valorizirale pokojnine, čeprav je v koalicijskih sporazumu določeno, da se bodo uskladile, če bo BDP višji od 2,5 % – in verjetno bo. Žal mi je, da varčujemo tudi pri upokojencih, čeprav je povprečna pokojnina v Sloveniji, kot je že povedal naš vodja poslanske skupine, 563 evrov, kar je na robu revščine. Gospa prvakinja NSi je opozorila v svoji razpravi, da je bil ta naš aneks k temu, da se bi pokojnine usklajevale, neka hitra reklama, s katero smo želeli narediti reklamo za svojo stranko. Mislim, da se pri tem gospa Novakova bistveno moti. Mi smo resnično želeli, resnično želeli, da se zagotovi s tem rebalansom tudi uskladitev pokojnin, če bo rast višja kot 2,5 %. Ker v prejšnjih pogajanjih s koalicijo tega nismo uspeli, nam ni preostalo drugega, daleč od tega, da bi bila to za nas reklama. V rebalansu je v poglavju Ministrstvo za finance zapisano, da bo za pokojninsko varstvo namenjenih 100 milijonov evrov več. Gre za obveznosti države do ZPIZ, ki jih je sprejela zaradi znižanja prispevnih stopenj delodajalcev že davnega leta 1998, ko so se skoraj prepolovile obveznosti oziroma prispevna stopnja delodajalcev za prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje; pa za izplačilo delov pokojnin, priznanih pod posebnimi pogoji, in za razliko med prihodki, ki jih ustvari ZPIZ s prispevki, in primanjkljajem. Torej, da se na ta način zagotovijo, izravnava med prihodki in odhodki ZPIZ, kar pomeni, da bo s tem zagotovljeno nemoteno izplačevanje pokojnin in vseh drugih dajatev, ki jih izplačuje pokojninski zavod. To se mi zdi v redu in bi prosila gospo državno sekretarko, da bi potrdila, ali imam prav ali ne, da je zagotovljeno s tem nemoteno in v rokih izplačilo vseh prejemkov, ki jih zagotavlja pokojninski zakon in država s tem zakonom. Predstavniki Vlade in ministrstev so poudarili, da je rebalans usmerjen v nadaljnje dvigovanje gospodarstva, v večjo gospodarsko rast in s tem število zaposlenih. To me veseli, ob tem pa se sprašujem, kako je Ministrstvo za infrastrukturo naredilo izbor investicij v železniško infrastrukturo. Sama namreč prihajam iz območja Kočevja in tam nikakor ne morejo priti do tega, da bi se izgradilo 20 kilometrov manjkajoče železniške proge od Ribnice do Kočevja; ob tem, da je narejena že vsa dokumentacija, da se na delo vsak dan v Ljubljano in nazaj vozi okoli 2 tisoč ljudi; da ne govorim o stroških, o nevarnostih vseh, ki so na cesti. Poleg tega pa tudi je treba poudariti, da je območje kočevskega sedaj eno izmed socialno najbolj ogroženih območij, da je stopnja brezposelnosti najvišja, ker je propadla vsa lesna industrija, predelovalna industrija. Z izgradnjo te železniške proge, z dokončanjem izgradnje bi vplivali na večjo gospodarsko rast in večje število zaposlenosti na tem območju. Toliko, kolikor sem želela sedaj prispevati k tej razpravi. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Primož Hainz. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Mislim, da je ta rebalans proračuna Republike Slovenije, kot so nekateri rekli, ne protikrizno, nerazvojno; vendar mislim, da je ta vendar bolj nastrojen ali pripravljen nekako protikrizno, vendar je razvojno malo manj. Razen v tem kontekstu, če bi letos prebrodili to krizo, potem bi bil ta proračun definitivno bolj, v nekem smislu, razvojen, če sem prav tudi razumel ministra. Te dni, ko razpravljamo o tem, ne bi hvalili ta proračun, ampak razpravljamo ves čas o tem, kje bi se dalo prištediti oziroma kje denarja ni. Jaz sem član tudi nekaterih odborov oziroma kolikor poslušam – seveda štedimo pri otrocih pri pouku, pomoč otrokom, štedimo pri pokojninah, kjer je cela vrsta pripomb, pa ne bom ponavljal te naše argumentacije. [[oglašanje iz dvorane]] Prav, prihraniti. Potem na javnem zdravstvu, veste, v kakšnih težavah so medicinske sestre, kakšnih težavah je intenzivni oddelek ljubljanskega kliničnega centra. Tudi tam nekako ne moremo urediti zadeve. Potem prihranjamo na kulturi. Včeraj smo imeli razpravo okoli Slovenskega znanstvenega inštituta na Dunaju. [[oglašanje iz dvorane]] Jaz bi lepo prosil, gospa podpredsednica, saj imam močan glas, ampak me pa moti klepetanje kolegov.
Prosim, da izkažemo spoštovanje do svojih kolegov in jim damo priložnost, da povedo svoje, in da samo mirni. Hvala.
Včeraj smo izvedeli oziroma vemo že nekaj časa, ampak včeraj je bila ta razprava, da smo pred leti, da je slovenska univerza ukinila Knafljev dom na Dunaju, kar ni krivda vlade, ampak vendar se je to zgodilo v navezi s Slovenskim znanstvenim inštitutom. Potem ima težave Slovenski kulturno-informacijski center na Dunaju; da smo prodali oziroma se je prodala slovenska knjigarna v Trstu, slovenska knjigarna na Opčinah. Vse skupaj govorimo o tej kulturi, ki ni samo doma, ki je tudi v krizi, ampak o kulturi kot slovenski kulturni prostor v celoti – do koder Slovenci segamo in živimo. Potem je premalo denarja za znanost. Premalo denarja je za policiste. Policijski sindikat je seveda reagiral, ampak v tem trenutku je pač bil zavrnjen, ampak dejstvo je, da glede na varnost bi vendar tudi policisti zaslužili več. In v takem kontekstu, če lahko rečem, sem nek večer prižgal teletekst doma in vidim razpis Ministrstva za obrambo, javni natečaj za razpis 300 vozil in brezpilotna letala. Potem sem pisal predsedniku Vlade pismo, ki je nekako ostalo s strani predsednika, kar je tudi na nek način skoraj razumljivo, brez odziva; ampak minister za obrambo je pa javno odgovarjal. Moram reči, da pri brezpilotnih letalih ni nobenega dvoma. Mislim, da je to sredstvo agresije, da mi doma teh letal ne rabimo. Izgovor, da je to za neke vrste obrambo, oziroma oprostite, za naravne nesreče_– to seveda ni res. Za naravne nesreče v Sloveniji bi mi potrebovali kakšen helikopter več, opremljen helikopter. Samo slik situacije iz zraka mi ne rabimo v primeru resnične pomoči ob naravnih nesrečah. Drugo pa je problem vprašanja vozil. Tristo – sem rekel, približno. Gre za 272 plus 40 vozil. Tu pa jaz verjamem Ministrstvu za obrambo, da ta vozila absolutno rabijo. In potem je sledilo opozorilo oziroma pojasnilo, da bomo ta vozila kupovali postopno, da bodo prodali stara vozila. Pred nekaj dnevi smo izvedeli, da bodo prodali tudi orožje, ki ga ne rabimo. Mislim, da je to prav, in na tej točki moram reči, da je pojasnilo prišlo malce prepozno, kar se mene tiče. Mislim, da je to edino prav, ne vidim pravega razloga, zakaj so ta vozila in zakaj je to orožje že toliko časa na skladiščih. Tanki, ki so bili omenjeni in ki so resnično veliko stali, tam tanki niso bili omenjeni, ampak tudi to bomo počasi, upam, izvedeli. Me je pa presenetila možnost, da bi se sredstva za obrambo izognila maastrichtskih kriterijev. Tu pa mislim, da ni pravi način. Mi smo rekli, da vsa štednja, ki jo delamo, ves proračun, ki ga delamo, gre za to, da ga uokvirimo v 3 %; ne zaradi Evrope, če tako rečem, ampak zaradi nas samih, ker je neka minimalna štednja začetna osnova za – se spet opravičujem temu izrazu, da ne bo šel kdo ven – minimalna osnova za to, da smo potem v naslednji fazi lahko tudi bolj ustvarjalni pri gospodarskih investicijah. Mislim, da so vsa sredstva Ministrstva za obrambo tudi sredstva države oziroma državljanov oziroma stvar proračuna Republike Slovenije in ne morejo biti izven tega konteksta. Zato bi morala biti vsa sredstva, tudi vojaška, biti prodana in nakupovana z javnimi naročili. Se pravi, če gre za 200, 300 avtomobilov, potem bi morali dati tiste avtomobile, kar jih še vlada sicer potrebuje, na skupno naročilo in bo to potem ceneje. Po principu, poudarjam, skupaj in po principu javnih naročil. Potem se postavlja tudi vprašanje, zakaj Ministrstvo za obrambo ne prodaja praznih stanovanj, ki jih ima. Jaz se ne spuščam v številke, nisem tega preverjal, ampak vsi mi trdijo, da so, da je na obrambi še nekaj vojašnic, ki so brez vojaške funkcije, pa jih pravzaprav Ministrstvo za obrambo nekako zadržuje pri sebi. Tudi ta problem poznamo. Konkretno poznam problem na Vrhniki, kjer je minister enkrat celo obljubil, da bo poskušal ta problem rešiti, pred nekaj meseci. Vem, da bo. To je pa zdaj glavni argument za vse skupaj – mi smo zavezniki Nata in tudi to razumem. Če bi tukaj bil minister, bi mu čestital oziroma čestital Vojski, ker je dobila Center odličnosti za gorsko bojevanje v Poljčah. To je vojašnica blizu Bohinjske Bele. Ta center naj bi bil sedaj na Poljčah. To je velik uspeh, tukaj vidim vlogo vojske, ker je to pač strokovna zadeva, ker je prilagojena slovenskim razmeram, ker so slovenski gorniki ter planinci izjemno dobri. Mislim, da je to pomembna poteza s strani Nata in predvsem s strani kvalitetne Slovenske vojske. Vem pa sicer, da vojska ni edina, kjer se da prihraniti; da je tudi še vrsta področij, kjer bi se dalo manj zapraviti, privarčevati. Tukaj vem, da se je recimo Ministrstvo za šolstvo postavilo na stališče, pa mislim, da je tudi sicer, da nihče od redno zaposlenih ne bo izgubil službe. To se pravi, da tam odpuščanj ne bo. To je nek ukrep, ki je tudi socialno naravnan; s stališča Desusa zelo pomembna postavka. Ampak tudi v zdravstvu, ki sem ga prej omenjal kot problem, če beremo Računsko sodišče oziroma poročila Računskega sodišča, vidimo, da se tudi tam da prihraniti, torej manj zapraviti. Javna naročila, jih še nismo uveljavili. Dopusti, ki gredo v brezštevilnost, to sicer poznamo, smo vedeli že prej, ampak zdaj imamo celo nekatere podatke. Tudi pri občinah, ker nekateri zaradi volilne baze na veliko govorite vsak o svoji občini, ampak moram pa povedati, če berete poročila Računskega sodišča, potem so nekatere stvari v občinah tudi na meji, da ne rečem preko meje legalnosti, da ne bom rekel legitimnosti. Skratka, možno je, lahko bi še našteval in povedal, kje bi lahko ta država bila cenejša. Zdaj ne bom šel daleč, ampak bom ostal doma, torej v Državnem zboru, moram pa povedati. Pred nekaj leti si je izmislila služba Državnega zbora, da mora imeti Državni svet svojo računalniško mrežo, da zaradi varnosti pomembnih dokumentov Državnega zbora ne smejo brati državni svetniki. In potem je moral Državni svet organizirati svojo računalniško mrežo v isti hiši – in seveda to stane. Takrat je Državni zbor potrdil tisti proračun, da ne bo pomote. Hočem reči, mnogo je stvari, kjer bi se dalo drugače ravnati, bolje ravnati in ceneje ravnati. Naj nekako končam. Še enkrat poudarjam, ta proračun je vendarle bolj protikrizno naravnan kot razvojno, ampak vendar. Imam pa občutek, da je ta proračun veliko bolj pomemben pri investiranju v stene, v nek material; bistveno manj, se mi zdi, pa je namenjen za ljudi. Na tej točki imam do njega tudi nekatere pripombe, ne glede na to, seveda sem v koaliciji in bomo na koncu glasovali, kot se bomo dogovorili. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Franc Laj, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi! Ja, ogromno je bilo izrečenega, proračun je takšen, drugačen, nekaj je bilo pozitivnega tudi povedanega,vendar smatram, da premalo. Zakaj? Zato, ker ne vem, ali je bil sploh kdaj obravnavan v tem državnem zboru proračun, ki bi bil idealen. Tudi ta ni idealen, daleč od tega. Da bi lahko bil idealen, bi ta hlebec kruha moral biti neprimerno večji, da bi lahko zadovoljil vse te potrebe, ki so bile iznesene. Ampak zavedati se moramo, da bi bilo treba za večji hlebec kruha že prej storiti marsikaj, da bi lahko pripravili in spekli takšnega, kot imamo mi trenutne potrebe. Vseeno želim nekako osvetliti ta proračun s tega zornega kota, da je vlada vložila kljub vsem tem izrečenim kritikam ogromno naporov, saj je po mojih informacijah morala izvesti 57 ukrepov, horizontalnih in sektorskih, poleg tega še mnogo drugih usklajevanj, da je lahko prinesla sem in nam dala na mizo to, kar je. Vsekakor bi pa še dodatno v prid temu predlogu rebalansa proračuna povedal, da v vsakem primeru sledi javnofinančnim ciljem in s tem pošiljamo dobro, pozitivno sporočilo našim partnerjem, finančnim trgom in trgu celotne Evropske unije, od katerega smo izredno odvisni. Vsekakor ima pozitivne učinke tudi na gospodarsko rast. Ugotovili smo, da se investicijska sredstva povečujejo v povprečju za 30 %, kar se bo normalno pozitivno izkazalo tudi na gospodarski rasti. Postavlja se vprašanje, ali je ta proračun realen, vzdržljiv. Rekel bom tako – vzdržljiv je toliko, kolikor bo vzdržna gospodarska rast. Če gospodarska rast ne bo vzdržna, bo hitro padel ta proračun v to fazo, da ga bo treba ponovno spreminjati, to je jasno. Želel bi izreči še to, da to, kar imamo, pač imamo. In da bi lahko bili v prihodnje bolj zadovoljni pri obravnavi te proračunske problematike, je vsekakor potrebno, da na nek način danes in jutri s to zgodbo zaključimo in damo Vladi možnost, da se posveti tistim aktivnostim in nalogam, ki bodo pripeljale do tega, da bo naslednja obravnava novega proračunskega obdobja nekoliko lažja oziroma nekoliko ugodnejša. Tudi sam bom takrat bolj zadovoljen kot danes, ker pričakujem, da se bodo uresničile tudi moje želje, da bom lahko del te zgodbe in tudi del tistega, ki bo lahko podprl programski proračun, ki bo neprimerno bolj transparenten do vseh porabnikov, do vseh generacij. Mislim, da je to naš cilj. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Najlepša hvala, podpredsednica. Kolegice in kolegi, lep pozdrav še enkrat! Proračun oziroma rebalans proračuna je pred nami, je takšen, kot je. Moja skromna ocena je, da ni idealen, je verjetno daleč od idealnega. Kako bi pa idealen bil, če je pod presingom limite 3-odstotnega deficita. Verjamem in želim si, da pa je optimalen v danih razmerah, v prostoru in času. Velika večina ljudi smo zelo občutljivi predvsem na tiste socialne kategorije, ki so zelo ranljive in potrebne proračunskih sredstev v obliki najrazličnejših transferjev. Jaz verjamem po razpravah, ki so bile na odborih vodene, da se socialni položaj tistih najbolj ranljivih ciljnih skupin tudi na račun varčevalnih ukrepov pri pripravi rebalansa ne bo zmanjšal. Upoštevani so bili, upoštevana je bila med drugim tudi realizacija v lanskem letu, predvidevanja v tekočem letu in ocena vseh drugih makroekonomskih gabaritov. Je pa tudi dejstvo, če so pravice z zakonom in z Ustavo določene, da jih ne gre izigravati. Vendarle mi dovolite, da se še tudi jaz malo dotaknem pokojnin. Jaz bi bil zelo vesel, da bi bil tukaj prisoten minister za finance, ki ga te pokojnine, valorizacija očitno zelo motijo. V tem trenutku ne vidim ne njega, ne državne sekretarke; vidim samo enega predstavnika Ministrstva za finance, ki pač drži stražo tega ministrstva. Mene žalosti, da nismo na Odboru za finance sprejeli predloga amandmaja Desusa, ki ga je med drugim sopredlagala in tudi zagovarjala poslanska skupina naših koalicijskih partnerjev – Socialni demokrati, za kar se jim iskreno zahvaljujem. Mi je zelo žal, da tega amandmaja nismo spravili skozi odbor, ampak vendarle – poiskali smo rešitev. Na tem mestu danes, v tej hiši pa želim jasna in enoznačna zagotovila bodisi predsednika Vlade, najrajši bi videl to od njega, bodisi ministra za finance. Da, zdaj pa dobro poslušajte – če bodo podatki o rasti bruto družbenega produkta za lansko višji od 2,5 %, da se valorizacija pokojnin opravi letos, letos, po znani formuli, sama realizacija izplačila, torej tistega dela, ki se valorizira, pa se izvede v januarju 2016. Če bomo to jasno in nedvoumno zagotovili dobili; se opravičujem, ampak to, kar je predsednik Vlade povedal, sicer se je dotaknil tudi valorizacij in med drugi povedal: "S tem se ustvarjajo tudi pogoji, da se lahko za naslednje leto po daljšem času zopet predvideva določeno usklajevanje pokojnin in socialnih transferjev." To pač ni to! Jaz si iskreno želim in tudi mi v stranki Desus si iskreno želimo, da bi bila gospodarska rast tudi v tem letu čez 2,5 % in bi bila valorizacija tudi v naslednjem letu in tako dalje. Ampak vendarle, gremo korak po koraku. Mi se zavedamo težkega finančnega položaja, smo pripravljeni na določene kompromise; ne pa na kompromise za vsako ceno in ne na kompromise na račun najranljivejših ciljnih skupin, med drugim tudi upokojencev. Tukaj se moramo razumeti in ker je bil takšen dogovor med koalicijski partnerji, ne vidim tukaj nobenih težav, da tega ne bi tudi udejanjili. Posledično bo tudi 10 glasov poslancev Desusa za rebalans proračuna. Sicer – hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Matjaž Hanžek, izvolite.
Hvala lepa. Pred nekaj meseci sem v tem državnem zboru rekel – človekove pravice ne morejo čakati na rast, na 2,5-odstotno rast bruto domačega proizvoda. Svet Evrope je pred 14 dnevi sprejel resolucijo, ki se glasi nekako tako: proračunski rezi ne smejo biti slepi za človekove pravice in diskriminacijo ali neenakost ter opozoril države, da ne smejo bremena krize prenašati na najranljivejše skupine; in to tiste krize, ki je le-ti niso zakuhali. Ampak zdaj smo tam. 2,5-odstotna gospodarska rast je, vlada se ne drži niti tega, kar je obljubila upokojencem. Enako so bile vezane socialne pomoči in vse ostalo na 2,5-odstotno rast. Do sem smo prišli in ostanemo spet pri skopuštvu, ki bi bolj natančneje imenoval besedo "austerity"; varčevanje jaz razumem kaj drugega kot le-to. Tudi nekajkrat je bilo rečeno, da lahko porabimo le tisto, kar ustvarimo. Fino, ja – to je res. Ampak povejte to tistim, ki so 70 milijard v zadnjih 20 letih iz Slovenije odnesli v davčne oaze, da naj tisti vrnejo ta denar, ne pa ravno ljudje, ki dobivajo 270 evrov na mesec po izračunih, se pravi dve tretjini tistega, kar je bil izračun najnižjih življenjskih stroškov leta 2009 in ostalo. Neprestano se govori, kako pazite vi, ki imate že blazno velike dohodke, ki dobivate 200 ali 300 evrov, zdaj ste pa tako požrešni, ker bi radi še 5 evrov zraven dobili. Grozljivo je to poslušati neprestano. Dajte malo razmisliti, kaj to pomeni – lahko porabimo samo tisto, kar ustvarimo. In to kar naprej razlagati ljudem, ki so brez službe, ki so v službi, pa plače ne dobivajo pol leta ali pa še več, ki otrok ne morejo šolati in tako naprej. Majčkeno je to že neokusno metati naprej. Ali pa, krasno, če bomo to naredili, da bomo še malo stisnili tiste, ki nimajo, bomo finančnim trgom pokazali, kako smo dobri. Oprostite, dajmo enkrat pokazati ljudem, da ta oblast tudi zna kaj narediti. Ne samo kazati finančnim trgom in reči, da je 3 % tista meja, pa zdravo; čeprav Francija reče – ne bomo, požvižga se; mi bomo pa to naredili zato, ker moramo Francozom vračati denar in tako naprej. In to so zgodbe, ki se neprestano ponavljajo v tem državnem zboru, in je mene malo strah tega. Da bom pa še malo konkreten, žal moram ponavljati nekaj od tega, kar je bilo že desetkrat povedano, ampak se tako nobenega ne prime. Gre še vedno naprej, amandmaji bodo padli, čeprav tukaj, v državnem zboru so nekatere stvari povedane že petkrat, desetkrat; ampak jih bom še enajstič, šestič ali petnajstič vsem na kratko povedal. V Združeni levici se absolutno ne strinjamo, da je Ministrstvo za delo, družino in tako naprej izgubilo 130 milijonov. Izračuni so spet nekje na temelju bivše porabe ter vsega ostalega. Neprestano govorimo o prestrukturiranju slovenskega gospodarstva. Dajmo govoriti tudi o prestrukturiranju slovenske revščine, pa recimo glejte, 130 milijonov je manj, dajmo spremeniti in povečajmo tiste dohodke, za katere smo pred nekaj leti rekli, da jih bomo zamrznili in jih bomo povečali, ko bo gospodarska rast 2,5 odstotka. Neprestano hočemo zadovoljiti zahteve nekih imaginarnih finančnih trgov, obljub svojim državljanom pa ne držimo. Omenjena 2,5 % je bila že davno postavljena obljuba, ki se je vsako leto ponavljala. Zdaj, ko pa smo prišli do nje – pa ne. Ampak 3 odstotke, ki jih je nekdo nekoč nekomu rekel, tiste se bomo pa za vsak, naj stane kolikor hoče, šparati pa moramo. Mislim, da bi iz tega denarja, 130 milijonov, lahko dvignili socialne pomoči. Že takrat, ko so jih izračunali pred šestimi leti, so bile zagotavljane absolutno premajhne. Zdaj pa šest let – še dalje?! Enako nadomestila za brezposelnost, sredstva za brezposelne se znižujejo za 93 milijonov. Morda je res, da bo manj brezposelnih, bomo imeli pa več dolgotrajnih, na delu socialnih pomoči. V Združeni levici smo že prej omenjali še ostale stvari, ki bi jih morali dodatno financirati – družinske prejemke, štipendije. In če je manj povpraševanja, štipendije so lahko večje, lahko drugačni cenzus, več otrok, spodbude in tako naprej, če govorimo. Se strinjam, eden izmed kolegov je rekel, da pri investicijah v glavnem investiramo v zidove. Res je, v zidove po eni strani, po drugi strani pa govorimo neprestano o makroekonomiji, o mikročloveku pa komaj kaj slišim, predvsem z vladne strani. Naj čaka, da bo enkrat makroekonomija rekla, da ima sedaj dovolj denarja, sedaj pa se lahko tudi človeku posvetimo. In glede na moje dolgoletno delo pri načrtovanju, verjemite mi, da temu ne verjamem, da ne glede, kakšen bo bruto domači proizvod, bo vedno varčevanje. Če vas opozorim na različna gibanja v naših vladah, ko je bila velika gospodarska rast, so rekli, sedaj moramo znižati socialne pomoči in več dati bogatim, da bodo nova delovna mesta. Socialnih pomoči pa ne potrebujemo, ker bo tako ali tako gospodarska rast vse odpravila. Prišla je kriza ter s tem, da smo morali varčevati, ker je pač treba bilo varčevati, ker ni denarja. Sedaj je gospodarska rast spet začela, ampak je treba varčevati, ker smo navajeni na varčevanje; ali kaj. Se malo čudim pri vseh teh kolobocijah in opravičilih, zakaj je treba še naprej varčevati. Tu bi jaz končal in rekel, da je ideologijo Robina Hooda očitno zamenjala ideologija Superhika. Tisti, ki je bral kdaj Alana Forda, bo vedel; če pa ne, je pa to krasna literatura, ki jo mora vsakdo prebrati. Namesto jemlji bogatim – daj revežem, je Superhik uvedel novo filozofijo, revežev je veliko več, boš lahko več nabral in daj bogatim. Tako približno mi sedaj delamo. Če zaključim. Prepričan sem, če upoštevamo tudi množico ekonomskih analiz, to varčevanje austerity ni ekonomska nuja, ampak je ideologija. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima mag. Jana Jenko.
Hvala za besedo. Vsem skupaj prav lep pozdrav! Sprejemanje rebalansa proračuna in tudi samega proračuna je vedno zelo težavno, sploh v kriznih časih. Vsi bi radi vse, ampak denarja ni. In potem smo pri popuščanjih in dogovarjanjih. Veseli me, da je na postavki za investicije povečan znesek, saj res rabimo zagon gospodarstva in investicij, da bodo imeli ljudje delo, da se bo brezposelnost zmanjšala. Ne veseli me pa, da je postavka povečana na obrambi za 6 milijonov. V teh časih, ko vsi zatiskamo pas, je res nekako presenetljivo, da se tam povečuje za nekatere potrebe, ki mogoče niso res najbolj potrebne. Moram pa priznati, da bom imela jutri, ko bomo glasovali o tem rebalansu in o ZIPro, zelo velike težave, kako naj glasujem. V predstavitvi gospoda Mramorja in premierja Cerarja nisem dobila tiste potrditve, ki jo želim slišati – usklajevanje pokojnin. Tukaj imam izpisan koalicijski sporazum, določbo 4. poglavja, podpoglavje 4.19, ki določa, da se v primeru več kot 2,5-procentne gospodarski rasti v preteklem letu pokojnine usklajujejo v skladu s 106. členom Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Tukaj tudi piše, da se bodo v proračunu zagotovila dodatna sredstva za letni dodatek za upokojence – 40 milijonov. V Desusu smo zelo popustljivi, teh 40 milijonov smo prepolovili na 19 milijonov za usklajevanje letnega dodatka. Usklajevanje pokojnin se ni zgodilo že od leta 2010 in pokojnine realno padajo oziroma so padle iz 70, 72 % na 58 % plače. To je izrazito upadanje in tukaj pričakujem, pred mojim glasovanjem, trdno zagotovilo, ne samo kot je premier Cerar rekel, da predvideva usklajevanje. Mi smo pripravljeni popustiti, da se to usklajevanje prenese v proračun za leto 2016, takoj na začetku, v januarju. In da on samo predvideva usklajevanje, to mi ni dovolj. Ni mi pogodu, da se temu predvidevanju ni pridružil tudi minister Mramor, kajti on ima škarje in platno v rokah v velikem delu pri oblikovanju proračuna. Pred dvema dnevoma sem pozno ponoči, okrog polnoči gledala Odbor za finance – sprejemanje rebalansa proračuna. Ko je prišel na odbor minister Mramor, je izrazil veliko začudenje nad našim amandmajem po zahtevi o usklajevanju pokojnin. Nekako sem ga s kavča gledala prav čudno, kako; saj smo vedno opozarjali, že nekaj mesecev, da pričakujemo v primeru 2,5-procentne rasti gospodarstva tudi usklajevanje pokojnin. To smo napovedali tudi na koalicijskem vrhu, on pa izrazi začudenje. Tukaj mi nekaj res ni šlo; dobro, demenca, staramo se. Demenca je res velik problem v Sloveniji, ampak ne vem, da se takšno začudenje izrazi, to mi res ni bilo. In glede na to, da dokapitaliziramo banke, da ni zagotovljena odgovornost članov nadzornih svetov, direktorjev uprav v državnih podjetjih za odgovornost, da podjetja propadajo, da je podjetja treba dokapitalizirati, toliko časa jaz ne bom zadovoljna z neusklajevanjem pokojnin. Tam mečemo res milijone, brez da bi nas kdorkoli kaj vprašal. Ampak vlada je sklenila. Ko sem poslušala razpravo doma, pozno, okoli pol polnoči je bilo, je nekdo od poslancev rekel, da pokojnina ne bo odvisna od tega, koliko let in koliko denarja bo plačeval. S tem bi se mogoče celo strinjala, ker je pokojninska blagajna prazna. Prazna pa je zato, ker so se sredstva iz pokojninske blagajne namenjala za gradnjo avtocest in nekatere močno preplačane infrastrukture. Kar spomnimo se Vegrada, SCT in ostalih, odgovorni pa imajo vikend zapor. To meni nikakor ni všeč in pričakujem od sodstva, da temu ustrezno, koliko kakšen zafura, po domače rečeno, podjetje, temu ustrezno odgovarja. Ti odprti oddelki za prestajanje kazni mi niti pod razno niso všeč. Bi pa se dotaknila še majhno gospoda Širclja, ki je imel zelo veliko povedati za amandma Desusa k ZIPRS. Poglejte, nekako smo pričakovali, tukaj je pa tudi opozicija stisnila rep med noge. Mislim, da je samo Združena levica je podprla naš amandma, ostala opozicija je bila proti, pa tako veliko vam je mar za upokojence in najnižje pokojnine oziroma prag revščine. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Danes sprejemamo proračun oziroma rebalans, ki ga ne zavidam nobeni vladi, niti tej vladi. Priznam, če bi prejšnja vlada, v kateri koaliciji sem bil, bila tudi letos, bi verjetno imeli podoben problem – problem, kako narediti rebalans 2015, da bo bil užiten in zgledal kolikor toliko spodobno; kajti lepo zagotovo ne zgleda, v nobenem primeru. Ampak tisto, kar je bolj pomembno, pa je in mi je bilo všeč, da je kolegica Ljudmila Novak omenila primerjavo s prekratko odejo. Ne glede na to, koliko imaš dolgo odejo, si jo na koncu vedno narediš prekratko. Če imaš preveč denarja, ga več trošiš in na koncu je vedno nekaj kratkega. Je pa prav, da rečemo, kakšne so prerazporeditve oziroma kako si nekdo predstavlja proračun. Ta proračun oziroma rebalans, predlog, ki je bil pripravljen, ima za moj pomen samo eno resno pomanjkljivost. Več prihodkov je planiranih, za več kot 200 milijonov, ampak še manj denarja bomo imeli kot prej. To dvoje mi nekako ne gre skupaj. Vse povsod se samo cvili in joka. Strinjam se tudi s kolegom, ki pravi, da bo končno treba narediti prioritete. V tej državi nimamo poguma, da rečemo nekaterim projektom – stop. In rečemo – ne bo jih več, ampak jih nekako kar umetno iz leta v leto, to velja za vse vlade, podaljšujemo, ker se bojimo pritiskov tistih, pritiskov tretjih. Čakam predsednika ministrskega zbora, ki se bo prvi ojunačil in bo rekel enim projektom – konec je, v moji vladi teh projektov ne bo. In zagotovo bi se potem našlo kar nekaj denarja za tisto, pri čemer imamo danes resen problem. In večji ko bo javni dolg, prej se bo to moralo zgoditi. Sedaj tisto, kar je pomembno v tem rebalansu. Moram reči, da sem zelo pozorno poslušal cenjeno gospo državno sekretarko, ki je na vseh proračunih, teče od nje vse povsod samo zato, da se spelje takšno sejo lahko skozi, z vsem spoštovanjem. Zmotilo me je predvsem eno; in to je 11 okoljskih projektov, pa ne zato, ker bi kaj narobe rekla, daleč od tega. Vse, kar je povedala, je prav. Ni pa prav predvsem to, ker državna sekretarka mora govoriti eno, ampak vemo, da je za te okoljske projekte odgovoren nekdo drug; nek drug minister. In lansko leto sem bil decembra na seji odbora, kjer smo poslušali, da bodo sklepi za teh 11 okoljskih projektov podpisani konec decembra. To je ključni problem. Sedaj slišimo, da ne bo več tega, ampak da bo meseca junija. Veste, ko prvič prigrizneš svojo lastno obljubo, ti nihče več ne verjame, da bo tudi junija. In če bo res junija in če bo res teh 24 famoznih milijonov, ki je rezerviranih za tisti del, ki naj bi obveljal v letošnjem ciklu, me zanima, kdo je tisti, ki bo meritoren, ki bo obračal prst znotraj, da bo rekel, ta ja, ta toliko, ta toliko; če pa vemo, kako se na podlagi sklepov potem tudi sredstva dodeljujejo. Ali to pomeni napoved novega rebalansa že v mesecu juliju? Ne vem. Jaz imam ta problem pri teh 11 okoljskih projektih. Županom, mislim, da je treba naglas in zelo jasno povedati, kaj se bo res zgodilo, ker mislim, da se jih vleče že predolgo časa za nos in bo tukaj treba postaviti eno ločnico. Drugo, kar se mi zdi zelo pomembno, pa je v tem proračunu še posebej zato, ker se je vlada odločila, da bo vrnila nazaj skupaj okolje in prostor pod eno ministrstvo, da si moramo priznati, da nobena vlada do sedaj ni naredila kaj dosti na prostoru niti na okolju. To je sektor, ki je najbolj zanemarjen, noben o njem noče govoriti. Govorimo samo takrat, ko je treba kaj zidati oziroma kadar nam zmanjka denarja oziroma nam ga kar kronično primanjkuje, ko je treba nekaj zgraditi. Govorim o cestah, govorim o mostovih, govorim o prostoru, govorim o okolju; skratka, mi smo država, ki je zaščitena vsepovprek. Spomnim se izjave Kopača pred leti, ko je rekel, da ne ve, kaj je v Lipici bolj spomeniško zaščiteno, ko je trava pokošena ali ko trava raste. Tako daleč smo prišli s tem problemom. In kje je zdaj problem? Problem je, da smo včeraj na odboru poslušali glede problematike Lipice ministra za kmetijstvo, ki si je oddahnil, ko se je znebil problematičnega dela, ampak s tem se ni zgodilo nič. Zgodilo se je to, da so šli ljudje pod drugo ministrico, ne vem pa, če je sledil tudi denar; še posebej ko govorimo o infrastrukturi, ko govorimo o okolju in prostoru skupaj, da vas ne bodo številke zavedele, ko boste gledali, koliko je dejansko tja šlo denarja. In se mi smili ministrica, ker bo na koncu leta prav razočarana, ko bo videla, s čem se bo soočala. In v tem proračunu je več kot jasno, da se ne bo zgodilo nič. In tukaj je eden od tistih korakov, o katerih sem govoril na začetku. Kje so te prednosti? Kje bo treba presekati in enim stvarem reči – ne, konec je, ne bomo več tega počeli; in drugim stvarem reči – tukaj pa je prioriteta in tukaj damo maksimalno denarja. Tisto, kar je zame še pomembno, je to, da se je v tem rebalansu proračuna več ali manj izkazalo, da bomo imeli resen problem na področju zdravja. Resen problem na področju zdravja. Zdaj vidim amandma okoli urgentnega centra Ptuj, mislim, da niti 3 milijone ni potrebno, jaz mislim, da je tam dovolj milijon in pol do dva, da bi se lahko prišlo do tega urgentnega centra. Ampak to je samo ena faza, majhen košček znotraj problematike zdravstva. Problem je, da si ne priznamo, da bo treba v proračunu zelo jasno – če še enkrat povem tisto, kar zelo radi slišimo ali bom rekel razumemo – dokapitalizirati na novo finance znotraj proračuna; in to za področje zdravja. Ne bo šlo drugače, ker vse te filozofije in pravljice, koliko je to denarja pokradenega, koliko je rezerv, sklicevati se na Računsko sodišče, na dopuste, lepo vas prosim, to je premalo. Mi zadnjih 10 let na področju zdravja nismo zelo jasno predvideli, koliko denarja je treba na novo dati, če hočemo takšno javno zdravje ohraniti. Prihranki – eden od mojih predhodnikov je govoril, da je še veliko rezerv. Ja, že, samo te rezerve je treba narediti z reorganizacijo, z reformo. Denar pa s tem ne bo prišel. In to je čez 5, 10 let, nič prej. In zato se mi zdi nujno potrebno, da se tukaj dejansko naredijo ti premiki. Toliko za enkrat, več pa bom ob samih amandmajih, kjer pa so čisto konkretni predlogi. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Jelka Godec, izvolite.
Najlepša hvala. Lep pozdrav! Glede na povedano s strani premierja in finančnega ministra in glede na to, kaj smo poslušali na odborih, ko smo obravnavali rebalans, in tudi na uradne statistike, se mi danes zdi, kot da živimo v dveh svetovih ali vsaj vzporednih svetovih. Premier je jasno in glasno povedal z velikim zadovoljstvom, da končno beležimo gospodarsko rast, da končno beležimo padec brezposelnosti; ampak ko pogledamo statistiko, vidimo, da je brezposelnost narastla z novembra na december 2013 za 3,5 %, da je v januarju še narastla za dodatnih 3 % in da imamo zdaj 124 tisoč in še nekaj brezposelnih. Povečanje z decembra na januar za 4 tisoč 400 brezposelnih in največ v vzhodni regiji, največ v Pomurju. Kar je pa bolj zaskrbljujoče, je pa to, da se je zmanjšalo tudi število delovno aktivnih oseb v mesecu dni za 6 tisoč 800 oseb. In tako veselo govoriti, da beležimo zmanjšanje brezposelnosti, pa tudi če je to sezonska variacija, mislim, da je pri zdajšnji situaciji skorajda nemogoče tako govoriti. V vseh razpravah s strani vlade je vidno, da je glavni pri vsem skupaj finančni minister, kar je čisto lepo in prav, vendar bi bilo mogoče bolje, da sta glavna pri oblikovanju rebalansa in potem proračunov finančni in gospodarski minister. Potem mogoče ne bi bilo takšnih problemov, kot jih imajo ostali ministri na področju šolstva, sociale, kmetijstva in tako naprej; ko bi tudi beseda gospodarskega ministra kaj veljala v naši državi. Tako pa potem ministri recimo na Odboru za šolstvo dobesedno prosijo za amandmaje in prosijo za podporo članov Odbora za izobraževanje, da jim namenimo nekaj dodatnih sredstev, da bodo lahko pokrili tisto, kar pač želijo pokriti. Vemo, da govorimo o učni pomoči, pa o tem malo kasneje. Zakaj ni šef gospodarski minister, je vprašanje; ampak minus, ki se kaže na gospodarskem ministrstvu, je dovolj velik razlog, da v to dvomimo, torej da nima veliko besede. Imel je nekaj besede pri dvigu proračunske postavke na področju razvoja turizma za 2 milijona 800, kar je razumljivo, saj gospod Počivalšek prihaja tudi s tega področja in si je izboril vsaj tukaj nekaj povečanja. Drugače pa, da zmanjšujemo na lokalni samoupravi, torej finančna sredstva občinam, to je bilo že povedano, da vsak evro, ki ga dobi občina, veliko bolje obrne kot država. Enako je, če gremo nižje – vsak evro, ki ga dobi krajevna skupnost, ga veliko bolje obrne oziroma oplemeniti kot sama občina. In ko smo zmanjšali finančna sredstva občinam, smo zmanjšali s tem tudi posredno finančna sredstva osnovnim šolam. Zdaj so osnovne šole udarjene z dveh strani. Najprej s strani Ministrstva za šolstvo, ki ne misli več financirati učne pomoči, šole v naravi in tako naprej; po drugi strani pa osnovne šole že dobivajo tudi pisma, sklepe občin, da zaradi zmanjšane glavarine ne bodo več financirali določenih programov, ne bodo več financirali šole v naravi. S tem varčevanjem oziroma s temi znižanji v rebalansu proračuna povzročimo škodo z dveh strani. Hkrati potem govorimo, da je rebalans razvojno naravnan. Mislim, da sem se že iz strani, ko sem bila občinska svetnica, navadila, da kadar je zmanjšanje na gospodarstvu, infrastrukturi in tako naprej, potem govorimo o razvojnih rebalansih. Ne vem, kako potem imenujemo tiste rebalanse, kjer se vidi pozitivna slika. Tudi minister za infrastrukturo prosi za amandmaje. Pravi, da denarja ni, da ni nobene strategije, da ni nobenega projektnega dela, ampak se bo s tem denarjem, ki je namenjen za infrastrukturo, poravnalo oziroma izvedlo samo še tiste projekte, ki so trenutno v fazi, torej rekonstrukcije cest. Za naprej pa je vprašljiva zadeva, kar močno vprašljiva in da naj pač damo amandmaje, če želimo kakšno cesto državnega pomena rekonstruirati. Kar se pa tiče šolstva, Ministrstva za šolstvo in Ministrstva za delo, kjer se prav tako zmanjšujejo sredstva, pa bi rekla tole. Tudi v tem času, pred obravnavo rebalansa smo na Odboru za šolstvu oziroma za izobraževanje, pa potem na Odboru za delo in spet še enkrat na Odboru za šolstvo obravnavali različne problematike, od ukinjanja učne pomoči, do problematike mladih, do stopnje revščine. Na vseh odborih so bili sprejeti sklepi, ki jih je podala koalicija, da se naj zagotovijo sredstva za učno pomoč in za vse varčevalne ukrepe, ki jih bo izvajalo Ministrstvo za šolstvo, da se namenijo dodatna sredstva za mladino, za reševanje stanovanjske politike in da naj se upoštevajo priporočila Unicefa in tako naprej glede stopnje revščine in vključevanje politike oziroma izboljšane politike na tem področju. Vsi ti sklepi so bili pesek v oči. Ko pa je bilo treba konkretno podpreti amandma, da se zagotovijo dodatna sredstva za izvajanje osnovnošolskih programov, pa je koalicija ta amandma Odbora za šolstvo ostro zavrnila z razlogom, da ni usklajen z vlado in da ni uravnotežen. Argumenti, ki seveda ne stojijo. Zakaj po tem sprejemajo in predlagajo sklepe, da nalagajo vladi in ministrstvu, da naj poišče sredstva? Ker jih pa ni poiskala, je pa pač odbor dal predlog, da se naj ta sredstva omogočijo z amandmajem. Na Odboru za delo in izobraževanje, torej na dveh odborih smo obravnavali tudi vpliv recesije na socialni položaj v Sloveniji 2013–2014. Slovenija se po podatkih Unicefa uvršča na 39 mesto od 41 po kazalniku možnosti za učenje in razvoj otrok. Torej zelo nizko, pa vendar še vedno kljub vsem tem opozorilom, da naj vlada le postavi mladino in otroke v središče izvajanja politike, dali so celo priporočila, kaj se naj stori na tem področju, se Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport zmanjšujejo sredstva na področju pomoč šolajočim. Hkrati pa se tudi, kot smo že ugotavljali danes, zmanjšujejo sredstva na področju Ministrstva za delo – za socialno varnost in družinske prejemke. Zanimivo je bilo, da so nam na Odboru za izobraževanje rekli, da se pomoč šolajočim zmanjšuje za 2 milijona zato, ker je prejšnja vlada narobe načrtovala, da je tako slabo načrtovala prehrano oziroma višino, koliko je bilo potrebno za prehrano študentov, dijakov in učencev, da je zdaj pač takšna razlika – za 2 milijona. Mogoče bi lahko kljub temu pa le imelo ministrstvo možnost, da spremeni kriterije za subvencionirano prehrano, da se kriteriji prilagodijo oziroma zmanjšajo; kajti če vemo, da je toliko otrok, ki živi pod pragom revščine, da se jim omogoči dodatno subvencioniranje prehrane. No, zato pa seveda niso pristali. Hkrati tudi v rebalansu ni nikjer videti, kdaj in kako bo uveden dualni sistem oziroma finančna sredstva za dualni sistem. Moram reči, da ta rebalans iz več razlogov ne bom podprla; tudi zato, ker se mi ne zdi ravno razvojno naravnan, ker ne upošteva nekih priporočil, ki smo jih dobili s strani vladnih in nevladnih organizacij, ker v bistvu zanika vse tisto, kar je koalicija sprejemala na odborih, in ker tudi ni nekih konkretnih ukrepov za dvig gospodarstva, da bomo potem lahko tudi zagotavljali sredstva za raziskovalno dejavnost. Za vse tiste, ki mogoče verjamete v horoskope, danes se začne leto koze. Verjamem, da bo za to vlado to leto vsekakor dobro leto, ker piše, da naj bi končno v tem letu po kitajskem horoskopu, torej leto koze, končno ugledali luč na koncu tunela; in da se bodo iz te recesije, ki že dolgo traja, razvile tudi tiste države, ki so v globoki gospodarski krizi. Mogoče bomo iz lanskega leta, ko smo bili na konju, po kitajskem horoskopu, letos prišli na kozo; pa v pozitivnem smislu. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Matjaž Nemec, izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Slovenija je kljub padcu BDP, interventnim zakonom in varčevalnim ukrepom, v celoti gledano, z izrazitim povečanjem ciljnosti transferjev in opustitvijo univerzalnega pristopa uspela zaščititi najbolj ranljive skupine, ker je sistem socialne zaščite v času krize dovolj uspešno deloval kot vlažilec. Ta prebrana izjava se bo najverjetneje zdela zelo kontroverzna, še posebej ko pogledamo kazalce. V letu 2013 je bilo 14,5 % prebivalcev pod pragom revščine, kar pomeni 290 tisoč ljudi. S poudarkom, če ne bi v dohodek šteli socialnih transferjev, bi bila ta stopnja tveganja revščine bistveno višja, govorimo o 25 %; zato sem najprej prebral pozitivni del, potem negativnega, da si na nek način ustvarimo sliko, kje smo. Ob sprejemanju proračuna nikdar v Sloveniji, od vse svoje zgodovine, še nismo bili zadovoljni in enotni v tem, niti v letu 2007, ko smo beležili najvišjo rast gospodarske rasti; kaj pa šele letos, ko na nek način šele prihajamo ali pa vsaj na nek način dajemo vtis, da prihajamo iz krize. Veliko je govora v današnji razpravi o najranljivejših skupinah, veliko govorimo o upokojencih, ker je pravilno. Dovolite mi, da se bom kot najmlajši poslanec Socialnih demokratov dotaknil še ene zelo ranljive skupine, za katero nismo našli odgovorov in bo treba v prihodnje veliko opozarjati in se bistveno bolj zavzeti. Govorim predvsem o tistih, ki se jih je kriza najbolj dotaknila. Govorim o mladih družinah, govorim o otrocih, govorim o starših samohranilcih. Naj vam samo povem, da se je od leta 2008 do 2012 ravno v tej ranljivi skupini najbolj spustil preživetveni prag. Po nekaterih podatkih smo imeli v tem obdobju okoli 7 tisoč otrok, ki so spadali v to kategorijo, se pravi pod prag revščine. Jaz bi si želel, da bomo v prihodnje znali ne samo kot vlada, kot koalicija, predvsem kot politika se osredotočiti tudi na ta zelo pomemben element naše družbe. Nekajkrat je bilo danes izrečeno, da kot koalicija nismo enotni. Jaz bi želel, da v času razprave tudi v prihodnje nismo enotni, ker pozdravljam raznolikost, tako je tudi prav. Tu nagovarjam svoje koalicijske kolege, ker nihče od nas namreč ne zahteva, da smo enaki. Od nas se zahteva, da smo enotni takrat, ko je treba. V tej razpravi je pa dovoljeno vse. Jutri, ko bomo glasovali, je pomembno, da vsi glasujemo enako in da stojimo za tem. Popolnoma razumem, da nihče od nas ni zadovoljen s tem, kar imamo na mizi, tudi opozicija nas nenehno o tem opozarja; ampak je povsem normalno glede na okoliščine, v katere smo se spravili sami oziroma neki zunanji vplivi. Izpostavil bi še namero Socialnih demokratov, ki je sicer bolj v fazi želja in iskanju rešitev, da bi v prihodnje znali razmišljati tudi v smeri odpisa dolga najšibkejšim. Upam, da bomo nekoč tudi našli soglasje in podpirali prizadevanja, da se pomaga najšibkejšim. Ko se nanašam na dialog s koalicijo, bi kolega Hainza, kolega iz Desusa, kolega iz koalicije, v enem delu dopolnil, ko se je dotaknil proračuna Ministrstva za obrambo. V zadnjem obdobju petih let, to je dokazljivo, se dejansko zmanjšuje proračun, ki je namenjen za obrambo. Tokratni je sicer višji, ampak to gre pripisovati trem pomembnim elementom. To je prenos financiranja veteranskih organizacij iz Ministrstva za delo na Ministrstvo za obrambo. To je prvi in zelo pomemben. Druga dva sta pa zelo pomembna za naše ljudi. Gre za sredstva, ki prihajajo iz evropskega sklada oziroma iz Solidarnostnega sklada Evropske unije kot povračilo škode, ki je nastala v lanskoletni ujmi, govorim o žledu. In drugi del, ki je ravno tako pomemben, gre za evropska sredstva, ki prihajajo iz projekta kriznega upravljanja. Iz teh naslovov se je povečal proračun obrambe, kar je zelo dobro. Omenjena je bila tudi tema, in tu se moram odzvati, glede želje po nakupu dronov, to so brezpilotna letala. Tu gre za neko zavezo, ki smo jo nekoč bili dali Natu, ki ni omenjena v proračunu za leto 2015. Tu je treba biti precizen, da ne bomo zavajali javnosti, v kolikor bo pa v naslednjih letih, je pa stvar vseh nas. V zdajšnjem, o čemer smo danes tukaj in se pogovarjamo, ni zavzet ta del. Dotaknili smo se tudi racionalizacije voznega parka. Osebno, kolikor sem seznanjen z dejstvom, obžalujem, da do tega ni prišlo že prej. Zakaj? Ker od teh 500 oziroma približno 500, 600, 400 vozil, govorim o povprečju 10 let, ki imajo okoli 250 tisoč kilometrov. Gre za nek postopek racionalizacije, ko se bo večji del prodajal skupaj, kot je bilo rečeno, z ostalimi nepremičninami in premičninami, da se nakupi nova. Tu ne gre zato, da dajemo obrambi nekaj, kar bi lahko dali sociali, šolstvu, mladim, starejšim, komerkoli že. Gre za to, da gre za del integralnega proračuna, ki je namenjen Ministrstvu za obrambo. In znotraj tega obrambno ministrstvo deluje kot pameten gospodar. Jaz bi želel in verjamem, da bo razprava še dolga, da bomo skupaj le našli neko soglasje pri tem proračunu; in ne dvomim, da bo temu tako. Dopuščam pa vse različne interpretacije, kar se mi zdi povsem legitimno, predvsem s strani opozicije. Kot že rečeno, ne pričakujem pa, da bomo v koaliciji enaki; želim pa, da smo enotni. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Dejstvo je, da je ta rebalans usmerjen v skrb za javne finance oziroma za zmanjšanje primanjkljaja pod 3 %. In dejstvo je, da temu sledijo tudi določene posledice. Glede na opozorila je tudi moje vprašanje podobno, kot je bilo že enkrat danes izpostavljeno – ali smo res naredili v nekem trenutku dovolj, da moramo ravno v kratek rok vključiti vse rešitve, da pridemo do tega silnega zmanjšanja primanjkljaja? Ne vem, ali smo bili dovolj dobri pogajalci; dejstvo je, da bomo imeli zaradi tega veliko problemov. Pa naj ne izpade to kot nekaj, da se Desus ne bi zavedal, da dolgoročno ne moremo porabiti več, kot ustvarimo. To je pač jasno in to je razumljivo tudi nam. Po drugi strani je cena doseganja zmanjšanja primanjkljaja na kratek rok visoka. O tem nedvomno govorijo številna opozorila, ki se pojavljajo. Ceno plačujejo mladi, ceno plačujejo upokojenci, ceno plačuje javni sektor, vsi, ki so v to vključeni. In dejstvo je, da Slovenija že kar nekaj let intenzivno varčuje. To varčevanje poteka po mojem mnenju popolnoma zgrešeno; na linearen način, zmanjševanje, tako imenovano striženje, kot nekateri radi rečejo, kar nas je pripeljalo do tega, da smo praktično na dobri poti v kolaps javnih sistemov – ne samo zdravstvenega, tudi ostalih. In s tem praktično nihče ni zadovoljen. Tudi podatki OECD o sredstvih, ki jih namenjamo v te sisteme, v primerjavi z BDP, govorijo v prid temu, da namenjamo relativno veliko. Učinek pa je na koncu relativno slab; kar kaže na to, da so spremembe potrebne, in to na malo drugačen način, kot se ga lotevamo. Verjamem, da bomo ta rebalans, pa tudi to, kar je predlagano, preživeli. Mogoče bo potrebna tu in tam kakšna korekcija, kjer se bo izkazalo, da je bilo vzeto več, kot nek sistem zmore, ampak to bo šlo. Bolj me skrbi dejstvo, da vse to temelji na nekih predpostavkah, da nam bo šlo od zdaj naprej bolje; boljša in večja gospodarska rast; in da imamo zelo malo oprijemljivih osnov, da lahko to pričakujemo. Gospodarstva, s katerimi sodelujemo, na primer nemško, so na tem, da se lahko ohlajajo. Vemo, da je kriza Rusije, Ukrajine še vedno aktualna in zelo hitro lahko zamaje tudi našo gospodarsko uspešnost. Na drugi strani nismo naredili še praktično ničesar, da bi izboljšali poslovno okolje, da bi tudi naše gospodarstvo bolje in lažje zadihalo. Praktično ni bilo narejenega ničesar. Sanirali smo banke, ki slabo kreditirajo podjetja, ki ne izpolnjujejo pogojev za kredite. Tuji investitorji se nas izogibajo v širokem loku, ker smo pač neprijazni, ker imamo še vedno pretiran birokratski sistem, ker je država pravna za ene malo bolj, za druge malo manj, ker je še vedno korupcija močno prisotna in ker drugih ukrepov ni bilo sprejetih. Ukrepov, ki bi večali gospodarsko rast, da bi lahko rekli, da smo jih izpeljali in povečali zaposlovanje, praktično ni. In na drugi strani tudi ni reform, pa ne reform zato, ker to zahteva od nas Bruselj, ampak enostavno zato, ker se je izkazalo, da do zdaj samo linearno rezanje javne sisteme uničuje; temveč je treba vpeljati tudi spremembe. V tem delu sem še posebej skeptičen do tega, kar počne tudi vlada. Govorimo o strategijah. Strategije so same po sebi seveda fine, če jih imaš. Zelo lepo bi jih bilo imeti, ko prevzemaš oblast in vodenje države. Drugače pa strategije kot takšne ne odgovorijo na nobeno pomembno vprašanje, ne rešijo nobenega problema. Na koncu je treba verjetno sprejeti odločitve in prevzeti neko politično odgovornost. Sajenje rožic v tem kontekstu ne velja. In še enkrat, če lahko razumem na eni strani to težnjo po zmanjševanju primanjkljaja, pa na drugi strani težko razumem, da ni vseh teh ukrepov, ki bi vodili v to protiutež na drugi strani, k izboljševanju gospodarstva in k spremembam v javnem sektorju, ki jih pač potrebujemo. Verjamem, da je to edina pot k zaposlovanju, k pravi gospodarski rasti in takrat, sem tudi prepričan, da ne bo več problema, kot smo ga mi, v nevednicah, sprožili s predlogom, da usklajujemo pokojnine. Lepo vas prosim – 30, 35 milijonov za usklajevanje ob gospodarski rasti, za usklajevanje, ki je bilo dogovorjeno, ki je bilo podpisano in ki se ga danes na veliko problematizira. Celo še dodatno, nisem pričakoval nekorektnih odzivov ali napačnih interpretacij celo s strani finančnega ministra gospoda Mramorja. Mislim, da to ni način in pot k dobremu sodelovanju, da speljemo tudi bolj zahtevne projekte, ki so pred nami. Mogoče za konec. Ameriški ekonomist in nobelovec Joseph Stiglitz je v svoji knjigi Cena neenakosti zapisal, da gospodarski in politični sistem, ki ne koristi večini državljanov, ampak samo peščici, enostavno ne more preživeti. In jaz verjamem, da se ni motil. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Vojka Šergan, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsednica. Spoštovani gospod minister, spoštovani predstavniki ministrstev, kolegice in kolegi! Rebalans proračuna je bil nujen. S tem se vsi strinjamo. Čeprav so številne dileme in pomisleki, ali je tak proračun v redu, pa vendar je iz njega razvidno, da se dosega tri zastavljene cilje, kot so 100-procentno črpanje kohezijskih sredstev za obdobje 2007–2013, primanjkljaj sektorja država se bo znižal pod 3 % BDP, maksimalno, seveda v okviru možnosti, je usmerjen v investicije in materialne stroške. Če ne bi ukrepali, bi pri spontanem načrtovanju proračuna imeli 5-procentni BDP primanjkljaj. Vsi pa vemo, da bi bilo to in bi pomenilo za Slovenijo slabo. Posledično slabo za vsakega prebivalca te naše ljube Slovenije, ki vsak po svoje, pa vendar želimo dobro. V primeru večjega primanjkljaja ne bi mogli črpati EU sredstev, cena obveznic bi se zvišala, obresti bi bile visoke, ne bi bilo kreditov, velik vpliv bi imel ta prevelik BDP na refinanciranje dolga, bila bi negativna gospodarska rast. In moram reči, da ne razumem, zakaj resnično nekateri vztrajate in vlečete vsak na svoj konec, ko vlagate amandmaje; in zahtevate vsak na področju, ki mu je najbližji, več sredstev. Na drugi strani pa nimate predlogov oziroma so ti nerealni, saj so zadaj zakonsko določene obveznosti, ki jih je treba izvrševati. Kje torej po vzeti, kajti vsak misli samo na ozke posamezne interese določenih skupin. Če je višina denarja omejena, potem lahko prerazporejaš sredstva tako, da nekje vzameš in daš drugam. Na posameznih ministrstvih so imeli ministri sami možnost, da so sami notranje prerazdeljevali in zniževali stroške delovanja na svojih področjih, kjer so pač menili, da je to potrebno. Seveda je imel vsak minister pri tem svoj pogled na to, kako bodo sredstva razporejena, kar je normalno in logično. V Poslanski skupini SMC podpiramo sprejem rebalansa proračuna, ker verjamemo, da je naravnan tako, da zasleduje načela vzdržne in podporne socialne države, gospodarske rasti in daje posebno mesto investicijskemu potencialu, kar bo spodbudilo med drugim tudi gradbeni sektor, saj bodo sredstva namenjena za energetsko prenovo stavb. In bo to, kot gradbeni sektor, ki je bil tudi v preteklosti močan, nekako v tem segmentu okreval. V primerjavi s porabo preteklega leta pa bistveno več sredstev v rebalansu namenjamo za zdravstveno varstvo, varovanje okolja, infrastrukturo, lokalno samoupravo in druge investicijske programe. Skratka, najprej mislimo na dobro države kot celote, nato da delamo dobro za vso Slovenijo. V Poslanski skupini SMC razumemo, da je rebalans proračuna za leto 2015 nujno, čeprav nepriljubljeno dejanje, ki ga moramo odgovorno potrditi, če hočemo sanirati posledice, celo vrsto neuspešnih preteklih praks delovanja države in upravljanja z javnimi financami. In verjamemo, da smo pristali na dnu, od katerega se moramo v letošnjem letu tudi nekako odbiti, da bo proračun v letu 2016 boljši. Verjamem, da se bo to zgodilo, če bomo letošnji proračun potrdili, ker je tudi tako naravnan. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. No, tudi jaz bi bila vesela, če bi lahko uvodoma pozdravila ministrski zbor, ampak žal tega v dvorani ni. Toliko o odnosu o tako pomembni materiji, ki jo danes sprejemamo – rebalans proračuna. Žal boste državni sekretarji tisti, ki boste morali to poslušati in na nek način, upam, uspešno prenesli naprej. Javnofinančna odgovornost je vsekakor v največji meri odgovornost koalicije. Vi ste tisti, ki boste na koncu to potrdili; ampak ravno zato, ker je ta največja odgovornost ravno na vas, bi bilo dobro, da bi poslušali vse argumente in tudi razprave, ki govorijo o pomanjkljivostih tega rebalansa. Oprostite, sama sem kar nekoliko zaskrbljena na tem, da niti koalicijsko vse skupaj ni usklajeno. Če danes poslušamo pingpong med ministrstvom oziroma ministri in posameznimi poslanskimi skupinami, ki tvorijo to koalicijo, se človek res vpraša, na kakšen način je ta materija sploh nastajala. Na številnih matičnih odborih je bilo večkrat povedano, da je proračun nerealen. Glede na izkušnje s črpanjem evropskih sredstev, ki jih imamo, se moramo dejansko vprašati, ali ta vaša postavka res drži oziroma ali se lahko zanašamo na njo. Naj spomnim samo na 11 okoljskih projektov in težav občin, ki so nastale zaradi zastoja in kjer so občine pripravile že vse potrebno za izvajanje. Nimamo tudi še fiskalnega zakona in ob tem, ko poslušam, da je treba stopiti skupaj in da naj ne zagovarjamo nekih ozko interesnih skupin, se resno sprašujem, to je prej govorila tudi kolegica, ali je več potrebnih sredstev na strani za delovanje policije ozki interes. Se vam zdi to ozki interes? Se vam zdi več sredstev za nemoten izobraževalni sistem ozki interes? Se vam zdijo okoljski projekti, infrastruktura ozki interes? Če je temu tako, potem dejansko ne moremo priti skupaj. Jaz sem prepričana, glede na vse razprave in tudi na to, kaj ta rebalans prinaša, da se bomo po sprejemu tega rebalansa še intenzivneje spopadali z zatohlim gospodarskim oziroma poslovnim okoljem, s številnimi brezposelnimi, begu državljanov, predvsem mladih, v tujino, ker doma ne bodo imeli možnosti o nevzdržni socialni stiski. Kot sem povedala že na enem matičnem odboru, se mi zdi velik problem tega proračuna prioriteta. Rebalans je na nek način pripravljen zelo stihijsko po sistemu – tisti minister, ki je bil bolj glasen in je bolj udaril po mizi, tisti je dobil več. In če pogledamo na drugi strani, ali sploh veste, koliko denarja gre za različne agencije, urade, sklade komisij in zavodov. Mi lahko, spoštovani ministrski zbor na daljavo odgovorite, kaj pravzaprav počnejo in koliko jih je. Ali veste, da je tukaj zaposlenih več tisoč uslužbencev?! Sprašujem vas, kaj menite, ali bi raje državljani imeli varno državo ali številne agencije? Mimogrede, po nekaterih podatkih naj bi obstajalo samo okoli 200 nekih medresorskih komisij in skupin – 200. Če samo porabijo za svinčnike, papir in za tisti prostor, ki ga uporabljajo, pa veste, kje smo. In kaj za to dobijo državljani? Pet tisoč evrov bo ta proračun porabljen za vsakega državljana, pet tisoč evrov, spoštovani. In kaj bodo državljani za to dobili? Manj sredstev za delovanje policije. Tukaj ste spet govorili o nekih prioritetah. Naj vam samo navedem sklep Odbora za notranje zadeve. Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo nasprotuje ukrepom, ki bi še dodatno zniževali pravice zaposlenih in poslabšali učinkovitost delovanja policije. To je eden od sklepov, ki jih je odbor sprejel na eni seji nazaj. In s čim se spopadamo danes? Zopet s katastrofalnim stanjem, takrat je državni sekretar povedal, da do polovice leta, potem pa sredstev praktično več ni. Na drugi strani, oprostite, pa smo slišali ministra za javno upravo, ki bo nadgrajeval e-upravljanje, infrastrukturo na tem področju v smislu novih programskih oprem. Govoril je o tako imenovanem oblaku in jaz se resno sprašujem, o katerem oblaku je govoril. Ali o informacijskem ali morda o tem, ko je minister za pravosodje povedal, da praktično nimajo računalnikov in jih bodo dobili od sodišč. Verjetno bo ta oblak nastal zaradi dima, ker bo vse skupaj vzel vrag. To so prioritete in res je, nekako ne želim biti dolga, bom pa še razpravljala pri posameznih amandmajih. Naj zaključim samo z nekaterimi mislimi posameznih državljanov, ki so se name obrnili, ko smo napovedali razpravo o rebalansu. Pravijo, da naj vas spomnim na vaše mnogokrat izrečene besede o etiki in morali ter da se danes ponovno kaže, da nimate nobenega namena ravnati tako. Kajti, če bi, potem ne bi siromašili osnovnih dejavnosti. Državljani pravijo, da jih je strah in da med drugim v državi vlada negotovost. Naj se poišče ukraden denar v bankah in se vrne nazaj. Prav tako pravijo, če namerava vlada varčevati na varnosti, potem tej vladi za državljane ni mar. In naj zaključim samo z enim od teh, ki je povedal, mene je zgrozilo, ampak v tem je veliko resnice. Vlada na področju policije nadaljuje z vstajniško politiko. Tokrat granitne točke vanje meče ona sama. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Urška Ban, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Kljub danes že veliko povedanega na temo rebalansa proračuna za leto 2015 bi tudi sama podala nekaj svojih stališč oziroma ugotovitev. Pomembno se mi zdi kljub vsem že danes povedanim kritikam izpostaviti, da ta proračun zagotavlja pokrivanje vseh zakonskih obveznosti, ki smo jih dolžni izpolnjevati državljanom, institucijam in vsem drugim uporabnikom javnih sredstev. In drugič, zagotovljeno je 100-procentno črpanje EU sredstev. Ko danes poslušam tole debato, se mi zdi, da bi v situaciji, kakršni smo, morali prav ta trenutek zagotoviti čisto vse, kar v preteklosti ali ni bilo potrebno, ali ni bilo denarja, ali je bilo zanemarjeno. Kar pretekla leta ni bilo narejeno, bi moralo biti prav danes vse v proračunu oziroma rebalansu proračuna za leto 2015. In naj tukaj še povem, danes se ne pogovarjamo o novem proračunu za leto 2015, ampak zgolj o popravku proračuna, ki je bil sprejet že leta 2013. Pa vendar oba cilja, ki sem jih prej povedala, pokrivanje vseh zakonskih obveznosti ter tudi 100-procentno črpanje evropskih sredstev sta pomembna in bosta uresničena kljub temu, da se integralna sredstva proračuna znižujejo za 50 milijonov evrov; in kljub dejstvu, da smo morali na nekaterih integralnih postavkah povečati porabo – povečati sredstva za plačila obresti ter za plačila dodatnih sredstev za pokojninsko blagajno. Pa kljub temu to pomeni, da je proračun na integralnih postavkah zastavljen dovolj varčevalno, da sledimo cilju primanjkljaja sektorja država, ki ne bo višji od 3 %, oziroma natančno je predviden 2,89 %. Na drugi strani pa se povišujejo sredstva za investicije, ki bodo multiplikativno vplivale na prihodnjo gospodarsko rast. Iz tega izhaja, da je dejstvo, da je bil na odhodkovni strani dosežen določen napor, da so se integralna sredstva v proračunu znižala, kar je rezultat vrste ukrepov, ki so ja učinkovali prav verjetno na vse proračunske uporabnike. Zato se danes pogovarjamo o tem, da so morala ministrstva oziroma resorji pripraviti svoje finančne načrte v skladu z razrezom sredstev oziroma z razpoložljivim obsegom proračunskih sredstev. Je manjši, kot je bil predviden z rebalansom 2015, kar pomeni, da je bilo znotraj posameznih resorjev treba najti rezerve, se morda odpovedati realizaciji kakšnega programa, projekta; vendar je bila ta presoja prepuščena strokovni oceni posameznih ministrstev. Večkrat je bilo danes izpostavljeno dejstvo, da na teh postavkah ni dovolj planiranih sredstev in da jih bo na nekaterih zmanjkalo že v prvi polovici leta. Odgovor vlade je bil, da to ne drži in da so, še enkrat poudarjam, vse zakonske obveznosti pokrite. Pa moramo kljub vsemu vedeti, da se danes pogovarjamo o proračunu kot aktu, ki je nek načrt in predstavlja okvir za izvajanje programov znotraj proračunskih uporabnikov. Vemo, kaj so temeljne naloge proračuna. Prvič, da uresničuje proračun v okvirih in za namene, za katere je bil sprejet. Drugič, da se proračunska sredstva in uresničevanje proračuna prilagajajo spremenjenim ali fiskalnim okoliščinam ali čemu drugemu; se pravi pravočasno ukrepanje in uresničevanje v proračunu zastavljenih družbenih in gospodarskih ciljev. In v skladu s tem drugim, drugo nalogo proračuna, če se bodo tekom leta, tekom izvrševanja proračuna posamezne postavke povečevale hitreje, kot je to predvideno s tem rebalansom, oziroma bo na določeni postavki premalo sredstev, ima vlada v skladu z osnovno nalogo priprave proračuna, v skladu z Zakonom o javnih financah in v skladu z ZIPRS pravno podlago, da določena sredstva prerazporedi oziroma razporedi na te postavke, kjer bo pač poraba hitrejša. Ker tako, kot zdaj zgolj ocenjujemo, da bo nekje sredstev zmanjkalo, se pa verjetno čisto vse proračunske postavke ne bodo v celoti realizirale zaradi različnih razlogov. Prerazporejanje sredstev je možnost in se vedno med izvrševanjem proračuna te možnosti tudi poslužuje, sicer se drugače proračuna ne da izvajati. In nikoli se ne da pripraviti proračuna, ki bi tudi dejansko odrazil dejansko realizacijo, da bi bil proračun enak realizaciji. Kot sem že rekla, načrtovano povišanje, govorimo o višjih odhodkih, kot so bili predvideni z rebalansom oziroma s preteklim letom. Višji odhodki v predlogu proračuna niso povezani, kot sem tudi že rekla, z integralno potrošnjo, ampak se odhodki povečujejo na postavkah investiciji. Vemo, da bo velik del aktualnih evropskih projektov v Sloveniji iz obdobja prejšnje evropske perspektive padel v leto 2015. Verjamem, da so tukaj službe Ministrstva za finance ob novem predlogu proračuna poračunale vso višino potrebnih premostitvenih sredstev glede na projekte, ki se zaključujejo, in jih bo naša država morala zagotoviti v letu 2015 za izvajanje teh omenjenih projektov in zaprtje finančne perspektive. Pomembno je, da je tekoča izvedba financiranja teh kohezijskih projektov pač terjala določeno krčenje državne potrošnje na drugih postavkah, kot sem tudi že rekla, pa kljub temu so v rebalansu korektno obravnavane vse družbene skupine na primerljiv način, ko gre za omejitve pri odhodkih, ki so vezane na državne javne finance. In če zategujemo pas na različnih področjih, mislim, da je prav, da ga zategujemo na vseh področjih vsaj primerljivo. Prav tako se ob zniževanju državne potrošnje na tem integralnem delu ni posegalo v tiste kategorije socialnih transferov, ki jih prijemajo ljudje z dna družbene lestvice. Ob tem je treba poudariti, da se bodo pa tudi v času izvajanja evropskih projektov socialni transferi gotovo do neke mere tudi zniževali, in sicer zavoljo nekoliko višje zaposlenosti v sektorjih, ki bodo deležni teh vlaganj. Upam in želi pa si, da bo tudi vlada, kljub znižanju integralnih sredstev, ohranila primerno raven svojih storitev, kakovost svojih storitev, ki jih trenutno ponuja, saj bi se s tem tudi dolgoročno dvignila učinkovitost enote ponujene storitve državljanom, kar bi bil prav gotovo korak v smeri cenejše države tudi v prihodnje. Za konec še o primanjkljaju na kratko. Strinjam se s trditvami, da je rebalans proračuna zastavljen zelo na tesno, saj je teh 2,9 oziroma natančno 2,89 % primanjkljaja tik pod zgornjo dovoljeno mejo zadolževanja, ki je še skladna z zavezami do programa Evropske komisije za odpravo makroekonomskih neravnovesij, v katerem je Slovenija. Ob tem pa velja poudariti, da je Slovenija podpisnica mednarodne pogodbe o krepitvi proračunske discipline, ki postavlja zgornjo mejo zadolževanja državnega proračuna na 0,5 % bruto domačega proizvoda, in da je prekomerno zadolževanje države omejeno tudi s fiskalnim pravilom. Mejo 0,5 % BDP namreč predvideva tudi izvedbeni zakon, ki ga imamo v postopku in obravnavi v Državnem zboru. Ta zakon, ki ga obravnavamo, je nekako sestavljen iz dveh delov. Eden se nanaša na sistemski del, ki velja od tistega trenutka, ko bomo prišli do uravnoteženja proračuna, in ima tudi prehodne določbe oziroma prehodne rešitve. V zadnjem delu zakona, kjer je zapisano, da se mora v času prilagajanja temu uravnoteženemu proračunu fiskalna politika voditi na način, da se približujemo srednjeročnemu fiskalnemu cilju z dinamiko oziroma na način, kot je določeno z evropskimi pravili oziroma kakor smo prevzeli zavezo v okviru evropskih pravil. Tukaj je predvsem pomembna vzdržna javnofinančna oziroma fiskalna politika. Menim in po naši oceni ta predlog rebalansa to obveznost, ki izhaja iz fiskalnega pravila in evropskih zavez, tudi spoštuje in upošteva. Hvala lepa.
Hvala. Želite repliko? Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Vsekakor cenim razpravo spoštovane kolegice Urške Ban, pa vendar. V njej je omenila, da so ministrstva zagotovila, da sredstva bodo. Sedaj vam bom prebrala samo en del, kaj smo slišali na Odboru za notranje zadeve. Predstavnik ministrstva je opozoril, da so razmere tako težke, da bo policija zelo težko nadaljevala z izvajanjem svojih zakonskih pristojnosti in da bo tekom leta prišlo do težav pri izvajanju vseh obveznih nalog. Če bi brali magnetogram, bi bilo to slišati drugače, kajti to je samo mnenje takrat, ko gre za zapis. Ampak že tukaj vam lahko povem, da temu ni tako. In denarja za izvajanje vseh nujnih zadev v skladu z zakonom ni zadosti. To ni res, kar ste izjavili.
Hvala. To ni bila replika, bilo je vaše nestrinjanje s povedanim. Besedo ima gospod mag. Anže Logar.
Predsedujoča, hvala za besedo. Najprej nekaj v kontekstu te razprave. Vladajoča koalicija je na čelu te države že skoraj pol leta. Če je to pri razpravi o rebalansu proračuna 2014 še lahko bil nek argument – češ, šele prišli smo, nimamo še vseh informacij, vlada se posluževala tega argumenta –, se sedaj po pol leta tega argumenta pač ne more več posluževati. Kot poslancu opozicije je zame skrajno nesprejemljivo, da danes v današnji razpravi ne sedi kreator tega proračuna, torej minister za finance. Kakšen vtis daje državljankam in državljanom, ko predlaga finančno hrbtenico, po kateri naj bi država živela in preživela v letu 2015?! Pri razpravi o rebalansu 2014 so koalicijski poslanci nam, opozicijskim, razlagali – počakajte na rebalans 2015, kajti rebalans 2015 bo pa tisti, ki bo nam, vsem Slovencem prinesel preboj, novo paradigmo, strukturne reforme in tako naprej. Danes pa imamo rebalans, kakršen je. Imamo rebalans, ki ne upošteva niti koalicijske pogodbe. Koalicijska pogodba v delu, ki govori o javnih financah, predvideva programski proračun. Ta proračun, oprostite, ni programski. Predvideva dohodninsko lestvico, s katero boste spremenili dohodninske razrede tako, da boste razbremenili visoko kvalificirano delovno silo. Ni res, v letu 2014 ste sprejeli dohodninsko lestvico, ki najbolj pridne, kot jih imenuje minister Mramor, ki ga danes ni tukaj, dodatno obdavči – 50 %. In naprej, zavezali ste se v koalicijski pogodbi, da ne boste dvigali obstoječih davkov. Ni res. V letu 2014, ki so tudi podlaga za prihodkovno stran tega rebalansa, ste dvignili davke na zavarovalniške in bančne storitve, študentom ste namesto 100 evrov pustili 85 evrov in dvignili ste, kot sem omenil, dohodninsko stopnjo. Kršite pa tudi določilo koalicijske pogodbe. Namreč, zapisali ste: Socialni transferji ostanejo na enaki ravni kot so, vse dokler ne bo dosežena 2,5-odstotna gospodarska rast. 2,5-odstotna gospodarska rast bo dosežena, vi pa socialnih transferjev niste samo pustili na isti ravni; čeprav bi jih skladno s koalicijsko pogodbo morali dvigniti, ste jih celo znižali. Socialna varnost – 27 milijonov manj. Družinski prejemki in starševska nadomestila – 36 milijonov evrov manj. Kršite koalicijsko pogodbo, hkrati pa razlagate o tem, kako boste Sloveniji prinesli nov kisik. Z zanimanjem sem prisluhnil predsedniku Vlade, ko je predstavljal pogajanja o tem novem rebalansu proračuna, ko je govoril, do kakšne intenzitete pri pripravi finančnega dokumenta je prišlo. Naštel je nekaj sprememb zakona, ampak saj veste, hudič je v podrobnostih, te spremembe, s katerimi se je hvalil gospod premier, so zgolj tiste, ki povišujejo davke; ne tiste, ki ustvarjajo bolj konkurenčno okolje. Povedal pa je tudi, da ste se uspešno pogajali s socialnimi partnerji in sklenili dober sporazum, vendar tvorci tega rebalansa te izjave demantirate v samem dokumentu. Zapisali ste, da izplen ni bil takšen in da je razlog teh povečanj sredstev v nižjem učinku dogovorjenih ukrepov za leto 2015. Premier se hvali, finančno ministrstvo pa prizna, da ste se slabo pogajali. Premier je govoril tudi o nekem odločnem ukrepanju, ampak dovolite mi, da o tem spregovorim rahlo kasneje. Pravite, da je proračun izrazito investicijski, hkrati pa občinam jemljete 60 milijonov denarja. Govorite, da ste se uskladili z občinami, združenji. Sam sem govoril z ducat župani, ki se ne strinjajo z dogovorom, ki pričakujejo, da bodo imeli še manj denarja, da bodo investicije še bolj stale in da popolnoma nič več ne zaupajo svojim stanovskim društvom oziroma vodstvom teh društev, ki so dala podpis za ta sporazum, ki gre izključno na breme občin. Niste se uspeli dogovoriti s Štrukljem, pa ste vzeli občinam. Zelo enostavno. Predsednik Vlade je tudi zelo smelo izjavil, da smo se izognili s tem rebalansom proračuna radikalnim posegom. Spoštovani, ne se hecati. Tisti, ki ste prisluhnili razpravi na Odboru za finance, zagotovo veste, da ta izjava predsednika Vlade ne drži. Predstavnik sindikata je dejal, da bi policija za nemoteno delo potrebovala najmanj dodatnih 34 milijonov evrov, kar je meja, pod katero bo za osnovno delovanje policije treba sprejemati dodatne rebalanse tekom leta. In pozor – s sprejetjem predlaganega rebalansa proračuna bo v vsakem primeru v drugi polovici leta sledil rebalans ali sprememba zakonodaje, ki bo določene naloge policije prenesla na zasebne varnostne subjekte, ki bodo potem te storitve ponujali v komercialni obliki na trgu. Socialdemokratski blok, SMC, koalicija, tisti, ki se tako branite proti opoziciji oziroma proti privatizaciji gospodarstva, po mnenju sindikalnih predstavnikov s strani policije s tem rebalansom proračuna privatizirate varnost oziroma silite prenos določenih varnostnih ukrepov na trg. Zdaj naj mi nekdo razloži logiko v takšnem razumevanju tega proračuna oziroma draptiranju takega proračuna. Govorite že o tem, kako je s šolstvom in kako je ta rebalans proračuna razvojno naravnan. Na Odboru za finance je državni sekretar Maček z Ministrstvu za šolstvo dejal s temi besedami, da "bo treba to leto nekako preživeti". Govorite o letu, ki bo dal zagon, zdaj pa resor, ki naj bi dal tisto vsebinsko podlago, ki naj bi investiral v mladino, ki bo potem razvijala našo državo, pa pravi, "bo treba to leto nekako preživeti". Naprej; pravite, da ste dali naporna pogajanja in da ste dobili dobro rešitev. Dobra rešitev ni takšna, s katero se vsi ne strinjajo; ampak je dobra rešitev takšna, ki bo dala nek zagon za naprej in bo državi omogočila, da normalno deluje za naprej. Če je ta rebalans dobra rešitev, na katero premier Miro Cerar osredišči prihodnost Slovenije, me še bolj skrbi, kot me je skrbelo pri inavguraciji v parlamentu v začetku septembra. In ko je gospod Mramor potožil, da se je zelo utrudil pri razpravi o rebalansu, pri usklajevanju, da so bila pogajanja težka, trda, da so trajala skoraj pet mesecev. Primerjajte izjave gospoda Mramorja oktobra, ko je nastopil svojo funkcijo, in dejanski rebalans. Oktobra je zelo smelo in suvereno povedal, da bo rebalans 2015 rigorozen, da bo vlada omejila plače javnega sektorja in da bo javno porabo omejila za 754 milijonov evrov. In rezultat – izdatkov je več za 460 milijonov evrov. Minister Mramor je šel za pogajalsko mizo, sledila so pet mesecev težka pogajanja s ciljem, da privarčuje 754 milijonov evrov; prišel je pa nazaj z večjimi stroški 460 milijonov evrov. In če je minister Mramor dejal, da smo na dnu, to so njegove besede, nam je potem, ko smo na dnu, pozor, postregel s proračunom, ki ima rekordno porabo – 10 milijard evrov. Preglejte proračune kriznih let. Leto 2009 – 9,3 milijard, prvo krizno leto. Leto 2010 – 9,3 milijard. Leto 2011 – 9,5 milijard. Leto 2012, prvič v zgodovini, ko se je javna poraba zmanjšala – 9 milijard. Leta 2013 – 9,3 milijard. In potem 2014, ko je nastopila vlada Alenke Bratušek in je ta mandat potem nadaljevala vlada Mira Cerarja – najprej plan 9,6; nato pod vlado Mira Cerarja skok – 9,8. V letu 2015 en ščepec manj kot 10 milijard. Ob tem, da smo se v letu 2014 zadolžili, da je dolg narasel za 4 milijarde evrov. Veste, koliko je to?! To je 2 tisoč evrov na prebivalca oziroma 137 evrov na mesec na prebivalca. Država se je zadolžila brez strukturnih reform, za vsakega od nas pa odplačuje nek avto srednjega razreda; s tem, da mi državljani tega avta srednjega razreda nimamo; imamo samo dolgove. In ne govoriti, da je ta proračun razvojno usmerjen. Ta proračun je ustvarjanje in vzdrževanje statusa quo in nadaljevanje ustaljene prakse. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavnice in predstavniki Vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Gotovo je vsaka poslanska skupina v tem državnem zboru sposobna, da naredi oziroma izvede tako imenovani udar na proračun, če smem uporabiti besede finančnega ministra dr. Dušana Mramorja v noči, ko se je pustni torek prevešal v pepelnično sredo. Nova Slovenija ni te sorte, kljub temu da bi morda to lahko uprizorili, ker smo v opoziciji. Pripravili smo zgolj dva amandmajčiča. Nista bila sprejeta, čeprav tej koaliciji res polagam na srce, da bi morda bilo dobro zaradi boljšega vzdušja, da se kdaj pa kdaj v kakšnem rebalansu ali kakšnem proračunu le sprejme tudi kakšen amandmajčič na proračun ali rebalans od koalicije. To prakso mi poznamo iz vlade, ki smo jo sestavljali v mandatu 2004–2008. Takrat sem se tudi sam znotraj koalicijskih partnerjev dogovoril, da smo podprli amandma takrat opozicijske LDS. Danes so sadovi že znani, proti koncu gre izgradnja podvoza pod železniško progo v Murski Soboti. Mi se zavzemamo za upokojence, mlade, družine, za vse, ki v tej državi živijo. In če se zavzemamo za vse to, za boljšo blaginjo, za boljše funkcioniranje vseh družbenih sistemov in podsistemov, je ta trenutek ključno, da izboljšamo našo gospodarsko situacijo. In za gospodarsko rast preprosto moramo razumeti naslednje: gospodarske rasti ne bomo mogli dosegati na enakih temeljih kot v predkriznem obdobju. Odpraviti moramo strukturne pomanjkljivosti v gospodarstvu, ki jih je razkrilo obdobje recesije. Celovitost svežnja politik, komplementarnost ukrepov in hitrost njihovega uresničevanja bodo določali, kako hitro bomo lahko ponovno vzpostavili vzdržno gospodarsko rast, ki mora temeljiti na novem investicijskem zagonu gospodarstva, z lastniškim in ne dolžniškim financiranjem. In kaj so ključne prednostne naloge za ponovno oživitev gospodarstva? Mi smo jih že zapisali v našem programu. Prvič, učinkovitost zakonodaje in pravosodnega sistema; drugič, razdolžitev in prestrukturiranje podjetij; tretjič, izboljšanje bilanc bank in vzpostavitev bolj vzdržnih temeljev za finančno stabilnost; in četrtič, okrepitev dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Pa še bi lahko našteval in razpravljal o nujnih ukrepih, ki pa jih, žal, očitno tudi v tem letu, v letu 2015 ne bo s strani vlade. Kako mi vidimo, da povečali penzije, da bi dali vsaj kakšen krajcar, kot se reče, tistim, ki nimajo ničesar, da bi izboljšali financiranje šolstva, raziskav. Če ne bomo družba znanja, ne bo nič z našim razvojem. Kako mi to vidimo? Vidimo tako, da uporabimo tudi evropske instrumente, ki so na razpolago; zdaj konkretno govorim za zaposlovanje mladih. Včeraj ali predvčerajšnjim sem v enem od slovenskih časopisov prebral naslednje, pa bi morda moral prebrati na spletni strani Ministrstva za delo – "Ne manj, brezposelnih mladih je več, za pripravništvo pa ne dobivajo plačila". Vlada je 30. januarja lani – vlada je zdaj sicer druga, ministrica je pa ista – vlada je pred dobrim letom sprejela izvedbeni načrt programa Jamstvo za mlade. Ta je predvidel, da bodo v letu 2014 in 2015 mladim do 29. leta v 4 mesecih po prijavi med brezposelne ponudili zaposlitev, usposabljanje ali izobraževanje. A pričakovanih optimističnih rezultatov ni videti, predstavniki mladih pa so, milo rečeno, nezadovoljni z uresničevanjem vladnih obljub. Novinar se sprašuje, kam je šlo 153 milijonov evrov, s katerimi se je Vlada hvalila, da jih bo namenila izvajanju sheme. Kako je mogoče, da je danes več brezposelnih mladih, kot jih je bilo pred pripravljanjem Jamstva za mlade. Številke so naslednje: marec 2013 – brezposelnih mladih 27 tisoč 645, januar letos – brezposelnih mladih je kar za 3 tisoč 187 več. In nikomur se nič ne zgodi. In ko bomo zaposlili te mlade in ko bomo zaposlili 24 tisoč brezposelnih staršev, 24 tisoč je namreč družin, kjer sta dva starša brezposelna; ko bomo vse to zaposlili, bodo boljše penzije, za katere si v Novi Sloveniji še kako prizadevamo, in bodo bolje funkcionirali vsi ostali družbeni podsistemi. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Zvonko Lah. [[oglašanje iz dvorane]] Izvolite, replika, gospod Jurša.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Ker imam zelo malo časa, bom samo rekel, da kolega Horvat mora znati ločevati, kaj je usklajevanje in kaj je dvigovanje.
Postopkovno, gospod Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Jaz vem, da se moj zelo spoštovani rojak zelo zavzema za pokojnine. Gotovo ni razumel moje razprave na Odboru za finance. Res je, da tega, kar midva vplačujeva v pokojninsko blagajno, ne bova dobila nazaj, kolega Franc. V bistvu gre pri nas za solidarnostni sistem in to dvakratni solidarnostni sistem. Enkrat znotraj pokojninske blagajne, drugič solidarnostni – in je prav, da je solidarnostni –, pa to, da damo približno milijardo in pol zadnja leta iz proračuna v pokojninsko blagajno. Jaz bi si želel, da iz proračuna ne damo nič, da bo pokojninska blagajna vzdržna. Zato je treba danes pričeti z novo pokojninsko reformo. [[oglašanje iz dvorane]]
Nič ne bo s proceduralnimi, kar naprej, ker to sploh ni bilo proceduralno. Zaradi tega, gospod Horvat, vam moram izreči opomin, ker to ni bilo proceduralno, ampak je bila izraba proceduralnega za repliko na repliko, česar pa ne bom dopustil. Bomo šli naprej. Zdaj ima besedo gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Tudi jaz bi, čeprav nisem strokovnjak za finance, pa vseeno ni treba šteti dlje kot do 10, da razumemo naš proračun in težave. Naša poraba je malo manj kot 10 milijard, prihodki pa milijardo 400, skoraj manj. Poleg tega pa moramo iz proračuna nakazati skoraj milijardo 600 v pokojninsko blagajno. Milijardo, dobro milijardo je obresti za nazaj, za tiste dolgove, ki smo jih že ustvarili, milijardo 100 približno za socialo. Do sedaj smo zadolžili že približno vsakega Slovenca, tudi tistega, ki se rodi, za 14 tisoč evrov. Letos se bo treba zadolžiti še nadaljnje 4 milijarde, da pokrijemo proračunski primanjkljaj in dolgove za nazaj. To je še nadaljnjih 2 tisoč evrov po prebivalcu. In koliko vemo, tudi naslednjih kar nekaj let je približno toliko – od 2 milijardi 300 do 2 milijardi in pol, vsako leto je treba vračati. In verjetno proračunski primanjkljaj tudi ne bo tako hitro izginil, da si bo vsako leto potrebno nadaljnjih, kar precej let, po 4 milijarde še sposoditi. Jaz bi bil še vedno pesimističen, če bi bil presežek toliko, kot je primanjkljaj. Če bi bil presežek milijardo 400, pa se moramo 4 milijarde vsako leto zadolžiti, bi trajalo precej let, da bi dohiteli, da bi bila nula. Zdaj pa imamo obratno. Toliko smo govorili o pokojnini, jaz bi zelo rad videl, da bi imeli Slovenci boljše pokojnine, ampak moramo tudi pogledati to, da gre pri večini tistih novih delovnih mest, ki se pri nas ustvarijo, za minimalne plače; večina je minimalnih plač. Gospe in gospodje, te minimalne plače so neto pod 500 evrov, povprečna pokojnina je pa čez 500 evrov, 562 je povprečna pokojnina. Minimalna plača, če računamo neto brez dodatkov za prevoz, malico, na leta, je pa 497 evrov. Ne vem, kaj je bolj pošteno. Poleg tega imamo še socialno politiko tako, da tisti, ki nima nič, nič ne dela, nima službe in ima tri otroke, dobi več socialne podpore, kot bi dobil plače, če bi hodil v službo, pa bi bil tam v nižjih razredih. Kakšna je tukaj stimulacija, da bodo ljudje delali? Nimam nič proti, smo socialna država in moramo vsakemu državljanu zagotoviti neko človeku dostojno življenje, vendar ne kar povprek. Lahko bi rekli tudi, da se za 800 evrov vsako leto mora država zadolžiti po prebivalcu, da iz proračuna nakažemo v pokojninski sklad – 800 evrov na leto po prebivalcu. Vsi se vedno ukvarjamo samo s tem, kako bomo delili denar, ki ga je čedalje manj. Zelo malo se ukvarjamo pa s tem, kako bomo več ustvarili. Ko sem gledal normativni program vlade za letošnje leto, katere zakone bo vlada sprejela, tudi iz tega je razvidno, po sprejemanju, da bo kaj malega strojeno v tem letu. Zato apeliram na vse, da bi to pospešili maksimalno tam, da bi naše gospodarstvo, ki je prezadolženo, se ukvarja s problemi z bankami, plačilno nedisciplino, kup administrativnih ovir ima, da bi to nekako odpravili čim prej, da bi gospodarstvo lahko zadihalo. Za tuje investitorje nismo zanimivi, smo hermetično zaprta država. Češka ima do sedaj petkrat več tujih vlaganj kot Slovenija. Imamo zelo draga stavbna zemljišča, da dobi investitor, predvsem tuj, gradbeno dovoljenje, traja kar nekaj let; kar je nezaslišano. In ni svetla prihodnost tudi v tem vidiku. V Sloveniji imamo 700 zakonov in približno 19 tisoč podzakonskih aktov. Mislim, da je tukaj problem največji, da smo se tako ogradili s temi pravnimi akti, da ne moremo nikamor. Uradniki živijo kot bubreg v loju, ker so zaščiteni z vsemi temi podzakonskimi akti. Nikamor ne pridemo; če ne bomo tukaj presekali, ne bomo prišli nikamor. Apeliram na vlado, da na tem področju ni potreben denar; potrebna je vizija, strategija ter tisto, kar naj bi moški imeli v hlačah. Hvala.
Besedo ima gospa Marija Bačič. Se opravičujem. Besedo ima gospod Marijan Pojbič.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Ne vem, zakaj ste me hoteli preskočiti, mogoče se vam je to zgodilo čisto po naključju, mogoče pa tudi ne. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki Vlade, prepričan sem, da v tem državnem zboru na strani vlade ter na strani koalicije in opozicije ne sedi nihče, ki se ne bi strinjal s tem, da si želimo boljšo, kvalitetnejšo socialo, da si želimo višjih pokojnin, ker se zavedamo, da tri četrt upokojencev živi na robu revščine, da si želimo višjih plač zaposlenih, predvsem ko govorimo o minimalnih plačah, in da si želimo zmanjšanja brezposelnosti in zboljšanje stanja v tej državi. Danes je bilo izjemno veliko besed povedanih na te teme, ampak jaz sem posebej razočaran in žalosten, ker je poleg tega rebalansa malokdo povedal tisto, kar je ključno in kar je treba storiti, če hočemo slediti temu, o čemer sem zdaj govoril. Predsednik Vlade gospod Cerar je med drugim dejal, naštel je dva pomembna cilja, in sicer prvi je spodbujanje gospodarske rasti in drugi je zmanjšanje brezposelnosti in povečanje zaposlenosti. Da, res je in gospod predsednik Vlade je to resnično zelo lepo povedal. Vendar če bi ta koalicija in ta vlada želeli slediti tema dvema ciljema, bi bilo nujno potrebno, da bi poleg tega rebalansa, ki ste ga pripeljali v državni zbor, pripeljali zraven tudi ustrezne ukrepe, ki bi zagotavljali, da lahko sledite tema dvema ciljema, o katerih je danes tukaj govoril predsednik Vlade gospod Miro Cerar. In jaz kot opozicijski poslanec vam bom naštel vsaj štiri ukrepe, ki bi morali biti del tega paketa skupaj s tem rebalansom, če bi želeli slediti tem ciljem, ki jih je danes našteval vaš predsednik Vlade. In sicer prvič, če želimo obuditi gospodarsko rast – znižanje davkov in prispevkov. Drugič, zmanjšanje administrativnih ovir, predvsem na področju prostora in sprememb, na temu področju govorim. Tretjič, sprememba delovnopravne zakonodaje. In četrtič, financiranje –lastniško in dolžniško. Če bi spoštovani gospod predsednik Vlade in ta vlada in ta koalicija resnično mislila priti do teh ciljev, bi bili ti ukrepi, o katerih sem sedaj govoril, naštel sem samo nekatere, del današnje razprave tukaj. In potem bi vsi, ki danes tukaj v državnemu zboru sedimo – vlada, koalicija in opozicija – bili najbolj zadovoljni, ker bi se zavedali, da tokrat pa res ne govorimo na pamet, ampak v resnici želimo priti do tistih ključnih ciljev, ki so zmanjšanje brezposelnosti in povečanje zaposlenosti. In sami veste, če tega ne bomo storili v tej državi, se mi lahko pogovarjamo še sto ur in ne vem, koliko koalicij se lahko še tukaj zamenja, ne bomo prišli do želenih ciljev. Brez tega, da bodo ljudje imeli službo in plačo ter da bodo gospodarstveniki, podjetniki in obrtniki lahko zaposlovali, in to na takšen način, da bodo lahko tudi konkurenčni v tej evropski zgodbi, v kateri živimo, nimamo nobenih možnosti. Ne moremo deliti, mi še kako želimo povišati pokojnine, o tem, kar sem prej govoril, še kako povišati socialne pomoči in tako dalje; če ne bomo ustvarili. In jaz vedno znova in znova poskušam to koalicijo, to vlado ter vse, ki sedimo v Državnem zboru, prepričati, da je edina pot do rešitve v tem, o čemer sem sedaj govoril. Spoštovani kolegice in kolegi, to je zelo pomemben del, o katerem sem zdaj govoril. In na koncu bom omeli še eno stvar – Državni zbor, ta vlada bi lahko marsikatero stvar, marsikateremu ministrstvu namenila bistveno več denarja, kot je sedaj namenjeno, za reševanje skupne problematike, ki v tej državi je, če bi ustrezni organi, pravosodna veja oblasti odreagirala v skladu s pogoji, ki jih imajo v zakonskih podlagah. In bi tiste posameznike in tisto ozko skupino, velikanske pokvarjene mafije, ki je zlorabila to državo, pokradla to državo, pripeljali ne samo pred sodišče in odvzeli kompletno premoženje in jo vrnili nazaj v proračun. Pripeljali denar iz teh [[…]]Jasni so tokovi, vsi tisti, ki imajo vpogled v te stvari, vedo, kako je potekal denar iz te države v oaze. In enkrat za vekomaj zaključimo to temo in naredimo, da cel ta državni zbor stopimo skupaj ne glede na to, kdo je v kakšni stranki, da te hudičeve barabe spravimo v zapore in jim vzamemo tisto, kar ni njihovo. Ne samo njim, tudi ozkim družinskim članom. Kot zadnje čase ugotavljam, imajo prepisano na vse možne variante in imajo premoženje. Država oziroma vsi organi imajo podlago v zakonodaji, ki jo je ta Državni zbor sprejel, da lahko to naredi. Nič se ni doslej naredilo, nič. In mi potem gledamo, ali bomo enemu lahko dali socialno pomoč, ali mu je ne bomo mogli dati. Neverjetno, sramotno je, sramotno! In jaz sem žalosten in razočaran, da tega ne razume večina v tem državnem zboru, da moramo to v najkrajšem možnem času resnično storiti, ker si to vsi želimo. Vsi vemo in v ozadju je 30 milijard in več denarja, ki je pokradenega in speljanega iz naše države. In danes se z lahkoto sprehajajo po naši slovenski zemlji lopovi, ki so tukaj narisani na tem časopisu. To si preberite. In ko boste še to prebrali, vam mora iti na bruhanje. In enkrat moramo narediti temu konec. To ni smešno, gospa Vraničar. Je pa žalostno. In vi bi se morala zadnja smejati. Verjemite mi, ker ste soodgovorni za to, da je do teh, ne bom rekel, da ste vi [[…]]No, se opravičujem, ne bom vas obsodil. Ne bom tega rekel, to bi bilo napačno. Hotel sem povedati to, da so tisti, ki so na določenih pozicijah in ki so imeli možnosti in imajo možnost na to vplivati, niso naredili tistega, kar bi morali, da bi enkrat v tej državi prišlo do enega reda. In da ne bo samo vedno na strani tistih, ki trpijo, ubogi navadni človek; oni, velikanski lopovi pa se smejijo v brk, se delajo norca, prihajajo z velikimi, ne vem kakšnimi aktovkami in nosijo iz ene strani na drugo stran polne aktovke – ali je to zdravstvo, ali je to, da ne bom rekel, infrastruktura in tako dalje. Zato s tem zaključujem. Če bomo na tem področju enkrat koalicija in opozicija stopili skupaj, v opoziciji imate vse glasove za te stvari, bomo prišli tudi do točke, kjer bomo lahko to državo pripeljali enkrat v smer, o kateri je danes govoril predsednik te vlade Miro Cerar, o teh dveh ciljih. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Marija Bačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Skoraj z gotovostjo bi lahko trdila, da proračun Republike Slovenije še ni zadovoljil vseh proračunskih porabnikov in tistih, ki so vezani na proračunska sredstva. Ne v obdobju debelih krav, še manj sedaj, ko se že nekaj let spopadamo s finančno in gospodarsko krizo. Sredstev ni dovolj – ne za naše otroke, ne za starejše, ne za brezposelne. Najhujše je tudi to, da se čedalje več zaposlenih srečuje z revščino. Srednji sloj zaposlenih se zmanjšuje, na drugi strani pa se skupinica ljudi z mnogo denarja na neznanih računih spretno izogiba vseh odgovornosti. Res, da nas najbolj skrbi stopnja tveganja revščine pri otrocih, saj država v času gospodarske krize ni sprejela dodatnih ukrepov, ki bi zaščitili populacijo otrok. Slabša se tudi položaj srednjega sloja, ki večinoma ni upravičen do socialnih transferjev, zato se njihov položaj slabša in praktično srednji sloj izginja. Vse več je zaposlenih revnih. Položaj zaposlenih ali samozaposlenih, ki prejemajo nizke ali neredne dohodke ter malenkostno presežejo cenzuse za pridobitev prejemkov iz javnih sredstev in uveljavljanje subvencij, se poslabšuje. Slovenija je kljub padcu BDP uspela zaščititi najbolj ranljive skupine, vendar s socialnimi transferi revščine ni mogoče zmanjšati. Možno je le blažiti njene posledice in ljudem omogočiti preživetje. Zato je nujno potrebno ohraniti in krepiti dosežen standard socialne države, a vedno znova ugotavljamo, da se vse varčevanje izvaja na plečih naših ljudi, ki smo jim pas zategnili do te mere, da ne morejo več dihati. A če pogledamo s pozitivne strani – gospodarska rast se krepi. Kažejo se pozitivni učinki ukrepov in skrajni čas je, da jih občutijo tudi naši ljudje; ne le banke – tudi in predvsem ljudje. V letu 2016 pričakujemo podporo in veliko mero razumevanja vseh deležnikov, ko bodo na mizi ukrepi v zvezi s socialnimi transferi, družinami in posamezniki, ki jih bo treba uskladiti z napovedano gospodarsko rastjo. Če gospodarska rast ne bo zadostna, bomo vztrajali, da se vse zaveze, ki jih ima država do socialno šibkejših, izvajajo z dodatnim zagotavljanjem denarja. Socialni demokrati smo stranka, ki razumemo stisko ljudi, zato bomo vso našo pozornost namenili socialnemu položaju naših ljudi. Seveda ta ne bo mogoč, če ne bo sodelovanja vseh strani – finančnega ministrstva, občin, podjetij ter tudi in predvsem bank. Prav slednje je nujno vključiti v ta projekt. Če smo jih davkoplačevalci pred kratkim reševali z milijardami finančnih injekcij in tako pomagali bankirjem, je sedaj čas, da bankirji ponudijo roko najšibkejšim. Veseli pa nas, da je v rebalansu zagotovljenih dodatnih 8 milijonov evrov za javna dela, 8 milijonov evrov je predvidenih za usposabljanje na delovnem mestu, zagotovljena so sredstva za subvencioniranje zaposlitev in za iskalce prve zaposlitve, za katere sta v letu 2015 načrtovana programa Iz faksa takoj praksa in javno povabilo Delovni preizkus za mlade. Prizadevanja bodo šla v smeri, da bi čim prej pričeli črpati sredstva novega operativnega programa za obdobje 2014–2020. Najbolj pa me veseli, da so zagotovljena sredstva za začetek gradnje na Debelem rtiču, ki naj bi bil dokončan leta 2016; in materinski dom v Ljubljani. Obetajo se tudi širitve za varstveno-delovne centre, sicer za 70 mest, kar je še vedno veliko premalo glede na čakalno vrsto in potrebe, a kljub temu je zelo pomembno. Res ni rešitev situacije, je pa korak bližje. Kljub manjšanju sredstev je pomembno, da ohranimo status, ki ga imamo, da ne posegamo v zakonsko zagotovljene pravice ljudem. To ta rebalans zagotavlja, zato ga tudi podpiram. Hvala.
Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za obrambo mag. Miloš Bizjak.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! V dosedanjih razpravah je bilo v zvezi z Ministrstvom za obrambo izrečenih nekaj netočnosti, ki bi lahko privedle do napačnega razumevanja tematike, zato mi dovolite, ker je tudi moja dolžnost, da na te netočnosti opozorim. Seveda pa bi poleg tega želel nekatere trditve dopolniti oziroma jih pojasniti. Najprej bi bilo treba nekaj reči o nominalnem znesku proračuna Ministrstva za obrambo. Res je, nominalni znesek rebalansa tega proračuna je za 6,3 milijonov večji od načrtovanega proračuna za leto 2015. Vendar je istočasno treba opozoriti, kako je prišlo do tega zvišanja. Vsekakor velik del pridobimo s povišanjem namenskih sredstev. Na Ministrstvu za obrambo smo se odločili, da racionaliziramo poslovanje, da gremo v dezinvesticijo na področju orožja, na področju nepremičnin in velik del teh sredstev pridobimo z dezinvestiranjem in racionalizacijo. Drugi vir sredstev, ki nam je prispeval k povečanju proračuna, je že v današnjih razpravah omenjen – solidarnostni sklad Evropske unije, do katerega smo upravičeni zaradi škode, ki nam jo je povzročil žled lansko leto. To je samo transfer in gre do državljanov oziroma tudi do lokalnih skupnosti. In tretji vir, ki je prispeval k povečanju nominalnega zneska, to je pa evropski projekt Kriznega upravljanja, kjer smo se prijavili in dobili tudi ta projekt. Ko govorimo o povečanju, govorimo o namenskih sredstvih in ne o integralnih sredstvih. Seveda pa je treba imeti v vidu tudi gibanje obrambnih izdatkov. Mi smo sestavni del zveze Nato in tam je pomembna tudi višina obrambnih izdatkov, ki jih namenjamo za obrambo. Moram povedati in to vsi dobro veste, da so obrambni izdatki od leta 2010 do danes zelo hitro in v veliki količini padali. Moram povedati, da so bili obrambni izdatki leta 2010 – 1,6 % bruto domačega proizvoda. Potem so se že leta 2013 znižali za mejo 1,05 %. Lansko leto smo komajda dosegli procent in v letu 2015, ki je opredeljen s tem rebalansom, bomo padli pod procent, na 0,97 % obrambnih izdatkov v bruto domačem proizvodu. To je tudi naša težava, ko komuniciramo s našimi partnerji v zavezništvu. Sami dobro veste, da v zavezništvu velja zaveza, da namenjamo približno 2 % bruto domačega proizvoda za obrambne izdatke, vendar se zavedamo, da takega procenta verjetno še nekaj let ne bomo dosegli. Zato kljub temu, da ugotavljate, da se je nominalni znesek proračuna povečal, moramo na drugi strani tudi ugotoviti, da se je delež obrambnih izdatkov v bruto domačem proizvodu zmanjšal na problematično raven 0,97 %. V tem trenutku moram jasno povedati, da brezpilotna letala niso predmet nabave v letu 2015, niti niso za to zagotovljena sredstva v rebalansu, ki ga sprejemate, in niso niti sestavni del načrta razpolaganja s stvarnim premoženjem, katerega boste obravnavali jutri. Brezpilotna letala so opredeljena v Načrtu razvojnih programov, ki jih je sprejela prejšnja vlada v letu 2013. Po tistih načrtih naj se bi dobavljala v letu 2016–2017. Kako bo z nabavo tovrstnih letal, v tem trenutku ne ve nihče. Seveda so odvisna od proračunskih sredstev in tudi od prioritet, ki jih bomo določili. Do sedaj niso bili izvedeni v zvezi s samo nabavo nikakršni postopki in tudi razpisa še ni bilo objavljenega. Nekaj besed bi še povedal v zvezi z vozili. Res je, na Ministrstvu za obrambo imamo tisoč 540 vozil, povprečna starost teh vozil je 14 let ter povprečno prevoženih 150 tisoč kilometrov. Z načrtom zamenjave vozil smo načrtovali zamenjavo 272 vozil, vendar to ne pomeni samo zamenjati ta vozila, to pomeni tudi dezinvestirati. Mi bomo s tem vozni park zmanjšali za celih 20 %, tako da bomo stroške za nabavo teh vozil krili iz sredstev, ki bi jih sicer namenjali za servisiranje in popravilo starih vozil, ki bi jih namenjali za gorivo za stara vozila ter tudi od same odprodaje. O tem smo obvestili tudi Odbor Državnega zbora za obrambo, ki se je s tovrstnim programom tudi strinjal. Z našo zamenjavo vozil bomo dosegli racionalizacijo in tudi posodobitev, zmanjšali bomo stroške. Poudariti gre, da se bo s to potezo zmanjšalo in ne povečalo število vozil v uporabi, tudi izkoristek bo večji. Hvala lepa.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Dovolite mi, da se odzovem na nekatere izjave oziroma odgovorim na nekatera vprašanja, ki so bila postavljena v tem krogu razprave. Najprej vprašanje, ki je bilo zastavljeno, ali so zagotovljena sredstva za vsa izplačila iz pokojninske blagajne. Odgovorim lahko pritrdilno. Za izplačila iz pokojninske blagajne je pomembno v prvi vrsti vprašanje prihodkov pokojninske blagajne iz naslova pobranih prispevkov. Ugotovimo lahko, da se krepi obseg pobranih prispevkov za pokojninsko in zdravstveno blagajno, kar je posledica boljših gospodarskih razmer in tudi posameznih ukrepov, ki zagotavljajo obema blagajnama dodatne prihodke. Poleg tega je z državnim proračunom zagotovljen transfer v višini milijarde in pol, kar je sicer 72 milijonov manj kot v lanskem letu; ampak še vedno 52 milijonov več, kot pa je v sprejetem proračunu. Po ocenah, ki smo jih pripravili skupaj s predstavniki Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ocenjujemo, da bomo lahko s tem transferjem pokrili vse obveznosti do upokojencev oziroma do prejemnikov drugih izplačil iz pokojninske blagajne. Naj še enkrat poudarim, da znižanje sredstev pri proračunskem uporabniku Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti za 130 milijonov ne pomeni znižanja glede na realizacijo leta 2014, ampak pomeni znižanje glede na ocene potrebnih odhodkov, kakršne smo v novembru 2013 ocenjevali za leto 2015. In kot sem omenila že v svojem prvem nastopu, prav ekonomske razmere narekujejo manjše transferje na področju sociale, zaradi tega se ob nespremenjenih zakonskih podlagah spreminjajo ocene o potrebnih sredstvih. Postavljenih je bilo več vprašanj v zvezi z možnostjo usklajevanja pokojnin. Naj še enkrat preberem del uvodnega govora predsednika v zvezi s tem; ne z namenom, da si delam utvare, da lahko moja izjava nadomesti izjavo predsednika ali finančnega ministra, ampak zato, da tak pomemben del razprave ne ostane neodgovorjen. Takole je bilo rečeno: "S spremenjeno strukturo predlaganega rebalansa proračuna Vlada namreč sledi dvema ključnima ciljema, prvič, spodbujanju gospodarske rasti in, drugič, povečanju zaposlenosti. Tema ciljema sledi tudi z vsemi drugimi sistemskimi rešitvami in ukrepi, s tem pa se ustvarjajo pogoji, da se lahko za naslednje leto po daljšem času spet predvideva določeno usklajevanje pokojnin in socialnih transferjev. Temu smo se zavezale tudi koalicijske stranke v svojem sporazumu." Naslednja tema, že prvič sem jo omenjala, pa jo bom še enkrat, 11 projektov, za katere so občine kandidirale za evropska sredstva. Gre za projekte, za katere je bilo mogoče pričakovati, da se bodo lahko financirali iz evropskih sredstev stare perspektive v primeru in samo v primeru, da se tisti projekti, ki so dobili odločbe o dodelitvi evropskih sredstev stare perspektive, ne bi izvedli v predvideni višini ali se sploh ne bi izvedli. Gre torej za projekte, ki niso nikdar imeli zagotovljenih evropskih sredstev, ampak so bili v neke vrste čakalni vrsti za morebitno porabo sredstev, ki bi ostajala. Ker je bilo dodeljenih pravic porabe za črpanje stare finančne perspektive več, kot pa je dodeljenih sredstev iz evropskega proračuna, je bila z občinami, ki so udeležene v teh 11 projektih, dogovorjena shema, da bodo te projekti dobili prednost pri črpanju evropskih sredstev nove kohezije oziroma novega finančnega okvira. Da pa dejansko lahko pride do črpanja evropskih sredstev nove finančne kohezije, pa morajo biti izpolnjeni nekateri formalni pogoji. Prvi pogoj je izpolnjen, to pomeni, da je podpisan operativni program. Drugi pogoj je, da se pripravijo izvedbena pravila, in ta so v zaključni fazi medresorskega usklajevanja. Nadalje, moramo dobiti potrditve s strani Evropske komisije za organe, ki bodo skrbeli za izvajanje porabe sredstev nove finančne perspektive. Realno je pričakovati, da bodo prve pogodbe lahko podpisane nekje sredi letošnjega leta. Do takrat torej ne morejo biti projekti poimensko imenovani oziroma navedeni v rebalansu proračuna, ampak so lahko opredeljeni kot evidenčni projekti v skupnem znesku. In kot sem omenila prej, so sredstva za ta namen načrtovana v dveh podprogramih – upravljanje z vodami in upravljanje oziroma ukrepanje na področju podnebnih sprememb. V zvezi z bojaznijo, da ne bomo uspeli počrpati vseh evropskih sredstev stare perspektive, naj še enkrat ponovim, da je z ukrepom tako imenovanih presežnih pravic porabe dejansko dodeljenih pravic porabe za večjo vrednost projektov, kot pa je vrednost celotne ovojnice oziroma celotnega obsega sredstev, ki jih lahko pričakujemo iz evropskega proračuna. In to je običajen način načrtovanja, da lahko ob zaključku črpanja takoj nadomestiš morebitni izpad z novimi projekti. Vsi ti projekti se razvijajo, se izvršujejo in morajo biti dokončani do konca letošnjega leta, da bi lahko bili upravičeni do poplačila iz evropskih sredstev. V to so usmerjeni tudi številni naši napori. Nadalje je bilo izpostavljeno, koliko sredstev se namenja za razne agencije in medresorske delovne skupine. Sredstva transferov v proračune oziroma transferov iz državnega proračuna v javne agencije so se iz nivoja 137 milijonov evrov v letu 2007 zmanjšali na 29 milijonov v letošnjem letu; skratka drastično znižanje transferov v razne agencije. Drugo. Medresorske skupine – če se ukvarjamo s številnimi medresorskimi projekti, kako lahko pričakujemo, da bomo te medresorske projekte izpeljali, ne da bi se tudi organizirali na ta način. Vendar te medresorske delovne skupine nimajo lastnih zaposlenih ljudi, ampak v njih sodelujejo javni uslužbenci. Navedenih je bilo cela vrsta ciljev, citirana je bila koalicijska pogodba, ampak verjamem, da vsi vemo, da je koalicijska pogodba sklenjena za 4 leta; ne pa za pripravo celotnega proračunskega dokumenta. V zvezi z dvigom davkov in spremembo dohodninske lestvice – gre za ukrepe, ki omogočajo ohranitev davčnih prihodkov na nivoju, kakršen je bil dosežen že v lanskem letu; in gre za podaljšanje nekaterih ukrepov, ki so veljali že do zdaj. V zvezi z navedbami, da znižujemo socialne transfere, naj še enkrat poudarim, da ne gre za nikakršno zniževanje individualnih pravic iz tega naslova, ampak gre za maso sredstev, ki jo potrebujemo za izvajanje zakonskih obveznosti na tem področju. Zaradi vseh ukrepov, ki so bili danes že večkrat omenjeni, je ocenjeni obseg te porabe v letošnjem letu drugačen. Omenjena so bila številna pogajanja oziroma sporazumi. Naj opozorim, da je socialni sporazum nekaj povsem drugega kot sporazum s sindikati, zato ni primerno, da se ta zadeva povezuje ali meša. V zvezi z ukrepi, ki naj ne bi bili izvedeni v letošnjem letu, za pripravo proračuna je treba pripraviti ukrepe ne na sprejeti proračun ali na realizacijo preteklega leta; ukrepe je treba pripraviti na spontani scenarij. Glede na spontani scenarij, ja, ocenjevali smo, da bi bilo primerno, da dosežemo 754 prihrankov; ampak to je bila začetna pogajalska pozicija. Dejansko smo z ukrepi na prihodkovni in odhodkovni strani realizirali za 668, skoraj 669 milijonov evrov ukrepov oziroma sprememb; na prihodkovni strani za dobrih 100 milijonov, ostalo na odhodkovni strani. Tudi zniževanje davkov, odprava administrativnih ovir, presoja, ali lahko naredimo sistem povračila neupravičeno pridobljenega premoženja oziroma nezakonito pridobljenega premoženja bolj učinkovit oziroma sploh operativen – tudi vse to so naloge, ki se jim vlada posveča. Vendar je nemogoče v nekaj mesecih pripraviti ukrepe, katerih učinke bi bilo mogoče zaznati že v letošnjem letu. Zagotovo pa so to naloge, ki jim je treba posvetiti celo letošnje leto. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Igor Zorčič.
Hvala za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Po večurni razpravi ugotavljam, da pravzaprav nihče ni zadovoljen s tem proračunom; in to me nekako navdaja z nekakšnim optimizmom. Seveda bi si želel, da bi bili vsi zadovoljni, ampak za kaj takega bi morali imeti bistveno več prihodkov, milijarde več prihodkov. Ker bomo v prihodnjem letu porabili več, kot bomo zaslužili, je pa ta okoliščina, da so vsi nezadovoljni s tem proračunom, odraz tega, da se vsem nekako enako jemlje. V tem delu ocenjujem, da je proračun, recimo temu, pravičen. Nihče ne molči, ker bi bil zelo zadovoljen, vsak ima pripombe, niso zadovoljne politične stranke, niso zadovoljni ministri. Vsak si želi več v svoji denarnici, želi si več finančne osnove za realizacijo svojih projektov. Vendarle glede na to zatečeno stanje, v katerem smo, glede na ta ogromen finančni dolg je proračun takšen, kot je, zame zelo sprejemljiv. Si pa želim, da bi bilo v naslednjih letih bistveno bolje in da preidemo nekoč do takšnega proračuna, ko bomo vsi že v startu zadovoljni in bo denarja na vsakem od resorjev več kot dovolj. Proračun ocenjujem, da je enako pravičen do vseh prebivalcev, ne bi se rad izrazil v nekakšnih slojih; do tistih, ki nimajo zaposlitev, pa do tistih, ki imajo zaposlitev, pa celo do tistih, ki so v samostojni gospodarski pobudi, ki sami opravljajo svojo dejavnost. Za vsakega bo ta proračun prinesel toliko ali pa ga vsaj ne bo prikrajšal, da si tega proračuna leta 2015 ne bo zapomnil po ničemer slabem v primerjavi s prejšnjimi proračuni. Vsekakor pa upam, da si ga bo zapomnil po boljši gospodarski rasti in po večji možnosti zaposlovanja, kar je tudi eden od ciljev tega proračuna, kot smo pravkar slišali predstavnico Ministrstva za finance. Kar s tiče investicij v infrastrukturo, me veseli, da je proračun, recimo temu, tudi razvojno naravnan ali investicijsko. Ta dva izraza namreč tudi v temu delu precej sovpadata. Veliko denarja je, preko 800 milijonov evrov, namenjeno prometu. S tem smo lahko zadovoljni, vsekakor še nekateri niso zadovoljni, ker pričakujejo, danes smo slišali tudi, železnico od Kočevja do Ribnice, želimo si drugi tir, želimo si tretjo razvojno os. Za vse to v letošnjem proračunu ne bo denarja, vsekakor ga bo pa dovolj za obnovo železnic. Seveda bi si ga želeli tudi nekoliko več pri obnovi cest. Upam, da bo to financiranje rešeno v temu letu ali pa z naslednjim proračunom. Kritike tega proračuna kažejo na to, da je proračun uravnotežen. Če bi vprašali stranke s politične levice, bi rekle, da je še premalo investicijski, če bi vprašali stranke s politične desnice, bi rekle, pravijo, da se je zapravlja več, kot se je v času Bajukove vlade. Prav ta sredina je tista prava, ki jo moramo ubrati v letu 2015. Verjamem, da bo to prineslo tudi določene rezultate. Hvala.
Besedo ima gospa Maruša Škopac.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Danes govorimo o rebalansu proračuna za leto 2015. Z njim ni nihče v celoti zadovoljen, to je dejstvo. Vsi ministri, brez izjeme, bi hoteli več sredstev za pokrivanje potreb resorjev, za katere so odgovorni. Takšna je žal realnost trenutnega stanja, v katerem se nahaja naša država. Vendar smo v stranki SMC prepričani, da je rebalans odraz trdega dela vlade k boljšemu jutri. Rebalans, ki je pred nami, je, kot je že povedal predsednik Vlade, zasledoval dva cilja, in sicer spodbujanje gospodarske rasti in povečanje zaposlenosti. Navkljub vsem kritikam, ki jih poslušamo, vztrajamo na stališču, da je rebalans investicijsko usmerjen in naravnan. Naj še enkrat poudarim, kar je danes že bilo slišano; sredstva, namenjena investicijam, se z rebalansom povečujejo za skoraj 357 milijonov evrov, kar je za 30 % več kot v letu 2014. V letu 2015 bo država 5,5 % bruto družbenega proizvoda namenila za javne investicije, kar je krepko nad povprečjem v evroobmočju in Evropski uniji. Podroben pregled proračuna pokaže, da se v primerjavi s porabo preteklega leta v rebalansu bistveno več sredstev namenja za intervencijske programe in obveznosti, ta sredstva se povečujejo za 134 %. Za varovanje okolja in okoljsko infrastrukturo se sredstva povečujejo za 67 %, za lokalno samoupravo se sredstva povečujejo za 60 % in tudi za zdravstveno varstvo, kjer se sredstva povečujejo za 23 %. V rebalansu proračuna 2015 so predvideni večji investicijski projekti na naslednjih področjih: na področju železniškega prometa za skupaj 471 milijonov evrov. Na področju cest in avtocest skupaj 29,5 milijonov evrov. Na področju vodooskrbe in čiščenja odpadnih voda skupaj 152 milijonov evrov, na področju poplavne varnosti se bo namenilo 82,8 milijonov evrov, na področju zdravstva bodo v letu 2015 končani vsi urgentni centri, poleg tega se bo investiralo v UKC Maribor, za kar je v rebalansu zagotovljenih 52,5 milijonov evrov. Na področju informacijske infrastrukture bo izvedenih nekaj večjih projektov v skupni višini 50,5 milijonov evrov. S tem zadnjim vlada Mira Cerarja zasleduje svoje zaveze, dane v koalicijski pogodbi, o centralizaciji državnega informacijskega sistema, ki bo dolgoročno pripomogel k znižanju stroškov, ki jih država danes temu namenja. S tem, ko vlada 82,8 milijonov sredstev namenja prepotrebnemu urejanju poplavne varnosti, tudi dokazujemo, da so bili vsi amandmaji, vloženi ob sprejemanju rebalansa 2014, nepotrebni in utemeljeno zavrnjeni ter da je vlada držala dano besedo in zagotovila obljubljena sredstva. V razpravi bivše predsednice vlade so bile izrecno izpostavljene posamezne zelo nizke postavke proračuna, še posebej tista, na kateri je samo 48,98 evrov. Naj vam odgovorim, gospa Bratušek, gre za izvršena plačila za inženirja in za konzultacijske storitve za delo, opravljeno v letu 2014, pri čemer je prejemnik pretežnega dela sredstev podjetje v državni lasti, in sicer DRI upravljanje investicij , d. o. o. V preteklih razpravah nam je bilo tudi očitano, da je rebalans proračuna veliko razočaranje in da v njem ni nobenih novih investicij. Res je, gre pretežno za nadaljevanje investicij v teku ali pa investicij, ki so že znane in za mnoge od njih pretekle vlade niso našle sredstev, saj bi bile v nasprotnem primeru že dokončane. Seveda ne more nova vlada v roku pol leta, od kar je na oblasti, začeti z velikimi novimi projekti, ki terjajo čas za izvedbo. Od projektiranja do pridobitev vseh dovoljenj in začetka izvedbe pač ne more miniti samo pol leta. To vemo vsi. Na tej točki pa je treba poudariti, da je vlada Mira Cerarja takoj po svojem nastopu v Bruselj pravočasno poslala operativni program za izvajanje evropske kohezijske politike, ki je bil 16. decembra tudi potrjen. Zakaj to omenjam? Ker je ta dokument osnova za vse nove projekte, ki bodo nedvomno vključeni v proračun za leto 2016, priprave katerih pa se bodo začele že v tekočem letu. Ti projekti pa bodo dejansko odraz dela vlade Mira Cerarja. Hvala.
Besedo ima Violeta Tomić. Postopkovno, gospod Podkrajšek.
Hvala za besedo. Spoštovani predsednik Državnega zbora, kolegice in kolegi! Seveda vse spoštovanje do moje predhodnice, danes se pogovarjamo o najbolj pomembnem dokumentu v tem letu, in jaz upam, da imamo na mizah vsi iste dokumente. Ko smo poslušali cenjeno poslanko SMC, se mi zdi, da govorimo o različnih dokumentih. Zato bi prosil, da preverimo, ali imamo res vsi iste dokumente, kar se tiče rebalansa proračuna za leto 2015, ali ima mogoče že kdo za 2016. Hvala.
Proceduralno je bilo namenjeno meni in o njem naj jaz odločim. Mislim, da je šlo za zlorabo proceduralnega, in to za nekaj, kar je, nekaj, kar ta postopkovnik sploh ne pozna, to je odgovor na predhodno razpravo. Zaradi tega vas opominjam. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Violeta Tomić.
Hvala za besedo, gospod predsednik. O proračunu smo slišali že marsikatero kritiko. Slišali smo, da je neinvesticijski, nesocialen in brez strategije. To seveda drži, čeprav v rebalansu vseeno lahko vidimo nekakšno strategijo oziroma vsaj usmeritev, to pa so varčevalni ukrepi, ki uničujejo ključne družbene podsisteme, šolstvo in zdravstvo, spodbujanje privatizacije in krpanje lukenj za preživetje koalicije. To je usmeritev te vlade, ki pa ni nič drugačna kot usmeritev vseh prejšnjih vlad od začetka krize: zategovanje pasu, počasi, luknjo za luknjo. Seveda je Slovenija znotraj Evropskih omejitev, a politične razmere v Evropski uniji se spreminjajo. Po izjavah sodeč je finančni minister Mramor eden tistih, ki te spremembe najbolj glasno ustavlja. Evropska komisija je napovedala, da se bodo pravila pakta o stabilnosti uporabljala fleksibilno. To velja predvsem za izdatke za investicije. Zato bi lahko vlada pripravila bolj pogumen, socialno in investicijsko naravnan proračun. Vztrajanje pri 2,89-odstotnem primanjkljaju je nečloveško in nesprejemljivo. Gospodarstvo še ni zadosti okrevalo, da bi si lahko privoščili izpad javnih izdatkov. Po drugi strani pa vlada ni storila ničesar na strani prihodkov v proračun. Tu pa ni nobenih evropskih omejitev. Potrebujemo pravično davčno reformo, ki bo obremenila najbogatejše, ne pa tiste najrevnejše. Zaradi davčnih reform v preteklosti vsako leto zmanjka na stotine milijonov evrov. Po davkih na kapital in dohodke od kapitala smo Slovenci na predzadnjem mestu med članicami Unije. Naši prihodki iz tega naslova so za polovico nižji, kot je povprečje Evropske unije. Imamo pa izjemno visoke posredne davke, DDV, trošarine, ki nesorazmerno obremenjujejo tiste najmanj premožne in tudi realni sektor. Če pa pogledamo na porabo sredstev, ki so na voljo, vidimo, kako nespametno in celo škodljivo, saj na nekaterih mestih porablja proračunski denar. Predstavnik Vlade je prej govoril o problematični ravni izdatkov za obrambo, vendar nedopustno in neokusno se nam zdi, da v času, ko zmanjkuje medicinskih sester, ko se krčijo sredstva za učno pomoč in krčijo sredstva za štipendije, ko mnogo ministrov in ministric priznava, da ne bo dovolj sredstev za ohranjanje zdajšnje ravni, kaj šele za izboljšave, Ministrstvo za obrambo načrtuje celo vrsto stroškov za delovanje v zvezi Nato. Med drugim, citiram, "… bomo sofinancirali izgradnjo novega sedeža Nata". Vauuu!?!? Res smo frajerji! No, če gremo do kulture. Kot kulturna delavka se moram ustaviti tudi pri proračunu za kulturo. Tokratni proračun za kulturo bo po rebalansu nominalno najnižji od leta 2006. Varčevalni ukrepi v kulturi so stalnica in se vlečejo še iz časov izpred krize. Poudariti moram, da zmanjševanje proračunskih sredstev siromaši delovanje kulturnih akterjev, za kulturne delavce pa ustvarja vse slabše pogoje dela. Kako naj torej kultura opravlja svoje naloge, ko pa diha na škrge? Spet se reže, in to dobrih 2,8 milijonov, predvsem živi kulturi torej pri postavki Umetnostni program, kar pomeni plače v javnih zavodih, programi javnih zavodov, projektni in programski razpisi. Ministrstvo sicer v dodatnih pojasnilih pravi, da zateguje pas le do te točke, ki še omogoča nemoteno delovanje na področju kulture. Že že, ampak to področje stagnira in celo nazaduje. To vemo vsi, ki smo ali smo bili udeleženi na tem področju. Pravijo, da lačen ptiček lepše poje in tudi človeka lahko ohranjamo pri življenju samo ob vodi in kruhu, ampak to nikakor ni zdrav perspektiven in ustvarjalen človek. Pri kmetijstvu, če naj samo omenim včerajšnjo sejo o Kobilarni Lipica, ki je simptomatično pokazala, kako koalicija postopa s svojo večino. Naš predlog seveda ni bil izglasovan naj vlada nemudoma sprejme ukrepe za rešitev tega problema, saj bi ga morali sprejeti že leta 2013, ampak je koalicija s svojo večino izglasovala svoj predlog, da strategijo naredi minister šele eno leto po poročilu SDH. Lepo vas prosim, zaposleni bodo že danes na ulici, vlada pa si dovoli odloge pri reševanju težav. Prav tako je bil preglasovan naš predlog o odpisu dolga najšibkejšim. Ampak naj se vrnem h kmetijstvu. Vsi vemo, da so podnebne spremembe, ampak sofinanciranje zavarovalnih premij za zavarovanje pridelkov in živali se zmanjšuje za 70 %, za 3 milijone evrov. Tudi tu se kaže pomanjkanje strategije.Ogromno je pri nas pridelave, ki ni prilagojena podnebnim in hidrološkim pogojem. Znano je, da je veliko nasadov koruze na neprimernih peščenih tleh, kljub temu da imamo v Pomurju stalne suše. Notorično smo znani kot država, kjer je padavin dovolj, ni pa namakalnih sistemov in drugih ukrepov, s katerimi bi to vodo izkoristili za namakanje. Program prilagajanja podnebnim spremembam v kmetijstvu je premalo ambiciozen. Okoljsko ministrstvo ima program s podobnim imenom, ampak tisti program ni namenjam kmetijstvu, ampak energetiki in rabi energije. Za kmetijstvo je na voljo 1,6 milijona, pa še ta sredstva niso usmerjena v bistvene dolgoročne ukrepe. Trenutno se vse to porabi za subvencioniranje zavarovanja pridelka in živali. To je sicer dober ukrep, ampak nobena zavarovalnica ne bo zgradila namakalnega sistema protitočne obrambe, nobena ne bo usmerila kmetov v proizvodnjo, ki bi bila prilagojena našim potrebam. Razvojni vidik je v proračunu popolnoma zanemarjen. Obstaja podprogram Prestrukturiranje in prenova kmetijske proizvodnje, a to ime je v bistvu zavajajoče, saj gre le za to, da se s finančnimi sredstvi ohranja status quo. V ta namen je zagotovljenih samo dober milijon evrov sredstev. Tako kot pri prilagajanju podnebnim spremembam ni pravih programov. Kmetom je treba pomagati pri modernizaciji proizvodnje, pri spremembi kultur in tehnik pridelave, pri organiziranju zadrug za večjo prehransko samooskrbo. Le tako bomo sistematično začeli reševati vprašanja, ki zadevajo vse nas. In še za konec naj povem: bistvo ekonomije ni denar, bistvo ekonomije so dobrine, do katerih imajo pravico vsi ljudje. Hvala.
Besedo ima, gospod Ivan Škodnik.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predstavniki Vlade, spoštovani kolegice in kolegi poslanci! Veliko je bilo govora danes tako z ene in druge strani. Seveda pa še vedno govorimo samo o rebalansu, ne o proračunu. Zavedati se moramo, da je proračun pripravljala druga vlada, ki je bila pred nami. In zavedati se moramo tudi, da smo še vedno v krizi in da je ta rebalans nekako naravnan krizno bolj kot pa razvojno, tudi to moramo vedeti. Za neko veliko razvojno potezo, ki bi zahtevala več denarja, žal v tem trenutku nimamo. Mislim, da je to vsem jasno. Tudi ko ste nekako gledali proti naši poslanski skupini, ste govorili, za koliko denarja se je država zadolžila, kot da smo mi krivi. Mi pravzaprav o tem ne govorimo za nazaj, mislim pa, da tisti, ki ste v tem državnem zboru dalj časa, to bolj veste in ste o tem bolj seznanjeni. Ampak ne bomo o tem. Kadar govorimo o proračunu, rečemo, da je zdrav proračun tisti, ki je uravnotežen med odhodkovno in prihodkovno stranjo in prvenstveno odgovarja trendom socialno-gospodarskih in ne koledarskih ciklov. V Poslanski skupini Mira Cerarja podpiramo vlado, saj je ta rebalans v daljnih razmerah najboljši možen kompromis. Priprava in sprejemanje rebalansa proračuna pa ne nazadnje odraža tudi znake stabilizacije in normalizacije razmer v naši državi. Nekatere stvari se že kažejo pozitivno, tudi iz Evrope bonitetne ocene rastejo, obrestne mere padajo. Vsebinsko gledano predlagani rebalans proračuna za leto 2015 zasleduje načela vzdržne in podporne socialne države, gospodarske rasti in daje še prav posebno težo investicijskemu potencialu. Črpanje evropskih sredstev bo omogočilo bistveno višjo možnost za javne investicije. Te po rebalansu proračuna za leto 2015 glede na leto 2014 naraščajo za 30 % ali je skoraj 357 milijonov evrov. To v letu 2015 predstavlja 5,5 % BDP, kar je najvišji delež v zadnjih letih in je za približno 3 % nad povprečjem javnih investicij v evroobmočju in Evropski uniji. Zato v Poslanski skupini Mira Cerarja vztrajamo, da v danih okoliščinah predloženi rebalans odgovarja pričakovanjem in potrebam po varovanju socialnih in ekonomskih interesov ljudi, ki v teh težkih trenutkih podporo in zaupanje v državo in njene storitve še posebej potrebujejo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Simon Zajc.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Rebalans proračuna oziroma ponovno uravnoteženje proračuna. Danes gledamo ta proračun vsak s svojega zornega kota, malo glede na to, od kod prihajaš, da se boš prikupil občini, malo glede na to, kaj si prej počel, ker tisto področje poznaš, malo glede na to, komu bi rad bil všečen, mogoče mladim, mogoče upokojencem, mogoče bolnim, mogoče kar vsem. To bi bilo najboljše. In vsem tem, da se ne bomo narobe razumeli, bi tudi mi radi dali več denarja seveda. Ampak ta vlada in ta koalicija je tista, ki mora vzeti ta proračun in ga uravnotežiti, tako kot sama misli, da je najbolje, in za to prevzeti odgovornost. In to je ta rebalans, ki ga imamo danes na mizi. Seveda so kritike nanj, nihče z njim ni popolnoma zadovoljen. Ena od kritik je, da rebalans ni investicijsko naravnan, čeprav glede na leto 2014 zvišujemo investicije za 30 %. Če bi jih še bolj dvignili, bi bil še bolj investicijsko naravnan, ampak mi hočemo, da je tudi socialno naravnan. Treba je najti en balans. Potem je bila kritika, ali je 2,89-odstoten primanjkljaj ustrezen. Bilo je mnenje, da bi bilo bolje, če bi ga postavili točno na 3 %, ker bi s tem minimalno oziroma najmanj kar se da dušili gospodarstvo. Potem je bilo drugo mnenje, da bi bilo boljše, če bi ga, ne vem, dali na 2,5, da imamo malo prostora, če gre kaj narobe. In obe mnenji sta pravilni. Mi se s tem strinjamo, zato smo ga dali na 2,89. Postavili smo ga tako, da se čim manj duši gospodarsko rast, pa da je še vedno nekaj prostora, če gre kaj narobe. Če gre pa kaj hudo narobe, pa tega nihče ne more predvideti. Očitano nam je bilo, da nobenega amandmaja nismo sprejeli. Kot sem rekel, odgovornost za ta proračun, ta rebalans prevzema vlada in ta koalicija. In mi mislimo, da tako kot je sestavljen, da je optimalen. Pogledal sem si nekatere amandmaje in eden od amandmajev pravi, da bi bilo treba dati lokalni skupnosti 3 dodatne milijone. Kar se strinjam, lokalne skupnosti potrebujejo te 3 milijone, vzeli pa bi ga zunanjemu ministrstvu, in sicer iz zunanje diplomacije. Zdaj pa spet vprašanje, ali je to prav ali ni prav, ko vsi vemo, da našo gospodarsko rast, to je bilo danes večkrat povedano, dviguje izvoz, naša podjetja, ki izvažajo. Ta podjetja potrebujejo diplomacijo, gospodarsko diplomacijo. Ali je zdaj prav, da njim zdaj vzamemo v teh časih? Ne vem, po našem mnenju mogoče ta trenutek ni primeren, da bi vzeli zunanji diplomaciji 3 milijone. Velikokrat se v tem parlamentu tudi uporablja naša koalicijska pogodba, tudi s strani opozicije. Kdaj tudi za to, da se jo malo zlorabi. Recimo, če izpostavim en današnji primer, izpostavilo se je, da ne upoštevamo, da se ne držimo naše koalicijske pogodbe, ker zmanjšujemo socialne pravice. Zmanjšujemo pa jih zato, ker je na nekaterih socialnih postavkah manj denarja. Ampak to ni res. Socialnih pravic mi ne zmanjšujemo. Manj denarja je zato, ker je pač manj brezposelnih. Mislim, da je 4 tisoč 300 v povprečju na mesec manj, kot je bilo planirano. Zato ker je manj rojstev, na žalost, ne pa zato, ker bi zmanjševali socialne pravice. Potem rečeno je bilo, da bomo dali več za obresti. Čeprav ne bomo dali, leta 2014 smo dali 1,082 milijarde, v letu 2015 bomo dali 1,045 milijarde, in to zaradi tega, ker so obresti padle za nas. Te obresti so padle zaradi tega, zaradi česar smo velikokrat kritizirani, zaradi naše kredibilnosti. Hvala.
Besedo ima gospod Andrej Čuš.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ko sem danes poslušal razpravo poslanskih kolegov in kolegic predvsem iz Stranke Mira Cerarja, sem dobil občutek, da je v tej državi vse v redu. Ampak vsi tukaj vemo, da ni vse v redu. Zato seveda predlagam, da si nehamo metati pesek v oči, ampak aktivno pristopimo k reševanju problemov, ki so lahko rečemo že v Sloveniji prisotni tradicionalno. Nove standarde in etična merila pa je vladajoča Stranka Mira Cerarja pokazala že na Odboru za finance, ko je brez razmisleka, z enim zamahom roke zavrnila vse predloge amandmajev opozicijskih strank. Pokazali ste veliko mero integritete in novih političnih standardov. In če bo šlo tako naprej, potem res ne vem, kje bomo pristali. Ko malo gledam razdelke po ministrstvih in realizacijo infrastrukturnih projektov v Sloveniji v tem letu in pa to seveda, kar nas čaka v prihodnje, si sam rečem, hvala bogu, da smo v Evropski uniji, ker če ne bi bili, bi imeli danes vso infrastrukturo nekje na ravni srednjega veka. In potem pa delaj in živi v taki državi, pravim. Ti problemi so prisotni že 25 let, pa se vsak teden pogovarjamo o tem, ampak premakne se pa ne nič. Zato mislim, da bo treba začeti malo manj govoriti, pa več delati. Na podlagi predloga rebalansa proračuna za leto 2015 pa sam tudi ugotavljam, da se predvsem nadaljuje politika zadolževanja, ki je izrazito neprijazna do mlade generacije in do rodov, ki prihajajo, in pa nove davčne obremenitve. Zdaj ne bom sploh govoril o napovedi predsednika vlade, ki pravi, da bo z letom 2016 začel veljati tudi nepremičninski davek. Mislim, da bo treba tudi v tej državi malo spremeniti razmišljanje in nehati gledati na privatno pobudo in privatni sektor kot kriminalce. S takšnim obnašanjem in takšno politiko, kot jo izvajamo zadnjih nekaj let, da tolčemo samo po tistih, ki ustvarjajo dodano vrednost in zaposlujejo, ne bo rešitve, ne bo blaginje in ne bo novih delovnih mest v Sloveniji. Tako se lahko tudi na tem mestu vprašamo, kdo bo zaposloval, če ne gospodarstvo. Vsi se strinjamo, da je javni sektor tista panoga ali pa subjekt, ki bo težko dodatno zaposloval. In dajmo malo prosim spremeniti filozofijo in začeti podpirati tudi tiste, ki ustvarjajo dodano vrednost. Sam sem tudi član Odbora za kulturo, že prej je gospa Tomić opozorila, resor za kulturo bo dobil, če gledamo nominalni delež sredstev v zadnjih desetih letih, najmanj v zadnjih desetih letih. In zato se tudi jaz danes sam sprašujem, kje so kritike, protesti, neodobravanje strokovne javnosti, ko pa se vsi spomnimo, kaj je bilo samo takrat, ko smo se odločili, da prišparamo eno ministrsko plačo in damo to raje za kulturo. Tudi nimamo, vsaka palica ima dva konca. Ko sem poslušal razpravo gospe Maruše Škopac, sem bil zelo zadovoljen, ker je sama povedala, da bodo v tem letu zaključene gradnje vseh urgentnih centrov. In potem sem nekako pomirjen, ker smo tudi dobili zagotovilo po tej strani, da bo v letošnjem letu končan tudi urgentni center Ptuj. Tako sem si to razlagal in verjetno vsak, ki malo logično razmišlja. Ko smo v Poslanski skupini SDS vložili amandma, kjer namenjamo 3 milijone evrov za urgentni center na Ptuju, je vlada zavrnila naš predlog amandmaja, češ, da je dovolj finančnih sredstev že v proračunu za leto 2015. Potem pa na odboru slišimo, da urgentni center Ptuj v letošnjem letu ni predviden, ker ni sredstev. Zdaj pa dajte se malo prosim uskladiti, ker ali nas imate za norca ali pa niste brihtni. Če nadaljujem. izsiljevanje mlade generacije. Do tega ni prišlo kar čez noč, ampak je to samo reakcija na medgeneracijsko neusklajeno politiko. S tem rebalansom proračuna, ko spet se zadolžujemo, imamo rebalans proračuna, ko eno milijardo evrov damo za obresti. Jaz ne vem, kako bomo mi mlade zadržali doma. Res ne vem. Ker zaradi teh obresti, žal jih je vse več, ker se zadolžujemo še kar naprej, bo močno obremenjen naš vsakdan: višji bodo davki, slabše bo okolje za osamosvajanje, za gospodarstvo, podjetništvo. Pa dobro, mogoče pa je važno, da zdaj samo teh pet let zvozimo, pa se naj potem mlada generacija s tem ukvarja. Ampak to je pa neodgovorno. Dovolite, sam bom še razpravljal potem pri obrazložitvi amandmajev, od imenovanja pa do danes vlada Mira Cerarja ni storila kaj dosti. Res je, da je pripravila en rebalans proračuna za leto 2014, ki je bil po mojem bolj seznanitvene narave, saj se je proračunsko leto zaključilo, in pa rebalans proračuna za leto 2015. Opozicija, pa tudi marsikateri poslanec koalicije pa ima počasi na matičnih delovnih telesih tudi dovolj sklepov, ko se seznanjamo, analiziramo, predlagamo, priporočamo. Spoštovani, izvoljeni ste bili, da vladate, ne pa, da se seznanjate. Hvala.
Besedo ima mag. Lilijana Kozlovič.
Hvala, predsedujoči. Poteka predvsem razprava o splošnem delu proračuna oziroma rebalansa proračuna in vsi se moramo zavedati, da je naš cilj uravnotežiti naše finance in da dosežemo zastavljeni cilj, da je torej naš primanjkljaj pod 3 %. Pomeni, da lahko porabimo toliko, kolikor ustvarimo oziroma 3 % manj. In sigurno je umetnost uravnotežiti to, kar pravzaprav ustvarimo, in to, kar moramo porabiti. Ampak danes pretežno govorimo samo o tem, kako se jemlje, zelo malo pa govorimo o tem, da se rebalans rebalansira med letom tudi s tem, ko se izvajajo ukrepi, ki bodo določenim organom in organizacijam omogočili, da bodo tudi na odhodkovni strani lahko prihranili in bodo tako morda določena sredstva zadostovala. En tak primer, ki je bil danes tudi omenjen, da samo jemljemo, je na področju lokalne samouprave. Združenje občin se je zavedalo situacije in pa Skupnost občin, čeprav morda vsaka od občin, mala ali pa neka večja, ni zadovoljna, ampak tega smo nekako že vajeni, če se nekomu jemlje, da običajno ni zadovoljen, se zavedajo, da ni dovolj sredstev v proračunu, da si država preprosto iz dohodnine ni nabrala dovolj sredstev za povprečnino in so se strinjali z vlado, da se sprejme Zakon za uravnoteženje javnih financ. In ta zakon je lep primer pozitivnih ukrepov, čeprav ga bomo verjetno spet jutri trgali in raztrgali, ampak v 11 zakonov posega in omogoča, da se bodo lahko stroški občinam znižali. In seveda je predviden še tretji ukrep, kjer bodo še večji lahko prihranki na področju občin. Naj se dotaknem še drugega segmenta, ki je bil danes tako velikokrat uporabljen in mislim, da tudi nepravilno tolmačen. Nanaša se pa na policijo, na sredstva za policijo. Razumemo stanje, kakršno je v policiji, in smo na odboru resnično sprejeli 7 sklepov. Gospod Horvat je rekel, da se jih ne držimo in da s tem rušimo tudi temelje demokracije. Kolegica iz opozicije pa je kasneje prav tako rekla, da v bistvu smo danes naredili s tem rebalansom vse, da poslabšamo položaj policije. Ampak vseeno naj malo spomnim, da smo sprejeli dva sklepa, ki sta relevantna na ta proračun. Res se je eden od teh nanašal na to, da se ne smejo poslabšati ukrepi v policiji, in mislim, da se ni storilo nič, da bi se poslabšali. Ravno nasprotno. S sindikati je bil takrat dosežen dogovor, da se ne posega v plačo javnih uslužbencev in tudi ne policistov. Takrat je bil odobren tudi projekt oziroma njegovo nadaljevanje Projekt varovanja ljudi in premoženja, v vrednosti 8 milijonov. To ni kar tako. Bil je odobren. Prav tako smo podprli spremembo uslužbenske zakonodaje, ki naj bi izboljšala položaj tudi policistov, ker vemo, da ta zakonodaja terja spremembo, in to se bo dogajalo med letom. Drugi tak relevanten ukrep, ki se nanaša na proračun, je bil, da z ustreznimi ukrepi zagotovimo zadostno materialno in kadrovsko stanje policije. S strani opozicije je bil predlagan amandma – ker pravite, da nikoli ne sprejmemo nobenega, takrat smo sprejeli kar nekaj tudi opozicijskih predlogov – nekako so razmišljali, ali bi dali 300 ali 250 ali 200, ampak na koncu so se odločili, da predlagajo 250 zaposlitev. Naj povem, da bo v letošnjem letu realiziranih 150, to se ve zdaj, ta trenutek, lahko da jih bo do konca leta v policiji še več. Izpolnili smo dva temelja. Za policijo lahko rečemo, da se materialni položaj policistov z vidika njihovih pravic iz plače ni poslabšal, in tudi kar se tiče zaposlovanja, so doseženi napredki. Ostaja pa morda na področju materialnih pogojev, se pravi, materialnih stroškov, ampak tudi tu, če pogledamo, je bilo v letu 2013 planiranih 280 milijonov, z rebalansom se je ta sredstva dvignilo na 292 milijonov. Za leto 2015, pa jih ni planirala ta vlada, je bilo planiranih 271 milijonov in sedaj je dvignjeno na 278 milijonov. Policija je torej dobila dodatna sredstva. Zavedamo se, da ne zadoščajo, da potrebujejo 300 milijonov, ampak dobili smo zagotovili državnih sekretarjev, tudi na seji odbora, in verjamemo, da se bo to tudi uresničilo, da se bodo s temi ukrepi, pozitivnimi, lahko odhodki tudi na strani policije znižali in bodo lahko določena sredstva prihranili. Poleg tega pa je državni sekretar z Ministrstva za finance zagotovil, da se s pooblastili, ki jih imajo in ki jih je tudi prej kolegica povedala in jih dajeta Zakon o javnih financah ter Zakon o izvrševanju proračuna, med letom lahko določena sredstva prerazporedijo. Jaz verjamem, da se Vlada zaveda in bo storila vse, da bo varnost premoženja in življenja ljudi zagotovljena na taki ravni, kot mora biti. Hvala.
Besedo ima gospod Marko Ferluga.
Hvala za besedo. Pozdrav predstavnikom Vlade in našim kolegom! Torej bodimo enkrat realni! S tem rebalansom proračuna, jasno, da nobeden ni zadovoljen, nobeden ne bo zadovoljen. Ampak jaz ne bom gledal za nazaj, kaj so prejšnje vlade delale in podobno. Mi smo dobili zatečeno stanje, stanje ni rožnato, ve se, koliko je financ, ve se, kje se kakšen denar lahko dobi. Je pa dejstvo, da je ta rebalans nek kompromis med željami, realnostjo in dejanskimi zmožnostmi, ki jih ima ta naša državica. Nimamo naftnih vrelcev – mogoče je bil v Lendavi kakšen vrelec, če ga bodo našli, ne vem, nimamo rudnikov diamantov, tako da moramo živeti na tem, kar imamo, kar lahko proizvedemo. Želje vseh smo že slišali. Kolegi so omenili zelo veliko želja, preko amandmajev, preko vseh ostalih zadev, kjer so razne lokalne skupnosti, občinski sveti, upokojenci, razne interesne skupnosti izražale svoja mnenja, da bi preko amandmajev nekako svoje želje razširili in povečali. Ampak mi se moramo vprašati enostavno stvar – zdaj smo zadolženi za 28 milijard, recimo, okej, če so vse te želje in potrebe tako velike, se pa zadolžimo še za dodatnih 28, pa smo rešili problem! Vendar potem ne govoriti, da po eni strani moramo imeti vzdržne javne finance, po drugi strani pa imeti neke take želje, da živimo v nekih standardih, ki si jih ne moremo privoščiti. Mi moramo danes realno pogledati, kakšno je naše stanje. Gospodarstvo je komaj zdaj začelo korak za korakom celiti rane, poskuša narediti nek korak naprej. In tu vidim jaz ta rebalans kot neko stabilizacijsko točko, da bo lahko finančno in gospodarsko situacijo uravnala in da potem lahko na nekem normalnem temelju začnemo graditi naprej in gledati ostale zadeve. Če bomo pa iskali same negativnosti, zakaj se tega ne vzame, zakaj se onega ne, jaz verjamem v to, da je ta vlada prevzela svojo odgovornost, mi jo kot opozicija podpiramo in bomo za njo stali, ampak jaz verjamem v to, da ima vlada takšno pamet in takšno znanje, da bo jasno opredelila, kaj so njeni primarni cilji in da bodo jasno povedali tudi, kaj želijo s tem narediti. Ker drugače tukaj ne bomo zmogli narediti več nobenega koraka naprej. To je pa zanimivo, ker vsako postavko, ki je bila dana v temu rebalansu proračuna, je možno pogledati z negativne plati in pozitivne plati. Tako kot je rekel tudi prijatelj Zajc, ki je rekel, da pač vsak ima nek svoj vidik. Jaz verjamem, da ima ta vlada svojo vizijo, da ministri vedo, kaj delajo in dejansko morajo živeti s tem proračunom, ki jim je bil dan. Na drugačen način se to ne da, razen da se bomo na novo zadolževali, kar pa ni smisel, ker si želimo nekako stabilizirati javne finance, hočemo biti nekako finančno vzdržni, hočemo biti pod temi 3 %, da bomo začeli biti verodostojni tudi v Evropi in v finančnih institucijah v svetu, da bomo potem lahko normalno začeli delovati in da bomo začeli počasi, zelo počasi zniževati naš dolg, ki ni majhen. Jaz mislim, da je ta rebalans zagotovo treba podpreti in na tem bo delala vsa opozicija. Hvala.
Besedo ima gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Jaz bi se v svojem naslavljanju nekako osredotočil na kar nekaj izjav, ki so bile prej tukaj podane, tako da bi začel na začetku. Zdi se mi nekoliko paradoksalno, da tisti, ki so bili dolga leta tukaj, se potem nekako retorično sprašujejo, kaj je botrovalo temu, da smo danes tukaj, kjer smo. Od SMC pričakovati takšen odgovor, mi smo se glede tega kar dobro, mislim resno v to spustili, tudi imamo neke odgovore na to, ampak mislim, da bomo tudi na te odgovorili v skladu s tem, kar je tudi v proračunu, mislim, da tudi delno na to odgovarjamo, vsekakor pa smo težko prvi poklicani, da bi odgovarjali za zadnjih petindvajset let. Na moji levi se dostikrat zgodi, da se ves čas govori o tem, da je premalo za šolstvo, da je premalo za policijo, da je premalo za številne, recimo socialne transferje in tako naprej. Po drugi strani pa, ko gledamo na politiko, se pravi, če govorimo o neki vitki državi, ki že v svoji osnovi predvideva nižje davke, kar pomeni manjše davčne prihodke, iz manjših davčnih prihodkov pa tudi manjše servisiranje in manjši obseg naše države. To pomeni, če bi to načelo zasledovali, bi to pomenilo, da bi si dejansko lahko privoščili in danes nudili državljanom in državljankam bistveno manj. Tako na eni strani zagovarjati to, da je treba bistveno znižati davke, znižati davčne prihodke, na drugi strani pa se nekako jeziti ali pa celo zgražati nad tem, kako malo nekam namenimo in da bi v bistvu morali nameniti več, mislim, da to nekako skupaj ne sodi. Prej je bilo tudi omenjeno, da se bo v letošnjem letu večina teh projektov predvsem zaključevala. Dejstvo je, da se z letošnjim letom zaključuje evropska perspektiva, ki je trajala 2007–2013, in je logično, da se večina projektov letos zaključuje, dosti denarja je tudi še ostalo, ga bo treba počrpati, in v tem času se veliko dela na tem, da dejansko bo ta denar tudi počrpan, kar je tudi razvidno iz številk v proračunu, ki predvidevajo 30-odstotno povečanje investicij. Potem tudi to domnevno razhajanje v koaliciji. Jaz mislim, da glede na to, kako smo k vsemu skupaj pristopili in da smo v demokraciji, glede vseh stvari se pogovarjamo, tudi se mi zdi glede na stališča, ki jih naša koalicijska stranka Desus zavzema, da je to z njihove strani nekako legitimno. Je pa tudi res, da glede na dane razmere, je to izjemno težko. Če pogledamo eno Slovenijo, ki ima dva milijona prebivalcev, približno 30 % je upokojencev. Se pravi 30 %. Ostalih 70 % niso zaposleni, tukaj so tudi mladi, so otroci, so brezposelni in vsi ostali. Kar pomeni, da kadar se pogovarjamo o eni določeni skupini, je treba dejansko vzeti v obzir vse, da ne bi na račun ene skupine bili drugi bistveno bolj prizadeti, kot si lahko v tem trenutku privoščimo. Tu gre bolj v smeri vprašanja, kaj se je dejansko v zadnjih letih naredilo, da ima ena Slovenija relativno tako veliko upokojencev. Tu gre za običajne, za starostne, govorimo, tiste, ki so dopolnili, se pravi preko dela, govorimo tudi o tistih, ki so morda invalidsko upokojeni. Kaj je s temi standardi? Kaj je z našo pokojninsko zakonodajo, ki je dejansko pripeljala do tega, da smo tako izdatno obremenili proračun? Omenjeno je bilo tudi, recimo, da je pokojninska blagajna v letih presežkov izdatno pripomogla h gradnji infrastrukturnih projektov. Vseeno je treba povedati, da ne glede na to, da je to res, velja za dosti let nazaj. Vsaj v zadnjih desetih letih se je konstantno iz proračuna, se pravi iz drugih virov, ne iz prispevkov za pokojninsko varstvo, preneslo preko milijarde, v predhodnem in letošnjem letu pa preko milijarde in pol v pokojninsko blagajno, zato da se lahko tako velik obseg pravic vzdržuje naprej. Če gremo naprej, omenjene so bile agencije, zakaj jih ne ukinjamo. Zadeva je sorazmerno kompleksna. V toliko in toliko letih se je ustanovilo toliko in toliko agencij. Treba je priznati, da si tudi v SMC izjemno razbijamo glavo, kako to težavo rešiti. V zelo kratkem roku ali v nekaj mesecih se tega ne da. Treba je pripraviti rešitve in to terja svoj čas. Omenjeno je bilo tudi, da imamo nižje cilje, kot so bili leta 2008. Težko komentiram, mislim, da so cilji nekako višji. Je pa res, da je bil BDP v letu 2008 še vedno nekoliko višji, kot smo ga imeli v 2014, verjetno pa tudi kot bo v 2015. Iz tega razloga ne moremo kar tako pavšalno reči, zakaj so nižji cilji. Treba je pogledati, kakšna je bila situacija takrat. Mi smo še vedno na višku, sicer se je drugod že začenjala recesija, vendar pri nas tega še nismo čutili. Tudi banke smo dokapitalizirali oziroma sanirali sorazmerno pozno. In tukaj ne bi rad špekuliral, koliko manj denarja bi dejansko lahko za to potrošili, koliko manj bi iz tega naslova plačali obresti, ki so sedaj že preko milijarde in se nam zažirajo v vse ostale porabnike, gredo na račun šolstva, na račun policije, na račun socialnih transferjev konec koncev, ker bi v tem času sigurno potrebovali več socialnih transferjev oziroma drugačne socialne transferje, pa jih v tem trenutku še nismo sposobni zagotoviti. Omenjeno je bilo tudi rezanje sociale, premikanje denarja v neke investicije in tako naprej, da ne more obroditi sadov. Jaz bi vseeno rekel, da Slovenija ni Grčija. Grčija ima 200-odstotni dolg v BDP. Če pogledamo zelo poenostavljeno, oni sedaj špekulirajo, da bi morda kar to odpisali, pa se na nek način drugače pogodili. Relativno plačujejo bistveno manj obresti, kot jih plačujemo mi, na manjši dolg. Jaz mislim,da z vidika verodostojnosti neke države, če si nekaj sposodiš in si to tudi porabil, je logično, da boš to nekega dne, če si se seveda zavezal, in to večkrat obljubil, tudi vrnil. Morebitno njihovo nevračilo bi pomenilo za Slovenijo dodatne obveznosti za vsa tista posojila, ki jih je preko 200 milijonov evrov, za vse tiste garancije, ki smo jih dali. Mislim, da je tako spogledovanje s tem, da bi Slovenija na tak način pristopila, neprimerno. Če bi pogledali stanje javnih financ danes, bi najbrž v tej dvorani morali biti vsi vsaj v treh plaščih oblečeni. Minusa imamo za 30 milijard. Kot je bilo rečeno prej, več kot za eno milijardo je obresti. Te se bodo tudi zniževale. Srečo imamo, da so se na podlagi ukrepov znižale obrestne mere na državne obveznice. Ker se bodo posojila oziroma dane obveznosti nadomeščale z novimi, se bo tudi relativna obrestna mera zniževala, kar pomeni, da se nam bo manevrski prostor za potrošnjo na drugih področjih v tem in potem kasnejših letih nekoliko razširil. V teh časih se je po mojem mnenju naredilo, kar se je dalo. Tudi ta fiskalni napor s 3,4 % primanjkljaja, da gremo sedaj na 2,9 %, je bila zaveza, ki jo v SMC nekako promoviramo in računamo na to, da bo dosežena. Ne glede na to pa ohranimo ta tako imenovani kenezijanski pristop. Se pravi, nek investicijski zagon s 30-odstotnim rastom investicij, kjer je to možno. Možno je predvsem na ravni teh evropskih sredstev. Pa da ne bo pomote, to niso evropska sredstva, ki nam bi bila dana. To so tista sredstva, ki jih dejansko Republika Slovenija plača, in pravijo, da ko jih vplača, jih potem tudi črpa, Na račun sociale, kar je bilo rečenega, da se določene zadeve nižajo in tako naprej. To je še vedno treba reči, da tisto, kar bo treba, se bo tudi izplačalo. Če se bo morda nekje med letom izkazalo, da je tega denarja premalo, se bo šlo v nujne prerazporeditve na tak način, da se bodo vsa ta izplačila zagotovila, da ljudem dejansko ne bo ogroženo življenje. Dejstvo je, da ta proračun je plan. In življenje na papirju ali pa življenje v realnosti se pač razlikuje. In v okviru tega tudi verjamem, da bo vlada naredila vse, da tam, kjer bo morda ugotovljeno, da je vseeno bilo premalo pogače odrezane, da jo bo dopolnila s transferji od tam, kjer se bodo tudi med letom ugotovile dodatne možne rezerve. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Marjan Dolinšek.
Hvala, gospod predsednik za besedo. Veliko je bilo že danes slišanega glede rebalansa. Jaz bi si želel osredotočiti bolj na eno področje, in sicer na del proračuna, ki zadeva obrambno področje. Zakaj? Iz preprostega razloga, ker mislim, da je prav, da nekatere stvari pojasnim bolj natančno, ker očitno, kot je bilo slišati tudi od nekaterih razpravljavcev do zdaj, da na obrambi so ne vem kakšni veliki denarji in neka zvišanja. Jaz pa moram zato stvari obrazložiti. Želel bi na začetku reči, da je bilo v sprejetem proračunu za leto 2015 332 milijonov, sprememba 6 milijonov 300, kar pomeni predlog rebalansa 338 milijonov. Od tega gre postavka Podpora nevladnim organizacijam, prej je to bilo na Ministrstvu za delo, s 1. 1. 2015 je to padlo na Ministrstvo za obrambo, gre za znesek 754 tisoč evrov. Potem Varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami je bil prvotno sprejet proračun 26 milijonov 800, zvišalo se je za 6,9 milijonov na 33 milijonov 700. Potem Delovanje sistema za zaščito, reševanje in pomoč je bilo prej 12 milijonov 400, zvišuje se za 6 milijonov 700 na 19 milijonov. Vemo, kako je bilo lansko leto in zadnja leta z naravnimi katastrofami v naši državi. Pozablja se, ker ko je mimo, se hitro pozabi, ko pa nas doleti neka naravna nesreča, pa vsi terjamo od države, da mora dati svoje, da mora nuditi pomoč, sanirati itn. Treba je ločiti – eno je vojska, drugo uprava oziroma civilna zaščita in reševanje. Moram reči, da na postavki Generalštab Slovenske vojske, konkretno Upravljanje, izobraževanje in oskrba kadrov, se je znižalo za milijon 200, znižalo se je tudi Operativno delovanje in pripravljenost Slovenske vojske za milijon 600 oziroma tam se je za milijon 200, tukaj za milijon 600. Želim povedati, da moramo realno na stvari gledati. V petih letih se je proračun na obrambi znižal za 40 %. Nad tem se je treba zamisliti. Na katerem ministrstvo se je še toliko znižalo? Hvala.
Besedo ima gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospe in gospodje državni sekretarji, kolegice in kolegi! Iz dozdajšnje razprave lahko potegnem črto, da praktično nihče o tem rebalansu proračuna ne govori v superlativih. Pa vendar, če že ostali govorimo odkrito, imamo pa tukaj eno od koalicijskih strank, ki pa danes razpravlja s figo v žepu. In to je Desus. Kritizirajo rebalans proračuna, kritizirajo, kaj vse se dogaja v zvezi s pokojninami, kar je seveda dober piar. Če mislijo resno, potem danes ta rebalans proračuna ne bo potrjen, ker bodo glasovali proti. Če ne mislijo resno, potem bodo podprli in še naprej nadaljevali s to obliko. Meni je resnično žal za Stranko Mira Cerarja, takšne koalicijske partnerje ste si zbrali in s takšnimi koalicijskimi partnerji, ki to usodo Slovenije krojijo že kakšnih 25 let, meni je žal, ampak kakšnega hudega napredka v tej državi ne boste naredili. Stalno poslušam, da je že 61 % upokojencev na pragu revščine, ob tem se ne pove, da so gospodje in gospe iz Desusa od leta 1997 z izjemo Bajukove vlade stalno v vladi, to se pravi, da so posledično oni krivi, da je 61 % slovenskih upokojencev pod revščino, da je povprečna pokojnina 570 evrov in tako naprej. Moja stara mama je celotno delovno dobo oddelala za trakom v podjetju Alpina Žiri, ima 503 evre neto pokojnine, če se ne motim, ne pritožuje se. Rekla je, da z veseljem da še 10 ali 20 evrov stran, samo da se mladi ne bi več odseljevali in da bi imeli neko perspektivo v tej državi. Naslednje stvar. Če bi hotel govoriti kot tipični opozicijski poslanec, bi pa na tej postavki razpravljal drugače, ampak ne bom. Proračun Republike Slovenije za obrambo je prenizek. Proračun za obrambo je prenizek. Jaz sem bil pretekli vikend v Bruslju na zasedanju Parlamentarne skupščine Nato. Vsaka tretja beseda je bila budžet, budžet in še enkrat budžet. Konec leta jeseni 2014 je bil Nato Summit v Walesu. Tam so se države zavezale, da bodo obrambni proračuni do leta 2020 šli na 2-odstotni točki BDP in znotraj obrambnega proračuna bo šlo 20 % finančnih sredstev za investicije. Pridem v soboto na zasedanje, mi dajo list in dam glavo dol. Slovenija na samem repu, kar se tiče investicij v obrambo. Točno 3 %. Na samem repu s 3 % za investicije. 76 % na primer gre za plače. Kakor sem bil seznanjen, kakor so mi povedali, sta se, če tako lahko rečem, na konzultacijah pri generalnem sekretarju Nata gospodu Stoltenbergu sta se predsednik vlade Miro Cerar in obrambni minister gospod Veber zavezala, da se obrambni proračun ne bo znižal, da bo ostal vsaj na isti ravni, kot je bil preteklo leto. In spet, z 0,97 % BDP na 0,96 %. Ja, na podlagi veljavnega proračuna za leto 2015 se zvišuje za 6 milijonov, ampak se pa na podlagi proračuna realizacije za leto 2014 znižuje za 5 milijonov. To se pravi, mi znižujemo obrambni proračun za 5 milijonov. Zdaj pa se vprašajmo še eno drugo stvar. V kakšnih okoliščinah mi znižujemo obrambni proračun? V kakšnih okoliščinah mi znižujemo 24 milijonov evrov policiji? Če se ne motim, bi za delovanje, gospod Šefic me bo verjetno popravil, če ne bo držalo, policija potrebovala 34 milijonov evrov. Sedaj so celo v javnosti debate, da bomo pa mogoče morali neke vidike varnosti celo privatizirati. Ne vem, ali bomo šli tako daleč. Če se vrnem – v kakšnih okoliščinah nižamo obrambni proračun? Imamo Irak, imamo Sirijo, torej Islamska država, imamo Boko Haram v Nigeriji, imamo Libijo. Islamska država, kjer dnevno padajo glave, kjer dnevno kamenjajo ljudi, kjer jih žive sežigajo in kjer so napovedali, ravno danes je bilo objavljeno, da v naslednjih mesecih bo Islamska država poskrbela za to, da bo 500 tisoč beguncev prišlo iz Libije in ostalih držav v Evropo, da bodo zatresli varnost Evrope. Balte skrbi, Poljake skrbi, Italijane močno, močno skrbi, kaj se dogaja, ker med temi begunci se vračajo nazaj borci v Islamski državi. Baltske države zvišujejo proračune, ostale NATO države zvišujejo proračune, Kitajska se oborožuje, Rusija se oborožuje, je dvignila obrambni proračun za 20 %, napadla je suvereno državo Ukrajino, tudi to je grožnja, vse države se oborožujejo, mi pa se razorožujemo, nižamo obrambni proračun in se pogovarjamo o tem, ali bomo istospolnim dali pravico do posvojitev otrok ali ne. Res kvalitetna in učinkovita obrambna politika. Ampak pač vsak po svojih zmožnostih oziroma vsak po tem, kar mu je prioriteta. Očitno varnost v naši državi še zdaleč ni prioriteta in sodeč po tem, kaj poslušam predvsem iz Desusa, kakšen je obrambni proračun in kaj se vse kupuje, investicijsko in pa predvsem, kar se tiče tehnologije, je slovenska vojska daleč zadaj. Edina stvar, ki bi lahko nekako dvignila, je bila Patria, pa še ta zadeva je morala propasti samo zato, da so lahko Janeza Janšo pač oblatili in ga poslali v zapor. Še tista stvar, za katero so v Natu rekli, da to pa je res projekt, ki ga slovenska vojska potrebuje, in glede katerega je bila stroka kolikor toliko enotna, še to je šlo v franže, po domače rečeno. In zdaj pri teh 338 milijonih, kolikor je namenjeno za obrambo, smo še daleč od tistih 2 % BDP. To na trenutni BDP pomeni približno 700 milijonov evrov. Glejte, ko drugič hodite na Nato Summit, ne hodite s figo v žepu, povejte: "Glejte, fantje, punce, mi se tega ne gremo več, mi ne bomo dali 2 %, mi ne bomo dali 20 % za investicijo." Ne pa, da hodimo potem gor pa nas grdo gledajo, češ, kaj se pa vi Slovenci greste. Če predsednik Vlade nekaj obljubi, je treba to spoštovati. Ajde, če obljubi slovenskemu ljudstvu, itak pozabijo v dveh mesecih. Ampak Stoltenberg pa ne bo pozabil. In res komaj čakam pogovor med gospodom Cerarjem in gospodom Vebrom, ko bosta šla k njim. Ko bo rekel: "Glejta fanta, to sta meni obljubila, proračun je pa tak." Ne gre to, ne gre. Kar se tiče infrastrukture, je isto. Tukaj poslušam, kako je investicijsko naravnan ta proračun, ampak kar se tiče vzdrževanja in gradnje cest, pa gre 30 milijonov evrov dol. Tistih 17 mostov očitno ostaja zaprtih. Če bo pri dveh most, jaz sem se pogovarjal z direktorjem Direkcije Republike Slovenije za ceste, potrebovali bi okrog 190 milijonov za nujna dela. To, kar imajo, bo za pokrpanje tistih lukenj. Nekateri pravijo, da kmalu ne bo za elektriko pri semaforjih in tako naprej. Ampak to je pač ta investicijska naravnanost te vlade in te koalicije. Da ne govorimo o tem, da 45 milijonov evrov znižujete podjetništvu in pa konkurenčnosti in pa znotraj tega 3 milijone, kar sem pa zelo presenečen, glede na to, da je bil gospod Počivalšek direktor Term Olimje v Podčetrtku, ki je šolski primer, kako se je pa treba iti turizem v Sloveniji, sem mislil, da bo pač turizem malo bolj zacvetel, tudi sam je to rekel, zdaj pa 3 milijone dol. Veliko je bilo že rečeno glede Ministrstva za izobraževanje in pa učne pomoči. Jaz ne vem, ali smo mi še parlamentarna demokracija, Odbor za izobraževanja sprejme, da je naložil vladi oziroma ministrici, da zagotovi 4 milijone za dodatno učno pomoč. Vlada ta sklep povozi, koalicija glasuje tam okrog 20. januarja tako, zadnjič na odboru drugače. Očitno se niti tega več ne držimo, kar se tukaj v parlamentu sprejme. Bomo imeli amandmaje, ampak v 9,8 približno milijarde v proračunu je problem prestaviti nekaj milijonov. Dajmo potem reči, naj vlada sprejme proračun, brezveze mi tukaj ta dan zapravljamo, da debatiramo, da preprečujemo prepričane, pa naj tisti proračun velja. Saj amandma itak ne bo noben sprejet. Ampak zmotilo me je pa to, kar je na začetku rekla dr. Lipicerjeva, da ta proračun kaže na to, nekako v tem smislu je rekla, da se ne bodo nikomur zamerili in da bo približno enako prerazporejeno. Naj samo zaključim. Jaz upam, da se boste po tem začeli ravnati, če boste hoteli to Slovenijo kam potegniti. Naj zaključim z besedami bivše britanske premierke Margaret Thatcher, ki je nekoč dejala: "Če se boste trudili, da boste sklepali kompromise vedno in pa povsod, boste mogoče priljubljeni, dosegli pa ne boste ničesar."
Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek.
Hvala, spoštovani predsednik, za besedo. Kot sem že prej omenil, skozi ves dan se pogovarjamo o tem najpomembnejšem dokumentu za leto 2015. Mogoče sem sam tudi malo žalosten, da ni danes z nami gospoda ministra, seveda vso spoštovanje do gospe sekretarke. Sam se zavedam, da je bilo v ta dokument, ki je dosti debel, vloženo veliko truda. Danes smo slišali, pa nisem čisto prepričan od koga ali od predsednika vlade ali od spoštovanega ministra, da smo na dnu. Jaz mislim, da smo na dnu ene jame, vsi skupaj, ko se pogovarjamo o financah za to leto. Konec je tistih lepih besed, ki smo jih mogoče dajali pred petimi meseci. To se je danes tudi čutilo v tej dvorani, da se bomo kmalu srečali z realnostjo, kakšno je stanje v tej državi, to hočemo ali nočemo. Da je ta dokument pripravljen, moje mnenje kot nestrokovnjaka za finance je, da je ta dokument nestabilen. Zakaj to govorim? Prvič to govorim zato, ker se mi zdi, da ministri, ki so del te vlade, se verjetno niso dobro izpogajali z ministrom za finance oziroma s predsednikom vlade ali pa jim minister oziroma predsednik vlade ni prisluhnil. Naj povem samo en primer, da ne bom zahajal na vsa področja, gre za področje policije. 5 mesecev, ko sem poslanec, poslušam težave policije na vseh področjih, in jaz trdno upam, da ministrica, ki vodi ta pomemben resor, pozna njihove težave. Tu se mi poraja vprašanje, ali ne pozna njihovih težav ali pa minister dejansko ni poslušal, kaj to področje potrebuje v tem letu. Področje gospodarstva, šolstva, sociale. Jaz tudi trdim, da bomo zelo neuspešni, ko bomo črpali evropska sredstva, kajti nimamo zagotovljenih dovolj svojih sredstev. Naj izpostavim železniški tir, o katerem veliko govorimo že šest mesecev. Ko je imel minister hearing, je takrat govoril, da je to projekt, ki je zelo daleč, potem smo se postopoma začeli o njem pogovarjati, v zadnjih 14 dneh pa smo vsi skupaj poslušali na odborih, da je ta projekt dejstvo, da bomo v ta projekt šli, da ga bomo prijavili, da bomo lahko črpali evropska sredstva, ampak denar, ki bi naj bil zagotovljen od nekega strateškega partnerja, je pa po mojem mnenju v megli. Zato se mi zdi, da je ta stvar zelo nestabilna in trdim, da je ta dokument nestabilen. Ko sem govoril, da je bilo prav gotovo veliko truda vloženega v ta dokument, spoštovane poslanke in poslanci, slišali smo danes tudi, da je ta rebalans proračuna za leto 2015 naravnan tako, da bi naj bili vsi skupaj enako nezadovoljni. S tem se jaz prav gotovo ne morem strinjati. Nezadovoljni so prav gotovo tisti, ki imajo že vrsto let težave, ki vsak mesec dobijo manj in živijo v vedno večjih težavah. Zadovoljni pa bodo prav gotovo jutri, ko bo ta rebalans sprejet, tisti, ki že vrsto let dobivajo sredstva iz državnega proračuna, v raznih agencijah, sredstva, ki so prav gotovo nepoštena, ki bi morala biti namenjena komu drugemu, sociali, šolstvu, pokojninam pa še komu. Spoštovane poslanke in poslanci, dokler ne bomo zašli na tisto področje pa tam stvari "poštimali", bomo imeli vsak mesec večje težave v tem državnem zboru, vedno večje težave bo imel seveda gospod minister s sekretarko na čelu. Zato sam tega rebalansa jutri prav gotovo ne morem podpreti, bi pa apeliral na koalicijo, ki je po mojem mnenju danes malo razglašena, da bi jutri upoštevala in izglasovala tudi amandmaje, ki jih bomo danes predstavili. Hvala lepa.
Besedo ima Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo. Sam sem nekoliko omejen s časom, zato se bom dotaknil samo enega področja, in sicer področja izobraževanja. Rebalans na področju Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport uteleša geslo Vsi so isti. To geslo še kako poznamo iz vseslovenskih vstaj, pa bi lahko rekli, da precej brez zadržka velja še danes. Zakaj? Priča smo namreč istim politikom, kot smo jih že vajeni, tako na področju izobraževanja kot na področju celotnega proračuna. In tudi temu področju namenjena sredstva lovijo 3-odstotni proračunski primanjkljaj, ki ga ne opravičuje nikakršna logika, še celo gospodarska logika ne, ampak zgolj in samo politični diktat Bruslja, Berlina in njunega podaljška, ki je Vlada Republike Slovenije Kolikor bi temu sploh lahko še rekli vlada. Namreč ministrske funkcije obstajajo na papirju, ampak v resnici, v praksi imamo pa opravka zgolj in samo z neke vrste kolonialno upravo oziroma kolonialnih upravnikov, ki delajo vse, samo v korist lastnega ljudstva ne. Posledice vsega tega bodo precej daljnosežne, zelo škodljive – na področju visokega izobraževanja mogoče celo nepopravljive. Ampak tudi če odmislimo dolgoročne posledice zategovanja pasu univerze, ki pelje v njen kolaps, rebalans proračuna ne pije vode niti na kratke proge. Jasno je, in to je večkrat potrdila tudi sama ministrica, da v proračunu na področju izobraževanja manjka vsaj petindvajset milijonov evrov. Glede na to, da se vlada kot pijanec plota oklepa kontraproduktivnih kriterijev precej cinično poimenovanega evropskega Pakta za stabilnost in razvoj, lahko pričakujemo od kod bodo ta sredstva prišla. V praksi smo to že videli, to so novi in novi rezi. Kratko bo seveda potegnil dostop do izobrazbe za vse in kvaliteta javnega izobraževanja, ki je tik pred tem, da se zruši, in na to tudi opozarjajo zaposleni v vertikali javnega izobraževanja. In ni državljana, razen nemara tistih, ki so najbogatejši, ki tega ne bi občutil. Učenci, dijaki – njim se krni tista osnovna pravica, temelj, ideja, ki podpira izobraževanje kot javno dobro, kot pravico, to je krojenje svoje lastne življenjske poti, zasledovanje neke sreče v življenju. Študenti, njihove družine, nad njimi tako visijo šolnine, lahko smo se soočili z nekimi izhodišči za pripravo novega zakona o visokem šolstvu ta teden, nekaj dni nazaj. Močno so razburkala javnost, in to upravičeno. Kar v teh izhodiščih zasledimo, je precej neposredna vojna napoved prav vsemu, kar je v našem izobraževanju še ostalo dobrega. Kako je pa s tistimi najšibkejšimi, pa tako vemo. Po štipendijski blagajni se pleni, sredstva za učno pomoč pa so – sklepi odbora ali ne sklepi odbora, ukinjena. Pod črto je seveda na izgubi celotna družba. Tudi če pristanemo na nesmiselne in kontraproduktivne politike zategovanja pasu, je naravnost samomorilsko kleščenje po družbenem podsistemu, ki je tisti bistveni temelj kakršnekoli razvojne perspektive. Tudi njenega najpomembnejšega dela – gospodarske suverenosti. Če gremo dalje, na rez v višini 7 milijonov in pol evrov v raziskovalne programe in projekte, prav tako izraža neko kolonialno brezperspektivnost. Temu primerno lahko takoj vidimo, da je zabloda na tem področju dvojna in je globoka. Prvič, sredstva se zmanjšujejo in kot tudi na še katerem drugem področju velja, za manj denarja je manj muzike. Ampak bodite pozorni, tukaj imamo opravka vendarle z vlaganji v raziskovanje, in manjša vlaganja v raziskovanje pomenijo zmanjšane kapacitete razvoja. In osiromašen razvoj lahko vodi samo v siromašno prihodnost. In dodatno skoraj 3-milijonsko krčenje sredstev za mlade raziskovalce in še vedno neurejeno področje sofinanciranja doktorskega študija prav tako niso ravno zanemarljivi udarci. Drugič, tista sredstva, ki pa vendarle ostajajo, se z ogromno lopato lučajo kot subvencije gospodarstvu, se pravi, v jamo nekih zasebnih dobičkov. Ne raziskavam v splošno družbeno korist ali za zvišanje produktivnosti dela, ki so šele lahko temelj nekega razvojnega preboja. Ne. Milijoni in milijoni gredo v aplikativne raziskave po meri interesov posameznih kapitalistov, njihovih kratkoročnih dobičkov in za promocijo konkurenčnosti oziroma konkurenčnosti. Kje je tukaj javni interes, malo ironično, glede na to, da govorimo o področju izobraževanja, ki naj bi iskalo stvari. Ta javni interes ostaja globoko globoko skrit. Da bi ta denar namenili namesto posameznim kapitalistom temeljnim raziskavam v službi celotne družbe, iz katerih bi potem lahko zasebniki črpali sredstva za svoje ambicije in udejstvovanje na trgu, na to ne pomisli nihče. Vsaj nihče v naši vladi ne. Ampak to nas v resnici niti ne bi smelo presenetiti. Zakaj? Že na področju gospodarstva smo lahko videli, da našim kolonialnim upravnikom, ki jih poznamo kot Vlada Republike Slovenije, ne nazadnje na kraj pameti ne pade krojenje suverenega gospodarstva, ki bi bilo pripravljeno ali zmožno na financiranje lastnih aplikativnih raziskav, ki ne potrebujejo injekcij javnega denarja. Tovariši in tovarišice! Tako vsestransko zgrešenih politik, ki peljejo naravnost v prepad, je praktično nemogoče sanirati, sploh skozi instrument amandmiranja, v tem primeru amandmiranja proračuna. Ampak vseeno, v Združeni levici želimo in predlagamo, da se vsaj na eni točki ne pogreznemo popolnoma oziroma to vsaj poskusimo in namenimo dodatnih 3 milijone sredstev za štipendije. Če že vlado žene k vragu vse po spisku, je najmanj, kar lahko stori koalicija, to, da vsaj nekoliko zaščiti socialno ogrožene in nadarjene študente, s tem da podpre naš amandma. Rebalansa seveda ne bomo podprli oziroma ga ne bom podprl. Hvala za besedo. Upam, da danes oziroma mogoče jutri pride na vrsto še področje zdravstva in še česa drugega, ampak v tem trenutku, žal, za to nimam časa. Hvala.
Hvala lepa. Je še kakšna želja po razpravi? Prosim, če se prijavite. Izvolite, dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani zbor! Ogromno je bilo že povedano. Začel bom z neko novico, ki sem jo dobil danes zjutraj. Zjutraj se je specialni enoti policije crknil, pardon, se je pokvarilo oklepno vozilo na Trojanah. Upam, da so fantje šli vsaj na krofe. To je neka zadeva, če smo malo bolj resni, na katero se opozarja, s katero smo se ukvarjali. Sam sem tudi iniciral neko debato. Policija je varčevala. So neke realne potrebe. Vemo, v kakšnem stanju je oprema. In očitno je tej koaliciji v interesu ali vsaj glavninskemu delu, da se bo zgodila privatizacija tega sektorja. Zame proračun ni zgolj "hrbtenica izvajanja makroekonomske politike", če citiram kolegico Simono, zame je proračun v bistvu tektonika v arhitekturi države ali družbe, se bom vrnil potem k temu. Govora je bilo o marsičem. Resorni minister je rekel, da je ta proračun izrazito infrastrukturno in investicijsko naravnan. Jaz zelo rad težim s strategijo pametne specializacije, da me ima gospod Počivalšek gotovo že poln kufer. In če berem ta proračun, pa glejte, sem ga res detajlno prebiral, metodologijo od spodaj, od zadaj, spredaj in tako naprej. Jaz tu tega ne vidim. Jaz tu vidim kvečjemu, in s tem se strinjajo tudi naši strokovci, nek razvoj v nerazvitost. V tem proračunu ne vidim nekega preboja. Lahko bi šel po nekih posameznih ministrstvih, pa so že kolegice in kolegi pred menoj to omenjali. Lahko omenim samo neko zadevo, ki me kot prostorskega sociologa zelo zadene, stanovanjska politika je ena od petih prioritet resornega ministrstva, sprejemali bomo nacionalni stanovanjski program. Ministrstvo, ki ima budžet, če pravilno gledam, čez pol milijarde, bo o prostorskem planiranju in stanovanjski dejavnosti namenilo milijon, upravljanju s prostorom pa 0,0006 %. Samo en lep primer. Nek drug primer, ta proračun je tudi blazno nametan. Še vedno imamo to fevdalizacijo ministrstev. Recimo, sem šel gledat postavko Civilna družba, ki jo najdemo skoraj na polovici, na eni tretjini ministrstev. Zakaj je to pomembno? Ker je zame civilna družba dejansko neka četrta veja oblasti, saj so mediji lastniško v nekem ne pretirano dobrem stanju. Ker mi zmanjkuje časa bom citiral iz knjige Tektonika v arhitekturi, nek znan tekst Framptona, takole gre: "Toda gradnja ostaja po svojem značaju na bistveni način tektonska, ne stenografska in lahko bi rekli, da je najprej predvsem dejanje konstrukcije, ne diskurza, zasnovan na površini, volumnu in tlorisu," če naj citiram Corbusierove tri opomine gospodom arhitektom, ker Bane ve, o čem govorim, "tako lahko trdimo, da je gradnja po svojem značaju ontološka, [[nerazumljivo]]in da je grajena forma prisotnost, ne nekaj, kar bi zastopalo tisto odsotno." S terminologijo Martina Heideggra, tako Frampton, bi jo lahko mislili kot stvar, ne kot znak. Ta proračun zame še znak ni, kaj šele neka stvar novega preboja. In ta nova politika, o kateri je bilo tako govora pred in okoli volitev, je žal zgolj stara politika z novo pričesko by Mič styling. In to se žal izraža tudi v tem proračunu in kot takega ga ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Tanko. A je še več razpravljavcev?
Ne vem. Hvala lepa za besedo. Zdaj vodite sejo, kaj pa vem, dali ste mi besedo. Poglejte, kar zadeva pripravo tega proračuna in predvsem predstavitvena stališča vlade in tudi razprave koalicijskih poslancev vodijo do nekaterih ugotovitev. Prvo, kar je, se najbrž prvič zgodilo, da ta rebalans ni projekt koalicije, ker so tako divergentna stališča poslanskih skupin koalicije glede tega proračuna, kot bi moral biti. Ena izmed koalicijskih strank je v bistvu naredila s svojimi stališči in tudi predlogi diverzijo na proračun. In jaz mislim, da že iz tega uvoda in stališč poslanskih skupin koalicije sledi, da ta proračun ne more biti optimalen, ker stvari niso postavljene tako, da bi v celoti stale in bi imele podporo koalicije. Druga ugotovitev, ki sledi iz tega, je to, da ima ta koalicija neznanske težave z gospodarsko rastjo. Gospodarska rast je višja, kot je bila prvotno pri proračunu načrtovana. Primanjkljaj pa je prav tako višji. Tako da stvari, ki so podlaga za ta proračun, enostavno ne gredo skupaj. Ne more se zgoditi, da pri višji gospodarski rasti dobimo nižje prihodke, da pri višji gospodarski rasti dobimo tudi večji primanjkljaj, če se koalicija, vlada obnaša in ravna racionalno in se poskuša prilagoditi razmeram, v katerih smo. Glejte, govorite o tem, da je bistveno več denarja za investicije. Jaz mislim, da je v uvodu gospa Alenka Bratušek naštela stotine investicijskih postavk, pri katerih je vrednost enaka nič. In še nekaj 10 postavk, pri katerih je vrednost med 49 evrov in 10 tisoč evrov. In kapitalnih investicijskih postavk je samo nekaj. Iz tehnologije priprave proračuna se vidi, da ne gre za neka konsistentna ravnanja in, da mnoge stvari ne držijo. Recimo, jaz, ki sem že dolgo v državnem zboru, mislim, da bo to 15. proračun, katerega obravnavamo v državnem zboru, približno ravno toliko je bilo rebalansov v tem času, in še približno toliko zaključnih računov, poznam, kako se te investicije zidajo, kako se dinamično odvijajo, katere postavke so v državnem proračunu samo zato, da so, da so poslanci potešeni, ker so tam napisane. Realnost je pa povsem drugačna. Jaz poznam iz tega proračuna nekaj primerov, ko so investicije dokončane do 90 %. Tudi cestni odseki. 90% enega daljšega odseka, ki se gradi, je končanega, za 10 % tega, ker gre za nekaj 200, 300, 400 metrov, pa že petič premikamo po proračunu te postavke. Se vam zdi, da je pristop racionalen, da na tak način puščamo desetine postavk v proračunu nedokončanih? Govorim za cestne odseke, govorim za športne objekte, kulturne projekte, govorim za katerokoli zadevo v tem proračunu. Vsak logičen kmet ali delavec, kdorkoli bi najprej poskrbel, da bi se kompletni cestni odseki zaključili, da bi se stavbe zaključile in dale v uporabo. Tako pa imamo že pet ali več let nekatere stvari, ki so nedokončane, nedovršeno proizvodnjo. Si predstavljate kogarkoli v gospodarstvu, da bi si privoščil, da bi imel nedokončane proizvodnje za ne vem koliko milijard evrov, tako kot je v tem proračunu. Seštejte postavke, pri katerih manjka toliko, da bi bil ves sistem zaprt in dokončan in bi se tudi uporabljal in v primerjavi s tistim, kar je treba še dodati, da se to naredi. Boste videli, veliko več je nedovršene proizvodnje v bistvu, kot se vidi iz tega proračuna in kot ste morda nekateri sposobni to zaznati. Lahko naštejem cel kup odsekov, sam jih poznam, na mojem območju so in tako naprej. Mislim, da je treba še nekaj stvari povedati. Odločili ste se, da s tem proračunom bistveno posežete v občinske proračune na obeh postavkah, na primerni porabi in na tistem delu sofinanciranja. Obrazložitev pri ZUJF-u občin je nekorektna. Tam piše, da bodo pozitivni učinki za občine mislim da 17 milijonov. Samo iz naslova glavarine bo samo v letošnjem letu izpada pri financiranju občin oziroma te primerne porabe, kakorkoli temu rečemo, približno 40 milijonov evrov. 20 evrov na prebivalca, krat prebivalci in lahko izračunate, koliko to pride. Da ne rečem, da bo celo manj sredstev na postavki za sofinanciranje. Bistveno manj, prepolovi se, če ne celo več. S tem, ko boste vi odrezali občine, boste odrezali pravzaprav glavni investicijski del v tej državi. Občine so glavni investitor. Nihče v tej državi skoraj ne investira več kot občine. Če se bodo zmanjšala prosta sredstva občin, tisti del, ki je namenjen investicijam, potem jih tudi ne bo za lastno udeležbo, za kandidiranje za evropske projekte za naprej. Dolgoročen problem. In kar se mi zdi še poseben problem, mislim, da županom ni nihče povedal, med tistimi, ki so se pogajali, da ni to enoletno rezanje stroškov. Če bi vi zmanjšali stroške občinam za eno poslovno leto, bi to naredili v Zakonu o izvrševanju proračuna. ZUJF občin pomeni trajnejše zmanjšanje sredstev za občine. Zato ste šli v ta poseben zakon. To pomeni, da bodo naslednji proračuni občin prizadeti in da bo tudi bistveno manj možnosti, da bodo občine črpale evropska sredstva. To bo eden izmed večjih problemov. Iz tega proračuna ni nikjer razvidno tisto, kar naj bi pospeševalo to gospodarsko rast. Ni zaznati ene postavke za pospeševanje gospodarske rasti. Vlada se zelo rada pohvali, kako je rastla gospodarska rast, kako se je dvignila, kakšne pozitivne učinke prinaša. To je govorila tudi prejšnja vlada Alenke Bratušek. Vendar ko smo vprašali, kateri ukrep je tisti, ki je povzročil gospodarsko rast, na to vprašanje ni bilo odgovora. Tudi zdaj sprašujem, kateri so tisti ukrepi, ki jih je sprejela vlada v pol leta, ki so dvignili gospodarsko rast. So to priporočila GRECO, ki gredo v zakonodajo, sodno zakonodajo? So to postopki razreševanja Janeza Janše? So to kakšni drugi zakoni s tega področja? Ali pa imate zadaj kakšne konkretne ukrepe, ki so povzročili to? Danes je bilo v razpravi večkrat omenjeno, da bo treba narediti še nekaj na dodatnem zajemanju davkov, in to je bilo tako v razpravah nekaterih vladnih funkcionarjev, kakor tudi nekaterih poslanskih skupin. Pri nas obdavčevati državljane je po svoje problem. Mislim, da so v Avstriji do 17 tisoč evrov dohodnine vsi oproščeni, pri nas je to pa že zgornji srednji razred. Obdavčitev, ki je visoka tam približno 27 %. Jaz se ne bi rad primerjal s Karakasom, pa z nekaterimi drugimi eksotičnimi državami, kjer vojska deli WC papir. Rad bi se primerjal s sosedi, z Avstrijci. Če že povzemamo prakse, potem povzemajmo prakse, ki veljajo v Berlinu, ki veljajo v Bruslju, ki veljajo na Dunaju. Tam so tisti, ki imajo standard, ki živijo, ki so srečni, da imajo državo. Pri nas pa ste mnogi koalicijski poslanci in celo državna sekretarka povedali, da s tem proračunom ni nihče zadovoljen. Si predstavljate? Tako pomemben projekt vlade, kot je proračun, in se vlada pohvali in koalicija s tem, da z njim ni nihče zadovoljen. Zakaj pa imamo potem državo, zakaj pa imamo vlado? Jaz mislim, da bi morala priti vlada s proračunom, s katerim bi bila velika večina zadovoljna. Ne, da se hvalite s tem, da ni nihče zadovoljen z njim in je zato dober. Proračun bi bil dober, če bi se z njim lahko pohvalili: na visokem šolstvu, v študentski populaciji, pri mladinskim projektih, na investicijah, sociali, v zdravstvu in kjerkoli drugje. Takrat bi rekli, da je proračun dober in da je vlada primerno odreagirala. Tako pa imamo na eni strani veliko gospodarsko rast, na drugi pa še večji primanjkljaj, kot je gospodarska rast. In ta proračun je v enem delu tudi posledica, ker se plačuje minulo delo ali pa slabo minulo delo pretekle vlade in preteklih vlad, ki niso na področju usklajevanja z razmerami naredile popolnoma nič. Ker se je vse delalo, vse stvari so se urejale izključno z zadolževanjem in vzdrževanjem primanjkljaja. To je problem tega proračuna in teh zadev. Zanimivo je, da se ne zgodi popolnoma nič. Nihče ni zadovoljen, ne visoko šolstvo, ne sindikati, ne združena levica, pa ni nobenih protestov, ni obroča okoli Državnega zbora, ni stavk na glavni cesti pred Državnim zborom, ne pred Vlado, ne nikjer. Zanimivo! Nihče ni zadovoljen in nihče ne protestira. In se hvalimo ali pa govorite o tem, da ste uspeli umiriti ulico in razmere v državi. Neverjetno! Ubili ste državo v bistvu s tem proračunom in s svojimi dosedanjimi ravnanji. In ta vlada in prejšnja vlada in tako naprej. Ljudje so obupali. Od normalne vlade bi pričakoval, da pripravlja rešitve, ki pomenijo preboj, ki pomenijo zadovoljstvo, ki pomenijo razvoj, ne pa hvaljenje s tem, da s proračunom ni nihče zadovoljen. To je pristop, ki je značilen tipično za revolucionarne države. Tudi tam ni nihče zadovoljen. V razvitih državah se proračuni, ne vem, odnos do države, do mnogih projektov meri s tem zadovoljstvom do države in do proračunov, ki jih imajo. Pri nas je merilo nezadovoljstvo. In če so vsi nezadovoljni, potem je to vse v redu. Bravo! Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Mateja Vraničar, državna sekretarka Ministrstva za finance.
Hvala lepa. Še enkrat želim osvetliti pogovore oziroma dogovore z občinami in odgovoriti na vprašanje v zvezi s tem, kaj ta proračun pomeni za gospodarsko rast. Kar se tiče pogovorov z občinami in Zakona o interventnih ukrepih za uravnoteženje njihovih javnih financ, moram poudariti še enkrat, da je šlo za dolgotrajna pogajanja, ki so rezultirala v več setih ukrepov. Zakon, s katerim bi znižali stroške delovanja občin na področju izvajanja zakonskih obveznosti občin, so zahtevala združenja občin. Že leta 2012 je bil prvi tak poskus, ki ni bil dokončan. Pa potem leta 2013 in 2014 še enkrat. Pa tudi ni bil dokončan. Zdaj je bila zbrana volja in dorečeni so bili ukrepi, prvi set ukrepov do te mere, da smo lahko predložili predlog zakona, usklajen z občinami, tudi Državnemu zboru v potrditev. Ali ga boste sprejeli ali ne, se boste odločili jutri po razpravi. Gre za to, da se občinam trajno ukinejo določeni stroški ali znižajo določeni stroški za izvajanje njihovih nalog. To je bila zahteva občin. Ravno tako je zahteva občin, da s tem procesom nadaljujemo. Zato smo dogovorjeni, da bomo do konca junija sprejeli dodatne ukrepe za znižanje stroškov dela občin, ki bodo spet trajne in ne enoletne narave. Na tej podlagi bo mogoče v bistvu tudi približati dejanske stroške, pod katerimi občine delajo, in pa višino povprečnine, ki jo za izvajanje teh nalog dobijo. Vendar je to je samo en del nalog, ki ga občine opravljajo, drugi del je investicijski. In za ta investicijski del občine zagotavljajo sredstva s pobiranjem nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, s transferom iz državnega proračuna na podlagi 21. člena Zakona o financiranju občin, ki je v letu 2014 znesel 22 milijonov, od tega se del plača v letošnjem letu, del se je lani. Za letošnje leto pa smo se dogovorili, da bodo iz tega naslova dobili 11 milijonov, preostanek pa bomo vzeli v obzir v pogajanjih naslednje leto. Ampak poleg tega občinam v letošnjem letu zagotavljamo še več kot 470 milijonov evrov dodatnih investicijskih transferov. Prej sem že v eni od svojih intervencij omenila, da občine letos dobijo iz državnega proračuna 487 milijonov investicijskih transferov v celoti, od tega 11 milijonov na podlagi Zakona o financiranju občin, 11. člena, drugo na ostalih podlagah. Večina je evropskih sredstev, en del pa tudi drugih transferov, ki jih zagotavljajo posamezna ministrstva. Pogoje za gospodarsko rast s proračunom je mogoče zagotavljati na dva načina, ali s splošno usmeritvijo proračuna ali pa s specifičnimi ukrepi. Trdim, da je splošna naravnanost proračuna s tem, ko zagotavlja več sredstev za investicije in investicijske transfere, v splošnem naravnana v to, da podkrepi oziroma da podpre nadaljevanje gospodarske rasti v okviru možnosti, ki jih daje javnofinančna situacija. Nazadnje še, tolikokrat je bila danes že omenjena ta moja izjava, da smo vsi enako nezadovoljni s tem proračunom, da jo moram komentirati in jo moram postaviti v kontekst. Ne gre za to, da je splošno zadovoljstvo merjeno po tem, koliko smo nezadovoljni s proračunom. Ampak to, da vsi na nek način enako negativno komentirajo proračun, kaže na to, da smo bili do vseh proračunskih uporabnikov enako strogi, ko smo odmerjali možne pravice porabe. Če bi en proračunski uporabnik bil zadovoljen, drugi pa ne, pomeni, da smo favorizirali enega proračunskega uporabnika v primerjavi z drugimi. In to bi bilo slabo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana državna sekretarka! Z občinami niso bila speljana popolnoma nobena pogajanja. Vi ste se dobili z nekaj predstavniki Združenja občin, z občinami pa postopki niso bili speljani. Mislim, da boste imeli v tem delu še relativno velike probleme. Kajti na način, kot je bilo to pripravljeno, je najbrž težko zagotoviti, da so ti ukrepi za vse občine sorazmerni. Morda so za tiste, ki so se pogajali, nekoliko boljši pogoji, in se bodo pokazali potem pri izvrševanju proračuna. Druga stvar, ki je, je pa očitno, da je v tej državi t. i. socialni mir samo takrat, kadar je primanjkljaj prignan na limit. Če primanjkljaj ne bi bil na limitu, na minus cca 3 %, potem bi se najbrž še vedno dogajali morda kakšni protesti. Je pa problem v tem, da očitno posamezne stvari, ki so v tem proračunu, niso skladne. In tudi kar zadeva pripravo proračuna, je v proračunu velik problem. Mi smo se s projekti občin, s tistimi 11 projekti ukvarjali tri leta. In v treh letih kljub temu da so imele vsa potrebna gradbena dovoljenja in tako naprej, jih ni bilo možno umestiti v državni proračun in tudi izdati odločbe, da bi se investicije začele. Zdaj najbrž pod istimi pogoji bo to kar na enkrat možno. Zdaj pa sprašujem tudi vlado, kako bo intervenirala v tem primeru. Najbrž pri teh 11 projektih, ki zadevajo kohezijo, se ne bo nič bistvenega spremenilo. Praktično nič. Pogodbe so, odkupi so, služnosti so, gradbena dovoljenja so, izvajalci so izbrani že dve leti, pa se ni dogodilo nič. Zdaj bodo najbrž zadeve sproščene, in to bo pri isti administraciji, ki je to zaustavila, in naj bo to velik napredek pri tej vladi. Problem je v tem, da se kaže, ko gledamo te proračune in ravnanja, da prihaja do nekih čudnih odločitev, do nekompletnih investicij, da se investicije ne zaključujejo ali pa zavestno namensko ustavljajo, sredstva propadajo se ne izkoristijo, potem pa se to na nek drug način uvršča v neke druge proračune in variante. Samo na to, kako ste pristopili do občin, pa je zagotovo, da bo prišlo do zmanjševanja, dolgoročno gledano do zmanjševanja črpanja evropskih sredstev, ker bo padla tudi lastna udeležba ali sposobnost občin za lastno udeležbo pri kandidiranjih na projekte. In to bo dolgoročno velik problem.
Hvala lepa. Vidim, da je še želja po razpravi. Dajte se, prosim, prijaviti. Se opravičujem, dobro, potem pa replika. Potem pa je na vrsti gospod Branko Grims. Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka, zdaj ne vem, ali zavestno zavajate ali pa si niste pogledali, kaj se je dogajalo na seji matičnega odbora, kjer smo obravnavali t. i. Zakon o ukrepih za uravnoteženje javnih financ občin. Tam je bilo marsikaj videti in slišati, da je nedorečenega. In če grem še dlje, smo pred dnevom dobili tudi dopis s strani skupnosti občin, da naj se vključi t. i. sprememba 30. člena, ko govori o zavarovanju, ki je bila usklajena, dogovorjena, ampak očitno s strani vlade zavestno vržena ven. Tukaj je dopis. In prosim ne zavajajte ne tega državnega zbora, ko itak stvari poznamo, smo jih spremljali, smo sodelovali, ampak predvsem javnosti. Stvari niso bile dorečene oziroma se niso izpeljale tako, kot je bilo obljubljeno. Da o pripombah posameznih občin niti ne govorim.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Branko Grims.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav. Akti, ki so pred nami, naj bi omogočali hitrejši razvoj, kot je bilo rečeno v uvodu, pa v napovedi. Če bi želeli dejansko vsaj ohranjati to, kar v Sloveniji imamo, bi morali Slovenijo najprej vzpostaviti v tistem okviru, da bi bili za podjetnike vsaj tako zanimivi, kot je sosednja Avstrija. Kajti to in vse ostalo, o čemer se danes govori, temelji na nekih številkah, ki pravzaprav nimajo neke realne osnove. Dokler se dogaja tisto, kar je za Slovenijo dolgoročno najbolj usodno, da se najbolj produktiven del prebivalstva seli v sosednjo državo, kot najbolj produktiven del prebivalstva mislim mlade uspešne podjetnike in vse ostale mlade družine, ki zdajle na Gorenjskem, na Koroškem, na Štajerskem, povsod je že prisoten ta proces, v velikem številu prehajajo preko meje, in dokler se ta proces ne ustavi, je vse drugo bob ob steno. Zato bi moral biti princip, kako bi te stvari izdelali, čisto drugačen. Morali bi narediti pravni okvir, da bi bila za podjetništvo Slovenija vsaj tako interesantna, kot je sosednja država. Če je vlada to sposobna narediti. In vse ostalo bi bilo treba temu podrediti, pa seveda upoštevati še načelo dobrega gospodarja, da ne smeš izstavljati računa ne samo prvemu naslednjemu rodu, ampak še nekim naslednjim rodovom, kar sicer tranzicijski levičarji tako radi počenjate. In zato smo tam, kjer smo. Taki predlogi, kot so sedaj tukaj na mizi, seveda nič od tega ne prinašajo. Zato tukaj ni razvojni – ne proračun, ne zakon, ne nič. Ampak bo samo nadaljevanje sedanjega stanja. In kar je še huje, to, kar je sedaj pred nami, je samo uvod v tisto, kar bo šele reševalo morda en del te situacije, o kateri govorim, pa še to samo na nominalni ravni. In bo prišlo nekje verjetno na vrsto jeseni, kajti še enkrat bomo imeli rebalans. To, kar je sedaj, je veliko premalo in prepozno, da bi stvari kakorkoli v resnici spreminjalo. In to vsi, ki to danes razlagate, od predsednika vlade do poslank in poslancev sami zelo dobro veste. To, kar se je spogajalo, je tako no, en lep izraz za to je kravja kupčija, recimo, kar se je zgodilo z občinami. Ne vem, enkrat bo tako, potem bo pa tako, v resnici pa vsi, ki so prišli s pogajanj, ker sem z ljudmi govoril, ki so bili tam neposredno udeleženi, sploh nihče ne verjame, da bo v resnici tako, kot so se formalno dogovorili. Čemu potem to vse skupaj služi? Vtisu, da se nekaj dela. To je tako kot tisti vic o nekem zelo znanem predstavniku tranzicijske levice, ki stoji rad na vlaku pa se gunca, čeprav je vlak parkiran na postaji, zato da se dela vtis, da se naprej pelje. Ena zelo zanimiva stvar se je pojavila v Sloveniji. Ta popoln molk. Ko ni nobenih protestov več, nihče nič ne navrže, nihče nič ne vrže, nihče celo nič več glasno ne izreče. Človek bi rekel, da bi morali že malo poizvedbo dati, kam so izginili sindikati, da se jim ni kaj hudega zgodilo ali pa vsem ostalim, ki bi morali sedaj na ves glas razgrajati. Pa se seveda to ne zgodi. Nekoč so pa vpili, ko so metali vse po ulicah, da oni že vedo, kaj vlada pripravlja, čeprav nič od tistega tista vlada takrat ni pripravila. Danes, ko so pa stvari tisočkrat hujše v praksi, kot so oni že vedeli, da vlada pripravlja, tista takratna, pa nihče nič ne naredi. Veste, to potem malo spominja na tisto znano anekdoto iz Arabije, tam nekje okoli leta tisoč, ko je takratni diktator Omar vprašal, kaj pravijo ljudje, ko so dvignili davke, so rekli: "Protestirajo." "Ooo," je rekel, "bomo še dvignili davke." Ko drugič navije davke, pa pride vprašat: "Kaj je sedaj?" Pravijo: "Množica besni." On pravi: "Bomo še dvignili davke." Potem so pa v tretjo prišli, pa so rekli: "Sedaj je pa samo še tišina." "Uuu," je rekel, "sedaj moramo pa takoj znižati davke." Ker takrat, ko ljudje utihnejo, takrat se po navadi ljudje šele v resnici ukvarjajo z realnimi težavami in takrat se potem stvari premaknejo z mrtve točke. In vse kaže, da na tem smo. Ampak očitno se nad tem nihče ne zamisli. Predvsem pa bi se morali zamisliti nad tistim, kar sem povedal na začetku. Priče smo enemu procesu, ki je bolj uničujoč celo od samega zadolževanja. To je selitev tistega, kar je v najbolj pozitivnem pomenu nacionalna elita, v sosednje države. Podjetja se selijo, uspešni podjetniki se selijo, mlade družine se selijo. In če hočeš to ustaviti, je treba narediti okvir za podjetništvo, za boljši razvoj, kot ga ima sosednja primerljiva država. Nič od tega niste storili, zaradi tega so predlogi aktov, ki so danes pred nami. neprimerni, neustrezni, prepozni in veliko premalo. In to velja za vse od prvega do zadnjega.
Hvala lepa. Še kakšna želja po razpravi? Ne. Ker nihče več ne želi razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o splošnem delu predloga rebalansa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 11. 2., v okviru glasovanj. Prehajamo na obravnavo posebnega dela predloga rebalansa. Želi kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 18. 2. 2015. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1537, Urad Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu, in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem porabniku. V razpravo dajem podprogram Podpora Slovencem v zamejstvu in po svetu ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Na nek način me čudi, da v koaliciji ni posluha, da bi se ta amandma, ki je predlagan, podprl. Predvsem zato, ker gre za naše ljudi v zamejstvu in po svetu, za katere se je proračun v zadnjih letih v veliki meri rapidno zmanjševal od leta 2013 na 2014 z zadnjim rebalansom za skoraj 20 % in s tem ponovnim rezom iz predvidenega proračuna 2015 v rebalansu 2015 še za 9 %, kar pomeni 30 % v dveh letih. Čudi me pa predvsem zato, ker na drugi strani dajete amandma, da uradu Vlade Republike Slovenije za narodnosti, se pravi za narodnosti, ki opravljajo neko svoje poslanstvo v naši državi, pa vračate postavko na izhodiščno vrednost, ki je bila predvidena v proračunu 2015. V obrazložitvi napišete, da je šlo za tehnično napako in da odpravljate s tem amandmajem tehnično napako. Glede na to, da gre za tehnično napako, predlagam, da tudi v primeru naših ljudi po svetu in v zamejstvu spoznate, da ste napravili tehnično napako, ki jo odpravite s tem, da podprete ta amandma, ki smo ga vložili. Jaz si ne predstavljam, da postavljamo v neenakopraven položaj ljudi, ki živijo kot narodnosti v naši državi, gre jasno za madžarsko in italijansko skupnost deloma tudi za romske ljudi, in na drugi strani naše ljudi, ki živijo v zamejstvu in po svetu. Delamo praktično eno veliko razliko med tema dvema postavkama. Zato prosim vse, da ob glasovanju vseeno razmislite, ali je za teh nekaj desetink procenta, ki ne vplivajo na ta proračun, ki se povečuje za 500 milijonov, vredno narediti tako nesrečno tehnično pomanjkljivost. In bi prosil, da tehnično pomanjkljivost tudi v primeru naših zamejcev popravimo.
Hvala lepa. Še želja po razpravi? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1540, Urad Vlade Republike Slovenije za narodnosti, in razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem porabniku. V razpravo dajem podprogram Podpora manjšinam ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospa Marija Bačič.
Hvala za besedo. Socialni demokrati podpiramo predlagani amandma, s katerim se narodnim skupnostim vračajo sredstva za njihovo nemoteno delovanje. Gre za znesek 228 tisoč 743 evrov. Naj spomnim, da so temeljne določbe o varstvu italijanske, madžarske narodne skupnosti ter romske skupnosti zapisane v ustavi Republike Slovenije in v ratificiranih mednarodnih pravnih aktih. V podprogramu se torej zagotavlja sofinanciranje delovanja programov krovnih organizacij italijanske in madžarske narodne skupnosti ter romske skupnosti v Sloveniji. Sredstva Urada za narodnosti ostajajo enaka, medtem ko se Uradu za Slovence v zamejstvu in po svetu precej manjšajo. Predvideno zmanjšanje je za 8,8 %. Socialni demokrati pozivamo Vlado, da se zaveže, da bo naredila vse, da bodo Slovenci v zamejstvu zaradi zmanjšanih sredstev čim manj prizadeti. Uradu Vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu pa predlagamo, da začasno izvaja najnujnejše programe, predvsem programe na področju kulture, ki so bistveni za ohranjanje identitete. Pričakujemo, da se bo situacija kmalu spremenila in bodo v naslednjem proračunu ponovno zagotovljena dodatna sredstva za učinkovito delovanje Slovencev v zamejstvu in po svetu. Istočasno, če sem že pri besedi, bi prosila, da podobno bi lahko povzeli v opredelitvi do problematike vzdrževanja idrijskega rudnika, kjer smo želeli vložiti amandma, vendar smo dobili zagotovilo s strani Ministrstva za gospodarstvo, da bodo to oni na svojem področju na ministrstvu uredili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kakšna želja po razpravi? Da. Izvolite, dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Naj še enkrat poudarim tisto, kar sem že v stališču poslanske skupine povedal. V primeru podpore italijanski, madžarski ter romski skupnosti gre za dejavnosti, ki so bile dogovorjene že v fazi priprave koalicijske pogodbe, in gre za dejavnosti, ki so v celoti potrebne za tako in tako že zelo minimalizirano delovanje vseh omenjenih skupnosti. Se je pa dejansko zgodila napaka pri pripravi predloga proračuna, kar sta tako ministrstvo kot tudi koalicija spoznala in zato tudi pripravila amandma. Nisem se namenoma oglasil pri prejšnjem amandmaju, čeprav sem jaz v svojem uvodu oziroma stališču povedal, da zelo obžalujem, da ni podpore tudi prejšnjemu amandmaju, vendar ne zato, ker bom rekel našemu amandmaju gre podpora, ampak ker bi bilo zelo prav, da se dejavnost Slovencev v zamejstvu in pa po svetu res postavi v tako luč, da omogoča ohranjanje, obstoj in razvoj, torej iz čisto vsebinskih razlogov, ne pa na osnovi nekih reciprocitet, ki nikakor, bom rekel, niso nikoli transparentne in morda tudi najbolj optimalne. Jaz bom ta amandma podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1714 Policija in na razpravo o vloženih amandmajih dvema podprogramoma pri tem proračunskemu uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Javni red in splošna varnost ljudi in premoženja ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Zavezništva Alenke Bratušek. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa za besedo. Prej sem že povedala, koliko pride na posameznega državljana na odhodkovni strani proračuna. Za štiričlansko družino znaša to več kot 20 tisoč evrov. Jaz upam, da se zavedate, kaj pomeni podaljševanje reakcijskega časa glede ukrepov policije, glede na to, da so podatki znani, da je nasilja v družini vedno več. In če na drugi strani gledamo, da predlagamo, da se vzame za neko nadgradnjo informacijskih sistemov, ker sploh še računalnikov nimajo nekatera ministrstva, potem res ne morem razumeti, zakaj tega amandmaja ne morete podpreti. To je žalostno in je sramotno.
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer, izvolite.
Hvala lepa. Smo pri tej nesrečni policiji, ki ne vemo, ali je naša ali ni naša, kaj bomo z njo počeli. Predvsem pa nesrečna zaradi tega, ker imam občutek, da ministri in ministrice v resornih področjih bi še kaj naredili, pa bi se še borili, ampak hudo je, ko pride minister za finance, preseka in reče: dosti debate. Prej smo slišali državno sekretarko, ki je povedala naslednji stavek: Pri vseh enako. Lepo vas prosim, jaz sem prej govoril, da ne more biti pri vseh enako. Ne more. Preprosto ne more. In dokler je pri vseh enako, prihaja do neumnosti. In hvala bogu, imamo Državni zbor, ki lahko kakšno stvar tudi popravi predvsem zaradi tega, ker Ministrstvo za finance zasleduje samo en cilj: samo prihodki pa odhodki pa, saj veste, ti nesrečni 3 %, ki so vmes. Vse ostalo jih ne zanima. Ministri resornih področij imajo pa resen problem. In pri policiji, ne da ima sedaj ministrica problem, sedaj imajo problem že vodje, šefi policije, in ne nazadnje imajo problem sami policisti, ki so v resnici v neki točki, da ne vedo več, ali naj sploh še verjamejo v to državo, ki jim ne da niti osnovnih pogojev. Ključni problem, ki je nastal je nastal predvsem zaradi tega, dolga leta se je več ali manj, to smo na odborih že vse sklenili in se pogovarjali in ugotavljali, pa vendar je treba ponoviti, leta in leta v resnici niso prontno vzdrževali in niso dajali dovolj sredstev za neko vzdrževanje, da bi lahko na koncu imeli samo neko investicijsko vzdrževanje. Niti ne da ni bilo investicij, niti investicijskega vzdrževanja ni bilo zadovoljivega. Poglejte, jaz Ljubljano poznam, ne vem, kako je drugje, ampak ko sem šel v tretjo nadstropje na Trdinovo na kriminalistični oddelek, sem ugotovil, da nimajo niti enega stola enakega drugemu. Zato ker je to vse navlečeno od vsepovsod in je prav bedno pogledati, ker ne veš čisto dobro, kako to izgleda. Ko sem se usedel tja, ko me je povabila ena kriminalistka, je moral iti drugi ven, ker je bil moteč faktor, ker se nisva več mogla niti pogovarjati. Skratka, gre za to, da se leta in leta enostavno ne naredi tisto, kar bi se v resnici moralo narediti. To, kar je danes kolega Trček povedal, da je dobil informacijo, da se je na Trojanah zopet pokvaril en avto, to ni nič posebnega. Tega smo že vsi navajeni. Še malo, pa se bo zgodilo tako kot v filmih, veste, tisti, ki vozi 140 kilometrov na uro, ga policija več ne sledi, ker itak nima dosti hitrih avtomobilov, da bi lahko to vse skupaj polovila. Banaliziram, ampak namenoma to počnem, ker enostavno nismo dovolj zreli, da se odločimo in naredimo neko črto in rečemo, da je to pač preprosto dovolj. Poglejte, v neki postaji policijski imajo nove prostore, drugi pa že leta in leta enostavno ne dajemo dovolj denarja, ker rečemo, da bo to drugo leto, da bo to drugo leto, da bo to drugo in naslednje. In tako ostane 10 let. Potem pa še enkrat slišimo državno sekretarko, da mora biti rez upravičen na vseh resorjih enako. Poglejte, pri masi proračuna, kakršna je, s predlogom, ki smo ga podali, in je več ali manj tudi zelo jasen, ker ne moremo tako pavšalno reči, da milijonček, dva, trije bodo dovolj, ampak preprosto izhajamo iz tistih dejstev, ki so jih navedli sami, koliko v resnici denarja jim manjka, zato da bodo lahko sploh prišli do osnove, da normalno delujejo. Tisto, kar je še bolj pomembno je to, da danes berem na spletnih straneh dnevnoinformativnih medijev, kjer v resnici ministrica sama pove, da v resnici ne more več zdržati tega plafona delovanja s tem minusom. Preprosto ne more. Vendar, kolega Božič je tam prej govoril, sem ga slišal, ko je rekel, da saj vemo, da proračun ni ustrezen za vse, ampak da bomo pa potem preko leta videli, kje se to da oziroma kje se da "poflikati" pa bomo malo prerazporejali. Lepo vas prosim, prerazporejati se ne da kar tako iz ene postavke na drugo postavko! V resnici je treba že vnaprej vedeti in določiti, kajti eno od osnovnih pravil za tistega, ki dela proračun, je, da zna pravilno planirati. Če ve, da je nekje usodno, ker gre za državotvorno ministrstvo, ker gre za varnost Slovenk in Slovencev, ker gre za v bistvu eno od tistih dejavnosti, ki v resnici mora na vsak način funkcionirati vsaj navzven ne sto, ampak tisočprocentno, potem je več kot jasno, da je ta sredstva treba zagotoviti. Vlada se sploh ne ukvarja z vprašanjem, zakaj ne dati policiji toliko denarja, ampak razlagajo, zakaj ne odvzeti tam, iz tistih predlaganih postavk. To je najbolj hecno pri celi zgodbi pri teh amandmajih. Dam primer. Seveda je normalno, da poslanci ne moremo predlagati, da se poveča za toliko in toliko proračun, ker je za to odgovorna vlada in zato je tudi dinamika amandmiranja postavljena tako, da iz ene postavke postavljaš na drugo. In to je tisto, kar sem na začetku govoril. Dokler se vlada ne bo odločila in rekla, da so nekje določene prioritete in da je tam treba zagotoviti dovolj sredstev, je to tako. Ne pa da dobimo odgovore v sami obrazložitvi Vlade, da je za financiranje EU že v naprej določeno – zanimivo, za njih je, za policijo ne sme biti – in pa servisiranja dolga iz teh dveh postavk. Lepo vas prosim, vsa leta do zdaj vsi amandmaji, ki so šli skozi, so šli iz treh, štirih istih postav In zanimivo, država ni propadla, EU nas ni kregal, vse je zgodilo in na koncu je stvar bila urejena. Je pa res, da je več ali manj tudi minister na koncu fino poskrbel, ko več ali manj, tri, štiri mesece pred koncem realizacije proračuna zaklene proračun in v resnici ministri moledujejo in prosijo, da bi še kakšno stvar izvedli. Samo tukaj moram povedati naslednje, to mene več ne zanima, to je stvar ministrov, ali so dovolj uspešno in hitro znotraj tekočega leta opravili svojo nalogo za tisto, kar so zahtevali, da znotraj proračuna porabijo. Poglejte, ta primer, da smo imeli rebalans lansko leto pred koncem, potem pa je rebalans bil sprejet in je bilo porabljenih samo 30 % od rebalansa – ja, jaz sem mislil, da je šlo za zaključek, da so samo še pokljukali, katere račune bodo poplačali. Več ali manj se tukaj govori o tem, na kakšen način se to troši. Mi v vsakem primeru predlagamo in ponujamo možnost glede na to, da vlada od tega ne more odstopiti, in jo po svoje tudi razumem, in brezveze je tukaj blefirati, da bo vlada rekla: "Ja, ja, seveda smo vam hvaležni za ta amandma." Lahko pa to korekcijo naredite poslanci. Vsi skupaj lahko to korekcijo naredimo. In še celo zakonita je. Včasih so v vladi celo veseli, da jo naredite, ker znotraj sistema hierarhije tega ne morejo narediti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospo Tilen Božič, osem sekund. Replika, osem sekund.
Hvala. Bi samo opozoril na to, da so možnosti nekaterih prerazporeditev. Mislim pa, da tudi v času vladanja ZaAB, ko je bil blokiran proračun že na začetku leta, se je to dosti bolj vehementno izvajalo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Se zahvaljujem in zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Kriminalistična dejavnost ter amandma Poslanske skupine Zavezništvo Alenke Bratušek. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2030, Ministrstvo za pravosodje, in razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Zavezništvo Alenka Bratušek. Želi kdo razpravljati? Gospod, Jani Möderndorfer, izvolite.
Ena od temeljnih zadev, ki izgleda sodstvu ne paše ali pa ne vem komurkoli že, jaz ne bom iskal krivca, je, da mediacije v resnici, kakor jih vsi propagirajo, kakor jih vsi na nek način jemljejo kot neko tehniko, ki zmanjšuje vrsto tožb na sodišču in dve stranki se lahko dosti hitreje in na bistveno drugačen način in s prišparanim denarjem v resnici se tudi v sodstvu lahko stvari uredijo, jih v bistvu kar naprej in kar naprej iz proračuna mečemo ven. In to se mi zdi svojevrsten paradoks. Pred desetimi leti so bila sredstva rezervirana oziroma v proračun dana, danes pa celo samo sodišče te mediacije v resnici negira, kot da se bojimo, da v resnici na vsak način hočemo imeti več tožb oziroma da se vse ureja samo še na sodišču. Zato predlagam, da s takšno rešitvijo rešimo problem in da mediacijo vrnemo nazaj.
Želi še kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2030, Ministrstvo za pravosodje, in razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Zavezništvo Alenke Bratušek. Se opravičujem. Želi kdo razpravljati? Ne. Ja, to je že bilo. Se opravičujem. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2130, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, in razpravo o vloženih amandmajih štirim podprogramov pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Lokalna razvojna infrastruktura ter amandma Poslanske skupine Zavezništvo Alenke Bratušek in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Izvolite, Suzana, gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsedujoči. Občinam v tem rebalansu jemljemo večkrat. Jemljemo jim z znižanjem povprečnin in jemljemo jim z zmanjšanjem obsega sredstev za investicije. Zmanjšujemo sredstva ravno občinam, ki so dejansko edino gonilo razvoja v Sloveniji. Zaradi teh predlaganih sprememb bodo imele predvsem majhne občine velike težave pri financiranju že začetih projektov, projektov, ki so v teku in katerih zaključek se načrtuje v letu 2015. Gre za investicijske projekte, ki za občane pomenijo pomembno dodano vrednost kvalitete njihovega življenja na podeželju. Ravno zaradi tega smo v Slovenski demokratski stranki predlagali ta amandma, da se za manjše občine namenijo neka sredstva, ki jim bodo omogočala, da dokončajo že začete projekte. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Regionalni razvoj ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želite razpravo? Izvolite, gospa Suzana Lep Šimenko.
Hvala za besedo. S predlaganim amandmajem predlagamo povečanje sredstev za spodbujanje razvoja problemskih obmejnih območij in zmanjšanje odstopanja njihove razvitosti od slovenskega povprečja. Razvoj se v Sloveniji vedno bolj seli v večja mestna središča, zato oddaljeni predeli v razvoju zaostajajo tako z vidika infrastrukture, zaraščanja kmetijskih zemljišč in tudi z vidika ponudbe delovnih mest v kraju bivanja prebivalcev. Bom kot primer izpostavila Haloze, in sicer situacija v Halozah je, gledano z vidika poseljenosti in obdelanosti kmetijskih zemljišč, vse bolj kritična. Pa Haloze niso edino kritično območje v Sloveniji. S predlaganim amandmajem želimo zagotoviti dodatna sredstva za razvoj problemskih obmejnih območij.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravo? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Spodbujanje začetnih in novih investicij ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želite razpravljali? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Učinkovito trženje in promocija Slovenije ter amandma Poslanske skupine Zavezništvo Alenke Bratušek in Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želite razpravo? Gospod Jani Möderndorfer, izvolite.
Vi veste, da imamo v proceduri zakon, ki je vložen s strani Poslanske skupine Zavezništvo. Na odboru je bil tudi sprejet sklep o podpori in gre v resnici naprej v nadaljnjo razpravo. To pomeni, da obstaja velika verjetnost, ker se je tako izrazil tudi minister in tudi koalicija, da bo STO izločen iz Spirita in bo deloval samostojno. Sedaj imamo pa en resen problem. Pred seboj imamo proračun, rebalans, in če se vse besede bile zelo iskrene tako s strani ministra kot s strani koalicije, imamo problem, da sredstev za tisto, za kar jo bomo izločili, v resnici nimajo. STO ne bo imel dovolj sredstev. Če gremo pogledat, je ta STO imel v preteklosti, ker zelo hitro lahko poslušam očitek, češ, da ko smo bili v vladi, tega denarja ni bilo toliko, sedaj pa kar naenkrat amandmiramo. Ni res. Leta 2013, ko smo sestavili vlado, smo tudi z amandmajem v višini 3 milijonov morali dejansko vrniti nazaj na to isto postavko znotraj Spirita za STO, za promocijo. In s tem smo omogočili, da je lahko STO vsaj tiste osnovne stvari počel, ki jih počne, ker s temi sredstvi dejansko razen to, da bo že za plače in za svoje stroške v resnici porabil več kot polovico. Vi pa veste, da je minister napovedal na odboru, da ena večjih stvari, ki se bo zgodila v letošnjem letu, je Expo. Samo za Expo rabi najmanj 2 milijona, če hoče vresnici STO svoje narediti. Sedaj pa bistvo vsega tega. Jaz vem, da matematika gre po tej liniji, tako kot je rekla državna sekretarka, MF, da je pač preprosto treba vsem enako odvzeti. Ampak poglejte – turizem. Turizem je eden tistih, ki nam po nesreči podari 12 % BDP v Republiki Sloveniji. Če pa mi kaj naredimo še za promocijo, bo pa še kaj več BDP v tej državi. In to je pa res neposreden ukrep, s katerim ti narediš en korak izboljšave. In če vam je 3 milijone premalo za to, da bi lahko potem 45 tisoč zaposlenih v turizmu v slovenskem prostoru lahko upgradalo tisto, kar že danes počnejo, in z DDV odvedli nazaj v proračun toliko več milijonov, potem jaz več ne razumem, kaj je neposredno ustvarjanje pogojev za to, da bodo lahko nekateri drugi delali. In to je primarna naloga vlade, da to naredi. Zato vas prosim na tem mestu, da do jutri, ker jutri bomo o tem glasovali, resno razmislite in se pogovorite. Jaz vem, če boste danes ministra vprašali, mora biti tiho in ne sme nič povedati. Ker je logično, tudi ne pričakujem, da bo rekel, "veste, rabim nujno ta denar, Möderndorfer ima prav". Ne, tega mi ne bo rekel. Ampak dajte vsaj v koaliciji razumeti, da je ta amandma res v bistvu neposreden vložek v dodano vrednost, ki jo mi lahko dobimo nazaj skozi tisto, kar gre. Expo je nekaj, kjer se sprehodi 20 milijonov ljudi, ki jih zanima samo turizem. Samo turizem. In če bomo mi samo en promil izkoristili od tega Expa, smo mi naredili za slovenski prostor ogromno, z DDV-jem, proračunom in ostalim. Zato resno razmislite ali je več vredno, da bo obdržala vaša čast in drugačnost, ker vi ste drugačni od vseh vlad do sedaj, ali boste dali 3 milijone za nekaj, kar boste že čez en mesec glasovali za to, da STO začne delati. In če hoče delati, mora delati takoj. 18 ljudi bo prišlo takoj v STO, nič se ni treba na novo organizirati pa ugotavljati, kdo so celo leto in se sestavljati, ampak morajo samo še izvajati naloge in to promocijo. In to znajo. Pa še kakšnega več bodo zaposlili, ker jih imajo itak premalo. Torej resno razmislite o tem predlogu. Ne gre za noben blef, ne gre za nobeno promocijo. Vam dovolim, da vložite svoj amandma, se strinjam, podpišite se, pa recite 3 milijone, če bo to potem kaj lažje. Samo dajte 3 milijone na to postavko. V imenu turizma vas prosim in v imenu DDV, ki bo prišel nazaj v proračun, ker bo to edina konkretna neposredna spodbuda s strani Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2330, Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, in razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Obnova, nega, varstvo gozdov ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želite razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2431, Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo, in razpravo o vloženih amandmajih, z dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest ter pet amandmajev Poslanske skupine Zavezništvo Alenke Bratušek in osem amandmajev Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želite razpravljati? Da. Izvolite, gospa Jelka Godec.
Najlepša hvala. V Slovenski demokratski stranki vlagamo amandma za povečanje na podprogramu Investicijsko vzdrževanje in gradnja cest, in sicer se nameni 200 tisoč evrov za rekonstrukcijo ceste Dole–Ponikva–Dolga Gora. Gre za cesto, ki je bila leta 2008 uvrščena v proračun Republike Slovenije in je po projektu SENSOR za leto 2014 najslabše ocenjena, na črnem seznamu cest. Treba je pa poudariti tudi to, da je ta cesta obvozna cesta v primeru zaprtja avtoceste Celje–Maribor in je bila uničena tudi v času izgradnje železniške proge in pa avtoceste. Skupna vrednost celotne investicije je 21 milijonov. Z amandmajem pa želimo doseči samo to, da se začne končno rekonstrukcija ceste po šestih letih. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Investicijska dejavnost na železniški infrastrukturi ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Boste razpravljali? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2550, Ministrstvo za okolje in prostor, in na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Rudniki in sanacija rudarske škode ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Boste razpravljali? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Upravljanja z vodami ter podprograma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Bi kdo razpravljal? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2611, Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, in na razpravo o vloženih amandmajih k trem programom pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Družinski prejemki in starševska nadomestila ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite, gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod podpredsednik. Na žalost imam zelo malo časa. Nova Slovenija – krščanski demokrati predlagamo in prosimo za podporo za povečanje postavke Družinski prejemki in starševska nadomestila za 10 milijonov evrov. Gre za otroški dodatek in verjamem, da danes nima nihče tako trdega srca, da ne bi tega amandmaja podprl.
Hvala lepa. Za razpravo se je prijavila dr. Anja Kopač Mrak, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Ker je tako občutljiva tema in se verjetno res vsi strinjamo, da če ne bi bilo dovolj sredstev na otroških dodatkih, bi bilo to neodgovorno s strani vlade, zato vam zagotavljam, da je na proračunski postavki 3556 zagotovljeno toliko sredstev, kot je bilo ocena realizacije 2014, je pa malce manj, približno 3 milijone manj, kot je bilo v sprejetem proračunu 2015. Glede na to, da se za otroški dodatek pomembno upošteva dohodek družine, ni tukaj pričakovati več sredstev. Podobno je tudi na drugih postavkah znotraj tega, torej družinskih prejemkih in starševskih nadomestilih. Zagotavljamo vse pravice in nikakor ne bi pristali na proračun, če ne bi bila zagotovljena sredstva, ki so potrebna za izplačilo temeljnih družinskih prejemkov.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. Potem zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Štipendije ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Da. Izvolite, gospod Miha Kordiš.
Najlepša hvala. Pri tem amandmaju gre za prvega od naših razvojnih amandmajev. Omenil sem ga že v svoji prejšnji razpravi. Namesto razvoja v nerazvitost, ki ga propagira, izvaja aktualna vlada, v Združeni levici predlagamo preusmeritev v štipendije, z drugim amandmajem, ki pride kasneje, še v raziskovanje. Zakaj štipendije? Štipendije so ključne za zagotavljanje dostopa do izobraževanja za vse prebivalke in prebivalce ter posledično za družbeni in ekonomski razvoj. Visoko izobraženi državljani so nujni, če hočemo oblikovati razvojni model, ki bo temeljil na produktivnosti dela, ne pa na posrednem in neposrednem zmanjševanju stroškov delovne sile. Dodatno so štipendije pomemben socialni korektiv pri dijakih in študentih, hkrati pa zmanjšujejo selekcijo študentov na podlagi materialnih sredstev. To je rastoč problem v izobraževanju. So garant večje socialne mobilnosti, pravičnosti. Ministrstvo ocenjuje, da se bodo potrebe po štipendijah zmanjšale – to težko prepriča kogarkoli – saj se v izobraževalnem sistemu vse bolj jasno revščina, vidi se neenakost. Niti ni treba preveč globoko brskati za kaj takšnega. V vsakem primeru si ob gospodarskem okrevanju, ki smo ga deležni, ki ga vlada napoveduje, štipendiranje zasluži vsaj malo višja sredstva, sploh ker že desetletja v splošnem nazaduje. V Združeni levici predlagamo povečanje za 3 milijone, lahko rečem za bore 3 milijone, pa vendar. Na drugi strani pa več kot 15 milijonov evrov mečemo za spodbujanje tujih neposrednih investicij. Od tega je 6 milijonov namenjenih za ofenzivno trženje Slovenije kot "lokacije za foreign direct investment" z informativnimi izobraževalnimi in promocijskimi aktivnostmi. To slednje je bilo citat. Kaj je tu problem? Problem je, da je to ne samo nesmotrno, je tudi škodljivo. Za tem se skriva reklamiranje privatizacije in sklepanje spornih povezav s tako imenovanimi kobilicami. Poznamo jih opisno kot tuje finančne sklade in velika monopolna podjetja, ki želijo s privatizacijo slovenskega državnega premoženja skovati enostavne in hitre dobičke. Večina dejavnosti v tem podprogramu pa ima tako ali tako zanemarljive učinke glede na zadane cilje, ker se z njimi ne bo povečala stopnja tako imenovanih greenfield investicij, ampak samo kobiličarski brownfield, prevzem slovenskih podjetij. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala za besedo. Hvala Združeni levici za skrb. Jaz se vsekakor strinjam, da so štipendije pomemben del razvojne politike. Je pa glede na stopnjo prebivalstva s terciarno izobrazbo v Sloveniji morda to težko povezati s samimi štipendijami in utemeljevati potrebo po štipendiji zaradi stopnje razvitosti in izobraževanja, ker v Sloveniji smo glede na to morda že kar med tistimi najbolj razvitimi državami. Nikakor pa to ni plod tega, da imamo zelo dobro ali pa zelo veliko denarja namenjenega za štipendijsko politiko. Ampak ne glede na to, sredstva v proračunu, ki ga imate pred seboj, so glede na integralna sredstva, ki so bila v lanskem letu zagotovljena, višja za 3 milijone 700, malce več, poleg tega pa je treba upoštevati tudi sredstva, ki se iztekajo iz koncesijskih dajatev iz študentskega dela, torej se vodijo pod drugo proračunsko postavko, pod namenskimi sredstvi. Tam je predvidenih še dodatnih 24 milijonov, skoraj 25 milijonov, tako da v tem trenutku ocenjujemo, da so sredstva v zadostni meri za pravice, ki so v tem trenutku zakonsko določene. Lahko bi se sicer pogovarjali o tem, da bi lahko imeli drugačno zakonodajo na tem področju, ampak proračun sprejemamo na podlagi trenutno določenih zakonskih pravic in ne moremo imeti želja, kaj bi želeli v politiki. Če bomo sprejeli zakonske spremembe na tem področju, če bi potrebovali dodatna sredstva, bi to morali storiti takrat, ko se bo to naredilo. Takrat je treba tudi, ko pripravljamo zakon, predvideti od kod in kako bomo financirali. V tem trenutku pa imamo dovolj sredstev za pravice, ki se predvidevajo in so z zakonom opredeljene v naši državi. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Da. Izvolite, gospod Kordiš.
Najlepša hvala. Saj bi se odzval z trditvijo, da je verjetno to, da zdaj pa še nimamo nekega zakonskega okvira, zato štipendij pa res ne moremo dvigniti, ker ni neke zakonodajne podlage, najslabši izgovor, kar sem ga kadarkoli slišal, zato da neko takšno pomembno stvar, kot so štipendije, povečamo, ampak žal sem se s tem soočil v zadnjih pol leta v tem državnemu zboru že velikokrat. Bom samo rekel, da če bi bila tukaj volja, da popravimo stanje na področju štipendijske politike, potem bi to lahko tudi storili, pa čeprav naknadno, in danes oziroma jutri ta sredstva pač namenili za študente, ki jih potrebujemo. To je to, hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Da vas potolažim. Pripravlja se politika za deficitarne štipendije. In na tem področju, tako kot je bilo z Zakonom o štipendiranju predvideno, tudi spremembe.
Hvala lepa. Če ni več razprave, zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Varstvo duševno in telesno prizadetih ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Bo kdo razpravljal? Da. Gospa Violeta Tomić, izvolite.
Hvala za besedo. V Združeni levici predlagamo povečanje sredstev za varstvo oseb z motnjo v telesnem in duševnem razvoju. Povečanje je po našem mnenju potrebno, ker ta sredstva že tri leta stagnirajo. Gospodarska rast je letos dosegla 2,5 %, napovedi za leti 2015 in 2016 so ugodne. Na Odboru za finance je kolega iz Desusa opozoril, da je rebalans proračuna glede na oceno ministrstva, koliko bo izplačil nadomestil za invalidnosti in dodatkov za tujo nego in pomoč. Ampak iz tega programa se financirajo tudi nekatere ustanove, ki izvajajo varstvo oseb z motnjo v telesnem in duševnem razvoju. Del teh ustanov je zasebnih, del pa je v lasti Republike Slovenije. V Združeni levici pričakujemo, da se jim omogoči razvoj, ne pa da se že nekaj let ohranja krizno financiranje. Hvala.
Hvala lepa. Je še želja po razpravi? Gospa ministrica, izvolite.
Varstveno-delovni centri so že dlje časa bolj problematični izvajalci v okviru našega ministrstva, zato smo letos zagotovili prvič po dolgih petih letih širitve mest. Za 70 novih uporabnikov v varstveno-delovne centre smo s prerazporeditvijo zagotovili, tako da se trudimo. Je pa glede na realno stanje, tako kot je, jaz bi si verjetno tukaj želela več denarja, smo pa zagotovili začetek nujne investicije na Debelem Rtiču. In tudi tukaj smo zagotovili 20-odstotno povečanje mest v varstveno-delovnih centrih. Tako da začetek je, predvsem v prihodnjih proračunih pa bo treba temu tudi skrb nameniti, da bo bolje. Je pa to ena bolj ranljivih populacij.
Hvala lepa. Je še želja za razpravo? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2613, Inšpektorat Republike Slovenije za delo, in razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskemu uporabniku. V razpravo dajem podprogram Urejanje in nadzor na področju dela ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Gospod Hanžek, izvolite.
Hvala lepa. V Združeni levici predlagamo, da se zagotovi pol milijona dodatnih sredstev za Inšpektorat za delo. S tem bi poslali jasen signal, da država ne bo tolerirala kršitev delavskih pravic in predpisov o zdravju in varstvu pri delu. Ta ukrep ne bi imel samo simboličnega učinka, ampak bi omogočil, da se vsaj za 10 % poveča število delovnih inšpektorjev. Razmere na tem področju so nemogoče, število kršitev se povečuje, število inšpektorjev zmanjšuje. Leta 2011 je bilo 88 delovnih inšpektorjev, leta 2013 samo še 80. Teh 80 inšpektorjev nadzoruje skoraj 200 tisoč gospodarskih subjektov, torej z 10-odstotnim povečanjem bi prišli na to, kar smo imeli leta 2011. Sredstva se glede na prvotni proračun na ta račun vseeno celo zmanjšujejo. Še pojasnilo glede tega, od kod ta sredstva. Sredstva se zmanjšajo na tistem delu proračuna Ministrstva za obrambo, ki ne vpliva na obrambno sposobnost države. V obrazložitvi proračuna je navedeno, da se iz tega podprograma financirajo obiski tujih delegacij v Sloveniji, potovanje slovenskih delegacij v tujino, načrtovanje obrambnega sodelovanja in tako naprej. Glede na leto 2014 se ta sredstva povečujejo za 1,1 milijon na 7 milijonov 200 tisoč evrov. Tudi po sprejetju tega amandmaja bi se ta sredstva za mednarodno obrambno sodelovanje, glede na leto 2014, povečala za dobrih 600 tisoč evrov.
Hvala lepa. Še kakšna razprava? Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2711, Ministrstvo za zdravje, in razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Investicijska vlaganja na sekundarni in terciarni ravni ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Združene levice. Gospod Čuš, izvolite.
Hvala za besedo. Dober večer, kolegice in kolegi! Kot je že gospod Hainz povedal, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagamo, da vzamemo en del sredstev državi za prostorske in druge pogoje za delo državnih organov, torej obnove pisarn, in da vzamemo del sredstev za upravljanje stanovanj, počitniških enot in garaž ter 3 milijone evrov namenimo za izgradnjo urgentnega centra na Ptuju. Kot vsi veste, je prejšnji teden potekala seja Odbora za zdravstvo, kjer smo tudi glasovali o tem, da se vključi urgentni center Ptuj v mrežo urgentnih centrov. Sicer je v tej mreži vključen že vse od leta 2003, tako da ne vem, zakaj se vlada in ministrstvo zadnjih nekaj let spreneveda. Gre pa tudi za to, da je del koalicije prepoznal potrebo lokalnega okolja spodnjega Podravja. Na Splošno bolnišnico Ptuj je navezanih preko 120 tisoč Slovenk in Slovencev. Glede na to, da je v Mestni občini Ptuj bil urgentni center Ptuj obljubljen že vse od začetka leta 2003, leta 2011 se je takratni minister dr. Marušič še dodatno zavezal, da bo na Ptuju zgrajen urgentni center, zdaj ne vem, zakaj takšno sprenevedanje. Sami sledimo sklepu Odbora za zdravstvo, ki je bil sprejet s 15 glasovi za, torej soglasno, da se urgentni center Ptuj vključi v mrežo urgentnih centrov, strošek investicije znaša okrog 3 milijone evrov. Bi pa seveda tudi rad povedal, da imam danes tukaj v roki pisma podpore 17 županov občin spodnjega Podravja, od župana Mestne občine Ptuj Mirana Senčarja, župana občine Dornava Rajka Janžekoviča, župana Markovcev Milana Gabrovca, župana občine Destrnik Vladimirja Vindiša, župana občine Gorišnica Jožefa Kokota, županje občine Sv. Andraž v Slovenskih goricah Darje Vudler, gospoda Alojza Kavčiča, župana Juršinc, gospoda Alojza Benka, župana občine Trnovska vas, gospoda Antona Butolena, župana občine Žetale, gospoda Antona Leskovarja, župana občine Kidričevo, župana občine Podlehnik gospoda Marka Mavčiča, dr. Darinke Fakin, županje občine Majšperk, župana občine Videm gospoda Friderika Bračiča, gospoda Mirana Vuka, župana Zavrča, gospoda Alojza Soka, župana občine Ormož, gospoda Jurija Borka, župana Središča ob Dravi ter gospoda Janeza Jurgeca, župana občine Cirkulane. Prebivalstvo spodnjega Podravja se je kljub različnim političnim ali pa ideološkim stališčem in političnim opredelitvam združilo in prepoznalo potrebo spodnjega Podravja po organizaciji urgentnega centra v Mestni občini Ptuj. S tem sledimo sklepom Odbora za zdravstvo, ki so bili sprejeti soglasno, in mislim, da si vsi želimo, da povečamo sredstva za vlaganje in razvoj zdravstvene dejavnosti v Republiki Sloveniji.
Hvala lepa, gospod Andrej Čuš. Še kakšna razprava? Da. Izvolite, gospa Violeta Tomić.
Hvala za besedo. V Združeni levici predlagamo, da se z amandmajem zagotovijo sredstva za Oddelek za invalidno mladino pri Splošni bolnišnici Nova Gorica, Stara Gora. To je edina ustanova za zdravljenje in nego najhuje telesno in duševno prizadetih, ki potrebujejo 24-urno nego na dan. Problem je, da so otroci nameščeni v 50 let starih nekakšnih paviljonih. To so v resnici barake iz azbestnih plošč, in dobro veste, kako nevarne so za zdravje. Lahko ste videli to tudi v enem prispevku na televiziji. V podprogramu 170301 so sicer zagotovljena sredstva za izgradnjo urgentnih centrov, med drugim tudi v Splošni bolnišnici Nova Gorica. Ni pa sredstev za gradnjo Stare Gore. Načrti so po zagotovilih vodstva bolnišnice že zdavnaj pripravljeni. Ustanovljeno je bilo tudi društvo, ki zbira donatorska sredstva. To je star dolg države, ki bi ga morali izpolniti vsaj zdaj, ko so se gospodarske razmere rahlo izboljšale. Sredstva pa se zmanjšujejo na tistem delu proračuna Ministrstva za obrambo, ki ne vpliva na obrambno sposobnost države. Ta podprogram Članstvo v mednarodnih organizacijah predvideva prioritetno vzdrževanje sredstev enot, ko so predvidene za delovanje v mednarodnih operacijah in v Natovih odzivnih silah. Med drugim gre za sredstva za sofinanciranje izgradnje nove sedeža Nata. Vlaganja v lokalno infrastrukturo letos niso predvidena. Po rebalansu je zato namenjeno 7 in pol milijonov evrov, leta 2014 po rebalansu samo 5,6 milijonov evrov. Realno gledano se z našim predlogom sredstva zmanjšajo samo za 600 tisoč evrov. Dileme med sedežem Nata in bolnišnico na Stari Gori najbrž ne bi smelo biti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kakšna razprava na tej postavki. Ne. Zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3330, Ministrstvo za izobraževanje znanost in šport, in razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Raziskovalni programi in projekti ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije in amandma Poslanske skupine Združene levice. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! S tem amandmajem želimo mi v Novi Sloveniji narediti en majhen korak na poti v družbo znanja. Gre za postavko Raziskovalni programi in projekti, gre za raziskave, ki bi naj svojo aplikabilnost našle v gospodarstvu. Trend padanja vlaganja v znanje je v zadnjih šestih letih dramatičen. Od leta 2008 do danes smo kar za 25 % zmanjšali sredstva za raziskovalne programe in projekte. In ta podprogram predstavlja financiranje znanstveno-raziskovalnega dela, ki je ključno za družbeni, izobraževalni, tehnološki in gospodarski razvoj v naši državi. Z zniževanjem sredstev za te namene smo okrnili možnosti zlasti gospodarskega razvoja Slovenije, ki je v zadnjih letih močno zaostal v primerjavi s primerljivimi državami v Evropi. Resnično prosimo za podporo temu amandmaju, če se seveda poslanke in poslanci predvsem večine koalicije zavedate, da želimo biti v Sloveniji družba znanja. Mi nimamo naftnih vrelcev, mi nimamo nekih velikih rudnikov, naravnih bogastev, razen za enkrat, hvala bogu, zelene narave. Imamo pa pridne, pametne ljudi, in mislim, da je potrebno, da se narod zaveda svoje glave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Izvolite, gospod Miha Kordiš.
Najlepša hvala. Mi v Združeni levici raziskovalnim programom in projektom namenjamo dodatna 2 milijona in pol evrov. Brez spodbujanja znanosti in raziskovanja ni razvoja. To je menda jasno vsakomur kot beli dan oziroma vsakomur, razen vladajoči koaliciji in njeni vladi. Sredstva za raziskovalne programe in projekte se zmanjšujejo za dobrih 7 milijonov in pol. Raziskovalni projekti tako v bazičnem kot aplikativnem raziskovanju so pogoj za oblikovanje razvoja, ki bo temeljil na produktivnosti dela, ne pa na posrednem in neposrednem zmanjševanju stroškov delovne sile. Poleg tega je raziskovanje pomembno ne samo iz ozkih gospodarskih razlogov, ampak tudi iz gledišča družbenega napredka, saj prinaša nove znanstvene dosežke in išče inovativne rešitve za družbene potrebe, kot so to na primer potrebe, ki zadevajo zdravstvo, vse bolj pereči postajajo okoljske potrebe Povečanje sredstev za raziskovalne projekte in programe bi vsaj delno prispevalo tudi k zadržanju najbolj izobraženih in najbolj kreativnih posameznikov, ki se, kot vemo, vse pogosteje odločajo za iskanje nekih kariernih možnosti v tujini oziroma kar za prosto selitev iz Slovenije. Kot smo predlagali pri štipendijah oziroma še vedno predlagamo, predlagamo tudi tukaj, da se tudi pri tej točki jemlje iz sredstev, ki so namenjena za promocijske dejavnosti za tuje investicije. Iz razvojnega stališča so take politike pot na svetovno periferijo. Neka idejna podstat tega so privatizacija, zmanjševanje davkov, deregulacija in liberalizacija. In smo zelo trdno na stališču, da je treba namesto v privatizacijo raje vlagati v razvoj in v ljudi. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Franc Križanič, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, visoki zbor! Rad bi dopolnil diskusijo gospoda Jožefa Horvata. Pahorjeva vlada je sredstva, namenjena Agenciji za raziskovalno dejavnost povečala, tako da so še leta 2011 dosegala 180 milijonov in se sedaj spuščajo na 130 milijonov. Zdrs je bil zelo hiter in globok, vendar se je začel leta 2012.
Hvala lepa. Še kakšna razprava? Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Še en splošen dodatek, kar se tiče upravičenosti in pomena razvoja in raziskovanja. Radi se primerjamo z Nemčijo, pa radi se primerjamo z Avstrijo oziroma s kapitalizmom, ki vlada v Nemčiji in Avstriji. In temu rečemo pravi kapitalizem. Rad bi izpostavil, da tudi pri nas vlada ravno tako pravi kapitalizem, kot vlada na primer v Avstriji in v Nemčiji, ampak se je treba zavedati, da ima kapitalizem po svoji nujni notranji strukturni logiki dva obraza. Pozna metropole in pozna periferijo. In da ne postanemo popolna periferija, namreč zdaj smo na poti v to periferijo, drsimo vanjo, je nujno treba vlagati v razvoj in v raziskave. To sem želel dodati. Razvojna perspektiva namreč, ki jo vidimo v tem proračunu, ki jo vidimo pri tem, da se krčijo sredstva za raziskovanje, je pa taka, ki nas ne bo niti približno pripeljala do Nemčije, kot jo poznamo danes, kot sinonim neke gospodarske uspešnosti, učinkovitosti, ampak bližje kakšni Afriki na drugi strani Mediterana. Tega pa si menda nihče od nas ne želi. Zato je naš amandma dvojno učinkovit in zadane dve pravi poanti. Prva je ta, da dodaja sredstva raziskovanju in razvoju. Druga pa je ta, da jemlje ta sredstva programu, ki promovira med drugim tudi privatizacijo. Začel sem to intervencijo z nemškim razvojem, z avstrijskim razvojem, naj jo tudi zaključim s tem. Nemčija se ni razvila na način, da je sprivatizirala vse po spisku, še manj, da bi ta privatizacija potekala kot neka navadna garažna razprodaja. Razvila se je zato, ker je močno posegala v tržno dinamiko, razvila se je zato, ker je vzdrževala javna podjetja in razvila se je tudi zato, ker so ta podjetja poznala kar široko delavsko participacijo. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Peter Maček, državni sekretar, izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci, hvala lepa vsem za tole podporo, kolegom iz opozicije pa [[…]]Mogoče bi tole dodal, da v dani situaciji je treba reči, da se tudi koalicijski poslanci oziroma v vladi zavedamo, da je znanost posebej prizadeta. Ampak kot je že opozicijski poslanec gospod Anže Logar rekel, bom ponovil, in me je pravilno citiral, da tudi znanost bo morala preživeti ta proračun oziroma leto 2015. Vendar pa hkrati opozarjam na to, da bi v letih, ki prihajajo, 2016, 2017 in tako naprej, da bi dejansko poskušali narediti nek preobrat na tem področju. Res je, posebej ko gre za znanost v Republiki Sloveniji, se je ta od leta 2008 krčila. Mi se oddaljujemo od barcelonskih ciljev, skratka ciljev, ki jih nekako narekuje tudi Evropska unija. Jaz upam, da se bomo še srečali v takih prilikah in da bo potem tudi širša soglasna podpora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Je še želja po kakšni razpravi? Ne. Se zahvaljujem in zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Izvajanje osnovnošolskih programov ter amandma Poslanske skupine Zavezništvo Alenke Bratušek in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Mag. Mirjam Bon Klanjšček, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Naša poslanska skupina je vložila amandma, ki naj pri uporabniku Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport poveča podprogram Izvajanje osnovnošolskih programov, in sicer za 4 milijone evrov, v ta namen pa naj se za isti znesek zmanjša podprogram Plačilo prispevkov v Evropsko unijo pri uporabniku Ministrstva za finance. Ta naš amandma sledi sklepu, ki smo ga soglasno, poudarjam soglasno, sprejeli na seji Odbora za izobraževanje, znanost, šport in mladino 20. januarja letos, ko smo obravnavali problematiko varčevanja v šolstvu. Poudariti želim, da so ta soglasno sprejeti sklep predlagali – pozor! – koalicijski partnerji. Glasil pa se je: "Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino poziva Vlado Republike Slovenije in Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, da zagotovita sredstva za financiranje učne pomoči in drugih predvidenih varčevalnih ukrepov." Žal pa je pri obravnavi rebalansa proračuna za leto 2015 na Odboru za izobraževanje tri tedne kasneje, točno 11. februarja letos, prišlo do preobrata. Gospa ministrica je namreč povedala, da bo v tem letu zmanjkalo sredstev za financiranje učne pomoči, šole v naravi in interesnih dejavnosti v višini 4 milijonov evrov in pozvala, citiram: "Mislim, da simbolična gesta, ki bi dodelila sredstva, zato da bi ministrstvo lahko odpravilo tiste ukrepe, ki so upravičeno v javnosti doživeli najbolj negativen odziv, to je učna pomoč, to je selektivno financiranje šole v naravi in tudi nekoliko manjše financiranje interesnih dejavnosti, bilo primerno za amandmiranje. V primeru, da se bo odbor odločil, da sledi sklepu prejšnje seje, mislim, da je to nekaj, kar lahko pozitivno vpliva na dodelitev sredstev za to področje." Konec citata. Poglejte, redko se zgodi, da ministrica sama kliče na pomoč za sredstva, kot se je v tem primeru zgodilo. Res je, da so se sredstva za osnovno šolstvo povečala za 17 milijonov evrov glede na sprejeti proračun 2015 – vemo, da smo ga sprejemali leta 2013 – a poudariti moram, da so se sredstva zmanjšala za celih 7 milijonov evrov glede na sprejeti rebalans proračuna konec lanskega leta, torej za leto 2014. Žalosti pa me, da ste koalicijski partnerji na Odboru za izobraževanje soglasno glasovali proti amandmaju, ki bi povečal sredstva v ta namen. In prav tako me žalosti, resnično žalost, da je bil ta naš današnji amandma na Odboru za finance s strani koalicije soglasno zavrnjen. Oprostite, spoštovane kolegice in kolegi, vse se neha, ko se pogovarjamo o otrocih. In tu se konča pamet, razum, če tega amandmaja ne sprejmemo. V koga pa bomo vlagali, če ne v otroke? Zato bi rada spoštovani gospe ministrici, ki je sedaj ni med nami, povedala sledeče. Mi smo sledili vašemu pozivu in vložili amandma. Vse, kar morate narediti, pa je, da razložite koaliciji, da podpre ta amandma. Še je čas. In na koncu, ker upanje umre zadnje, se tudi sama ponovno obračam na vas, drage kolegice in kolegi, in vas v imenu otrok lepo prosim, da se omehča vaše srce in ta amandma podprete. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Jelka Godec, izvolite.
Najlepša hvala. Tudi v Slovenski demokratski stranki smo vložili enak amandma. Tudi na Odboru za izobraževanje, znanost, šport in mladino smo botrovali temu, da je prišel takšen amandma tudi na glasovanje. In kot je predsedujoča odbora gospa Bon Klanjšček povedala, je v bistvu najbolj smešno oziroma najbolj tragično to, da je koalicija mesec dni prej predlagala, da se najdejo sredstva za področje učne pomoči, šole v naravi, interesnih dejavnosti in tako naprej, potem pa je soglasno glasovala proti temu amandmaju, ki bi omogočal dodatna sredstva, češ, ministrica se bo v tednu dni le potrudila in našla denar znotraj rebalansa za to področje. In glej ga zlomka, danes beremo v medijih, ob tretji uri in še nekaj, objavo, da se bo našel denar za plačilo učne pomoči in subvencioniranje šole v naravi. Sicer v rebalansu tega denarja ni, vendar se bo našel. Sedaj pa – od kod ga bomo pa potegnili, če ne iz rebalansa? In potem beremo, da ga bomo dobili na finančnem ministrstvu. Ali bomo imeli rebalans čez en teden, da bomo lahko zagotovili učno pomoč? Izjave so neverjetne, ker potem ministrica izjavlja, da vse zakonske obveznosti bodo pokrite. Seveda bodo, ampak učna pomoč pa ni zakonska obveza, ker v ZOFVI nikjer to ni zapisano. Na to smo že opozarjali, da je problem tega, da učna pomoč ni definirana v ZOFVI in ni zakonska obveza, in se lahko ognemo temu in lahko govorimo, da vse zakonske obveze bomo poravnali, vendar učne pomoči pa ne bomo. In kot je prej kolegica povedala, je ministrica dobesedno prosila za takšen amandma, za to pomoč. In glede na to, da vsi vemo, da drugače te učne pomoči ne bo, ne bo krita, smo jo v bistvu uslišali. In v vseh javnih pozivih in pismih, od učiteljev, ravnateljev, Sviza in tako naprej, ministrica odgovarja enako: krili bomo zakonske obveznosti. Nikjer ne pove, da bo krila učno pomoč in subvencioniranje šole v naravi. So pa naenkrat ugotovili, da ta učna pomoč in pa tudi šola v naravi, da to področje spada v okvir dogovora med socialnimi partnerji in ministrstvom oziroma .vlado. Naenkrat. Danes so to ugotovili. In je treba to pokriti. Ampak jaz sprašujem sedaj koalicijo oziroma sedaj bi morala vprašati predlagatelja rebalansa – kje boste ta denar vzeli? Potem so ti amandmaji brezpredmetni, če zagotavljate štiri milijone. Drugače pa jaz verjamem, da pri vsem tem pingpongu s to učno pomočjo in s tem denarjem, glede na to, da je koalicija sama predlagala, da se naj denar zagotovi, da boste ta amandma podprli. Drugače pa prosim, povejte odkrito, kje boste denar našli. Ministrica pravi, ga ni v rebalansu na postavki Ministrstva za šolstvo, vzeli ga bomo nekje drugje. Kje?
Hvala lepa. Gospod Peter Vilfan, izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bom rekel takole, jaz preprosto ne želim ali pa nočem verjeti, da se jutri lahko zgodi, da ta amandma ne bi dobil podpore v tem parlamentu. Ne morem verjeti in nočem verjeti, da bomo ponovno prizadeli tiste najšibkejše, tiste, ki so dejansko na tem obrobju, tisti, ki si sami ne morejo pomagati, tisti, ki so seveda odvisni od tega, v kolikšni meri smo mi pripravljeni, da jim pomagamo, da jim gremo naproti in da jim morda tudi s takšnimi ukrepi, kot je ta dodatna učna pomoč oziroma dodatna strokovna pomoč, omogočimo, da bodo nekega dne lahko, da rečem takole, normalno živeli. Jaz sem bil šokiran že ob tisti izjavi ministrice, ko je napovedala, da bo treba v šolskem sistemu prihraniti toliko in toliko denarja in je med prvimi ukrepi navedla odvzem teh štirih milijonov – štirih milijonov otrokom s posebnimi potrebami ali otrokom z odločbami za to dodatno strokovno pomoč, za subvencioniranje šole v naravi in nekaterih drugih aktivnosti. Saj nisem bil edini. Šokirana je bila tudi širša in strokovna javnost, učitelji, sindikati in tudi predvsem starši pa skrbniki teh otrok. Zdaj pa še nekaj o teh dveh sejah Odbora za izobraževanje. Na prvi seji, tako kot smo že slišali, je bil soglasno sprejet sklep, da se vlado pozove, da se ta sredstva vsekakor najdejo in zagotovijo. Potem je prišla pa ta druga proračunska seja, na kateri je, tako kot je bilo že povedano, sama ministrica pravzaprav na nek način prosila odbor, da pripravi in vloži ta amandma, bo ona lahko s tem amandmajem lažje zagovarjala to, da se ta sredstva zagotovijo, tako na Vladi, verjetno na Odboru za finance in tako naprej. In ko je odbor ta amandma končno vložil, ga na veliko presenečenje potem poslanci koalicije gladko zavrnejo. Jaz bom celo nekoliko bolj oster, pa bom rekel, da lahko razmišljam tudi v tej smeri, da je ministrica verjetno zelo dobro vedela, kako bodo glasovali njeni poslanski kolegi. In če temu je tako, če je ona vedela, je bil to samo en takšen nastop za javnost in potem je to, oprostite, eno čisto navadno zavrženo dejanje. Ampak jaz res upam, da temu ni tako in da nimam prav, ampak moral sem to povedati. Zdaj pa nekaj o glasovanju. Jutri bomo glasovali o tem amandmaju in odvisno bo vse od koalicijskih poslancev, predvsem od poslancev največji poslanke skupine, poslancev SMC. Jaz verjamem, da imate že določene dogovore, zaveze v koaliciji, v poslanski skupini, z Vlado, z vašim predsednikom, kako boste jutri glasovali. Ampak rad bi vam povedal, da to ni nujno zavezujoče. Vam bom povedal na svojem primeru. In primer je prav tako vezan na otroke s posebnimi potrebami. Leta 2012 sem jaz na Odboru za izobraževanje sprožil zahtevo oziroma pobudo, da začne Zakon o otrocih s posebnimi potrebami veljati, zakon ki je bil sprejet že leta 2010, pa še vedno seveda ni bil uveljavljen. Takrat sem bil na odboru gladko zavrnjen, z utemeljitvijo, da še niso pripravljene vse zakonske, finančne, pravne in druge podlage in seveda je zadeva ostala takšna, kot je. In potem je prišlo leto 2013. Takrat sem bil pa tudi jaz v koaliciji, bil sem koalicijski poslanec in sem že na prvem koalicijskem usklajevanju, na katerem sem bil, ponovno sprožil to pobudo. In na veliko presenečenje, sem bil prav tako zavrnjen. Z isto obrazložitvijo, da te iste strokovne podlage, pravne, finančne, še vedno niso pripravljene. Takrat nisem popustil, vztrajal sem, rekel sem, da želim, da se o tem še naprej pogovarjamo in smo imeli čez kakšen teden novo koalicijsko usklajevanje. In takrat sem dobil, verjeli ali ne, v roke en papir od ministrstva, na katerem je na vrhu pisalo približno takole: "Vse negativne posledice za državo, ki jih boste povzročili s svojim vztrajanjem, da ta zakon začne veljati". Mislim, to je sprevrženo. Jaz tega ne razumem. Jaz bom kriv, ki sem vztrajal, da nekaj, kar je bilo že pred tremi, štirimi leti sprejeto tukaj v Državnemu zboru, začne veljati. Ampak zakaj to govorim? Potem sem dobil čez nekaj dni samo kratko sporočilo: "Obveščamo vas, da bo zakon s 1. 1. začel veljati." Hočem povedati tole, to moje vztrajanje in nasprotovanje tako koaliciji, poslanski skupni, vladi, kakorkoli že rečemo, ni imelo dejansko nobenih posledic. Nihče me ni gledal postrani, nihče ni bil užaljen, nihče ni bil jezen. Zakaj? Zato, ker sem imel prav. In seveda, spoštovane kolegice in kolegi, če boste jutri glasovali za ta amandma, boste tudi vi imeli prav. Nihče vam ne bo mogel ničesar očitati in vam tudi ne sme očitati, ker je osnovna pravica, podprta tudi z ustavo, vsakega poslanca, da glasuje po svoji vesti, da glasuje tako kot on meni, da je prav. In še enkrat, prav je, da jutri ta amandma podpremo. Jaz sem malo naiven in pričakujem, da bomo jutri ta amandma glede na vse povedano danes tukaj podprli soglasno in da bomo pokazali, da v tej naši Sloveniji tako imenovana socialna, sočutna, solidarna in humana država še vedno obstaja in živi.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Izvolite, gospod državni sekretar dr. Peter Maček.
Hvala lepa za besedo. Učna pomoč je izjemno občutljiva tema in se posebej na ministrstvu zavedamo občutljivosti. Ministrstvo zagotavlja tudi v imenu ministrice, da bomo naredili vse, da se ta učna pomoč ne zmanjša oziroma da nihče ne bo prikrajšan. Glede tega, kako se bo to naredilo, smo v dogovorih, so tudi dogovori znotraj Vlade, tako da mislim, da te, ene najbolj ranljivih skupin, sigurno ne bomo zanemarili. Še enkrat bi opozoril na to, da je ministrstvo, ko je načrtovalo proračun znotraj limitov, posebej posvetilo pozornost socialni dimenziji, se pravi ne odpuščati, ne krniti človeškega kapitala, vključno z otroki, učenci in tako naprej. Tako da se tega zavedamo, in posledica tega je bilo izjemno krčenje na investicijah, skratka tam, kjer se ta socialni del ne okrne. Je pa to, še enkrat, priložnost in poziv, da se v prihodnjih proračunih dejansko zagotovi izobraževanju in znanosti primerna sredstva, ker vsi vemo in tudi vi veste zelo dobro, da je vlaganje v izobraževanje in znanost eno od področij, ki se na daljši rok najbolj obrestuje, tudi v ekonomskem smislu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Peter Vilfan, izvolite.
Hvala za besedo. Saj bom kratek. To, kar je zdaj gospod Maček povedal, je vse lepo in morda tudi vse drži, ampak vse to, kar je on zdaj povedal, kar si oni želijo, kar bodo naredili, kar bodo poskusili, kar je v njihovi moči in kar ni v njihovi moči, lahko rešimo s tem, da jutri potrdimo ta amandma in imamo to zgodbo zaključeno ter imajo ti otroci zagotovljeno dodatno učno pomoč oziroma dodatno strokovno pomoč, v šolo v naravi pa bodo lahko hodili tudi tisti otroci, ki si tega sicer ne bi mogli privoščiti. Prav tako se bodo lahko ukvarjali z nekaterimi drugimi aktivnostmi tisti otroci, ki se sicer ne bi mogli. Zato še enkrat pravim: zakaj bi čakali, zakaj bi vas lovili in držali za besedo, če pa jutri lahko to zgodbo zaključimo in bomo vsi zadovoljni.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Zaključujem razpravo. Obveščam vas, da je bil umaknjen amandma Poslanske skupine Združene levice k podprogramu Prehrana študentov, dijakov in učencev. Prehajamo še na proračunskega uporabnika 3331, Urad Republike Slovenije za mladino in razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Programi za mlade ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Gospod Andrej Čuš, izvolite.
Hvala lepa. Dober večer vsem še enkrat! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagamo, da se povečajo sredstva institucij v Uradu za mladino v višini 500 tisoč evrov in se temu sorazmerno zmanjšajo sredstva Generalnemu sekretariatu Vlade za izvedbo protokolarnih dogodkov. Danes je imel odlično predstavitev ali pa obrazložitev našega predloga tudi že gospod Andrej Šircelj, in mislim, da je takrat povedal vse, ampak dovolite, da tudi sam obrazložim svoj glas oziroma za kaj se sploh gre. V bistvu imamo v osnovi vprašanje, ali bomo dali ista sredstva ali pa več za kaviar, za jastoge, za penine ali se bomo mogoče malo odpovedali luksuzu vseh nas, vlad, gostov, in namenili kaj za sofinanciranje mladinskega dela v Republiki Sloveniji. Verjetno vas veliko sploh ne ve, kakšno je mladinsko organiziranje ali pa ta organiziranost pri nas v Sloveniji, ampak glede na to, da Mladinski svet Slovenije sestavljajo vse nacionalne mladinske organizacije, politični podmladki, skavtska združenja, taborniška in tako naprej, vsi ugotavljamo, da smo pred letom in pol v Državnem zboru sprejeli Resolucijo o Nacionalnem programu za mladino. To je približno tak špeh papirja, ampak ob sprejetju te resolucije nismo opredelili finančnih stroškov. Pričakujemo, da bomo pomagali reševati problematiko mladih, oblikovati politiko, ki bo preprečevala politiko mladih, potem pa smo tako škrti, da za to ne bi namenili niti enega evra. Problematika mladih po našem prepričanju ni ne leva ne desna, ampak je problematika nas vseh, naše prihodnosti, zato bi bilo povsem razumljivo, da takšen amandma potrdimo. S tem bomo lahko dali večjo podporo za oblikovanje stanovanjske politike mladih, politik na področju izobraževanja, politik na področju štipendiranja, zdravja, v končni fazi pa tudi informiranja mladih, saj vsi ugotavljamo, da informiranje mladih dandanes zelo peša. Morali bomo iskati tudi v tem okviru neke nove inovativne načine, kako informirati mlade, ozaveščati o aktualnem dogajanju v družbi in v končni fazi, da se bo vse več mladih vključevalo v družbeno življenje. Na zadnjih volitvah je bil narejen en premik naprej, veliko mladih obrazov. Mislim, da je prav, da mlada generacija stopi skupaj in bolj aktivno pristopimo k reševanju problematike mladih. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je prijavil gospod Žan Mahnič. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Kolegice in kolegi! S kolegom Čušem sva pripravila ta amandma v sodelovanju s podmladkom SDS, s Slovensko demokratsko mladino, predvsem zaradi tega, ker sva prebrala v koaliciji, da piše, za kaj vse se bo koalicija zavzemala – za dostopnejše vrtce, vavčerski sistem, stanovanjske zadruge, ugodne kredite, kadrovske štipendije, beleženje delovnih izkušenj in karierni inkubator. Ker v pol leta temu še nismo bili priča, verjamem, da koalicija želi vsaj nekaj dati mladim oziroma da želi dati vsaj en znak, da bodo na področju mladinske politike vendarle premaknili zadevo z mrtve točke v eno smer. Zaradi tega verjamem, da bodo teh 500 tisoč evrov vendarle omogočili. Vzeli smo protokolarnim dejavnostim, bilo je govora o Brdu. Jaz vem, da je veliko politikov tam hodilo loviti medvede, jelene in kaj jaz vem kaj še vse. 100-kilogramskega medveda lahko greste že za 15 tisoč evrov loviti, recimo na Hrvaško, ne za 500 tisoč evrov, tako da verjamem, da tukaj lahko pričakujete. Dajte pozitiven znak mladim in podprite ta naš amandma. 500 tisoč evrov [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želi še kdo razpravljati? K razpravi se je prijavil gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Naj kar takoj uvodoma povem, da zelo toplo pozdravljam in podpiram amandma, ki sta ga vložila kolega Mahnič in kolega Čuš. Sam sem namreč mnogo časa preživel v mladinskih organizacijah kot prostovoljec, kot organizator in tako naprej, in lahko iz prve roke zatrdim, da te mladinske organizacije mnogo prispevajo k oblikovanju mladih ljudi. Dajejo jim nove horizonte, nova znanja, in to skozi nek proces, ki je tvoren ne samo za mladinski sektor, ampak prispeva k utripu delovanja v lokalnih skupnostih, pa ne nazadnje tudi na širši nacionalni ravni. Ta humus, ki ga mladinske organizacije na tak način ustvarjajo, lahko tudi izrabijo, lahko iz njega črpajo in ga prelijejo na raven politike, na nacionalni ravni kot sogovornik z državo. Tako da, še enkrat, pozdravljam, podpiram. Imate moj glas. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o amandmajih in o posebnem delu predloga rebalansa bomo skladno s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 20. 2. 2015, v okviru glasovanj. Prehajamo naobravnavo načrta razvojnih programov. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o načrtu razvojnih programov bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 20. 2. 2015, v okviru glasovanj. Prehajamo na razpravo o predlogu rebalansa v celoti. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o predlogu rebalansa v celoti bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili jutri, 20. 2. 2015, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNOV REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2014 IN 2015. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, gospe sekretarki Vraničar.
Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani gospe poslanke in gospodje poslanci! Zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije običajno spremlja rebalans proračuna države in določa rešitve, ki so nujne za nemoteno izvrševanje proračuna. Veljavni zakon o izvrševanju proračuna je bil sprejet v letu 2013 skupaj s trenutno še veljavnim proračunom za leto 2015. Večkrat je bil zakon spremenjen, tokrat pa predlagamo naslednje spremembe, povezane s predloženim rebalansom. Predlagamo spremembo 12. člena veljavnega zakona, ki omogoča, da se brez predložitve dodatnega rebalansa država v tekočem letu dodatno zadolži za obveznosti na politiki pokojninskega varstva in na politiki servisiranja javnega dolga. Ocenjujemo, da so ocene porabe na teh dveh politikah z rebalansom proračuna dokaj natančne in da takega dodatnega varovala ne potrebujemo, s tem pa tudi zmanjšujemo možnost, da bi prekoračili ciljno mejo deficita z dodatnim zadolževanjem. Nadalje predlagamo dopolnitev 20. člena, ki je povezan z začetkom črpanja evropskih sredstev nove finančne perspektive, in sicer omogočamo službi vlade za kohezijsko politiko in razvoj, da samostojno prerazporeja sredstva za to črpanje. Nadalje omejujemo možnosti pri sklepanju večletnih pogodb na način, da nam ne omejujejo možnosti proračunskega načrtovanja za naslednja leta s tem, da se prehitro prevzema prevelik obseg obveznosti. Nadalje predlagamo spremembo 34. člena zakona, in sicer na način, da se lahko med letom odprejo integralne proračunske postavke, kadar je to potrebno zaradi vračila neporabljenih ali neupravičeno porabljenih prejetih namenskih sredstev iz evropskega proračuna ali drugih mednarodnih finančnih mehanizmov. Nadalje s predlogom 6. člena širimo možnosti upravljavca enotnega zakladniškega računa države, da vodi ustrezno naložbeno politiko glede nalaganja prostih denarnih sredstev. S predlagano spremembo bomo upravljavcu omogočili, da lahko prosta denarna sredstva naloži tudi v hranilnice in državne zakladnice držav Evropske monetarne unije ter v nakupe zakladnih menic teh držav pod določenimi pogoji. V skladu z rebalansom je treba v 7. členu prilagoditi obseg maksimalnega možnega zadolževanja države v letošnjem letu. Z 8., 9. in 10. členom pa se določajo pravila transferov iz državnega proračuna v občinske proračune. V 8. členu se tako določa višina povprečnine za letošnje leto, skladno z dogovorom z reprezentativnimi občinskimi združenji. Nadalje se določa, da se od 1. januarja 2015 dalje občinam zagotavlja dohodnina in finančna izravnava do višine primerne porabe. Z 10. členom pa se določa višina investicijskega transfera iz 21. člena Zakona o financiranju občin. Z dopolnjenim zakonom se dodatno predlaga še, da se občinam dopusti možnost dodatnega zadolževanja za sofinanciranje evropskih kohezijskih projektov, kar je prav tako bila ena od zahtev, ki so jo občine postavljale tekom pogovorov o višini povprečnine letošnjega leta. Upoštevaje navedeno vsebino predlagamo, da Državni zbor predlog zakona tako v drugi kot v tretji obravnavi podpre. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Tilnu Božiču.
Spoštovani, dober večer! Poročilo Odbora za finance in monetarno politiko kot matičnega delovnega telesa v primeru Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 s seje z dne 17. 2. 2015 je razmeroma obsežno, zato ga bom v nadaljevanju le smiselno povzel. Odboru je bilo v okviru gradiva za sejo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, ki je predlog zakona podprla, mnenje Komisije Državnega zbora za nadzor javnih financ kot zainteresiranega delovnega telesa. K predlogu novele je bilo vloženih več amandmajev, in sicer poslanskih skupin: NSi k 8. in 10. členu, Združene levice k 1. členu, SDS k 6. in 7. členu, koalicijskih poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 1., 3., 6. in 9. členu in prvopodpisanega gospoda Jurše in ostalih poslancev Desus in SD k 1. členu in za novi 10.a člen. Na seji je bil na pobudo predstavnic ZPS in Vlade podan tudi predlog amandmaja na amandmaje k 9. členu. Na seji so prisostvovali predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavniki Ministrstva za finance in v zaključku obravnave tudi minister za finance dr. Dušan Mramor. Po uvodni dopolnilni obrazložitvi novo predlaganih rešitev s strani sekretarke Ministrstva za finance je predstavnica Zakonodajno-pravne službe pojasnila, da so z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin pripombe iz pisnega mnenja v pretežni meri ustrezno upoštevane. V razpravi, v okviru odločanja o členih in vloženih amandmajih, so predstavniki poslanskih skupin, ki so vložili amandmaje k posameznim členom, v imenu predlagateljev podali vsebinske predstavitve sprememb. Razprava se je osredotočala na 1., 3., 6., 7., 8., 9. in 10. ter novo predlagani 10.a člen. Če na kratko povzamem razprave. K 1. členu in možnosti zadolževanja za poplačilo dolgov in izplačevanje pokojnin je Poslanska skupina Združene levice predlagala črtanje, saj se po njihovem mnenju s tem neposredno ogroža izplačilo pokojnin. Poslanski skupini Desus in Socialni demokrati sta predlagali manj omejujočo prilagoditev določbe. Predstavnica Vlade je pojasnila, da se s predlogom Vlade ne zmanjšujejo možnosti za izplačilo pokojnin, ki se zagotavljajo s prihodki pokojninske blagajne, iz naslova prispevkov, drugih prihodkov pokojninske blagajne oziroma iz transfera iz državnega proračuna v pokojninsko blagajno. Glede 6. člena o nalaganju prostih sredstev v hranilnice je Poslanska skupina SDS izrazila nasprotovanje nalaganju prostih sredstev v hranilnice in predlagala črtanje. Po njihovem mnenju so namreč naložbe v hranilnice bolj tvegane od bančnih naložb. Predstavniki koalicijskih strank smo poudarili optimizacijo razpolaganja s sredstvi, stroški in morda nekoliko višjih donosov. Predstavnik Vlade je pojasnil, da gre v primeru hranilnic glede na kapitalsko ustreznost in naložbene politike za primerljivo tveganje in bi bila izločitev hranilnic neprimerna. V zvezi s 7. členom, to je glede možnosti dodatnega zadolževanja države, je Poslanska skupina SDS poudarila, da določilo povečuje možnost zadolževanja, ki predstavlja skupen dolg. Predstavnica Vlade je navedbe zavrnila z razlago, da gre za možni in ne dejanski obseg zadolževanja ter postregla s podatki o obsegu predfinanciranja in tekočega zadolževanja. Glede 8. člena, ki določa povprečnino za občine, je Poslanska skupina NSi opozorila, da je po njihovem mnenju to nedopustno, saj poseganje v višino povprečnin navzdol lahko ogrozi izvajanje nalog občin in tistega, kar je že predpisano z Zakonom o financiranju občin. K 9. členu glede možnosti dodatnega zadolževanja občin je predstavnica Zakonodajno-pravne službe izrazila pomisleke glede nejasnega načina in postopka za dodelitev soglasij pristojnega ministrstva k dodatnemu zadolževanju občin in tako sprožila razpravo o možnosti predložitve amandmaja na amandma, ki bi to pomanjkljivost odpravil. Glede 10. člena in zniževanja sredstev investicij občin je Poslanska skupina NSi izrazila stališče, da znižanje sredstev investicij občinam ni sprejemljivo. Vlada je to zavrnila z razlago, da je to usklajeno s predstavniki občin. Zanimiv je bil tudi predlagani 10.a člen, s katerim je bilo predlagano usklajevanje pokojnin. Minister za finance je takšnemu amandmaju ostro nasprotoval. Naj zaključnim s sklepnim. Odbor je obravnaval amandmaje koalicijskih poslanskih skupin. Amandmaje k 1., 3., 6. in 9. členu je sprejel, ostale amandmaje pa zavrnil. Prav tako je odbor ob koncu glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo dr. Franc Križanič.
Spoštovana predsedujoča, predstavniki Vlade, spoštovani visoki zbor! Predlog novele Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 vsebuje nekatere nujne rešitve, ki bodo omogočile tekoče in nemoteno izvrševanje rebalansa proračuna Republike Slovenije v letu 2015. Spomnimo, da le-ta zasleduje med drugim tudi cilj zmanjšanja proračunskega primanjkljaja pod maastrichtsko mejo 3 %. Poleg ukrepov na prihodkovni strani, ki so bili v večini sprejeti konec lanskega leta, je Vlada v pogajanjih dosegla nekaj pomembnih dogovorov, ki bodo skrčili postavke odhodkovne strani proračuna. Tako je Vlada najprej konec lanskega decembra s sindikati sklenila dogovor o ukrepih, težak več kot 300 milijonov evrov. Za takojšen javnofinančni učinek je privolila v sprostitev napredovanj ter začetek pogajanj o odpravi plačnih anomalij, spremembah plačnega sistema ter politiki plač v javnem sektorju. Predlagana novela zakona o izvrševanju proračuna med drugim uzakonja še vsebino enega trdega oreha, ki ga je Vlada razrešila oziroma strla v pogajanjih, tokrat s predstavniki lokalnih skupnosti. Tako bomo jutri na glasovanju uzakonili rešitve iz vsebine dogovora med Vlado in združenji občin glede povprečnine in zajezitve investicijskih transferjev. Povprečnina bo tako do 30. junija znašala 525 evrov, od 1. julija do konca leta pa 500,83 evra. Finančni učinek ukrepa je okoli 40 milijonov evrov, skupaj z odstotnim znižanjem za investicije in odpravo solidarnostne izravnave pa je odhodkovna stran proračuna lažja za okoli 60 milijonov evrov. Takšna je razbremenitev. Ob tem opozarjamo, da mora Vlada v skladu s sprejetim dogovorom do konca junija pripraviti in zagotoviti sprejetje sistemskih ukrepov za znižanje stroškov občin na letni ravni v višini skoraj 23 milijonov evrov. To je zdaj za Vlado nov trd oreh, ki ga bo treba ponovno streti. Pomemben del predloga novele je tudi zvišanje meje zadolževanja države za približno 1,3 milijarde evrov. V zvezi s tem opozarjamo, da gre za dvojni učinek. Slovenija je izjemno likvidna. Predstavniki Vlade so nas seznanili, da imamo 4 milijarde in pol likvidnih sredstev, ki jih lahko država porabi praktično v vsakem trenutku ali pa v doglednem roku, če bi bilo treba financirati kakršenkoli ukrep. To je pa seveda posledica velike finančne krize, potem pa špekulativnega napada v letih 2012 in 2013. Ta varnost se celo nekoliko povečuje s tem dodatnim zadolževanjem, so nam pa predstavniki Vlade zagotovili, da s temi sredstvi gospodarijo na način, ki je dodatno prispeval k znižanju obrestne mere oziroma znižanju donosa na slovenske obveznice. S tem nas kažejo v luči, v kakršni bi nas morali kazati že prej, se pravi kot izvozno orientirano, uspešno, industrijsko razvito gospodarstvo. Gremo na naslednjo temo. Treba je odpreti zavezo, ki je ne dajemo samo finančnim trgom, ampak tudi našim ljudem. Med njimi je sprostitev določenih pravic, ko gospodarska rast preseže določeno mejo, praviloma je to 2,5 % rasti bruto domačega produkta. Če se bo izkazalo, da je ta v minulem letu res bila nad omenjenim, se bodo pokojnine postopoma uskladile, kot to določa Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, temu pa bo v prihodnjem letu sledilo zviševanje državnih štipendij in otroških dodatkov, starševsko nadomestilo, dodatek za veliko družino in drugi socialni transferi. V Poslanski skupini Socialnih demokratov pričakujemo, da bo Vlada v primerih, ki kažejo, da z načrtovanimi sredstvi ne bo mogoče izpolniti zakonskih obveznosti, sredstva zagotovila z notranjimi prerazporeditvami. V Poslanski skupini Socialnih demokratov v zvezi z zakonom o izvrševanju proračunov opozarjamo na posledice zahtevanega zmanjševanja števila zaposlenih v javnem sektorju za 1 %. Pavšalna neselektivna politika krčenja javnega sektorja se namreč odraža v podhranjenosti določenih delov sistema in je škodljiva za razvoj ter zapira prostor zaposlitve za mlade. Predlog novele zakona o izvrševanju proračunov za leti 2014 in 2015 bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Hvala lepa.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Združene levice bo predstavil Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! V tem zakonu so določene tri stvari. Prvič, povečanje najvišje dovoljene stopnje zadolžitve. Drugič, omejitve investicij in proračunov občin. In tretjič, prioritete fiskalne politike. K 1. točki. Povečanje zadolžitve je smiselno in upravičeno, ker leta 2013 ni bilo mogoče predvideti dodatnih izdatkov za obresti in podobno za leto 2015. Drugič, omejitvam investicij in proračunov občin nasprotujemo. Nasprotujemo linearnemu zniževanju investicij občin za 1 %, in sicer iz dveh razlogov. Prvič, tako zniževanje škodi gospodarski rasti in povečuje brezposelnost. Drugič, ne pristajamo na to, da se varčuje pri investicijah in delovnih mestih v Sloveniji, hkrati pa država financira, recimo, gradnjo novega sedeža Nata. Tretjič, s tem preidemo k tretjemu vprašanju, vprašanju prioritet. Spreminja se namreč 12. člen Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015. Ta člen med drugim določa, da se obveznosti iz naslova pokojninskega varstva poravnajo tudi, če na ustreznih postavkah zanje ni zagotovljenih sredstev. Drugi odstavek 12. člena omogoča, da se obveznosti za pokojninsko varstvo v skrajnem primeru poravnajo z dodatnim zadolževanjem države. Predlog spremembe pa to možnost izrecno izključuje. S tem je potencialno ogroženo izplačilo pokojnin. Posledica tega bi bilo zmanjšanje socialnih pravic in povečanje tveganja revščine pri upokojencih. In to tveganje je realno. Tako v rebalansu proračuna za leto 2014 kot v rebalansu proračuna za leto 2015 je bilo treba povečati sredstva za izplačilo pokojnin, in sicer obakrat za več kot sto milijonov evrov. Kaj če se tudi leta 2015 zgodi nekaj nepredvidljivega in se bo treba dodatno zadolžiti za izplačilo pokojnin? Bodo letos upokojenci ob pokojnine? Še enkrat na tem mestu ponavljam, da je makroekonomski položaj Slovenije v tem trenutku dober. Če bo Vlada poskrbela, seveda ob ugodnih gospodarskih trendih, še za prihodke od davkov na kapital in premoženje, ni nobene bojazni, da bi se bilo treba dodatno zadolževati. Ampak Vlada tega v tem rebalansu ne načrtuje. Če se zgodi kakšen izreden dogodek, bodo pokojnine neposredno ogrožene. In če bo sprejeta ta novela, ne bo možno dodatno zadolževanje, da bi jih izplačali, s tem pa se ne bo kršil samo Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ampak tudi 2. člen Ustave Republike Slovenije, ki določa, da je Slovenija socialna država. Minister Mramor se v tej točki vede tako, kot se je leta 2012 obnašal njegov predhodnik dr. Šušteršič, ki je z ZUJF gladko kršil ustavne pravice 26 tisoč upokojencev. Takrat so upokojenci in Zakonodajno-pravna služba opozarjali, da njegova odločitev ni pravična in da je v nasprotju z ustavo. Ampak on je preprosto rekel Ni problema, bo že Ustavno sodišče presodilo; če bo treba, bomo pa plačali odškodnino. Je to tudi nova etična politika vlade dr. Mira Cerarja? Mene to bolj spominja na dobri stari neoliberalizem – varčevanje za vsako ceno, važno, da mi znižamo primanjkljaj, potem pa naj se z odškodninami ukvarja kdo drug. Tak način delovanja je nesprejemljiv, zato smo v Združeni levici na to vložili amandma. In če je vladni koaliciji kaj do upokojencev in socialne države, pričakujemo, da bo spremembo podprla. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov danes obravnavanih sprememb in dopolnitev Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 ne bomo podprli. Naj naštejem ključne razloge. Prvič, danes obravnavana novela Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 spet zvišuje mejo dopustnega zadolževanja v letošnjem letu s sedanjih 2,7 milijarde evrov na skoraj 4 milijarde evrov. Nova Slovenija – krščanski demokrati nasprotujemo dodatnemu zadolževanju. Nova zadolževanja prinesejo s seboj ne le zviševanje javnega dolga, pač pa tudi vedno višje zneske v proračunu za plačilo obresti. Ta delež že presega 10 % vseh proračunskih odhodkov. Delež razpoložljivih sredstev za zagotavljanje javnega šolstva, zdravstva in drugih javnih storitev se posledično v proračunu zmanjšuje. Sedanja vlada očitno samo nadaljuje politiko predhodne vlade, in takšne politike krščanski demokrati ne podpiramo. Drugič, z obravnavano novelo Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 Vlada močno posega v financiranje občin. Znižuje se višina povprečnine. V prvi polovici ostaja sicer enaka, kot je določena sedaj, v drugi polovici leta 2015 pa se znižuje, in sicer s sedanjih 525 evrov na 500,83 evra. Izhodišče za določitev takšne višine povprečnine je po obrazložitvi Vlade dosežen dogovor med Vlado in reprezentativnimi združenji občin, Združenje občin Slovenije in Skupnost občin Slovenije. Dejstvo pa je, da nobena občina in noben župan ni zadovoljen. Tako določena povprečnina je v nasprotju z veljavnim 12. členom Zakona o financiranju občin, ki predpisuje način izračunavanja višine povprečnine. Izračun višine sredstev opravi ministrstvo, pristojno za finance, na podlagi podatkov iz preteklih štirih let ob upoštevanju inflacije. Takšen izračun v predlogu zakona ni predstavljen. Nedvomno pa bi pokazal, da bi se morala višina povprečnine zvišati in ne znižati. Občine na podlagi različnih zakonov konstantno pridobivajo dodatne pristojnosti, dodatne naloge, po drugi strani pa se višina povprečnine že nekaj let niža, kar pomeni, da občine svojih nalog, določenih z zakoni, preprosto ne bodo mogle več izvrševati. Že zdaj številne občine z razpoložljivimi sredstvi komaj, komaj pokrivajo izdatke in stroške, ki jim jih nalaga zakonodaja. Še dodatno zniževanje sredstev za te namene pa pomeni de facto ukinjanje občin, zlasti manjših, saj zaradi predlaganega zniževanja sredstev ne bodo zmogle izvrševati zakonsko določenih pristojnosti in zakonsko določenih nalog. Z zniževanjem sredstev smo, kot rečeno, priča de facto ukinjanju občin. Komaj smo se izognili ukinjanju občin de iure po ministru Gregorju Virantu. Vse občine so bile ustanovljene na podlagi izglasovane referendumske odločitve občanov posamične občine in tak način ukinjanja pomeni tudi de facto poseg v referendumsko izraženo voljo. Naj ob tem tudi povem, da takega dogovorjenega znižanja povprečnine župani občin ne podpirajo. V Novi Sloveniji smo na matično delovno telo vložili amandma, s katerim bi ohranili dosedanjo višino povprečnine, vendar vladajoča koalicija našega amandmaja ni izglasovala. In tretjič, znižuje se višina sredstev iz državnega proračuna za financiranje investicij z 2 % na 1 %. Iz sredstev za financiranje občin se financira tudi lokalna javna infrastruktura. Zaradi pomanjkljivega vzdrževanja in številnih naravnih nesreč, plazov, poplav, žledu so številne občinske ceste poškodovane do te mere, da je resno ogrožena varnost njihove uporabe. Dotrajani so tudi številni mostovi, ki so jih zaradi varnosti udeležencev v prometu že morali zapreti. Zniževanje sredstev za te namene bo povzročilo dodatno poslabšanje stanja lokalne javne infrastrukture. Naj zaključim. Nova Slovenija – krščanski demokrati smo z amandmajem, ki smo ga vložili na matično delovno telo, predlagali črtanje tega znižanja. Seveda vladna koalicija našega predloga ni podprla. To pomeni dodaten negativen ukrep tudi za gospodarstvo. Zaradi zniževanja sredstev za te namene bodo zastale načrtovane investicije, zlasti [[...]]
Prosim, da počasi končate.
[[...]]gradbeništvo pa bo po začetnih znakih okrevanja zopet nazadovalo. Kot že uvodoma rečeno, poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije [[...]]
Prosim, če končate.
[[...]]za leti2014 in 2015 ne bomo podprli.
Hvala. Prosim razpravljavce, da se držijo časa, ki jim je na razpolago. Stališče Poslanske skupine Zavezništva Alenke Bratušek bo predstavil gospod Jani Möderndorfer.
Zakon o izvrševanju proračuna Slovenije ali tako imenovani ZIPRS, kot ga radi imenujemo, je zakon, ki je bil v zadnjih 3, 4 letih največkrat zlorabljen, saj smo v tem zakonu našli vse vrste možnosti stranskih produktov, ki smo jih tlačili samo zato, da bi lahko uveljavili politično voljo. Upamo si trditi, vsaj po tistem, kar je pred nami, da je to pot malce drugače. Pa vendar nas je zmedla ena sama zadeva. Ne bom vam razlagal, kaj je ZIPRS, ker smo slišali moje predhodnike. Vsi so ponovili vse, kar se je dalo o ZIPRS, kaj je notri. Tisto, kar je pa bolj pomembno, pa je, da je Vlada prišla s sprejeto novelo in istočasno povedala, tako se je vsaj prebralo v medijih, da je z lokalno skupnostjo glede povprečnine več ali manj vse dogovorjeno in usklajeno. Na odboru in na vseh pogovarjanjih, ki so v parlamentarni proceduri, pa smo bili soočeni z nekimi drugimi dejstvi. Če smo na eni strani poslušali vladne predstavnike, kako je vse urejeno in usklajeno glede povprečnine in investicijskih transferjev, smo lahko na drugi strani slišali, da to pomeni začetek konca in da lokalne skupnosti ne bodo mogle več izvajati svojih nalog. Ne bi rad delil pravice, kdo ima prav in kdo ne, zagotovo pa je malce nerodno, če Vlada trdi eno, na odboru pa se pokaže nekaj popolnoma drugega. Zato je težko reči, da z lahkoto sprejmemo takšno novelo zakona, ki je odraz tudi samega proračuna, saj je eno z drugim povezano. Do konca razprave se bomo v Zavezništvu odločili, kaj bomo naredili oziroma ali bomo podprli ta predlog ali ne. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Stranke Mira Cerarja bo predstavil gospod Tilen Božič.
Ponovno pozdravljeni! V skladu z veljavno prakso je danes poleg rebalansa proračuna za leto 2015 pred nami tudi novela Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015. Gre za tehnični zakon, ki operacionalizira nekatere ukrepe, zastavljene v rebalansu proračuna za leto 2015. Naj navedem nekatere ključne poudarke novele. Predvideno je prenehanje veljave določbe, ki je dopuščala dodatno zadolževanje za namene pokrivanja obveznosti iz naslova pokojninskega varstva, saj je bilo na podlagi novih projekcij ugotovljeno in nato tudi z odmerjenimi sredstvi zagotovljeno, da ukrep v obstoječi obliki ni več potreben. Če bi kljub skrbnemu načrtovanju vseeno prišlo do nepredvidenih razhajanj tekom leta, pa še vedno ostaja odprta pot za reševanje preko prerazporeditev ali, le v skrajnem primeru, rebalansa. Sprememba zakona odraža tudi posodobljeni način dodeljevanja kohezijskih sredstev v obdobju 2014–2020. Z letom 2015 se namreč sredstva ne dodeljujejo več le na podlagi grobega idejnega razreza, temveč morajo biti sredstva pred razporeditvijo utemeljena s konkretnimi projekti. Iz navedenega razloga se upravnemu organu za področje kohezijske politike širijo pristojnosti na način, ki dovoljuje kasnejše prerazporejanje, in sicer med postavkami slovenske udeležbe in med postavkami namenskih sredstev Evropske unije. V novelo so umeščene tudi rešitve, dogovorjene v tesnem sodelovanju Vlade z reprezentativnimi združenji občin, s Skupnostjo občin Slovenije in Združenjem občin Slovenije. Del rešitev smo dodatno oziroma bolje uredili še z amandmaji, ki jih je že podprl Odbor za finance in monetarno politiko. Bistvene spremembe so: uzakonitev povprečnine za leto 2015, ki se določa v višini 525 evrov oziroma tik nad 500 evri za drugo polovico leta 2015; znižanje obsega sredstev za investicije občin z 2 % na 1 %; in ukrep, ki zadnje navedenega omili, to je zagotavljanje denarja za investicijske projekte občin z možnostjo dodatne zadolžitve do višine 750 tisoč evrov za posamično občino, vendar ne več kot 10 milijonov evrov v skupnem znesku za vse občine. Taktnost pri določanju teh zneskov je bila nujna, saj tudi zadolženost občin prispeva k ugotavljanju skupne zadolženosti in posredno primanjkljaja, ki ga moramo v teh časih imeti stalno na očeh. Novost predstavlja tudi širitev nabora možnosti za plasiranje presežnih sredstev občin, saj bi lahko odslej presežke deponirale tudi pri hranilnicah. Gre za finančne družbe, ki sodelujejo na operacijah odprtega trga Evrosistema, so posebej regulirane in licencirane za poslovanje ter pod stalnim nadzorom centralne banke. Iz navedenih razlogov v SMC ne vidimo razloga, da bi se jih v konkretnem primeru obravnavalo drugače kot poslovne banke. V dosedanjih razpravah v okviru proračuna se je že omenjalo urejanje možnosti zadolževanja države v domnevno previsokem znesku. Določitev obsega dopustnega zadolževanja države v okviru tega zakona dosledno sledi primanjkljajem bilance odhodkov, A, bilance finančnih terjatev in naložb, B, in bilance financiranja, C. Poleg tega upošteva tudi obseg izvršenega predfinanciranja in tekočega zadolževanja. Znesek torej predstavlja zgolj uskladitev z rebalansom proračuna za leto 2015, ki ga sprejemamo. V Poslanski skupini SMC smo mnenja, da je novela ob upoštevanju koalicijsko usklajenih amandmajev, ki so bili že podprti tudi na Odboru za finance in monetarno politiko, pripravljena v skladu z našimi pričakovanji. Zaradi tega člani Poslanske skupine SMC novelo Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 podpiramo. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Marko Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Uvodoma je treba povedati, da v Poslanski skupini SDS predloga zakona o izvrševanju proračunov ne bomo podprli. Ne bomo ga podprli iz več razlogov. Iz predloga tega zakona jasno izhaja, da vlada Mira Cerarja nadaljuje politiko prejšnje vlade. Kot prvo zlorablja ta zakon, da umešča notri tisto, kar se s samim proračunom ne da uskladiti. Drugič, vlada Mira Cerarja nadaljuje politiko zadolževanja. Predlog zakona predvideva povečanje zadolževanja države Republike Slovenije na 3,9 milijarde evrov v letošnjem letu, povečanje za 1,3 milijarde evrov, in namesto da bi imeli politiko razdolževanja, imamo politiko zadolževanja. Predlog zakona o izvrševanju proračunov predvideva tudi, da bi sedaj država lahko nalagala prosta denarna sredstva tudi v hranilnice. Ta določba je v nasprotju z Zakonom o javnih financah. Zakon o javnih financah namreč predvideva, da država prosta denarna sredstva lahko nalaga samo v banke. Ocenjujemo, da vlada Mira Cerarja s tem dodatno ogroža tveganje, kajti njihov argument, da bodo sedaj hranilnice tudi imele možnost, da se nalaga sredstva, in da ponujajo bistveno višjo obrestno mero kot ostale banke – s tem se posledično povečuje tudi tveganje. V Slovenski demokratski stranki bi radi samo spomnili na poteze prejšnje vlade, ko je vlada na veliko polnila račune Factor banke le nekaj mesecev pred tem, ko je bila uvedena nadzorovana likvidacija. Po drugi strani pa vlade Mira Cerarja ne razumemo. Treba je spomniti, da smo na račun davkoplačevalcev sanirali bančni sistem z več kot 5 milijardami evrov davkoplačevalskega denarja. Sedaj pa vlada Mira Cerarja odpira možnost, da se bodo denarna sredstva nalagala v privatne hranilnice. V privatne hranilnice. Namesto da bi vzdrževali sistem bank, ki jih imamo sedaj v stoodstotni lasti, povečevali njihovo kapitalsko ustreznost, se je vlada Mira Cerarja odločila, da gre mimo določbe Zakona o javnih financah in da bo dopustila financiranje privatnih hranilnic. Večja napaka, ki jo vidimo pri predlogu tega zakona s strani vlade Mira Cerarja in koalicije SD in Desus, je tudi zmanjšanje sredstev za občine. Vlada Mira Cerarja in koalicija SD in Desus jemljejo sredstva občinam, zmanjšujejo povprečnino. Občine so največji investitor v državi Republike Slovenije. S tem boste posledično občinam odvzeli prepotrebna sredstva za investicije. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da bo imel ta ukrep negativen učinek na bruto domači proizvod. Občine ne bodo imele denarja za investicije in bruto domači proizvod se bo posledično tudi zmanjševal. Potem verjetno sledi tudi predlog, da se bo država ponovno zadolževala. Preveč negativnih stvari je v tem predlogu zakona o izvrševanju proračunov. To pomeni, da se politika zadolževanja vlade Mira Cerarja in koalicije SD in Desus nadaljuje. Predvideva se povečanje zadolževanja za 1,3 milijarde evrov, omogočalo se bo nalaganje denarnih sredstev v privatne hranilnice, namesto da bi po 5-milijardni sanaciji bančnega sistema povečevali kapitalsko ustreznost te banke, in zmanjševanje proračuna, povprečnin za občine bo imelo hudo negativno posledico za bruto domači proizvod Slovenije.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani vsi prisotni! Na voljo imam premalo časa, da bi v stališču povzel razpravo, ki se je odvijala znotraj naše poslanske skupine po torkovi seji odbora za finance, se pravi matičnega delovnega telesa. Zato se bom osredotočil le na dve ključni vsebinski zadevi, prioritetni za našo stranko ter tudi za našo poslansko skupino. Naj uvodoma poudarim, da bi morala biti skrb za socialno varnost skrb vseh tukaj prisotnih. Vendar kot kaže na žalost ni. Moram pa tudi biti korekten in omeniti Socialne demokrate in Združeno levico, ki so nam in upokojencem prisluhnili. Prva zadeva je naše prizadevanje po ohranitvi varovalnega mehanizma za pokojninski sistem v okviru 1. člena novele, za skrajni primer, če se zgodi, da denarja za pokojnine pri pokojninski blagajni zmanjka. Pa ne trdimo, da se bo to zgodilo. Predlagali smo le, da se to varovalko ohrani. Posamezne skupine temu niso prisluhnile. Naša druga ključna zahteva je usklajevanje pokojnin v primeru več kot 2,5-odstotne gospodarske rasti. Tu nas je ponovno, spomnim, največji koalicijski partner na nek način zavrnil in ni šel na našo stran. Enostavno ni spoštoval koalicijske pogodbe, ki smo jo podpisali ob oblikovanju vlade Mira Cerarja. Pokojnine se niso usklajevale od leta 2010. Koliko znašajo, vsi vemo. Ali se zavedamo, kako je živeti s pokojnino 200, 300, 400 evrov? Bi bili sposobni? Mislim, da ne. Tudi vi, dragi kolega in kolegi iz Nove Slovenije, ki ste na odboru zavrnili naša prizadevanja – moram priznati, da ste nas močno razočarali oziroma presenetili. Tako zavzeto vedno proglašate, da se še kako borite za starejše. Vaš kolega Vrtovec pa je ob razpravi o rebalansu našo zahtevo po usklajevanju pokojnin označil kot naš izjemen apetit. Naš apetit? Ja, upokojenci bi imeli apetit še po čem drugem, ne samo, na primer, po zelju in krompirju, če bi le lahko. Verjemite mi, tudi njim bi dišala pečenka, a si je marsikateri ne more privoščiti. Nisem pričakoval, da boste usklajevanju pokojnin nasprotovali, res ne. Bodite odkriti in obrazložite svojim volivcem vaše spogledovanje z neoliberalnimi načeli, ob tem da na stare obubožane ljudi pozabljate. Povejte jim to pred nedeljskim kosilom. In na koncu moram pokazati prst tudi na spoštovanega ministra gospoda Mramorja, ki bi danes verjetno moral sedeti z nami v Državnem zboru, saj obravnavamo najzahtevnejši dokument države v letošnjem letu. Gospod minister – bom uporabil blag izraz –, kako si drznete govoriti, da se v rebalansu povišujejo pokojnine, namenoma pa pozabljate ob tem povedati, da je to šlo le na račun višjega števila upokojencev?! Nihče od upokojencev ni dobil niti centa višje pokojnine! Takšnega zavajanja v Poslanski skupini Desus ne dopuščamo. Naš amandma glede usklajevanja pokojnin, če bi bil sprejet, pa bi pomenil, da upokojenec prejme povprečno okrog 10 evrov in ne več. Nekateri bi rekli, da je to smešno nizek znesek. Res je! Mi se lahko odpovemo tem 10 evrom, za marsikoga pa je to izjemnega pomena. Pečenka poleg zelja in krompirja, za zdravila pa že zmanjka. In gospod minister, to, da naš amandma pomeni udar na proračun v zadnjem trenutku, pa res ne drži. Mi smo te zadeve pravočasno najavili in vam lahko tudi tisti, ki so to slišali, to jasno in glasno povedo. Glede na to, da mi zmanjkuje časa – imel sem še opozorila za predsednika Vlade –, upam, da bo predsednik tekom te razprave proračuna dal tudi nekatere [[...]]
Prosim, če zaključite.
[[...]]odgovore, ki jih od njega pričakujemo. Hvala lepa.
Opozarjam, da ste zlorabili stališče poslanske skupine za polemiziranje. Upam, da se to v prihodnje ne bo več dogajalo. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Izvolite, proceduralno.
Gospa podpredsednica, zlorabe morate znati ocenjevati. Nekaj kilometrine boste še rabili, ko boste to dejansko dali skozi, pa boste vedeli dajati tudi korektne in poštene ocene.
Hvala za to opozorilo. Proceduralno še gospod Jani Möderndorfer, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Glejte, jaz se tukaj strinjam z gospodom Juršo. Namreč, neobičajno in nenavadno je, da se opozarja, kako kdo predstavlja stališče poslanske skupine. Parlamentarna praksa, kar se tega tiče, je jasna. Se je pa res v tem državnem zboru že nekajkrat poskušalo vmes celo polemizirati nazaj iz klopi. Za to imamo razpravo in takrat je čas, da se to lahko vse opravi. Zato je bilo to do kolega pozicije Jurše krivično, kar ste naredili, podpredsednica.
Hvala. Proceduralno še gospod Han, izvolite.
Hvala lepa. Tudi jaz znam braniti članico Socialnih demokratov, in je nekorektno, gospod Jani Möderndorfer, da greste v bran gospodu Jurši, ker je nepotrebno, ker moramo eno stvar vedeti – da poslovnik razlaga predsedujoči. Gospod Jurša je nagovarjal glede stališča Nove Slovenije in je gospa podpredsednica pravilno odreagirala. In je treba biti včasih ne samo politik, tudi gentleman.
Jaz predlagam, da počasi zaključimo s tem. Ali lahko zaključimo? Proceduralno še gospod Jernej Vrtovec, izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi, predsedujoča! Gospod Jurša, v parlamentu ste že dolgo časa, ampak preberite si še enkrat poslovnik. Z govorniškega pulta polemizirati s poslancem v skladu s poslovnikom ne morete. In veste, kaj vam povem glede na vašo razpravo? Od leta 1996 ste v vladi, in vse od tedaj, odkar ste v vladi, pokojnine padajo. Leta 2008 ste dejali Tisoč evrov pokojnine za slehernega slovenskega upokojenca, je rekel vaš predsednik – pa jih ni! Pa jih ni! Nadaljujem pa v razpravi. Hvala.
Predlagam, da preidemo zdaj k razpravi. Zaključujem to razpravo. Zdaj imamo v razpravi 1. člen ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Prosim, da se prijavite. Začenjamo s prijavo. Besedo ima Luka Mesec.
Spoštovana gospa podpredsednica, hvala za besedo. Kot sem že predstavil v stališču poslanske skupine, smo k zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 vložili amandma k 1. členu, in sicer 1. člen se črta. In bom na kratko obrazložil, zakaj. V Združeni levici smo predlagali ta amandma iz dveh razlogov. S sprejetjem amandmaja bi po eni strani državljanom dali signal, da je pokojninsko varstvo prioriteta te države. Drugi razlog pa je objektiven. Tako kot vsi predhodni zakoni tudi Zakon o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 v 12. členu določa, da se obveznosti iz naslova pokojninskega varstva poravnajo brezpogojno, tudi če na ustreznih postavkah pravic porabe zanj niso zagotovljene. Drugi odstavek 12. člena omogoča, da se obveznosti za pokojninsko varstvo v skrajnem primeru poravnajo tudi z dodatnim zadolževanjem države. Predlagana sprememba, torej ta 1. člen, ki bi ga mi črtali, pa to možnost izrecno izključuje. Posledica tega bi lahko bila, da v primeru izrednih dogodkov pokojnine ne bi bile v celoti izplačane. Vlada nam je na ta amandma že odgovorila, in sicer da varovalka ne bi bila potrebna, saj Vlada meni, da so odhodki za pokojninsko varstvo načrtovani realno. Nas ta odgovor ni prepričal, in sicer iz preprostega razloga: taisto finančno ministrstvo leta 2013 ni znalo realno oceniti odhodkov za pokojninsko varstvo ne za leto 2015 ne za leto 2014. V letu 2015 je bila razlika med načrtom in rebalansom za kar 337 milijonov evrov, v letu 2015 pa je bila napaka 100 milijonov evrov. Poleg tega nas ni prepričalo pojasnilo v obrazložitvi splošnega dela proračunov. Tam ministrstvo navaja, da je prišlo do napačne ocene zaradi uveljavitve Zakona o SDH. Zaradi Zakona o SDH naj bi Kad nakazal manj sredstev v pokojninsko blagajno, ker leta 2014 ni bilo uskladitve pokojnin, pa tudi leta 2015 je ne bo. Torej, če ni uskladitve pokojnin, ni dodatnih izdatkov. Ali pač? Ampak vse lahko razčistimo z enim samim podatkom: pred letom 2014 je Kad nakazoval pokojninski blagajni okoli 50 milijonov evrov letno, ministrstvo pa je pri oceni proračunskih odhodkov za pokojnine za leto 2014 kiksnilo za 337 milijonov evrov, torej za 6,5-krat več, v letu 2015 pa za 100 milijonov evrov. Takšni izgovori, da naj bi bilo to zaradi ustanovitve SDH, so torej blef. Če potegnem črto pod vsem skupaj, ministrstvo pravi Ukinitev možnosti dodatne zadolžitve za pokojnine ne bo zmanjšala možnosti za izplačilo pokojnin iz proračuna oziroma za transfer v pokojninsko blagajno. Oprostite, ali je bila potem ta določba v zakonih 10 let zaradi lepšega? Združena levica predlaga, da se ta varovalka ohrani. Varovalka mora ostati, saj če se ministrstvo zmoti pri načrtovanju ali če pride do nepredvidenih odhodkov, mora biti izplačilo pokojnin zagotovljeno. In v prejšnjih dveh letih se je pokazalo, da takšno varovalko krvavo potrebujemo, saj je leta 2014 napaka znašala 337 milijonov evrov, v rebalansu proračuna za leto 2015 pa 100 milijonov. In nimamo nikakršnega zagotovila, da naj bi bili tokrat odhodki za pokojnine res ocenjeni realno. Niso nič bolj realno, kot so bili leta 2013. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je prijavila državna sekretarka mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa. Ta obrazložitev amandmaja je nekoliko nenavadna. Najprej kar se tiče ogroženosti izplačila pokojnin in primerjav spremembe zakona o izvrševanju proračuna z ZUJF iz leta 2012. Naj opozorim, da je bila ta določba vnesena v zakon o izvrševanju proračuna prav leta 2012, ker je bilo negotovo, ali so sredstva, ki so bila takrat določena za transfer iz državnega proračuna v pokojninsko blagajno, načrtovana ustrezno ali ne. In zakaj ta negotovost? Zaradi tega, ker je bilo v tem istem letu določeno, da bo Kad poleg 50 milijonov rednega transfera za usklajevanje pokojnin, ki naj bi bil prvenstveno namenjen za usklajevanje pokojnin, v pokojninsko blagajno transferiral še 140 milijonov sredstev iz naslova privatizacije državnega premoženja. Ta privatizacija se v letu 2013 ni zgodila. Zato tega transfera iz Kada v pokojninsko blagajno ni bilo. Torej ni razlog za spremembo oziroma za drugačno realizacijo transfera iz državnega proračuna v pokojninsko blagajno v netočnosti načrtovanja, ampak v tem, da se to, kar je bilo v letu 2012 predvideno za leto 2013, ni zgodilo. Enako se tudi v letu 2014 ni zgodilo, da bi Kad imel prihodke iz naslova prodaje državnega premoženja, ki bi jih transferiral v pokojninsko blagajno. V začetku leta 2014 se je zgodila še sprememba Zakona o SDH, ki je to določbo ukinila in s tem pokojninsko blagajno prikrajšala za transfer iz Kada za 190 milijonov. In ta manjkajoči transfer je bilo treba v letu 2014 tudi s pomočjo rebalansa uskladiti s potrebami, ki jih je pokojninska blagajna imela. In letošnja sprememba v rebalansu ni 100 milijonov, gospod Mesec, ampak 52 milijonov, če želimo biti natančni. Tako kot lanskoletna ni bila 300 in še nekaj, ampak je bila nekaj čez 100 milijonov. Zakaj razlika? Zaradi tega, kar sem pojasnila že ob obravnavi rebalansa – ker so se prihodki pokojninske blagajne iz naslova prispevkov zaradi boljših ekonomskih razmer izboljšali glede na tiste, ki so bili pričakovani, in je zaradi tega del tega izpada 190 milijonov pokrila pokojninska blagajna sama z boljšim izplenom iz naslova prispevkov. Državni proračun pa mora v letošnjem letu pokriti dodatnih 52 milijonov. In tu ne gre za napako pri načrtovanju, ampak gre za upoštevanje okoliščin in sprememb predpisov, ki so se zgodile po tem, ko je bil predlog proračuna že uveljavljen. In naj še enkrat povem, da ta določba nima nikakršne povezave z individualnimi pravicami upokojencev in drugih prejemnikov sredstev iz pokojninske blagajne. Njihove pravice ostajajo nespremenjene in plačilo zanje ostaja zagotovljeno. Gre samo za vprašanje, ali daste Vladi pooblastilo, da kar sama nekaj naredi, in to pooblastilo v okviru prerazporeditev tako ali tako ima, ali pa od Vlade zahtevate, da če ne more s prerazporeditvami teh sredstev zagotoviti, da jih zagotovi z rebalansom proračuna in da pride to povedati v Državni zbor. Naša ocena je, da smo z rebalansom načrtovali transfer v pokojninsko blagajno ustrezno in da ga bomo lahko izvršili v predlagani višini v skladu z rebalansom, ki bo jutri, upam da, potrjen. Če temu ne bi bilo tako, smo sami sebe zavezali, da pridemo ponovno pred Državni zbor in da povemo, zakaj smo napačno planirali ta sredstva. Izplačilo pokojnin ali ustavnost izplačil pokojnin ni pa v ničemer ogrožena.
Hvala. Replika, Luka Mesec, izvolite.
Hvala. Opozoril bi na nekaj neujemanj številk. Rekli ste, da je v letošnjem rebalansu, če prav razumem, razlika 52 milijonov, ampak pod postavko 21 Pokojninsko varstvo jasno piše, da je 100 milijonov. Druga zadeva. Glede 337-milijonske razlike v letu 2014 pravite, da je do tega prišlo, ker zaradi izpada načrtovane privatizacije ni bilo iz SDH izplačanih 140 milijonov evrov sredstev v pokojninsko blagajno. Tudi če to drži, je še vedno razlika tukaj 197-milijonska. Še zmeraj ne pridemo na ničlo. Zanima me, kaj nam garantira, da je proračun letos realno načrtovan, in kakšna je razlika, recimo, z načrti iz leta 2013, ki naj bi zagotavljala, da se bo letos tako realiziralo, kot ste predvideli. Namreč, tudi če imate letos prihodke iz privatizacije notri, ni nobene garancije, da se bo letos zgodila, če se v letu 2014 ni.
Hvala. Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani državna sekretarka, državni sekretar, kolegi in kolegice! Ko bom govoril o 1. členu, tako kot je v parlamentarni navadi že 20 let, bom govoril tudi o celotnem zakonu, nič o drugih zadevah, kar ta zakon določa, ker ta zakon določa marsikaj. Določa tisto, kar ni določeno v drugih zakonih, in ima nekaj določb, ki se nanašajo tudi na 1. člen, povezovalno pa je to povezano s 7. členom. Prvo, kar je, 7. člen povečuje zadolževanje. Povečuje zadolževanje z 2 milijard 600 možne zadolžitve v letu 2015 na 3 milijarde 900. To je približno milijardo 300 razlike, če vzamemo še ostale številke. In tu se dejansko vprašamo, zakaj. Zakaj, če v 1. členu zakon tudi določa, da se ni treba za pokojninsko in invalidsko zavarovanje več zadolževati, kot tukaj dejansko piše? Ne govorim o amandmaju, govorim o 1. členu. Gospe in gospodje, ta igra, ki se jo tukaj gremo, je nevarna. Povečevanje zadolževanja, če zdaj uporabim druge besede, z 80 % bruto družbenega proizvoda na 81, 82 % bruto družbenega proizvoda, s tem da sploh še ni jasno, če je celotni javni sektor vključen v metodologijo zadolževanja, metodologijo ESA 95 – tukaj je vprašljiva SID banka, tukaj je vprašljiv Dars. Vsebinsko so to državna podjetja, ki so tudi zadolžena, kakorkoli že. Tudi dolgove Darsa bo na koncu morala plačati država, ker jamči za nekatere te dolgove, jamči ne glede na to, ali je to v tej metodologiji ali v oni metodologiji. Čisto vseeno, plačali bodo naši otroci in vnuki, in tukaj gre za velike številke. Jaz se bojim, da je ta številka, če zdaj vse to skupaj damo, blizu 100 % bruto družbenega proizvoda. Pa naj bo 90, bruto družbeni proizvod je tisto, kar celotna država ustvari v enem letu. To je približno 35, 36 milijard. To, da Vlada k temu zakonu ni predložila tudi programa razdolževanja, ki bo šel v smeri, da bomo v prihodnosti plačevali vedno manj anuitet in vedno manj obresti in da se bo povprečna obrestna mera, ki jo dejansko plačujemo, zniževala – ta igra je nevarna igra. Mi seveda lahko tukaj govorimo in lahko tudi gledamo neke mednarodne statistike, pa boste rekli Ja, Italija je zadolžena 130 % bruto družbenega proizvoda, Grčija je zadolžena še več kot 130 % bruto družbenega proizvoda. Za Grčijo ne bom govoril, ker je posebna tema, za Italijo pa lahko povem, da je 80 % tega dolga internega oziroma država vrača podjetjem, finančnim institucijam, ki imajo sedež v Italiji. Ta denar ostaja v Italiji, se investira v Italiji in tako naprej. Slovenski dolg v večini plačujemo preko Atlantika, plačujemo družbam, ki imajo sedež, vsaj uradni sedež, v Združenih državah Amerike. Kje je njihov dejanski sedež, bog ve; mogoče nekje v vesolju ali nikjer. Ali pa, kot ljudje rečete, v davčnih oazah. Kakorkoli že, saj je vseeno. Ampak to, da Vlada ne predlaga poleg zakona o izvrševanju proračuna, ki je nek dokument, kjer imate notri od zadolžitve do občin, do računov enotnega zakladniškega računa, ali jih lahko hranilnice imajo ali ne, ali bo Vlada nalagala v te računa ali ne [[...]] Skratka, vse, kar ni v drugih zakonih, je vedno v tem zakonu. Za to ni kriva ta vlada, to je bilo že vseskozi. Ampak imamo zelo pomembne določbe, na katere bi rad opozoril. Mi smo dali amandma, zato da se zaustavi to, zato da se zaustavi zadolževanje, ker tudi ni potrebno. Država ima, je bilo na odboru povedano, na računu 4 milijarde in pol denarja, 4 milijarde in pol, ki ga ima na različnih računih po bankah. Zdaj ga bo imela še v hranilnicah, imela ga bo v drugih bankah, kjerkoli že. Po neki tehniki to poteka, kje ta ves denar leži. Glede na višino obrestnih mer danes v Evropi lahko rečemo, da bo verjetno neobrestovan. Ampak s tem denarjem se nič ne dogaja. Jaz verjamem, da je likvidnost velika. Potem imamo še veliko likvidnost bank, ki tega denarja itak ne potrebujejo, ker smo jih ravnokar dokapitalizirali in imajo ogromno likvidnost, ne vedo, kaj s tem denarjem. Mi bomo pa še povečali, še zadolžili se bomo, pa ta denar bomo zdaj še nekam dali. Ne vem, kam ga bomo dali. Vem, da je ta znesek, 3 milijarde 900, za kolikor se lahko zadolžimo v letu 2015 oziroma se Vlada lahko zadolži, rezultat tistega, kar se je dogajalo v prejšnjem dokumentu, to je v proračunu. Tukaj gre samo za tehniko, ampak zdaj govorim o tem. Predlagam in mislim, da bi moral Državni zbor tudi odgovorno sprejeti nek sklep in bi naročil, naložil Vladi, da pripravi projekt, program razdolževanja te države. Kajti tako ne gre več naprej. Ne govorim zdaj samo o tej dodatni milijardi. Govorim o 30 milijardah. Gospe in gospodje, tega ni. Država bo še vedno potrošila eno milijardo 300 več, kot bo imela prihodkov, in za eno milijardo 300 se bo lahko zadolžila več, kot se je zadolžila v letu 2014. Mi smo dali tukaj amandma in predlagamo, da ga podprete in da dejansko tudi na neki simbolni ravni zaustavimo to politiko zadolževanja, da to prekinemo in rečemo, da bo treba živeti od tistega, kar dejansko ustvarimo. Tako da je to en vidik tega zakona. Drugi vidik je, da je treba dejansko sprostiti tiste investicije, ki se danes izvajajo, ki jih izvajajo občine. Z zelo veliko skepso sprejemam to, da bodo občine dobile manj denarja. Občine so danes edini generator investiranja. Če pogledate projekte, ki jih izvajajo občine, tudi z evropskimi sredstvi, so občine tiste, ki investirajo največ. In jaz nimam nič proti temu. Samo naj ne bo potem Vlada, centralna vlada, ljubosumna na občine in ne reče, da še to malo zmanjšajmo, ker ni nobene potrebe za to in ker sredstva dejansko tukaj obstajajo. Od teh sredstev, milijardo 300, kolikor se jih namenja za investiranje, je velika večina evropskih sredstev in velika večina teh sredstev se uporablja v občinah. Zaradi tega jaz v splošnem delu enostavno opozarjam na to, da je treba zadolževanje zaustaviti, ne samo zaradi nas, tudi zaradi prihodnjih rodov. Apeliram oziroma pozivam kolege in kolegice, da to naredimo tudi s podporo amandmaja k 7. členu. Hvala.
Hvala. Še vedno smo pri razpravi k 1. členu. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, predsedujoča. Kolegice in kolegi! Jaz bi si želel zdajle razpravljati o ZIPro kot izvedbenem dokumentu, izvedbenem predpisu, pa na žalost že kar nekaj časa temu več ni tako. Jaz bi si tudi želel v tem trenutku, da je v tej dvorani prisoten minister za finance, če že ne predsednik Vlade. Minister za finance zato, ker zdajle sprejemamo rebalans, in če je moje vedenje točno, je proračun oziroma rebalans najpomembnejši akt, ki se sprejema v tej hiši, pa na žalost ministra ni tukaj. To me zelo žalosti. Pa da se vrnem na vsebino ZIPro. Sprememba 1. člena tudi mene navdaja s kar malo žalosti, ko se spomnim na tisto nočno sejo odbora za finance, ko so bili naši amandmaji, amandmaji Desusa predlagani. Ob tej priložnosti se še enkrat zahvaljujem socialnemu bloku, Socialnim demokratom in Združeni levici, da so nas tukaj podprli. Vendar ni bilo izglasovano. Jaz ne bom vztrajal in Desus tukaj ne bo vztrajal, na spremembi 1. člena. Vendarle vidimo tukaj dodatno varovalko ob tem, kar je spoštovana gospa državna sekretarka povedala, ob prerazporeditvah, čeprav ne vem, zakaj toliko prerazporeditev. Ali je res tako slabo pripravljena zadeva, da se samo sklicujem na prerazporeditve. Eventualno rebalans – upam, da ne bomo postali svetovni prvaki v rebalansih. Vem, da je pokojnina, izplačevanje pokojnine ustavna pravica in da bo vsem upokojencem zagotovljeno nemoteno izplačevanje pokojnin. Tako da tukaj ne bomo vztrajali. Želeli smo eno dodatno varovalko, ki pa je ne bi, prepričan sem, izkoristili resnično do tistega trenutka, ko bi to postalo potrebno, nujno. Takrat pa seveda. Ampak okej, gremo skozi, gremo mimo tega. Valorizacija, to pa ja. Valorizacija pa ja. Pa ne toliko zato, ker v programu Desusa piše, da se bodo pokojnine usklajevale. To ni toliko bistveno. Morda je bolj bistveno zato, ker v koalicijskem sporazumu piše, da bomo pod določenimi pogoji, ki jih bom potem povedal še enkrat eksplicitno, usklajevali pokojnine. Še bolj bistveno pa usklajevanje zato, ker želimo zaustaviti realno padanje pokojnin, na kar je prej kolega Vrtovec opozoril, in to želimo zdaj in v tem trenutku ustaviti. Predvsem zato je bistveno usklajevanje pokojnin, ker ne želimo, da upokojenci životarijo, kot je prej kolega Jurša povedal, z 200, 300, 400 evri pokojnine. 400 evri pokojnine, pa tudi manj. Na podlagi 40-letnega plačevanja v pokojninsko blagajno si ne morejo, kot je kolega Jurša plastično povedal, privoščiti pečenke. To je sramota za to državo in ne nazadnje tudi opomin vsem vam, ki ne podpirate tega, da se pokojnine realno zvišajo in realno več ne padajo. Spoštovani! To ni noben udar na proračun. To je pomoč upokojencem. To je lahko udar na upokojence, to je lahko udar, če tega ne sprejmemo, na pravno, na socialno državo. Tega pa si v stranki Desus, pa verjamem, da je še katera stranka v tem državnem zboru in bi si želel, da vsi ne želimo in tega ne bomo dopustili. Sedaj pa zelo na kratko rezime vsega, kaj si pri tej zgodbi želimo. Želimo si zelo malo. To, kar smo že eksplicitno zapisali, to, kar smo večkrat povedali, kar je povedal moj predsednik Erjavec na vrhu koalicije, to, kar je moj Jurša povedal v parlamentu, in to, kar sem jaz povedal na odboru za finance. Želimo si to, da se pokojnine uskladijo in smo tudi pripravljeni na nek kompromis, ker se zavedamo, da je vendarle finančna situacija takšna, kot je, in ne prenese vseh naših želja in vseh naših potreb. Želimo si jasno zagotovilo vrha Vlade, predsednika Vlade, da se v primeru, da bo uradni podatek o rasti bruto družbenega produkta za lansko leto višji kot 2,5 %, skladno z obstoječo zakonodajo in zapisanim v koalicijskem sporazumu pokojnine za letošnje leto uskladijo. Kot rečeno, smo pa pripravljeni tudi na kompromis, da se sama realizacija navedenega izvede, torej da se zadeva prolongira v januar 2016, kar ne bo bremenilo tega proračuna in bo lahko deficit ostal na 2,8936 [[...]]Ne vem, koliko decimalk je še tukaj. Samo to si želimo in hočemo jasna zagotovila. Že zjutraj sem povedal, da rebalans proračuna, takšen, kot je, ni idealen, v teh razmerah ne more biti idealen, vsi niso z njim zadovoljni, vendarle pa je ena dobra osnova za to, da nadaljujemo pot, nadaljujemo pot pravne in socialne, predvsem pa pravične države. In če bo to, kar sem prebral zelo počasi in zelo natančno, toliko malo z naše strani zahtevanega, spoštovano oziroma če bo nam – pa ne nam tukaj, poslancem Desusa, pa še koga, ampak recimo upokojencem, ki so pod socialnim dnom – zagotovljeno, da bomo dobili jasno in eksplicitno razlago, potem ni razloga, da ne bi podprli vseh dokumentov, ki bodo jutri na klopi. Sicer pa, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, spoštovana Vlada in prvi med ministri, imamo resne pomisleke. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovane in spoštovani! Desus je v želji, da se ohrani varovalka glede mehanizma za pokojninski sistem v okviru 1. člena novele, predlagal amandma. To smo storili predvsem zato, da bi za primer, če bi v pokojninski blagajni zmanjkalo denarja, vseeno lahko zagotovili izplačevanje pokojnin. Pa ne bom trdila, da bi se to res zgodilo, ampak to smo želeli kot varovalko, da se vgradi. Izkoriščam možnost, da pri tem členu razpravljam tudi malo širše, ker je 1. člen Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015. Pa bom rekla tako: res je, tudi jaz razumem, da je država v težavah, da je zaradi pomanjkanja finančnih sredstev manj denarja za izvajanje vseh programov, ki jih mora zagotavljati proračun. Tako primanjkuje denarja za socialne transfere, za zdravstvo, za šolstvo in za vse druge zadeve; ne bom zdaj tukaj na široko naštevala. Zato je bilo sestavljanje tega proračuna, je danes rekel spoštovani minister za finance gospod Mramor, najtežje. Razumem, da je pomembno, da zato srednjeročno in dolgoročno, ker smo pač v krizi, ne smemo trošiti preko tistega, kar ustvarimo. Menim pa tudi, da je zelo pomembno, o tem tudi dosti razpravljamo tako v tem državnemu zboru kot na odborih, da vrnemo zaupanje državljanov v pravno državo. Pa bom rekla tako: nikoli več se ne sme zgoditi, da v času vsesplošnega odrekanja nekateri kopičijo dobičke, in to na račun delavcev, ki jim ne izplačujejo plač, ki jim ne vplačujejo prispevkov in drugih obveznosti. In nikoli več se ne bi smelo zgoditi, da brez velikih razprav in brez slabe vesti saniramo banke, tisti, ki so zakrivili nelikvidnost bank, pa še do danes niso odgovarjali za svoje ravnanje, vsaj v pretežni meri ne. Tudi vseh, ki so si neupravičeno prilastili družbeno premoženje, in tistih, ki so preko programiranih stečajev prišli do premoženja in to premoženje potem poskrili v davčnih oazah, še nismo odkrili in jih nismo spravili pred sodišče. Res je, da preiskovalni organi delujejo pospešeno, vendar državljani pričakujejo, da bi se te ljudi našlo, jih postavilo pred sodišče hitreje, in menijo, da gre to vse prepočasi. Rekla bom še to: na drugi strani pa zategujemo pasove pri najbolj prizadetih ljudeh, pri najbolj ranljivih skupinah državljanov, tako tistih brezposelnih, ki so izgubili službe, kot tistih, ki ne dobijo službe, ter tistih mladih, ki živijo v brezupu, ker tudi nimajo nobene možnosti za zaposlitev. Poglejte, tudi upokojenci, o tem je bilo danes dosti govora v tem državnem zboru, so zelo ranljiva skupina prebivalstva. Bil je povedan tudi podatek, da veliko število upokojencev živi v revščini, da prejemajo zelo nizko pokojnino in da je potrebno, da za to nekdo poskrbi. To, da ljudje živijo pod pragom revščine, da tisti, ki so vse življenje delali, vplačevali pokojnine, potem ne dobijo dostojne višine pokojnine, ki bi jim zagotavljala osnovno preživetje, je, milo rečeno, neprimerno. Zato bom tudi jaz rekla, tako kot je Franc Jurša prej vprašal, ali bi bili sposobni mi vsi, ki smo danes v tem državnem zboru, preživeti s 300 ali pa 400 evri na mesec. To je zelo hudo, in jaz vem, da ne bi znala preživeti s 300 evri na mesec. V Desusu se bomo o tem, kako bomo glasovali, opredelili jutri, ker pač naš amandma na matičnem odboru ni bil podprt. Jutri pa zato, ker pričakujemo, kot je že gospod Prikl pred menoj povedal, da bo jutri ta vlada dala zagotovilo, da bo v primeru, ko bo družbeni proizvod za leto 2014 znašal 2,5 % in več, poskrbela za usklajevanje pokojnin, da bo ta vlada takrat dala navodila, da ZPIZ obračuna usklajevanje pokojnin. Vemo, da zdaj v proračunu nimamo zagotovljenih sredstev za to, zato smo pripravljeni tudi sprejeti to, da se izplačilo odloži na januar prihodnjega leta. Torej, kot sem rekla, odločili se bomo jutri, apeliram pa na vse vas, da razumete, da ti ljudje res živijo v težavah in da ni primerno, da na tak način ravnamo s skupino ljudi, ki so pravzaprav zgradili vse to, kar danes imamo v tej državi. Hvala lepa.
Hvala. Prosim spoštovane kolegice in kolege za mir v dvorani – malce smo se razgovorili – in da pustimo razpravljavcem, da razpravljamo. Preden ponovno omogočim prijavo k razpravi, dajem besedo še predstavnici Vlade, državni sekretarki mag. Mateji Vraničar.
Hvala lepa. Še enkrat bi rada pojasnila razliko v podatkih, ki sem jih sama navajala, v primerjavi s podatki, ki jih je navajal gospod Mesec. Gospod Mesec je navajal podatke o izdatkih na politiki pokojninsko varstvo, in ta podatek ne zajema samo transferja v pokojninsko blagajno Zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ampak tudi druge izdatke za pokojninsko varstvo, ki niso neposredno povezani s temi transferji. Imamo posebne režime za poplačilo določenih zaostalih obveznosti do obrtnikov, ki so imeli do leta 1982 poseben režim pokojninskega varstva in tako naprej. Sama sem pa navajala transfere v javne zavode s področja socialnega varstva, in od tod razlika med vašim in med mojim podatkom. Še enkrat pa poudarjam, da je v sprejetem proračunu za leto 2015 in v sprejetem finančnem načrtu pokojninske blagajne za leto 2015 bilo predvideno, da bo družba Kad prispevala transfer v pokojninsko blagajno v višini 50 milijonov v primeru morebitne uskladitve in 140 milijonov iz naslova privatizacije. Ker je bil spomladi 2014 Zakon o Slovenskem državnem holdingu spremenjen na način, da tega transfera iz naslova privatizacije ni več predvidel, ni mogoče računati na ta transfer in razliko od tega transfera mora pokriti dodaten transfer iz državnega proračuna, za katerega pa smo glede na boljše prihodke od prispevkov za pokojninsko varstvo ocenili, da ga ne bo treba pokriti v celoti, ampak samo v določenem delu. V zvezi z ostalimi splošnimi razpravami bi želela opozoriti na to, da določba, ki govori o zadolževanju, govori o maksimalnem možnem obsegu zadolževanja in ne govori o tem, da se bo država dejansko za ta znesek v celoti morala zadolžiti, omogoča pa ta znesek, da se aktivno pristopi k politiki upravljanja z javnim dolgom in daje širše možnosti za to, da se dosežejo tudi ugodnejši pogoji tako za zadolževanje na eni strani kot tudi za poplačila obstoječega dolga na drugi strani. V zvezi s programom razdolževanja naj opozorim, da se v mora skladu z Zakonom o javnih financah nemudoma po tem, ko je sprejet rebalans proračuna, pripraviti tako imenovani program financiranja državnega proračuna, in to je pravzaprav tudi – sicer bi na eni strani nekdo zagovarjal, da je predvsem program zadolževanja, ampak je tudi program razdolževanja v tem programu financiranja zajet. In še v zvezi s položajem SID banke. Ta je v tem trenutku resda še negotov. Konec lanskega leta se je evropski statistični urad odločil, da pregleda, ali bi celotno družbo SID ali del njenih operacij morali vključiti v sektor država, vendar ta vključitev ali izključitev nima neposrednega vpliva ne na rebalans državnega proračuna ne na določbo zakona o izvrševanju proračuna glede zadolževanja, saj se ta nanaša na zadolževanje državnega proračuna, SID pa je samostojna družba, ki se samostojno zadolžuje. In trditev, da bo tako ali tako država morala plačati njegove dolgove zaradi tega, ker v določeni meri garantira za poplačilo dolgov SID, pomeni pravzaprav nezaupnico družbi SID, saj vemo, da garant vstopi v poplačilo garantiranega dolga samo v primeru, če temeljni dolžnik svoje obveznosti ne zmore. Glede na trenutno stanje ocenjujemo, da temu ni tako. Zaradi tega bi morebitna vključitev SID banke v sektor država vplivala na splošen obseg oziroma višino javnega dolga oziroma dolga sektorja države kot celote, ne bi pa vplivala ne na sredstva, ki jih v državnem proračunu namenjamo za servisiranje javnega dolga, ne na obseg zadolževanja državnega proračuna. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi! Jaz predlaganega amandmaja Združene levice žal ne bom podprl, kajti že iz same obrazložitve izhaja. Veste, izplačevanje pokojnin je lahko ogroženo z marsičem, v prvi vrsti pa z nespametno politiko, ki se jo lahko vodi. In tukaj se je treba zavedati, da so bili upokojenci v Sloveniji s strani politike že večkrat opeharjeni. Kdaj so bili opeharjeni na račun velikih obljub dotične stranke, sem že prej dejal, pa se mi zdi nesmiselno ponavljati. In bojim se, da res prihajajo nove volitve, ko začne ta dotična stranka govoriti o pokojninah. In glede na to, da ta dotična stranka in poslanci te stranke govorijo, da ministra ni tukaj, da je zgolj državna sekretarka, naj ga jaz v bran vzamem in prosim, predsedujoča, razmislite, draga koalicija, ali ne bi vzeli ure odmora, pa pokličite ministra, da vam pride obrazložiti, kaj je s pokojninami. Jaz si kot predstavnik mlajše generacije politikov želim, da je pokojnina v tej državi še naprej pravica, ki izhaja iz dela. In da so te le najvišje, da so te le najvišje. Ampak pokojnine ne bodo visoke, če ne bomo vzporedno delali na pozitivnih gospodarskih gibanjih. Gospodarstvo in pokojnine gredo z roko v roki, mimo tega pač ne gre. V Novi Sloveniji nas označujete za takšne in drugačne. V Novi Sloveniji smo bili vedno branik upokojencev, zaradi tega ker se zavzemamo za stabilno, trdno in dobro delujoče gospodarstvo. Ampak to gospodarstvo ne bo takšno, kot izhaja iz predlaganega zakona o izvrševanju proračunov. Kajti kaj vsebuje? Vsebuje dodatno zadolževanje. Omogoča, dopušča pot dodatnemu zadolževanju. In tukaj je ta ključen problem. Danes smo zadolženi za približno 80 % bruto domačega proizvoda. Pa saj nismo zadolženi samo mi, ki tukaj sedimo. Tukaj so zadolženi naši otroci. In zgolj za obresti plačujemo več kot milijardo 100 milijonov evrov. Jaz razumem, da je glede na makroekonomske kazalce, ki so ta trenutek, slast po dodatnem zadolževanju, tako imenovanem zadolževanju na zalogo, kajti imamo nizke obresti, in da se je ta slast zelo povečala. Ampak veste, to je zgolj in samo skušnjava, napačna poteza pa bo, če se bo Slovenija res zadolžila na skoraj 4 milijarde evrov s sedanjih 2,7 milijarde evrov. Kajti če ne bi imelo Ministrstvo za finance takih računov, takih domislic, potem tega ne bi predlagalo v predlog zakona. Tisti, ki ste braniki socialne politike oziroma govorite, da ste braniki, hkrati zavirate tudi privatizacijo, ampak eno pomembno dejstvo: s privatizacijo ne izgubljamo suverenosti, kot trdite. Izgubljamo pa jo z dodatnim zadolževanjem. In to predlaga ta zakon o izvrševanju proračunov. Zaradi tega tudi celotnega zakona jaz osebno ne bom podprl. Tega člena pa, spoštovana Združena levica, res ne, ker je popolnoma nesmiseln ta vaš amandma. Še enkrat poudarjam, kot predstavniku mlajše generacije politikov mi ni vseeno, kaj se dogaja in kakšne so pokojnine zaslužnih ljudi, ki so, kot ste dejali uvodoma, zgradili to državo. Ampak tega ne le govorim. In ne govorim, da bodo pokojnine tisoč evrov, ampak s pozitivno gospodarsko politiko morda nekoč bodo. Torej, besede so premalo, treba je tudi kaj narediti. Predsedujoča, za konec pa še to: pogovorite se v koaliciji, da pride minister potem sem, kajti kot kaže, ste že zdaj pri tem proračunu kar hudo razklani, pa seveda to ni v interesu te države. Povabite ministra končno, kajne.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka s sodelavci, dragi kolegice in kolegi! V nekaterih prejšnjih razpravah je bilo čutiti, kot da Nova Slovenija zavira usklajevanje, povečanje in povečevanje pokojnin, pa temu ni tako. Nekateri imajo izgleda slab spomin, pa ga bom zaradi tega majčkeno osvežil. Bili smo v koaliciji, seveda tudi skupaj z Desusom, v mandatu 2004–2008. Iz naših poslanskih oziroma strankarskih vrst je prihajal minister za finance dr. Bajuk in minister, pristojen za pokojnine, mag. Janez Drobnič. Leta 2005 smo sprejeli zakon, pokojnine uskladili in izračunali, da je Ropova vlada, v kateri je sedela tudi stranka, ki zagovarja penzije in penzioniste – in hvala bogu, da imamo takšno stranko –, to stranko in predvsem slovenske upokojence, ne toliko stranko, vlekla za nos. Mislim, da so bili v štirih letih opeharjeni za dve penziji in pol. Mi smo to popravili, takratna koalicija, da si ne bom v imenu stranke lastil tega dosežka. Gospe in gospodje, ugotavljamo in samo ugotavljamo, da nam zmanjkuje denarja za šolstvo. Ampak kaj pa naredimo? Ali se bomo še vedno zavzemali za to, da bo vsak šolski zid naredil državni proračun? Vsako steno? Da bo vsako kredo kupil državni proračun? V redu, če je večina za to, potem bo še kar naprej zmanjkovalo denarja za šolstvo in še kar naprej ne bomo zadovoljni z rezultati, s kadri, ki nam jih šolski sistem daje. Zmanjkuje denarja za zdravstvo. Se strinjamo? Izgleda, da se. Zakaj? Tudi odgovore poznamo. Govori se tudi o neki zdravstveni mafiji, ki da močno služi z zdravili, z investicijami in tako naprej. Ali mi kaj naredimo za to? Nič ne naredimo, nič. Mislim, da tudi napačno razumemo, kaj je pravzaprav javno zdravstvo. Nič ne naredimo! Rajši se pogovarjamo o evtanaziji kot pa o zdravljenju, o krajših čakalnih vrstah in tako naprej. Nimamo nobene strategije! Govorimo tudi, kar je boleče, o nizkih penzijah. Ne, ljudje ne morejo preživeti s 400 evri. Kako šele tisti, ki ne dobijo nič, ker jim je tista vlada, v kateri sta bili tudi dve stranki iz sedanje koalicije, vzela tako imenovane državne penzije in ne dobijo danes nič. Tudi o teh se enkrat moramo pogovarjati, dragi kolegice in kolegi. Kaj potrebujemo? Potrebujemo nekaj, kar bo bolj intenzivno polnilo pokojninsko in zdravstveno blagajno ter državni proračun. Kdaj se bomo usedli in se bomo o teh zadevah pogovarjali? Brez zveze so stotine ur razprav glede proračuna, brez zveze. Vlada ima strokovne kadre, naredi razrez pogače, ve se, kako velika je, in to, česa ne naredi. Saj je res, pravzaprav ne moremo kakšnih variacij imeti na temo predloga proračuna oziroma danes rebalansa, kar nam je Vlada prinesla v parlament. Brez zveze so stotine ur razprav! Rajši se usedimo in se zmenimo, kaj je strategija razvoja Slovenije, kaj bomo naredili, da bomo te podsisteme, o katerih sem govoril, enkrat za vselej naredili vzdržne, da bo vzdržna zdravstvena blagajna, da bo vzdržna, če hočete, šolska blagajna – prav posebne nimamo –, in da bo seveda vzdržna, za božjo voljo, tudi pokojninska blagajna in da bodo penzije visoke. Tudi jaz, če bog da, da bom doživel, bi rad enkrat imel neko dostojno penzijo, pa moji otroci in tako naprej. Ampak nič, preprosto nič se ne naredi. To je problem, ki mene osebno res žuli, in se opravičujem za morda nekoliko čustven nastop. Tudi država ima nekatera podjetja. Kaj se dogaja? Sedaj slišimo, da se bo DUTB glava odrezala, da pridejo drugi ljudje in tako naprej. To je spet neka turbulenca, neka motnja, in ne vem, če bo sploh iz tega kaj nastalo. Očitno so zadaj spet neki lobiji, ki imajo apetite po premoženju, ki se ga da morda poceni kupiti od DUTB. V regiji, iz katere prihajam, je državno podjetje v stoodstotni državni lasti, Nafta Lendava, v katerem delavci že nekaj mesecev nimajo plače. Direktor menda dobi plačo od SDH, ne vem, kako. V Lendavi ga baje že dolgo ni bilo, delavci plač ne dobijo, firma ne gre v stečaj, ne morejo na zavod. Poglejte, kakšna je to država?! Kakšna je to država?! Da ne govorim, če smo že pri financah in obravnavamo to problematiko, država je slab plačnik. Imamo kohezijske projekte, občine izvajajo, peljejo projekte, država ne plačuje izvajalcem in župan mora celo protizakonito priti do nekega premostitvenega kredita. Ali je to red?! Ni! O tem se moramo pogovarjati. In težko pristajam na razlago Vlade, da se povprečnine znižajo v drugi polovici letošnjega leta, ker je pač takšen dogovor z Združenjem občin Slovenije in s Skupnostjo občin Slovenije. Ja, okej, recimo, da je ta dogovor bil, ampak noben župan ni zadovoljen. In komaj je bil ta dogovor sklenjen, že nam Skupnost občin Slovenije pošilja dopis, da je bil, kot pravijo, podtaknjen 46.a člen. Sami ga boste prebrali, ne bom sedaj jaz imel tukaj bralnih vaj. In kot sem povedal, v Zakonu o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2014 in 2015 določitev povprečnine ni v skladu z Zakonom o financiranju občin. Preberite si 12. člen. Delno sem ga že citiral v predstavitvi naše poslanske skupine. Mi ocenjujemo, da je določba o povprečnini v neskladju z 12. členom Zakona o financiranju občin. Da ne govorim, kolegice in kolegi, o mednarodni listini, o Evropski listini lokalne samouprave, ki jo je tudi Republika Slovenija podpisala. Poglejte si 9. člen, ki govori o finančnih virih lokalne oblasti in med drugim tudi pravi: "Za zaščito finančno šibkejših lokalnih skupnosti je treba uvesti postopke za finančno izravnavo ali druge ustrezne ukrepe za popravo učinkov neenake porazdelitve možnih finančnih virov in finančnega bremena, ki ga nosijo. Taki poskusi ali ukrepi ne smejo zmanjševati svobode odločanja lokalnih oblasti na področju njihovih nalog." Tako pravi Evropska listina lokalne samouprave, ki jo je ratificirala tudi Republika Slovenija oziroma Državni zbor. Nekako se mi zdi, da je edino desna politična hemisfera tista, ki zagovarja sistem lokalne skupnosti, ki zagovarja občine. Vsi bi kar nekako pavšalno, brez vseh analiz občine zmanjševali, jim znižali financiranje, po drugi strani in v isti sapi pa vsi govorimo, da je gospodarska rast v lanskem letu tudi na račun projektov, ki se izvajajo na lokalni ravni ali pa, če hočete, tudi na račun lanskoletnih županskih volitev. Da bi le bile vsako leto! Da bi le bile vsako leto. Zelo težko razumem, da je po 20 letih lokalne samouprave veliko apetitov, ki bi želeli enostavno razgradnjo tega sistema lokalne samouprave, na nivoju katerega teče od 70 do 80 % vseh javnih investicij. In tam nimamo TEŠ 6 in podobnih barabij. Že se zgodi kakšna. Ne dajem roke v ogenj za vsak projekt, že se zgodi, ampak mislim, da res velja, da se vsak evro prej dvakrat obrne, preden se investira. Zaključujem. Ne bi želel podžigati. Zgolj en utrinek, ena misel za pojasnilo, ker nas nekateri označujejo za liberalce. En izlet v filozofijo iz gimnazijskih let, pa samo en odstavek preberem, kaj je pravzaprav liberalizem. Naj pojasnim, da klasični liberalizem izhaja iz krščanstva. V 18. stoletju, ko se klasični liberalizem začne pojavljati, se je razumevanje svobode usedlo na humus krščanskih vrednot, na humus krščanskega pogleda na svet, ki pa je pogled, ki izhaja iz kardinalnih vrednot, to so razumnost, zmernost, pravičnost in srčnost. To so vrednote, ki človeka držijo v takšnem okviru, da je konstruktiven do sveta, do bližnjih in do sebe. Se pravi, da svobode ne zlorablja, ampak svobodo na pravi način odgovorno uporablja, da gradi in ustvarja. Zato je klasični liberalizem prinesel veliko dobrega družbi, predvsem na ekonomskem področju. Se opravičujem za to lekcijo, ampak očitno je včasih tudi potrebno. Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo k 1. členu. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Dober večer vsem skupaj! Tudi jaz bi bila zelo vesela, če bi lahko podprla amandma, ki ga predlagata dve stranki. Ena je vsaj tukaj, da svoja stališča zagovarja, drugih niti v dvorani ni več. Toliko o resnosti do amandmajev. Pa vendar, poglejte, pravica do pokojnine. Ali je ta morda kaj bolj drugačna od pravice do dela oziroma do plače tistih, ki pošteno delajo in plač ne dobijo? Ali je ta bistveno drugačna od pravice šoloobveznih otrok, kar je v ustavi, pa dejansko starši nimajo za osnovna sredstva, da bi v šole hodili? Veste, res bi si želela, da so te pokojnine večje in da ni zaradi tega njihova socialna stiska še večja, ampak problem je tudi drugje. Ne nazadnje, spoštovani kolegi iz Desusa, ne mi zameriti, ampak včasih imam občutek, da ste bolj kot neka interesna skupina, ker včasih preveč ozko zagovarjate posamezne dele, ampak prav je tako. Vendar pa, poglejte, če bi dejansko bilo res vse to, kar govorite, ali niste vi ena tistih strank, ki je praktično sedela v vseh koalicijah? In kaj je od teh pokojnin? Danes smo zopet na tisti točki, ko govorimo o usklajevanju, o tem, da v državi ni denarja za pokojnine. Ali ne razmišljate o tem, da v državi ni niti toliko denarja, da tisti, ki so danes mlajša generacija, pokojnin sploh ne bodo več imeli? Tako kaže. To nam grozi in to je problem. In ne nazadnje, zelo bi bila vesela, da tako goreče zagovarjate pokojnine tudi takrat, ko govorimo o privilegiranih pokojninah, kjer bi pa lahko nekaj vzeli, pa dali kam drugam. To so neke dvoličnosti, ampak še vedno, kot rečeno, zelo bi bila vesela, da bi lahko podprla ta amandma, pa ne samo ta amandma, tudi zakon, a žal je stanje v državi takšno, kot je. Vi se lahko smejete, ampak, gospod Jurša, prav je, da vas opozorim tudi na nekatere druge pomembne zadeve v tem zakonu, glede na to, da ste nekoč sedeli na županski funkciji. Dejstvo je, da povprečnine, ki jih zdaj znižuje Vlada, ogrožajo investicije v občinah. Marsikatera občina ne bo imela več za investicije in normalno delovanje. Govorim tudi o problemu sorazmernosti, glede na zakonske določbe, ki jih mora občina izpolnjevati. To je problem in na to nas opozarjajo občine same. Res je tudi, da je bil nekako dosežen dogovor med Vlado in obema združenjema občin, ampak, spoštovani, tam notri je bilo dogovorjeno tudi naslednje. V primeru, da Vlada ne bo zagotovila teh 22,8 milijona pri tako imenovanih varčevalnih ukrepih, bo sredstva poiskala drugje. To je bila zaveza, vendar te zaveze v tem predlogu zakona ne vidimo. Zakaj ni, na primer, v prehodnih določbah tega v zakonu? To ste enostavno pozabili. Gre samo za obljubo, ali boste to dejansko realizirali. Potem, da ste občine dobesedno peljali žejne čez vodo, kaže tudi zavarovanje brezposelnih oseb. Tudi to jim je bilo obljubljeno, ko je bil sprejet dogovor, da bo v ukrepih, pa tega ni. In zato danes prihajajo številna pisma in opozorila občin, da dejansko ne bodo več sposobne preživeti. Skratka, jaz tega amandmaja ne morem podpreti, pa ne zato, ker si ne bi želela višjih pokojnin. Nasprotno, želim si, da bi se uresničila obljuba predsednika vaše stranke, ko je govoril o tisoč evrih pokojnine. Zelo bi si želela, a žal zaenkrat glede na stanje v državi, tudi z vašo odgovornostjo, spoštovani Desus, ki ste praktično ves čas v vladi, to ni mogoče. To enostavno ni mogoče. In res upam, da boste tako goreče kot danes zagovarjate svoj amandma – in še enkrat, z vsem spoštovanjem, prav je, da se zavzemate za upokojence – podprli tudi ostale amandmaje, kjer smo se drugi goreče zavzemali za druge družbene skupine, kot so otroci, kot so prepotrebne investicije, kot je policija in tako naprej, in da ne bomo delili stvari na podlagi tega, kaj je tisti ozki politični interes. Skratka, veliko sreče pri sprejemanju tega zakona glede na koalicijo, ki je dejansko daleč od uglašenega orkestra. Vsak malo po svoje.
Hvala. Ste želeli repliko? Gospod Uroš Prikl, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Nisem se mislil oglašati, ampak me je vseeno malo zbodlo in bi želel zelo na kratko spoštovani simpatični kolegici Anji vendarle replicirati. Ne, goreče ne zavzemamo stališča, goreče ne zagovarjamo amandmaja, ker ga nimamo oziroma ga nismo vložili. Goreče pa smo zagovarjali in želeli spraviti skozi amandmaja na delovnem telesu, pa nam na žalost razen socialnega bloka ni nihče prisluhnil in niso šli skozi ti amandmaji. Seveda je Desus bil v mnogih koalicijah, tudi v koaliciji z SDS, pa na žalost nismo dosegli vseh želja, ki smo si jih takrat zastavili. Danes pa želimo ustaviti trend padanja pokojnin, samo zaustaviti želimo trend padanja, ohranjati realno vrednost pokojnin, pa v tem državnem zboru zaenkrat še nismo ne iz koalicije ne iz opozicije dobili zagotovila, da bomo lahko to dosegli. Tega ne delamo zaradi sebe, to delamo zaradi 600 tisoč upokojencev. Več kot polovica le-teh živi na robu ali pa pod robom socialne izključenosti. Kolega Vrtovec, to je vse prej kot smešno. Da smo interesna skupina – mi smo politična stranka, resna politična stranka, ki se zaveda svoje odgovornosti, ki se zaveda svojih obljub in se zaveda svojega poslanstva. Verjamem, da je pri vas prav tako, in če je, spoštovani kolegice in kolegi, če je temu tako, dajte podpreti naše ideje, dajte imeti v mislih, da mnogi ljudje živijo pod ali pa na robu socialnega minimuma. Samo še to, potem bom pa zaključil. Ne zdi se mi pa korektno, ko primerjamo posamezne skupine prebivalstva, upokojence z zaposlenimi, ki dobivajo nizke plače, s socialno ogroženimi in tako dalje. Veste, na vsaki točki skušamo najbolj ranljivim ciljnim skupinam pomagati. Mislim, da smo dosti ukrepov že naredili, dosti jih še bomo, da bomo omogočili nove zaposlitve, da bomo omogočili, da ljudje dobivajo več, kot je tista minimalna plača in tako dalje. Ampak tukaj, lepo vas prosim, pa pokojnine menda ja niso konkurenca, menda ja niso konkurenca. Če damo dobre pokojnine, pa ne morejo biti primerljive plači, lepo vas prosim. Pokojnine so zaslužen prejemek, pokojnine so ne nazadnje ustavna pravica. In realno padajo. Danes za pokojnino dobiš nekaj, čez leto, dve pa polovico tega. Dajmo to zaustaviti. Mislim, da mi čas še ni potekel. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavko, spoštovani kolegice in kolegi! Žal v dvorani ne vidim ministra Mramorja, ki bi po mojem mnenju tukaj moral biti, saj bo njemu namenjen kar velik del moje razprave. Meni je sicer kristalno jasno, da je sprejetje letošnjega rebalansa in ZIPRS zelo pomembno, bi rekel najtežje do sedaj in da smo prisiljeni doseči primanjkljaj, ki bo manjši od 3 %. Da bomo dejansko dosegli ta cilj, se bo moral marsikdo na svojem področju čemu odreči. Na žalost drugače ne gre. Pa vendar se do tega cilja pride tudi na način, da se spoštuje prej jasno zapisane zaveze v koalicijski pogodbi. Da, na morebitno redno uskladitev pokojnin mislim, v primeru rasti več kot 2,5 % bruto družbenega proizvoda v lanskem letu. Moramo vedeti, da so ljudje 40 let vplačevali za svojo pokojnino, da bodo imeli dostojno pokojnino. Kolikšna je bila dejanska rast bruto družbenega proizvoda v lanskem letu, ta trenutek še ne vemo, to bo znano nekje konec marca. Kot kaže, v Vladi in še posebej na Ministrstvu za finance razsaja demenca. Dnevno pozabljajo na svoje zaveze, in ko jih poslanke in poslanci Desusa spomnimo nanje, izvedo nekaj novega. To je tipično za demenco. Zato ni korektno, da minister Mramor že vnaprej pravi, ko še sploh ni znan podatek o rasti bruto družbenega proizvoda, da je morebitna uskladitev pokojnin z rastjo plač in življenjskih stroškov udar na proračun v zadnjem trenutku. To je sprenevedanje, gospod minister Mramor. To je bilo zapisano že lansko leto v koalicijski pogodbi. Je pa vaša izjava resnično udar, pravzaprav diverzija na našo koalicijsko pogodbo, ki se je ne spoštuje. Na začetku mandata sem nekje slišal, da ste, gospod Mramor, rekli oziroma izjavili, da ne poznate koalicijske pogodbe in da vas baje niti ne zanima, kaj v njej piše. Če je to res, je to zelo zaskrbljujoče, tudi za ostala dva koalicijska partnerja. Ko ste Grke pred dnevi spomnili oziroma pozvali, da morajo spoštovati in izpolniti svoje dane zaveze, se z vami popolnoma strinjam. Ampak to isto velja tudi za vas. Če boste vztrajali pri svojem, potem to pomeni, da 10 glasov Poslanske skupine Desus očitno ne rabite za sprejetje rebalansa proračuna in za sprejetje ZIPRS. Prav, potem tudi jaz oziroma moji kolegi in kolegice nimamo več obveze, da to koalicijsko pogodbo spoštujemo. V tem trenutku je veliko vprašanje, kako bom glasoval jutri. Če do konca te razprave danes oziroma vsaj do jutri pred glasovanjem ne bom dobil trdnih zagotovil s strani predstavnikov Vlade, da se bo našel način za uskladitev pokojnin [[...]]Sredstva bi bila tako ali tako nakazana iz Kada. Načeloma to ne bi smelo bremeniti proračuna, čeprav se prikazuje tudi drugače. Druga ustrezna rešitev bi bila, da se ta uskladitev izvede po novem letu. To bi bremenilo proračun v letu 2016 in bi to elegantno speljali. To se pravi, če ne bo nakazana takšna oziroma drugačna ustrezna rešitev, uskladitev pokojnin, potem res ne vem, na katero tipko bom jutri pritisnil. Če bom glede tega slučajno pritisnil na tipko proti, glede na vnaprej napovedano, ne bom imel slabe vesti. Sedaj bi pa še nekaj povedal glede na izrečene neupravičene očitke s strani opozicijskih kolegice in kolega prej. Desusu je bilo očitano, da smo bili v skoraj vseh prejšnjih vladah koalicijski partnerji in da smo zaradi tega sokrivi. Moramo pa se zavedati, da je Desus imel svojo težo v tistih koalicijah glede na število poslancev, ki je bilo majhno. Tu moram jasno povedati, da smo imeli omejen vpliv, sorazmeren glede na to število, in da imajo največje breme, največjo odgovornost največje koalicijske stranke. Prav vse do sedaj so vedno kazale, čeprav danes govorijo drugače, kako znižati pokojnine in kako ukiniti letni regres za upokojence. Seveda je ta ideja pri vseh prišla zaradi tega, ker je upokojencev zdaj že preko 600 tisoč in je to velika masa, in je najbolj osnoven način, najbolj enostaven način, kako te zadeve urediti. Edini naš močan argument v teh vladah je bil, da smo bili nekako jeziček na tehtnici in da smo na osnovi tega lahko blažili uničujoče predloge za upokojence. Če ne bi bilo Desusa, če ne bi bilo Desusovega nenehnega, vztrajnega nasprotovanja tem predlogom – tu mislim na SDS, ki danes govori čisto drugače, čeprav smo prej slišali, kako se za upokojence sedaj zavzemajo. Tudi NSi ima veliko glede tega povedati. Pa sta bila tu SLS, Pozitivna Slovenija. Tudi z njimi smo imeli to neugodno izkušnjo. Tudi pri ZaAB, saj je minister Čufer na ameriški trgovinski zbornici kar v angleškem jeziku povedal, da bo treba znižati pokojnine, da mogoče ja ne bi tega slišali. Skratka, če Desusa ne bi bilo [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Ne se smejati. Če Desusa ne bi bilo in če ne bi deloval tako, kot je, bi danes naše pokojnine, pokojnine naših upokojencev bile na nivoju balkanskih. K sreči je tu Desus. Hvala.
Replika, Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi! Tokrat smo bili v Poslanski skupini Nove Slovenije omenjeni, zaradi tega repliciram. Ko govorite, kako ste zagotovili, da so pokojnine takšne, kot so, in kakšno nemoč ste imeli v preteklosti, ker ste bili majhna poslanska skupina in tako naprej. Ampak kljub temu ste vedno bili jeziček na tehtnici, in spomnim se, ko je vlado sestavljal Borut Pahor leta 2008, da vam je ponujal Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, pa ga niste sprejeli, tega ministrstva. Takrat pa ne odgovornosti sprejeti. Vedno ste bili jeziček na tehtnici in pogojevali, češ če tega ne bo, gremo mi ven iz koalicije. Z vsem spoštovanjem, ampak, še enkrat poudarjam, pokojnine bomo dvignili le tako, da bomo delali pozitivne gospodarske trende. Z izsiljevanjem ne bo šlo. Ta razprava in ta polemika, ki je med nami in vami, je dobronamerna, verjemite, in me zavezuje k temu, da se bom, spoštovani predstavniki Ministrstva za finance, kot poslanec tega državnega zbora še bolj boril, da bo tudi za čas konjunkture in pozitivne gospodarske rasti tako imenovana zaveza v izvedbenem zakonu o fiskalnem pravilu. Kajti sicer bomo prišli do tega, o čemer vi govorite. Ko bomo imeli gospodarsko rast, bomo delili bombončke, bomo delili bombončke. Pravite, da ne veste, kako boste jutri glasovali, pa vam pomagam pri odločitvi, zaradi tega ker politiko spremljam že približno 15 let, 10 let profesionalno kot piarovec. Povem vam, da boste glasovali za. Vam napovedujem, zaradi tega ker boste taktizirali do konca. In če ne bo tako, vas peljem na pijačo, prijatelji. Najlepša hvala.
To ni bila replika. Replika se običajno začne s tem, da poveste, kaj je bilo pri vas narobe razumljeno, in se od tam naprej starta, bi se pa lahko namesto tega znova prijavili in v bistvu na ta način replicirali. Prosim? Proceduralno? Replika na tisto, kar naj bi bila replika, pa ni replika, ni možno. Dajte se prijaviti pri naslednjem, pa boste povedali tisto, kar imate. Enako uporabljate svoj čas za repliko ali pa za razpravo. Besedo dajem mag. Anžetu Logarju.
Hvala, predsednik. Zaključek izvajanja kolega Hršaka je bil že zelo predvolilno obarvan. Ne vem, ali je bila to napoved jutrišnjega glasovanja ali pa je bilo to del taktike, ki jo je kolega Vrtovec, mislim da, kar pravilno izpostavil. Si pa glede tega dovolim še eno besedo. Dopuščamo možnost, da če Desusa ne bi bilo v vseh dosedanjih vladah, bi bile pokojnine vendarle višje, ker bi bil tudi standard drugačen. Zdaj pa kar se tiče same razprave. Dovolite mi, da na začetku samo en tak simbolen okvir povem. Danes, ko govorimo o pokojninah slovenskih upokojencev, spoštovanega ministra za finance ni tukaj. Jutri, ko bodo v Bruslju govorili o pokojninah Grkov, bo verjetno minister za finance tam sedel. Toliko o spoštovanju današnje razprave v Državnem zboru. Zdaj pa kar se tiče samega ZIPro. Državna sekretarka je v uvodu dejala, da ZIPro predstavlja rešitve, ki so nujne za nemoteno izvrševanje proračuna. In v teh rešitvah, ki so nujne za nemoteno izvrševanje proračuna, dviguje postavko zadolževanja v tujini oziroma zadolževanja proračuna z 2,7 milijarde na 4 milijarde. To je nujno za delovanje države v proračunu, ki naj bi bil razvojen, ki naj bi v letu 2015 prinesel nek nov zagon in ki bi obrnil ta trend, ki ga imamo pred sabo. Naj spomnim na to, da je ta vlada šest mesecev na oblasti. Pet mesecev se je minister za finance, ki ga danes ni tukaj, pogajal. Ampak danes koalicija, ki naj bi predstavila ta proračun, ki naj bi predstavila ZIPro, kot vidimo, ni usklajena. Pozorno sem prisluhnil obema predstavnikoma, gospodu Hršaku in gospodu Jurši, glede amandmaja Združene levice. Več pametnih stvari sta povedala. Med drugim je gospod Hršak rekel, da gre v primeru ZIPro za udar na koalicijsko pogodbo. To drži, drži. Vlada s tem rebalansom proračuna in z ZIPro izvaja udar na koalicijsko pogodbo, ki jo je sama podpisala. Gospod Jurša je v uvodu pri prejšnji razpravi govoril o tem, da jim pišejo upokojenci o tem, kako jih stiska in kako ne bo zviševanja pokojnin in usklajevanja pokojnin – ja, tako, ne bo usklajevanja pokojnin –, in zato danes postavljajo svoje glasove pod vprašaj. Ampak potem se oglasi poslanka gospa Poropat in reče, da danes sicer še ne vedo, kako bodo glasovali, ampak jutri pa upajo, da bodo tako naredili. Če je današnja razprava stvar vaše pogajalske pozicije, potem se ne samo znotraj koalicije, tudi znotraj lastne stranke uskladite, da boste dosegli to, kar želite uskladiti. In če boste potem po danes povedanem in po zelo kvalitetni razpravi kolega Gantarja, ki mislim, da je izpostavil prave zadeve, podprli ta slab proračun, nerazvojno naravnan proračun, proračun, ki zagotavlja, razvija in vzpostavlja status quo še v letu 2015, potem boste enostavno glasovali proti vašim poslancem. Zato bo res zanimivo spremljati, kako boste glasovali na jutrišnjem glasovanju. Ker nekaj je pa res: vsi razen treh koalicijskih strank zavračamo ZIPro in zavračamo rebalans proračuna. Torej, če Desus stoji za besedami, ki jih je danes izrekel, bosta jutri ta dva dokumenta padla. Drugače je pa to danes samo predstava za javnost. Hvala lepa.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa za besedo. Večkrat je bila v teh zadnjih razpravah in skozi cel dan omenjena beseda spoštovanje. Jaz bi si želela, da bi ta standard veljal tudi za ministra, pa čeprav je danes odsoten. Ne zaradi tega, ker bi gledal v zrak in ne bi vedel, kaj početi sam s sabo, ampak zaradi tega, ker ima veliko obveznosti. Katere, na katerih področjih, zagotovo veste vsaj tako dobro kot jaz. In če ga v tem trenutku tukaj ni z nami, je to zagotovo zaradi tega, ker mora urediti še kakšno drugo zadevo, zato da bo lahko izpolnil tisto, kar je zagotovil tudi temu državnemu zboru pred nastopom svoje funkcije, in sicer da bo z javnofinančno politiko omogočil, da gre ta država nazaj na pot stabilnega gospodarskega razvoja oziroma ponovne rasti. V zvezi z razpravami, ki so bile ob tem 1. členu in so se nanašale na občine oziroma na financiranje občin in na dogovor z občinami, pa naslednje. Dogovor z občinami glede povprečnine v letu 2015 je bil sklenjen. Sklenjen je bil z dvema reprezentativnima združenjema, ki imata pooblastilo, da zastopata interese občin v pogovorih z državo. V pogovorih je sodelovalo tudi Združenje mestnih občin Slovenije, vendar ker po zakonu nima statusa reprezentativnosti, z njimi dogovor pač ni bil podpisan. Res je, da dogovor vsebuje določbe, ki niso vključene v zakon. Ampak zakaj niso vključene v zakon? Zaradi tega, ker niso zakonska materija. V zakon je vključeno to, kar je zakonska materija. Zaveza države, da bo zagotovila ukrepe za znižanje stroškov dela občin do 30. 6. v višini 22,8 milijona, pa je zaveza, ki je podpisana z vseh treh strani in zaradi tega za nas enako zavezujoča, kot bi bila, če bi jo uvrstili v zakon. Če bi jo poskušali uvrstiti v zakon, bi dobili pripombo Zakonodajno-pravne službe, da gre za materijo, ki ne sodi v zakon. Zaradi tega je v zakon niti nismo dajali. Očitek, da z občinami nismo dogovorili omejitve sredstev nad primerno porabo oziroma omejitev tako imenovane solidarnostne izravnave v letošnjem letu, ne drži. To je bilo občinam sporočeno, vendar smo skupaj ugotovili, da to ni rešitev, v zvezi s katero bi glede na veljavno zakonodajo lahko oziroma mogli sklepati dogovore. Zaradi tega ta rešitev ni vključena v dogovor, v pogovorih pa so bile občine ves čas seznanjene, da je to sestavni del rešitev, ki jih bomo v zakonu o izvrševanju proračuna predlagali. In s tem, s konkretno določbo so bili seznanjeni zadnji dan, preden je prišlo do podpisa dogovora. Vzporedno s pogajanji o dogovoru glede povprečnine so tekli pogovori o ukrepih za znižanje stroškov dela občin. In rezultat teh pogovorov je bil zakon, ki ga boste obravnavali jutri. Res je, da sama nisem ves čas sodelovala v teh razpravah. Zaradi tega ne vem, ali mogoče obstajajo še kje kakšna odprta vprašanja, ampak dejstvo je, da so v zakon vključene tiste rešitve, glede katerih je bilo doseženo soglasje. Seznam, kaj pa gre v predlog zakona, pa je bil tudi dogovorjen z občinami, kot je z občinami tudi dogovorjenih 20 področij, na katerih bomo delali do 30. 6. in iskali dodatne prihranke. Hvala lepa.
Sprašujem, če želi še kdo razpravljati o 1. členu in amandmaju. Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa. Tokrat resnično zelo kratko. Jaz sem povedal, da bi pričakoval, da je minister tukaj prisoten. Menda to lahko pričakujem, ko se sprejema najpomembnejši akt v Državnem zboru, to je proračun oziroma rebalans. Ampak okej. Kolega Vrtovec je rekel, da itak ve, da bomo poslanci Desusa glasovali za rebalans. Jaz si iskreno želim glasovati za ta rebalans, čeprav, kot sem že povedal, ni idealen, je pa optimalen v danih razmerah. Želim si glasovati za. Glasoval bom pa za takrat, ko bom dobil jamstvo, jasno, eksplicitno, nedvoumno, da bomo uskladili penzije za leto 2015 in to zadevo prolongirali z realizacijo uskladitve v januar 2016. Pa to je zelo enostavno. To je zelo malo, kar Desus kot garant za nemoteno izplačevanje penzij skozi vsa ta obdobja pričakuje. Sedaj pa še nekaj. Trditev, da pokojnine napram plačam izgubljajo svojo realno vrednost, na žalost, dragi moji, drži. Mimogrede, če ne bi bilo Desusa, bi še bolj izgubljali. Zdaj, ko pa Desus želi ta trend zaustaviti, ko želi, da se te penzije po dolgih petih letih enkrat, pa ne za ne vem kakšen procent, za minimalni procent, uskladijo, in da se realna vrednost penzij, ki so v tem trenutku takšne, kot so, ohranja, pa ne dobimo podpore! Potem pa ne vem, kako naj to svoje poslanstvo, to svojo željo, da pokojnine ohranjajo svojo vrednost in da upokojenci živijo človeka dostojno življenje, udejanjimo, če pa nimamo drugih mehanizmov kot pa samo to, da opozarjamo, da skušamo, da predlagamo in da želimo čim širšo podporo. Potem pa jaz tega resnično ne razumem.
Replika? Prav. Replika, mag. Anže Logar.
Hvala lepa, predsednik. Repliciral bom samo kolegu Priklu v zvezi z zagotovilom o tem, da se bodo usklajevale pokojnine. Samo vprašanje glede tega. Kaj pa je močnejše zagotovilo, kot je koalicijska pogodba? Kaj je pa lahko trdnejše kot to, kar so polno opravilni predsedniki treh koalicijskih strank s svojim podpisom zagotovili svojim volivkam in volivcem? Jaz močnejšega zagotovila kot tega ne vidim. Hvala.
Jaz sem sicer zelo logičen človek, ne razumem pa pojasnila z vprašanjem. Tako da je to zloraba replike. Prosim, da nadaljujemo s to zadevo, ne bom dal pa replike na repliko. Proceduralno? Torej hočete zlorabiti proceduralno. Prav. Imate besedo za proceduralno, zaradi tega ker tega ne morem preprečiti.
Seveda nikakor ne želim zlorabiti, toda en postopek ali pa način je koalicijski sporazum, skozi katerega lahko pridemo do realizacij nekaterih idej. Pa vendarle ocenjujem, da bi morali glede na to, da bo podatek o rasti bruto družbenega produkta znan po tem, ko bo rebalans bodisi sprejet bodisi zavrnjen, in ZIPro posledično – o ZIPro se sedajle pogovarjamo. Zato ocenjujem, da ga bomo jutri – želim si, še enkrat – spravili pod streho. Ker bo pa šele kasneje ta podatek znan, pa želim to garancijo, to zagotovilo Vlade. In to je to. Mi še naprej razumemo koalicijsko pogodbo kot nek močan moment in močno zagotovilo, da bo ta koalicija še naprej korektno in dobro peljala svoje poslanstvo. Hvala lepa.
Ja, kot sem predvideval, bo to zloraba proceduralnega. Moram vas opomniti zaradi tega, ker ste zlorabili proceduralno, da se držim tistega, kar je bilo prej. Sedaj bi pa prosil, da se poskušamo držati tega, kar je tema. Govorimo o 1. členu in amandmaju k 1. členu ZIPro. Ker je 1. člen pisan relativno široko, je dopustna relativno široka razprava. Za razpravo z drugimi poslanci prosim, da namesto replik uporabljate, vsaj takrat, ko imate čas – itak ne morete replike drugače uporabiti, kot če imate še čas. Dajmo poskusiti to zadevo izpeljati še te pol ure, kot delamo danes, potem pa najverjetneje na ZIPro nadaljujemo jutri. Besedo ima gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Dober večer vsem! Spoštovana gospa sekretarka, temeljito ste mi na usklajevalnem sestanku odgovorili na vse okoliščine, ki jih povzroči naša vložena želja po varnosti pokojnine. Ko pa slišim, da je amandma nesmiseln, ker je pokojninska blagajna polna, naj mi bo dovoljeno, da vprašam drugače. Zakaj je bila reakcija gospoda finančnega ministra v petek pozno zvečer tako burna? Kje pa boste vzeli 30 milijonov, je dejal. Taka izjava me zopet navdaja z dvomom, da ta varnost le ni taka varnost, kot nam zagotavljate. Naš amandma pa je le upokojencu zagotovilo, da se Vlada zavezuje verjeti in doživeti realno usklajeno pokojnino, ker ni šala, da je med upokojenci tveganje revščine najvišje v enočlanskih upokojenskih gospodinjstvih in še posebej pri samih upokojenkah, ki spadajo v skupino in ki si same ne morejo več pomagati. Vodja naše skupine rad reče Ali si še tu? Ali nimaš toplega doma? Ko pomislim na pravi pomen teh besed, se zgrozim, ker vem, koliko ljudi ta trenutek nima toplega doma. Hvala.
Besedo ima gospod Matjaž Nemec.
Hvala, gospod predsednik. Ker je v politiki večkrat bolj modro in pametno biti tiho, sem se žal tokrat odločil za tisto bolj neumno varianto, se pravi da ne bom tiho. Namreč, že uro in pol poslušam vse, kar se tiče te točke dnevnega reda, in tukaj se bom dotaknil kolegov iz koalicije, predvsem intervencije Desusa, Demokratične stranke upokojencev. V svoji prvi razpravi v popoldanskem času je bil moj odgovor na očitke, da nismo enotni, predvsem ta, da ni potrebno, da smo enaki, potrebno je pa, da smo enotni. V tej zgodbi te točke dnevnega reda sta vsaj dve stranki, tako Demokratična stranka upokojencev kot Socialni demokrati. Mi smo na povabilo Demokratične stranke upokojencev nemudoma pristopili na pomoč, ker se nam je zdelo pomembno podpreti eno šibkejših, ranljivih skupin. Ampak to ni edina, veste? Mi se zavedamo ne samo tega, da so pokojnine nizke, da je treba ohraniti nek status za najšibkejše, ampak še bolj kot to se zavedamo, da moramo ohraniti sploh možnost, da bom jaz, da bo moja generacija, da bodo generacije za menoj pokojnino sploh dobile. Moj poziv koaliciji je takšen. Poglejte, meni se zdi pretiran odziv Desusa na to temo. Včeraj je bil odbor, žal ni šlo skozi. To vam govorim kot vaš soborec. Smo trije partnerji, jutri se bomo odločali. Zjutraj so bili predsedniki tukaj. Ne zdi se mi fer, da kot soborec izkoriščate to priložnost, da javnosti poveste, česa ni bilo moč narediti. V prejšnji točki so stranke iz opozicije predlagale vsaj 40 amandmajev in niso delovali tako užaljeno, kot delujete vi v tem trenutku. Pa sem tudi jaz užaljen, ker stvar ne gre skozi. Pa mi verjemite, s cmokom v grlu bom jutri podpisal za. Ampak kot koalicijska stranka imamo določene odgovornosti, predvsem do državljanov. In če ne bomo mi držali skupaj, potem ne bo držal nihče v tej koaliciji skupaj. Tako da vas prosim, da nas poskušate razumeti, smo na isti barki, in da pripeljemo to barko do konca. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Franc Križanič.
Hvala lepa, predsednik. Visoki zbor! Imam nekaj odzivov na dosedanjo diskusijo na temo ZIPro, in sicer problem prilagoditev pokojnin in drugih prispevkov oziroma drugih državnih transferjev prebivalstvu, zlasti tistemu z zelo nizkimi prihodki, obstaja. Od leta 2008 do 2014 so se nam v Sloveniji življenjski stroški dvignili za 9,4 %. Leta 2009 so bili še neki manjši popravki, kasneje ne. To je za tiste po drugem Gossenovem zakonu, rečemo ekonomisti, za tiste, ki imajo nizke dohodke, zelo hud udarec, precej večji kot za tiste, ki imajo povprečne, kaj šele za tiste, ki imajo nadpovprečne. Koalicijski vrh je že pred nekaj dnevi sklenil, da bo ta problem začel resno reševati, da bo pripravil cel model, na katerega se bo začelo usklajevati tako pokojnine kot druge socialne izdatke, tudi otroške dodatke in denarno socialno pomoč. Drugo, kar bi želel povedati, je glede razprave v zvezi s tem, kako naj se država odziva. Na ekonomskem področju govorimo o liberalizmu v smislu vere v nevidno roko, se pravi, da se ravnotežje vzpostavlja pri polni zaposlenosti. O nevidni roki niso prvi govorili razsvetljenci, kamor lahko na nek način štejemo Adama Smitha, ampak že Hayek citira, da je o tem govoril Aristofan, in sicer v eni od svojih manj znanih komedij. Mislim, da se imenuje Ecclesiazusae. Rekel je, da zlo, hudoba vendarle dobi nek smisel zaradi višjega principa, ki deluje na ravni celotne družbe. Tako da je ta princip liberalizma v ekonomskem smislu precej starejši od razsvetljenskega.
Besedo ima gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi! Še enkrat poudarjam, da tega amandmaja, ki ga je predlagala Združena levica, res ne bom podprl. Razloge, zakaj ne, sem že v prejšnjih razpravah povedal. Problem, ki ga pa vidim pri celotnem zakonu o izvrševanju proračunov, je pa, kot sem že dejal, zadolževanje, ki ga ta zakon omogoča, dodatno zadolževanje s sedanjih mogočih 2,7 milijarde evrov na 3,9 milijarde evrov. Zadolževanje na račun naših otrok. To je ta slast, ki smo jo videli zaradi nizkih obresti. Zadolžujemo se na nek preskok. Se pravi, danes se zadolžujemo zaradi nekih stvari, ki bodo čez 10 let, recimo. Ampak to so lahko samo grenke skušnjave, grenke skušnjave. In drugi razlog, temeljni razlog, ki me tudi prepričuje, mene in mojo poslansko skupino, krščanske demokrate, da tega zakona o izvrševanju proračunov ne podprem, pa so občine, ta mačehovski odnos do slovenskih občin, do slovenskega podeželja. Ob tem naj navedem nekaj podatkov. Znižuje se obseg sredstev za investicije, ampak obenem ostajajo zakonske obveze občin enake. Se pravi, zmanjšujemo sredstva občinam, na drugi strani pa od njih pričakujemo, da delajo enako. Kako? Kako naj delajo isto, če nimajo toliko denarja? Kako naj občine še naprej urejajo lokalno infrastrukturo, kanalizacije, ceste, za katere vemo, v kakšnem stanju so? Ne nazadnje tukaj velja omeniti tudi 11 okoljskih projektov, ki so potrjeni projekti, v proračunu pa tega denarja ni. Govorili ste, da je vse to, tudi kar se tiče nižje povprečnine za občine v drugem delu leta 2015, usklajeno s predstavniki županov. Glejte, saj vemo, kako je to usklajeno. Če bi bilo res usklajeno z vsemi župani, potem poslanke in poslanci, ki prihajamo iz različnih delov te države, ne bi prejemali dnevnih elektronskih sporočil, ki nas opozarjajo, da je to, kar predlagate, napačno in da naši župani ne bodo več mogli izpolnjevati zakonskih obveznosti. Poudarjam, občine, tiste najmanjše, glede katerih ste določene politične stranke že večkrat pokazale apetite, da jih bi ukinile, predstavljajo danes nek kontinuiran razvoj podeželja in ta trenutek v tej državi občine predstavljajo v bistvu edine investicije, ki se vršijo v državi. In to ne na račun davkoplačevalskega denarja. V večji meri je to denar Evropske unije, iz kohezijskih skladov. Zaradi tega si jaz nadvse želim, da imamo do občin in županov korekten odnos in da se zaradi tega, ker se bo s tem, če bomo sprejeli ta zakon o izvrševanju proračunov, tudi znižal standard na slovenskem podeželju – kajti, povem, župani ne bodo mogli izpolnjevati teh zakonskih obvez, ki se jim jih nalaga –, ZIPro ne podpre. Jaz bom zaradi podeželja, zaradi ljudi glasoval proti. Torej, ta dva temeljna razloga, možnost novega zadolževanja in manjša sredstva slovenskim občinam, nas v Poslanski skupini Nove Slovenije prepričujeta v to, da bomo glasovali proti. Hvala.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar.
Hvala lepa. Se opravičujem, ker se bom spet ponavljala, ampak očitno govorimo že skoraj 13 ur, pa se ne slišimo. 11 kohezijskih projektov ima zagotovljena sredstva v višini 24 milijonov evrov na podprogramu upravljanje z vodami in upravljanje s podnebnimi spremembami. To je celota sredstev, ki je namenjena za tovrstne programe, ki jim bodo ta sredstva porazdeljena na konkretne projekte, ko bo mogoče te pogodbe za projekte podpisati, in to trdim v bistvu že ves dan. Še enkrat naslednji podatek. V letu 2014 je bilo za investicije in investicijske transfere zagotovljenega vsega skupaj milijarda 100 milijonov evrov, od tega za občinske investicijske projekte 410 milijonov. V rebalansu letošnjega proračuna so številke milijarda 550 in 487 milijonov za občine. Torej ne drži podatek, da ne zagotavljamo sredstev za investicije v občinah. Še manj drži podatek, da so edino občine tiste, ki v tej državi investirajo. Hvala lepa.
Želi na tej točki še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Pretežni del te izčrpne razprave se je do zdaj nanašal predvsem na pokojnine, na drugi strani pa tudi na zadolževanje in nižanje sredstev občinam, pa še nekaterim drugim. Začel bi z delom, ki se tiče pokojnin. Ne bom nič polemiziral ali kaj takega, ampak bi zgolj navedel nekatere podatke, če ne zaradi drugega, zaradi tega, da si lažje ustvarimo sliko, koliko trenutno država v te namene daje. Dve zadevi se mi zdita tukaj pomembni. Prvič, kar se tiče fiskalnega okvira z vidika proračuna, da ostanemo notri. Glede tega smo se izjemno, mislim da, trudili vsi tukaj ter konec koncev tudi Vlada, ki je delala kar nekaj časa na tem. Drugi vidik, ki ga vidim, je solidarnost z drugimi družbenimi skupinami, glede na to, da je skozi proračun jasno, da so številne oziroma praktično vse družbene skupine utrpele oziroma občutile pritisk težkega stanja javnih financ. V tem trenutku mislim, da še ni trenutek, da bi se za določeno skupino pogovarjali o tem, da bi se jim odrezalo nekaj več. Mislim, da se je takrat, ko bodo za to primerni pogoji, treba pogovarjati o vseh, tudi o tistih, ki so se konec koncev odpovedali zvišanju plač in tako naprej. To je zelo širok diapazon in tu bo treba biti zelo takten, previden, umirjen pri tem, zaradi tega ker sem vseeno na vse skupaj, kar se zdaj dogaja, tudi na to gospodarsko rast in te prve rezultate, ki delno prihajajo iz tega, kar je dejansko država uspela narediti znotraj konsolidacije javnih financ, spodbujanja investicij in tako naprej, delno pa prihajajo tudi od zunaj. Se pravi, gospodarske razmere v tujini se popravljajo, izvozniki se krepijo, in jaz na to gledam kot na nekakšno seme, ki ga imaš in ga seješ. Pojesti ga, preden ga posejem ali pa preden nekaj ven zraste, mislim, da ima lahko premočne negativne učinke na dolgi rok. Tukaj kolegi zagovarjajo usklajevanje pokojnin, kar se mi zdi glede na njihovo usmeritev in tudi zastopanje njihovih vrednot legitimno, si pa vsekakor ne želim, da bi na koncu vse skupaj izpadlo, kar verjamem, da ni njihov namen, da bi se držalo vse ostale družbene skupine za talce. Vseeno je potrebno, da grem zdaj k statistiki. Po zadnjih podatkih sem gledal, da je trenutno 612 tisoč upokojencev, zavarovancev je 830 tisoč. Se pravi, 830 tisoč ljudi prenaša oziroma zagotavlja sredstva za preostalih 612 tisoč upokojencev. Treba je povedati, da je bilo v letu 2014, če grem gledati, 14 % invalidskih upokojencev, kar pomeni, da je praktično vsak sedmi v Sloveniji invalidski upokojenec, kar se mi zdi do določene mere zanimivo, posebej tudi zato, ker glede na sredstva dobijo le 11 %, kar pomeni, da dobijo bistveno manj denarja. In zdaj se meni poraja vprašanje, kaj se je delalo v zadnjih 20, 25 letih, kako se je to podeljevalo. Če grem naprej. Iz proračuna je šlo v zadnjih desetih letih 14 milijard za pokojnine, govorim o transferjih. Preostalega denarja, ki je bil zbran v desetih letih s prispevki, je 32 milijard. Če gledamo zadnje leto, je bilo za pokojnine namenjenih 5 milijard evrov, to se pravi poleg transferja v višini milijarde in pol. Vseeno je treba povedati, da je to zelo velika malha, iz katere se jemlje, ampak dejstvo, ki sem ga prej navedel, da je upokojencev kar 612 tisoč, kar je praktično 30 % prebivalstva, nas je pripeljalo v eno težko situacijo, ker tudi če bi hoteli, je izjemno težko povečevati pokojnine na nek vzdržen način. Smo pač v nezavidljivem položaju. Tudi prej je bilo rečeno, da si za 40 let delovne dobe vsekakor vsak zasluži pokojnino. Mislim, da je to dejstvo, ampak v povprečju, recimo, so tisti, ki so upokojeni, delali 37 let, tako da niso še ravno vsi pri 40. Imamo številne primere, tudi v preteklosti, ko so se nekateri predčasno upokojevali, tudi pred 50. letom. Jaz si tega ne upam niti sanjati. Verjamem, da se bom zato, da bomo odplačali te dolgove in bomo delali naprej, verjetno upokojil pri 70. letu, če sploh. Res je, da je bila, ko se je prvič vpeljal ta pay as you go sistem, se pravi sprotno kritje pri pokojninah, povprečna starost, ki jo je lahko nekdo doživel, približno tri leta pod tisto starostjo, ki je bila predvidena za pridobitev pokojnine. Ta sistem se je z nadgradnjo socialnega sistema toliko spremenil in toliko nadgradil, da si danes lahko dejansko privoščimo to, da nekdo, ki se upokoji, preživi potem še, dajmo reči, relativno kvalitetnih, vsaj tako bi si želeli, 20 let življenja. Poleg teh pokojnin, ki jih imamo, je treba vseeno povedati, da niso vse pokojnine tako nizke, kar me na nek način navdaja z žalostjo, zaradi tega ker to pomeni, da je pod tistim povprečjem zelo veliko tistih, ki dobijo izjemno nizke pokojnine, ampak so pa tudi številni, ki dobijo pokojnine tudi čez tisoč evrov, v nekaterih primerih sem gledal, da tudi čez tisoč 700 evrov. Tam je tudi treba malo razmišljati v smislu solidarnosti, se pravi solidarnosti tudi znotraj določene družbene strukture oziroma določene skupine prebivalstva, ali je morda tudi tam kaj prostora za solidarnost, ne vem. Nadalje, kar se tiče solidarnosti mladih oziroma mlajše skupine prebivalstva, o katerih tolikokrat govorimo. Koliko denarja se mladim nameni? Izjemno malo. Po drugi strani mladi tudi vplačujejo, tudi v zdravstveni sistem, in tu gre tudi za solidarnost, prerazporejanja sredstev tistim, ki potrebujejo, od tistih, ki tega trenutno ne potrebujejo. In naprej, če gremo tudi na morda malo nerodne zadeve, ki sem jih jaz imel priložnost izkusiti, kako je najemati stanovanje od upokojenca v teh tržnih razmerah. Starejše prebivalstvo razpolaga z bistveno večjim premoženjem kot mlado prebivalstvo. Tudi tu prihaja do solidarnosti. Tukaj se ne bi rad kakorkoli protivil ali kaj takšnega, vendar je treba, ko se gleda, pogledati celo sliko, in kadar se rešuje tiste, ki res nimajo, se res osredotočiti na tiste, za katere to velja, in jim pomagati na vsak način. Bi pa rad izpostavil, da to ne velja za popolnoma vse. Se pravi, govorimo o usklajevanju, o neki malhi, ki je težka 5 milijard evrov. Če grem še na drugo stran, glede tega zadolževanja in glede sproščanja investicij občin in tako naprej. Sočasno v istem stavku mislim, da je zelo težko govoriti o tem, da moramo po eni strani prenehati z zadolževanjem, uvesti švicarsko formulo konec koncev – švicarska formula bi v letošnjem proračunu pomenila več kot milijardo manj potrošenega denarja – in po drugi strani govoriti, češ dajte sprostiti investicije, dajte povečati investicije, dajte povečati socialne transferje, dajte več šolstvu, dajte več, ne vem, kamorkoli že. Obresti imamo milijardo in toliko, kar sem že večkrat povedal, in to se nam zajeda v živo meso te države. Pri tem, ko govorimo o popolnem blokiranju zadolževanja, sočasno v istem stavku mislim, da ne gre govoriti o tem, da je treba povsod povečati ali pri večini primerov povečati potrošnjo. Hvala.
Besedo ima gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Še enkrat dober večer vsem! Najprej se bom delal, da te razprave nisem slišal, ker je bilo izrečenih toliko da ne rečem, česa, da je boljše, da ne komentiram, pa da ostanemo na nekem primernem nivoju. Pokojnine so si ljudje zaslužili, delali so vrsto let. To ni socialna kategorija, je vloženo delo, in mislim, da razprave na ta način problema ne rešujejo. Ampak nisem hotel replicirati na to stran. Še enkrat, državna sekretarka je omenila, da je glavni cilj tega rebalansa in tega, o čemer danes cel dan govorimo, spraviti ta primanjkljaj pod tisti ustrezen nivo. In še enkrat, tudi mi razumemo, da ne moreš dolgoročno porabiti več kot ustvariš. Ampak kljub vsemu in kljub temu, da zagovarjam reforme, ker to, kar se je delalo do danes, je bilo kontra produktivno in je privedlo do siromašenja vseh javnih sistemov in do vsega, o čemer smo že govorili, ampak je enostavno pot napačna, koraki so napačni. Tako kot se pričakuje, da se bo nekdo najprej, ne vem, plazil, pa potem hodil, pa tekel, smo tukaj najprej začeli vsem pobirati, ne da bi prej ustvarili pogoje, da to lahko počnemo. In tu vidim bistvo problema. Omenili ste prej, kar je edino korektno, če se bo jutri obravnavalo, občinam se jemlje, pa hvala bogu se jih bo jutri očitno tudi z neko zakonodajo poskušalo razbremeniti. Ne vem, verjetno nisem dovolj tega spremljal in bomo videli. Tudi ne vem, če so s tem zadovoljni. Recimo, da se nekaj na tem dela. Ampak v vsem tem ostalem, kar smo vsem drugim jemali, nismo dali praktično nobene možnosti, da bodo lahko delali bolj racionalno in na način, da bo to učinkovito in da bo to nekako pilo vodo. Ampak to pa ne, to pa enostavno ni bilo pomembno. In zato je tudi moj pomislek na to, da je takšno hitenje z doseganjem nekega ciljnega primanjkljaja v tem trenutku škodljivo. In nisem jaz tisti, ki se je tega spomnil, ampak je dejansko tudi ta način varčevanja, kot se ga gremo mi tukaj, pa ne nazadnje tudi v Evropski skupnosti, za mnoge priznane ekonomiste silno sporen in ga primerjajo [[...]]Danes sem že omenil nobelovca Stiglitza – tudi on je primerjal takšen način varčevanja z zdravljenjem, s srednjeveškim puščanjem krvi bolnim. In dejstvo je, da smo blizu temu. Se pravi, da je postopek zgrešen. Zdaj smo verjetno pri tem in poti nazaj ni več. Se mi pa zdi še dodatno izprijeno izpodbijanje legitimnosti, ki jo zahtevamo. Navsezadnje je bilo, ko smo šli v koalicijo – za naše partnerje to velja –, jasno rečeno, kaj Desus hoče, in to je bilo tudi jasno podpisano. Zato tudi težko razumem kolega Nemca, ki pravi, češ zakaj je pa Desus užaljen, saj smo zavrnili en kup amandmajev, pa bomo tudi vašega. Ni isto. Podpisali smo koalicijsko pogodbo, v njej je sprejeta zaveza in točno piše, kaj se pričakuje. In z levo roko koalicijsko pogodbo danes kršimo, ne da bi se kdo usedel, vprašal, kaj lahko naredimo, kako bomo rešili, ampak je enostavno samoumevno, ker je Desus stopil že korak nazaj, ko se je govorilo o regresu in se je avtomatično zmanjšalo za polovico, pa na to nismo ponosni, verjemite, da ne. In sprejemamo verjetno tudi upravičene kritike in jih bomo sprejemali tudi, če bomo jutri državotvorni, da lahko rečem, ker je verjetno velika težava za Vlado, če proračun pade, in spet ne bomo v ponos tistim, ki jih zastopamo. Istočasno prilivanje olja na ogenj na način, češ saj ste bili v toliko vladah – res smo bili, seveda smo bili, z bistveno manjšo težo, danes imamo pa nekoliko večjo. In je še toliko težje stopiti korak nazaj takrat, kadar smo prepričani, da imamo prav. Tukaj se ne borimo za tiste, ki imajo tisoč 500 ali pa tisoč 700 evrov penzije, ampak se borimo za tiste – in še enkrat, kolega, verjemite mi, ti so v veliki večini –, ki živijo pod pragom revščine. Ta odločitev je za nas težka, pa če vam je to všeč ali pa ne, ali pa prav ali ni prav. In tega smo se zavedali, ko smo šli v to vlado. In zakaj bi bili danes presenečeni nad tem? Najmanj, kar je, bi pričakoval spoštljiv odnos ministra za finance, pa tudi predsednika Vlade, ko se pogovarjamo o pomembnem dokumentu, na katerem funkcionira ta koalicija. To je logično. Zakaj se kdo čudi? In v resnici, verjemite, se lahko zgodi to, kar je kolega Vrtovec napovedal – da bomo stisnili zobe, poslušali upravičene kritike in podprli rebalans proračuna, ampak tega jaz v tem trenutku ne vem in težko rečem. Ker ko poslušam določene razprave, me res ima, da bi že danes pritisnil na tipko proti. Tako da poskušajte mogoče gledati tudi malo s temi očmi, ko se razpravlja o tej problematiki. Tudi mi se zavedamo, da niso samo upokojenci tisti, ki težko živijo v tej državi, ampak so ti že velik delež oddelali in si danes z ničemer drugim ne morejo pomagati. Ne, nasprotno, veliko njih preživlja še tiste mlade, ki danes tudi službe ne dobijo in nimajo posla in živijo pri njih, jim nudijo streho, hrano in vse, kar sodi zraven. Zato se zanje borimo. Hvala.
Replika, gospod Nemec.
Hvala za besedo. Gospod Gantar, seveda spoštujem vas, vaše besede, vaše kolege, vašo stranko, tako kot koalicijo in nas. Veste, vse vaše besede so več kot na mestu. Jaz sem hotel samo razširiti perspektivo, da ranljiva skupina ni samo ena, ampak jih je več. Tako kot se zavzemamo za upokojence, in za to, kot sem poudaril prej, se skupaj zavzemamo, bom jaz mogoče nekega jutra pričakoval, da vi pomagate pri preboju pri pravicah mlajših ali pa mater samohranilk in družine. Vse, kar sem jaz problematiziral, je samo način. Ker za razliko od celotnega dne pri tej akciji, ki smo jo začeli skupaj, mislim, da nimate sogovornika, kot ste tudi vi ugotovili. Zato sem tudi napeljal moj govor prej k temu, da imamo vsi šefe, da se dogovorijo znotraj koalicije. To je bila moja intervencija in to je bil namen moje intervencije. Hvala lepa.
Ja, to je bila intervencija, ne pa replika. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Spoštovani! Najprej gospe sekretarki. To, da nečesa niste dali v zakon zato, ker bi potem dobili pripombo Zakonodajno-pravne službe, je pa res za lase privlečeno. Dajte pogledati, koliko pripomb da Zakonodajno-pravna služba, pa jih kratko malo povozite. Tako da v to ne prepričevati mene, še manj pa državljanov. Nekaj drugega bi tukaj izpostavila. Veste, na nek način se človek prav slabo počuti, ker moramo biti tukaj priča nekim koalicijskim usklajevanjem. Pet mesecev ste se usklajevali! Pet mesecev, zdaj imate pa tukaj koalicijski vrh! Malo več resnosti vsaj do državljanov, no. To je seja Državnega zbora, in človek bi pričakoval, da vsaj pri nekih stvareh le pridete z nekimi enotnimi gradivi.
Ura je dve minuti do desetih. [[oglašanje iz dvorane]] Ne, ne gre za ničesar takšnega. Ampak glede na to, kako je bilo vse skupaj napovedano, bomo na tej točki prekinili in nadaljevali jutri. Prekinjam to točko dnevnega reda in prekinjam tudi 9. izredno sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.