Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. U provedbi reforme pravosuđa nastoji se poboljšati temeljene pretpostavke razvoja slobodnih tržišnih odnosa i uspješno gospodarskog poslovanja. I daljnje ulaganje u hrvatsko gospodarstvo. Te su pretpostavke između ostalih disciplina stranaka u izvršavanju ugovornih ili zakonskih obveza, kao prevencija primjeni prisilnih mjera, bolja zaštita vjerovnika, ubrzavanje i pojednostavljivanje postupka osiguranja i ovrhe, te smanjivanje rizika ulaganja poglavito plasmana kredita i povećanje opće kreditne sposobnosti pravnih subjekata u zemlji. Ovaj prijedlog izmjena i dopuna ovršnog zakona koji je sada pred vama a s obzirom da su zadnje novele ovršnog zakona bile 2003. i 2004. godine možda se čini da je prebrzo došao. Međutim pod hitno je trebalo ukloniti nedostatke, aktualne nedostatke. Na koje je praksa vrlo brzo ukazala. I što ima za cilj ova izmjena i dopuna Ovršnog zakona. Kao prvo prvi cilj je pojednostavljivanje i pojeftinjenje i ubrzanje ovršnog postupka. Drugi cilj izmjene i dopune ovoga ovršnog zakona dio su našega plana da se ove godine uhvatimo u koštac sa smanjenjem broja neriješenih ovršnih predmeta. Mi smo prošle godine poduzeli mjere za smanjivanje broja građanskih i zemljišno knjižnih predmeta. Statistika pokazuje da su naše mjere polučile uspjeh i da se broj neriješenih građanskih predmeta smanjio za 7%. A broj neriješenih zemljišno knjižnih predmeta za više od 10%. U ovoj godini došlo je na red smanjivanje broja neriješenih ovršnih predmeta koji čine oko 30% od ukupno neriješenih predmeta u zemlji. I evo koje su najvažnije promjene ovoga Prijedloga ovršnog zakona. Prvo odgoda ovrhe je ponovno precizno i jasno uređena, s time da su jasno definirani uvjeti za odgodu koju su ujedno i postroženi. Fiducijarni prijenos vlasništva dugo vremena je bio instrument koji su banke radi koristile kao sredstvo osiguranja duga, ali su posljednje izmjene ovršnog zakona iz 2003. uzrokovale prilično veliki broj poteškoća kod njegove provedbe pa su u praksi počeo napuštati. I Prepoznajući važnost fiducijarnog osiguranja za razvoj kreditnog tržišta ovim prijedlogom izmjena i dopuna ovršnog zakona predlažemo poboljšanje toga pravnog instituta upravo u cilju olakšavanja njegova korištenja. I tako bi se iskoristile sve prednosti koje nudi kao jednostavno efikasno i jeftino sredstvo osiguranja duga. Uz poboljšanja koja se odnose na otklanjanje poteškoća za njegovu provedbu fiducijarno osiguranje će se poboljšati i uvođenjem nove mogućnosti da se ova financijska poluga može koristiti kao osiguranje i više puta. Što do sada nije bilo moguće. Problemi koji su se javljali prilikom dobivanja podataka važni za utvrđivanje imovine dužnika, poput podataka o zaposlenju mirovini, vlasništvu nad motornim vozilima i bankarskim računima. Velikim su dijelom bile uzrokovane zatvorenošću evidencija o tim podacima. I budući da su učinkovitost ovrhe često ovisi o mogućnosti utvrđivanja takvih podataka, naš prijedlog je da uvedemo zakonsku obavezu da državna tijela i javne ustanove koje vode navedene evidencije moraju pružiti podatke relevantne za ovršni postupak. Još jedna novina. Prodaja pokretnina zaplijenjenih u ovršnom postupku često se nije provodila na brz i učinkovit način kako bi to upravo vjerovnici željeli, jer su stvari ostajale u posjedu ovršenika. I zbog toga smo predložili da se zaplijenjene pokretnine odmah izuzimaju iz posjeda ovršenika. Također smo predložili uvođenje komisionih prodavaonica, prodaja putem komisionih prodavaonica gdje bi zaplijenjena roba bila izložena za potencijalne kupce i time bi znatno pojednostavili cijeli postupak napate dugova i učinila bi se efikasna ovrha na pokretninama. Nadalje, biti će osnovani očevidnici nekretnina kao i pokretnina čija vrijednost je iznad 50 tisuća kuna, a koje se prodaju u ovršnom postupku. I ti podaci će biti svakom građaninu dostupni u svakom trenutku. Osnivanjem ovog očevidnika svih nekretnina i pokretnina koji se prodaju u ovršnom postupku potencijalni kupci će lako doći do podataka o takvim prodajama, budući da će očevidnik biti dostupan i putem Interneta. Posebno će se pojednostaviti i olakšati ovrha na motornim vozilima. Znatno će se pojednostaviti ovrha nad sredstvima na računima kod banaka, gdje će se provesti zapljena svih ovršenikovih računa pri čemu će se ovrha provoditi preko tzv. glavnog računa te je propisana mogućnost tzv. prethodne blokade svih računa ovršenika. Kao novina uvedena je ovrha na vrijednosnim papirima koja se vodi na računima kod Središnje depozitne agencije. U odnosu na pravne lijekove promijene se odnose na to da će žalba ponovno biti načelno dopuštena. Da je ukinut dualitet pravnih lijekova, tj. žalba je jedini pravni lijek, a prigovor se može izjaviti samo na rješenje o ovrsi temeljem vjerodostoje isprave. Dakle žalba je opet iremonstitivnog karaktera. Uvode se javni bilježnici u ovršni postupak. Oni će određivati ovrhu na temelju vjerodostojnih isprava. A to znači u praksi veliko rasterećenje sudova i omogućavanja sucima da se bave doista pravim spornim stvarima. Ali i prigovor protiv rješenja o ovrsi na temelju vjerodostojne isprave rješavati će sudovi. Ovršni predmeti na temelju vjerodostojne isprave čini znatan dio u ukupnom broju ovršnih predmeta. Npr. na zagrebačkom Trgovačkom sudu u 2003. godini oko 80% zaprimljenih ovršnih predmeta odnosilo se na one koje se temelje na vjerodostojnim ispravama. Dakle, sve te mjere kao krajnji cilj rezultirati će većom disciplinom građana, odnosno dužnika u izvršavanju svojih obaveza i mogućenosti postizanja kao najvažnijeg cilja da ovršni postupak bude zapravo izuzetak odnosno ona krajnja mogućenost. Odnos ovrhovoditelja i ovršenika u Ovršnom zakonu mislimo da je izbalansiran, tako da se doista postigne učinkovitost ovršnog postupka ali ne na štetu temeljnih sloboda i prava građana. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Da li žele izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za pravosuđe, gospodin Rade Ivas. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice. Odbor za pravosuđe Hrvatskog sabora na 23. sjednici održanoj 22. ožujka 2005. razmotrio je Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Ovršnog zakona koji je Predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske 3. veljače 2005. godine. Odbor je temeljem ovlasti iz članka 73. Poslovnika Hrvatskog sabora u Prijedloga zakona raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istaknuo je da je dosadašnja primjena Ovršnog zakona pokazala da sudski postupci ovrhe i osiguranja predugo traju, da su sudovi preopterećeni brojem ovršnih predmeta, da stranke često zlouporabe svoja procesna ovlaštenja, te da su neka procesna rješenja formalistička. Zakon o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona iz 2003. godine nije uspio riješiti ni ublažiti navedene nedostatke stoga se pristupilo pripremi predloženih izmjena i dopuna. Namjera je predlagatelja da s ovim Prijedlogom zakona postigne vraćanja uređenja čitavog niza instituta na stanje prije izmjena i dopuna iz 2003. godine. Predlaže se transparentan postupak dobivanja podataka o imovini dužnika, propisuje se ovršnost prvostupanjskih sudskih odluka o isplati tražbina čija glavnica ne prelazi tisuću, odnosno 5 tisuća kuna. Osniva se očevidnik nekretnina, posebno se uređuje ovrha na motornim vozilima, ovrha na vrijednosnicima, sudjelovanje javnih bilježnika u ovršnom postupku i drugo. U raspravi su članovi odbora podržali Prijedlog zakona uz određene primjedbe i prijedloge načelne naravi, te primjedbe i prijedloge na pojedine odredbe. Vezano za članak 3. Prijedloga kojim se dodaju stavci 7. i 8. te predlaže da za one tražbine koje se naplaćuju u korist proračuna Republike Hrvatske Državno odvjetništvo po službenoj dužnosti pokreće ovršni postupak. Radi naplate tih tražbina naglašeno je da bi bilo dobro preispitati predloženo rješenje, jer će vođenje ovršnih postupaka Državna odvjetništva biti dodatno opterećena obilnim poslom i potrebom za zapošljavanje novih izvršitelja. Člankom 16.b Prijedloga ojačava se načelo transparentnosti podatka o imovini dužnika, utvrđivanjem dužnosti određenih tijela da pruže podatke relevantne za provođenje ovršnog postupka. U skladu s tim predlaže se preciznije normiranje stavke 6. na način da se dužnika treba obavijestiti o traženju podataka, o njegovoj imovini ili da se predvidi zabrana raspolaganja takvom imovinom. U članku 16.b stavcima 1., 2. i 3. riječi "osobe koje tvrde da namjeravaju" trebalo bi zamijeniti odgovarajućim riječima jer nije dovoljna namjera za pokretanje ovršnog postupka, stoga se predlaže da podnositelj prijedloga za ovrhu kopijom podnesenog prijedloga traži određene podatke. S obzirom na ustavno određenje kojim se jamči pravo na žalbu protiv pravnih akata doneseno u prvostupanjskim postupcima dvojbeno se cijeni prijedlog kojim se člankom 23.a propisuje ovršnost prvostupanjskih sudskih odluka čija glavnica ne prelazi tisuću, odnosno 5 tisuća kuna. U obraćanju predsjednik predlagatelja posebno se osvrnuo na predloženu odredbu članka 23.a istaknuvši da se njime ne uskraćuje pravo ulaganja pravne zaštite nego odluka postaje izvršna prije pravomoćnosti. Odredba je novina u pravnom sustavu kako već postoji primjerice u ZUP-u. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je odlučio podržati Hrvatskom saboru donošenje slijedećeg zaključka. Prihvaća se Prijedloga zakona o izmjeni i dopuni Ovršnog zakona. I drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznijeti u raspravi o Prijedlogu zakona uputiti će se Vladi Republike Hrvatske da ih uzme u razmatranje pri izradi Konačnog prijedloga zakona.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime Kluba HNS-a PGS-a gospodin zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče i gospođo ministrice, kolegice i kolege. Problem sa donošenjem ovakvih izmjena i dopuna zakona kao i uvijek samo je djelomično u tome što legislativa nije definirana kako bi trebala biti. Čini mi se da je to manji dio problema. A većim dijelom problem leži u neprimjerenoj, neučinkovitoj i sporoj primjeni zakona. Sudovi su preopterećeni ovršnim postupcima, sudovi su preopterećeni svim drugim postupcima naravno stotine tisuća ako ne i milijuni slučajeva čekaju na red. Nedavno smo donijeli izmjene i dopune Zakona o sudovima, pa smo predložili i da se u tim, u Zakonu o sudovima uvrste novi specijalizirani sudovi. Jedan od prijedloga bio je da to budu i radno-pravni sudovi, što bi smanjilo naravno pritisak na sudove. No kako god preopterećenost sudova rezultira time da su postupci koji vjerovnicima, dakle onima koji potražuju život znače, koji bi ih trebali štititi, koji bi trebali štititi njihovu imovinu, odnosno ustavnu svetinju privatne imovine, ti postupci traju godinama. S druge strane zloporaba procesnih mogućnosti ima isti učinak i djeluje na nepovjerenje u vlast u cjelini posebice pravosudni dio vlasti a naročito stoga jer je dobar dio tih procesnih mogućnosti zapravo formalističke naravi koje vješt odvjetnik može iskoristiti da vjerovnik praktično nikada ne može doći do svoje imovine. Kako god suštinsko pitanje ovoga zakona ipak je političko. Zakonodavac, a to smo mi, treba se odlučiti što i koga zakon štiti. Da li dužnika pa time njegova nekakva socijalna, krivo protumačena ljudska prava ili nekakve više interese ili s druge strane vjerovnika, tj. da li štiti poštivanje ugovornih i obveznih odnosa te slova zakona jer slovo zakona jest procedura, a procedura jest demokracija i da li štiti načela tržišne utakmice. Ciljevi zakona nominalno su ubrzati i pojednostaviti postupak što je naravno pohvalno i svima u interesu. Na žalost čini mi se da nije konzekventno to provedeno kroz čitav prijedlog zakona pa ću pokušati to ilustrirati na ponešto primjera. U članku 4. već žalba na promjenu sredstva, dakle predmeta ovrhe po ovom tekstu kako je predložen čini mi se da dobiva na težini što praktično produljuje ovrhe. Slično se događa i u članku 7. prijedloga. Doduše u članku 10. eksplicite se navodi da jamčevina u ovršnom postupku praktično može biti samo u gotovom novcu što je u redu i što ubrzava postupak i čini stvar jasnijom. U članku 16b. govori se o pravu vjerovnika da dobije u slučaju ovrhe uvid u svu dužnikovu imovinu. Mislim da je to ne samo dobro nego i neophodno, bez toga čovjek nema ni orijentacije, postoji masa mogućnosti manipulacije. Ono što mislim da nije dobro napravljeno jeste činjenica da se navodi FINA kao jedina institucija koja može pružiti uvid u taj dio imovine, a banke se ne spominju. Pošto se platni promet danas odvija preko FINA-e ali se odvija i preko banaka, mislim da bi i banke trebale naći svoje mjesto tu. Nejasna je i definicija osnovnih životnih potreba i sredstava neophodno potrebnih za obavljanje djelatnosti u članku 48. stavak 1. i 2. Definiranjem toga što ne može biti predmet ovrhe, ovrha bi se pojednostavila, učinila transparentnijom i manipulacije od strane dužnika bi se svele na minimum. Ovako otvoren izraz čini mi se da omogućava daljnje manipulacije. U članku 49. propisan je dobar način izbjegavanja sve češćih manipulacija prijenosom vlasništva nad nekretninama kada već počne jednom ovršni postupak. Naime predlagač kaže da se ovršni postupak provodi nad tom imovinom bez obzira što je ona prešla u vlasništvo druge osobe, dakle da se provodi praktično ne nad vlasnikom nego nad imovinom ako je prijenos izvršen nakon početka ovršnog postupka što mislim da je dobro i svatko tko dolazi do imovine u tom prijenosu morao bi se pobrinuti sam da zaštiti svoj interes i da zna da je nad tom imovinom već pokrenuta ovrha. U članku 51. također je dobrim rješenjem postulirano brzo utvrđivane vrijednosti imovine nad kojom se vrši imovina, dakle vrijednost imovine se više ne bi neminovno provodila preko sudskih vještaka i timova vještaka što traje mjesecima i godinama već bi sud imao ingerencije da procijeni vrijednost imovine pa poslije se stvari mogu eventualno ispravljati ali bi postupak krenuo i bio nesumnjivo brži. U članku 56. isto tako opet dobro rješenje, uvedena je obvezna, praktično obvezna jamčevina za one koji se u ovršnom postupku natječu za kupovinu imovine nad kojom se vrši ovrha, jer jedan od načina zapravo rušenje postupka do sada bio da se bez ikakvih garancija, bez ikakve jamčevine i bez ikakvih obveza u ovršnom postupku javi stranka koja nabije cijenu do neba, poslije ju ne kupi i postupak se ponavlja, stranka je naravno u dogovoru sa onim nad čijom se imovinom ovrha provodi. I sada nešto što mi se čini da je u krivom smjeru intencija zakona krenula. U članku 62. govori se o prioritetima pri ovrsi. U dosadašnjem tekstu zakona jedan od prioritetnih sudionika ovrhe su radnici koji imaju potraživanja prema poslodavcu, odnosno vlasniku. Radnici se brišu, kao što su izbrisani u Zakonu o stečajnom postupku. Radnici se brišu kao takvi. Čini se kao da u ovoj državi radnicima nema mjesta i nitko ih zapravo ne treba. Tvornice radnicima su uzete, plaće radnicima se ne isplaćuju, a kada gazda kupi jednu od najljepših kuća u Hrvatskoj ili sat od 30 tisuća eura pa poduzeće ode u stečaj onda ono što je radnik zaradio i ono čega je bio vlasnik i na što polaže pravo otići će drugim vjerovnicima. Jer ako su u ravnopravnom položaju radnici i banke možete si misliti tko će platiti bolje odvjetnike, tko će biti spretniji u tom postupku, tko će imati više utjecaja u tom postupku i tko će biti u mogućnosti da svoja potraživanja sasvim sigurno naplati. To neće biti radnici. Dalje opet dobre stvari. Javni komisioni razrađeni su detaljno i dobro, pitanje je koliko će to funkcionirati, to je čitava ja pretpostavljam mreža institucija koja bi se trebala pojaviti u Hrvatskoj, ali nakana je očito dobra, dakle da oni koji hoće kupiti imovinu nad kojom se provodi ovrha mogu tu imovinu vidjeti na jednom mjestu, pokretnine naravno vidjeti na jednom mjestu, odlučiti se što će kupiti i koliko to mogu platiti i tome slično. Slična je situacija s motornim vozilima. To je najjednostavniji način ovrhe i mislim da je dobro obrađeno. Jedan od novih elemenata u zakonu je očevidnik nekretnina i pokretnina iznad određene vrijednosti koje bi trebala napraviti Gospodarska komora prema prijedlogu zakona. Neznam da li je Komora kvalificirana za to, neznam da li Komora to može napraviti ali je očito da je potrebno takav popis, takvu bazu podataka napraviti, da bi zainteresirane prije svega zainteresirane poslovne osobe mogle u svakom trenutku mogle imati jednostavno uvida na tome što je na tržištu ovršne imovine. Još jedna opasna stvar u članku 87.bijanco zadužnica koja je sada bila zapravo sredstvo poslovne komunikacije između pravnih osoba prvenstveno između trgovačkih društava, postaje i sredstvo komunikacije fizičkih osoba. To je moguće. Konačno predlagač ne vidi zapravo razliku između pravne i fizičke osobe o tom djelu poslovanja. Ali je naravno i opasno. U sustavu gdje je čitava država prezadužena gdje su građani prezaduženi gdje se u kredite krenulo i u potrošačko društvo glavom bez obzira, takav instrument bojim se da bi u vrlo kratko roku doveo do stotina ako ne i tisuće slučajeva gdje bi građani ostali bez svega što imaju. I na kraju u članku 130. pardon izmjena i dopuna pojavljuje se nešto što iskreno govoreći nisam razumio. Naime, zakon se zove prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, a članak 130. izmjena govori da se članak ne znam koji 44 .. neki zakona o parničnom postupku mijenja i glasi ovako i onako. Ne znam dali se može ovim zakonom mijenjati zakon o parničnom postupku, pretpostavljam da ne, pa očekujem da će to predlagač u tekstu za drugo čitanje ukloniti. Sve u svemu osim ove odredbe koja direktno ide na štetu hrvatskim radnicima koji su velim već uklonjeni kao prioritetni potražitelji u stečajnom postupku. Osim toga čini mi se da zakon ima dobre intencije i da ih na srazmjerno dobar način razrađuje. Međutim ovo je tako važan element meni osobno i klubu HNS-a da bih molio puno bolje obrazloženje zašto se to radi. A zapravo bih predložio predlagaču da odustane od takvog rješenja i da radnike ostavi u poziciji privilegiranog potražitelja u ovršnim postupcima. Pa da razmisli o tome da se taj status radnika vrati i u zakon o stečaju. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin Dami Kajin u ime Kluba IDS-a izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavniče Vlade, uvažena gospodo zastupnici. Prije svega Klub IDS-a se protivi sudjelovanju javih bilježnika u ovrsi. Kako je predloženo u odredbama 252a. do 252l. Trebalo bi postupiti sistematskoj promjeni na način da se ovrhe potpuno maknu sa sudova čemu se jasno ne protivimo. Međutim ovaj mješoviti prijedlog je apsurdan. Bilježnicima se povjeravaju ovrhe na temeljeni vjerodostojne isprave znači računa i nudi im se nagrada za udaranje pečata koji je posao do sada bio na službenicima točnije sudskim ovršiteljima koji su ga obavljati promtno. Dakle do sada je ovrhovoditelj podnosio prijedlog sudu radi namirenja dužnog potraživanja i predlagao donošenje rješenja i namirenje. Te je sve bilo pod nadzorom suca, a radnje je provodio sudski ovršitelj. Sudac je samo učestvovao u donošenju odluke ali ne i u provedbi ovrhe pa ne možemo govoriti o poslovima suca. I o poslovima suca. Dakle mogli bismo reći da je stranka mogla jedino čekati kada će biti namirena. Ukoliko se radilo o prijedlogu da se namire na plaći ili novcu kod banaka onda je to bilo efikasno ali je dugotrajno namirenje ukoliko je predlagano na pokretninama i to prodajom radi namirenja. Međutim i te poslove obavljao isključivo sudski ovršitelj koji ima dosta značajna ovlaštenja i po dosadašnjem zakonu. Postupak namirenja na pokretninama je složen jer treba sudski ovršitelj službenik u sudu obaviti popis na terenu i zatim procjenu pa onda ide prodaja radi namirenja na dvije javne dražbe, pa ukoliko ne dođe do namirenja jer troškovi porastu onda treba opet pristupiti ponovno popisu i tako dalje. Nakon svega se donosi ili rješenje o dovršetku ovrhe ili obustavi prava članak 67. Kada se no može provesti do kraja jasno, jasno na tom predloženom sredstvu. Sljedeći problem su i ovrhe na nekretninama kod kojih je također potrebno isto procijeniti i prodati na dvije dražbe to sve sada rade službenici suda osim prodaje nekretnina koje vodi sudac ili može povjeriti javnom bilježniku. Ovrhe na temelju vjerodostojne isprave na novčanim potraživanjima nisu niti do sada opterećivale sudove. I to je prvi razlog zbog čega treba biti protiv ovoga zakona. Netko želi najlakše poslove koje u sudvoima radi službenici prebaciti na javne bilježnike, sve ciljem da im i onako velike apanaže od sutra budu još i veće. To treba osporiti, to treba onemogućiti i to treba isto tako jasno kazati. Prije svega odredba 252b, novele je neekonomična i nepraktična. Sudovi sada donose odluke povodom prijedlog ovrhovoditelja na temelju vjerodostojne isprave, na način da službenik otisne štambilj kojega sudac samo potpiše i takva se odluka onda šalje strankama. Po proteku pravomoćnosti predmet se iskazuje gotovim kod tražbina na računima kod banak i plaći kod poslodavca, te takvi predmeti koji po pravilu ima manji broj ne opterećuju sudove. I to isto treba reći. Sudove opterećuju provedbe takvih rješenja na temelju vjerodostojne isprave ali kada se provedba radi naplate potraživanja predlaže na pokretninama i taj je postupak prema sadašnjem ovršnom zakonu jasno složen. Prema prijedlogu izmjena ovršnog zakona i dalje bi postupak provedbe ovrhe na pokretninama bio u nadležnosti suda. Što smatramo nepraktičnim i jasno neekonomičnim. Znači sve ono što opterećuje jednom riječju sudove, gdje znači sve ono gdje treba nešto raditi, to i dalje ostaje na sudovima to će i dalje trebati plaćati iz državnog proračuna. A tamo gdje pod navodnicima ne treba ništa raditi i gdje se može samo dobro zaraditi to ćemo mi ustupati bilježnicima. To je pošteno i s time se možemo složiti da budem ciničan. Država radi, troši a bilježnike s druge strane bogati. Naime prema naprijed navedenim odredbama ovoga ovršnog zakona stranka bi sama po vlastitom izboru podnosila prijedlog radi naplate potraživanja bilježnika pa ako on ocijeni da je prijedlog dopušten i osnovan članak 252d. donio bi rješenje o ovrsi i dostavio ga strankama. Za takav postupak u sudu je potrebno jedan do osam dana. Nadalje ukoliko bi bilježnik ocijenio da prijedlog nije dopušten ili uredan ili osnovan proslijedio bi predmet sudu radi donošenja odluke o njemu. U tom slučaju će sud nakon što ocjeni odrediti ovrhu an temelju vjerodostojne isprave. Nadalje ukoliko ovršenik podnese prigovor protiv toga rješenja, bilježniku koji ga je izdao opet povodom prigovora odlučuje sud. Dakle, bilježnik samo prosljeđuje spis, radi donošenja odluke sudu članak 252e. Nadalje prema članku 252f. nakon pravomoćnosti rješenja kod bilježnika bilježnik stavlja potvrdu o pravomoćnosti i predaje ga ovrhovoditelju. Na predloženi način će se spisi samo šetati od bilježnika do suda, stvarati će se dodatni materijalni troškovi koji će se jasno prebacivati na stranke, a postupka će umjesto da traje kraće trajati duže, to je treći razlog zašto treba biti protiv ovog Zakona. Na temelju takvog pravomoćnog i ovršnog rješenja prema noveli ovrhovoditelj može izravno zatražiti od banke ili drugih da mu isplati s računa ovršenika određeni iznos za koji je određena ovrha a banka je to dužna isplatiti. Međutim, ponovno tijekom i te van sudske ovrhe koja se propisuje u članku 252g. ovršenik može nadležnom sudu protiv rješenja o ovrsi podnijeti žalbu. Nakon proteka roka iz članka 49.i može zatražiti odgodu ovrhe pa sud mora opet donositi odluku o podnijetom prijedlogu, opet će sve to trajati duže nego da je kod suda jer će ovrhovoditelj morati sam nastupati najprije kod bilježnika pa podnijeti prijedlog van sudskoj banci, pa ako se ne naplati onda istim rješenjem opet predlaže se namirenje kod suda, to je jedan užas i to treba isto tako reći i to je 4, ili 5 razlog zašto treba biti protiv ovog Zakona. Nadalje, ukoliko je ovrha na temelju vjerodostojne isprave predložena na pokretninama to je ono što je opterećivalo sudove a te provedbe ovrhe, tj. Radnje koju treba poduzeti pa ju je donio bilježnik istu opet provodi sud, dakle bilježnik lupi samo štambilj a sve naknadne radnje, popisi pljenidba pokretnina, procjena pokretnina, prodaja na dvije javne dražbe te konačno odluku o namirenju, odnosno dovršetku ovrhe opet donosi sud, tu naravno postoje zakonski rokovi za zakazivanje javne dražbe koji su propisani a isto tako razni prigovori ovršenika. Smatramo neekonomičnom i odredbu članku 252.h kada je ovrhu odredio bilježnik na novčanim potraživanjima i drugoj imovini ovršenika jer ukoliko se ne namiri u novcu onda predlaže sudu drugo sredstvo i predmet. Ovrhovoditelju je ovako duži i mukotrpniji put kako se ovaj tu u ovom zakonskom prijedlogu predlaže. Prije svega ima trošak kod bilježnika pa ako se ne namiri onda mora podnositi prijedlog sudu pa jasno još jedanput će imati trošak a sud mora donositi odluku o nastavku ovrhe na drugom sredstvu i predmetu iako je već ranija odluka donesena. Ovo je do sada sve bilo u rukama suda koji je postupao sve do namirenja pa je ovrhovoditelj imao donekle sigurnost. Nadalje primjećujemo da je uveden još jedan pravni lijek ovršenika i do sada smatramo da je on uživao veću zaštitu od ovrhovoditelja koji je tražio od njega namirenje i to pravo na pritužbu, pored već postojećeg prigovora ovršenika, te da ovršenik ima pravo podnijeti pritužbu kada dobije obavijest od suda da je započela provedba ovrhe član 252.l opet se i ovdje pogoduje ovršeniku. Za sve navedene radnje javni bilježnici jasno oni imaju pravo na nagradu, a znamo i kakvu, imaju pravo na naknadu troškova prema članku 252.l a ovrhovoditelju izdaju obračun tih naknada. Naime, nagrada i naknada su troškovi ovrhe, to samo za udaranje štambilja. Nema argumenta da se na taj način postupi jer u sudu takve štambilje lupaju sudski ovršitelji, koji imaju položen stručni ispit a sudac potpisuje tu odluku prema uhodanoj praksi. Sve dalje do utvrđivanja pravomoćnosti i ostalo je sve u ingerenciji službenika koji ima dosta velika ovlaštenja po dosadašnjem zakonu. Stoga nema razloga da se sada za taj rad koji je u sudu bio besplatan nema nagrade službeniku već pristojba ide u državni proračun traži od ovrhovoditelja koji traži naplatu potraživanja, znači od njega traži da nekom plati nagradu da mu samo lupi štambilj, a da on dalje vodi sam brigu kako će se namjerati. To je naprosto peti razlog zašto ne treba podržati ovaj Zakon, stoga što treba. Treba sistemski pristupiti reformi Ovršnog zakona i ovrhu maknuti u potpunosti sa sudova po uzoru na zemlje koje imaju razrađen sistem, prethodno drugo, zatražiti podatke sudova koliko ih opterećuju ovrhe na temelju vjerodostojne isprave pa prosuditi da li državu košta više službenik u sudu i stručni nadzor nad njim ili da isti posao uz naknadu radi službenik kod bilježnika. Treće, izmijeniti Ovršni zakon da bude ekonomičan jer ne može imati članak kao Parnični zakonik već samo manje, četvrto, u radne skupine postaviti praktičare, suce odvjetnike koji mogu ukazati na efikasnost rada u dugogodišnjoj praksi, ... zaposliti više sudskih ovršitelja u sudove, konstantno ih educirati, nadzirati jasno, do sada nije bilo nikakve edukacije za njih, i svi su se snalazili kako znaju i umiju i konačno ovako predloženo povjeravanje poslova javnim bilježnicima pogoduje jedino njima radi njihove ekstremne zarade ali nikako strankama, a niti je to u cilju rasterećenja Hrvatskih sudova i to trebamo shvatiti. Efikasnije bi bilo predložiti da sudovi donose sve odluke povodom prijedloga ovršenika radi namirenja a da ostale ovršne radnje provodi netko drugi. Primjera radi u općinskom sudu u Rijeci godišnje se zaprimi oko 12 tisuća ovrha na temelju vjerodostojne isprave znači lupaju se samo ti štambilji, od toga se na novčanom potraživanja odnosi 50% znači 50% se predmeta riješi u vrlo kratko vrijeme, iskaže gotovim jasno, a preostalih 50% se provodi ovrha nad pokretninama to su popisi, pljenidbe, procjene, prodaje, namirenje i to je jasno ono što opterećuje sudove. Ovrha na temelju ovršne isprave ima oko 6 tisuća godišnje u tom sudu, a one se uglavnom predlažu na pokretninama, nekretninama, dionicama, iseljenja, predaja u posjed itd. Problem je neažurnosti što su na tako veliki broj predmeta svega tri sudska ovršitelja znači tu je bit, a sve te silne spise kontroliraju samo dva ovršna suca. Dakako da ima više sudskih ovršitelja stanje bi vjerojatno bilo bolje. Trenutno recimo Rijeka ima zaprimljenih već 1000 predmeta ovrhe na temelju ovršne isprave i priliv takvih predmeta govorim o ovoj godini, ne prestaje i sve više i više raste u drugim sudovima. Glede izmjene odredbe članka 62. Ovršnog zakona u noveli je to član 64. predlažemo da se ona dopuni na način da se naloži ovrhovoditelju da za odgodu predloži opravdane razloge odnosno da ih argumentira. Naime, često se ova odredba zlouporabi i to u slučajevima kod velikih ovrha iseljenja ili predaje u posjed, pa kada se radi o provedbi mora angažirati ne samo sudski ovršitelj nego i pomoćno osoblje radi iseljenja, zatim po nekoliko 10-taka policijskih službenika radi osiguranja itd. S druge strane ima i nekih dobrih rješenja u ovome Zakonu, ali u biti rasterećenja sudova neće biti, ono što je jeftino prebacuje se na bilježnika koji će samo zgrtati nepotrebno sredstva od jasno građana i ono što je također bitno između dužnika i vjerovnika država se mora jasno opredijeliti koga će štititi. Vrijeme je isto tako da vjerovnik bude na neki način izbor države, jer sve ide u pravcu da dužnici "potope" sa sobom povuku i uredne vjerovnike a država živi jasno od urednih poreznih obveznika. Međutim, u jednoj prezaduženoj državi, prezaduženih građana treba shvatiti i dužnike zašto su oni naprosto dovedeni u jedan takav krajnje nezahvalni položaj. Lako je onima koji su na državnom proračunu govoriti o tim momentima i koji znaju da će svakoga 5. u mjesecu imati sigurnu plaću, međutim, taj novac je puno teže zaraditi u nekoj poslovnoj djelatnosti.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka. Prvo je gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Pa netočno je što je kolega Kajin rekao da će stranka dakle kad se vrati od bilježnika sa neuspjelo provedenom ovrhom i obrati se sudu. Dakle aludirao je, zapravo izrekom je i rekao da ono što je prije bilo besplatno sada naplaćuje javni bilježnik. Za stranku nikada ništa nije bilo besplatno. Stranka je plaćala i sudu, sada bi trebalo plaćati bilježniku. Međutim, ono što je netočno a što se tiče same biti stvari, dragi kolega Kajinu, nije isto sredstvo i predmet. Pa ste vi tako rekli da će tako stranka morati tražiti ovrhu u drugom predmetu i, u drugom sredstvu i drugom predmetu. Sredstvo je nešto drugo u ovrsi od predmeta. Sredstvo je način na koji se vrši ovrha nad predmetom.
Hvala. Još jedan ispravak gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Netočan je navod uvaženog kolege koji je ustvrdio da predloženim Zakonom o izmjenama i dopunom zakona neće doprinijeti rasterećenju sudova. On će uistinu doprinijeti rasterećenju sudova i tu ne mislim samo na ovrhe temeljem vjerodostojnih isprava, nego i na sve ostale ovršne predmete. Čitav niz rješenja ima u predloženim izmjenama kojim čak na matematički način možemo doći do rezultata u kom smislu i kako će se rasteretiti sudovi u ovršnim postupcima. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je u ime Kluba HSP-a gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Klub HSP-a je suglasan sa nakanom predlagača o potrebi donošenja novog cjelovitog Zakona o ovrsi, jer činjenica da se 450 tisuća predmeta od milijun i pol neriješenih predmeta na sudovima odnosi na ovrhu dovoljno govori kakva je situacija u ovome području. Pokušaj bivše vlasti za sustavno uređenje ovrhe završio je neslavno. Istina neka od rješenja vezano za javne bilježnike nisu nikad ni zaživjela jer smo prošle godine izvršili izmjene i dopune sada važećeg Ovršnog zakona. No Klub HSP-a smatra da nakana predlagatelja i rješenja nisu u skladu, dapače ona su u neskladu. Stoga nama u Klubu HSP-a rješenja sadržana u Prijedlogu ovoga zakona liče na operaciju "stakleni džep" koju danas u tiskovinama najavljuje ministrica, istina, za neko drugo područje. Zašto to kažemo? Zbog činjenice što će ovakvim rješidbama koja su sadržana u zakonu prije svega nastradati obični hrvatski građani. Vidjeli smo i sami već kakva je situacija sa radnicima. Njih se briše u smislu njihovih tražbina. Ali kažem nastradati će obični građani zbog činjenice što se predlaže u zakonu, a to se odnosi prije svega na isplate dugova za komunalne usluge, energetsku, vodu, pretplatu ili slične stvari da žalba nema suspenzivni učinak, to znači da će ove ovrhe u na glavnice od tisuću do 5 tisuća kuna ići express, što kaže gospodin Kajin, javni bilježnik udari pečat. I sad dokazuj je li taj račun bio legalan ili nije. A ja ću vam kazati puno slučajeva kad određena komunalna firme daju račune građanima a ti računi nisu utemeljeni. Recimo samo pitanje iz područja komunalnih djelatnosti, priključak na plin. On više ne spada u komunalno područje i općine, recimo gradove, odnosno komunalna poduzeća općina i gradova ne mogu to naplaćivati, ali oni i dalje to rade. Bez obzira što to ne mogu raditi. I sad takav slučaj dođe kod javnog bilježnika, on to ne razumije i dok čovjek dokaže da to nije mogao platiti oni će njemu sve zaplijeniti. Ili drugi slučaj recimo vodomjera [[Upadica: Tako je.]] Vodomjer ne smiju naplaćivati komunalne firme ko što rade, recimo možda u Osijeku od gospodina Kramarića, ali naplaćuju. Ili recimo varijanta druga. Razlika u cijeni metra kubnog za vodu je za domaće, razlika je za turiste. Recimo u vikend naseljima koje ima na području recimo Primorsko-goranske županije ili drugih gdje je bilo. Znači svaka ta rješenja ukazuju da u tima slučajevima će nastradati "običan čovjek" zbog toga što onaj koji provodi taj dio ovrhe, recimo javni bilježnik, sve drugi, a nismo uveli reda u tome području a o žalbu koju izjavi, dok on nakon toga u posebnom postupku i bude išao na povrat novaca znamo kakva je situacija. Kad država odnosno njezina tijela uzimaju to je vrlo jednostavno, ali kad trebaju vratiti onda se to otegne na malo duža razdoblja. Također je za nas problem i ovoga dijela što nije sadržan, šta je sa ovrhama koje su provodile banke kad su lihvarile, kamatarile hrvatske građane. A mnogi hrvatski građani znači su za male iznose od kune, pa recimo 10, 15 tisuća kuna ostali ovrhom, kako je do sada bilo, bez svoga imetka. Recimo slučaj Anđele Relković iz Dugoga Sela. Bila je svagdje, dan danas Zagrebačka banka ništa nije učinila. Pa dajmo bar napravimo rješenje u ovome zakonu da za sve takve slučajeve damo mogućnost provođenja obnove postupka. A takvih je slučajeva sve više i više. I svakim danom isplivavaju novi, vidimo po tiskovinama. A u biti se ništa tu nije riješilo. I sad recimo situacija koja nas posebno zabrinjava u svemu tome. Recimo, tko će moći kupiti zaplijenjene nekretnine, recimo stanovi koji će se moći prema Prijedlogu zakona znači staviti u ovaj popis vrijednosti preko 50 tisuća kuna. Moći će kupiti oni koji imaju novaca. A tko u Hrvatskoj ima novaca? Oni koji su sudjelovali u pljački, pretvorbi, privatizaciji, korupcijskim aktivnostima. I kome onda ovim zakonom pogodujemo? Opet onima koji već imaju. Prema tome moći će kupiti recimo, ko što su se i radile situacije da stan vrijedan recimo 150 tisuća eur-a bude mali interes i on ga kupi za 20, 30, 50 tisuća eur-a. Znači onaj tko ima opet će dobiti a onaj koji nema ostati će pa bio, makar i ne bio, kažem kao i u ovima slučajevima izdavanja računa za stvari, za komunalne naknade i druge za koje se nema pravo on će ostati. I dok on dokaže taj cijeli dio biti će nažalost kasno. Prema tome, nikako također Klub HSP-a ne može prijeći preko činjenice da se radnici brišu. Znamo i sami kako smo radnike obespravili. Ovo je još jedan izraz Vlade da i dalje obespravljuje radnike. Znamo i sami, recimo evo slučaj Željezare Sisak. Obećanja, obećanja, kakva je situacija, kad će zaživjeti, nikad, možda će dobiti još jednu plaću sad prije lokalnih izbora, a nakon toga tko zna. Takvih slučajeva ima pitanje radnika "Sljemena", slučaj "Finagre" i svega ostaloga. Prema tome dajmo bar u nekim propisima ko što je ovaj moramo zaštiti interese hrvatskih radnika. Dalje je potrebno kazati, recimo samo za situaciju kako ide ovrha nad konačnim upravnim rješenjima. Recimo područje ili skrbi o braniteljima ili druga područja. Naime, oni u ovrsi traže od onoga tijela koje bi trebalo, na čiji račun bi trebala ići ovrha, suci traže klauzulu pravomoćnosti. I događa se varijanta da normalno tijelo koje neće dati klauzulu pravomoćnosti i taj predmet je do sad na sudu stajao i stoji i dalje, jer nema klauzule pravomoćnosti bez obzira na činjenicu što se ne vodi upravni spor. Znači čim je nešto konačno, postalo konačno ako nije pokrenut upravni spor, znači nije tužba podnešena ono je automatski postalo i istekom mjesec dana i pravomoćno, ali takvi predmeti i dalje stoje. Recimo samo slučaj. Znamo da je Vlada udovoljila zahtjevu razvojačenih branitelja vezano za odgodu još jedne otplate kredita, ali ti hrvatski branitelji dobivaju od banaka da moraju bez obzira što je odgoda napravljena, i sad će se dogoditi varijanta da će i u tima slučajevima ići na ovrhu. Prema tome u nesustavu je teško slažemo se, uvesti sustavna rješenja, ali zbog svih ovih stvari kao i zbog činjenice da je zakonom nužno definirati ono što ne može biti predmet ovrhe u ovome obliku klub HSP-a ne može podržati ovaj zakon jer kažem ide samo onima koji već imaju i koji će dobiti mogućnost da opet nizašto kupe sirotinju hrvatskog čovjeka. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka. Prvo je gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Ispravio bih navod uvaženog kolege koji je kazao, citiram: «Obični hrvatski građani će nastradati primjenom ili donošenjem ovog zakona.» Obični hrvatski građani to radi javnosti treba i spraviti, neće nastradati niti ima bilo kojeg pravnog instituta u prijedlogu zakona koji bi se na taj način mogao interpretirati. I drugi ispravak, citiram: «U Republici Hrvatskoj imaju novaca samo oni koji su se napljačkali u pretvorbi i privatizaciji.» Netočan navod. Bogu hvala u Republici Hrvatskoj imaju novaca hrvatski građani poput vrhunskih sportaša, umjetnika, vrhunskih menadžera. Količinu novca ili nečijeg bogatstva u ovoj državi se apsolutno sa ovim što ste vi kazali ne može dakle uspoređivati.
Hvala. Imamo povredu Poslovnika, gospodin Kovačević. Izvolite.
Institut ispravka netočnog navoda zbog toga što sam ja rekao da će građani nastradati vezano za rješenja koja se kaže da žalba neće imati suspenzivni učinak … iznose od tisuću do pet tisuća kuna.
Da, ali je bilo govora da će moći kupovati samo oni koji su opljačkali isto. Ali naveli smo i možda povrijedili mnoge građane koji su dobili legalno i zaradili novac pa nešto kupili. Ne možemo sada sve da su oni to. Dakle bio je korektan ispravak netočnog navoda, a nije bio korektan ovaj poziv na povredu Poslovnika. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospodin Zlatko Kramarić. Izvolite.
Pa moram, gospodin Kovačević, kolega Kovačević je sklon generalizacijama i u jednom neprimjerenom kontekstu je spomenuo Gradsku upravu grada Osijeka koja radi samo sukladno propisima zakona Republike Hrvatske i za to prima visoka priznanja. Evo prošli petak, tako da bi vas molio da o tome vodite računa.
Hvala lijepa. Idemo dalje sa raspravom. U ime kuba HDZ-a, gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade. Pa evo na početku ću kazati da Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, a svoje mišljenje pronalazi ili uporište ovakvog promišljanja pronalazi zbog toga što analiza zatečenog stanja u smislu instituta ovrhe ili primjer Ovršnog zakona zapravo upućuje na to da treba konkretnim novim kvalitetnijim rješenjima riješiti sustav ovrhe u Republici Hrvatskoj. Postojeće stanje, dakle zatečeno stanje, stanje kakvo je u sustavu ovrhe u Republici Hrvatskoj nedvojbeno nas upućuje na sljedeće zaključke. Prvo, dakle kvaliteta provedbi ovrha je često upitna, a stranke često zlorabe svoja procesna ovlaštenja u postupku, a neka su pak procesna rješenja nepotrebno formalistička i prečesto upravo zbog proceduralnih ili kompetencijskih razloga ovršni se postupci nepotrebno odugovlače i u konačnici predugo traju. Drugo, sudovi su uistinu preopterećeni velikim brojem ovršnih predmeta. Postupci ovrhe i osiguranja predugo traju i često su bez odgovarajućeg uspjeha. I treće, Zakonom o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, novelama 2003. godine koji je trebao pridonijeti rasterećenju sudova u ovršnom postupku i povećanju opće razine efikasnosti tog postupka nije postignut očekivani rezultat. Naprotiv, postignut je upravo u tom smislu suprotan učinak, a vezano za pod jedan ili pod a) i ustavnu upitnost nekih tada novousvojenih rješenja. Nadalje institut ovrhe na tražbini po računu kod banke omogućuje, dakle ili omogućavao je mnoge zloupotrebe. Prodaja pokretnina uvođenjem komisionih prodavaonica uopće nije osmišljena i razrađena kako bi se predmetni institut mogao primjenjivati u praksi, fiducija, odnosno fiducijarno osiguranje izbilo je praktičnu vrijednost rješenja iz prethodnog zakona a u izvjesnom smislu prijelaznim odredbama koje se odnose na fiducijarno osiguranje tražbine nedvojbeno se zadire s jedne strane u stečena prava, a s druge pak strane i ugovorne, dakle obvezne odnose. I na kraju zamišljena koncepcija javnobilježničke ovrhe po toj koncepciji očigledno je u protivnosti sa osnovnom svrhom pa rekao bih to tako, javnobilježničke svrhe i predviđena rješenja su teško provediva u praksi u kom smislu se već interveniralo u Ovršni zakon izmjenama u 2004. godini. Dakle, analiza zatečenog stanja upravo upućuje na nužnost predloženih izmjena, a samu kvalitetu izmjena Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice prepoznaje ne samo u konkretnim zakonskim rješenjima već i u razradi ovim prijedlogom zakona prihvaćenih načela od kojih u prvom redu ističem prvo, načelo transparentnosti imovine dužnika. Ovo načelo konkretno je razrađeno novom odredbom, odredbom članka 16b. predloženih izmjena. Naime efikasnost ovrhe trebala bi bitno pridonijeti ovo zakonsko rješenje u smislu transparentnosti i olakšanja dobivanja podataka o imovini ovršenika radi traženja ovrhe. U praksi u smislu provođenja ovrhe ovo je jedan od uočenih velikih problema i mislim da se oko toga možemo svi složiti. Možemo zapravo i kazati da uspjeh predložene reforme će u mnogome ovisiti o tome hoće li se načelo transparentnosti imovine dužnika uistinu dakle će se početi ozbiljnije afirmirati predloženim zakonom, da se dakle samo načelo i prihvati i podrži. I drugo načelo koje evo ovdje uvodno dakle u smislu razrade spominjem je načelo zaštite vjerovnika kao jedno od načela ovršnog postupka, ali kao što je i ministrica kazala u svom uvodnom izlaganju i ovo načelo je izbalansirano, ne može se dakle tumačiti u smislu konkretnih zakonskih odredba, u smislu favoriziranja, privilegiranja ili tumačenja isključivo ili samo ili u nekakvom 100%-tnom iznosu u odnosu, odnosno za korist vjerovnika. Međutim načelo zaštite vjerovnika ili razrada ovog načela smanjuje ili smanjila bi rizik između ostalog i plasmana kredita, trebali bi pridonijeti općoj kreditnoj sposobnosti, a ovom treba pridodati i novo uređenje instituta fiducijarnog osiguranja. Na posredan način ovim rješenjem bi se prodonijelo i rasterećenju naravno sudova jer bi se provedbom učinilo suvišnim pribjegavanje ovrsi radi prisilnog ostvarivanja tražbine. Dakle, da načelo zaštite vjerovnika ali uz ovaj balansirani način odnosno uravnoteženi pristup i samom načelu i njegovoj provedbi u praksi. U smislu konkretnih zakonskih rješenja ističemo ... dakle rješenja koja nam se čini važnim spomenuti u smislu rasprave o predloženim izmjenama. Prvo, propisivanjem ovršnosti prvostupanjskih sudskih odluka kojim se nalaže isplata tražbine ali čija glavnica ne prelazi 1000 odnosno 5000 kuna. Vrlo je bitno ovdje spomenuti ove novčane iznose jer to su mali novčani iznosi koji u smislu povođenja ovrha i tako je to ocijenjeno u praksi odnosno predlagatelj ide zapravo za tim kada se radi o ovim malim iznosima odnosno na fizičke ili pravne osobe da se maksimalno dakle pojednostavi ovršni postupak i da te ovrhe ili takav vid ovrha zapravo ne zatrpavaju sudove da ih se u tom smislu rastereti i da protočnost tih ovrha bude u tom smislu naravno u skladu sa propisom i u skladu sa Ustavom i zakonom zagarantirana što u konačnici dakako rezultira brzinom, efikasnošću i učinkovitosti same ovrhe. Drugo, osnivanje očevidnika nekretnina koje se prodaju u ovršnom postupku koinstitut bi trebao pridonijet isto tako ubrzanju i pojeftinjenju tog oblika ovrhe. Vrlo važan institut kojega treba u ovom kontekstu i spomenuti. Nadalje, ovrha nad pokretninama, dakle pokretnim stvarima, ovdje se uvodi i obvezno oduzimanje zaplijenjenih pokretnina od ovršenika i njihovo povjeravanje na čuvanje ovrhovoditelju i trećoj osobi uključujući i komisionare, naglašava se dužnost ovrhovoditelja da se aktivnije uključi u provedbu ovrhe a ovdje treba pridodati osnivanje očevidnika pokretnina koje se prodaju u ovršnom postupku i čija je procijenjena vrijednost veća od 50 tisuća kuna. Nadalje, kao bitnu novinu vidimo uređenje ili razradu posebnih pretpostavki za osnivanje, organizaciju i rad komisionih prodavaonica posebno uređenje ovrhe nad motornim vozilima te proširenje primjene, ne kao instituta nego proširenje mogućnosti primjene i bianco zadužnice. Nadalje pojednostavljuje se ovrha po sredstvima na računima pravnih osoba te se propisuje sudjelovanje javnih bilježnika u ovršnom postupku ali na način da određuju ovrhe na temelju vjerodostojnih isprava te dostavljaju rješenja o ovrsi stavljaju klauzule pravomoćnosti i ovršnosti. Kada smo kod javnih bilježnika treba napomenuti i to da se otvara mogućnost da se na temelju rješenja javnog bilježnika o ovrsi na temelju vjerodostojne isprave neposredno obavlja kod banaka i poslodavaca dakle bez angažiranja ili aktiviteta suda ili suda u smislu provedbe ovrhe. Propisuje se da se na temelju javnobilježničkih rješenja o ovrsi može se zatražiti sudska provedba ovrhe. Sve ovo navedeno uistinu predstavlja jedan reformski zahvat u sustavu sudske ovrhe u Republici Hrvatskoj. Ovršni postupak se ubrzava on postaje kvalitetniji nego što je to sada ili danas, a sve skupa treba rezultirati u krajnjoj liniji i rasterećenjem sudova odnosno velikim brojem priliva predmeta ovršnog karaktera uglavnom na općinskim sudovima. Zaključno, u izloženom smislu Klub zasutpnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani pomočniće, kolegice i kolege. Govoreći o ovom problemu, problemu efikasnosti provedbe pravomoćne sudske presude, odnosno kako vjerovnik da naplati nešto što je nedvojbeno i to pred sudom utvrđeno. Samo jedan primjer koji je paradigma bezbrojnih primjera u Hrvatskoj. Čovjek je svom prijatelju pozajmio novac, i ishod znate za vrlo kratko vrijeme ostao je i bez prijatelja i bez novca, obećavao mu je vratit ću ti, hoće neće, samo čovjek zna da je parničenje dugotrajno, međutim kako ne vraća uputio se u parnicu. Parnice su duge, zamorne, i uz nekoliko ukidajućih presuda ipak uspio je ishoditi pravomoćnu sudsku odluku, dobio je vjerodostojnu ovršnu ispravu. I što sada, tek sada su nastupile neprilike i godine i godine naplate nečega što je tako jasno, na temelju ugovora, na temelju vjerodostojne isprave da mu je dužan vratiti određeni iznos novca. Prvostupanjski sud presuđuje jasno da se ovrha ima provesti i to prodajom nekretnine, ali drugostupanjski sud temeljem članka 6. Ovršnog zakona kaže, kada bi se to dogodilo bilo bi povrijeđeno dostojanstvo dužnika. MI nismo ovdje da raspravljamo ni ... o sudskim presudama ali u svakom slučaju da stvorimo uvjete da takve situacije budu nemoguće. Jesmo li tomu doprinijeli odnosno koliko je zakonodavna rješenja generator takvih situacija, vjerovnika više jednostavno ne zanima stanje u pravosuđu, on želi naplatu onoga što je dao dužniku. Rokovi za ispunjenje ugovornog odnosa trebaju postati ključna točka sustava. Onom točkom od koje se prije nekoliko godina u Hrvatskoj krenulo u borbu protiv unutarnje nelikvidnosti. Vjerovnici su sve tanjih živaca, prelaze zakonsku crtu i umjesto suda i zakona sami istjeruju pravdu, koliko je sustav za to odgovoran. Pojava nasilnog utjerivanja dugova time iz crnih kronika prelazi okvire i postaje društveni i politički problem par excellence. Ovdje kao da smo mi prizaboravili što se dogodilo 2003. godine i kakav smo mi Ovršni zakon donijeli. On je bio radikalan i revolucionaran, da je tomu tako vidimo upravo da su uslijedile ove izmjene koje vraćaju u mnogočemu stvar na staro. A 2003. godine postojeći Ovršni zakon, odnosno izmjena je išla u tom pravcu da se poveća učinkovitost ovrhe, da se u najvećoj mogućoj mjeri spriječe zlouporabe procesnih prava i da se shodno direktivi vijeća ministara Europe rasterete sudovi od nesudskih predmeta. Osnovna svrha mislim da smo mi tu u sukobu sa vladajućoj koncepcijom koja traži dan danas balans između dužnika i vjerovnika tu ne može biti nikakvog balansa ako ne uhvatimo osnovnu misao vodilju ovršnog postupka. Ovrha ima samo jednu jedinu svrhu a to je da što brže i učinkovitije svoje pravo ostvari vjerovnik tj. Ovrhovoditelj, a ne da se ponovno lamentira, raspravlja o bilo čijim pravima niti dokazivanjima da ona postoje ili da se traže ravnoteža kao što smo ovdje nekoliko navrata čuli između vjerovnika i između dužnika. Stručnjak za ovršno pravo koji je u najvećoj mjeri kritizirao postojeći zakon kao preradikalan dao je najbolju pohvalu toga zakona postojećeg kojeg sada mijenjamo, ovrha se više neće moći odgoditi, i to je bila svrha tih značajnih izmjena. Međutim što se dogodilo. Dogodilo se to da je nakon godinu dana izmjena ovršnog zakona jer je vacacio legis bio dugačak, jer je bilo toga i potrebno. Da se sve paralelne službe osposobe jer se radilo o značajnim strukturnim promjenama. To su bile to je bio reformski zahvat. Ima i u ovom postojećem zakonu i poboljšica, i hvale vrijednih rješenja. Međutim one su nedostatne da bi riješile ogroman problem. Ovo ne govorim iz nikakvih političkih špekulativnih razloga. Jer nam svima interes treba biti upravo poboljšanje sređenje situaciju u pravosuđu a vidjeli smo da ovrhe i dan danas ih ima preko 6000. Dakle najveći broj zaostataka se odnosi na ovrhe. I zato je bilo zaista čudno zašto smo potkraj prošle godine kada je Vlada izašla sa prijedlogom donijeli Zakon o izmjenama ovršnog zakona gdje je suspendiran čitav dio koji je nosio naslov sudjelovanje javnih bilježnika u ovrsi. Ali ne samo na ovakav način koji je kritizirao danas zastupnik Kajin dakle ne samo na temelju vjerodostojnih isprava dakle ne samo takvih ovršnih predmeta nego i mnogih drugih i složenijih. A dakle u cilju imajući samo jedan cilj i svrhu da vjerovnik naplati ono što mu dužnik duguje, a s druge strane da se zaista sudovi rasterete i da se uhvate u koštac sa parnicama i sa kaznenim stvarima. Hvale vrijedno je ovdje čuti i tome je točno što kaže ministrica, da se broj parničnih predmeta smanjuje, dobrim dijelom je rezultat to i ovoga zakona kojeg sada na neki način želimo ublažiti njegovu oštricu. Ali i izvrsnog parničnog postupka novele parničnog postupka koja je donesena, a koja je upravo bila na tragu radikalnih izmjena. I velikog velike borbe da se u tom postupku spriječe zlouporabe svih sudionika. Dakle sada nakon izmjene toga postojećeg ovršnog zakona koji je bio suspendirao djelovanje javnih bilježnika u ovrsi sada imao prijedlog koji dira odnosno, koji mijenja i vraća u mnogo čemu situaciju prije 2003. godine i to se izrijekom i tvrdi u obrazloženju pojedinih članaka koji se mijenjaju. I to je ono što smatramo mi u klubu SDP-a da ni u kom slučaju nije dobro. Dakle umjesto nakon godine dana da vidimo u čemu su problemu, da se još više ojača položaj vjerovnika predlagatelj evo Vlada gotovo do neslućenih razmjera ponovno jača položaj dužnika. Time zapravo upućuje jednu strašnu poruku dužnicima, nemojte ispunjavati svoje obveze država vaš štiti jer država je ponovno postala najveći dužnik. Ponovno ni država ne ispunjava svoje obveze. I dakle po istom načelu, nemojte plaćati ni vi, a ne plaćamo ni mi. Vlada je ovim prijedlogom u stvari postala glasnogovornik dužnika i čini mi se da je pala na ispitu jačanja poslovnog i općenito građanskog morala. Ove izmjene kao da su pisali punomoćnici svi dužnika. Jer upravo u mnogo čemu su stvari unazađene, otežava se ispunjenje obveza, i to je kažem ono što ni u kom slučaju nije dobro. MI smo u Klubu SDP-a svaki napor pa i najmanju mjeru koja je dolazila na vlastito ovog resora podržavali prijedloge Vlade. Pa i onda kada se nismo slagali sa svima, odnosno smatrali smo da u nekim stvarima je trebalo učiniti radikalnije rezove i zahvate. Međutim kažem da zabrinjava takva situacija što se vraćamo na situaciju prije 2003. godine. Istina ponovit ću da ima i nekoliko rješenja kao što je očevidnik, registar, koji su u svakom slučaju unapređenje situacije. Ali ima samo nekoliko poboljšica one u bitnome tu su se stvari unazadile. I to nije dobro. Smatrali smo da treba ovršni postupak modernizirati što najprije znači pojednostavniti postupak, Kako bi dakle vjerovnici ponavljam na temelju pravomoćne sudske odluke mogli efikasno ostvariti svoje pravo. Ovaj prijedlog štiti dužnika preko mjere, štiti dužnika više nego što je to potrebno. Ponavljam to nije dobro za jačanje poslovnog za disciplinu među građanima, za jačanje građanskog morala. I što je naročito važno za jačanje društvene discipline a općenito i svijesti vladavine prava. 6000 predmeta nije mala mali broj to je jedan ogroman broj predmeta i ni jedna više zemlja nema ovakav luksuz sebi ne zadržava takav luksuz da si opterećuje svoje pravosuđe koje je uvijek skupo kada ga se bilo koji postupak pred sudom uvijek je skup i za stranku i za državu, i dakle da se ne rastereti u što većoj mjeri. Kao što rekoh Vlada sama govori u objašnjenju pojedinih članaka da vraća situaciju na prije izmjena 2003. godine. Međutim nešto što je upada u oči i što smatram da nikako nije dobro rješenje jer će nam ponovno odnosno, da ponovno opteretiti i druge službe. Tako vidimo u odredbi članka 11. gdje se ovrha ne može izvršiti da idemo u ovrhu nad ovrhom. I to je nešto što zabrinjava. I to je nešto dakle ako ne idete u radikalne izmjene stalno dolazite da morate tražiti i začepljivati te bušotine gdje se taj ovršni broj stalno na neku hrid probuši. I ovdje se predlaže angažirati upravo u tu svrhu dakle, kada dužnik kada ovršenik ne plati ni novčanu kaznu. DA će takve postupke a naravno to su kazne u korist državnog proračuna, da će ih po službenoj dužnosti pokretati državno odvjetništvo. To znači 2000 novih državnih odvjetnika. Da bi vodili samo ove postupke to bi bila prava šteta dakle upravo tu instituciju koja je riješila svoje zaostatke opteretiti ovršnim postupcima na ovaj način i to onda kada vjerovnik ama baš nema nikakve koristi . Jer dužnik nema imovine nije pokazao svoju imovinu iako je to bio dužan, kažnjen je od ovršnog suda angažiramo državno odvjetništvo, vjerovnik od toga ništa nema jer se ovrha obustavlja. A ovrha se sada provodi nad tim kažnjavanjem dužnika. U čemu je tu korist vjerovnika. A imamo samo štetu naknadnu štetu za državu jer je to ovaj članak 11. izazvao bi ogromnu štetu u nekoliko aspekata. Isto tako mislim da nije dobro da se ondje kroz privilegiranih dužnika jer taj socijalni aspekt naročito kod vjerovnika treba biti izražen gdje se suspendira ta odredba da su privilegirani upravo takvi vjerovnici, kao što su radnici, kao što su invalidi oni koji su stradali u nekom štetnom događaju. I iz čega je onda i slijedila ovršna isprava. To bi u svakom slučaju trebalo vratiti. Šteta je i to što u nekoliko slučajeva sud po službenoj dužnosti mora voditi računa dakle ponovo se uvode opozicijski i opognacijski razlozi dakle ponovno se šiti dužnik. I ako vidimo obrazloženje pojedinih članaka svugdje ćete naići radi zaštite ljudskih prava dužnika, pa nitko ne govori da bi trebalo naplatiti od dužnika nešto što on vjerovniku ne duguje. Ali intencija mora biti da je dužnik dužan platiti vjerovniku njegovo. Pa tako evo vidimo brine se predlagač što će biti sa tim slučajevima, to vam je razvidno u članku 29.-tom ako slučajno, a ovako kako su do sada stvari efikasno bile postavljene, nešto se naplati od dužnika koji nije dužan to. A ja vas pitam da li ima jedan slučaj u praksi da je dužnik tažio od vjerovnika nešto što, da je vjerovnik tražio od dužnika što mu ovaj nije dužan dati. Nikada. Ali su brojni, prebrojni su postupci koji se na štetu vjerovnika obustavljaju jer eto nije se, postupak najčešće nije efikasan da bi ostvario to njegovo pravo. Svakako je za pozdraviti daljnju instituciju jačanja javnih komisionih radnji koji su bili i po postojećem zakonu. Ali šteta je da ukidamo FINA-u. Mi smo već ovdje kod nekoliko zakona vidjeli da ona ima i kadrovske i materijalne mogućnosti da tome učini. Nešto detaljnije ću u pojedinačnoj raspravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U 12 i 10 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Kluba HSS-a gospodin zastupnik Josip Vresk. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, gospodine pomoćniče. Naime, doista se mogu složiti s onim što je gospođa ministrica rekla u uvodnom obrazloženju ovog Prijedloga zakona da se smanjuje broj neriješenih spisa koji se nalaze na sudovima među kojima na predmete ovrhe otpada otprilike, znamo tu brojku, negdje jednu trećinu. Međutim taj broj predmeta je i dalje izuzetno veliki. Da je tome tako, kolegice i kolege treba pročitati samo zadnje izviješće Ustavnog suda Republike Hrvatske upućeno ovom Saboru u kojem Ustavni sud upozorava na nekoliko stvari. Na i dalje suđenja koja predugo traju i na povredu onog načela prava suđenja u razumnom roku. Pa je tako samo Ustavni sud u zadnjih nekoliko godina povećao, odnosno priljev na Ustavni sud s tog naslova je povećan 2,6 puta. Naravno da u takvim slučajevima Ustavni sud i naređuje nižem sudu, redovnom ili specijaliziranom, ne nižem ali redovnom ili specijaliziranom da je dužan određeni postupak okončati i određuje naknadu štete. Malo jest neprimjereno jer tu je Ustavni sud moram priznati debelo u pravu, da Ustavni sud Republike Hrvatske sudi u prvom stupnju u postupcima za naknadu štete zbog toga što ti postupci dugo traju. Ustavni sud tu upozorava da su nužne izmjene Zakona o sudovima, što je čini mi se Vlada pokušala i prošli tjedan. Ali isto tako upozorava i da zbog niskog, niskog cenzusa revizije Vrhovni sud Republike Hrvatske u nekim predmetima ne može ujednačavati sudsku praksu i sugerira na izmjenu Zakona o parničnom postupku. Ova druga izmjena se na žalost pokušala staviti u Zakon o sudovima, pokušala, stavila se u prvom čitanju zakona. No da se ja vratim na ovaj zakon. Naime, kad biste pitali ovrhovoditelje, ovršenike ili ako hoćete vjerovnike, dužnike da li su nezadovoljni sadašnjim stanjem i ovrha na sudovima a i zakonima. I jedni bi i drugi bi vam rekli isto da jesu. Kad biste isto tako sudove i oni bi to isto ponovili. Doista stanje ovrha jest takovo da su sudovi preopterećeni i ne bi se složio s tezom da je ovrhama mjesto isključivo na sudovima, isto što se ne mogu složiti s tezom da je ovrhama mjesto isključivo kod javnih bilježnika. Mi smo takav jedan kombinirani pristup imali i u prošlom, ne prošlom, nego sada važećem zakonu i to je u redu rješenje i mislim da je, da nije trebalo brzati. Naravno, taj zakon je iziskivao niz podzakonskih akata, naravno puno posla u Ministarstvu pravosuđa, ali mislim da je dobro bilo, dobro bilo nastaviti s takvom podzakonskom procedurom. Znate, interesantno je kod ovog zakona pročitati pod ocjenu stanja jedna dio obrazloženja. Pa se tako kaže u nekoliko točaka kad se konstatira stanje da sudski postupci ovrhe i osiguranja predugo traju, da su ključni sudovi preopterećeni brojem ovršnih predmeta, da stranke često zlorabe svoja procesna ovlaštenja u postupku, da sudovi nemaju ili nerado koriste instrument za suzbijanje takvih zloupotreba. Da su neka procesna rješenja nepotrebno formalistička. I sad kad bi iz tog teksta izbacili ono što se odnosi na javne bilježnike i ono što se odnosi na ovrhe ispalo bi zapravo da bi takvu ocjenu stanja mogli primijeniti kod bilo kojeg materijalnog i procesnog zakona. Mislim da se predlagatelj trebao više potruditi i više ocijeniti stanje, s više nas malo podataka zainteresirati za raspravu o ovom zakonu. No što je tu je. Znate ovo u svojoj suštini i jest i materijalni zakon i procesni zakon. Mislim, mislim da njime nećemo riješiti sve probleme i Klub HSS-a ga na žalost neće moći podržati u prvom čitanju. Vidjeti ćemo kakav će biti kao Konačni prijedlog. I sugerirati ću predlagatelju da nekoliko očiglednih stvari koje su zavrijedile da se poprave, da to i učini u drugom čitanju. Kao prvo želim upozoriti na članak 4. stavak 3. koji doslovce glasi: "Ako se pravomoćno rješenje o ovrsi određenim sredstvom ili na određenom predmetu ne može provesti ovrhovoditelj može radi namirenja iste tražbine predložiti novo sredstvo ili predmet ovrhe. U tom slučaju sud će donijeti novo rješenje o ovrsi i nastaviti ovrhu na temelju toga rješenja. Ovrha određena prijašnjim rješenjem o ovrsi obustaviti će se ako ovrhovoditelj povuče ovršni prijedlog." Naime nije mi jasno zbog čega. Zbog čega se naprosto ne ide na rješenje da se podnošenjem novog Prijedloga postojeći Prijedlog smatra povućenim. Procedura je vrlo jasna, tekst je nomotehnički čišći i sadržajno korektniji. Zatim idući stavak istog članka. "Ako ovrhovoditelj u roku od 2 mjeseca od obavijesti suda o nemogućnosti provedbe ovrhe ne podnese prijedlog iz stavka 3. ovog članka ovrha će se obustaviti." Ovo je čini mi se najstrašnija odredba u ovom zakonu. A sad ću vam reći zašto. Ovime ćemo doista napraviti to da se smanji broj neriješenih predmeta na sudovima, ali nećemo riješiti problem. Vi imate situaciju da predmet ovrhe može biti nekretnina koja je toliko hipotekama opterećena da će sud obavijestiti stranku u postupku koja se zove ovrhovoditelj da ne može provesti ovrhu na toj nekretnini. Ali ta založna opterećenja hipotekama, opterećenja mogu trajati i godinu dana. Što će se desiti? Ovrhovoditelj će tad morati podnijeti još jedan put prijedlog za ovrhu. Zbog čega? Proteći će rok više od 30 dana, neće moći, neće naravno moći naći drugi predmet ovrhe, postupak će se obustaviti i još ćemo jedan put vjerovnika ili ovrhovoditelja, kako god hoćete ga zvati staviti u poziciju da stvara daljnje troškove, producirati ćemo predmete. Ali je točno isto tako da ćemo se na brzinu rješavati predmeta. To ne pridonosi rješenju problema. Želim također upozoriti na odredbu stavka 3. članka 13. Nije jasno zbog čega kad se FINA-i nalaže dostava podataka o računima, se navodi samo račun ili računi preko kojeg ta osoba vrši redovitu djelatnost. Zbog čega ne stoji u stavku 3. istog članka o svim računima. A sad ću to obrazložiti zašto. Naime, vršenje djelatnosti znači plaćanje preko tog računa. To bi značilo da onaj tko na određenom računu drži novce, pa tim novcima ne plaća, dakle ne vrši djelatnost, o njemu se neće niti davati podaci. Zašto ne stoji u tom stavku 3. sa svih računa. Pa to je logično ovrha se uvijek vrši, ta prisilna naplata dužne tražbine na svoj imovini osim naravno one koja je ovim zakonom izuzeta. Ovršnost prvostupanjski sudskih odluka član 23. Upitna je doista odredba koja glasi: "Prvostupanjska sudska odluka kojom se fizičkoj osobi koja ne obavlja registriranu djelatnost nalaže isplata tražbine čija glavnica ne prelazi tisuću kuna, odnosno itd., itd. Žalba protiv takve odluke ne odgađa ovrhu." Zbog čega? Nije mi jasno. To doista znači da ćemo socijalno najugroženijima, a to jesu oni ako pogledate suštinu takvih tražbina, no to su vam u najčešćem broju komunalne naknade i ono do tog iznosa što se podrazumijeva pod tim. Zbog čega tu žalba ne bi bila suspenzivna nije mi jasno, pitanje je i ustavnosti takve odredbe. I idući stavak istog članka, pravomoćnoj sudskoj odluci. Nemojte zaboraviti da se često puta rješenje o naknadi troška određuje i raspravnim rješenjima, ne samo onim odlukama kojima se završava postupak pa bi sugerirao da se u stavku 2. umetne poslije riječi: «u» i prije riječi: «sudskoj», «u pravomoćnoj sudskoj odluci». Zatim odredba članka 28. stavka 3. Ako ocijeni da žalba nije osnovana sud prvog stupnja uputit će predmet sudu drugog stupnja. Valjda iz razloga iz stavka 1. i 2. ovoga članka. Stavak se 3. odnosi na stavak 1. i 2. Predlažem da se umetne taj dio teksta. Upućivanje na parnicu u povodu žalbe, članak 48. Ako ovrhovoditelj prizna postojanje kojeg od razloga zbog kojeg je žalba podnesena, sud će obustaviti ovrhu. Ma zašto? Zašto bi to tako bilo? Što ako ovrhovoditelj prizna da je djelomično ispunjena tražbina? Onda će i djelomično valjda obustaviti ovrhu i djelomično će usvojiti žalbu. Mislim da taj tekst treba umetnuti. Zatim okolnost da ovršenik upućen na parnicu iz stavka 3. ovog članka ili da ju je pokrenuo ne sprječava povredu ovrhe i ostvarenje ovrhovoditeljeve tražbine osim ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Odnosi se na stavak 6. istog članka 48. Neznam zašto. Sugeriram da se isto prepravi taj tekst. Odgovor na žalbu, članak 50. mijenja se i glasi, to je sadržano u članku 32. Rješenjem o žalbi sud će žalbu odbaciti ili prihvatiti osim u slučaju iz članka 51. ovog zakona ako žalbu prihvati sud prvog stupnja ukinut će provedene radnje i obustaviti ovrhu. Zašto opet takav tekst? Zašto ne bi i djelomično ako je djelomično ispunjena ovrha. Mislim da taj tekst treba u tom smislu popraviti. No, da ne bi ja dalje. Naime, kolegice i kolege zastupnici najveći dio uzroka ovog problema leži u četiri uzroka. Prvi je uzrok opća gospodarska situacija koja je kod nas i opća nelikvidnost. Drugi je uzrok tome jedna teška socijalna situacija u kojoj se naši građani nalaze, a treći i četvrti uzrok su ono što se zovu ovakav zakon kakav imamo ili ovakav kakav nam se nudi i naravno stanje na našim sudovima. Na sreću ili na žalost gospođo ministrice, na ova dva zadnja je odgovorna Vlada i vaše ministarstvo. Za sada na žalost klub HSS-a ne može podržati ovakav prijedlog. Sugeriramo predlagatelju da tekst popravi u skladu s primjedbama koje sam ja iznio u ime kluba i naravno da nomotehniči popravi tekst, u tom smo slučaju kod drugog čitanja spremni podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub DC-a, HSLS-a, LS-a poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege, poštovana gospođo ministrice. Klub DC-a, HSLS-a i LS-a daje svoju punu potporu intencijama predlagatelja koje su osnova za rješenja koja su ponuđena u ovom Prijedlog u zakona o izmjenama i dopunama zakona, Ovršnog zakona. Naime ovdje su pobrojene u obrazloženju osnovne namjere ovih izmjena i dopuna, znači da prije svega dođemo do rasterećenosti sudova o čemu je dosta bilo riječi. Potom da imamo jednu efikasniju ovrhu, džabe nam ovrha ukoliko se kada se nešto ne može ili nema šta ovršiti i u konačnici onaj glavni cilj je zaštita vjerovnika odnosno smanjivanje rizika plasiranja kredita itd. Ovdje je tijekom rasprave bilo dosta priče i lamentacija oko običnog hrvatskog čovjeka da se sa ovakvim jednim rješenjima koja se ovdje nude, daje jedna zaštita vjerovniku, dužniku, odnosno manje vjerovniku. Mogu razumjeti raspravu i riječi koje je uputila ovdje iza ove govornice kolegica Ingrid Antičević-Marinović budući da ovi prijedlozi izmjena i dopuna su zapravo svojevrsna kritika dosadašnjih rješenja koja su dana prije dvije godine i kao rezultat tih rješenja imamo tog običnog malog hrvatskog čovjeka u svim segmentima koji je zapravo stradao sa ovakvim rješenjima, ali svi oni u tom procesu koji su mu trebali omogućiti da dođe do svojih potraživanja. Znači opća je ocjena da su sudski postupci, odnosno ovrhe i … da predugo traju, da su sudovi opterećeni brojem ovršnih predmeta, da je kvaliteta ovrha često upitna, da se zlorabe procesna ovlaštenja, da ima niz tih smicalica koje zapravo u nedogled odugovlače samu ovrhu kao takovu. Zašto je do toga došlo, ja ne bih ovdje ulaziti, tijekom dosadašnje rasprave bilo je riječi o tome, međutim običan hrvatski čovjek je krenuo u jednu vrstu, svojevrsne samozaštite, počeo se baviti detektivskim aktivnostima pa je počeo tragati za imovinom vjerovnika kako bi mogao naplatiti svoja potraživanja tako da smo dobili jedno kaotično stanje u društvu da privatne detektivske radnje, privatne detektivske skupine koje idu u potragu za imovinom kako bi se mogle naplatiti. Takvih primjera imate koliko god hoćete, pročitajte dnevni tisak pa možete se u to uvjeriti. Ovakva rješenja koja se nude jednostavno eliminiraju takvu mogućnost, dolazimo do jedne zakonske obveze da se napravi jedan registar te imovine iz koje će se moći naplatiti onaj tko traži naplatu svojih potraživanja. Gledajući politički takav način … [[Govornik se ne razumije.]] šteta ima jedno kaotično stanje u društvu. Građanina zanima prije svega efikasnost i zaštita njegovih potraživanja ukoliko ne može dobiti to od države, odnosno od nadležnih institucija onda će jasno se sam samoorganizirati, onda imamo jednu paralelnu vlast što vjerujem nije srha ni jednog zakonodavca. Ja bih želio da se svi stavimo kada o ovim pitanjima raspravljamo, da se stavimo u kožu toga čovjeka koji ne može doći do tih svojih potraživanja pa prema tome ukoliko i ova rješenja znače korak ka ostvarenju svojih potraživanja ja mislim da ih onda zaista treba podržati. U konačnici ne bih dalje ovdje nabrajao već su kolege prije mene puno toga rekle. Očekujem da ćemo kada budemo usvojili izmjene i dopune ovoga zakona da ćemo imati jasno, da ćemo postići ono što smo htjeli, da ćemo postići efikasnost ovrhe, da ćemo zaštiti vjerovnike, da ćemo rasteretiti sudove, jer ove kritike koje su do sada bile ja mislim da one idu prema ovom Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, idu na način da svatko gleda kroz naočale kroz koje gleda. Znači ne želi se objektivno postaviti da se opravda ciceoro pro domo sua. U današnjem tisku imamo ovako jedan vrlo interesantan naslov, kaže: «Susjed vaš auto ide na bubanj za našu TV pretplatu». Ja se nadam da kada budemo usvojili ove izmjene i dopune, kada budemo imali novi Ovršni zakon da se ovakve smiješne situacije neće dogoditi pa da recimo imamo da čovjek nije plaćao TV pretplatu a da sudski ovršitelj za zapljenu propiše, odnosno zapiše automobil susjeda koji je tu negdje u njegovoj blizini. Zaista ovakve smiješne situacije dovode u pitanje i cijeli sustav. Prema tome mislim da smo svi pozvani na ozbiljnost i na odgovornost ma koliko možda pojedine rješidbe u datom trenutku nekima ne odgovaraju. Prema tome klub DC-a, HSLS-a i LS-a podržat će ovaj prijedlog. Hvala lijepo.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, dame i gospodo. Pa ja mislim da najprije činjenica da je ovo 7. izmjena i dopuna zakona o ovršnom postupku dovoljno govori o stabilnosti pravnog sustava u Republici Hrvatskoj i odgovornosti politike za provjeru tog sustava u praksi. Moram reći da prijedlog Zakona u cjelini poništava prethodnu izmjenu i dopunu Zakona, dakle najvažnije institute koje je prethodna izmjena i dopuna unijela kao promišljanje za efikasnošću u ovršnom postupku ovaj Zakon poništava. I još nešto uvodi fiducijarni zalog kao osiguranje tražbine. U takvoj situaciji sasvim sigurno ne možemo očekivati od ovoga Zakona da ostvari ciljeve koje je napisao, zapisao ili predvidio. Ovdje se stalno ponavlja da je Ovršni zakon zaštita ili instrument vjerovnika. Ako to tako jednostavno gledamo onda je država na strani jačih a tržište ništa ne, govori se o tržištu a smisao je Ovršnog zakona upravo da država bude neutralna prema svima onima koji sudjeluju na tržištu pa čak i prema potrošačima. Jer ni Zakon o zaštiti potrošača niti Ovršni zakon nema za cilj štititi pojedine skupine građana bilo socijalnih ili drugih kategorija nego ima za cilj urediti tržište na najbolji način. Ako se, a istina je Prijedlog zakona upravo ide da pojača države u zaštiti krupnog kapitala jedan od razloga je recimo i da se ne izjavljuje žalba na prvostupanjske presude i one su izvršne i ovršne od 1000 do 5000 kuna. Što to u praksi znači kolegice i kolege? To znači da naše banke koje masovno dijele tekuće račune i daju da se prekorači na tekućem računu 2000 kuna imaju izvrstan instrument da stave pod nadzor, odnosno pod nevjerojatne uvjete građane Republike Hrvatske. Ako tome dodamo da u Hrvatskoj da budem blag, vlada nezaposlenost, a da jedva ljudi preživljavaju, zapravo nizak je standard, opća je pojava da se traže prekoračenja na tekućem računu, tako ljudi preživljavaju. Dobar je primjer naveo kolega iz DC-a ako se nastavi da se ne ide u kompletan postupak, prigovor, žalba itd., što je smisao neutralnosti države bez obzira tko je na tržištu, onda će sasvim sigurno najniži slojevi stradati po ovom zakonu. Ako je to predlagatelj htio onda je trebao to i napisati. Ako se kaže da je analogno ovome ZUP onda trebamo reći da država se i na tržištu ponaša kao i na ZUP-u, onda u ime države donosi rješenje a ne regulira tržište. Prema tome, po mojem sudu otpada analogija sa Zakonom o upravnom postupku jer je on zaista za upravu procesni zakon a ne za tržište procesni zakon. Ovaj Zakon na izvjestan način dezvaluira prethodne promjene kada je riječ o postupanju bilježnika u ovršnom postupku. Naravno da ne možemo da tako kažem iskustveno tvrditi jer nije živio dovoljno dugo da bismo mogli o tome kvalificirano razgovarati, ali Zakon je bar mogao predvidjeti jer je Vlada imala iskustvo iz nekoliko slučajeva, baš ova današnja Vlada što znači da radnici i u Ovršnom i u stečajnom postupku moraju imati prioritet koji je bio recimo kod radnika Imostroja. Ako se u tom slučaju uočilo da radnici moraju iz jednog naplatnog reda prijeći u bolji naplatni red zašto se to kao generalno pravilo nije našlo u prijedlogu Ovršnog zakona pa i prenijelo u Stečajni zakon. Još nešto za kvalifikaciju da je riječ o političkom nadigravanju, ovaj zakon ne spada u režim acquis communautairea, na njemu ne piše da je Zakon iz područja usklađivanja sa zakonima i pravnim stečevinama Europske unije, to je naš domaći zakon za naše potrebe, za interne potrebe, za naše tržište i naše socijalne prilike, a ovim zakonom se zaista ne poštuje ni Hrvatsko tržište ni Hrvatske socijalne prilike. Možda bi valjalo predvidjeti ili analizirati koliko ima ovršnim postupaka od 1000 do 5000 kuna, možda se to može kao podatak dati i građanima i nama u Saboru, kolika je ta opasnost da u ime efikasnosti izazovemo nepravdu. Koliko je to u ukupnom prometu na tržištu, koliko to čini potraživanja ili dugovanja i tko uglavnom tu potražuje, a tko duguje. Vratit ću se ponovno na to pa mislim da se uglavnom favoriziraju banke, državne ili kvazi državne ustanove kao što je Hrvatska televizija jer ima 400, 500 tisuća tv pretplatnika, Hrvatski zavod za zaštitu zdravlja, pa Mirovinski zavod pa dodatno osiguranje, to je sve u režimu od 1000 do 5000. Sva potraživanja po ugovoru, po odnosima itd. Dakle, neće se dogoditi da u sudaru sa INA-om ili nekom jačom kompanijom izvrši se ovrha na prvostupanjskom stupnju. Dakle moje mišljenje je da Zakon ne regulira tržište na neutralan način ne postavlja sve sudionike na Hrvatskom tržištu da su pred zakonom isti, da za njih vrijedi isti postupak nego favorizira krupni kapital. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Emil Tomljanović.
Gospodine predsjedniče, uvaženom kolegi bih replicirao a vezano zbog toga što se ne samo u njegovoj raspravi nego i dosadašnjim koje smo imali prilike čuti i slušati, po mom mišljenju korektno se ne interpretira i ne obrazlaže pozicija ovršnog zakona u odnosu na Zakon o stečajnom postupku a pogotovo kada se radi o pravnom institutu stečajeva namirenja u okviru provođenja stečajnog postupka i sve ono što smo u odnosu na radnike kao moguće vjerovnika u stečajnom postupku imali prilike čuti. Dakle ovo je ovršni zakon i rasprava je o ovršnom zakonu koji u smislu prijedloga Vlade Republike Hrvatske apsolutno afirmira načelo zaštite vjerovnika. I to je osnovno načelo i to je postavka svakoga suvislog ovršnog zakona. Mada smo imali prilike čuti i one elemente i ovog načela koji upućuju na jedan balansirani ili uravnoteženi pristup čak i kada se radi o provedbi načela zaštite vjerovnika. To je jedno. Dakle kada govorimo o ovršnom zakonu ne bismo smjeli poistovjećivati do sa posebnim zakonom sa legs specijalisom sa odnosno Zakonu o stečajnom postupku. Koji u konačnici direktno ili precizno treba regulirati ili regulira naplatne redove u smislu vjerovnika u stečajnom postupku. I druga stvar novina uistinu jeste, da do tražbine kod fizičkih osoba do 1000 kuna odnosno do 5 000 kuna kada se radi o pravnim osobama u smislu protočnosti ovršnosti ovrhe imaju takav status kakav imaju u predloženom zakonu. I nekorektno je poistovjećivati velika novčana potraživanja koja u ovršnom postupku mogu imati ili imaju vjerovnici. Jer ako bi se analogijom njima onemogućilo isticanje žalbe došli bismo zapravo u poziciju da dužnik odnosno vjerovnik koji potražuje ogromna sredstva u stečajnom postupku zapravo ostaje bez osnovnog prava na zaštitu i u stečajnom postupku a to je pravo na žalbu. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Josip Leko.
Pa naravno da kolega zna da nije sporno da je zakon u cilju zaštite vjerovnika,. Ali taj zakon bi trebao biti generalno u istoj poziciji za sve vjerovnika i za sve dužnike. Što on nije. Zatim nećete kolega tvrditi da je nebitno da ekonomska i socijalna ravnopravnost na tržištu građana nije ista. Naime fiducijarno vlasništvo će većina građana Republike Hrvatske biti prisiljena dati bankama. Uvjeravam vas je rse banke već pripremaju za takvu situaciju grade apartmane i jednosobne stanove kako će na tržište prodati ono što su dobili u fiduciji. Ako to ne vidite onda ja zaista ne mogu ništa promijeniti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivo Banac izvolite.
Gospodine predsjedniče, želio bih dati niz komentara o ovom zakonskom prijedlogu. Nizom predloženih odredbi vraća se ovršni zakon u stanje prije izmjena i dopuna iz 2003. godine. Znamo da su upravo te izmjene i dopune bile motivirane ne efikasnošću i neprimjerenošću odredbi ovršnog zakona za ostvarenje svrhe ovrhe. Iako su se možda te izmjene i dopune pokazale neadekvatnima nužno je napraviti cjelovitu analizu i procjenu postupaka koji bi pridonijeli ubrzavanju provedbe ovrhe, umjesto da se vraćamo na stanje koje bilo prije donošenja izmjena i dopuna iz 2003. godine. Vrlo konkretno jačanje procesne discipline koji se želim postići izmjena niza odredbi sada važećeg ovršnog zakona, ide na štetu ovrhovoditelja. Tako npr. Članak 21.- kojim se predlaže izmjena članka 35. stavka 3. na način da sud rješenjem odbacuje nepotpuni prijedlog za ovrhu jeste očito na štetu vjerovnika i pridonosi stvaranju nepotrebnih troškova. Slično člankom 71. predlaže se izmjene članka 129. kojom se propisuje odbacivanje prijedloga za ovrhu. Ova je odredba također na štetu ovrhovoditelja. Člankom 68. predlaže se dopuna ovršnog zakona, i to uvođenjem članka 121a. koji ionako načelo koji je iako načelno dobar uvodi obvezu ovrhovoditelja da uz svu naknadu troškova plati i jamčevinu. Što predstavlja znatni nepotrebni teret za ovrhovoditelja. Nadalje, produljenje rokova za pojedine procesne radnje također ide na štetu ovrhovoditelja. Također jedna točka koja je bila prijedlog dosadašnje rasprave člankom 62. predlaže se izmjena članka 105. i 106. važećeg ovršnog zakona. Kojim je uređeno privilegirano tretiranje radnika. A ukidanjem takvog tretmana obrazlaže se činjenicom da one postoji u stečaju. Uvažavajući činjenicu da su potraživanja radnika u stečaju regulirana, Zakonom o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca, ipak mislim da bi prikladno bilo zadržati dosadašnju regulaciju tj. Privilegirano tretiranje radnika u ovrsi. Odredbe o javnim komisionim prodavaonicama su suviše komplicirane i upitno je dali će omogućiti bolju odnosno, brzi prodaju zaplijenjenih pokretnina. Možda bi bilo dobro razmisliti o većoj liberalizaciji poslova javne komisione prodavaonice. Mogućnost odbijanja preuzimanja pokretnika predviđena člankom 143. stavka 5. upravo govori u prilog većoj liberalizaciji poslova javih komisionih prodavaonica. Članak 146.a. i b. kojima se predviđa uvođenje očevidnika načelo je dobra ideja. NO postavlja se pitanje kako će se provoditi u praksi. Tko će gospodarskoj komori nadoknaditi troškove vođenja takvog očevidnika, zatim dodatni posao za sudove primjerice obveza dostavljanja podataka. Uostalom što ako se podaci u očevidniku ne slažu sa stvarnim stanjem. Odredbe o ovrsi na temelju vjerodostojne isprave protivne su općem načelu ovršnog zakona odnosno zakona o parničnom postupku, o mjesnoj nadležnosti sudova prema prebivalištu odnosno sjedištu ovršenika. Na kraju, za očekivati je da će ovršenici mahom izjavljivati prigovore protiv rješenja o ovrsi na temelju vjerodostojne isprave koje donosi javni bilježnici. Pa će se umjesto rasterećenja sudova do kojeg neće doći zapravo samo produljiti ovršni postupak na štetu ovrhovoditelja. Dali je izrađena studija odnosno postoji li podaci o postotku izjavljenih prigovora protiv rješenja o ovrsi na temelju vjerodostojne isprave u odnosu na ukupan broj rješenja o ovrsi. To nam nije poznato. Tek na temelju takve jedne studije bilo bi moguće zaključiti dali se prijenos dijela oblasti iz ovršnog zakona na javne bilježnike uopće isplati. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Peruško. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. Počet ću od toga da je prema Ustavu Republike Hrvatske sudbena vlast je samostalna i neovisna. Međutim činjenica je i toga su svjesni građani Republike Hrvatske a i ja osobno da je ta ista vlast kao karika vlasti najslabija karika. Zbog brojnih neriješenih predmeta u čemu je očito su građani Hrvatske izuzetno nezadovoljni a pogotovo zbog broja predmeta neriješenih iz radnog odnosa, jer građani koji su u procesu pretvorbe i privatizacije ostali i bez radnih mjesta i bez sredstava dugo čekaju pa i 10-tak godina za rješavanje predmeta iz radnog odnosa. I dakako da svaki prijedlog bilo koje Vlade, bilo ona HDZ-ova ili SDP-ova koji ide u cilju da se poveća efikasnost sudova, da se sudovi rasterete nepotrebnih predmeta a iz podataka koji su dostupni, od ukupno milijun i pol neriješenih predmeta proizlazi da 30% tih predmeta otprilike otpada na ovrhe i kad onda dođe pred zastupnike Hrvatskog sabora kažem, jedan ovakav Prijedlog koji bi trebao postići ciljeve kako je to u uvodnom izlaganju rekla gospođa ministrica, koji bi trebao postići ciljeve pojednostavljenja, ubrzanja i pojeftinjenja postupka, pa bilo bi logično da se takvom Prijedlogu ukoliko bi to zaista bilo tako, dakako dade i potpora. Međutim kolegica Ingrid Antičević-Marinović govoreći u ime moga kluba, Kluba zastupnika SDP-a je jasno utvrdila da se postojećim prijedlogom za izmjene neće postići temeljni ciljevi, neće se povećati efikasnost, neće se zaštiti pravo vjerovnika i rješenja koja se zapravo ovim Prijedlogom predlažu su po nama nedostatna, nedostatna su jer nude instituciju da rješenja donose javni bilježnici samo na temelju vjerodostojnih isprava. A kako se radi ovdje o prvom čitanju, ja ću onda se, u svom izlaganju ukazati samo na neke po meni dvojbena rješenja, rješenja koja se nude, a koja zapravo neće rasteretiti sudove, neće pojeftiniti postupak i neće se postići oni ciljevi koje je predlagač naveo u obrazloženju Prijedloga ovog zakona. Naime, način na koji je predviđeno sudjelovanje javnih bilježnika u ovrsi je dvojbeno i po meni neprimjereno jer sumnjam da će se predloženim rješenjem ispuniti niti jedan razlog naveden u obrazloženju. Kad su u pitanju ovršni postupci na temelju vjerodostojne isprave onda treba istaknuti da za donošenje takvog jednog rješenja referentu, napominjem referentu a ne sucu, u ovršnoj referadi treba maksimalno, kako su mi rekli, 5 minuta, jer se u praksi na podnesku prijedloga stavlja štambilj koji zapravo predstavlja rješenje o ovrsi. Ovim Prijedlogom usluga će se, za stranke biti skuplja jer će se i naplaćivati i PDV od 22%, a sredstva prikupljena na ovaj način, koja su do sad išla u državni proračun nedostajati će državnom proračunu, i neće rasteretiti sudove i mislim da nema opravdanja za jedna, za ovakva rješenja koja su kao što je i kolegica, govoreći u ime mog kluba rekla nedostatna. Inače člankom 252.d predviđeno je da stranka prijedlog za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave može podnijeti javnom bilježniku po svom izboru i od njega zatražiti da donese rješenje o ovrsi na temelju takve isprave te ako se zna da su najveći ovrhovoditelji veliki sistemi poput HEP-a, Plinare, HT-a i drugi, onda je moguće da će samo određeni broj javnih bilježnika rješavati ovakve ovrhe, a da to otvara mogućnost za koje kakve druge manipulacije koje će u konačnici opet morati završiti pred sudom. Nabrajam neke elemente zbog kojih smatram da ova rješenja nisu u cijelosti prihvatljiva. Treba ukazati i na apsurd odredbe članka 252.b stavka 2. prema kojoj ako je prijedlog za ovrhu na temelju vjerodostojne isprave podnesen sudu umjesto javnom bilježniku, tada je sud dužan taj prijedlog odbaciti jer ispada da sud u ovršnom postupku ne smije riješiti ništa što je jednostavno i lako rješivo, pa čak ni odlučiti kojem će se javnom bilježniku to poslati. Ali istovremeno sud je ovlašten i dužan na temelju članka 252.d riješiti takav predmet ako mu ga dostavi javni bilježnik. Čini mi se da je to apsurd i da je to na neki način ponižavajuće za sud koji inače je dužan kontrolirati rad javnih bilježnika i rješavati pritužbe na njihov rad i sve to bez ikakve naknade. Iduće je koliko se ovim Prijedlogom zakona pogoduje recimo javnim bilježnicima, vidite u odredbi članka 252.h. Jer se govori o sudskoj ovrsi, ispada da će javni bilježnik donijeti rješenje o ovrsi naplatiti nagradu ako se ta ovrha ne može provesti tada će se stranka obratiti sudu i sud će obaviti onaj neugodniji teži dio posla, tj. provesti ovrhu na određenom predmetu i dali smo onda zapravo rasteretili sud. Imaju li ovi prijedlozi koji ponavljam nisu cjeloviti opravdanje da bi bili na ovakav način prihvaćeni i mislim da bi trebalo do drugog čitanja porazmisliti malo o raspravama koje su danas ovdje vođene. Jer temeljem podataka koje sam ja prikupio u mjeri u kojoj je to bilo moguće od općinskih sudova na području Istre odakle dolazim, proizlazi da ovrhe na temelju vjerodostojne isprave nisu nikakav problem, da te poslove vrlo ažurno obavljaju sudski savjetnici i službenici, ponavljam ne suci nego sudski savjetnici i službenici, da bi trebalo eventualno povećati broj referenata i službenika u ovršnim referadama a kompenzacija za to bi se dobila prilivom sredstava u državni proračun, a da pravi problemi zapravo nastaju kad ovrha na temelju ovršne isprave i to provedbe takvih ovrha a sve imajući u vidu postojeći zakon koji pogoduje ovršenicima. Oslobađanje suda od ovih poslova ukoliko ostane ovakav Prijedlog kakav je ionako, a ti poslovi prema njihovim navodima ne predstavljaju nikakav osobit problem neće postići upravo one ciljeve koje je ministrica u svom uvodnom izlaganju navela. Uglavnom su pravnici ovdje raspravljali o ovome, ja nisam pravnik i obzirom da se radi o prvom čitanju uvjeren sam zapravo da oni ciljevi neće biti postignuti i predlažem da se te primjedbe do drugog čitanja razmotre. Hvala.
Hvala. Završni osvrt, ministrica pravosuđa Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege ja vam se zahvaljujem na svim ovim prijedlozima pa i primjedbama koje ste iznijeli na izmjene i dopune Ovršnog zakona. Bilo je tu doista korisnih prijedloga i mi ćemo ih do drugog čitanja ozbiljno razmotriti i ugraditi u naš Konačni prijedlog zakona. Naš cilj je doista ubrzati i pojednostavniti ovršni postupak. 400 tisuća predmeta ovrhe je ovog trenutka u zemlji. I to pokazuje da zakonska rješenja koja smo imali do sada nisu bila dobra. I to, greške treba priznati. Mi moramo postići efikasnu ovrhu, naravno ne možemo ići na štetu temeljnih prava građana, ali moramo uvesti redi i disciplinu u ovrhu. I ovrhe se ne treba bojati, konačno ona je krajnje sredstvo naplate, ali ono mora biti u funkciji pravne države ukoliko želimo jačati pravnu državu i ukoliko želimo jačati poduzetnički duh u zemlji. I zato mi smo u ovaj prijedlog zakona unijeli neke novine, očevidnike pokretnina i nekretnina, komisione prodavaonice, niz novih rješenja smo uveli i vjerujemo da ćemo krajnjim ovim konačnim tekstom zakona, a vi ste tu isto dali svoj doprinos i dat ćete ih još u završnoj raspravi, dobiti efikasnu ovrhu i naravno pravnu sigurnost. Hvala vam lijepa.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, prvo čitanje, Prijedlog zakona br. 268. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključite se. Glasujmo. Rezultat. Sa 81 glas za, 2 suzdržana i 17 protiv usvojen predloženi, donesen predloženi zaključak. Hvala. Zaključujem raspravu. Prelazimo na sljedeću točku Prijedlog zakona o Zakladi policijske solidarnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 267 Predlagatelj zakona je Vlada. Raspravu su proveli odbori za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Molim državnog tajnika ministarstva unutarnjih poslova, gospodina Ivicu Buconjića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, štovane gospođe zastupnice i zastupnici hvala lijepa. Pa evo samo kratko. Dobili ste ovaj Prijedlog zakona o Zakladi policijske solidarnosti. Donošenjem ovog zakona se pokazalo kao nužda zbog sve većeg broja policajaca koji stradavaju u službi, a zbog procjene nas u ministarstvu da ona prava koja obitelj smrtno stradalih policajaca ostvaruju po drugim propisima nisu dovoljna za kvalitetno financijsko zbrinjavanje obitelji poginulih policajaca. Naravno da nikakva financijska naknada ne može nadoknaditi ono što je najdragocjenije, to su ljudski životi, ali gotovo u svim slučajevima nakon smrtnog stradavanja policajaca njihove obitelji se nalaze u vrlo teškoj socijalnoj situaciji zbog toga što su policajci često jedini zaposleni u obitelji. To su sve ljudi u naponu snage sa djecom što pokazuju ovi podaci iz obrazloženja materijala, sa djecom osnovnoškolske ili srednjoškolske dobi tako da nakon smrtnog stradavanja se te obitelji nađu zaista u vrlo vrlo teškoj financijskoj situaciji. Ja ću vam samo reći jedan podatak na što imaju pravo obitelji smrtno stradalih policajaca. To je po Zakonu o policiji, članku 98. imaju pravo na zadnju isplaćenu plaću djelatnika uvećanu 12 puta a to je bilo u zadnjem slučaju smrtnog stradavanja policajca 72 tisuće 563 kune. Imaju pravo na naknadu troškova pogreba, ostalih uobičajenih troškova kao i naknadu od police osiguranja s mogućnosti ostvarivanja obiteljske mirovine potporom pri školovanju djece sukladno drugim propisima. Do sada je od 1991. godine smrtno stradalo u obavljanju službe 119 policajaca, a zbog trendova koji su prisutni i u našoj zemlji, oko sve većeg rizika obnašanja policijskog posla svakodnevno smo svjedoci sve većeg izlaganja smrtnoj pogibelji i stradavanju službi svih policijskih službenika. Zbog toga smatramo da bi ovaj zakon trebao biti jedan od instrumenata koji bi trebao pomoći obiteljima stradalih policajaca radi bar djelomičnog ublažavanja teške socijalne situacije u kojoj se one nađu. U MUP-u se razmišlja i još nekim drugim zakonima, odnosno promjenama Zakona o mirovinskom osiguranju kako bi iznašli zakonske instrumente da se obiteljima policajaca koji stradaju u obnašanju službe osiguraju značajno veća materijalna i financijska prava kako bi se njima nadoknadio nenadoknadiv gubitak člana obitelji. Ja ponovo ponavljam svi naši podaci i statistike su pokazale da su u pitanju najčešće hranitelji obitelji, dakle djelatnici koji jedini u obitelji rade. U pitanju su najčešće višečlane obitelji i očekujemo da ćemo ovim zakonom početi sustavno rješavati taj problem koji se javlja u MUP-u s obzirom na izuzetno veliki broj djelatnika, s obzirom da su najčešće u pitanju djelatnici koji su prošli i Domovinski rat tako da predlažemo da se ovaj zakon donese. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Ustav, Poslovnik i politički sustav? Lokalnu i područnu samoupravu? Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite. Ja se ispričavam, ja sam gledao u drugi jedan tekst. Tako je da, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Predsjednik odbora, poštovani zastupnik Ivan Jarnjak. Kolega Lučin oprostite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Vrlo kratko ću reći da je Odbor podržao na svojoj 39. sjednici održanoj 17. ožujka razmotrio prijedlog tog zakona i podržao iznijeto stajalište predstavnika Vlade hrvatske te imajući u vidu da će osnivanje ove zaklade formalno ostvariti mogućnost dodatne potpore obiteljima poginulih policajaca kao i zdravstvenog i socijalnog zbrinjavanja njihove obitelji jednoglasno je odlučio predložiti Hrvatskome saboru sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog zakona o Zakladi policijske solidarnosti u tekstu kako je predložen od predlagatelja zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, poštovani zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Pa izrazio bih svoje zadovoljstvo što smo na klupama dobili ovaj prijedlog zakona, što je on u prvom čitanju i što ćemo vjerojatno ga moći i doraditi i popraviti. Moje zadovoljstvo je tim više što je u ovom obliku ovaj zakon bio napisan negdje već 2003. godine ali obzirom, drugom polovicom, ali obzirom da su ostale neke dileme, približavali su se izbori nismo namjerno htjeli onda žuriti s ovim prijedlogom. Dakle mogu sada odmah na početku kazati da će klub SDP-a podržati prijedlog ovog zakona u prvom čitanju i nadam se da će primjedbe koje će ovdje biti iznesene biti prihvaćene, a isto tako ćemo se potruditi da pokušamo i nekim amandmanima popraviti ovaj zakon. Kao što je državni tajnik rekao mislim da nikome od nas ovdje ne treba pričati i govoriti koliko je policijski posao stresan, koliko je on danas u Hrvatskoj obzirom na materijalne mogućnosti države, proračunske mogućnosti zapravo potplaćen i vjerujem da bi mi svi rado vidjeli policajce mnogo bolje plaćene i opremljene nego što su to danas i ja vjerujem da onako kako će rasti i proračunska sredstva zapravo ne proporcionalno nego i brže da će rasti i potpora ovom dijelu državnog aparata. Svi mi zapravo volimo pričati o sigurnosti zemlje, svi mi volimo da su nam ulice sigurne, da nema neznam razbojstava, da nema pljačke, da nema poginulih, ali isto tako kada dođu otprilike ovakve teme onda o njima nismo spremni ozbiljno i na široko raspravljati. Ja mislim da zapravo rasprava o ovim temama jeste tema, zapravo o njoj razgovaramo kao o jednom sigurnosnom aspektu. Jer što je policajac motiviraniji, što je sigurniji zapravo i materijalno i vezano za obitelj zapravo on će mnogo bolje obnašati svoj posao. Dakle, zašto mislim da ovaj zakon mora biti mnogo bolji nego što je u ovakvom prijedlogu, iako kažem on je identičan skoro 99% onakav kakav je bio i u prednacrtu u 2003. godini. Iz jednostavnog razloga jer ovaj Sabor, zapravo ovim aktom prebacuje dio skrbi ili pomoći da tako kažem onima koji će biti potrebiti u policiji na sektor ili segment kako se to kaže civilnog društva, i u tom smislu mislim da trebamo osigurati da ovim Zakonom sve eventualne nejasnoće se razjasne. O podacima o kojima je tu već nešto bilo riječi moglo bi se jako puno pričati. Najčešće govorimo o smrti, najčešće govorimo o pogibelji ali postoje i neke druge priče, ovo kao stresan posao, što se dešava sa mladim čovjekom, relativno mladim 35, 40 godina koji jednostavno 20 godina radi taj stresan posao on jednostavno dođe u situaciju da ga više ne može obnašati. Mi zapravo nemamo cjelovita rješenja što s njim. Što se događa recimo sam državni tajnik je rekao da veliki broj policajaca su zapravo samohrani, odnosno jedini rade u obitelji, što se događa sa suprugama i djecom vi nemate mogućnosti recimo kada pogine policajac vi nemate mogućnosti zapravo zaposliti suprugu tog policajca nego to ovdje kažem morate okolo lobirati, moliti ili nešto drugo raditi. Dakle, to su, mogao bih nabrajati jako puno, to su sve segmenti koji bi trebali osigurati stupanj sigurnosti, motiviranosti samih policajaca, a onda isto tako se implicira generalno na sigurnost u zemlji. Inače ovaj model, inače model policijskih zaklada prisutan je u velikoj većini europskih zemalja, ne samo europskih zemalja, to je jedan oblik gdje se putem stvaranja određenih fondova, određene imovine, ne samo sredstava dakle mislim na novac, nego i nekretnina osigurava jedan trajni izvor prihoda, i obzirom da je to tako mislim da bi jako bitno bilo kao što sam rekao definirati sve stvari. Dopustite mi da iznesem dileme, koje sam imao i koje sam ih iznio vjerojatno ih negdje u MUP-u ima u zapisniku i 2003. godini negdje u 9. mjesecu, koje su ostale i u ovom Zakonu, molio bih predlagača da o njima dobro razmisli. Prvo nešto oko upravnog odbora, i zapravo oko strukturiranja tijela koji upravljaju zakladom. Moje pitanje glasi što ako se neki primatelj sredstava u odnosu na nekog drugog primatelja sredstava osjeća povrijeđenim, kome se on žali. Ako upravni odbor jeste tijelo koje zapravo uz pomoć kako tu piše svojih stručnih itd. tijela donese neku odluku, dakle jednostavno nemamo onu drugu stepenicu na koju se možemo i kome se možemo žaliti. Oko samog sastava upravnog odbora, čini mi se zapravo i tu sam ja imao velike primjedbe i nisam bio zagovarač toga, ja mislim da nije dobro da u upravnom odboru od 7 članova sjede 4 policajca i 3 činovnika, ja uopće tamo ne vidim mjesta za činovnike, po meni svih 7 članova ako ih je već 7 trebali biti policajci. Ja sam predlagao onda pa ću predložiti i sada da se upravni odbor formira na osnovu funkcija, dakle je li to ravnatelj policije, jesu li tu dva ili tri načelnika najvećih policijskih uprava i jednu stvar koju mislim da treba uvrstiti u ovaj Zakon jako je bitna, sindikat. MI moramo uvrstiti sindikat policije bez obzira koliko ih ima, gospodo izvolite se dogovorite, glasajte imate pravo na jednom mjestu sindikalnog predstavnika, zašto. Zato jer ako sindikat uđe u cijelu ovu priču mi ćemo vrlo lako svi skupa a posebno oni koji budu vodili zakladu moći motivirati policajce, da izdvajaju godišnje ili mjesečno ili jednu ili pet ili ne znam koliko kuna da bi se stvorio dovoljan fond tih sredstava koji su potrebni za cijelu tu priču da bi ona funkcionirala. Da li ministar imenuje odbor i da li to mora biti ministar. Ja bih jednostavno htio s obzirom da smo mi još mlada demokracija da dođemo u jednu situaciju da barem kada su ovakve stvari u pitanju da svaki put kada dođe novi ministar se sve ne mijenja, pa barem da osiguramo da ta zaklada bude to što jeste. Dakle vraćam se na upravni odbor. Ja mislim da bi zapravo u odbor trebalo biti još jedno nazvao bih ga neovisno tijelo, gdje bi sjedio psiholog, sociolog, ne znam da sada liječnik da sada sve to skupa ne pričam koji bi oni na osnovu kriterija koji su tu predviđeni da će se donijeti pravilnikom tu odlučivali koliko će se pojedinoj obitelji policajca davati sredstava za školovanje, socijalnu skrb, da li su to knjige, ne znam već što je, to će zapravo oni odlučiti ali mislim da mora postojati jedna međustepenica između onoga koji traži ili ima pravo na određena sredstva do one tko donosi konačnu odluku. Ja to upravo vidim u jednom neovisnom tijelu koje bi trebalo to sve skupa regulirati. Bilo je još nekih dilema to je posebno oko sredstava. Ja mislim da sredstva koja su ovdje predviđena ona su svega 100 tisuća kuna, mislim da bi se to moglo krivo shvatiti da bi ona ne mogu ovako formulirati, neka se formuliraju kao inicijalna sredstva ali ja bih ipak molio Ministarstvo I Vladu ako ne može ove godine bar do narednih 5 godina da država izdvoji nekih 5, 6 milijuna kuna koja bi bila već optimalna sredstva kada uzmete bankovnu kamatu onda se s njima nešto može I podijeliti. Ali isto tako obzirom da u Hrvatskoj ima puno nekretnina u vlasništvu države, mislim da bi država mogla neki objekat koje koristi Ministarstvo unutarnjih poslova, odnosno ne koristi ga, ali ga se vodi na njemu reći evo gospodo u ime boljeg standarda I pomoći policajcima mi se odričemo toga I to dajemo u zakladu, I zapravo kada se to sve tako zaokruži onda je država, ovaj Sabor, Vlada, ministar, Ministarstvo zatvorilo tu priču, onda bi ta priča, odnosno ta zaklada sama po sebi morala dalje funkcionirati. Ono što se tu još ne vidi a čini mi se da bi trebalo vidjeti pitanje da li u samoj zakladi treba postojati nekakav dodatni kontroling. MI imamo sada upravu, koja je tih 7 ljudi, po ovom prijedlogu zakona je sve. Mislim da to nije dobro. Dakle, plediram, odnosno apeliram na to, da se pokuša ovdje vidjeti da se malo gradiraju ove određene nadležnosti odnosno podjela funkcija. I zapravo u tom pravcu ukoliko predlagatelj ne izađe sa barem dijelom dopuna o ovome o čemu sam govorio mi ćemo se u Klubu SDP-a potruditi napraviti nekoliko amandmana I ja vjerujem da će oni biti za sve prihvatljivi. Završavam uz molbu da se razmotri situacija, ako je ok, ako je ove godine to 100 000 kuna, dajmo si još neku zadaću, ja znam da ne možemo unaprijed to kazati ali barem da znamo da će se dovesti do nekakve optimalne imovine te zaklade iz jednostavnog razloga jer će onda ona biti dovoljno motivirajuća I ne znam za nekakve druge subjekte ne samo policajce nego sve one koji imaju interesa da policija bolje funkcionira da su policajci sigurniji I da zapravo se ta sredstva na određeni način akumuliraju. Dakle završavam, Klub SDP-a će podržati prijedlog ovog Zakona u prvom čitanju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Ivan Jarnjak izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine tajniče, kolegice I kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podržava tekst Zakona I hvale vrijednu inicijativu koja je došla da bi se kroz tu zakladu policijske solidarnosti na još jedan način stvorila osjećaj sigurnosti što je izuzetno bitno za policajce i za njihove obitelji. Ono što ja želim reći želim se osvrnuti na podatke koji su ovdje izneseni pri obavljaju službenih zadaća i to smrtno kaže 119 policajaca. Prvo postavlja se pitanje zašto od 91. a zašto ne od 90. kada je formirana hrvatska država. Drugo dozvolite mi da ja iznesem neke svoje podatke. Prvo da kažem da službene zadaće za policajce je bio i Domovinski rat. I da samo kažem jedan primjer 91. godine iz policijskih uprava su se formirale pojedine postrojbe i službeno su dobile zadaću da idu na određena ciljana ratišta i da tamo ostanu. Kao što je recimo bio primjer Vukovara gdje recimo su slučajnu bili iz policijske uprave tadašnje Varaždinske. I gdje je ostalo na desetine pripadnika tih jedinica. Oni su dali svoje života u obavljanju službenih zadaća. Oni su tamo poslani službeno. I zbog povijesti i istine želim reći da je u poginulih domovinskom ratu je 711 policajaca. Od toga 146 pripadnika Specijalne policije. Oni su svi bili tada kako je propisivao Zakon o unutarnjim poslovima ovlaštene službene osobe i svi su bili na službenim zadaćama. Mi ih moramo ovdje metnuti. Da je u Domovinskom ratu ranjeno 3586 policajaca od toga 816 pripadnika specijalne policije, Mi to moramo napisati moramo reći. Jer su oni svi bili na službenoj zadaći. DA još uvijek ima nestalih zatočenih u Domovinskom ratu 44. I to 26 aktivnih pripadnika i 18 pričuvnih pripadnika. Ali su oni bili na službenim zadaćama. Oni moraju biti ovdje obuhvaćeni. I na kraju prema mojim podacima u policijskoj intervenciji je odnosno ukupno je kao na službenim zadaćama prema ovome kako je tu stajalo, su 122 u strukturi, u policijskoj intervenciji 23. prometna nezgoda na putu do posla i natrag 54, vatreno oružje nehat 22, bolest infarkt 17, i suicidi 6. To je ukupno 122. Zbog čega to kažem. Zbog toga da mi moramo napisati u obrazloženju da mnogi do tih policajaca koji su poginuli u Domovinskom ratu na službenoj zadaći, imaju riješen status njihove obitelji ili oni ako su ranjenici, preko posrednih zakona o braniteljima. Ali oprostite puno ranjeni možda i nemaju svi. Oni moraju biti obuhvaćeni ovdje i onima koji se nađu u teškoćama koji bi se eventualno mogli naći u teškoćama da im se i kroz to i pomogne. Kažem to zbog toga što policajci nisu mogli dobiti status dragovoljca jer je bilo svima rečeno jasno i glasno vi niste bili dragovoljci zbog toga što ste bili u odori bili ste zaposleni u državnoj službi. Bili ste pripadnici hrvatske policije i vi ste po zadaćama morali ići na određena bojišta i stoga im moramo onda priznati stoga im moramo onda priznati, da su morali odnosno da su mnogo od njih koji su poginuli u ratu a to je većina, znači 711 da im se mora priznati da su bili znači na izvršenju zadaća. Mislim da je izuzetno dobro da se ovakva zaklada formira da takva zaklada što prije profunkcionira jer kažem izuzetno je važno za svakoga policajca koji treba ići bilo kada i bilo gdje na izvršenje službene zadaće da tada zna da postoji još jedan oblik i garancije sigurnosti za njegovu obitelj ukoliko ne daj bože bi mu se nešto dogodilo. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa netočan navod uvaženog kolege Jarnjaka da policajci hrvatski branitelji nisu mogli dobiti status dragovoljca. Dapače i prema zakonu iz 97. o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata a i prema vrijedećem zakonu svi oni koji su bili najmanje 100 dana odnosno prije 4 mjeseca od 30. svibnja 90. do 15. svibnja 92. imaju status dragovoljca i ta su prava mogli i mogu dan danas koristi.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević u ime Kluba HSP-a izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege poštovani državni tajniče, Za klub HSP-a ovaj prijedlog zakona ukazuje na potrebu sustavnog rješavanja radno pravnog i statusnog položaja hrvatske policije a poglavito obitelji poginulih policajaca. Kako uže tako i šire. Ovdje mislim uže ako ima ženu i djecu i roditelje. Kao širu i svakako nastradalih odnosno, koji su postali invalidi. Naime budimo svjesni i realni da ovim zakonom o zakladi policijske solidarnosti samo ćemo umanjiti taj dio problematike koja je nazočna nešto ćemo pokušati riješiti samo pitanje kad i na koje vrijeme. Sada raspravljamo o prvome čitanju, znamo da je predviđeno samo 100 tisuća kuna za početak rada ove zaklade. Prema tome, mi ćemo podržati ovaj dio ali apeliramo i nužno je sustavno riješiti ovu problematiku. Jer ovim nećemo ništa riješiti, zbog toga predlažemo znači da se izvrši izmjene cjelovite moguće je znači i treba ići u izmjene i dopune Zakona o mirovinskom osiguranju djelatnih vojnih osoba pripadnika Ministarstva unutarnjih poslova i pripadnika izvršenja sankcija. Tj. Znači onaj dio mirovinskoga zakona. A drugi je također razmisliti dali možda neke stvari napraviti u sklopu zakona o zaštiti vojnih i civilnih invalida rata jer tamo se govori o situacijama kada je se nastrada u izvršavanju ili pri u svezi obavljanja redovne djelatnosti. Jer gledajte što će vam se dogoditi. Ako to za ove službe kao što je policija, kao što je su oružane snage, kao što su izvršenje sankcija, u okviru Ministarstva pravosuđa ne riješimo sustavno onda ćemo dobiti uskoro prijedlog zakona o zakladi vojne solidarnosti, pa prijedlog zakona o zakladi izvršenja sankcija. Prema tome nećemo ništa riješiti sustavno. Moramo, mi ćemo podržati ovo da ovaj dio postoji ali ne za ove temeljne nakane. TE temeljene nakane znači kao što je skrb obitelji poginulog policajca, njegovoj djeci, njegovim roditeljima, kao što je skrb o njemu kada oboli. To moramo riješiti zakonom. A druge ako nemamo tolike ekonomske mogućnosti onda druge stvari vezano za školovanje djece. Za stipendiranje treba riješiti ovim zakonom, Zbog toga mene i ne čudi gospodin Šime Lučin je isto bio ministar i ne čudi me da podržava ovaj dio. Ali bi ja isto očekivao da ste vi u ono doba sustavno riješili prava policije. A ne da se to rješava sada zakonom o zakladi. Znamo sami koliko policija ima plaće. Kolike su. Nikakve su plaće. Kako je opremljena. Nikako nije opremljena. A uvijek je u situacijama opasnim po život. Prema tome podržat ćemo ovaj dio ali tražimo od Vlade da ovo pitanje kao pripadnika policije tako i pripadnika oružanih snaga vezano za njihovo stradavanje i vezano za zaštitu njihovih obitelji u izvršavanju redovnih zadaća to se mora sustavno zakonski riješiti. A ovaj dio ostaviti za one dijelove koje nećemo moći zakonski riješiti. Jer ako ćemo mi težinu te problematike baciti na ovaj zakon sa ovako malim inicijalnim sredstvima nećemo ništa sustav napraviti. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Netočan je podatak, odnosno navod da ova problematika nije sustavno riješena. Upozorio bih vas na Zakon o policiji gdje je točno propisano šta u kojem slučaju i koliko sredstava. Dakle ono što je bitno, jedna stvar ne isključuje drugu. Da li su ta sredstva dovoljna, o tome se može razgovarati. Međutim postavlja se pitanje da li ova država može više izdvajati za to.
Hvala. Državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ja sam pozorno slušao zastupnike koji su komentirali Prijedlog ovog zakona. Ja zahvaljujem na podršci. Ja sam odmah isto rekao na početku da bi donošenje ovoga zakona trebao biti prvi korak u jednom sustavnijem rješavanju radno-pravnog statusa pripadnika Ministarstva unutarnjih poslova. Ja se isto apsolutno slažem i toga smo mi bili svjesni da sam ovaj zakon može riješiti samo manji dio problema i zbog skromnih početnih sredstava u odnosu na veliki broj djelatnika i zbog toga što su problemi mnogo složeniji i kompleksniji i ima ih puno više. Međutim ja sam zato i rekao da ćemo ovim zakonom probati osigurati mehanizme za rješavanje slučajeva smrtno stradavanja policajaca u obavljanju policijskog posla, policijske službe. Jer ono što je rekao gospodin Jarnjak je točno da je vrlo veliki broj policajaca dao svoje živote položivši ih u temelje suvremene Hrvatske države. Međutim sudbina obitelji tih branitelja je ipak riješena drugim propisima. Prava policajaca, odnosno prava poginulih policajaca i njihovih obitelji koji su poginuli u obnašanju službe nakon Domovinskog rata su puno manja. Mi upravo pokušavamo ovim zakonom početi rješavati sudbine i to izuzetno teške sudbine obitelji tih policajaca koji su stradali u obnašanju policijske službe. Ja sam vam pročitao podatak koji je to, tih 12 plaća za poginulog djelatnika, to je bila zadnja isplata za tragično poginulog policajca, 72 tisuće. Ja ponovno ponavljam da sam ja osobno pogledao podatke o obiteljima tih poginulih policajaca, to su sve redom, mahom policajci, djelatnici u naponu životne snage oko 40 godina sa djecom osnovno školskog i srednjoškolskog uzrasta. I ono što je rekao gospodin Lučin, njemu je to vjerojatno isto poznato, najčešće su oni bili jedini iz tih obitelji i zaposleni. Mi imamo zaista puno problema u socijalnom zbrinjavanju tih obitelji nakon tragičnog stradavanja policajaca zbog toga što smo svjesni da ovih 12 plaća i ova druga prava apsolutno nisu dovoljna da bar koliko-toliko financijski pomognu daljnji život tih obitelji. Ono što sam ja rekao, živote ne može nitko nadoknaditi, ali sigurno država je dužna učiniti dodatne napore da bar olakša materijalnu poziciju tih obitelji poginulih policajaca. I ono što je rekao gospodin Kovačević, ja sam isto na tom tragu već razgovarao sa, i sa ministrom i na kolegiju smo razgovarali o tome da sustavno predložimo promijene svih zakona. Prije svega Zakona o mirovinskom osiguranju kako bi se riješile situacije i za ovakve slučajeve kad djelatnici stradaju u obnašanju policijske službe. Ja sam isto bio na ideju, o tome će se isto raspraviti mogućnost da se sklopi nekoliko polica osiguranja na veće iznose bez imena nego za, da se osigura tragični slučaj. Znači ne da se osiguravaju djelatnici nego tragični slučajevi gdje bi te obitelji dobile za slučaj nastupanja tragične posljedice veće iznose kojima bi im ipak bio omogućen jedan dostojanstveniji život, prije svega toj djeci. Tako da smo apsolutno svjesni svih problema koji postoje u policiji sa ovakvim ograničenim financijskim sredstvima, proračunskima na žalost nismo u situaciji kvalitetno riješiti i ovo je samo prvi korak u tom pokušaju i toj namjeri da počnemo sustavno i ozbiljno rješavati status policijskih službenika i kako bi znatno poboljšali materijalnu situaciju obitelji djelatnika koji poginu u obnašanju policijske službe. To je i rekao gospodin Lučin, svjedoci smo da je taj posao sve opasniji, da su policijski službenici sve izloženiji napadima, nasrtajima i pojedinaca, ali ono što je puno ozbiljnije i organiziranog kriminala. I zaista će i zahtjevi pred policajcima u borbi s organiziranim kriminalom, ali i sa onim najklasičnijim oblicima kriminala biti sve veći i veći, posao će biti sve zahtjevniji i biti će zbog toga i sve opasniji. Zbog toga, ja ponovno ponavljam, namjera ministarstva je da donošenje ovoga zakona bude samo prvi korak. Ja se nadam da će on biti i najmanji zbog toga što planiramo puno opsežnije i ozbiljnije zahvate u neke druge zakone da s vremenom postupno znatno popravimo materijalni položaj obitelji smrtno stradalih policajaca. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prijedlog Zakona o zakladi policijske solidarnosti, prvo čitanje, Prijedlog zakona br. 267. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Prijedlog Zakona o zakladi policijske solidarnosti. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključite se. Glasovati. Rezultat. Jednoglasno sa 100 glasova za usvojen predloženi zaključak.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Prije redovitih lokalnih izbora Vlada predlaže izmjene i dopune Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinice lokalne samouprave kako bi poboljšala izborni sustav, kako bi uklonila nedostatke koji su se u primjeni ovog zakona pojavile. Ali isto tako i kako bi uklonila i prigovore Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina u pogledu primjene ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina. Stoga ovim zakonom predlažemo da se postojeće odredbe zakona koji su, poglavito članka 8. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave iz 2003. godine koje nisu dobro riješile pitanje glasovanja na dopunskim izborima. Ukoliko se ne osigura nacionalna zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u predstavničkim tijelima da se doradi na jedan kvalitetniji način. Nadalje u članku 9.b važećeg zakona također da se odredbe o mogućnosti da Vijeće nacionalnih manjina kandidiraju svoje predstavnike u predstavničko tijelo brišu. Ovim zakonom usklađuje se i izborni sustav sa Zakonom o zaštiti osnovnih podataka tako da se u dokumentaciji koja se tiče izbora više neće nalaziti jedinstveni matični broj građanina, već će se taj podatak zamijeniti sa brojem osobne iskaznice i mjestom izdavanja. Međutim kao najvažnije izmjene naveo bih skraćenje izborne šutnje, dakle zabrane izborne promidžbe koja bi i dalje trajala dan prije izbora i na sam dan izbora ali samo do 19 sati, dakle do trenutka zaključenja birališta, zatvaranja birališta i onda je slobodno objavljivati i procjene koje se mogu dobiti temeljem anketa, ali isto tako i privremenih rezultata izbora kako oni budu obrađivani. Radi osiguranja dodatnog osiguranja pravilnosti glasanja na biračkim mjestima, predlažemo da se birački odbori imenuju na način da u njemu budu zastupljene sve političke grupacije u pojedinoj općini ili gradu na čijem području se i za čije predstavničko tijelo se provode izbori tako da bi birački odbori bili sastavljeni od članova i zamjenika člana iz većinske političke stranke ili koalicije i zamjenika, i člana i zamjenika iz manjinske stranke ili koalicije na lokalnoj razini dok bi zadržali načelo da predsjednik biračkog odbora bude po mogućnosti nestranačka osoba i po mogućnosti pravne struke kako bi se jamčila kvaliteta rada na samom biračkom mjestu. Time se osigurava pravilnost, još jača pravilnost u glasovanju. Ovim zakonom rješavamo i prazninu koja je nastala ukidanjem odredbi o pravu polaganja prigovora u izbornom procesu koje je Ustavni sud ukinuo budući da te odredbe nisu bile u skladu sa ustavnim, Zakonom o Ustavnom sudu, ali propisujemo i novčane sankcije za kršenje izborne šutnje. Naime do sada je postojala zabrana izborne promidžbe, ali nisu postojali mehanizmi kako kažnjavati one koji tu zabranu krše. Ovim zakonom nadalje predviđamo obvezu u predstavničkim tijelima koje su u tijeku trajanja mandata radi osiguranja nacionalne zastupljenosti povećali broj svojih članova da se vrate na onaj inicijalni broj koji je biran i koji osigurava primjenu Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina te nadalje odredbu koja je logična, ali je nije bilo u zakonu, to je da se danom raspisivanja redovnih izbora prestaje mandat predstavničkih tijela koji su u mandatu. Predlažemo da ovaj zakon usvojimo po hitnom postupku, jer on predstavlja kvalitetno poboljšanje izbornog zakonodavstva. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Izvjestitelji odbora žele li uzeti riječ? Da. Odbor za zakonodavstvo. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav? Predsjednik odbora, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 31. sjednici održanoj 23. ožujka 2005. godine raspravio je o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave, s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor je u raspravi podržao rješenje prijedloga zakona posebice glede njegovog usklađivanja s Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina, Zakonom o zaštiti osobnih podataka te odredbe o nositeljima lista. Nakon rasprave odbor je jednoglasno, 7 glasova za predlaže Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave.
Hvala. U ime Odbora za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu gospodin Zvonimir Mršić. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu je na 25. sjednici održanoj 23. ožujka 2005. godine razmotrio Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave, s Konačnim prijedlogom zakona. Odbor je u smislu članka 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora o navedenom aktu raspravljao u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. U raspravi su članovi odbora podržali predložene izmjene i dopune ovog zakona pri čemu je ocijenjeno da predložena rješenja pridonose poboljšanju izbornog sustava na lokalnoj razini. Konstatirano je da će se predstojeći lokalni izbori u osnovi provesti po istim pravilima kao i prošli što je prema ocjeni ovog odbora dobro rješenje. Također članovi odbora podržali su rješenje da se ne mijenja odredba važećeg zakona kojom je utvrđeno da nositelj liste bude i prvi predloženi kandidat na listi. Iznijeto je mišljenje prema kojem bi na listama za izbor članova predstavničkog tijela trebalo osigurati ravnopravnu zastupljenost oba spola. U raspravi je ukazano na mogućnost zloupotrebe dvostrukog prava glasa od strane pripadnika nacionalnih manjina obzirom da se na taj način može bitno utjecati na rezultate izbora u pojedinim jedinicama lokalne samouprave i ne odražava se volja birača u tim jedinicama. S tim u vezi ocijenjeno je da bi Vlada Republike Hrvatske trebala razmotriti važeća zakonska rješenja i po potrebi predložiti izmjene zakonskih propisa kako bi se otklonila mogućnost zloupotrebe dvostrukog prava glasa. Članovi odbora suglasili su se u ocjeni da bi rješenje predloženo člankom 6. stavkom 1. Konačnog prijedloga zakona prema kojem očitovanje svakog kandidata, svakog od kandidata na listi o prihvaćanju kandidature može ovjeriti samo javni bilježnik, trebalo dopuniti na način da navedeno očitovanje pored javnog bilježnika može ovjeriti nadležno izborno povjerenstvo. S tim u vezi ukazano je da u nizu manjih jedinica lokalne samouprave nema javnog bilježnika pa bi u cilju pojednostavljenja postupka ovjere očitovanja i smanjenja troškova trebalo ostaviti mogućnost da navedeno očitovanje pored javnog bilježnika može ovjeriti i nadležno izborno povjerenstvo. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave u sljedeći amandman. Na članak 6. U članku 6. stavak 1. Konačnog prijedloga zakona iza riječi: «javnog bilježnika» briše se točka i dodaju se riječi: «ili nadležnog izbornog povjerenstva.» Obrazloženje. Predloženim amandmanom utvrđuje se mogućnost da očitovanje kandidata o prihvaćanju kandidature pored javnog bilježnika može ovjeriti nadležno izborno povjerenstvo. Time se pojednostavljuje tehnika provedbe izbora napose u jedinicama lokalne samouprave u kojima nema javnog bilježnika. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba IDS-a … Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Odbor za? … [[Upadica se ne čuje.]] Oprostite onda gospodin Furio Radin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. I Odbor za ljudska prava je danas raspravljao o ovom prijedlogu zakona i to kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi je konstatirano da doista predlagatelj je prihvatio veći dio primjedbi i prijedloga koje je Odbor dao na svojoj 18. sjednici nakon razmatranja ranije verzije prijedloga ovog zakona koji je predlagatelj povukao iz saborske procedure. Ovaj prijedlog je taj odbor tada naime odbio. Kada je u pitanju novopredloženi tekst zakona ocjenjeno da bi ga trebalo korigirati u dijelu koji se odnosi na kaznene odredbe, jer su novčane kazne predložene u premalim iznosima da bi mogle preventivno djelovati u sprječavanju kršenja zakona. Zamislite sada kandidata koji ako prekrši izbornu šutnju one subote, plati 500,00 kuna. Ja mislim da gotovo da neće biti kandidata koji neće pasti u iskušenje da daje 500,00 kuna i da zadnji puta govori svojim biračima one subote prije izbora. Znači to je apsurdno. Bilo je bolje konstatirano i na odboru npr. kada su kandidati mislili da će biti anulirani izbori zato što govori a ne da će morati platiti 500,00 kuna. To je svatko spreman platiti i to je apsurdno. Zato je predložen amandman i amandman je sa 7 glasova za i jednim suzdržanim donio sljedeći amandman. U članku 11. konačnog prijedloga zakona dodaje se novi članak 59d. u stavku 1. iznos: «od 500,00 kuna» zamjenjuje se iznosom: «od 5.000,00 kuna». Iza stavka 1. dodaje se novi stavak 2. koji glasi: "novčanom kaznom od 10 tisuća do 100 tisuća kuna kaznit će se prekršaj u stavku 2. koji postaje stavak 3. iznosi od 2 tisuće do 20 tisuće zamjenjuje se iznosima od 100 tisuća do 500 tisuća kuna", to se radi o strankama. I u stavku 3. koji postaje stavkom 4. "iznos je od 1000 do 5000 kuna zamjenjuje se iznosima od 10 tisuća do 100 tisuća kuna". Sa obrazloženjem da predloženim amandmanom da se povećavaju predloženi iznosi kazne kako bi se učinkovitije preventivno djelovalo na moguće kršenje zakona i sankcionira se eventualno nezakonito ponašanje kandidata na izborima. Naprimjer, u ovom slučaju kršenje izborne šutnje. Što u tekstu Konačnog prijedlog zakona nije predviđeno a trebalo je biti također sankcionirano. Također predložen je jedan drugi amandman koji je vodio računa o tome da se moraju donijeti novi statuti kako bi se osigurala zajamčena mjesta za zastupnike nacionalnih manjina, to naime postoji u zakonu ali nema sankcije za to tako da to se bez izmjena statuta sada se također može ići na izbore a to je će se... u budućnosti, a neke lokalne samouprave su jasno rekle da ne žele promijeniti statut upravo iz tih razloga što praktički na taj način se krši i ustavni zakon a krši se naravno i izborni zakon. To što nema sankcije znači postoji problem, i u članku 12. Konačnog prijedloga zakona dodaje se novi stavak 2. koji glasi: "U slučaju da predstavničko tijelo ne uskladi statut u roku utvrđenom u stavku 1. ovoga članka Izborno povjerenstvo neće potvrditi izborne liste iz članka 15. Zakona", naime već 3 godine se čeka izmjena tih statuta. I na kraju amandman, 3. amandmanom članak 13. koji na nedovoljno dobar način je regulirao upravo tu tematiku se briše, briše se jer je to već regulirano prijašnjim amandmanom. Zaključak je znači predlaže se Hrvatskom saboru na kraju da donese Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne, područne odnosno regionalne samouprave uz već rečene amandmane. Ovaj je zaključak usvojen sa 7 glasova za i 1 suzdržanim glasom. Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu i prelazimo na raspravu po klubovima. Klub IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Kada čovjek lista ovaj Zakon onda može samo jednu stvar reći, da ovo što se dogodilo je gotovo nevjerojatno. Po prvi puta, a to je i konstatirao i državni tajnik kada su lokalni izbori posrijedi dogodit će se da će Hrvatska u izbore po onom istom Zakonu kakvoga smo imali na prošlim izborima što će reći 2001. godine. Po prvi puta to će biti slučaj da nećemo biti u stanju reći da je neki izborni inženjering posrijedi, međutim, to nije dobro. Zašto nije dobro, zato jer smo svi očekivali neposredan izbor načelnika, gradonačelnika odnosno župana, konačno ako bi nekome to odgovaralo onda bi odgovaralo IDS-u. Drugo što želim reći da najdemokratičniji izborni sustav kada je lokalna samouprava posrijedi bio je onaj kojega je Republika Hrvatska imala 1993. godine. To je možda teško priznati ali to je doista istina, te 1993. godine biralo se jedna polovina općinskih, gradskih, županijskih vijećnika neposredno, znači u njihovim izbornim jedinicama, a jedna polovina vijećnika biralo se sa liste. Uvijek sam tvrdio tvrdit ću i dalje da je bolje na primjer u nekome gradu koji ima 25 vijećnika ili u Zagrebu ako se ne varam 51 birati 13 odnosno 26 njih neposredno nego neposredno birati samog gradonačelnika. Konačno kada je taj sustav neposrednog izbora gradonačelnika posrijedi koji opet najviše vjerojatno odgovara IDS-u treba jasno razdijeliti odnos između gradonačelnika i vijeća a ne da dobijemo jednoga tiranina kojega neće biti moguće kontrolirati ili obuzdati, na državnoj razini s jedne strane zamijenili smo polupredsjednički sustav kakvim takvim parlamentarnim, a na lokalnoj se zalažemo da uvedemo jedan polupredsjednički ali bez obzira na sve taj bi sustav još jedanput ću reći nama odgovarao. 1997. godine birali smo ¾ vijećnika neposredno, znači sa lista a svega je njih ¼ ili 25% neposredno znači u izbornim jedinicama, i to je bolje gospodo od ovog čistog proporcionalnog sustava iz 2001. koji je vjerojatno uveden zbog potreba koaliranja koje se često pretvaraju u neprirodne saveze koji su u stanju rušiti ali jako malo toga potom graditi. Doista malo čudi da budemo zajedljivi kako da vladajuća koalicija a prije svega HDZ odustaje od toga da gospodin Sanader bude nositelj njegovih lista, to je najavljivano, potom je Zakon povučen, vjerojatno je povučen zbog toga što bi se lokalni izbori na neki način pretvorili u parlamentarne, pa bez obzira što vjerojatno nitko u ovome trenutku razuman znajući koliko bi Hrvatska izgubila ne zagovara prijevremene izbore legitiman bi bio takav jedan zahtjev ukoliko bi neke političke opcije na njima doživjela velik poraz. Ono o čemu ovaj Zakon ne govori trebalo bi se ogledati prije svega u neovisnosti medija poglavito elektronskih, prije svega Hrvatske radiotelevizije kada su izbori posrijedi. Do izbora je svega 50-tak dana već sada bi trebale ući na neki način određene kvote jer moguće su zloupotrebe instituta neovisnosti medija, na tom tragu su i neke "tobožnje" neovisne ankete, u nekim zemljama naprimjer u Italiji 30, a prije je bilo i 60 dana do izbora, one su zabranjene jer u privatiziranim medijima gdje su vlasnici jasno politički opredijeljeni svrstavanje je očigledno a ankete pripomažu usmjeravanju biračkog korpusa što je u najmanju ruku nepošteno. To je bit a ne prekid izborne šutnje u 19 sati iako je to posve logična odredba i Klub IDS-a sasvim sigurno takvu jednu normu podržava. Želim staviti naglasak na objektivnost medija, to je ono što mora biti sigurno condicio sine qua non, jer svi ćemo se mi ovdje složiti da stvarna moć u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj zasigurno nije u ovome Domu nego prije svega u vodećim medijima, Hrvatskoj radioteleviziji odnosno krupnom kapitalu. Nije moć sigurno u nekoj gradskoj upravi kada u svakom gradu ne znam od Buzeta nadalje, 10 poduzetnika i to svaki pojedinačno jasno, da ne govorimo o Rijeci i tome slično raspolaže gotovo sa istim ili većim sredstvima od prihoda gradskog proračuna, iako se bojim da će se ovaj puta svima nama dogoditi eksplozija tzv. Neovisnih lista koji su svi itekako politički opredijeljeni a sve s ciljem da se respektabilni, općinski, gradski, županijski proračuni pokušaju usmjeriti shodno nekim njihovim privatnim interesima, to je bit. I mi ćemo onda potom vjerojatno vratiti direktnom izboru vijećnika, jer ovaj sustav upravo omogućava taj čisti proporcionalni jedno takvo mešetarenje voljom građana da nas uopće ne trebaju čuditi najrazličitije, najmaštovitije postizborne koalicije. Za mene je najgora ako se dogodi to, da sutradan kapital zavlada političkim životom Republike Hrvatske, a na dobrom smo putu da nam se to dogodi. Jer on je daleko socijalno neosjetljiviji, daleko socijalno bešćutniji, nego što su to recimo političke stranke. Iskoristit ću ovu priliku izraziti žaljenje za nepotrebno ukinutim Županijskim domom, ali što je tu je, da bi se tu nešto moglo učiniti treba Ustav mijenjati. Ono što bi također trebalo znati ne samo to kada će biti izbori, oni se održavaju trećeg tjedna 5. mjeseca, to je sigurno jedan dobar termin. Već bi trebalo isto znati kada će ta vijeća diljem Republike Hrvatske od općinskih, gradskih do županijskih biti raspuštena. Zalažem se intimno da to bude 10.4. i da nakon toga znamo da idemo u izbore i da možemo eto početi otvoreno raditi na prijavljivanju lista, odnosno vođenju izborne kampanje. U članku 10. stavku 3. po našem sudu u Klubu IDS-a nije dobro da citiram "ukoliko kandidatsku listu predložilo više političkih stranaka prigovor će se smatrati pravovaljanim, kad ga je podnijela samo jedna politička stranka". Mi držimo da bi trebale sve stranke koje su na listi ili nije bitno sve te neke koalicije zajednički podnijeti taj prigovor. U članku 6. sad ne znam da li ima potreba navoditi nacionalnost, to mene sigurno ne smeta, prošle su 90-te godine, ali to bi mogao biti standard za one sredine koje moraju biti zastupljene shodno svojim općinskim, gradskim, županijskim statutima, shodno njihove manjinske prisutnosti. U članku 6. stavu 2. ne smije se dopustiti da liste imaju više članova od potrebnog broja članova, takve treba po mom sudu trenutno eliminirati, jer zašto onda se ne bi tolerirali i one liste koje imaju manje članova od onog propisanog broja od 15, 21 ili 41. To su konačno izbori i ozbiljnosti radi treba se ponašati odgovorno ili uopće ne izlaziti u izbore. Ne možemo jednu takvu poruku poslati javnosti da može netko prilikom tog prijavljivanja raditi što mu se svidi. Jer ako se na taj način netko ponaša, pokušava ponijeti u trenutku predaje liste možemo zamisliti što će činiti ukoliko ne daj Bože dobije izborni legitimitet. Slažem se sa gospodinom Furio Radinom da novčane kazne mogu biti i veće. Ženska kvota također može biti na neki način zastupljena u ovom Zakonu. Iako po onoj netko će reći ako si protiv sada nacionalnog izjašnjavanja, zašto si za takvu kvotu? Jasno, bitno je da su kandidati dobri, da su kvalitetni i da su sutra pošteni. Da ne kažem uspješni. Sve u svemu ovaj Zakon ne bi trebao biti sporan, iako tu ima još nekoliko interesantnih momenata. To je članak 6. koji, o kojem je govorio malo prije govorio predsjednik Odbora za lokalnu samoupravu koji se protivi da se te ovjere moraju iskazati od strane javnog bilježnika. U prošlim izborima to nije bio slučaj. Ne treba to biti niti sada. Jedan interesantan amandman dobili smo od gospodina Lesara, da članovi biračkog odbora ne mogu biti kandidati na listi. Slažem se sa time. Na isti način kao što ne mogu suci, vojnici, policajci, ne znam državni službenici. Trebalo bi na neki način predvidjeti da to ne mogu biti niti povjerenici pojedinih lokalnih sredina, a pitanje je koliko je pošteno da se u takvim kombinacijama nalaze i novinari. I novinari, upravo tako. Jer imamo slučaj u Istri da je to postala redovita praksa. A to očigledno nije pošteno da netko koristi javna glasila ili elektronske medije koji su u državnom vlasništvu za "propagiranje" vlastite recimo političkog svjetonazora, a da se po tom pojavljuje na listama. To očigledno po mom dubokom uvjerenju nije korektno, ako želiš da možeš, ali onda se trebaš prestati baviti tim poslom, barem 6 mjeseci ili zamrznuti ga na neki način prije održavanja izbora. Što se tiče članka 8. stavka 2. da birački odbor čine predsjednik i njegov zamjenik, te dva člana i njihovi zamjenici. Da po jednog člana i zamjenika određuje većinska politička stranka i koalicija, a po jednog člana i zamjenika određuje oporbene političke stranke i koalicije sukladno stranačkom sustavu predstavničkog tijela, možda je bolje ovo rješenje koje je bilo do sada, bez obzira što bi to nama koristilo, ali mislim da kada se govori o tome da su ti sustavi višestranački, onda apsolutno prema Istri to mogu sigurno tvrditi nema mogućnosti nikakve zlouporabe ponašanja prilikom glasanja. Sve u svemu sigurno ćemo svi konstatirati da ovaj Zakon nije sporan. Sporno je nešto drugo, što se jedno obećava u predizborno vrijeme, a potom na vlasti se radi nešto drugo, to je bit jasno. To govori možda i da se jednu politiku može voditi dok se o opoziciji, a drugu jednostavno ozbiljnosti radi kada se na vlasti iako bi možda Istrijani rekli da se čovjeka drži za riječ, a vola za rogove. No, bez obzira na sve sigurno je da nam se po prvi puta desilo da po prvi puta nam se desilo da u ove lokalne izbore idemo sa de factom postojećim izbornim zakonikom, što je nota bene za svaku pohvalu, iako bi vjerojatno neke političke opcije radije htjele da se neposredno biraju načelnici, gradonačelnici, župani, a IDS bi uz to sigurno dodao da je najpošteniji izborni sustav bio onaj iz godine 93. kada se jedna polovina vijećnika birala neposredno, znači u svojim izbornim jedinicama, a preostala polovina sa stranačkih lista. I uvjeren sam da ćemo mi uskoro se vratiti možda kondicijama takvog jednog izbornog sustava koji na kraju krajeva i najreprezentativnije može zastupati volju pojedine lokalne sredine. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Zvonimir Mršić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Na početku ću reći da će i Klub zastupnika SDP-a podržati ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o izboru predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne regionalne samouprave, jer smatramo da kad već Vlada nije imala hrabrosti provesti svoje izborno predizborno obećanje i dio svog programa, a to je da omogući građanima neposredni izbor gradonačelnika, načelnika i župana, da je onda najbolje rješenje ovo koje se nudi ovdje, a to je da se lokalni izbori 2005. godine naprave po istom modelu po kojem su se napravili, odnosno po kojem su odigrani i 2001. godine, dakako uz one izmjene, na koje nas tjera u međuvremenu doneseni zakon između ostalog i Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina, odnosno da se učine one promjene oko kojih mislim da postoji konsenzus, a to je pitanje izborne šutnje, to je pitanje biračkih odbora. Međutim, ono na što mi kao Klub zastupnika imamo vrlo ozbiljnih primjedbi, to je na proceduru. Mi smo na početku ove sjednice predlagali da ovaj zakon ide u redovnu proceduru, dakle da ne ide po hitnom postupku. I to smo predlagali upravo iz ovih razloga iz kojih se sada dogodilo ovo što se dogodilo. Zakon, jedan prijašnji zakon koji nije ni došao na plenarno zasjedanje nego je prošao samo po odborima bio je raspravljen, dane su ozbiljne primjedbe na taj zakon i Vlada je tada taj zakon povukla da bi u maksimalno u hitnom, hitnom, hitnom postupku dala jedan sasvim drugačiji zakon, suštinski drugačiji zakon oko nekih odredbi. Da se prihvatilo ono što smo tražili na početku zasjedanja a to je da se ide u redovno čitanje ne bi se to dogodilo a rezultat bi možda ili gotovo sigurno evo bio isti pri čemu bi tada bilo zastupnicima omogućeno da daju svoj sud i na plenarnom zasjedanju, da ga rasprave u prvom čitanju i da u konačnici taj zakon dođe u drugo čitanje isto ovako isto na istoj ovoj sjednici kao što je de facto ovaj zakon došao ponovno pred nas zastupnike ovaj puta ne kao konačni prijedlog zakona u drugom čitanju nego neki sasvim potpuno novi zakon koji smo naknadno ponovo ubacili u dnevni red. Dakle, bilo bi dobro, možda bi bilo dobro i prijedlog za izmjenu poslovnika da se kaže da se ne može dva puta na istoj sjednici Sabora u dnevni red uvrštavati isti zakon i to oba puta po hitnom postupku. Tada bismo izbjegli ovakve apsurdne situacije a omogućili bismo doista da se u ovom parlamentu raspravlja o prijedlozima koji dolaze iz Vlade. Ono što je suštinski promijenjeno to je dakle da se ipak omogućava transparentnost izbora na način da će nositelj liste ostati prvi na listi, dakle da nositelj liste mora ujedno biti i kandidat a ne da ono kao što je bilo predloženo da to može biti jedna osoba za sve izborne jedinice pa da ta jedna osoba bude nositelj liste u izbornim jedinicama za koje ne zna gdje su, da bude nositelj liste u izbornim jedinicama za koje ne zna niti da postoje. Ovo je kvalitetnije rješenje ako već nemamo neposrednog izbora čelnika jedinica lokalne samouprave onda ovdje ćemo ipak imati iako su proporcionalni izbori imat ćemo visoko personaliziranu kampanju i personalizirane izbore barem što se tiče budućih čelnika, dakle budućih načelnika, gradonačelnika i župana jer će građani znati kada glasaju za određenu listu a nositelj liste je na toj listi da ukoliko ta lista pobijedi ili koalicija pobijedi da će taj čovjek, ta osoba koja nosi tu listu biti ujedno i kandidat za gradonačelnika, načelnika i župana. Naravno, zakon ostavlja mogućnost da je to u pravilu ali ako je nešto u pravilu znači da u suštini bi tako trebalo biti. I to je pošteno prema biračima, ponavljam, ako već nismo imali hrabrosti ići na to da imamo neposredne izbore za gradonačelnika. Govorilo se o tome da nema modela kako ne možemo naći model kako napraviti zakon o neposrednom izboru, evo mi smo dobili u Hrvatskoj umjesto zakona o neposrednom izboru gradonačelnika dobili smo knjigu o tome, pa možda do sljedećih izbora možemo iz ove knjige nešto prepisati da bismo imali i zakon o neposrednom izboru gradonačelnika. A u knjizi piše da svi naši susjedi imaju neposredni izbor gradonačelnika i velika većina zemalja u Europskoj uniji i kada se mjeri omjer neposrednog i posrednog biranja onda je neposredno biranje u značajnoj prevagi, dakle gotovo 90% zemalja ima neposredni izbor. Ono što je specifično za velike zemlje to je da čak ni ne mora biti u svim pokrajinama neposredni izbor, dakle da može biti kombinacija načina biranja čelnih ljudi jedinica lokalne samouprave. Dakle, mi u SDP-u držimo da ako već to nije tako da je onda dobro da dva puta po istim pravilima se odigraju izbori kao što se uostalom pokazalo to i na parlamentarnim izborima da su dva puta odigrani izbori, došlo je do smijene vlasti i nitko nikome ne može stavljati neke primjedbe da su zbog promjene pravila se događale takve promjene vlasti. Ono što imamo primjedbu na tekst zakona to je uostalom i Odbor za lokalnu samoupravu dao, to je da se očitovanje kandidata ne bi smjelo samo ovjeravati kod javnog bilježnika nego da bi to trebalo biti ili kod izbornog povjerenstva, dakle da ostane stari tekst zakona jer time se smanjuju troškovi ljudi zato jer neće morati platiti očitovanje ali neće morati platiti niti putovanje budući da su javno-bilježnički uredi uglavnom u sjedištima županija i u većim gradovima, treba do njih doći. I u konačnici, tehnički se postavlja pitanje što je zadnji dan kandidiranja. Javno-bilježnički uredi se zatvaraju u 15 ili 17 sati što znači da oni koji do tada ne bi stigli ovjeriti kandidaturu ne bi mogli niti predati listu iako se liste mogu predati do 24 sata. Jednako tako mi u SDP-u imamo primjedbu na to da se trebalo osigurati kao što se uostalom osigurava na neki način kršenje izborne šutnje, dakle kaznenim odredbama se utvrđuje da onaj tko krši izbornu šutnju da može zaslužiti neku kaznu, da je jednako tako trebalo osigurati i provođenje članka 11. stavka 3. zakona koji kaže da se prilikom sastavljanja liste predlagatelj je dužan voditi računa o načelu ravnopravnosti spolova. Dakle, mi imamo tu odredbu, imamo da se mora voditi o tome računa, međutim predlagatelji nemaju nikakvih sankcija, pa sada ispada da je puno gore da netko nalijepi plakat blizu biračkog mjesta ili ne daj Bože da u subotu koja prethodi danu izbora nešto kaže pred više ljudi i da bude prijavljen za kršenje izborne šutnje i za to zaradi novčanu kaznu ali ako netko predloži istospolnu kandidacijsku listu i u konačnici budu izabrana takva predstavnička tijela onda se nikome ništa neće dogoditi. Ako to jest već ustavna kategorija ravnopravnost spolova i Ustav nalaže da se mora biti ravnopravnost spolova, ako Zakon o izborima kaže da se o tome mora voditi računa onda moramo pronaći načina kako da na natjeramo predlagatelje kandidacijskih lista da doista vode o tome računa. Mi smo ovdje u Saboru postigli zapaženu reprezentiranost oba spola, nažalost kad bi pogledali kakva nam je reprezentiranost, spolna reprezentiranost i zastupljenost u predstavničkim tijelima jedinice lokalne samouprave mislim da bi naišli na poražavajuće rezultate a mi kao zakonodavac imamo obavezu utjecati na to da se poveća zastupljenost ili da se poveća ravnopravna zastupljenost oba spola u jedinicama lokalne samouprave. Uostalom, ja mislim da upravo su jedinice lokalne samouprave mjesta gdje bi oba spola trebala ravnopravno donositi odluke o onome što se na lokalnom nivou zbiva. Imate čak i u Francuskoj odredbu da izborno povjerenstvo neće prihvatiti kandidacijsku listu na kojoj nisu podjednako zastupljena oba spola zato jer oni imaju parni broj kandidata na kandidacijskim listama. Možda je i to jedno od mogućnosti kako utjecati na to da u budućnosti budu ravnopravnije zastupljeni spolovi. Jednako tako postavlja se jedno pitanje ili dilema pa to molimo predlagatelja da u završnom obraćanju kaže. U članku 8. je pitanje što će se dogoditi kada pozicija na općinskom i gradskom nivou nije istovjetna sa pozicijom na županijskom nivou. Dakle, negdje je netko u poziciji na lokalnom nivou a na područnom nivou je u opoziciji kako će se tada određivati tko je pozicija, tko opozicija u sastavljanju biračkih odbora mada smatramo da je ovo rješenje bitno bolje, dakle da budu birački odbori višestranački, višestranački da će doći do problema da se neće moći ponekad stranke dogovoriti i da će netko trebati arbitrirati to je sasvim izvjesno ali oni koji ne budu tada zadovoljni moći će iskoristiti instituciju promatrača na tom biračkom mjestu i biti sigurni da neće biti, neće biti na tom biračkom mjestu onda nekih, nekih malverzacija. Jednako tako ovdje je bila u raspravi istaknuta dilema članka 12. i članka 13., to je izmjena statuta u roku od 15 dana, malo jesu nategnuti rokovi, obično se statut mora mijenjati u dva kruga. Dakle mora ići inicijativa, pa poslije toga idu izmjene statuta, očito je da će biti vrlo teško da na posljednjim sjednicama općinskih, gradskih i županijskih, vijeća i skupština dođe ujedno i do izmjene, do izmjene statuta. Ali ako se ne iskoristi, odnosno ne ispuni obaveza iz članka 12. onda bi možda u članku 13. ili u prijelaznim odredbama trebalo reći do kada predstavnička tijela moraju promijeniti statut. Dakle, ako ne promijene u ovom roku od 15 dana, biraju se po starom broju članova vijeća ali onda treba staviti obavezu pred ta vijeća da u nekom periodu nakon provedenih izbora usklade svoje statute sa ovim Zakonom. Ono što još u konačnici želimo reći kao primjedbu to je da smatramo da nije korektno prema biračima da ovaj Zakon mijenja u cajt notu, dakle, da se donosi praktično 50, raspravlja se 51 dan prije lokalnih izbora, ja ne znam da li će danas i o njemu biti glasanje ili će biti glasanje drugi tjedan. Dakle, ako prođe još onih 8 dana koliko treba od objave, negdje praktično par dana prije raspisivanja izbora biti će poznata, poznata izborna pravila, budući da se ona bitno ne mijenjaju to neće biti tako veliki problem, bio bi puno veći problem da je prošao onaj stari Zakon koji je povućen prošli tjedan gdje bi nositelj liste bio, mogao biti ista osoba ali bilo bi dobro da postoji dogovor, da u budućnosti i za lokalne izbore, izborno zakonodavstvo kao što je za parlamentarne izbore mora biti usvojeno u ovom Saboru najmanje godinu dana prije održavanja redovnih izbora. Nije korektno da ono što za sebe uzimamo za kao pravo nekom drugom nismo spremni dati. Dakle, ako jedno izborno zakonodavstvo mora biti doneseno u jednom roku onda sasvim izvjesno je da bi trebalo to biti za lokalne izbore. Nisu lokalni izbori za građane manje važni nego što su parlamentarni izbori, i to je uostalom pokazao i posljednje … [[Govornik se ne razumije.]] istraživanje gdje čak građani percipiraju lokalne izbore, ponekad i važnijim od parlamentarnih izbora. Dakle, uz te primjedbe, sugestije koje sam iznio Klub zastupnika SDP-a će podržati donošenje ovoga Zakona. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HNS-PGS-a gospodin zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, ja ću započeti sa jednim pitanjem koji nema direktnu vezu sa tekstom Zakona ali ima sa njegovom primjenom. Naime, 12. i 13. članak obavezuju jedinice lokalne samouprave na usklađenije svojih statuta sa ovako izmjenjenim zakonom u roku od 15 dana od dana stupanja na snagu ovoga Zakona. Danas je 23. ožujak, i samo pod uvjetom da sa usvojenim tekstom Zakona Narodne novine izađu noćas a da Vlada ne raspiše izbore prije 15. travnja, moguće je eventualno takvu odredbu ostaviti u Zakonu jer u protivnom molim vas da razumijemo sljedeće. Ovog trenutka nitko u Hrvatskoj ne zna, a oni koji znaju ne žele reći kada će se raspisati lokalni izbori. Danom raspisivanja izbora raspuštaju se predstavnička tijela općina, gradova i županije. Od tog trenutka nema više tko usklađivati statut. Da bi izbori 15. svibnja bili provedeni po ovim Izmjenama i dopunama Zakona. Ali i zbog drugih obaveza koja predstavnička tijela imaju a upozoravaju me naročito zbog usvajanja prostornih planova gdje su javne rasprave završene. Ja ću moliti gospodina državnog tajnika da on da informaciju da li zna kojeg datuma će Vlada raspisati izbore, dakle, kojeg će datuma biti raspuštena predstavnička tijela jer nadam se da to ne spada u vojnu tajnu ni tajnu nacionalne sigurnosti kako bi ljudima na terenu omogućili da donesu nužne odluke prije raspuštanja svih općinskih vijeća, gradskih vijeća i županijske skupštine. Uz to što ponavljam ako će izbori biti raspisani prije 15. a to je zadnji dan, 15. 4. , 15. 5. bojim se da neće biti moguće izvršiti usklađenje statuta ni u jednoj općini posebice tamo gdje su izmjene statuta predviđene u prvom i drugom čitanju, dakle, u dva čitanja. Oko samog teksta zakona i procedure. Imam dvije loše i dvije dobre ocjene. Krenuti ću od onih koje su loše. Zaista smatram da je nedopustivo da svega 50-ak dana prije izbora mijenjamo izborni zakon bez obzira što u njemu mijenjamo. Naime, nismo korektni prema članovima predstavničkih tijela u općinama, gradovima i županijama jer je Sabor za svoje izbore rekao najmanje godinu dana prije izbora ne mogu se mijenjati izborna pravila ali kada su u pitanju vijećnici općina, gradova i županije takvu zadršku nismo dali i s njihovim izbornim ciklusom poigravamo se uoči samih izbora. Pa bez obzira da li igdje upisano ili ne molio bih da ovo bude posljednji put da bilo što u Izbornom zakonu mijenjamo uoči samih izbora nije dobro, posebice zbog toga što i ove izmjene Zakona ne rješavaju problem izbora pripadnika nacionalnih manjina u smislu broja utvrđivanja njihovog broja ako se pojavi razlika između popisa birača i popisa stanovništva a on je osnov za izračun broja članova predstavničkog tijela pojedine nacionalne manjine. Pogledajte članak 20. točku 7. Ustavnog zakona, članak 12. i 13. ovih izmjena i dopuna i neka mi netko objasni kako će se to tehnički provesti. I na to upozoravamo cijelo vrijeme, svi prešučujemo, bojim se da ovim izborima, članak 20. točka 7. i ovaj članak 12. i 13. neće biti provedive jer su nemoguće. Drugo, što nije dobro idem u izbore bez neposrednih izbora. Ja ću vas podsjetiti da su zastupnici Hrvatske demokratske zajednice u ožujku prošle godine, njih točno 10. rekli da je Klub zastupnika HDZ-a 2000. Saboru dao prijedlog zakona kojim se planiralo uvesti neposredni izbori u općinama, gradovima i županijama. Dakle, 2000. godine Klub zastupnik HDZ-a otklonio je sve dileme o načinu neposrednih izbora i moguće kohabitacije čelnika sa predstavničkim tijelom ukoliko bi bili iz različitih političkih opcija. 2001. amandman je Hrvatske narodne stranke o uvođenju neposrednih izbora bili su podržani od tada oporbenog HDZ-a. 2003. kada Hrvatska narodna stranka ponovno predlaže Zakon u neposrednim izborima tada HDZ podržava neposredne izbore. U prosincu 2003. premijer Sanader, nastupni govor, program Vlade izrijekom se napominje uvođenje neposrednih izbora. U ožujku prošle godine kada se Vlada očitovala na naš prijedlog kojega smo ponovno dali u Sabor piše a to je potpisano 26. ožujka prošle godine piše: "Zaključno: Vlada Republike Hrvatske ističe da je u završnoj fazi izrada nekoliko nacrta prijedloga izbornih zakona te smatramo kako će propisi čija će izrada ubrzo biti okončana sadržavati poboljšanje tehničke, provedbene odredbe vezano uz samu provedbu izbora te će se uz to sadržavati cjelovita i kvalitetna rješenja suštinskih pitanja izbornog sustava.» To je premijer Sanader potpisao 26. ožujka prošle godine. Ako je uskoro i brzo 12 mjeseci, a tad je Zakon bio pri kraju izrade, a došao u Sabor u ožujku ove godine onda ja priznam da ono obećanje o neposrednim izborima sam shvatio za 2005. ali je Vlada mislila na 2050. pa prihvačam odgodu tih 45 godina. Ono što je dobro u ovom Prijedlogu zakona zaista dobro da se odustalo od prijedloga da nositelj liste ne treba biti i kandidat na listi i tu bi korigirao kolege koji su ranije govorili jer da je ostala ta odredba jedan čovjek mogao je biti ne samo nositelj svih listi u svim općinama, gradovima i županija jedne stranke nego se moglo desiti da jedna osoba nosi listu više stranaka u svim općinama. Možda i svih. Pa prema tome i to je dobro. Ali posebice je bitno što se od toga odustalo jer je to ništa drugo nego obmana biračkog tijela i dakle odustalo se od izbornih zečeva, konja i magaraca koji su vukli liste, a nisu bili ujedno i kandidati. I dobro je da na jednim izborima biračima ne nudimo izborne zečeve, konje ili magarce jer onda od njih pravimo magarce. Dobar je i potez što se birački odbor mogao davati kandidature stranaka, oporbe ili vladajućih na lokalnom nivou. To pozdravljamo. Isto što je kao i ono, a što je dokazano u ovom drugom Zakonu, Izmjeni Zakona o prebavalištu da se konačno shvatilo da problem prekobrojnih birača u biračkih popisima se ne može riješavati izbornim zakonodavstvo jer on proistječe prvo od iskustava pa iz Zakona o prebivalištu, pa iz Zakona o biračkim popisima i tek na kraju izbornim zakonima. I ona rješenja koja su onom zakonu ponuđena jesu dobra, ali se bojim upravo zbog «cajt nota» u kojem jesmo da ih za ove lokalne izbore nećemo moći primjeniti i žao mi je što nemam mogučnost o tom zakonu vladinog prijedloga ravnopravno razmatrati i naš Prijedlog zakona o popisu birača koji nije uvršten u dnevni red ove sjednice nažalost jer bi tada imali mogučnost vidjeti cjelinu. A što pak se poslovničkih odredba tiče nekad su pametni prijedlozi bitniji od formalizma Poslovnika. I samo o tekstu zakona 4 sugestije. Članak 6. zaista bi bilo dobro da očitovanje kandidata se može ovjeriti i kod izbornog povjerenstva, a ne isključivo javnog bilježnika. Isto tako da pitanje u članku 8. biračkih odbora, a zato sam dao i amandman idemo sa odredbom da kandidati na listi ne mogu biti članovi biračkih odbora ili obrnuto jer takve odredbe u zakonu nemamo do sad. Unošenjem toga bilo bi dobro jer u svim ostalim imamo, u svim ostalim imamo samo u ovom nemamo pa prema tome ako ćete prihvatiti načelo demokratskog odnosa da kandidat ne može brojiti glasove ajmo to zapisati. Treće, pravo prigovora ovaj zakon predviđa političkim strankama, kandidatima 100 birača ili 5% birača, ja sam dao amandman da u cjelini moramo čitati zakon. Naime još jedna kategorija predlagatelja lista je u zakonu, a to su udruge nacionalnih manjina kada su u pitanju izbor predstavnika nacionalnih manjina. Udruga nacionalnih manjina je službeni predlagatelj, može biti pardon kandidata ili lista kandidata pa mislim da bi u članku 10. gospodine državni tajniče i njima trebali dati pravo prigovora jer je i legitimni kandidat ili podnositelj liste kandidata. Zato i jesam dao amandman. Članak 13. nisam uspio razumjeti višekratnim čitanjem i upozoravam da je upravo on temelj provedbe članka 20., točke 7. Zakona o pravima nacionalnih manjina. Taj problem ostavljam Vladi da ga riješi kako god zna i želi. Uz prihvačanje ove amandmane koji su do sad bili dati i koje sam sad ova dva naša obrazložio i podnio ranije Hrvatska narodna stranka podržat će usvajanje ovog Zakona ali samo ovaj put i zadnji put jer pridržavamo si i pravo zahtijevanja uvijek. Izborna pravila mijenjati najmanje 12 mjeseci prije nastupa izbora i to je bio jedan od razloga zašto se naš Prijedlog zakona u izborima za lokalnu samoupravu pojavio 14 mjeseci prije lokalnih izbora znajući da ćemo dva mjeseca čekati da dođe na dnevni red, a rasprava o njemu je bila upravo u ožujku prošle godine. Dakle mi smo se već tada tog našeg principijelnog stava pridržavali kad smo svoj prijedlog davali. I ponavljam i molim gospodina državnog tajnika da obavijesti hrvatsku javnost posebice čelne ljude u općinama, gradovima i županijama da li se zna kojeg dana gospodnjeg ove godine će donijeti se Odluka o raspuštanju sadašnjih predstavničkih tijela kad oni više ne mogu donašati odluke pa niti svoje statute usklađivati sa ovim Zakonom gdje im namećemo rok 15 dana. Hvala.
Hvala lijepa. Sad ćemo kratku pauzu imati do 15 sati. Prvi je u 15 sati gospodin Milorad Pupovac, Klub SDSS-a, a potom gospodin Zlatko Kramarić u ime Kluba HSLS-a, ne, da HSLS-a LS-a i DC-a. Ima klubova još 1, 2, 3, 4, 5 i 6 zastupnika. STANKA U 14,35 SATI. Nastavljamo. U ime Kluba SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Mi smatramo da je dobro da je Vlada prihvatila praktički sve prethodne prijedloge za u vezi sa izmjenom zakona o izborima za predstavnička tijela jedinica lokalne i područne samouprave. Posebno one koje su na drugačiji načina tretirale pripadnike nacionalnih manjina u odnosu prema ukupnoj populaciji. Npr. To da se za pripadnike nacionalnih manjina tražilo da osim prebivališta i prebivaju dakle ono što je napravljeno izmjenama u 2003. godini. I da se ta odredba dakle o prebivanju više ne nalazi, jednako tako naravno smatramo dobrim da je došlo do izmjena onih odredaba koje su omogućavale da vijeća nacionalnih manjina predlažu kandidate za predstavnička tijela jedinica lokalne uprave i samouprave. To je bio sasvim sigurno nespretan i u cijelosti neprihvatljiv prijedlog da ljudi koji su izabrani na direktnim izborima i koji bi trebali biti neka vrsta korektora rada općinskih, gradskih i županijskim vijeća, i njihovih poglavarstava sada budu u poziciji da predlažu kandidate za ista ta vijeća odnosno sutra poglavarstva. To je od prilike kao da sami sebe predlažu ili kao što su neki ljudi argumentirali kao da stari saziv neke općine općinskoga vijeća je u poziciji da sebe može predlagati odnosno da može predlagati listu za novi saziv. Što je naravno nelogično i zakonodavac je predlagatelj je to uvidio i brzo promijenio. U tom smislu je to dakle dobro. Dobro je također da su se izbjegle neke slabosti oko predlaganja kandidata u vezi sa dopunskim izborima za predstavnike nacionalnih manjina, Međutim ono što je još ostalo kao neriješeno a što smo danas raspravljali na Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i što očekujemo da ovaj Sabor prihvati nakon amandmana koji su podneseni. Jeste sljedeće. Prvo članak 12. predloženog zakona o izmjenama, ovako kako je predložen je neprihvatljiv. Naime radi se o sljedećim . Radi se o tome da mnoge jedinice lokalne i područne samouprave nisu uskladile svoje statute sa važećim ustavnim zakonom. Važi ustavni zakon u nizu svojih odredbi propisuje uvjete pod kojima se i kako se jamči zastupljenost pripadnika manjina kako u predstavničkim tijelima tako i u poglavarstvima,. Nama se dogodilo da iako je rok koji je postavio državni središnji državni ured za državnu upravu istim tim jedinicama da usklade svoje statute, taj rok je istako one to nisu uradile mi ne znamo koliko ih je to učinilo a koliko ih nije . Postoji bojazan da jedan dobar dio to nije uradio, i mi smatramo da tom osnovnom stavku članka 12. ovih izmjena treba dodati još jedan stavak u kojem će jasno stajati, da ukoliko jedinice lokalne i područne samouprave ne osiguraju adekvatne izmjene u skladu sa ustavnim zakonom u svojim statutima da one ne mogu provoditi i organizirati izbore. Ja ću navesti razloge zašto tako mislimo i zašto je tako jutros raspravljeno na Odboru. Naime stvar ne može biti razvlačena at calendas grekas. Stvar ne može biti razvlačena tako da se Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina u nečemu u čemu je on najvjerojatnije moguće najjednostavnije provesti ne provodi. Dogodilo se naime sljedeće nakon prošlih izbora 2001. godine mnoga poglavarstva su formirana protivno odredbama ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina. Dakle, bili su vijećnici predstavnici manjina u općinskim vijećima ali ne u poglavarstvima, to se moglo osigurati samo ako se osigurala stranačka koalicija. Ustavni zakon ne govori o tome da se zastupljenost osigurava stranačkim koalicijama. Nego se osigurava na osnovi zakonskog mehanizma. To se nije napravilo to se nije dogodilo ministarstvo je pogriješilo što je dalo suglasnost za potvrđivanje takvih odluka o formiranju poglavarstava. Ono ih je trebalo poništiti. I vratiti istim tim poglavarstvima da ih usklade sa Ustavnim zakonom. Onda SDSS u Kninu i, HDZ-u Kninu ili HDZ-u u Šibeniku županijski, i SDSS u Šibenskoj županiji je bi uopće trebali razgovarati da osiguraju to koalicijom neto je to stvar zakonska. I bilo koja druga stranka. Bilo je riječ o HSP-u ili bilo kome drugome. Ne bi nam se dogodilo nešto, to sam sada dužan reći sa ove govornice , da vidimo razmjere posljedica. Ne bi se moglo dogoditi da u jednom općini Riječ je Plitvičkim jezerima nakon izbora vijećnici se dogovore u ovom slučaju SDSS-a, tri vijećnika HDZ ne znam koliko ali većina vijećnika. Osiguraju da će formirati ne samo većinu nego će formirati poglavarstvo, što je bilo u skladu sa logikom Ustavnoga zakona a onda nakon toga intervencija pojedinih stranaka koje su nezadovoljne takvim rješenjima odlaze na utjecajno mjesto kod biskupa i traži da se spriječi takva vrsta koalicije. I to se i dogodi. Pripadnici manjina ne mogu onda sudjelovati u poglavarstvu, zato što postoji viši razlog koji je viši iznad zakona. Da ne kažem da nam taj isti biskup govori i dan danas o tome što nam je činiti. Nema ljudi koji su izvan zakona. A niti iznad zakona. Iz toga razloga na toj razini na toj vitalnoj razini treba reći ono što treba reći. A to je da važi zakon. A ne da se događa ovo što se događa, da se tek političkom pogodbom može osigurati važenje zakona. I mi smo u tom smislu protiv takve logike i mi smo za to da politička pogodba pogoduje ostvarivanju zakona ali ne, ali ne da bude uvjet za ostvarivanje zakona. Kao što bi neki htjeli. U tom smislu dakle tražimo da se taj amandman prihvati. A one općine, gradovi, županije koje do 15. 4. to ne osiguraju da se smatraju nepripremljenim da nisu stvorile pretpostavke za to da se izbori održe. I da sa pošalje jasna poruka. Još uvijek ima dovoljno vremena da se to uradi. Drugu stvar sa zastupljenošću pripadnika nacionalnih manjina. Dosadašnja praksa je bila otprilike slijedeća. Dopunski izbori kad bi bili organizirani onda bi se kazalo pripadnika nacionalnih manjina ima 30% u biračkim spiskovima. Drugim riječima 30% općinskoga Vijeća treba biti zastupljeno sa pripadnicima nacionalnih manjina. Na prvim redovnim izborima se osigura 10% takvih mjesta, a 20% se ne osigura. Raspisuju se dopunski izbori i ako je tih 20% pet mjesta onda se tih 5 mjesta ne osigurava iz ukupnoga broja onoga što bi trebala sačinjavati ta populacija u odnosnu na općinsko, gradsko ili županijsko vijeće, nego se ta brojka, dakle kratko. Ako je općinsko vijeće brojalo 15 mjesta a treba biti osigurano 6 mjesta za manjine a osigurano je na redovnim izborima samo 3, jel’, onda se događa naprosto slijedeće da se još dodaje jedan broj koji ne odgovara onome što je 30% nego u konačnici to bude samo 20%. I to treba izbjeći. Naime, ne osigurava se proporcionalna zastupljenost tamo gdje je propisana. I to je bila praksa do sada. I na kraju još jedna stvar koja nam se čini bitnom. Vrlo je bitno da se striktno vodi računa o tome da popis birača koji je osnova i za zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina, ali istovremeno popis birača je osnova za određivanje statusa pojedinih općina. Općine koje imaju ispod 3 tisuće birača nemaju pravo na poglavarstvo. Općine koje imaju iznad 3 tisuće birača imaju pravo na formiranje općinskog poglavarstva. Mi u dosadašnjoj praksi smo se nosili s tim, ali s obzirom na pokušaje revizije popisa birača koji se najavljuju i gdje se vrše već određene pripreme i u zakonu koji će biti u diskusiji kasnije, o Zakonu o prebivalištu se govori o mogućnostima takve revizije uz jednu nekritičnu, nekontroliranu reviziju, za mnoge općine može značiti u bitnom smislu promjenu njihovoga statusa i naravno promjenu principa po kojima će, odnosno broja po kojima će se jamčiti zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina. O tome ćemo govoriti naravno povodom toga zakona, jer je on još osjetljiviji nego sve ovo o čemu sam do sada govorio. A sad mi dozvolite, dakle da naglasak stavim na tu činjenicu da ukoliko općine, gradovi i županije nisu osigurale usklađenost svojih statuta sa ustavnim Zakonom o pravima nacionalnih manjina, što se Kluba SDSS-a tiče smatrati će se da nisu stvorene pretpostavke za regularno održavanje izbora. Zahvaljujem.
Hvala. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici predlagatelja. Ja uvodno želim reći da će HSS podržati Prijedlog izmjena ovih zakona makar ovim minimalizmom nismo u potpunosti i sigurno zadovoljni. Međutim ovi pomaci koji su se ipak dogodili kod izborne šutnje da će ona zapravo trajati samo do zatvaranja birališta pod sastavak biračkih odbora gdje smo zapravo napravili određeni pomak i izbjegli sumnje u vjerodostojnost izbora ukoliko tamo imamo i promatrače stranaka koje učestvuju u izborima. Također kod definiranja prava glasovanja za nacionalne manjine, tajnosti podataka i slično procjenjujemo da je dovoljan razloga da podržimo izmjene ovog zakona procjenjujući da je i taj mali pomak koliko god nespektularan je ipak pomak. Međutim, naravno da nismo zadovoljni time što je ovaj zakon došao u proceduru po hitnom postupku pa je na hitni način povučen natrag pa smo ga opet dobili po hitnom postupku. Očito je da ćemo zbog toga što smo predugo promišljali o načinu kako da pristupimo izmjene izbornog zakonodavstva imati i dalje više birača nego građana. Dalje ćemo imati Državno izborno povjerenstvo u kojem će biti suci. Oduzimati ćemo im dragocjeno vrijeme, umjesto da se oni bave pravosuđem koje nam je bolna točka u Hrvatskoj, o tome stalno govorimo. A od stalnog sastava Izbornog povjerenstva očito ni kroz ovaj zakon nema ništa novoga. Procjenjujemo mi u HSS-u da je velika greška izbornog zakonodavstva da i predsjedniče izbore imamo regulirane kroz poseban zakon, parlamentarne izbore kroz posebni, pa tako i ove lokalne izbore umjesto da imamo jedan izborni zakon bez obzira na oblik izbora koji se događaju u Hrvatskoj. U odnosu na ovo nedefinirano područje u zakonodavstvu pojavljuju se tu još i brojni napuci Državnog izbornog povjerenstva koji skoro pa i imaju snagu zakona. Međutim to je prilika da se mi i popravimo u ovom narednom razdoblju pa mi u HSS-u predlažemo da odmah nakon završetka lokalnih izbora ozbiljnije se pozabavimo zakonodavstvom kako bi oni idući izbori došli sa jednom pravnom normom koja bi bila kvalitetna. I prije svega naglašavamo kako je važno da su izbori regulirani kroz jedan zakon. Međutim, našu podršku ovom zakonu uvjetovati ćemo samo jednom činjenicom a to je da nismo zadovoljni što očitovanje kandidata koji prihvaćaju da budu na listi za izbore mora biti ovjereno kod javnog bilježnika. Smatramo da je to dovoljno da se odradi kod izbornog povjerenstva. Na taj način ćemo ubrzati procedure. Na taj način ćemo smanjiti troškove i nema nikakvih razloga da predlagatelj ne prihvati ovaj prijedlog koji je u obliku amandmana došao iz raznih klubova. Ukoliko se dogodi da se ta primjedba, ti amandmani prihvate mi ćemo i podržati izmjene ovog zakona. Hvala.
Obavještavam da je u 15 i 28 isteklo vrijeme za prijavu od 10 minuta. U ime Kluba HSLS-a, LS-a i DC-a gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Štovani predstavnici Vlade. Štovane kolegice i kolege. Po ko zna koji puta ćemo morati konstatirati da nema te političke stranke, tog političara koji pred neke izbore ne obećava jednu radikalnu reformu lokalne samouprave i uprave. Usta su nam puna obećanja, ali kada dođemo u situaciju da ta obećanja i na neki način realiziramo onda mi od toga ili odustanemo ili po starom dobrom našem običaju radimo minutu do 12 i onda nije čudo da nam se potkrade čitav niz, čitav niz grešaka, propusta, nelogičnosti i što se normalno dogodilo na žalost i ovaj puta. Politika svršenoga čina nije dobra. Nije dobra upravo je netko bio danas i govorio o tome da u nekim razvijenim parlamentarnim demokracijama ne bi bilo moguće, neki puta nije moguće da u istom sazivu se o nekom zakonu dva puta raspravlja, a mi imamo da u istoj sesiji da imamo situaciju da raspravljamo da se nešto podnese pa se onda od toga odustane zbog toga što javnost neke stvari nije na najbolji način prihvatila i onda nam se opet nudi jedan zakon kojega sada moramo izglasati nego ga prevelikoga manevarskoga prostora nema. Neki su već upravo i upozoravali na ovu samu činjenicu da su čak i neki članci ovoga zakona ne zato što ih netko ne želi nego ih je zapravo nemoguće teorijski a kamoli praktično sprovesti. Tako recimo usaglašavanje statuta, to je gotovo nemoguće. Vi morate znati da najveći broj jedinica lokalne samouprave i uprave ima još eventualno jedno jedino vijeće da čini mi se ako dobro pamtim zakon, da se predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave raspuštaju 60 ili 30 dana prije toga. 60 je već prošlo, to znači možemo očekivati raspuštanje negdje između 10. travnja i 15. travnja. I sada vas doista pitam kako to da se recimo provedbeni statuti usklade sa ovim Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave. To svakako da nije dobro, to upravo izaziva tako jednu, svaki puta nam se čini da je to posljednji puta i upravo tako u dobroj vjeri radimo da je ovo posljednji puta, ali na žalost to nam se događa, to je postala naša praksa i moramo biti iskreni. To ne vrijedi samo za ovaj saziv Parlamenta. I u prošlom sazivu Parlamenta se na žalost od nekih logičnih rješenja odustalo i da smo onda ta rješenja prihvatili danas ne bismo ovdje o njima ni raspravljali, ne bismo ih ni spominjali. Na žalost odustalo se od neposrednog izbora za načelnika, gradonačelnika, odnosno župana. Na neki način sam sudjelovao u tim razgovorima i ti razgovori su uvijek završavali majorizacijom da su četiri stranke ondašnje koalicije bile, odnosno bile su protiv neposrednog izbora za gradonačelnike, a dvije su bile za. HNS i LS su inzistirali na i 2001. godine na neposrednom izboru gradonačelnika. Tako da, kažem to je da samokritičnost, odnosno ne toliko samokritičnost koliko zapravo neki princip iskrenosti u politici i dobro je to spomenuti, jer ovako zapravo igramo na zaborav kod birača, glasača, ali isto također moramo i sami sebi priznati da smo od nekih rješenja koja smo imali i mandat i politička volja je stajala iza nas, imali smo legitimitet i to se moglo napraviti, ali se na žalost nije napravilo. No to ne znači, to ne amnestira ove druge koji dolaze da i također njihova usta su bila puna obećanja, govorilo se o neposrednom izboru gradonačelnika. Čak se u prošlom sazivu Parlamenta tako i ponašalo, glasovalo se. U programu Vlade stoji doista jedan takav stav, doduše onda smo kasnije iz istih tih redova čuli da je vrlo teško naći 500 kvalitetnih ljudi koji bi mogli izdržati upravo ovu neposrednu provjeru i da je to jedan razlog zbog nemogućnosti pronalaženja kvalitetnih ljudi da se od jednoga takvoga rješenja ovoga zakona odustaje. Mislim da to jednostavno ne stoji i da ja duboko vjerujem da svaka, u svakoj jedinici, a na žalost ima ih i previše i jučer smo 9 novih ustanovili, nikako da upravo da shvatimo da li porezni obveznici Republike Hrvatske mogu izdržati takav veliki broj općina, gradova i županija. Onda će opet vjerojatno doći neka preporuka Europske unije pa ćemo onda morati ići na regionalizaciji, pa ćemo morati ići na smanjenje broja gradova, županija i općina, a ono što je po mom mišljenju najtragičnije to je zapravo taj monotipski pristup da vi nemate nikakve razlike između općine sa tisuću stanovnika i velikih hrvatskih gradova. Upravo isti principi vrijede na svim razinama. To također nije dobro. Ja stalno citiram zakon iz 1895. godine koji je čak onda, znači prije 110 godina jako dobro razlikovao gradove prve, druge i treće vrste. Evo mi 2005. godine nemamo snage da napravimo jedan takav iskorak. No jedan takav set zakona ne mogu pisati pojedinci, ne mogu pisati zastupnici, ali bi državni, Zavod za državnu upravu bi to morao biti u stanju napraviti. Kada sam rekao, odnosno normalno kada se ovako nešto radi na brzinu da se onda događaju propusti pa gotovo na razini šlamperaja gotovo je nemoguće zamisliti da ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama recimo ne uvažava odluku Ustavnog suda od 29. svibnja 2001. godine kada je utvrđeno poslije ondašnjih izbora u jednom malome mjestu Brestovcu ako se ne varam, kada je HSS podnio ustavnu tužbu, gdje je bilo, gdje je Ustavni sud utvrdio da je metodologija po kojoj se izračunava broj mandata na lokalnim izborima, a koja je propisana člankom 23. stavkom 2. ovoga zakona, nije u skladu s općim pravilima Dontovom metode za obračunavanje glasova mandata jer dovodi do mogućnosti pojave tzv. prekomjernih mandata. I upravo na temelju te odluke Ustavnog suda Hrvatski je sabor zaustavio taj Zakon o izborima za zastupnike pa su parlamentarni izbori 2003. godine održani primjenom općih pravila te Dontove metode. Nevjerojatno je doista da recimo da vi predvidite i odluke Ustavnoga suda, da ih jednostavno ignorirate i da taj element nije ugrađen u ovaj prijedlog zakona o izmjeni i dopuni. To je jedna krupna, krupni promašaj. Opet sada ćemo se isto hvaliti kako je dobro da se odustalo od onoga povratka na pravila igre iz 1997. godine kada je jedan čovjek mogao biti nositelj svih lista pa na taj način zapravo se manipuliralo javnošću i budući je pritisak javnosti kada je izašao prvi draft, prije prijedlog toga zakona je bio takav da je onda predlagatelj morao od toga odustati, to je dobro. To je dobro, ali isto tu se pokazuje još uvijek zapravo jedna velika nesigurnost predlagatelja, nesigurnost glede odluka političke većine, politička većina je i dalje vrlo nesigurna i onda se, odnosno pojedine dijelove parlamentarne većine si dopuštaju da idi i sa ovakvim prijedlozima zakona, a da recimo zapravo ponovo mogućnost neposrednog izbora su potpuno stavili na stranu. Ipak neki su ovdje istaknuli to je djelomice i točno, da ipak kada je nositelj liste ujedno mora biti i kandidat, da se na neki način ipak dolazi do neke personalizacije tih izbora, ali to je još uvijek daleko od onih mogućnosti koje nam ipak Zakon o neposrednom izboru gradonačelnika, župana i načelnika nudi tim više što u našem okruženju nema niti jedne zemlje pa sada doista ja nisam, ne volim komparirate se jer se komparacijom nešta dokazuje ali čak i Republika Srpska je zapravo na neki način ima neposredni izbor gradonačelnika. Recimo u Republici Hrvatskoj 2005. godine se od jedne takove mogućnosti odustaje. Zatim ova priča sa prebivalištem kako to shvatiti. GONG je oštro prosvjedovao, kaže to je nejasno tko u kojem roku će se … popis stanovništva sa promjenama registriranim u posljednjem popisu birača te jedinice što bi na neki način bio preduvjet za raspisivanje izbora. Vidite mi smo imali popis stanovništva 2001. godine, danas je 2005. godina, mislim da je dovoljno vremena prošlo da se to odavno moglo uskladiti, a da su to doista prilično bitne stvari. Ja ću vam samo pokazati u jednom od posljednjih primjera kako to ne mora imati nikakve međunarodne konzekvence da se onda mora uzbuditi međunarodna javnost i da se bilo koga diskriminira. Reći ću vam primjer da je do jedno mjesec, mjesec i pol dana u jednom malom mjestu kraj Osijeka bio raspisan referendum o tome da li se u tom mjestu treba ili ne treba raditi regionalna deponija i onda se konstatiralo da referendum nije uspio zbog toga što 50% stanovništva, birača nisu se odazvali na referendumu, a kako da se odazovu kada 400 naših državljana, koji još uvijek su registrirani da imaju tamo prebivalište, odavno ne žive u tom mjestu, u Antunovcu da. To nema nikakve implikacije na međunarodne odnose, na neku diskriminaciju bilo koje nacionalne manjine, to je činjenica koju mi moramo zbog sebe uskladiti, i mi možemo tako raspisivati referendume, to je životno pitanje ne samo za to mjesto koje može da ima pravo na ekološku rentu, to je problem dvije županije koje bi dobile mogućnost da odlažu smeće, problem smeća je također problem koji nas ovim pregovorima za ulazak u Europsku uniju muči, a nijedan referendum neće uspjeti upravo zbog toga što 400 ljudi ne možete ni na koji način oni tamo ne prebivaju to je opće poznato ali na žalost taj registar je i dalje na snazi. I svaki puta mi ćemo raspisivati referendum i taj referendum će propadati iz jednoga banalnoga razloga i zato je doista krajnje vrijeme da Hrvatska napravi jedan određeni međunarodni sporazum upravo sa ovim susjednim zemljama koje bi se upravo to dvostruko prebivalište na najuspješniji način konačno riješilo. Mislim da je to moguće, ne da se ovako natežemo i da onda imamo dojam da se neke odluke donose pod pritiskom javnosti ili određenih partnera unutar ove parlamentarne većine nego jednostavno život nas tjera, ja sam dao jedan ovako kažem naizgled banalan primjer ali to je doista primjer koji uvelike određuje budući život na prostorima istočne Hrvatske u Osječkoj-baranjskoj i Vukovarsko-srijemskoj županiji. Tako da nadam se da ćete ovu metodu povećanja glasova odnosno odluku ustavnog suda od 29. svibnja 2001. godine uvrstiti u ovaj Zakon da ćete voditi o njoj računa, da ćete upravo o svim elementima koji su vezani uz prebivalište razmisliti ne na ovaj politički način nego na upravo na ovaj životni stvarni način i da je kasno da imamo kvalitetan set zakona iz područja lokalne samouprave ali da doista ova uprava ne smije nas ostaviti bez nekog takvog zakona za neke sljedeće izbore, i da to doista ne bude nikakvo političko pitanje ove ili one parlamentarne većine nego da doista bude u funkciji građana Republike Hrvatske jer opće je poznato da bez povećanje participacije građana, a participacija građana se ipak kudikamo jednostavnije lakše događa na najnižoj razini znači na razini općine, grada ili županije, to im treba omogućiti. I ovo o čemu je maloprije kolega Pupovac govorio, to je upravo se pokazalo kada se nije htjelo slušati, odnosno prihvatiti amandmane koji su bili dati na Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina kada se doista pokušalo onda ukazati na sve implikacije koje će se dogoditi a da te implikacije koje se tiču ne samo zastupljenosti što je u redu i za što smo glasali u predstavničkim tijelima onda one implikacije koje iz toga proizlaze na zastupljenost u izvršnom tijelu da su to zapravo rješenja koja su u najmanju ruku suspektna koja su daleko od građanskih prava, još manje prava nacionalnih manjina nego jednostavno ako su upravo prepuštena od slučaja do slučaja i onda normalno kolega Pupovac koji traži da se stvarnost uskladi sa zakonima, ali stvarnost je poneki puta da kažemo tako okrutnija, ili da kažemo možda poneki puta možda pravednija od nekih naših odluka koje smo ovako donijeli prilično ishitreno, opet u nekom vremenskom tjesnacu opet po nekim osjećajem pritiska, jer onda je trebalo aplicirati ići u Atenu i otvoriti ovaj proces kandidiranja. Pa onda samo da nešto imamo u ruci ali da zapravo ne razmišljamo kako sva ta rješenja mogu imati negativne implikacije na stvarni život. NO, kažem u dubokoj vjeri i nadi da ova dva amandmana, ima još ovih koje sam ovdje podnio nadam se da će ih predlagatelj sa dužnom pozornošću uvažiti ali neću biti zadovoljan iako ćemo dati glas, nemamo kuda, nema nekog velikog manevarskoga prostora ali to je daleko od onoga što bismo s čime bismo bili zadovoljni. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Gospodin Jakša Marasović izvolite prvi.
Gospodine potpredsjedniče, gospodin Kramarić je kazao otprilike ovako ako ja to mogu ponoviti: "... smo ustanovili 9 novih općina" ja mislim da gospodin Kramarić prejudicira a on kao višegodišnji saborski zastupnik morao bi znati da bez glasovanja nije ništa ustanovljeno. A obzirom da ove ovdje nema vladajuće većine, čini mi se da nećemo ni danas to ustanoviti.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin Pero KOvačević. Izvolite.
Vrlo mi je drago vidjeti da je gospodin Kramarić govorio za govornicom dolje, a drugo moram kazati da ćemo ispraviti dva netočna navoda. Prvo je govoreći o referendumu koji je proveden veli u malom mjestu, to je mjesto Antunovac, a to nije malo mjesto, to je veliko selo. Drugo, kaže da ljude u Hrvatskoj muči odlaganje smeća radi ulaska u Europsku uniju, sigurno ih ne muči radi ulaska u Europsku uniju nego radi odlaganja smeća.
Hvala lijepa. Na galeriji u Hrvatskom saboru su studenti filozofskog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu pa ih pozdravimo. Hvala lijepa. Idemo dalje, u ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vlade. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice u potpunosti podupire predloženi propis, predloženi Zakon, u obliku kakvog smo ga dobili prije rasprave o njegovom Konačnom prijedlogu. I uvodno bih htio istaknuti u ime kluba a vezano za većinu rasprava koje smo slušali u ime klubova i sa ove govornice a vezano za sve one kritike i primjedbe, u krajnjoj liniji klubu ali i predlagatelju zašto se odustalo od nekakvih predizbornih obećanja. Zbog čega se ne ide ili ne krene prema personalizaciji izbora u smislu izbora i gradonačelnika i župana i čelnik ljudi na nivou općina. Ne želeći polemizirati ali bih htio kazati da je ovo uistinu važna materija, važna sa ustavno-pravnog aspekta i to u formalnom i materijalnom smislu. U formalnom smislu radi se o organskom zakonu nedvojbeno dakle po članku 82. ovi se propisi ili propisi koji reguliraju ovu materiju donose većinom ukupnog broja saborskih zastupnika ali vezano za ustroj i uopće zakonsko reguliranje lokalne samouprave i njezin ustavni položaj mislim da je potrebno odnosno naglasiti odredbu članka 132. Ustava Republike Hrvatske koji kaže da pravo na samoupravu se ostvaruje preko lokalnih odnosno područnih regionalnih predstavničkih tijela, dakle ponavljam predstavničkih tijela koja su sastavljena od članova izabranih na slobodnim i tajnim izborima na temelju neposrednog jednakog i općeg biračkog prava. Ovu ustavnu odredbu sam pročitao i zbog toga ne samo da naglasim ustavnu važnost ove materije koja je neprijeporna, nedvojbena nego upravo zbog onih pravnih mišljenja i stručnih mišljenja koja su dolazila od predstavnika klubova sa, klubovi koji su zapravo predlagali u nekim drugim vremena druge propise, zapravo ali njihov je stav bio i mislim korektan s ustavno pravnog aspekta, da ako se želi duboko izvršiti promjena u okviru izbornog zakonodavstva u smislu personalizacije izbora na lokalnom nivou to će sigurno zahtijevati barem dobru analizu Ustavnih odredbi, ako ne i izmjenu Ustava, dakle Ustava Republike Hrvatske kako bi se neka promišljanja ili ostvarivanje prava na neposredne izbore kako smo danas imali priliku čuti kako bi se oni trebali postavit, dakle zaključujem s tim, s tim uvodnim dijelom da je na ovakav način ili u predloženom smislu apsolutno prijedlog sam prihvatljiv, a da će radikalnije zahvate u smislu ovog zakonodavstva trebat promotrit i sa ustavno pravnog aspekta. Nadalje, što se tiče konkretnih odredaba samog Zakona, najbitnija je novina u odnosu na onaj prijedlog koji je povučen iz saborske procedure naravno da se odustalo od nositelja liste, da se prihvatio koncept da je zapravo prvi na list ujedno i nositelj liste, i da se u tom smislu možemo odrediti prema tom Zakonu, da je to i javno i transparentno i prema biračkom tijelu u tom smislu se čak može tretirati i kao personalizacija izbora na županijskoj, općinskoj ili gradskoj razini. S druge pak strane brisane su odredbe koje su u tom prethodnom ili prvom prijedlogu željele ili u izvjesnom smislu i pokušale regulirati prebivalište, odnosno boravište u samom smislu pasivnog, odnosno aktivnog biračkog prava i po mojoj, odnosno našoj prosudbi dobro je rješenje ili bolje je rješenje da to postane predmetom nekog drugog zakona, zakona koji će odmah iza ovog doći u saborsku proceduru. A da to ne bude predloženo rješenje u ovom Zakonu. Što se tiče statusa nacionalnih manjina i položaja nacionalnih manjina, mislim da je u cijelosti su u prijedlogu ovog Zakona prihvaćene odredbe Ustavnog zakona koji regulira tu materiju. Naglasio bih da je zaštita osobnih podataka koliko se u segmentu ovog zakona trebalo i moglo zaštititi osobne podatke, isto tako prihvaćeno kao koncept kao rješenje. Nadalje, izborna šutnja koja je ostala u ovom prijedlogu Zakona vezano za sve one prijedloge koje smo imali, koji su nam pojavljivali kao problem na posljednjim predsjedničkim izborima, dakle prihvaćena su sva, svi oni i primjedbe i nova rješenja koja vidimo sada u ovom Zakonu. Što se tiče sastava biračkih odbora mogućnosti imenovanja od strane stranaka promatrača, isto tako vidimo u rješidbi samog zakona, dakle kvalitetnija rješenja. I sada na posljetku dvije ove odredbe koje su se možda iskristalizirale u dosadašnjim raspravama kao "i najsporije", dakle usklađivanje statuta kao općih akata jedinica lokalnih samouprava nakon donesenog zakona, uistinu jest rok od 15 dana. On je dakako rok koji je ne relativno, nego sigurno kratak i u roku od 15 dana da bi se izvršile usklađivanje samih statuta na terenu treba, ono što se kaže odmah, promtno ili hitno pristupiti pripremama tih izmjena, ali onda se, ali se i u tom smislu i postavlja i drugo pitanje, koliki bi taj rok trebao biti, da bude on optimalan, a da zadovolji sve ono što bi ovaj prijedlog Zakona u predizborno vrijeme trebao, dakle riješiti. Želim kazati da jest možda prekratak rok od 15 dana, ali je rok koji do sada u praksi bio uistinu jest obveza i nakon stupanja na snagu Zakona ljudi na terenu ili u jedinicama lokalne samouprave će se naravno morati potrudit da usklade svoje statute sa odredbama Zakona koji će stupiti na snagu. Primijenjeno je i rješenje koje podržavamo, dakle da se donošenjem odluke o raspisivanju izbora raspuste predstavnička tijela koja su sada egzistiraju, koja su formirana na nivoima jedinica lokalnih samouprava, što je prihvatljivo dakle rješenje i koje rješenje usudio bih se reći kvalitetnije, nego možda od nekih drugih rješenja koja i nisu tako jasna ili precizna. Ali dakle sada momentom raspisivanja izbora, odnosno donošenja odluke o raspisivanju izbora to je i pravna posljedica donošenja takve odluke. Zaključno, dakle Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava predloženu izmjenu i dopunu Zakona. Svjestan i činjenice da je u ovoj oblasti, u ovoj problematici jednoj zahtjevnoj problematici i sa Ustavno-pravnog aspekta i sa zakonodavnog aspekta, ali i u smislu važnosti jedinica lokalne samouprave i što taj Zakon znači u smislu ne samo izbora, nego i funkcioniranja jedinica lokalne i regionalne samouprave na terenu, to su jedni od najbitnijih zakona i u tom smislu je ponekad vrlo i teško složiti optimalna ili najbolja moguća rješenja, ako njih uopće u tom smislu najboljih mogućih rješenja i ima. Jer život pogotovo konkretne stvari na terenu se i mijenjaju, mijenjaju se i okolnosti i vrlo je teško ponekad i pogodit neko zakonsko rješenje koje će kao zakon, kao propis, kao opća norma odgovorit na sve ono na što treba odgovoriti u konkretnim životnim situacijama. Ali podupiremo naravno prijedlog Zakona. Mislimo da ima kvalitetnih rješenja, da je uistinu i kvalitetniji od onih prijedloga koje smo imali u prethodnoj proceduri. A za neka nova koncepcijski nova rješenja u smislu izbora za predstavnička tijela jedinice regionalne i lokalne samouprave, usudio bih se kazati ne da nije zrelo vrijeme, za te stvari je uvijek zrelo vrijeme, ali će biti potrebno i sa ustavno-pravnog aspekta i sa aspekta jedne šire rasprave stvorit jednu klimu, pa možda klimu i u društvu da bi se to moglo i na zakonski način, zakonskim putem ili donošenjem odgovarajućeg zakona i razriješit. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospodin zastupnik Dragutin Lesasr, izvolite.
Hvala lijepa. Pa samo jedan krivi navod kolege Tomljanovića da ispravim. Naime, rekao je da bi za uvođenje instituta neposrednih izbora u lokalnoj i regionalnoj samoupravi trebalo mijenjati Ustav. To naprosto nije točno. A kao dokaz za to nudim obrazloženje prijedloga Zakona i pozivanje na ustavne osnove iz 2000. Kluba HDZ-a. Drugi dokaz za to je program Vlade 23. prosinac 2003. I treće očitovanje Vlade u ožujku prošle godine na naš prijedlog kada nije bilo usporena ustavna mogućnost takvih promjena Zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo povredu Poslovnika, gospodin Emil Tomljanović, izvolite.
Kolega je povrijedio Poslovnik i to na način da nije ispravio moj netočan navod, jer je ono što je on kazao da sam ja to rekao i to je točno, on je ispravio eventualno netočno pravno mišljenje. Dakle, vi ste sada zloupotrijebili upravo onako kako predsjedavajući to često puta obrazlaže. To je pravno mišljenje, vi mišljenje ne možete ispravit, pa ni moje, ničije.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime Kluba nacionalnih manjina, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Kada je 2002. donijet Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina, pripadnicima nacionalnih manjina zajamčilo se pravo na zastupljenost u jedinicama lokalne samouprave i uprave shodno njihovoj zastupljenosti u ukupnom stanovništvu. Tada su jedinice lokalne samouprave bile dužne uskladiti svoje statute i tamo gdje nije bilo udovoljeno zakonu trebalo je provesti dopunske izbore. Upravo radi dopunskih izbora na brzinu je dopunjen Zakon o izborima za članove za predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave i uprave kada je kažem zakon donijet po hitnom postupku kao što pokušavamo i ovaj donijeti po hitnom postupku i tada je učinjeno niz da kažem neusklađenosti odnosno neusklađenosti prije svega sa Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina. Tako je članak b. zaista vrvi sa dosta neusklađenosti gdje se proširilo pravo predlaganja kandidata za predstavnička tijela, ne samo na udruge već i na vijeća o čemu je ovdje govorio kolega Pupovac pa neću o tome nešto posebno govoriti. Zatim, uvodi se automatski time i posebne liste jer nije bilo jasno da članak 9. se isključivo odnosi na dopunske izbore i time se otvorila dilema da li će predstavnici manjina biti birani sa političkih lista i nezavisnih lista odnosno da li će oni biti birani sa tih dopunskih lista i tko će na kraju krajeva i biti odabran. Uveo se i jedan termin na koji se htio i sada proširiti kompletno na sve glasače odnosno na cijelo stanovništvo termin prebivanja i imaju prebivalište čime se je praktički u odnosu na ostale građane manjine već tada, znači ispravkom u 2003. dovelo u neravnopravan položaj sa ostalim građanima. Posebno je bio sporan članak 8. koji je oduzimao opet opće pravo glasa upravo pripadnicima nacionalnih manjina ukoliko su normalno željeli štititi svoj identitet i ukoliko su se željeli opredijeliti isključivo kao manjinci. Mislim da ove sada izmjene koje su ponuđene Klub nacionalnih manjina može podržati jer upravo na sve ono na što sam upozorila se ispravlja time što se normalno brišu kao predlagatelji vijeća nacionalnih manjina, definira se jasnije članak 8. koji jasno sada govori tko glasuje i kako se glasuje u slučaju na dopunskim izborima. Ono na što imamo primjedbi a što su već neki moji kolege prethodno ovdje i imali primjedbe to je primjedba ovjeravanje lista kod javnog bilježnika. Mislim da su to dobro radila povjerenstva i da je ovo samo dodatno trošenje i već tako malih sredstava koja inače i stranke i nezavisni zastupnici imaju za izbore. Jednako tako, mislim da bi se možda ipak trebalo kvalitetnije definirati promidžbu jer iako je definirano zakonom da i kandidati političkih stranaka i kandidati sa nezavisnih lista imaju pravo na iznošenje i obrazlaganje svojeg programa nažalost često smećemo s uma da imamo različite medije, da imamo medije koji su u vlasništvu lokalne samouprave, imamo javnu televiziju, imamo privatne radije odnosno privatne medije što svakako onda dovodi do nejasnoća pojedinih prava kako za medije tako i za kandidate koje normalno ulaze u kampanju. Posebno bih se htjela osvrnuti na članak 13., on je ovdje isto spominjan. Mislim da je on ovdje nepotreban i podržat ću one koji su predložili brisanje tog članka jer naime ukoliko ne bude usklađenosti ove dopunske koja se sada predlaže sa Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina jasno je da se bira onaj broj koji je statutom jedne općine ili grada definiran a dalje je Ustavnim zakonom već propisano kako će se izabrati još da se postigne nacionalna odnosno da se zadovolji nacionalna struktura. Jer, ako bismo zadržali ovaj članak već unaprijed definiramo da idemo u dopunske izbore i bojim se da tu treba ocijeniti da je dovoljno članak 12. i da se pozove da se dopuna vrši na temelju Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina čime ćemo izbjeći kažem to da unaprijed imamo još jedne dopunske izbore jer se to pokazalo i u sada prošlom mandatu da se zaista sa lista još moglo skinuti dovoljno mislim sa lista političkih ili nezavisnih zastupnika moglo skinuti dovoljno članova odnosno dovoljno vijećnika koji su zadovoljavali i nacionalnu strukturu. Klub nacionalnih manjina uz sve ove primjedbe svakako će podržati one koji su dali amandmane kako na financiranje kampanja, kako na pitanje promidžbe a podržat ćemo i svakako ovaj zakon jer upravo je donio dosta jasnoća i kvalitetnije su definirano kažem kako glasovanje tako i kandidiranje kandidata upravo manjinskih i mislim da klub će podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Gospodin zastupnik Vlado Jelkovac. Nema ga. Gospodin zastupnik Korenika. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, državni tajniče! Moram priznati da sam očekivao da će ovaj zakon doći znatno ranije u proceduru i ponavlja se ono što nažalost radi svaka Vlada, svaka većina u Saboru da neposredno pred izbore ide sa promjenama Izbornoga zakona. To možemo prihvatiti jer i element iznenađenja može biti relativno dobar, međutim čini mi se da ovdje u ovom zakonu ipak nema prevelikih iznenađenja ali nema ni prevelikoga napretka. Nažalost, i ovdje se pokazuje i dokazuje da se često puta jedno priča kada se u opoziciji a drugo se priča i radi kada ste na vlasti. To možemo u nekim slučajevima opravdano smatrati zato što kad ste na vlasti imate i veću odgovornost, vidite i stvarno stanje. Međutim, Vlada je predložila Hrvatskom saboru a Hrvatski sabor usvojio program Vlade Republike Hrvatske u mandatnom razdoblju 2003.-2007. na 29. stranici pod nazivom "Državna uprava" uvest će sustav neposrednog biranja načelnika, gradonačelnika i župana. Meni se čini da je ovo ipak jedan korak natrag jer sjećam se onih žućnih rasprava u Saboru kada je i bivša Vlada bila optuživana da ne želi provesti nešto što nije tada stavila u svoj program, međutim ovdje ne vidim niti jednog jedinog razloga osim straha da se tako nešto napravi. Meni je sasvim jasno da velikim strankama najčešće ne odgovara ići u neposredno biranje jer tada na svom, među svojim članovima može doći do previše jakih ljudi, do ljudi koji će se možda manje moći kontrolirati nego što se može preko sustava izbornih lista. To je sasvim jasno i to možemo prihvatiti da se HDZ boji jakih ljudi u svojim redovima. Ili na drugoj strani se boji da nema dovoljno jakih ljudi u svojim redovima, posebno s obzirom na nepopularne poteze koje Vlada provodi, na neuspjehe koje ima i na taj način što je Vlada ipak zajedno sa saborskom većinom previše toga obećala, nažalost premalo toga i ostvarila. Idemo sada konkretno na sam zakon. Već se nekoliko kolega izjasnilo na članak 6. gdje se govori o očitovanjima koja moraju biti kod javnih bilježnika. Ja sam si malo truda i izračunao sam vrlo jednostavno. Na 527 općina, gradova i županija koje postoje u Republici Hrvatskoj neka bude u prosjeku samo pet lista sa prosječno 20 ljudi na listama. Cijeli taj trošak će biti otprilike nešto manji od 3 milijuna kuna koje će zaraditi jednim manjim djelom država a najvećim djelom javni bilježnici. Želimo li mi na taj način onemogućiti jedan krug ljudi da se kandidira i da sudjeluje u izbornom postupku, to više naglašeno da imamo javne bilježnike uglavnom u sjedištima bivših općina. Znači, to su sada uglavnom gradska središta. Rijetke su županije gdje imate javnog bilježnika i u nekoj općini, to su obično nekakve veće općine. Imamo isto tako i to su iskustva prošli i ranijih izbora. Imamo dobro plaćena izborna povjerenstva, izuzetno dobro plaćena izborna povjerenstva, oprostite, ali ta povjerenstva će i sada biti izuzetno dobro plaćena pa neka nešto za taj novac i odradimo. Tu su uglavnom suci, svi ostali, usput se pitam što ti suci dok su u izbornim povjerenstvima, nažalost sudovanju u Republici Hrvatskoj dobrim dijelom prestaje pa bi u tom smislu očekivao sam ipak u tom smislu malo više elastičnosti ove Vlade jer imamo sasvim dovoljno i u državnoj upravi, u svim drugim tijelima pravnika i ljude srodne struke koji mogu biti u izbornim povjerenstvima a velike zaostatke u sudstvu ćemo na ovaj način još i produljiti. Uz sav respekt, nema sumnje da suci dobro odrađuju taj posao, međutim, zašto ne dati mogućnost, u tome ima i nekoliko amandmana i ja sam sa kolegicom Pavičić-Vukičević dao jedan u tom smislu jer čini mi se da izborna povjerenstva imaju svoje redovno vrijeme, za vrijeme postupka kandidiranja, dostupna su i ono što je najvažnije besplatna su. Imamo i dobar dio jedinica lokalne samouprave koji su racionalizacije radi organizirali i izbore za mjesnu upravu, znači za vijeća mjesnih odbora upravo zbog štednje sa izborima za lokalnu i regionalnu samoupravu. I tu je još veći trošak u takvim malim sredinama, za takva vijeća mjesnih odbora da i oni moraju ići ovjeravati potpise kod javnih bilježnika. Oprostite ali ovo mi se ne čini dobro rješenje i sasvim sigurno trebalo bi usvojiti ovaj amandman. Druga stvar je članak 8. kada se govori o sastavu biračkih odbora. Mislim da on nije dovoljno jasan u ovom dijelu kada tko, ne u smislu tko čini birački odbor nego na koji način će se uistinu doći do sastava biračkog odbora. Imamo nažalost slučajeva iz županije iz koje ja dolazim da se stranke nisu mogle dogovoriti i onda je izborno povjerenstvo odlučilo po svome ali na način da nije poštivalo odredbu pozicije i opozicije u općini u kojoj se radi. Usput budi rečeno, kolega Mršić je govorio što sa županijom. Čini mi se da su ipak i birački odbori vezani najviše i to su domicilni ljudi po općinama i gradovima i da bi prioritet sastava biračkih odbora, pozicija, opozicija trebali ipak biti sastav općinskih i gradskih vijeća a ne županijskih skupština jer to je ipak viša razina. Prema tome, ovdje je dat isto tako amandman vezan uz članak 32. stavak 3. da izborno povjerenstvo u slučaju kada se stranke ili koalicije stranaka ne mogu dogovoriti o sastavu biračkog odbora moraju donijeti odluku ali u skladu sa sastavom predstavničkog tijela u trenutku odvijanja izbora, znači onoga koji je bilo dotle, striktno poštivajući poziciju i opoziciju a ne po svojim nekakvim načelima pa stavljaju nekakve druge ili treće ljude. I u istom članku još jedna važna stvar. Govori se da predsjednici biračkih odbora i njegov zamjenik moraju biti ne stranačke osobe. S obzirom da se ovdje puno priča i o kaznama, mislim da sasvim sigurno bilo bi i korektno da ako već kandidati i svi ostali moraju dati i potpisati izjave, ovjeriti ih kod javnog bilježnika ili ja se toplo nadam kod izbornoga povjerenstva da i oni pod materijalnom i kaznenom odgovornošću potpišu izjavu da nisu stranački ljudi. Nažalost, znalo nam se događati da pod krinkom ne stranačkih ljudi imamo i ljude koji su organizirani u strankama i bez obzira što imamo više stranačke biračke odbore uvijek može ostati nekakva sumnja za koju ja mislim da nema potrebe govoriti jer bi na lokalnim izborima kao i na svima ostalima sve trebalo biti čisto i jasno. Pri tome i ove kazne vezane uz izbornu šutnju, o njima je dosta bilo govoreno, međutim, ja i dalje mislim, i slažem se sa svima onima koji su govorili da su kazne premale. Premale su zbog toga što znači, što znači 500 kuna kazne za fizičku osobu u jednom gradu poput Zagreba, ili u gradu poput Varaždina ako može agikirati zadnji dan. Oprostite, kazna je smiješno niska. Ako želimo pooštriti da nam se ne događaju takve stvari, mislim da bi kazne trebale biti takve da bilo kome odvrate želju i potrebu da tako nešto radi, da to radi jednom u životu i da mu više nikada ne padne na pamet. Možda je želja zakonodavca, odnosno predlagatelja da upravo do takvih stvari dolazi. Za nekakvu kampanju koja vrijedi 500, 600 milijun kuna kazna od 20 tisuća kuna za, koja je, ona najviša za pravnu osobu je zanemariva i smiješna. Prema tome, čini mi se da bi trebalo ići sa jačim kaznama da nitko niti ne pokuša tako nešto napraviti. Bojim se da će ove kazne stimulirati prekršitelje i da ćemo opet imati puno nas koji ćemo se eventualno žaliti i koji ćemo pošteno i u skladu sa Zakonom poštivati cijelu, cijelu predizbornu šutnju i sve ono što je vezano uz to. Na kraju krajeva svjestan sam da je ovo mali korak naprijed i slažem se sa kolegom Kajinom koji je govorio ako već nema neposrednog izbora najbolji, najkorektniji dosadašnji zakon je ipak bio onaj iz 93. kombinacija proporcionalnog i većinskog sustava. Čini mi se da ova Vlada još uvijek nema snage a niti motiva i želje da provodi obećanja u život. Prema tome, ovo je sitno malo kozmetičko poboljšanje ali izgleda moramo se držati bolje išta nego ništa.
Hvala lijepa. Sada je na redu gospođa zastupnica Ingrid Antičevć-Marinović, izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Na tragu ovoga čime je upravo završio svoj govor kolega Korenika, za istaći je, da je ovako izmijenjeni, odnosno novi Prijedlog Vlade o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave svakako poboljšanje onog teksta kojeg je Vlada povukla iz procedure i to je prigoda da se na neki način i Vlada kada to zaslužuje pohvali što je ipak imala snage i poslušati, na kraju krajeva sve ono što je rečeno u javnosti, na vlastito i temeljem organizacije, u organizaciji Kluba SDP-a, okruglog stola upravo na ovu temu. Jer ovaj Prijedlog zakona, dakle, bio je u mnogočemu korak nazad od postojeće situacije. To se sada popravlja ovim Prijedlogom zakona i u tome je on prihvatljiv. Dakle, Vlada je ipak poslušala one kritike naravno da težinu tih kritika nije mogao dočekati ovaj novi Prijedlog, i u tome, kažem treba odati i priznanje Vladi. Međutim, ovo je vrijeme da ipak podsjetimo da je Vlada razočarala svoje birače, nažalost ne po prvi put, kada je i iz svojih oporbenih vremena glasno rekla da će slijediti težnju građana da upravo i na temelju ustavnih ovlasti i rješenja bude izborni zakon takav gdje će građani neposredno birati svoje predstavnike a Vlada je, odnosno dok je bila još oporba obećavala da će upravo izbori čelnih tijela jedinica lokalne samouprave birati se na neposredni način. Dakle, tomu nije tako ali ipak Vlada je odustala od onog nauma da ima nositelja liste koji bi bio različit od osobe koja je prva na toj listi, dakle, od nekakve ipak izborne … [[Govornik se ne razumije.]] Ono što trpi i dalje kritiku i ne znam zbog čega predlagač inzistira na tome u članku 6. da očitovanje mora biti ovjereno od strane javnog bilježnika ali ne daje tu više mogućnost da bude to isto očitovanje ovjereno od izbornog povjerenstva. Time se nepotrebno stvaraju građanima koji žele ostvariti svoje pasivno pravo da budu birani na ovakav način praktički i kažnjavaju. Nema nikakvog razloga dakle da ne ostane stara odrednica koja je puno bolja i sa načela ekonomičnosti na vlastito. Svakako da je bilo za očekivati da će Vlada u svojim izmjenama upravo na tragu onoga što je, na što je stalno i ukazivao predsjednik Izbornog povjerenstva da konačno ta izborna šutnja bila prekinuta u 19 sati i da je moguće dakle ispitivati javno mijenje tijekom glasovanja. To je također za pozdraviti. Međutim radi se ipak o malim neznatnijim više eto kozmetičkim izmjenama. Ono što trpi i dalje kritiku jesu kaznene odredbe koje se odnose samo na prekršitelje izborne šutnje. I bez obzira da li su te kazne male ili velike ja se ne bih na to toliko osvrtala koliko je potebno zaštititi različita prava ali i obveze koje proističu iz ovog Zakona dakle ne samo glede izborne šutnje pa bez obzira što ta, te dužnosti i prava jesu zaštićeni našim kaznenim zakonodavstvom. Nažalost izborne krađe su se događale u Hrvatskoj. Podnesene su kaznene prijave ali nikada ti postupci nisu dovedeni do kraja, dapače nisu niti pokrenuti. I upravo zbog toga čini mi se efikasnijim ali isto tako zbog prevencije zapriječiti dakle visoke novčane kazne za povredu biračkog prava za izbornu prevaru, za povredu slobode odlučivanja birača, za povredu tajnosti glasovanja, za uništenje izbornih isprava, za uskratu biračkog prava dakle ponavljam za zlouporabu biračkog prava. Dakle to ne bi bio prvi i jedini slučaj dapače da mi imamo paralelnu odgovornost i prekršajnu i kazneno pravnu. Dapače situacija i svakidašnji život upućuju na to da su prekršajne sankcije efikasnije nažalost od kaznenih gdje je i mogučnost kaznenog dokazivanja naročito otežana jer za to trebaju biti ispunjene različite pretpostavke od onih koje se traže za prekršajnu odgovornost. Dakle i sa stajališta preveniranja situacija da bi nekom napamet palo koji ima, koji zloupotrebljava svoje lažno prebivalište i da se javlja na dva mjesta vidjeli smo veliku sramotu u zadnjim predsjedničkim izborima dakle da bi upravo i odgovornost na te osobe pala, one koji pristupaju izborima a s druge strane da bi se i zaštitilo njihovo izborno pravo mislim da bi bilo neopnodno zapriječiti kaznene odredbe odnosno prekršajnim sankcijama već u ovom Zakonu a ne samo za izbornu šutnju koja je u odnosu na ovakve prekršaje i na ovakve povrede biračkih prava zaista daleko, daleko manja i bezopasnija. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospođa Jagoda Martić. Zastupnice izvolite. Oprostite, oprostite. Ispravak netočnog navoda gospodin Emil Tomljanović. Oprostite gospođo.
Gospodine potpredsjedniče netočan je navod uvažene zastupnice Antičević, citiram : «da je Vlada iznevjerila svoje birače odustajući od prijedloga neposrednog izbora župana, gradonačelnika i načelnika.» Uvažena kolegice vi ste citirali program Vlade koji je prezentiran u predizborno vrijeme ali do 2007. godine. Koliko je meni poznato mi smo na početku 2005. godine pa ako ni zbog čega drugog zbog korektnosti radi, zbog korektnosti radi u tom smislu se to ne, i ... ... [[Upadice se ne čuju.]] Dopustite, pa ja, ja sam sam ovdje. Zamislite da su moje druge sad kolege oko mene kako bi vam lijepo uzvratili. Pa recite. Ima još jedan, ima još jedan, samo još jedna rečenica. Samo još jedna rečenica vezano za isti ispravak netočnog navoda napominjem da je ovo najbliži oblik neposrednosti izbora poglavito vezan za postojeći, postojeći ustavni okvir.
Hvala lijepa. Nije baš neki ispravak međutim nije zabranjeno razočaravati svoje birače, a naročito, naročito to se ne očekuje te primjedbe od strane oporbe kojoj to ide u prilog ako je tako [[Upadice se ne razumiju.]] Idemo dalje. Gospođa zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Već je postala uobičajena praksa da se u Republici Hrvatskoj izborni zakoni i pravila često mijenjaju i to neposredno pred same izbore. Sve to dovodi do pravne nesigurnosti i nepravodobne informiranosti i birača i kandidata. Pa tako i ova Vlada u saborsku proceduru po hitnom postupku najprije upućuje jedan prijedlog zakona pa kada su ukazani brojni propusti učinjeni u tom prijedlogu zakona Vlada ga povlači iz procedure, ubrzano dorađuje i novi prijedlog smo jučer dobili, a danas već raspravljamo o njemu. Ovo pokazuje da ova Vlada zna biti itekako efikasna i ažurna kada su u pitanju evo u ovom slučaju lokalni izbori. Bilo bi dobro da tu ažurnost Vlada pokazuje kada se radi i o nekim drugim zakonima naročito onim zakonima koji imaju neposredan utjecaj na svakodnevni život građana. Legitimno pravo svake vlade je da izborni zakon prilagodi svojim potrebama odnosno procjenama što je to što vladajućoj stranci može osigurati bolji izborni rezultat. Sve je to legitimno i tu ne, nema ništa sporno, ali je sporno zašto se takve izmjene zakona donose u zadnji čas doslovce pred same izbore. Proteklo je više od godinu dana od kada je ova Vlada preuzela vlast. Mislim da je to loša praksa koja dovodi i birače i kandidate u stanje neizvjesnosti i nesigurnosti, nepravodobne informiranosti, jednom riječju ostavlja se dojam pravne nesigurnosti i improvizacije. Zbog toga bi s ovakvom praksom trebalo prestati. Nekoliko rečenica o samom Prijedlogu zakona iako je već maltene sve bilo rečeno. Promjene koje se predlažu su manje više kozmetičke naravi i njima se bitno ne mijenja sada važeći zakon o izborima članova predstavničkog tijela. Dobro je kao što su i mnogi kolege istakli da je predlagatelj odustao od prvobitne namjene da nositelj liste ne može biti prvi, ne mora biti prvi predloženi kandidat na listi. Ako je već ova Vlada odustala od predizbornog obećanja iako će me opet kolega Tomljanović vjerojatno ispravit da to nije tako, o neposrednom izboru načelnika, gradonačelnika i župana onda je dobro da građani bar na ovaj način znaju koga biraju za čelne funkcije u općini, gradu ili županiji? I zato je dobro da se odustalo od brisanja stavka 3. u članku 14. U članku 6. se predlaže da očitovanja kandidata o prihvačanju kandidature moraju biti ovjerena od strane javnog bilježnika. Smatram da bi trebala ostati i mogučnost da to očitovanje, očitovanja mogu biti ovjerena i od nadležnog izbornog povjerenstva kao što je već od više zastupnika to bilo rečeno i kolega Korenika je dao zapravo otprilike i nekakav izračun koliko to poskupljuje troškove samih izbora jer svaka jedinica lokalne samouprave nema javnog bilježnika. Prema tome kandidati bi trebali najprije doći do najbližeg javnog bilježnika. Isto tako i ta ovjera košta. Prema tome ne vidim razloga zbog čega mogučnost ovjere očitovanja ne bi ostala da to može biti i kod nadležnog izbornog poovjerenstva kao što je do sada bilo. Dobro je da se ovim Prijedlogom zakona skračuje izborna šutnja jer zaista ne vidim nikakvog razloga da izborna šutnja bude na snazi i nakon zatvaranja birališta. Znamo da u mnogim manjim mjestima i općinama praktički prebrojavanje glasova već bude gotovo negdje i prije osam sati navečer. Predviđene su i novčane kazne i to je dobro. Međutim isto tako se slažem sa svim onim kolegama koji su rekli koji smatraju da su te novčane kazne premale i da praktički neće spriječiti nekoga tko ima namjeru kršenja zakona o pravila. I tu se u potpunosti slažem sa kolegicom Ingrid koja je rekla ne samo kazne za kršenje izborne šutnje, nego isto tako i za sve ostale zlouporabe. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ja ću komentirati nekoliko stvari iz ovoga zakona prije toga hoću reći da ovaj prijedlog jeste bolji nego onaj koji smo imali koji smo imali na klupama ranije pa je poslije toga povučen. Ja ću reći neto što mislim da bi moglo biti poboljšanje teksta ovoga kakvog imamo u prijedlogu naravno pod uvjetom da se prihvati argumentacija. Prvo u članku 12. ima ova obaveza usklađenja statuta u odnosu na Ustavni zakon o pravima manjina. Naravno da je logično da to u zakonu stoji ali mi se čini sramotno da to do sada nije urađeno. A prema onome što znamo u nekim sredinama i u nekim općinama to još nije urađeno, i naravno da ova obaveza ostaje. Drugo članak 13. u njemu se ostavlja mogućnost da ona predstavnička tijela koja nisu uskladile statute ili ne usklade statute u roku kako je to zapisano u 12.-tici njima se ostavlja mogućnost da to urade u nastavku. Slijedom rasprave koju smo imali na Odboru za ljudska prava a i moje razmišljanje u tom pogledu svodi se na slijedeće. S obzirom da je Ustavnim zakonom uređena zastupljenost manjina i dopunski izbori čini mi se da ovaj članak 13. ovdje nije nužan. I ja bih se založio da se prihvati onaj amandman koji smo definirali na Odboru da se ovaj članak briše. Ja mogu uvažiti argumentaciju koja govori o tome da možda to ne treba ali priznam da nisam još uvijek uvjeren da to nije tako. Treća stvara koju ću spomenuti to je ovo pitanje kazni za izbornu šutnju. Ja se pridružujem ovom mišljenju koje je ovdje izrečeno više puta da 500 kuna kao uvjet za šutnju je mali iznos i mnogi ljudi će zapravo ne znam smijem li reći iz gušta, platiti 500 kuna da bi takvu izbornu, da bi izbornu šutnju prekršili. U tom pogledu ovoliko zapriječena kazna prestaje imati svrhu. Četvrta stvar koju ovdje komentiram to je ovo pitanje ovjere ovo pristanka na kandidaturu. U raspravi na Odboru dobili smo objašnjenje kako je prijedlog da se briše ovjera u izbornom povjerenstvu dobiven od izbornog povjerenstva. Ja se ne čudim da su oni to predložili jer to njima omogućava izvjesnu komociju. Ali s obzirom da su oni zvanično tijelo zaduženo za proceduru i s obzirom na to da ja eto skupo i s obzirom na to da je neracionalno zakonom priskrbiti još veći prihod javnih bilježnicima i s obzirom na to da ljudi moraju putovati pa vjerojatno putne troškove još.- I ja mislim da bi bilo vrlo razumno ostaviti mogućnost da se kandidatske liste ovjeravaju i u izbornim povjerenstvima. To je u najmanju ruku bilo bi oportuno. Gospodine potpredsjedniče to je ono što sam htio reći.
Hvala lijepa. I kao zadnji u pojedinačnoj raspravi gospodine zastupnik Nenad Stazić izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa vidite sa ovim prijedlogom zakona izgleda da pada posljednje jamstvo sa jamstvene kartice premijera Sanadera. Jamstvo o tome da će s izbori da će oni biti neposredni u smislu da će građani moći izravno birati gradonačelnike gradova i općina. Ova dirljiva opservacija gospodina Tomljanovića da HDZ-e još ima vremena do 2007. godine ispuniti ovo obećanje je zgodna ali posve nelogična. Jer se ovi izbori održavaju 2005. godine mandat traje 4 godine i završit će 2009. Pa postaje posve nejasno kako to gospodin Tomljanović i njegova stranka misle ispuniti svoje predizborno obećanje od 2007. godine. Posve je dakle izvjesno od predizbornog obećanja nema ništa. Druga stvar, već je gotovo eto godina i pol od kada je HDZ-e na vlasti a mi nemamo sređeno izborno zakonodavstvo. Gong na to upozorava već dugo. Mi imamo poseban izborni zakon za lokalnu samoupravu, poseban za predsjednika Republike, poseban za izbor u Parlament. Ali i Gong upozorava to bi trebalo ipak drugačije organizirati, ali umjesto da se posluša Gong Gongu se uzimaju novci. Sada kada ne budu imali novaca sada valjda neće ni moći ovako nešto predlagati. Neće imati novce za osnovnu aktivnost, pa onda neće ni stvarati nered u buku u ovom prostoru. Što Gong predlaže. Predlaže da Državno izborno povjerenstvo bude stalno izborno tijelo, predlaže da bude jedan provedbeni zakon o izborima. Da se dakle izbori i za predsjednik i za lokalnu samoupravu i za parlament održavaju po jednom obrascu. Predlaže sređene popise birača, kako se ne bi događalo a to se događalo, da za neke kandidate glasaju živi a za druge i živi i mrtvi. Predlaže transparentno financiranje i oglašavanje. A mi imamo eto slučaj da i za posljednjih izbora zamislite čak ni članici programskog Vijeća HRT uprava HRT-a ne želi dati informaciju koliko je sredstava jedna politička stranka potrošila na predizbornu kampanju svoga kandidata. Umjesto da se sva ta pitanja riješe a bilo je godinu i pol dana vremena. Što se radi? Najprije se šalje jedan prijedlog zakona pa se on na brzi povlači pa se šalje drugi prijedlog zakona koji jeste nešto bolji, ali u svakom slučaju ne rješava sustavno ova pitanja. U onom povučenom se predlagalo da taj nositelj liste ne mora biti kandidati na listi. Pa zašto, zato što je bila takva politička procjena, kod predlagatelja to je meni posve razumljivo. Vjerojatno predsjednik stranke stoji bolje od stranke same, to je točno, to je točno pa se računalo da ako on bude nositelj liste da bi stranka imala bolju priliku pred biračima. Vjerojatno HDZ nema dovoljno kvalitetnih ljudi na lokalnoj razini pa bi bilo dobro da ih pokrije Sanader, što je isto vjerojatno točno. Ali pod pritiskom javnosti Vlada se povlači. Povlači taj Prijedlog zakona i to je dobro. To je dobro. Vraća se na stari model i u tom smislu tu Vladu pohvaljujemo. Šalju dakle ovaj novi Prijedlog. Da li je on prihvatljiv? A je, prihvatljiv je jer je bolji od prethodnoga onog koji je povučen. Ali da li trpi manjkavosti, da li ima manjkavosti, da li trpi kritike? Pa trpi. Jednu ozbiljnu je izrekao gospodin Pupovac ovdje. Stvarno imamo taj članak 12. koji jasno kaže kako se mora postupiti. Znači da predstavničko tijelo jedinice lokalne samouprave dužno je dostaviti Statut u roku od 15 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Pa onda iz toga članak 13., a što ako to predstavničko tijelo tako ne postupi. Znači unaprijed se postavlja da predstavničko tijelo neće poštivati zakon. To je, ta je odredba loša. Ta je odredba loša i osim toga sankcija, postoji nekakva hijerarhija pravnih propisa. Pa ustavni Zakon o pravima nacionalnih manjina je u hijerarhiji propisa iznad ovoga zakona. I osim toga taj zakon treba poštivati pa ne samo u njegovu slovu, nego i u duhu. I odredbama ovoga zakona treba poticati tijela lokalne samouprave da poštuju ustavni zakon, a ako ga ne poštuju onda sankcija mora ići tamo možda i dotle dokle je rekao gospodin Pupovac, a da im se onemogući provedba izbora. Da će se onda potruditi uskladiti svoj statute kad to već nisu učinili od vremena kad je ustavni zakon donesen. Što reći o kaznama? Dobro je da se neke sankcije uvode, ali te sankcije ni izdaleka nisu dovoljne. Nije kršenje izborne šutnje najveći grijeh koji se može dogoditi u provedbi izbora. Svakako nije dobro da netko krši izbornu šutnju. To svakako nije dobro. Ali što ako se opet pojavi ono što se pojavilo na predsjedničkim izborima da se krše neka bitnija pravila? Što ako se ustanovi da je netko glasao dva puta? Kakve su sankcije za njega? U tome u ovom Izbornom zakonu ni riječi. Što da se kaže o ministarstvu koje je pripremilo izmjene i dopune zakona a ostavili su npr. članak 61. koji kaže: "Na redovitim, na redovnim izborima 2001. godine predlagatelji lista će prilikom sastavljanja lista uvažiti načelo itd." Izbori 2001. godine su bili, održani, izabrani predstavnici. Šta će nam sada u zakonu odredba što će se događati na izborima 2001. godine kad su ti izbori iza nas? Što će nam odredba članka 62.? Veli: "Objavom odluke Vlade Republike Hrvatske o raspisivanju izbora za članove predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave i jedinica područne (regionalne) samouprave u 2001. godini". Šta će nam ta odredba? Znači tako prepredale su se izmjene, ja shvaćam brzinu. Trebalo je na brzinu napraviti jedan prijedlog pa ga onda povući, pa na brzinu raditi drugi pa onda čovjeku promakne da tu postoje još neki članci koje je u najmanju ruku trebalo izbrisati kao nepotrebne. Zato da zakon bi bio uredniji, malo logičniji. No evo unatoč svim ovim primjedbama, ja sam siguran da će primjedbe gospodina Pupovca Vlada uvažiti, siguran sam nekako u to, imam takav nekakav osjećaj. Pa kad ih uvaži onda će i ovaj zakon uz sve ove manjkavosti biti donekle prihvatljiv. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ne prenosi televizija. I predlažem da, to ovako napomenemo radi boljeg i kraćih rasprava i malo manje, malo manje će biti zajedljivosti. Pa mislim, predlažem da obavijestimo zastupnike kad prenosi i kad ne prenosi televizija. Evo vidim da se smije simpatično gospodin Stazić, on to ipak prihvaća. Hvala lijepa. A sada će kao zaključno u ime Vlade gospodin Antun Palarić. … [[Upadica se ne razumije.]] Bio je jedan ispravak netočnog navoda Nike Rebića ali [[Upadica: Odustao.]] Odustao si. Izvolite gospodin Palarić, vidim da je i on zadovoljan.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Evo temeljito smo raspravili zakon koji su većina zastupnika ocijenili kao dobrim, boljim. Isto tako podijelili su mišljenje Vlade da je to korak naprijed u razvoju izbornog zakonodavstva. Nama se kao mjerilo stvari pokušava nametnuti mišljenje Gonga, pa mi dopustite da pročitam, evo danas sam dobio mišljenje Gonga koji kaže ovako, citiram: "Izražavamo zadovoljstvo Konačnim prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave budući da se njime rješava veliki broj nelogičnosti i nepreciznosti ali i protuustavne odredbe na koje smo upozoravali tijekom veljače i ožujka 2005. godine." I daju i prijedloge da zakon još bude bolji. Dakle evo Gong se čak suglasio sa našim zakonom. Vlada ostaje kod svog prijedloga, Vlada će ove amandmane, o amandmanima se očitovati kada budemo glasovali. Ali svakako smatramo da su neke odredbe zakona nepotpuno ili pogrešno shvaćene osobito što se tiče zastupljenosti nacionalnih manjina jer su prema našim evidencijama predstavnička tijela uskladila Statute i ova odredba je govorila samo o tome da u situacijama kada su predstavnička tijela povećala broj radi osiguranja zastupljenosti dajem im rok da od 15 dana da se vrate na onaj broj koji je predviđen radi ostvarivanja ustavnog zakona. A naravno da predviđamo mogućnost da se zakon ne poštuje. Stoga izbori će biti, izbori moraju biti i mi ćemo primijeniti onda zakon ako sami se ne usklade. Hvala svima koji su podržali odredbe zakona i koji će glasati za njega. Mi ćemo se amandmanima izjasniti kad za to dođe vrijeme.
Hvala lijepa državnom tajniku. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne regionalne samouprave, hitni postupak. Rasprava je završena. Imamo brojne amandmane sa tablicom, pa molim državnog tajnika da se očituje o predloženim amandmanima. Amandman broj 1. Odbora za zakonodavstvo.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 2. istoga odbora.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 3. zastupnika Valtera Drandića, Furia Radina i zastupnice Dorote Pešić-Bukovac.
Ne prihvaća se, smatramo da je dobro zakonsko rješenje, da nema potrebe propisivati kvotu, jer bi se time gušila sloboda kandidiranja i političke utakmice.
U ime predlagatelja poštovani zastupnik Furio Radin, izvolite.
Hvala lijepa. Uvažene kolege posebno ono što je rečeno sada u suprotnosti je sa barem jednim zakonom, Zakonom o ravnopravnosti spolova i u suprotnosti je sa strategijom za ravnopravnost sa nacionalnim programom za ravnopravnost spolova. Oba dva zakona predviđaju da će se i zakon i nacionalna strategija zapravo predviđaju da će se iznaći, a već … se trebalo dogoditi do 2003. da će se naći modus da se povisi udio ženske populacije u političkom životu. Znači, to što su to predlagale sve organizacije za ženska ljudska prava u Hrvatskoj, uključene u žensku mrežu je bitno. Ali još je bitnije to što zapravo to gospodin državni tajniče što ste sad rekli je u suprotnosti sa zakonima koje je ovaj Sabor donosio. Pa zato tražim glasanje.
Hvala. Molim uključimo se. Molim glasujmo. Molim rezultat. Amandman je dobio 16 glasova, 13 suzdržanih, 67 protiv, nije dobio potrebnu većinu. 4. amandman Odbora za lokalnu i područnu samoupravu.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Amandman broj 5. je povučen. 6. amandman zastupnice Dragice Zgrebec isti je kao amandman broj 4., pa je već izglasovan.
Amandman je konzumiran sam prihvatio amandman Odbora, dakle mogu ga i odbiti..
Ne trebate ništa, pa Poslovnik je to riješio, on je prihvaćen ranije, pa je prihvaćen i sada, konzumirano. 7. zastupnika Miroslava Korenike i zastupnice Jelene Pavičić-Vukičević.
Također je konzumiran.
Tako je. Postaje sastavni dio. 8. amandman istog zastupnika i zastupnice.
Ne prihvaćamo, jer to bi značilo nametati izborno povjerenstvu da ono samo traži kandidata iz stranaka većine i manjine, to je pretjerana obaveza, ako stranke ne žele predložiti kandidate nisu u stanju predložiti kandidate, onda Izborno povjerenstvo treba omogućiti slobodu da on imenuje biračke odbore od ljudi koji su mu na raspolaganju.
Amandman.
Ja mislim gospodine državni tajniče da niste u pravu, jer događaju se situacije kada se stranke uistinu ne mogu dogovoriti. Ali upravo iz tih stranaka koji su kandidata koji su predloženi trebalo bi povjerenstvo onda iz toga kruga nekoga izabrati. Nažalost… [[govornik se isključio, ne čuje se]] događa se da jednostavno se odaberu nekakvi sasvim drugi ljudi što nije u skladu sa ovim zakonom. Ovim prijedlogom bi se daleko preciznije prisililo i povjerenstvo da dogovori birački odbor kako je u skladu sa ovim zakonima.
Molim, uključite se. Molim glasovati. Rezultat? Za amandman 23. suzdržanih 6, 68 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 9. također istih zastupnika.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. Amandman 10. zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. 11. također zastupnika Dragutina Lesara.
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 12. zastupnika Valtera Drandića i Furia Radina i zastupnice Dorote Pešić-Bukovac.
Ne prihvaća se. Ovaj amandman propisuje kaznene odredbe za kršenje članka kojeg nismo prihvatili i koji nije izglasan. Dakle, tiče se povrede ravnopravnosti spolova, stoga ne možemo ga ni prihvatiti.
Hvala lijepa. Sada zapravo odbijanje toga je u suprotnosti sa ovim istim zakonom gdje se kaže da izborno povjerenstvo će voditi računa o tome da spolovi budu ravnopravno zastupljeni. Ako će voditi računa kako može voditi računa ako nema kaznenih odredbi. Dakle, ostajem pri tom prijedlogu.
Ali nažalost ne možemo ipak glasovati jer vaš amandman koji nije dobio potrebnu većinu je glasio da zastupljenost jednog spola na listama za izbor članova predstavničkih tijela ne smije biti manji od 40% a ovaj amandman predviđa kaznene odredbe za onoga koji ne poštuje ono što nije prošao. Dakle, ne možemo glasovati jer nije onaj prethodni amandman usvojen.
Ne, mogu. Ovaj amandman nije nužno vezan za onih 40% nego je nužno vezan time da u ovom zakonu sadašnjem važećem zakonu piše da se mora voditi računa o tome.
Kolega Radin, ovo je bio vaš amandman koji nije prošao jer je bila imperativna norma. Mora na listi biti zastupljenost članova jednoga spola manje od 40%. On nije prošao i onda ne možemo glasovati o tome. Amandman broj 13. Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici! Mi bi ga prihvatili da se povećaju sankcije ali u Vladinoj formulaciji su predložene pretjerane, pa ako se predlagatelj Odbor slaže mi bi dakle pristali da se propisana zakona za fizičku osobu sa 500 kuna propiše na 3 tisuće kuna a ne na 500 kako je amandmanom.
Na koliko?
A ne na 5 tisuća. Nadalje, u sljedećem stavku novčana kazna od 10 tisuća ne do 100 tisuća nego do 30 tisuća kuna za kandidate koji prekrši izbornu šutnju. I isto tako, Vlada bi preformulirala ovaj prijedlog amandmana koji se tiče na odgovornu osobu u pravnoj osobi, dakle da bi kazna bila od 10 tisuća do 30 tisuća kuna. U takvoj formulaciji bi mogli prihvatiti amandman.
Kolega Furio Radin. Izvolite!
Hvala lijepa. Šta hoćete da vam kažem? Pristajem. Inače mi pada sve ostalo. Može, hvala.
Dobro. Hvala lijepo. Sporazumno amandman u ovom dijelu prihvaćen i postaje sastavni dio zakona. 14. Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Ne prihvaćamo amandman. Mi propisujemo obvezu članovima predstavničkog tijela da usklade statut ali isto tako i predviđamo mehanizam što će se dogoditi ako oni to ne učine jer vjerujemo da će to napraviti. Međutim, kao odgovorna Vlada moramo predvidjeti i alternativu.
Zastupnik Furio Radin u ime predlagatelja amandmana.
Hvala lijepa. Statuti nisu uskladili svoje odredbe po tom pitanju već tri godine. Sad mi im dozvoljavamo da i dalje tako nekažnjeno nastave i dajemo im jasno uputu da to rade i u sljedećem sazivu. Ja mislim da je to pogrešna politika, to samo znači da se ne pridržavamo zakona. Zato ostajem pri tome i neka se glasa.
Molim glasovati. Molim, prijavimo se. Može glasovati. Rezultat? 11 za amandman, 12 suzdržanih, 74 protiv. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman broj 15 Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina.
Ne prihvaćamo sadržajno sa istim obrazloženjem. Mi želimo da ona predstavnička tijela koja su zbog osiguranja nacionalne zastupljenosti povećali broj jer nije u toku izbora izabran potreban broj članova predstavničkih tijela iz redova nacionalnih manjina da se vrate na onaj inicijalan broj koji pripada po Ustavnom zakonu.
Ovaj amandman je imao smisla samo u slučaju da je prethodni amandman prihvaćen i zbog toga nema smisla uopće da ga držimo, pa po prvi put svečano povlačim amandman. Hvala.
Hvala. Amandman 15. povučen. Imali smo dva amandmana poštovanog zastupnika Zlatka Kramarića koji nisu podneseni u skladu sa člankom 163. stavak 3. Poslovnika Hrvatskoga sabora, pa stoga neće biti ni razmatrani. I dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Za donošenje ovog zakona je potrebna većina glasova svih zastupnika 77 glasova za. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Molim rezultat? Utvrđujem da je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o izboru članova predstavničkih tijela jedinica lokalne i područne samouprave prihvaćen sa 94 glasa za, 3 suzdržana i 1 protiv. Imamo još jedan prijedlog zaključka. Klub zastupnika HSU-a predložio je zaključak kojim se obvezuje Stručna služba Hrvatskoga sabora da u roku od osam dana do donošenja izradi pročišćeni tekst ovog zakona. Trebao bi zapravo stajati Odbor za zakonodavstvo, pa bih vas molio da u tom pravcu prihvatite izmjenu prijedloga zaključka.
Prihvaćamo.
Da prihvatite izmjenu prijedloga zaključka, pa onda obvezuje se Odbor za zakonodavstvo da izradi pročišćeni tekst jer to je u njegovom djelokrugu. Molim uključimo se. Glasujemo za ovaj zaključak. Molim rezultat? Utvrđujem da je zaključak prihvaćen 95 glasova za i 4 suzdržana. Gospođe i gospodo zastupnici, s time smo apsolvirali ovaj dio. 30. ćemo početi raspravu Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između RH i BiH, Konačni prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o sudskom registru, izmjene Zakona o putnim ispravama hrvatskih državljana, o potvrđivanju dodatnoga Protokola uz Kazneno pravnu konvenciju o korupciji, o potvrđivanju Protokola o izmjenama i dopunama Europske konvencije o suzbijanju terorizma, izmjene i dopune Zakona o poljoprivrednom zemljištu P.Z.E. Molim odbor da to proradi, isto kao i ovaj Zakon o izmjeni i dopuni Zakona o morskom ribarstvu isto P.Z.E., Prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o lokalnoj i područnoj samoupravi Kluba zastupnika HSS-a koji je predlagatelj i Prijedloga Zakona o popisu birača predlagatelja Kluba zastupnika HNS-a PGS-a i tako dalje. Prekidam sjednicu. Nastavak 30. u 9,30 sati. Gospođe i gospodo zastupnici, dopustite mi da svima vama i vašim obiteljima koji to obilježavate i praznujete i slavite poželim Sretne i blagoslovljene Uskrsne blagdane. SJEDNICA JE PREKINUTA U 18,40 SATI. Kad Vlada promisli i o amandmanima jer ćemo nakon rasprave o ovom slijedećem zakonu koji je sad na dnevnom redu glasovati o ovom zakonu o kojem je bila riječ. Idemo na danas zadnju točku raspravnu - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prebivalištu i boravištu građana, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 279 Predlagatelj je Vlada. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka kod donošenja ovog zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koji su proveli Odbor za zakonodavstvo, ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Molim državnog tajnika Ministarstva unutarnjih poslova Ivicu Buconjića da dodatno obrazloži Prijedlog.
Ja se ispričavam prvo zbog kašnjenja. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, zbog ove situacije u Petrinji. Ja se još jedanput ispričavam. Ovako, MUP je predložio promjenu ovog Zakona o prebivalištu zbog opće poznatih razloga i problema do kojih je došlo u Hrvatskoj najviše kao posljedica migracijskih promjena izazvanih ratom. Naime mi smo svjesni svi skupa da je došlo do promjene i broja stanovnika u pojedinim područjima, naročito onima ratom zahvaćenim i to većih, u nekim drugim područjima do manjih i što je vidljivo i sa problemima koji su eskalirali na zadnjim predsjedničkim izborima gdje je bilo očiglednih razlika između podataka o broju stanovnika i broju birača. Negdje imamo zaista apsurdne situacije da imamo u popisu birača više upisanih birača nego stanovnika. Budući da je za lokalne izbore glavni uvjet da osoba i prebiva u mjestu gdje ima prijavljeno prebivalište, mi smo predložili promjenu ovoga zakona. Promjena ovoga zakona je usko vezana znači uz promjenu, odnosno uz prijedlog promjene Zakona o izborima predstavnika u predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave zbog toga što je prebivalište osnov za pravo glasa za lokalne izbore dok za izbore za Parlament i predsjedničke izbore prebivalište nije osnova za uvrštavanje u biračke popise. Kao što sam rekao, budući da je očigledno da postoje velike razlike u pojedinim sredinama ja ponovo ponavljam to je najčešće u ratom stradalim područjima i u područjima koja su bila okupirana za vrijeme rata, smatrali smo za nužnim opet u vezi predloženih promjena Zakona o izborima članova predstavničkih tijela jedinica lokalne samouprave da promjenom ovoga Zakona o prebivalištu stvorimo jednu vjerodostojnu bazu biračkih popisa sa lokalne izbore. To je jedini razlog zašto se išlo u ovu promjenu zakona premda već od prije znamo da postoji opravdani razlog za kompletnu promjenu Zakona o prebivalištu budući je već proteklo i godina Ustavni sud neke odredbe Zakona o prebivalištu brisao kao neustavne. Očigledno ovaj Zakon o prebivalištu kakav je ne odgovara potrebama i duhu sadašnjeg vremena i on će se svakako morati mijenjati, a budući ovo pitanje neusklađenosti biračkih popisa i stvarnog prebivališta načet u javnosti već prije, tijekom i nakon predsjedničkih izbora bilo je inicijativa i od nevladinih udruga civilnog društva i od pojedinih institucija. Smatramo da je ovaj zakon bilo nužno ovako predložiti u smislu i u cilju da popise birača i prebivalište, odnosno evidencije prebivališta uskladimo sa stvarnim stanjem u općinama i u gradovima. Vi ste vidjeli da je ovaj zakon kratak i da on prije svega uvodi jednu novost u predloženom članku 13. a to je da se uvodi mogućnost brisanja iz evidencije prebivališta koju vodi MUP. Naime po dosadašnjem zakonu prebivalište se nije moglo brisati, odnosno moglo se brisati samo ukoliko je osoba dala netočne podatke prilikom prijave prebivališta. Međutim život u svakoj sredini nosi promjene i normalno je da ljudi mijenjaju prebivalište, da sele, da odlaze i dolaze u pojedine sredine i po zakonu su oni i bili dužni promijeniti svaku promjenu prebivališta. Naime prema Zakonu o prebivalištu i Zakonu o prekršajima je neprijavljivanje promjene prebivališta i prekršaj. Međutim bila je masa slučajeva da ljudi bilo svjesno bilo iz nemara nisu prijavljivali svoje promjene prebivališta pa su odselili u druge gradove i druge općine čak i u inozemstvo a nisu regulirali tu promjenu na način da su odjavili prebivalište u sredini u kojoj su do tada prebivali. Ovih slučajeva je bilo ja bih rekao dosta i unatoč zapriječenim prekršajnim sankcijama za nereguliranje prijave prebivališta bilo je vrlo malo slučajeva gdje su ljudi zaista i usklađivali svoju formalnu prijavu prebivališta sa stvarnim mjestom boravka. Budući da do sada nismo imali mogućnost, ni jedno tijelo državne uprave nije imalo mogućnosti brisanja prijavljenog prebivališta po službenoj dužnosti čak i za one osobe za koje je nedvojbeno jasno da ne prebivaju na adresi stalnog prebivališta bilo je nužno uvesti ovu mogućnost kako bi nadležno tijelo, a to je MUP, vidite u ovom prijedlogu zakona tko sve može podnijeti inicijativu, bilo mogućnosti brisati iz evidencije prebivališta one osobe za koje se u upravnom postupku nedvojbeno utvrdi da i stvarno ne prebivaju na adresi na kojoj imaju prijavljeno mjesto prebivanja. Kažem to je problem koji je posljedica svih ovih migracijskih kretanja koji su bili na području republike iz susjednih zemalja, to je ozbiljan problem i sigurno će on zahtijevati vrlo veliku odgovornost u provođenju ovih aktivnosti ukoliko ovaj zakon bude usvojen u ovakvom obliku. Morati će biti doneseni i provedbeni propisi kojima će se regulirati način nedvojbenog utvrđivanja da netko ne prebiva na adresi na kojoj ima prijavljeno prebivalište, bit će proveden upravni postupak i svaka stranka će moći zaštititi eventualnu povredu svoga prava. Evo ja sam imao toliko, ukoliko ima kakvih pitanja pokušat ću dati odgovor. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Izvjestitelji odbora. Odbor za zakonodavstvo? Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, poštovani zastupnik Furio Radin. Izvolite, predsjednik Odbora.
Hvala gospodine predsjedniče. Naš je odbor, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina ovaj zakon razmatrao kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi je naglašeno da se radi o vrlo osjetljivoj promjeni zakona koja se ne može promatrati samo u vezi s predstojećim lokalnim izborima. Iznijeto je i mišljenje da će se predložene Izmjene i dopune Zakona odraziti na statusna i druga prava građana posebno izbjeglice i raseljenih osoba što za posljedicu može imati pojavu kategorije izbrisanih sa svim problemima što to sa sobom može nositi. Bilo je i mišljenja da ovako osjetljive promjene ne bi trebalo donositi po hitnom postupku pogotovo što one ne mogu biti provedene do predstojećih izbora. U raspravi je iznijeto više prijedloga s ciljem da se što preciznije utvrdi koje sve osobe trebaju biti izuzete u postupku brisanja prebivališta, jer nemaju uvjeta za život u mjestima u kojima imaju prijavljeno prebivalište i u kojima su živjeli prije izbjeglištva odnosno raseljavanja nastalog kao posljedica rata. Na kraju usvojen je jedan amandman, u članku 1. Konačnog prijedloga zakona, znači mijenja se članak 13. Zakona u stavku 2. gdje iza riječi "izbjeglice" treba brisati riječi "ili" staviti zarez, a iza riječi "prognanika" dodati riječi "raseljenih". I ovim predloženim amandmanom koji je izglasan, među osobe za koje je nadležno tijelo predloženim amandmanom među osobe za koje nadležno tijelo neće donijeti odluke o brisanju iz evidencije o prebivalištu, uključujući ne samo izbjeglice nego raseljene osobe i prognanike, nego raseljene osobe jer se također radi o ratnim stradalnicima koji još uvijek nemaju uvjeta za život na adresi prijavljenog prebivališta. Na kraju nakon provedene rasprave sa 2 glasa za, 2 protiv i 1 suzdržan donesen je sljedeći zaključak: Predlaže se Hrvatskom saboru da donese Zakon o izmjenama i dopunama zakona o prebivalištu i boravištu građana uz već pročitani amandman. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Milorad Pupovac je predložio stanku, ali eto izvolite, to ste i najavili ali izvolite javno to.
Gospodine predsjedniče, u ime Kluba SDSS-a tražim, zbog konzulacija Kluba 10 minuta stanku.
Hvala. 10 minuta stanka. STANKA U 16,55 SATI. … [[početak nije snimljen]] zastupnici nastavljamo sa radom. Molim gospodina zastupnika Milorada Pupovca u ime Kluba zastupnika SDSS-a da iznese stajalište Kluba. Možete, izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. S obzirom da je riječ o izmjeni Zakona sa vrlo delikatnim ciljem ili vrlo delikatnim mogućnostima koje ova izmjena nosi sa sobom, mi u Klubu SDSS-a koji smo bili konzultirani u vezi s ovim izmjenama smo dali suglasnost na dio ovih izmjena, ali na dio ne. I ponukao me govor državnog tajnika. Zato što govor državnog tajnika govori o namjeri, a ne o formulacijama. A ta namjera moram priznati me jako brine. Ta namjera nije poboljšanje Zakona, ta namjera je brisanje. A mi zato nismo dali suglasnost. I ukoliko se ostaje kod te namjere, onda Klub SDSS-a neće moći dati suglasnost i neće moći ostati kod suglasnosti koju je dao. Radi se naime o sljedećem. Govori se o neusklađenosti između popisa stanovništva i popisa birača. A neće se reći zašto je do te neusklađenosti došlo. I kako je do te neusklađenosti došlo? Prvo, popis stanovništva je rađen na osnovi standarda Ujedinjenih nacija, odnosno Europske unije. To je popis stanovništva zatečenoga na području teritoriju Republike Hrvatske na dan popisa. A svi oni koji su se na dan popisa nalazili izvan područja Republike Hrvatske nisu popisani u popis stanovništva Republike Hrvatske. Pa čak ni onih 40 tisuća koje smo mi u suradnji sa Državnim zavodom za statistiku popisali u izbjeglištvu nisu se htjeli uključiti u taj popis, nego je rečeno to će vam biti samo arhiva popisa. A da o drugima ne govorimo. Drugim riječima, popis stanovništva nije obuhvatio sve državljane Republike Hrvatske. I ne možete ga koristiti kao argument. Tada se kazalo da je to de facto stanovništvo Republike Hrvatske, a ne i de jure. Ono što je de jure to je u popisu birača, to je u drugim popisima i mi ne možemo naknadno usklađivati ono što je de jure sa onim što je de facto. Ako to činimo, onda sve ono što je sa de jure možemo dovesti u pitanje. I u tom smislu Klub SDSS-a gospodine predsjedniče, kolegice i kolege da se ovom prijedlogu danas ne odlučuje.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Ove dileme i promišljanja ćemo raspraviti. A Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice je donio i odluku da se danas, da predloži da se ne glasuje danas o ovom prijedlogu Zakona, radi usklađivanja svih mogućih stajališta brojnih nedoumica koji imaju brojni zastupnici, tako da danas o tom Zakonu nećemo glasovati, ali ćemo provesti raspravu, glasovat ćemo tamo 30., 31. ili 1. Da li predstavnik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, ne želi dodatno, usmeno dati izvješće. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Klub zastupnika SDP-a poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović, izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama se nalazi ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prebivalištu i boravištu građana i nema tajne da se on donosi evo uoči lokalnih izbora. A povod tome je upravo jedan odsjaj u javnosti vrlo negativan koji se očitovao na ovim zadnjim predsjedničkim izborima. I još nešto, sada je već posve jasno da se nalazimo nakon dakle 91. godine od kad je usvojen ovaj Zakon i nikad u međuvremenu nije mijenjan, da prijeti opasnost da u Hrvatskoj uskoro budemo imali više birača, nego što to imamo stanovnika. Naravno da je onda u takvoj jednoj situaciji i Vlada morala reagirati i imamo izvjesne izmjene koje se tiču upravo toga da bi nekako stali na kraj lažnim prebivalištima. Treba napomenuti da je upravo Ustavni sud reagirao 2000. godine izmjenom članka 2. i to u stavku 1. i u stavku 2. koji se odnosi na samo definiranje prebivališta. Jasno je da je sada ostalo prebivalište samo kao mjesto u kojem se građanin nastanio s namjerom da u njemu stalno živi. I to je jedna definicija koja razlikuje prebivalište od boravišta, koja stoji u svim udžbenicima i kako ga definiraju gotovo sve zemlje. Međutim, u tome i jeste problem. Da mi i naša Državna uprava administracija upravo zbog toga što je tu najmanje učinjeno u refomskim zahvatima ne može kontrolirati ni egzaktne situacije, a kamoli da može reagirati na nečiju namjeru. I ono što je ukinuto u međuvremenu dakle 2000. godine, dakle imali smo punih 9 godina mogućnost da građanin prijavi prebivalište samo na osnovu toga što ima ili nekretninu iako pitanje vlasništva nad nekretninom ne mora niti je nužno povezano sa prebivalištem. Ili pak da ima nekakav ugovor o najmu. I to je bilo već dovoljno, dakle kao tumačenje te namjere da se taj građanin stalno nastani, odnosno da dobije status građanina na određenom mjestu s prebivalištem. I stoga su poniknule mnoge nevolje koje su se godinama samo akumulirale gotovo geometrijskom progresijom. Dapače, u uredima, u Policijskoj upravi 90-tih godina čak je sugerirano građanima da moraju, ako imaju domovnicu prijaviti prebivalište u Republici Hrvatskoj, iako su oni sami izjavljivali da tu ne prebivaju. Međutim, nisu posljedice katastrofalne samo za vrijeme izborno vrijeme, možda to još najmanje. Najveće posljedice su koliko se novca na temelju lažnog prebivališta odljeva iz našeg državnog proračuna. Eklatantni primjer su neka mjesta, na primjer Makarska. Gdje je evidentno gdje Policijska uprava ima podatak da na jednoj adresi živi više stanovnika, nego što je to uopće moguće da po zakonima fizike, odnosno određeni broj tijela na toj površini boravi. I dakle, očito je da se moralo na izvjestan način reagirati. Naravno da je ovo jedan od pokušaja, i mi u Klubu SDP-a pozdravljamo ove pokušaje, da nadležno tijelo sada može po službenoj dužnosti reagirati i pokrenuti postupak upravo protiv onih osoba koje su dale lažne podatke i na osnovu toga evidentirali svoje prebivalište. Jednako tako dobro je rješenje da na isti način poticaj za takav postupak mogu dati i tijela jedinica lokalne samouprave ili pak neka druga tijela državne uprave, ali pak i pravne i fizičke same osobe, a na temelju spoznaje da prijavljena osoba na određenom mjestu ne prebiva. Međutim, postavlja se i dalje pitanje efikasnosti kontrole, kako će se to kontrolirati i mislim da bi najprije, dakle osnovno je pitanje provedbe ovog zakona da državno tijelo, da naša administracija, naročito upravo Ministarstvo unutarnjih poslova u čiju nadležnost spada i evidencija o prebivalištu jeste to koje se mora zaputiti upravo u ona područja gdje kažem prijeti opasnost da imaju veći broj prijavljenih ljudi s prebivalištem pa time onda i birača nego što imaju stanovnika. Da bi bili efikasniji u tome mi smo ionako naš Kazneni zakon preopteretili sa mnogim kaznenim djelima pa čak i bagatelnim kaznenim djelima ali svakako ako je davanje svjedočkog iskaza kazneno djelo, ako je davanje lažnih podtaka državnim tijelima kazneno djelo ne vidim nikakvog razloga jer su posljedice upravo lažnog prijavljivanja za državni proračun velike. Na kraju krajeva, posljedice su i kod izborne prevare odnosno mogućnosti upravo da na temelju lažnog prijavljivanja čine se druga kaznena djela koja već dakle kao takva imamo inkriminirana a koja štite upravo izborno pravo. Prema tome, dobro bi bilo da Vlada, ima još vremena, da razmisli da bi upravo lažno prijavljivanje postalo kazneno djelo zbog naročito društvene opasnosti koje ono za sobom nosi. Klub SDP-a dakle u tom smislu pozdravlja ove izmjene ali smatra ih još uvijek nedostatnim da bi se počeo rješavati problem koji kažem nije nastao od jučer, koji je nastao sam 1991. godine kada je dakle čitava stvar generirala sa ovakvom formulacijom kasnije ukinutom od strane Ustavnog suda da bi prebivalište mogao imati već onaj tko ima neku nekretninu. Pitanje kontrole je također na prvi mah se čini da je vrlo teško. Međutim, evo jedna mala sugestija. Dovoljno je evo gospodine državni tajniče za koje postoji prijava, možete to i sami kontrolirati, da upitate nikog drugog nego prvog susjeda. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala, gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Klub zastupnika HNS-a PGS-a dao je pred jedno mjesec i pol u proceduru Zakon o popisu birača kao osnovni zakon u ovom setu izbornih zakona. Naime, ovaj zakon o kojem sada razgovaramo je pretpostavka za izradu normalnog seta izbornih zakona. Neka rješenja u tom našem prijedlogu podudaraju se, kompatibilna su sa rješenjima koja se predlažu u ovom zakonu. I velika je šteta što o tome danas ne raspravljamo zajedno, možda bi došli do nekih pametnijih zaključaka nego što ćemo samo ovako doći. Velika je šteta to što prijedlozi Vlade dolaze na dnevni red ovog Doma u roku od 24 sata a prijedlozi oporbe čekaju na postavljanje na dnevni red maksimalni zakonski rok a onda još dok dođu na raspravu sljedeća dva, tri mjeseca tako da se značaj i važnost parlamentarizma polagano gubi. No, u svakom slučaju Zakon o prebivalištu i boravištu građana značajan je jer treba jasno znati utvrditi tko je tu i tko na lokalnim izborima može glasovati. To je ono konačno što i predlagač kaže da mu je nakana. Prema sadašnjem stanju prema sadašnjem Zakonu o boravištu i prebivalištu dovoljno je da građanin izjavi da želi prebivati u određenom gradu na određenom mjestu i automatizmom njegove izjave i njegove slobodne volje upisuje ga se u listu prebivališta pa a konto toga i u popis birača. U prvoj verziji zakona sada važećeg zakona stajalo je da građanin mora dokazati da posjeduje nekretnine ili ima ugovor o zakupu i tome slično, Ustavni sud je to poništio sa obrazloženjem da se time zadire u prava građanina na kretanje, slobodu kretanja i tome slično. No, manipulacije koje su moguće po sadašnjem stanju stvari ako ništa ne promijenimo dvojake su. S jedne strane tu su turistički autobusi iz Beograda i Čačka koji dovoze birače u Vojnić i Plaški i druga mjesta. S druge strane tu je Makarska i slična mjesta gdje po deseci ljudi su prijavljeni u jednoj sobi pet sa pet. Dakle, u oba dva slučaja nemoguća situacija. Zašto to ljudi rade? Nas je sada u čelo pogodila situacija sa predsjedničkim izborima pa smo progledali i vidjeli stvarnu situaciju. Međutim, ljudi to ne rade zbog izbora u suštini stvari, nego zbog određenih socijalnih prava. Iz hrvatskog proračuna odlijevaju se milijuni i milijuni kuna za podmirenje socijalnih potreba građana koji ne žive u Republici Hrvatskoj. Ima i drugih zemalja u Europi koje imaju prijavljene stanovnike svog ili stranog porijekla ali kontroliraju da li su ti ljudi tamo. Naši radnici u Austriji prolaze kroz postupak provjere svako toliko. Pojavi se inspektor u stanu i ustanovi da ga nema i skida se sa liste socijalnih primanja. Kod nas se to naravno ne događa. Kompilirali smo dobru volju da pomognemo svima, da uključimo sve, da budemo sa svima dobri, sa svima pristojni i sad nam se to naravno obija o glavu. Činjenica je isto tako da ovaj zakon dolazi prekasno, barem što se tiče njegove namjene. On se za ove izbore ni teoretski ne može primijeniti. U članku 1. stavak 3. govori se o tome da nadležno tijelo će provesti postupak brisanja iz evidencije o prebivalištu tek nakon uredno provedenog upravnog postupka i nakon što rješenje o brisanju postane konačno. Taj uredni upravni postupak ne može ni po kakvoj teoriji trajati manje od 15 dana. U članku 3. izmjena govori se o tome da će ministar unutarnjih poslova u roku od osam dana donijeti provedbene propise. Ovih 15 i ovih 8 je 23. Dok "Narodne novine" sa zakonom iziđu, dakle dok zakon stupi na snagu još ajde minimalno tri dana. 26 dana a 15.4. bi Vlada trebala raspisati izbore. Evidentno je da niti predlagač zapravo nema jasnu namjeru što se time ima volju i namjeru napraviti. Sam postupak koji se predlaže u zakonu, postupak brisanja iz evidencije isto tako nije jasno preciziran. Broj jedan, treba svakako reći da on mora biti jedinstven. Konačno, ovo je hrvatski zakon, nije zakon nekih općina i nekih gradova. To je hrvatski zakon, on mora biti jedinstven za čitavo područje Republike Hrvatske. A s druge strane, nije jasno na čiju inicijativu, na čiji poticaj će tijelo državne uprave nadležno za prebivalište a to je Ministarstvo unutrašnjih poslova postupak brisanja provesti. Taj se postupak može pokrenuti na inicijativu samog tog tijela, na inicijativu građana, na inicijativu pravnih osoba, na inicijativu bilo koga, ali nigdje ne piše tko će to stvarno napraviti sada. Tko će taj posao ovog trenutka obaviti. No, što bi se moglo postići ovim Zakonom kada bi se htjelo? Mogao bi se ažurirati popis stvarno nastanjenih građana Republike Hrvatske u Republici Hrvatskoj. Da jednom znamo tko ovdje stvarno živi, tko stvarno živi a tko ima hrvatsko državljanstvo a ne živi tu i nema namjeru živjeti tu i ne pada mu na kraj pameti da živi tu. Drugo, socijalna prava mogla bi se dodijeliti možda i u većem obujmu onima koji u Republici Hrvatskoj žive a kojima su namijenjena jer se novac za ta socijalna prava izdvaja iz državnog proračuna ove Države. I treće, smanjile bi se manipulacije na lokalnim izborima onakve kakve smo vidjeli na predsjedničkim izborima. Sve u svemu nakana je dobra, za ove izbore bojim se da je zakasnila, da je promašila. Samo se sada postavlja pitanje tko je sada na redu, tko će sljedeći korak napraviti. Očekujem da to bude policija. Hvala.
Hvala. Na galeriji prate naš rad učenici Strojarsko tehničke škole iz Zagreba, lijep pozdrav! … [[Pljesak!]] Šteta što nije neka tema koja bi njima bila bliža iz Strojarske struke, ali što ćemo. Klub zastupnika SDSS-a, poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja ću početi sa ovim što ste vi gospodine tajniče rekli u duhu vremena. Ja razumijem to što vi govorite, međutim, u duhu vremena je i činjenica da imamo desetke hiljada ljudi koji ovog trenutka ne znaju gdje su i ne znaju koliko će na tom mjestu ostati, to je također u duhu vremena. I ja vašu poruku sa gledišta raščišćavanja stvari u ovom području mogu razumjeti ali ja mislim da je protivno duhu vremena sada prelamati neke stvari preko, preko koljena. E sada, u ovom Zakonu ja ću odmah početi sa onim što je ključni problem. U Zakonu piše da će se brisati iz evidencije prebivališta oni ljudi čije prebivalište je stečeno lažno, protivno zakonu itd.. S time se slažemo. Onda ste u drugom stavku predložili da se iz tog brisanja izuzimaju oni koji imaju status izbjeglica i prognanika. U članku 4. je ovdje napisano da će nadležna ministarstva, a ja znam da se iz prakse to odnosi na Ministarstvo mora, turizma itd., odnosno na upravu za prognanike i izbjeglice dakle, na bazi podataka koje će dostaviti ta uprava praviti će se izuzetak. I sada vas, sada upozoravam na nešto što je bitno, vrlo bitno u toj upravi. I kod niti jednog državnog organa u Republici Hrvatskoj izbjeglice srpske nacionalnosti ne vode se u evidenciji pod pojmovima izbjeglice i prognanici, ne vode se. A ako se ne vode, onda ta uprava i ni jedan državni organ ne može dati podatak na bazi kojega ćemo dobiti izuzeće. I to znači da izbjeglice srpske nacionalnosti ne mogu u ovome tehnički gledano, tehnički ne mogu biti izuzete. E sad, zakon kaže izričito ili sugerira, njegovu provedbu provest će činovnici, policija itd., razgovarali smo o tome da se o tome može razgovarati pa da im se pomogne da dobiju neki suport ljudi s terena ali znate kada činovnik dobije zadatak da to raščisti on će dosljedno onom što piše u Zakonu kazati, mi nemamo evidenciju da si ti izuzetak i ti nisu izuzetak. A radi se o nekoliko desetina hiljada ljudi. Zato se mi bojimo da će ovo biti brisanje tipa onog što je u Sloveniji izbris i da će to proizvesti posljedice koje nitko u ovoj sali ja sam uvjeren ne želi i to će donijeti tako krupne posljedice koje će biti pljuska za sve nas. Ja sam uvjeren da je to omaškom propušteno kao predodžba i uvjeren sam da to nije namjera, ako bi se na ovome inzistiralo ja mislim da se to onda mora pročitati kao namjera. E sada, imate još nešto, ljudi koji su, koji su dakle, izbjeglice srpske nacionalnosti, koji imaju osobnu iskaznicu i prebivalište na određenoj adresi u Republici Hrvatskoj, kada im brišete prebivalište onda im skidate osobnu iskaznicu i onda im skidate putovnicu na toj adresi i dovodite ih u nemoguću situaciju da ono što proizlazi iz domovnice, dakle, konzumacija određenih građanskih pa i statusnih prava ne mogu realizirati, ne mogu realizirati. Ponavljam ja sam uvjeren da to nitko ne želi ali to će biti konačna posljedica. Jer, ja sada dodajem ovo, ima raznih ljudi, ne branim one koji su prodali svoju kuću i od policije dobili potvrdu da mogu svoje, ponijeti svoje stvari i da se iseljavaju. Mi te ne branimo, ali ja vam ovdje navodim sljedeće situacije, čovjek ne može u svoju kuću zato što mu nije obnovljena, čovjek ne može u svoju kuću zato što mu nije vraćena, čovjek ne može u svoju kuću zato što mu je vraćena a ona je u takvom stanju da ne možete unutra biti. Čovjek ne može u svoju kuću zato što nema struju i vodu, čovjek ne može u svoju kuću zato što mu netko kaže ne možeš tu biti. Što je sa onima koji su na privremenom radu u inozemstvu, što je sa onima koji su na školovanju? A kada nemamo osnovni mehanizam da, da se izuzimaju ti ljudi formulom koja njih ne pokriva. Dakle ponavljam ne pokriva ih ovo izbjeglice i prognanici onda ste pobrisali sto hiljada ljudi. Praksa će vam to donijeti. Mi smo u, u razgovorima, kolega Pupovac je malo prije kazao u dobroj vjeri koje se i još uvijek držimo rekli dajte da pobrišemo one koji kako reče kolegica Ingrid imaju namjeru ili iskazali su namjeru da tu ne bude, ne budu. To je, to ne sporimo. Ali nedopustivo je da se dogodi da neoprezno budu izbrisani svi oni koji su mimo svoje volje zbog objektivnih okolnosti, zbog toga što im razne države nisu pomogle da budu u svojoj kući sada u svojoj kući nisu. Ovaj Zakon će, ovaj prijedlog u ovom obliku s mehanizmom koji je ovdje ugrađen će do toga dovesti. Vi ste gospodine državni tajniče rekli «Ustavni sud je iskazao mišljenje o, o pojmu prebivalište i, i prebivanje». Ja tu naravno distinkciju razumijem i ja mislim da je i Ustavni sud, i Ustavni sud sa tom svojom distinkcijom ovog trenutka pomogao zbrci. I ja mislim da, ja, ja, nezgodno mi je reći jer to možda nije pristojno, ali u ovom trenutku govoriti o prebivanju i prebivalištu kad se, kad, kad je desetke tisuća ljudi ne zna gdje je, je zapravo formulacija koja ide na ruku nečasnim radnjama. Sličnu je formulaciju, sličnu je formulaciju upotrijebio Upravni sud pa ću vam reći koje su posljedice. Upravni sud je donio presudu u kojoj piše, rješenje u kojemu piše: Čovjek nema pravo na obnovu iako je 30 godina u Njemačkoj zato što kako kaže nije prebivao u svojoj kući 1991. u tom mjesecu. Upravni sud u, u drugoj odluci gotovo u istom vijeću donio je odluku drukčiju od ove. I sad gledajte to, to su formulacije ili to su ocjene koje ne uvažavaju stvarno stanje na terenu ili, ili kako ste malo prije rekli duh vremena. Duh vremena jedanput može biti moderno shvačanje stvari. Duh vremena može biti realno shvačanje stvari. Mi smo malo ljuti ovdje zbog toga što mislimo da treba poći od, od realnog shvačanja stvari. I zbog ovog, zbog ovog što sam rekao i zbog naše želje da nađemo najbolji mogući izlaz mi mislimo da se zakon u ovoj formulaciji zbog onog što sam rekao na početku pod pojmom izbjeglice i prognanici nisu evidentirani ljudi srpske nacionalnosti koji su izbjegli iz Republike Hrvatske. Zbog toga oni nisu ovdje u kategoriji izuzeća i zbog toga bit će posljedice na koje ne možemo pristati. Ja se vrlo nadam da neće pristati ni nitko od vas. Zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Hvala lijepa. Jedan ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivan Jarnjak.
Poštovani gospodine predsjedniče želim ispraviti krivi navod koji se odnosi da će se dogoditi brisanje kao u Sloveniji. Neusporedivo je to što se dogodilo u Sloveniji jer u Sloveniji osobe koje su imale pravo dobiti državljanstvo, slovensko državljanstvo nisu ni dobili a u Hrvatskoj nitko ne dovodi u pitanje već dobivena državljanstva. Dakle netočno je da se može dogoditi isto što se dogodilo u Sloveniji. Hvala lijepa.
Poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković, Klub zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Mislim da nije dvojbeno da postoji problem točnosti evidencija prebivališta. Naime kao što i državni tajnik pa i kolege prije mene kao što su rekli naše evidencije nisu pratile ono što se na samom terenu dešavalo. Očito ljudi su mijenjali prebivalište, iseljavali su se, ali to nije ažurirano i evidencije su nam nesređene i netočne, a to naravno ima negativne posljedice i u drugim segmentima funkcioniranja pravne države. Zato je ovaj Zakon svakako potrbno promijeniti i ovaj Zakon koji nam se predlaže na dobrom tragu. Što se bitno mijenja ovim Prijedlogom zakona? Mijenja se kao najbitniji članak 13. postojećeg Zakona i to na način da se sada uvodi, uvodi mogučnost brisanja prebivališta radi nekih razloga ili činjenica koje su nastupili nakon što je neka osoba već stekla prebivalište. Sadašnjim Zakonom, sadašnjom odredbom članka 13. to nije moguće. Prebivalište je sada moguće brisati samo ako je netko kod podnošenja prijave dao netočne ili neistinite podatke. Međutim činjenice koje mogu nastupiti nakon stjecanja prava na prebivalište, a to su da se netko iseli ili da prijavi negdje drugdje prebivalište prema važećem Zakonu nije moguće sankcionirati. Tako je moguće znači da netko proda imovinu, da odseli ili ne odjavi se i dalje ima prijavljeno prebivalište na jednom mjestu, ali ne postoji pravni mehanizam, ne postoji pravni mehanizam prema važećem Zakonu da državno tijelo to regulira i sankcionira. Zato ovakvom promjenom članka 13. Zakona otvara se mogučnost brisanja prebivališta i to radi toga jer je netko trajno iselio iz Republike Hrvatske iako netko stvarno prebivalište ima u državi, u drugoj državi, a u Republici Hrvatskoj samo formalno. Naravno takvih situacija ima i jedna uređena pravna država ne smije ih tolerirati i mora ih regulirati na pravi način. Da ne bi bilo zabune stavkom 2. Zakona o izmjenama Zakona o prebivalištu ovdje se vrlo jasno štite prava izbjeglica i prognanika i određuje se da se takva odluka u odnosu na izbjeglice i prognanike ne može donijeti. Zakonom se navodi i široki krug osoba koje to pitanje mogu pokrenuti i otvoriti. To su tijela državne uprave, jedinice lokalne samouprave te druge pravne i fizičke osobe. Ovdje je vrlo značajno i uloga ministra unutarnjih poslova koji mora naravno propisati nove obrasce, ali i pravilnik znači podzakonski akt kojim će urediti postupak za utvrđivanje potrebnih činjenica kod reguliranja ovih pitanja. To je vrlo značajno jer znamo da je pitanje prebivališta i da je definicija zakonska prebivališta koja kaže da je prebivalište mjesto gdje se netko naselio sa namjerom da u njemu stalno živi. Dakle ona sadržava onaj subjektivni element namjere da netko želi trajno živjeti na nekom mjestu i to će u praksi sasvim sigurno dovesti do određene problema, do određenih poteškoća kod utvrđivanja takvih činjenica. I zato je vrlo značajno kako će taj pravilnik i kako će ga ministar odrediti. Ovaj zakon je značajniji za buduće uređenje ovoga pitanja nego što bi on to bio za isključivo reguliranje ovih pitanja kod predstojećih kod dolazećih izbora za lokalnu samoupravi. Naime vrlo dobro znamo i već su neki prije rekli vezano za rokove u kojima se on donosi. Vezano za datum kada će biti lokalni izbori i vidimo da u zakonu je rečeno da se brisanje može provesti tek po konačnosti rješenja tek po konačnosti odluke o brisanju. Stoga ne možemo očekivati neke značajne neke dramatične promjene vezano baš za izbore ove koji sada dolaze. I zato mislimo da je ovaj zakon puno bitniji za buduće uređenje ovoga pitanja nego što je on značaja da će potpuno riješiti ova pitanja u ovim sadašnjim lokalnim izborima i zato ga treba gledati u jednoj budućnosti kako će on funkcionirati. Stoga Klub Hrvatske demokratske zajednice smatra da zakon sasvim sigurno treba promijeniti u ovom smislu u kojem je ovaj zakon predložen, i ovaj zakon nudi sasvim dobra rješenja u smislu rješavanja ovih pitanja. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Vresk Klub zastupnika HSS-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. I klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke će podržati ovaj prijedlog zakona, smatrajući da je sama intencija vlade kao predlagatelja u redu. Naime, dobro da je Ustavni sud 2000. godine kada je ukinuo dio pravne norme sadržane u članku 2. ovoga zakona. Ujedno obrazloženju te odluke da vrlo preciznu definiciju što je to prebivalište, i to služi kao dobre temelje da se i u zakon prenese to se zapravo i mora isto takva definicija. Međutim, smatramo i slažemo se tu s ostalim klubovima da ovaj zakon neće napraviti puno dobrih pomaka u ovim izborima. Odnosno u onom cilju kako to navodi Vlada kao predlagatelj da će se bitno urediti popisi birača. Nadamo se da hoće ali ne sada. Naime što će biti kao posljedica ovoga zakona. Po ovom zakonu nadležni ministar a to je ministar unutarnjih poslova ne donosi samo pravilnikom dakle, pod zakonskim aktom iako se ovdje ne piše da je to pravilnik, smatram da će biti pravilnik a to će obrazložiti. Ne donosi dakle samo propis o obrascima za brisanje iz prebivališta već donosi i dakle istim pravilnikom ili vjerojatno nekim drugim propise o obrascima za promjenu prebivališta. I sada donosi ih u roku od 8 dana. Od dana stupanja na snagu ovoga zakona, jeste ne uobičajeno malo da ovaj zakon stupa na snagu danom donošenja ali pustimo sada to. Po Zakonu o sustavu državne uprave ministar kad rješava neka pitanja koja nisu uređena zakonom je ovlašten donositi tri pravna akta. To su pravilnik, naredba i naputak. Smatramo da obzirom na tematiku koja se ovdje rješava ministar ta pitanja mora uređivati pravnikom. Obzorom na to da Vlada ima vlastiti akt o radu koji se zove Poslovnik o radu Vlade koji se ponešto razumijemo ministar prije nego takav akt bude objavljen je dužan tražiti suglasnost nadležnog vladinog tijela a to je vladin Ured za zakonodavstvo. I čak i kada bi se ispoštovali svi ti rokovi mislim da je vremena malo. Iako ima i jedno drugo mišljenje Ustavnog suda ustavnog suda od prošlog tjedna i to čini mi se od četvrtka prošli tjedan. Kojim se zapravo daje mogućnost čelnicima tijela državne uprave da donose pod zakonske propise i protekom određenog roka kojim je određen u zakonu. I mislim da je do dobro da je Ustavni sud zauzeo takvo stajalište jer je funkcioniranje pravne države važnije od kašnjenja određenog čelnika tijela državne uprave vlasti. Dakle sve to govori o tome da će vremena za ove izbore biti sasvim malo i da će se birački spiskovi a čini mi se da j eto intencija ovoga zakona neće srediti kako valja, međutim sama intencija dobra. I mi doista moramo početi sređivati nešto što se zove prebivalište ili još važnije nešto što se zovu birački spiskovi. Međutim ima jedno najvažnije pitanje još samo da to kažem da pa da zaključim. Kolegice i kolege zastupnici, mi smatrano da je najvažniji problem u nečem drugom. Što mi biračke spiskove sređujemo neposredno prije izbora. Ako ćemo odnosno sva tijela sva nadležna državna upravna tijela permanentno taj posao raditi kroz cijelo vrijeme nećemo vjerujte mi imati problema sa biračkim spiskovima. Bit će oni uređeni. Ako će to i dalje ostati samo predizborni posao, uvijek ćemo imati nesređene biračke spiskove kao što ih sada imamo. I da sada ne spominjem sve one i umrle koji su upisani u biračke spiskovima a i toga ima i to sami znate, onda je tek jasno koliko je tu sve problema. Dakle smatrajući da je ovaj propis predložen u dobroj namjeri, iako nam nije jasno zašto se žurimo sa njime. Smatrajući da će se ipak primjenjivati u buduće vjerujemo u činjenicu ili vjerujemo u namjeru državne uprave da će permanentno raditi na sređivanju biračkih spiskova, i u tom dijelu ići određenom izmjenom propisa koji regulira to područje, će Klub Hrvatske seljačke stranke podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovani državni tajniče. Klub HSP-a će podržati konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o prebivalištu i boravištu građana. NO za Klub HSP-a je neshvatljivo da Hrvatska do dan danas nema sređen popis birača točno i precizno evidenciju odnosno očevidnik prebivališta. I točno i preciznu evidenciju boravišta hrvatskih građana. Neshvatljivo je da mnogi gradovi i općine u Hrvatskoj pa kao što je npr. Makarska, Vrgorac, Imotski imaju više stanovnika u popisu birača nego u popisu stanovnika. I to su ogromne razlike. I zanimljivo je to da se to do dan danas događa i dan išta na tome planu nije poduzeto. Poznata vam je stvar da prebivalište znači očevidnik prebivališta očevidnik popisa birača očevidnik umrlih moraju biti povezani. To znači informatički uvezani i to tako. A recimo primjer samo to ovaj dio oko neažurne evidencije kako u popisu birača tako i u popisu prebivališta govori samo jednoj činjenici. DA Središnji državni ured za državnu upravu i Ministarstvo unutarnjih poslova nisu informatički uvezani. Jer je nelogična situacija da matičar koji sjedi zajedno sa kolegom u istoj sobi koji vodi popis birača to je ovaj dio što radi središnji državni ured za državnu upravu ne usklade odmah podatke ako je netko umro da se automatski briše iz popisa birača. I neshvatljivo da nitko za takve stvari, a takvih stvari ima puno, nije kažnjen. Mislim da je dobar bio primjer kako i na koji način treba raditi u Ministarstvu obrane jer je vojna evidencija daleko točnija i preciznija od ovoga popisa u prebivalištu. I te podatke je MUP mogao koristiti od Ministarstva obrane, jer 90. tih je isto bila ova situacija da je bilo dosta problema. Također je nejasna jedna situacija kako se to moglo događati. Ako se čovjek odjavljuje prebivalište, onda mora doći u policijsku upravu, da bi odjavio prebivalište i on odmah govori mora točno navesti gdje ide na koje područje i gdje se treba prijaviti. I tu di je komunikacija po službenoj dužnosti između jedne i druge policijske uprave, i njega se prati u tome djelu. To je jedini način učinkovito znači da je državna uprava na svim ovima situacijama totalno zakazala. Sada je zanimljiva situacija. Sve ovo što se činilo na način da se nije prijavljivalo prebivalište ili se prijavljivalo lažno prebivalište. Mi smo ovdje htjeli i trebali bi čuti koliko je podneseno prekršajnih prijava i koliko je ljudi kažnjeno. To znači da ako to nije rađeno ili rađeno malo, znači da državna uprava ne radi svoj dio posla. I to nije dobro da državna uprava ne radi svoj dio posla. Druga bitna stvar, prijepori koji se javljaju unutar vladajuće većine to nek riješi vladajuća većina unutar sebe. Ali za članak 13. mislim da je bitan članak da se uvede red, jer nije ista situacija ako je nekome obnovljena kuća u Hrvatskoj i on tu kuću prodaje onda on ne može biti ni glasovati za lokalne izbore u Hrvatskoj jer je tu prebivalište bitno. Ali on kao hrvatski državljanin, kao i svaki drugi hrvatski državljanin može glasovati na parlamentarnim izborima. Znači na parlamentarnima da, ali na lokalnim je bitno prebivalište. Prema tome, to treba raščistiti totalno. Ako je nekome obnovljena kuća i on se neće vratiti u tu kuću ili je čak preprodaje, onda on ne može biti na popisu birača i prebivališta jer se neće vratiti. Druga je pak situacija ako nekome nisu stvoreni uvjeti, nije mu obnovljena recimo kuća onda on mora biti, jer mu se mora omogućiti, jer on ako ima, normalno iskazuje nakanu da se želi vratiti. I mislim da je u tome dijelu lako riješiti. Ali ako se ne radi po službenoj dužnosti onda nećemo puno napraviti. Dosezi znači ovoga zakona neće biti veliki za predstojeće lokalne izbore, ali se nadamo da će bar napraviti reda ubuduće. I prema tome za kraj. Znači podržati ćemo ovaj dio, ali nam je neshvatljivo da je ova situacija, znači i dan danas da nemamo sređeni popis birača, da nemamo sređenu evidenciju, odnosno očevidnik prebivališta, boravišta i da nam državna uprava nije informatički povezana i da sve ove stvari, a morala je raditi po službenoj dužnosti i brisanje iz popisa birača i stavljanje novih, odnosno o tome kako su mijenjali ljudi prebivalište. Jer opet će vam se dogoditi varijanta da su nam popisi birača loši. Vidjeti ćete kod predstojećih lokalnih izbora zbog toga što je čovjek odjavio se, prijavio novo prebivalište, ali ga nije pratio ovaj dio iz popisa birača, što je trebalo po službenoj dužnosti raditi. Prema tome, dok se ne uvede reda, dok državna uprava ne počme odgovarati za ono što treba raditi nema ovdje izlaska iz ove krize. Hvala lijepa.
Hvala. Klub DC-a, HSLS-a, LS-a poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege, Klub DC-a, HSLS-a i LS-a će podržati ovaj Prijedlog zakona. Ako su nam svima puna usta Europske unije onda bi bio red i da se pokušavamo ponašati u skladu kako to ljudi rade i u Europskoj uniji bez obzira što još nismo došli u Europsku uniju. Mnogima je poznato da recimo u Njemačkoj nije moguće ostvarivati neka socijalna prava kao što ovi naši građani ustvari socijalna prava koji sad žive u inozemstvu a fiktivno su ili stvarno prijavljeni na adresama u Hrvatskoj, da takva prava recimo u Njemačkoj nije moguće ostvarivati, živjeti u inozemstvu a biti socijalno opskrbljen u, recimo u Njemačkoj. Ja imam jedan primjer jednog mog poznanika koji je živio u jednoj izvanbračnoj zajednici i kada se sa uvaženom gospođom posvadio došao je u Hrvatsku, kad se vratio u Njemačku da pokupi svoje novce koje je trebao dobiti, koje mu je dala Njemačka država za uzdržavanje, onda ga je uredno fino prijavila policiji, pokrenut je postupak, vratio je sve novce koje je primio od dotične države kao osoba koja je bila socijalno uzdržavana i pomagana u toj državi. Ovo sam istakao kao primjer da ukoliko bi mi zaoštrili ovu situaciju da bi i mi mogli tražiti za sve naše građane koji su prijavljeni negdje u Hrvatskoj a žive u inozemstvu a primaju ovakav vid socijalne pomoći od Hrvatske države, odnosno socijalne zaštite, da bi mogli tražiti i povrat od takvih, sredstava. Danas je vidljivo do čega recimo dovodi popustljivost i neadekvatno poštivanje hrvatskih zakona. Jer onaj koji je prijavljen, koji je građanin Hrvatske on je dužan jednako poštivati hrvatske zakone kao što je to dužan i svaki djelatnik u lokalnoj upravi, samoupravi u državnoj upravi itd. Ako bi išli mak na konac onda bi danas trebali, da bi mogli kvalificirano odlučivati trebali postaviti pitanje koliko ima onih ljudi koji su prodali kuće u Hrvatskoj, prodali svoje stanove a ostali su i dalje fiktivno prijavljeni u Hrvatskoj. Ne znam zbog čega? Koliko ima onih koji imaju već gotove kuće, sređene, uređene a isto tako su negdje u inozemstvu i žele ostvarivati ova svoja prava. I u konačnici se vidi kako jedno socijalno pravo ukoliko nije do kraja izvedeno i poštivano kako može dovesti do recimo političkih sukoba i trzavica do kojih bi moglo doći recimo ukoliko bi se krivo tumačilo ovo što danas mi radimo, moglo bi doći i u Hrvatskoj. Na kraju evo samo bi rekao da ćemo podržati, još jednom ću ponoviti, podržati ćemo ovaj Prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Završena je rasprava po klubovima. Imamo dva prijavljena, jednu zastupnicu i jednog zastupnika u pojedinačnoj raspravi. Poštovana zastupnica Jagoda Martić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo ja ću samo kratko s obzirom na poodmaklo vrijeme ali i s obzirom da dolazim eto iz grada koji se i danas tu tako često spominjao, iz Makarske onda sigurno da na ovu temu sam jednostavno, imam i potrebu i obavezu nešto reći. Naime prema postojećim zakonskim rješenjima nadležno tijelo po službenoj dužnosti donosi rješenje o brisanju evidencije o prebivalištu samo u slučaju ako utvrdi da je podnositelj prilikom prijave prebivališta dao netočne ili neistinite podatke. Sporni slučajevi i promjene koje nastaju vremenski, znači iza uredne prijave prebivališta nisu pravno regulirani, odnosno postojećim zakonom nije ih moguće riješiti. Osim toga postojećim zakonom nije predviđeno niti mogućnost da nadležno tijelo po službenoj dužnosti briše iz službene evidencije one građane koji više ne ispunjavaju uvjete za prebivalište i mjestu i adresi prijave prebivališta. Takvo stanje se između ostalog odražava na popisu birača koji su nepotpuni i netočni. U vrijeme održavanja predsjedničkih izbora a evo i danas tu često se spominjala Makarska upravo kao primjer lošeg stanja popisa birača. Prije četiri godine smo imali situaciju da je, ako bi se uspoređivao popis birača i popis stanovnika onda je ispalo da Makarska ima svega 800 maloljetnih osoba, znači imali smo po popisu stanovništva 800 stanovnika više. A današnji podaci kažu ovako. Na popisu birača imamo upisanih 13 tisuća 990 birača, a po zadnjem popisu stanovništva grad Makarska ima 13 tisuća 716 građana. Znači imamo 274 birača više od stanovnika. Mislim da ove brojke govore dovoljno same po sebi i ne treba ih komentirati. Nije to samo problem Makarske. Takve probleme imaju i drugi gradovi i naročito oni koji su bliže granice sa susjednom Bosnom i Hercegovinom. To je najvećim dijelom posljedica rata kada su se na ove prostore doseljavali građani iz susjedne države, prijavljivali su se na određene adrese, pa tako imamo situaciju da je na pojedinim adresama u Makarskoj prijavljeno toliko ljudi kao da se radi o hotelu a ne o jednoj običnoj obiteljskoj kući. Bilo je tu i onih slučajeva koji su prijavljivali svoje prebivalište i zbog ostvarivanja određenih socijalnih prava u Republici Hrvatskoj, kao što je npr. pravo na porodiljnu naknadu. Znači bilo je puno toga, a kao posljedica danas imamo situaciju da imamo veći broj birača nego što imamo stanovnika u nekom mjestu. Predloženim izmjenama zakona koji je pred nama pokušati će se otkloniti nastali uočeni problemi i želja predlagača je da u što većoj mjeri evidencija prebivališta i boravišta građana uskladi sa stvarnim stanjem. Svakako da ovu namjeru predlagatelja treba pozdraviti i podržati. Ali iščitavajući predloženi zakon čini mi se da će u provedbi samog zakona biti određenih nedoumica i nedorečenosti koje u konačnici mogu rezultirati time da se neće puno napraviti i da će ovo biti jedan prijedlog zakona koji je pred izborne lijepo čuti ali u konačnici neće polučiti Bog zna kakav uspjeh. Zašto to kažem? Člankom 1. propisuju se slučajevi u kojima će nadležno tijelo po službenoj dužnosti donijeti rješenje o brisanju iz evidencije o prebivalištu. To su slučajevi kada je podnositelj prijave dao netočne ili neistinite podatke, ali isto tako i slučajevi kada podnositelj prijave ima prijavljeno prebivalište u drugoj državi, a istovremeno ima prijavljeno prebivalište i u Republici Hrvatskoj kao i kada je trajno iselio iz Republike Hrvatske. U svim slučajevima predviđeno je da se vodi upravni postupak. E sada članak 2. govori o tome tko sve može podnijeti zahtjev za pokretanje postupka za brisanje iz evidencije o prebivalištu pa se kaže da to može biti tijelo državne uprave, tijelo jedinica lokalne samouprave te druga pravna ili fizička osoba ako imaju saznanja da prijavljena osoba stvarno ne prebiva na prijavljenoj adresi. Sve je to dobro zamišljeno, ali mi nije jasno kako će to u praksi funkcionirati, tko će na sebe preuzeti obavezu da u svojoj sredini počne provjeravati da li stanje na papiru odgovara i stvarnom stanju kada su naravno u pitanju prijavljena prebivališta. Za taj postupak nije dovoljno da ministar unutarnjih poslova propiše obrazac prijave i odjave prebivališta, prijave boravišta i promjene adrese stanovanja. Ovaj zakon je neupitno jedan korak dalje. Njime se otvara mogućnost da se ovaj problem počne rješavati, ali ponavljam još jednom moju dilemu da li će to u praksi i funkcionirati i dati željene rezultate jer još jedanput napominjem nije precizirano tko će to da tako kažem raščišćavati, odnosno to raščišćavanje stanja i kontrolirati. Hvala lijepo.
Hvala. I poštovani zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Ja sam sasvim suglasan sa onima koji smatraju da u ovom području, a to znači u evidenciji o prebivalištu kao i u biračkom evidenciji o biračima i drugim evidencijama treba zavesti reda. Jednako tako sam suglasan sa onima koji kažu da se taj red naravno ne može napraviti preko noći nego da se treba osigurati kontinuirano i sa nizom složenih mehanizama. I u tom smislu rukovođeni takvim razumijevanjem stvari smo mi iz SDSS-a predlagaču Vladi, odnosno većinskoj stranci dali podršku za tu vrstu posla zato što je to naravno od općeg nacionalnog interesa. Ono što pri tom poslu ne bismo htjeli vidjeti i kao što je moj kolega Gajica govorio, ne vjerujem da ne bi htio nitko vidjeti u ovom Saboru da se događaju stvari koje nisu poželjne i u kojima se sređivanjem stanja na jednom području stvara nered i nepravda na drugom području. O čemu se zapravo radi? U ovom prijedlogu izmjena i dopuna dvije stvari su u međuvremenu, dakle tokom jučerašnjega dana nakon što smo prije podne raspravljali o tome i postigli suglasnost o članku 13. i o njegovim osnovnim odredbama dogodilo sljedeće, da imamo članak 14a. koji i dalje koristi formulaciju stvarno prebivanje. Ako netko ima prebivalište to je onda ili stvarno ili formalno, ali de facto je to formalno. A ako netko prebiva na tom području on ne može prebivati stvarno i nestvarno. Prema tome zakon ne bi smio koristiti formulaciju ovoga tipa «stvarno» a da se pri tome nezna što to točno znači. Što znači stvarno? Šest mjeseci, godinu dana. Koji je to vremenski rok koji se nekome može računati da stvarno prebiva? I u tom smislu mi smatramo da, mi razumijemo što je zakonodavac htio u svojoj logici, ali u iskazu, nomotehničkom iskazu to otvara mogućnost za tumačenje koje nije dobro. Prema tome treba pronaći drugu formulaciju koja će zaštititi ljude i zaštititi zakonodavca, u protivnom će netko pitati nekoga da mu protumači što to znači stvarno. On će reći pa nema toga u Rijeci na toj i toj adresi već 15 godina. Pogotovo ako pozvoni na vrata nekome tko je već unutra ili nekoga u Zagrebu tko je tokom ratnih godina izbjegao s toga područja i sada ga nema na tom mjestu iako ima osobnu iskaznicu i ima ostale dokumente na toj adresi. Prema tome zakonodavac da bi zaveo reda u tom području naravno mora koristiti precizniji jezik i dati interpretaciju koja će biti takva da ne ostavlja prostor za činjenicu o kojoj sam govorio ranije, a to je da imamo velik broj ljudi koji su u ratnim okolnostima izbjegli iz mjesta svojeg prebivališta. Ima onih koji su se vratili ali zbog različitih okolnosti nisu u mjestu svoga prebivališta jer nemaju pretpostavke da u njemu mogu biti. To je jedan problem. Drugi problem je ovaj o kojem je bilo već riječi. Dakle mi smo se suglasili da izbjeglice i prognanici neovisno o nacionalnosti, budu izuzeti do momenta dok se to pitanje izbjegličke i prognaničke problematike ne svede u stanje normalnosti. Vlada i ostali, uključujući i nas i međunarodnu zajednicu u Sarajevu potpisali nešto što se zove … [[Ne razumije se.]] da bi do 2005. godine završili taj posao i zatvorili taj file. Do toga vremena mi ne bismo smjeli uraditi ništa da ljude koji su u statusu izbjeglica i prognanika odjedanputa tretiramo kao potencijalne za brisanje. I gdje se javio problem kod nas, jest u člankom 4. ovih izmjena koje predlažete gospodine državni tajniče. Nadležna ministarstva u Republici Hrvatskoj prema našim saznanjima ne posjeduju potpune podatke o tome tko su izbjeglice i ako ih ono bude samo osiguravalo onda nećemo imati potpune podatke i onda ćemo jedan broj ljudi, velik broj ljudi dovesti u situaciju da budu potencijalni kandidati za to da nisu u svojem mjestu prebivališta. I iz tog razloga mi predlažemo i mislimo da je to dobro, da naša nadležna ministarstva sa tijelima država gdje borave te izbjeglice, razmijene podatke uz pomoć UNHCR-a koji onako ima te podatke i da se u nekom razumnom roku od 30 dana razmijene ti podaci kako ne bismo dobili situaciju koja bi s jedne strane stvarala veliki posao za ljude iz državne uprave i s druge strane koja bi otvarala prostor za veliku grešku. Sada mi dozvolite jednu stvar koju bih molio gospodine državni tajniče. Ja sam i sinoć bio kod svojih prijatelja na čijoj adresi je pet ili šest obitelji već godinama prijavljeno i već godinama policija uredno dolazi i raspituje se za ljude koji imaju fiktivno prijavljeno prebivalište. Govorim o Zagrebu. Ako toj policiji treba toliko vremena da utvrdi je li netko stvarno boravi ili ne boravi, jel' ima fiktivno ili stvarno prebivalište, a očekujete da ćemo u roku, tako kratkom roku riješiti ovo pitanje na način koji se sada krenulo onda to kod mene pobuđuje sumnju. Policija je već, ispričavam se, policija je prema onome što sam ja mogao čuti na nekim područjima već nastoji utvrditi je li netko boravi ili ne boravi. I sada mi dozvolite nekoliko riječi u vezi sa onim što bi moglo izgledati da je sporno ali nije sporno. Mi smo sami predložili oni koji imaju prebivalište druge države i prijavljeno prebivalište u Republici Hrvatskoj, jedno i drugo ne mogu imati. Prebivalište u drugoj državi mogu imati samo oni koji su državljani te druge države, ako su postali državljani te druge države ili su bili državljani te druge države mogu imati državljanstvo Republike Hrvatske ako to reguliraju međudržavni odnosi ali ne može imati prebivalište i na jednom i drugom mjestu. Prema tome, ako je netko stekao status da može imati prebivalište i postao državljanin više nije izbjeglica. I mi se u toj stvari razumijemo ali isto tako onaj tko boravi u drugoj državi, ima prebivalište u drugoj državi a u Hrvatskoj o čemu su govorili neki kolege ovdje ostvaruje određena prava po osnovi prebivališta naravno da ni takvi ne mogu biti tretirani kao oni koji imaju pravo na državljanstvo svako tko ga želi, a ima uvjete da ga dobije u skladu sa našim zakonom to naravno nije sporno. Isto tako koji su trajno iselili, to nije sporno, ljudi koji su prodali svoju imovinu, ali budući da smo uočili prije nekoliko mjeseci, mi smo o tome javno govorili, nije sporno ako je netko 97. ili 98. prodao imovinu u određenim mjestima i pri tome dobio potvrdu o iseljenju od nadležnih tijela državne uprave. Ali što je sa ljudima čija imovina je prodana a oni ne znaju da su je prodali. Što ćemo s njima, a detektirali smo u proteklih nekoliko mjeseci ja ne znam koliko slučajeva i još uvijek nismo dobili podatke što se stvarno događa na tom području. Drugim riječima, idemo u taj posao ali neka nas korektno prate svi oni kojima je to dužnost i kojima je to zadaća, kako ne bismo napravili nešto što nije poželjno i što nije prihvatljivo. Prije nego što smo odlučili govoriti o ovoj temi danas za Sabor, ako mi dozvolite gospodine predsjedniče još dvije rečenice, išao sam provjeriti kako to izgleda u susjednim državama. Onda su mi rekli da u Bosni i Hercegovini su ljudi koji su 92. bježali iz Banja luke naprimjer najčešće morali dobivati potvrde o tome da odlaze i da se odriču prebivališta. Danas kada se vraćaju danas im je to problem za povratak. Prema tome, mi ne smijemo dozvolite, ne želim raditi usporedbe, ali ne smijemo dozvoliti da netko tko se još želi vratiti u ovih 2 ili 3 godine da ima problema s tim da dokaže što smo administrativno mimo volje ljudi, koji su mimo volje napustili zemlju da ti ljudi imaju naknadno potrebu da dokazuju da imaju prebivalište i da imaju gdje prebivati. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Završni osvrt državnog tajnika, Ivica Buconjić, državni tajnik izvolite.
Hvala lijepa. Ja sam pozorno slušao i ja sam već na početku rekao da je ovo vrlo važan zakon koji zadire u više područja, i prava i obveza građana, i oko realizacije njihovih prava. Ja bih se samo kratko osvrnuo na ovo što je gospodin Pupovac pri kraju svoje rasprave, svoga izlaganja rekao da policija već sada provjerava određena prebivališta i po više puta a rezultat tih provjera nije nikakav. Ja moram upozoriti da je ovaj problem sa prebivalištem vezan i uz neke druge institucije ne samo uz MUP i uz neke druge zakone a ne samo Zakon o izborima predstavnika u predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave. Jedan od velikih problema je dostava sudskih spisa i akata, i upravo tu se javljaju milijunske štete kada nadležne institucije i tijela pokušavaju izvršiti dostavu. To je naročito prisutno u Ministarstvu pravosuđa, gdje po mojim podacima se javljaju milijunski gubici i štete upravo na mnogobrojnim neuspjelim pokušajima dostave na adrese na kojima ljudi ne borave. Što je to stvarno prebivalište. Ja se slažem da je ovaj zakon mogao biti odnosno članak 2. mogao biti širi, jasniji i precizniji. I mi ćemo sigurno nastojati ako ovaj Zakon bude usvojen u provedbenim aktima propisati postupak koji će u najvećoj mogućoj mjeri isključiti mogućnosti za manipulacije u smislu neadekvatnog tumačenja što je to trajno prebiva ili ne prebiva. Ali ja ponovno ponavljam da ovaj problem nije samo vezan i nastao zbog provođenja Zakona o izborima članova predstavničkih tijela lokalne samouprave nego je on vezan uz mnoge druge zakone i životne situacije. Isto tako bi bilo dobro da se postigne konsenzus i da počnemo rješavati ove dvojbene životne situacije u onim slučajevima gdje neboravak ljudi nije posljedica njihovih objektivnih mogućnosti nego je često u pitanju nemar. Ja se apsolutno slažem da moramo biti hiper senzibilni prema onim ljudima koji na svojoj adresi privremenog prebivališta nisu iz objektivnih razloga ili čak i tuđom krivicom ali mislim da napokon moramo početi uvoditi reda u onim situacijama gdje su ljudi promijenili mjesto prebivališta, a o tome nisu izvijestili MUP odnosno nisu izvršili promjenu. Na žalost mi imamo jednu apsurdnu situaciju da je propisana novčana kazna za ne prijavljivanje promjene prebivališta i bilo je situacija gdje su prema tim ljudima koji nisu odjavili promjenu prebivališta izrečene ove novčane kazne ali se ta novčana kazna, odnosno rješenje novčane kazne nema kome uručiti zbog toga što tu osobu ne možemo naći. I ovo je apsurdna situacija da je propisana novčana kazna koja se ne može provesti u takvim slučajevima, tako da kažem ovo je zaista jedno vrlo kompleksno pitanje, to je pitanje koje traje već duže vrijeme i ja smatram da ovaj Zakon treba donijeti. MUP će voditi računa da u provedbenim propisima zaista zahvati što je moguće veći broj tih slučajeva u kojima ljudi nisu na svojoj adresi prebivališta, ne svojom krivnjom kako zaista ne bi oštetili one ljude koji nisu u takvoj životnoj situaciji svojom voljom i svojom odlukom. Ja kažem sam zaista pažljivo slušao sve ove rasprave, mislim da su rasprave bile dobronamjerne, a isto tako je i namjera MUP-a zaista korektna nema nikakvih političkih pozadina u svemu ovome, jer sam to iščitao iz rasprava svih nas da postoji potreba da se ovaj problem riješi i mi smatramo ovaj Prijedlog zakona da je korektan pokušaj da krenemo raščišćavanje tih problema. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O ovom Prijedlogu zakona ćemo glasovati ne danas nego tamo 30., 31. ili 1. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa radom na 13. sjednici Hrvatskog sabora. Radi lakšeg snalaženja na klupama vam je podijeljen pročišćeni dnevni red. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Pavlic. Izvolite.