Dame i gospodo zastupnici nastavljamo sjednicu i predlažem da se, da se spoje ove dvije točke 19. i 20., da raspravljamo s time da onda klubovi onda imaju umjesto 15, 20 minuta a ovo je dovoljno 10 minuta za zastupnike. Ako se slažete? Pa prema tome da idemo na 19. i 20. točku. To znači: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z. br. 635 Također: - Izvješće o provedbi Plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu Predlagatelj zakona Vlada Republike Hrvatske. … [[Govornik se ne razumije.]] primijenjen hitni postupak. Prijedlog akta podnesen poštom. Sukladno članku 159. objedinjen je 1. i 2. čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Što se tiče ove druge točke humanitarno razminiranje izvješće je dostavila Vlada. Materijal ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za unutarnju politiku, nacionalnu sigurnost. Izvješće ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja obrazložiti Prijedlog zakona? Državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.
O Prijedlogu o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju i o izvješću o provedbi Plana humanitarnog razminiranja za 2006. godinu budući su i zakon i izvješće usko povezani odnosno odnose se na materiju koja je interesantna za hrvatsku javnost. Naročito ona područja koja su minski zagađena. MUP je predložio donošenje Izmjena i dopuna Zakona o humanitarnom razminiranju radi popravljanja stanja u ovoj iznimno važnoj djelatnosti u onim segmentima u kojima smo uočili da ima prostora za propravke kako bi ova djelatnost se obavljala brže, efikasnije, učinkovitije i kako bi svi sudionici koji sudjeluju u ovom iznimno važnom poslu ga mogli obavljati brže i efikasnije ali to ni u kom slučaju ne može ići na uštrb odgovornosti obavljenoga posla. Jedna od najvažnijih predloženih novina u ovom zakonu je da geodetsku izmjeru bi trebalo, trebao raditi HCR a ne kao do sada trgovačka društva koja su radila razminiranje. Naime ti poslovi oko geodetske izmjere su trgovačkim društvima koja su radila poslove razminiranja redovito odnosila dosta vremena budući su morali angažirati geodete. I to im je predstavljalo značajan problem u obavljanju one primarne djelatnosti a to je razminiranje. Zatim je brisana odredba koja propisuje da ovlaštena pravna osoba i obrtnik smiju izvoditi poslove pretraživanja i razminiranja samo sa kapacitetima prijavljenim u ponudbenoj dokumentaciji te onim metodama rada i opremom koja je utvrđena u ovjerenom SOP-u. S obzirom da će, da će se način uvođenja eventualnih dodatnih kapaciteta propisati za svaki projekat u dokumentaciji za javno nadmetanje tako da zaista će se i ovime olakšati u slučaju da trgovačko društvo uvodi nove kapacitete u obavljanje posla. Određuje se i problematika izobrazbe osoba koje su osposobljene za obavljanje poslova razminiranja prema stranim propisima te se uređuje pitanje priznanja ovlasti osobama koje su položile stručni ispit temeljem propisa koje je donio ministar obrane tako da bi se i pripadnicima MORH-a koji su položili ispit temeljem propisa koje je propisao ministar obrane mogli uključiti u razminiranje nakon prestanka djelatne vojne službe u MORH-u. Nadalje predlaže se i ublažiti uvjet za izdavanje ovlasti za voditelje radilišta, pirotehničara i pomoćnog djelatnika u smislu da su zapreke za obavljanje ovih poslova samo ona kaznena djela koja se progone po službenoj dužnosti kako bi se izbjeglo isključivanje iz ovih poslova osoba koje su eventualno kažnjene za lakša i bagatelna kaznena djela poput klevete, uvrede, lakše tjelesne ozljede. Isto se ovim zakonom predviđa izmijeniti postojeća zakonska odredba koja propisuje da se zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti može izreći neovisno o kojem, u kojem vremenskom razdoblju je prekršaj ponovljen na način da se isto ograniči na vremensko razdoblje od jedne godine kako zaista ti ljudi koji imaju određene kazne ne bi bili beskonačno isključeni iz poslova razminiranja. I isto tako se predviđa djelomična izmjena u dijelu koji uređuje problematiku prekršajnih sankcija za pirotehničare zato što se ne izriče zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti na određeno vremensko razdoblje već se isto rješava na način da Ministarstvo unutarnjih poslova u takvim slučajevima oduzima ovlast na isto vremensko razdoblje. Time se Ministarstvu omogućuje da odmah znači prije okončanja prekršajnog postupka iz sustava humanitarnog razminiranja privremeno udalji osobe koje svojim nestručnim i neodgovornim radom ugrožavaju sigurnost krajnjih korisnika na, na razminiranom području. Ovo smatramo važnim zbog toga što će se ovim pružiti mogućnost Ministarstvu unutarnjih poslova da po najkraćem mogućem postupku iz ovog odgovornog posla udalji one koji se prema tom poslu odnose neodgovorno i koji svojim nesavjesnim radom mogu dovesti u pitanje sigurnost ljudi. Dakle da zaključim osnovna svrha predlaganja izmjena i dopuna ovog Zakona o humanitarnom razminiranju je prije svega omogućiti trgovačkim društvima i sudionicima u razminiranju da taj posao obavljaju jednostavnije. Da budu efikasniji. Ali ponavljam ni na koji način to neće ići na smanjivanje sigurnosti njihovog posla odnosno na sigurnost onih područja koja su oni pregledali odnosno razminirali. U vezi ovoga zakona je isto tako izvješće o provedbi Plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu. To je redovito izvješće koje MUP odnosno Hrvatski centar za razminiranje podnosi radi prikaza i obavljenih poslova ali i radi prikaza stanja na područjima Republike Hrvatske koja su minski sumnjiva. Dakle za 2006. godinu je humanitarnim razminiranjem vraćeno na uporabu površina od 24 milijuna 782 tisuće 338 metara kvadratnih od čega je razminiranjem pretraženo, odnosno razminirano 9 milijuna 464 tisuće metara kvadratnih, a pretraživanjem je prekontrolirano 15 milijuna 318 tisuća metara kvadratnih, što predstavlja ostvarivanje od 91,8% u odnosu na plan za 2006. godinu. Međutim ukoliko se uključe u ovo i površine koje su ugovorene za 2006. godinu ukupno ostvarivanje plana je 26 milijuna 764 tisuće 782 metra kvadratna odnosno 99,1% od planiranih površina koje su trebale biti vraćene na uporabu tijekom 2006. godine. Ovdje ste isto vidjeli u tabeli koja je priložena uz materijal koliko je u kojoj županiji prostora vraćeno na uporabu. Ono varira. Međutim varira isključivo zbog mogućnosti obavljanja ovih poslova na terenu i od trgovačkih društava koja su te poslove na terenu obavljala. U strukturi razminiranih pretraženih i ugovorenih površina prevladavaju poljoprivredne površine sa 40,2%. Slijede šume i protupožarni putevi i presjeke sa učešćem od 17,6% i infrastrukturi objekti sa 15%. Naglasak je bio na poljoprivrednim površinama zbog toga što je i učinak od ovoga posla na poljoprivrednim površinama najveći budući da se ta područja vraćaju u gospodarenje prije svega vlasnicima, bilo trgovačkim društvima ili obiteljskim gospodarstvima. Što se tiče plana realiziranih i utrošenih sredstava za poslove razminiranja vidljivo je da je iz državnog proračuna predviđeno, odnosno planirano za 2006. godinu 150 milijuna kuna. Rebalansom je osigurano 155 milijuna 751 tisuća. I iz toga je vidljivo da je planirani iznos iz sredstava državnog proračuna realiziran sa više od 100%. Međutim imamo problema oko realizacije uplate sredstava od strane pravnih osoba i tijela državne uprave i lokalne samouprave. Premda ta sredstva nisu predviđena u iznosu kao iz državnog proračuna ali imamo tu značajno manju realizaciju. Naime bilo je planirano 86 milijuna kuna, realizirano 48 milijuna, što znači da su se sredstva sa ove pozicije osigurala u zaista malom iznosu od 56% i donacije su bile planirane u iznosu od 55 milijuna 700 tisuća kuna, a realizirane su u iznosu od 53 milijuna 226 tisuća, što iznosi 95,6%. Dakle vidljivo je da su 2006. godine podbacile pravne osobe i tijela državne uprave i lokalne samouprave u financiranju ovih poslova razminiranja prema planu za 2006. godinu. Što se tiče donacija vidljivo je da je bilo planirano 53 milijuna i da je plan ostvaren sa 95%. Međutim u istom razdoblju ugovoreno je donacija u iz nosu od 58 milijuna, što znači da je za 4,3% više osigurano sredstava iz donacija nego što je bilo planirano. S tim što su najveći donatori bili Europska unija, zatim Kraljevina Norveška, Sjedinjene Američke Države i Savezna Republika Njemačka. Tijekom 2006. godine došlo je do daljih oscilacija i promjena u cijeni po metru kvadratnom koja su trgovačka društva ostvarila na natječajima. Tako da je prosječna cijena ugovorenih radova pretraživanja bila 7,64 kune po metrom kvadratnom brz PDV-a s tim što je razminiranje bilo cijena razminiranja je bila 8 kuna 90 lipa po metru kvadratnom, a prosječna cijena svih ugovorenih radova je bila 8 kuna i 21 lipu bez PDV-a. Trgovačka društva koja obavljaju poslove razminiranja su tijekom prošle godine ukazivala na neodrživost ove cijene u smislu da je cijena preniska, da ne pokriva njihove stvarne materijalne troškove koji nastaju obavljanjem ovih poslova. I sigurno ćemo ove godine morati kroz razgovore sa trgovačkim društvima odnosno njihovim vlasnicima poraditi na tome da se nekako dođe do one cijene koja je optimalna. Međutim opet će ta cijena biti utvrđena na javnom natječaju na koji se sva trgovačka društva moraju javljati već ove godine. Zbog toga i jesmo imali određenih problema kod raspisivanja natječaja. Međutim nadam se da ćemo taj problem uspjeti prevladati i da će trgovačka društva koja su registriranja za poslove razminiranja i ove godine nastaviti ove poslove sa svojim kapacitetima. Isto tako ono što je značajno je 2006. i nastavljena revizija cjelokupnog minski sumnjivog prostora RH tako da je Hrvatski centar za razminiranje krajem 2005. godine započeo 2006. godine nastavio sa revizijom minski sumnjivog prostora utvrđenog 2004. godine. Do 31. prosinca 2006. godine ukupno je revizijom obuhvaćeno područje od 53 grada i općine u kojima se nalazi minski sumnjiva površina od 913 kvadratnih kilometara, odnosno 76% od ukupno minski sumnjivog prostora Republike Hrvatske. Tijekom revizije je površina od 78 kilometara kvadratnih isključena iz minski sumnjive, što je ohrabrujuće zbog toga što je vidljivo da u tom dijelu je bilo minski zagađenih područja, manje od onih koja smo smatrali i tretirali kao minski sumnjiva. Temeljem analiziranih podataka revizije iz 2006. godine po dovršenju iste i u prvom polugodištu 2007. za očekivati je daljnje smanjenje minski sumnjivog prostora koji je 31. prosinca 2006. godine iznosio tisuću 44 kvadratna kilometra. Isto tako jedna od važnijih zadaća prije svega HCR-a je izrada nacrta programa humanitarnog razminiranja za razdoblje od 2007. do 2009. godine. Budući je očigledno da će ovaj posao razminiranja potrajati da u financiranju ovoga društveno izuzetno osjetljivo posla dolazi do oscilacija. S obzirom na izvore prihoda i da jednostavno treba tim planom predvidjeti i te oscilacije kako bi se uvažavala realnost. Ali i osigurao najveći mogući tempo u obavljanju ovoga posla. Tako da će svakako Hrvatski centar za razminiranje napraviti ovaj program humanitarnog razminiranja za razdoblje od 2007. do 2009. godine. Isto tako je jedna od važnijih aktivnosti i dovršavanje i stavljanje u funkciju minsko informacijskog sustava i 2006. godine je pokrenuto, a 2007. će biti završno proširenje već postojećeg projekta stan centar kao veze za prostornu bazu podataka kojim će svi sudionici, a prije svega HCR imati puno bolje podatke i puno dostupnije podatke o minski sumnjivim područjima koja su vrlo važna u obavljanju ovoga posla. Tijekom 2006. godine edukacijom o opasnostima od mina i pomoć minskim žrtvama provođena je koordinativna uloga Hrvatskog centara za razminiranje i u suradnji sa nevladinim udrugama i međunarodnim organizacijama zbog toga što je vrlo važno i dalje upozoravati stanovnike koji žive u blizini minski sumnjivih područja na opasnosti od kretanja u tim područjima. I ono što je možda najvažnije, a to je podatak o broju minskih incidenata i o broju stradalih osoba. Prošle godine je došlo do daljnjeg smanjivanja broja minskih incidenata i broja stradalih osoba. Tako je u 2005. godini bilo 13 minskih incidenata, prošle godine ih je bilo 7, 2005. je bilo ukupno 13 stradalih osoba, s time što su 4 bile smrtno, a 2006. godine je u minskim incidentima stradalo 10 osoba, od toga jedna smrtno stradala i taj trend pada broja stradalih, a naročito smrtno stradalih osoba je u zadnje tri godine vidljiv i to je možda i najveći uspjeh zbog toga što se spašavaju ljudski životi, odnosno što imamo svake godine sve manje smrtno stradalih, a cilj nam svakako treba biti da svi oni koji sudjeluju u ovome poslu doprinesu tome da nemamo ljudskih žrtava u minskim poljima i nadamo se da ćemo ove godine napokon i imati godinu prvi puta bez smrtno stradalih osoba. Evo ovo su bili najkraći podaci o onome što je i Hrvatski centar za razminiranje, ali i ostali sudionici u ovom društveno vrlo osjetljivom poslu radili. Nadamo se da će ove godine biti više sredstava radi provođenja svih onih aktivnosti koje su predviđene planom razminiranja za 2007. godinu zbog toga što zaista je teško biti zadovoljan ovakvom dinamikom koja se provodi i koja nam daje jednostavno podatke iz kojih je vidljivo da će posao trajati još godinama. A kažem, nadamo se da će ova godina biti bolja, da će svi sudionici obaviti posao prema planu, da će taj plan biti realiziran 100% kako bi još tisuće kvadratnih kilometara vratili stanovnicima kao minski očišćena. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, gospodin Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Odbor je na svojoj 91. sjednici održanoj 22. ožujka razmatrao jedan i drugi prijedlog i Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju, također i izvješće s rasprave o Izvješću o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu i nakon rasprave donio je sljedeće zaključke. O Zakonu o humanitarnom razminiranju donio je prijedlog zakona, odnosno zaključak i to jednoglasno predlaže Hrvatskom saboru donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju u tekstu kako je predložen od predlagatelja zakona. A o Izvješću o provedbi plana humanitarnog razminiranju i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu Odbor je na provedenoj raspravi jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti i predlaže prihvaćanje Izvješća o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim za 2006. godinu u tekstu kako je predložen od predlagatelja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba HSP-a, zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Prvo ću se u ime kluba Hrvatske stranke prava osvrnuti na izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu, a u drugom dijelu svog izlaganja ću nešto reći o prijedlogu, o Konačnom prijedlogu Zakona o humanitarnom razminiranju. Kada se govori o ovome izvješću govoriti ću o tri bitna pitanja, prvo je pitanje dinamike razminiranja, drugo je pitanje novca i treće je pitanje broja stradavanja. Vidjeli ste i sami šta se tiče pitanja dinamike 98. je kazano da će Hrvatska biti razminirana u roku 10 godina. Znači prema toj varijanti Hrvatska bi trebala 2008. godine biti razminirana znači sva neeksplodirana ubojna sredstva kao takva i minsko eksplozivna sredstva ne bi više imala, ne bi više, trebalo bi biti očišćeno. Ali kada uzmemo da je još ostalo 1147 km2 za koje je utvrđeno da postoje minsko eksplozivna sredstva, to vam znači prema ovoj dinamici koja se provodi, naime prošle godine je razminirano nešto manje od 25 km2 i prema toj dinamici recimo ukoliko bi se godišnje razminiralo u Hrvatskoj ono što se planira, a to je 30 km2, to znači da nam treba još 38 godina da bi se razminiralo ili u prijevodu to znači da bi po toj varijanti Hrvatska 2045. godine bila bez mina. Ali ako se uzme ova dinamika ne koja je planirana nego dinamika koja se ostvaruje, za tu dinamiku po 25 kilometara koliko je napravljeno prošle godine, to znači da treba još 46 godina i to vam u konačnici znači da bi to bilo 2053. godine. Znači tek 2053. godine bi Hrvatska bila bez mina ukoliko bi se držali ovoga koliko smo prošle godine razminirali, a to je 25 kilometara. Prema tome, očito da ne možemo biti zadovoljni sa dinamikom razminiranja, a normalno tu je odmah i vezano i pitanje novca jer ovaj dio koji se godišnje, prošle godine je bilo nešto oko 300 milijona, ove godine će biti i više i ovisi i o ovim drugim dijelovima. Prema tome, za razminiranje prema novčanim podacima do sada trebalo bi nešto oko 11 milijardi kuna. Znači 11 milijardi kuna bi trebalo da bi se ostvario ovaj plan, znači prema cijenama koje jesu u ovome trenutku, a to je razminiranje tisuću 147 kilometara kvadratnih. Zadnji put sam ja u ime kluba Hrvatske stranke prava govorio o tome dijelu i svi smo se mi ovdje manje-više složili oko toga da očito treba osiguravati veća godišnja sredstva za provedbu plana razminiranja ukoliko želimo riješiti problem čišćenja mina. Opet u ime kluba Hrvatske stranke prava apeliram i na hrvatsku Vladu sa se stvarno iznađu sredstva, da dinamika razminiranja bude daleko bolja, a ne da se dogodi varijanta da će Hrvatska kažem bez mina biti čista tek 2045., odnosno u gorem slučaju 2053. godine. Mislim da se s ovim stanjem, ovom dinamikom ne možemo pomiriti iako je izvješće u tome dijelu realno, znači izvješće je kazalo ono što se napravilo, na kojim područjima, kako i na koji način. E sad dolazimo do trećeg bitnog pitanja, a to je pitanje stradavanja. Naime, podaci o stradavanju se službeni vode tek od '98. godine. Prema tima podacima, znači od '98. zaključno sa ovima podacima koje imate za 2006. godinu znači do sad je u Hrvatskoj stradalo, stradale su 272 osobe. Znači stradale su 272 osobe s tim da je smrtno stradalih 173. Znači stradale su 272 osobe, od toga je smrtno su stradale 173 osobe, ali kad bi se uzela '95., '96. i '97. gdje je na žalost bilo i još više stradavanja, ovo su znači podaci od '98. kad se to službeno vodi, tu vam je nešto preko 500 osoba u Hrvatskoj stradalo. Znamo koliko vrijedi jedan ljudski život, nema cijene, znamo situaciju što znači kad netko strada i postane trajni invalid i ovdje se moramo osvrnuti, dobro je u odnosu na prošlu godinu je manje, bilo je 13 stradalih prošle godine 2005. 13, od toga je bilo 4 osobe su smrtno stradale. Za 2006. jedna osoba je smrtno stradalo od ukupno 10 osoba. Ali gledajte i taj podatak na žalost da je i jedna osoba stradala, ne daj Bože da se i dalje nastavi taj trend, to znači da u ovih 38, odnosno 46 godina kako je dinamika tako će biti realizirana ukoliko se bude na ovaj način, znači da može još stradati 38 osoba što normalno ne možemo se biti, ne možemo to dopustiti i moraju se stvarno povesti više mjera i aktivnosti. Znamo kakva je situacija da je bilo slučajeva da je neko područje kao takvo rečeno da je razminirano, nakon toga dogodila su se stradavanja na tima područjima. Dobro u ovoj godini i zadnjih godina to je situacija daleko bolja, to je bilo početkom '97., '98. i '99. godine. Drugi je problem onaj bio da su se skidale oznake da je određeno područje minirano tako da je i u tima situacijama bilo stradavanja. Prema tome, izvješće kao takvo je korektno, ali sa stanjem klub Hrvatske stranke prava nije zadovoljan i traži da se naprave bitni pomaci, a to je prije svega u pitanju dinamike i u pitanju osiguranja sredstava jer ne može biti bolja dinamika ako se ne osiguraju sredstva. Znači 11 milijardi kuna je Hrvatskoj potrebno što se tiče novčanih sredstava da bi se proveo plan razminiranja, odnosno da bi se još razminiralo tih tisuću 147 kilometara kvadratnih. Inače moram vam kazati da su vam prošle godine ste imali u izvješću da je bilo tisuću 174 kilometra kvadratna, ove godine u izvješću koja još treba razminirati. Ove godine imate tisuću 147, znači razlika je 27, a 25 ste razminirali. Ne znam gdje su ta 2 kilometra. Znači tu u tome dijelu vam se podaci ne slažu. U drugome dijelu osvrnut ću se u ime kluba na ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju sa Konačnim prijedlogom Zakona. Znači dobra je stvar što je taj Zakon prošle godine, donijeli smo ga 2005. u prosincu i što je on 2006. bio u primjeni jer na taj način je popravio pravni položaj i statusna pitanja pirotehničara i svih osoba koje su uključene u ovaj dio postupka vezano za humanitarno razminiranje, ali imamo tu dvije bitne primjedbe koje bi trebali i amandmanski riješiti, a to je pitanje vezano za novi članak 10., a znači da se iza članka 72. dodaje novi članak 72.a. Naime, vi tu hoćete riješiti nešto što svakako treba riješiti, a to vam je ona varijanta da se utvrdi da se nakon obavljenih poslova pronađu minsko-eksplozivna sredstva ili neeksplodirana ubojna sredstva. Takvih situacija je bilo i to normalno zakon kao takav treba regulirati i na licu mjesta poduzimati odgovarajuće mjere i sankcije, znači u smislu i prevencija, ali i u smislu sankcioniranja da je znači posao kao takav razminiranje je obavljen, ali nije obavljen jer su se pronašla ili neeksplodirana … [[Govornik se ne razumije.]] sredstva ili minsko-eksplozivna sredstva. Ali ovo što ste vi tu napravili, to je nemoguće provesti jer ste išli prvu dikciju, veli ako se nakon obavljenih poslova pirotehničara pronađu minsko-eksplozivna sredstva ili neeksplodirana ubojna sredstva ili njihovi dijelovi, a protiv njega je, sad misli se, to subjekt vjerojatno misli na pirotehničara, znači … [[Govornik se ne razumije.]] je već prethodno pokrenut prekršajni postupak za prekršaje iz članka 72. ovoga Zakona ministarstvo će mu rješenjem oduzeti ovlast za vrijeme od 3 mjeseca do jedne godine. Mislim to još nisam pravno vidio da, činjenica da je protiv nekoga pokrenut prekršajni postupak da može imati bilo kakve pravne učinke. Ne može imati. Može se podnijeti prekršajni, pokrenuti prekršajni postupak, ali ta prekršajna prijava kao takva može biti odbijena, odbačena, a znamo da je u većini slučajeva je takva situacija da 60% prekršajnih prijava ode u zastaru. I znači nemoguće je to pravno vezati. Izricanje ove mjere oduzimanja prava da od tri mjeseca do jedne godine će se oduzeti pravo pirotehničaru to raditi. Morate ići na sasvim drugu varijantu. A to je ona varijanta što vam postoji u Zakonu o državnom inspektoratu. Ali, ne ovdje da će ministarstvo to raditi, nego da će raditi inspektor. Znači, ako inspektor u obavljanju inspekcijskog nadzora utvrdi ovu činjenicu, da je nakon obavljenog posla pronađena minsko-eksplozivno sredstvo ili neeksplodirano ubojno sredstvo i njihov dio, onda inspektor to zapisnički konstatira i odmah izriče usmeno rješenje. A to je rješenje o zabrani rada od tri mjeseca do jedne godine, ovisno već prema tome, što je on utvrdio. I nakon tri dana znači, to zapisnički se konstatira. Zabrana odmah stupa na snagu i nakon tri dana mora i pismeno otpraviti to rješenje. Ali, vi imate dalje problem, ako bi išli na ovu varijantu što je jedina moguća da se riješi ovaj dio što vi hoćete, ali onda morat ćete popraviti i ove odredbe u zakonu koje se odnose na upravni inspekcijski nadzor. Naime, jer vi nemate ovu situaciju da imate, da je predviđena mogućnost žalbe i da tu žalbu rješava Povjerenstvo, ali nemate propisano da žalba u ovakvom slučaju, koji smo znači utvrdili, da žalba ne zadržava izvršenje. Prema tome, morat ćete ovaj dio popraviti ne samo članak 72.a. koji ste kazali, nego ćete morati i upotpuniti sa ovim, jer ćete imati pravnih problema u svemu tome, pa će vam to na prekršajnom sudu ukoliko nemate ovakvih odredbi vezano, postupnih da li žalba zadržava ili ne zadržava izvršenje? Prema tome, jedino je to moguće na taj način otkloniti. E, ali sada se postavlja jedno drugo pitanje vezano za to. Znači, odnosi se u prvome stavku da će kao takav biti kažnjen pirotehničar. Ali, normalno je pravno pravilo, pirotehničar ne radi to sam. To je znači, on radi za društvo, koje je odobrilo taj posao. Znači, sad ide varijanta, neće društvo kao takvo biti kažnjeno, jer je društvo potpisalo ugovor sa Hrvatskim centrom za razminiranje da ono obavlja taj posao, na području poslove razminiranja. Ali vidite, na kažnjavanje pirotehničara koji je zaposlen u tome društvu, to pravno po meni nije u redu. Jer treba poduzimati mjere i protiv takvih društava koja se pokažu da ne rade svoj posao prema onu što je ugovorom utvrđeno da trebaju raditi. I nastavno na taj dio onda dolazi ovaj dio da bi se u tome dijelu znači, te sankcije isto na ovaj način na koji sam govorio da treba napraviti, mogle primijeniti na pirotehničkog nadzornika, pirotehničkog nadglednika, voditelja radilišta pirotehničara i pomoćne djelatnike koji obavljaju te poslove prema zakonu. Znači, ako hoćete to postići morat ćete amandmanski ići i pravno riješiti te situacije na ovaj način, kako bi to imalo i preventivnog učinka da se takve stvari ne događaju, a kako bi sankcija ako se donese kao takva mogla pravno opstati, odnosno da se u odgovarajućem postupku bila bi u prekršajnom ili bilo kojem drugom pred Upravnim sudom Hrvatske, to bi vam sve palo u vodu, jer nemate razrađene ovlasti i način rada inspekcije. To je općenito veliki problem kod svih inspekcija kad se gledaju te zakonske odredbe. Nisu propisani točni postupci kako i na koji način, nego se to pokuša kao riješiti na brzinu, pa se u biti u postupcima se događaju takve situacije, da takva rješenja i takva postupanja inspektora bilo na prekršajnom sudu, bilo na Upravnom sudu padaju. Sad bi još jedno pitanje vezano za ovaj dio zakona. A odnosi se na novi članak 4. i vezano za davanje ovlasti uvjerenja da je netko ima položen ispit za pirotehničara. Te odredbe također morate bolje razraditi sa stajališta znači, točno kako ide taj postupak, kome se podnosi zahtjev, tko rješava zahtjev i da li je moguće pitanje žalbe? Jer ne mora se uvijek osigurati pravo na pravnu zaštitu, što nemate regulirano. Znači, ukoliko je netko recimo u vojsci ili negdje drugdje ima to osposobljen je, znači on mora podnijeti zahtjev Ministarstvu unutarnjih poslova koje će mu znači, izdati certifikat da on ima, da je osposobljen kao takav što se traži prema zakonu da obavlja poslove pirotehničara. E, ali nam ovdje posebno zanima kod toga dijela znači, kada to razradite, zanima nas ovaj dio, zašto se tu sada omogućava i ovaj dio za strance? Veli, ista situacija da bi, ministarstvo će davati i certifikat odnosno uvjerenje, potvrdu da je i strana osoba koja je u zemlji iz koje dolazi kao završila odgovarajuće programe za poslove pirotehničara. Je li ovdje mislite da ćemo sad, da će tvrtke u Hrvatskoj zapošljavati strance, znači da na mala vrata damo mogućnost iako znamo kakav je problem bio sa pirotehničarima, kakav je problem bio sa "Mungosom", hvala Bogu da je to pitanje razriješeno, da je "Mungos" opet na nogama. Ili ovdje hoće ta društva koja se bave ovima poslovima doći do još jeftinije radne snage. Za mene je u redu ova odredba u smislu onoga, ako je riječ o natječaju, pa je natječaj dobila neko strano društvo i ostalo, pa da bi strano društvo kao takvo koje je bilo na natječaju moglo to raditi. Normalno, svi djelatnici pirotehničari toga stranoga društva moraju imati i certifikat da su osposobljeni odnosno da mogu raditi te poslove od Ministarstva unutarnjih poslova. Ali, ovdje ste zaboravili kazati ako je to riječ o strancu koji dolazi ne u sklopu te strane tvrtke koja treba obavljati te poslove nego je riječ o strancu koji se zapošljava znači, kod naše tvrtke, ali opet ne može raditi ako nema radne dozvole. E, sad jeste li vi to htjeli ili niste htjeli? Ali, samo skrećem na onaj dio propisa vezano za Zakon o radu. Prema tome, vezano za zakon predlažem da svakako amandmanski Vlada riješi ovo pitanje iz članka 72., jer bez rješavanja toga pitanja i to tako kako sam pravno rekao da treba riješiti, da bi moglo biti u primjeni i provedbi, nažalost nećemo dobiti ono što se želi postići ovom izmjenom u odnosu na sankcioniranje odnosno na prevenciju onih za koje se utvrdi da je kao posao je obavljen ali se pronađu minsko-eksplozivna sredstva ili neeksplodirana ubojna sredstva. A kod izvješća tražimo očitovanje Vlade, da li će poduzeti mjere da se dinamika ostvaruje brže, jer nitko od nas ni od hrvatskih građana a znamo kakva je situacija prema županijama, ne može biti zadovoljan s time, da će se još provoditi razminiranje u Hrvatskoj 46 ili 38 godina. Prema tome, tu tražimo odgovor jer nažalost prošle godine smo to govorili, vidljivo je da je dinamika ista, da nema onih bitnih pomaka koje vjerujemo svi mi ovdje u ovoj hrvatskoj sabornici želimo. Prema tome, nemojmo upućivati ovakve poruke nažalost hrvatskim građanima kako će taj proces trajati, trajati i trajati a vidljivo je da se svake godine ne da se povećava broj kilometara koji je razminiran nego se smanjuje. Prošle godine ste imali 29, ove 25 da ne govorimo, to je inače. Ako dođe do smanjivanja onda će to biti i 2060. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici, moram ovo treći put upozoriti da za točke 21., 22., 23., 24., 25., 26., 27., zatim 29., 30. i 32. odbori nisu raspravili. Jučer smo pozvali i ranije završili a jutros malo kasnije počeli da omogući se da odbori zakažu i rasprave pojedine točke dnevnog reda. Mi imamo uvjeta još za dvije točke jer imamo raspravljano na odborima. Pa molim predsjednike odbora da zakažu sjednice. Ako ne, onda ono u srijedu imamo o čemu raspravljati. Doduše, imamo dvije, tri točke dnevnog reda koje bi mogli početi ali na neki način usporava se rad Sabora zbog toga što odbori pravodobno ne raspravljaju pojedine točke dnevnog reda. Eto. Hvala. To je kao upozorenje. Dalje idemo. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Anto Bagarić. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Šta je to ispravak? Čega? Moga? Izvolite ispraviti. Nemate nažalost, upozoren sam, nemate poslovničke mogućnosti pa mi to možete prišapnuti kasnije. Ja ću priznati ako sam pogriješio. Nema poslovničke mogućnosti da se predsjedatelj ispravlja.
Ima tri točke koje imaju uvjete a ne dvije. Ja znam za tri točke koje imaju uvjete a ne dvije.
Rekao sam da su neke točke će imati u srijedu ali smo ih preskočili u međuvremenu. I imaju dvije po sadašnjem ovom kako smo došli do ove točke dnevnog reda ali mi ćemo to interno raspraviti. Ako ima meni će biti drago. Hvala lijepo. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Očuvanje prirodnog i kulturnog bogatstva kao i korištenje njime što i definira naš Ustav osnov su za donošenje ovog Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiravanju s Konačnim prijedlogom zakona. Iako je Zakon o humanitarnom razminiranju stupio na snagu 5. siječnja 2006. godine u njegovoj primjeni uočeni su problemi praktične naravi koje treba otkloniti. Naime, važećim zakonom propisano je da je izvođač radova, pretraživanja i deminiranja prije predaje gradilišta HCR-u dužan predati i osigurati završnu geodetsku izmjeru ili elaborat što je produživalo i poskupljivalo radove pa će završnu geodetsku izmjeru osigurati HCR što je apsolutno racionalnije, brže, jeftinije rješenje. Daje mu se i rok od deset dana. Briše se odredba zakona koja propisuje da ovlaštena osoba odnosno obrtnik smiju izvoditi poslove pretraživanja, razminiranja samo sa kapacitetima prijavljenim u ponuđenoj dokumentaciji te onim metodama rada i opremom koja je utvrđena u ovjerenom skupu propisanih operativnih postupaka jer će se način uvođenja eventualnih dodatnih kapaciteta propisati za svaki projekt u dokumentaciji za javno nadmetanje. Propisuje se način izobrazbe osoba koje su osposobljene za obavljanje poslova razminiranja prema stranim propisima kao što se uređuje i pitanje ovlasti osobama s položenim stručnim ispitom temeljem propisa koje je donio ministar obrane. Ublažuju se uvjeti za izdavanje ovlasti voditelja radilišta, pirotehničara i pomoćnog djelatnika, briše se odredba o pravu člana obitelji smrtno stradalih pirotehničara na upis u obrazovne ustanove obzirom na odluku Ustavnog suda prema kojoj je identična odredba brisana u Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Produžuje se rok HCR-a ovlaštenim pravnim osobama i obrtnicima za usklađenje poslovanja sa odredbama Zakona o humanitarnom razminiranju do 30. lipnja 2007. godine. Bitno je napomenuti da za provedbu ovog zakona ili ovih izmjena i dopuna zakona nisu potrebna dodatna sredstva. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje izmjena i dopuna Zakona o humanitarnom razminiranju kao i njegovo hitno donošenje zbog daljnje izgradnje obnove Hrvatske kao i sigurnosti svih njezinih građana. Nastavno tomu klub Hrvatske demokratske zajednice razmotrio je i Izvješće o provedbi plana o humanitarnom razminiranju i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu, analizirao je ostvarenje plana za razdoblje od 1.1. do 31.12.2006. godine. Podsjetimo se, planom su bile određene slijedeće temeljne zadaće. Razminirati, pretražiti i vratiti na korištenje 27 kilometara kvadratnih minski sumnjivog prostora, unaprijediti sustav kontrole, kvalitete poslova humanitarnog razminiranja, dovršiti reviziju cjelokupnog minski sumnjivog prostora Republike Hrvatske, održati obilježenost minski sumnjivog prostora, izraditi nacrt programa humanitarnog razminiranja za razdoblje 2007./2009. godine, dovršiti i staviti u funkciju minsko-informacijski sustav, educirati stanovništvo o opasnostima od mina i pomoći minskim žrtvama, intenzivirati međunarodnu suradnju. Polazna osnova za izradu plana bio je tisuću 147 kilometara kvadratnih minski sumnjivog prostora koji je obuhvaćao 12 županija obilježen s cirka 10 tisuća oznaka upozorenja s planiranim financijskim sredstvima u iznosu od 292 milijuna kuna. Humanim razminiranjem, trudom i marom iznad svega vrijednih pirotehničara vraćena je na uporabu površina od 24,8 kilometara kvadratnih, razminiranjem oko 9,5 i pretraživanjem 15,3 kilometra kvadratna što predstavlja ostvarenje od 91,8% u odnosu na plan. Ako se uključi površina koja je ugovorena u 2006. godini onda ukupno ostvarenje plana za 2006. godinu iznosu 26,8 kilometara kvadratnih ili 99,1% plana. Pogledamo li malo strukturu razminiranih površina apsolutno prvo mjesto zauzimaju poljoprivredne površine sa 40,2%. Potom kuće i okućnice sa 4,7%, infrastruktura i infrastrukturni objekti 15%. Šume 2,1%. Makija ili krš 7,8% i ostale površine oko 12,6%. Poslovima razminiranja kroz 127 projekata razminiranja i poslovima pretraživanja kroz 126 projekata pretraživanja uklonjena je minska opasnost površine od 24,8 kilometara i provedbom općeg izvida unutar 53 grada i općine isključeno je iz minski sumnjive površine od 78 milijuna metara kvadratnih ili 7,8 kilometara kvadratnih. Toliko objašnjenje i predstavniku Kluba HSP-a gospoodinu Kovačeviću gdje su oni kilometri koje on nije sebi izračunao kako treba. Što je rezultiralo smanjenjem minski sumnjivog prostora u Republici Hrvatskoj u 2006. godini za 10,2 kilometra kvadratna pa je shodno tome minski sumnjiv prostor Republike Hrvatske na dan 31.12.2006. 1044 kilometra kvadratna. Tijekom razminiranja i pretraživanja u 2006. godini pronađeno je ukupno 8 tisuća 107 minsko eksplozivnih i neeksplodiranih ubojnih sredstava. Radove je, dobro je i to pomenuti, izvodilo 28 komercijalnih tvrtki, jedna nevladina organizacija, 583 pirotehničara, 45 strojeva a i vrlo bitno i 103 psa koja su bila u funkciji čovjeka na ovom vrlo važnom zadatku. Za pozdraviti je 193 stručna nadzora nad obavljenim poslovima pretraživnja. 173 stručna nadzora nad obavljenim poslovima razminiranja što je znatno više od prosječne veličine kontrolnog uzorka utvrđenim zakonom. Stalnim nadzorom i praćenjem poslovanja tvrtki kroz utvrđivanje stupnja osposobljenosti postignuto je trenutno reagiranje na sve nepravilnosti koje se odnose na rad tvrtki, a isto tako i na kvalitetu izvođenja radova prije svega kroz provjeru ispravnosti opreme za obavljanje poslova. To su prije svega potvrde odnosno certifikati. Plan razminiranja u odnosu na izvore financiranja ostvaren je sa 86,5%. Odnosno od planiranih 292 milijuna kuna ostvareno je 257 milijuna 183 tisuće 978 kuna od čega najvećim dijelom je sudjelovao Državni proračun sa 155,7 milijuna kuna ili 60,6%. Pravne osobe, tijela državne uprave i lokalne samouprave sa 48,2 milijuna kuna ili 19,3% i donacije od čega moramo istaći strane donacije koje su imale učešće sa 95% i domaće donacije sa 5%, sa 53 milijuna, 53,2 milijuna kuna ili 20,1%. Prosječna cijena ugovorenih radova pretraživanja bez PDV-a iznosila je 7,64 kune. Državni tajnik je rekao doista o jednoj cijeni koja je dosta nestabilna. Ja bih rekao i niska za posao koji se obavlja. Prosječna cijena ugovorenih radova, razminiranja 8 kuna 90 lipa, a prosječna cijena svih ugovorenih radova 8 kuna 21 lipu bez PDV-a. Ovo sam evo usput računao čuvši podatak kojeg je dao gospodin Kovačević. Naime ako površinu koja je još preostala a to je 1044 kilometra kvadratna pomnožimo sa nekakvom prosječnom cijenom budućih radova od 10 kuna i 16 lipa trebat će nam 10 i pol milijardi kuna ili točnije 10 milijardi 457 milijuna kuna pa ako podijelimo ta sredstva evo sa ovogodišnjim proračunom kojeg smo imali za deminiranje od 257 milijuna kuna koji je ujedno i najveći proračun do sada trebat će Hrvatskoj državi 40 do 41 godina da bi se riješila zagađenosti minama na ovom našem prostoru. Ovaj izračun ne daje baš previše optimizma ali itekako mobilizira svakog pojedinca, gospodarski subjekat, društvenu instituciju da se pozabavi problemom razminiranja i pretraživanja minski onečišćenog prostora. Prije svega zbog opasnosti i ugroze života hrvatskih građana kao i zbog gospodarskog potencijala koji leži neiskorišten u zemljištu, šumi i vodi. Sigurno je jedno. Da bi se pretražio i razminirao svaki minama zagađeni i metar kvadratni očito potrebno će biti znanje, novac i vrijeme. Znanje treba usmjeriti na kontinuirano održavanje obilježenosti minski sumnjivog prostora. Uključiti sva naša društva koja imamo ili udruge koje imamo od lovačkih, ribičkih do društava zelene akcije i tako dalje koji mogu pripomoći u održavanju ažurnosti obilježenosti svakog kontaminiranog područja pa do svih dobrih ljudi dobre volje od naših škola i ostalih ustanova koje mogu određenim akcijama pripomoći ovome. Dovršenje odnosno dogradnju i stavljanje u funkciju minsko-informacijskog sustava, educiranje stanovništva o opasnostima od mina i ovaj podatak treba pomenuti da evo kroz aktivnosti Centra za razminiravanje određenih ministarstava educirano gotovo preko 500 tisuća ljudi o opasnosti od mina. Novac u pravnu pomoć i pomoć minskim žrtvama kroz zapošljavanje i samozapošljavanje, psihosocijalnu rehabilitaciju, jednokratne projekte od školarina, psihosocijalne pomoći, medicinske pomoći u godišnje, trogodišnje planove projekte razminiranja. A vrijeme u vlastitu aktivnost u institucionalnu aktivnost, u traženju pomoći kroz međunarodnu suradnju i svaku šansu u svakom projektu koje ćemo kandidirati kroz predpristupne i pristupne fondove. Naime i do sada smo evo kroz korištenje «CARDS» programa i kroz programe «EIB 1», «EIB 2» imali prioritete za one projekte gdje se tražilo deminiranje da bi projekat bio lociran ili implementiran na terenu. To će biti i ubuduće i tu šansu treba apsolutno iskoristiti. Isto tako je jače učešće svih naših jedinica lokalne samouprave iako znam, rekli bi i sami nemamo dovoljno sredstava da bi pokrili domenu svog rada, ali bitno je to zbog potencijala upravo koji leži na njihovom području kako u zemljištu, kako u šumama i u vodama da se uključe aktivnije u ovu pomoć. Stoga Klub Hrvatske demokratske zajednice ocjenjuje da je ovo izvješće vrlo korektno i dobro napisano i da je zapravo i njegov apel svima nama od svih naših institucija da se još jače i aktivnije uključimo novčanim sredstvima, aktivnošću i poslom, projektima u deminiranje svog područja. U tom smislu Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će i ovo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Željko Kurtov. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Izvješće o provedbi Plana humanitarnog razminiranja i utrošenih financijskih sredstava za 2006. godinu. Samo izvješće je korektno napravljeno. Sve je jasno i vidljivo. Međutim ako znamo da je bio cilj Hrvatska bez mina 2010. godine, a sad moje kolege ispred mene barataju godinama još 30 i 40 godina da bi Hrvatska bila bez mina onda je to nešto prestrašno i mislim da svi ovi podaci koji su u ovom izvješću navedeni su korektni i točni. Ali mislim da se mi svi skupa trebamo zapitati koliko smo mi napravili, koja je naša uloga, koliko se cjelokupno društvo u to treba angažirati. Mišljenja sam da bez posebnog angažmana Vlade, političkih stranaka, crkve, udruga, športa, estrade i sve kompletnog u ovom društvu da se kompletno svi ne angažiramo maksimalno da od ovog problema još godinama i godinama će nas mučiti. Što se tiče samog proračuna 95% sredstava iz proračuna Vlade iz na razminiranje. Mislim da je to najveća šteta i da je tu pokazatelj da svi drugi u ovom društvu su zakazali i da jednostavno ne znamo koristiti sredstva i ona koja su nam i nuđena. Ja moram ovdje naglasiti po županijama, moram pohvaliti Zadarsku županiju koja je ostvarila plan sa 150,7%. Dubrovačko-neretvanska sa 104,2%, Splitsko-dalmatinska sa 98,9%, Šibensko-kninska 94,8%, Virovitičko-podravska sa 93,6%. Ali gospodo ne mogu a da se ne čudim da Požeško-slavonska je ostvarila tek sa 76% i imamo još neke sa 80, Brodsko-posavska itd. Mislim da ovim županijama gdje nisu ostvareni rezultati da nije, vjerojatno je problem i u tim županijama, njihovim kadrovima itd. Ali Vlada i resorna ministarstva koja su zadužena za ovaj dio mislim da bi trebali educirati i poslati ljude u te županije, pomoći tim županijama da i oni nađu načina kako da ostvare plan sa 120, 130% da pokušaju osigurati svojim građanima, svojoj djeci neki sigurniji život u što skorijem vremenu. Jer ovaj način kako sad stvari stoje imamo smanjenje ranjenih i poginulih. Imamo neke pozitivne efekte. Međutim sve to nije dovoljno. Mislim da cjelokupno društvo ne samo ova Vlade nego sve udruge, organizacije, stranke, svi moramo napraviti maksimum, a normalno Vlada to treba voditi i Vlada bi trebala biti ta koja će to osmisliti i pokrenuti. Što se tiče Prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju sa Konačnim prijedlogom člankom 1. brisana je odredba koja propisuje da ovlaštena pravna osoba i obrtnik smiju izvoditi poslove pretraživanja i razminiranja samo sa kapacitetima prijavljenim u ponudbenoj dokumentaciji te onim metodama rada i opremom koja je utvrđena u ovjerenom SOK-u. Mislim da ovaj članak 1. ograničava, ako firma koja je ovlaštena za taj rad u međuvremenu dobije neka nova sredstva ili zaposli više ljudi da bi se omogućiti da i oni mogu brže to završiti. Mislim nema potrebe ovo ograničenje. Ali sve o.k., nije nešto strašno. Članak 2. ovlaštene pravne osobe i obrtnici oslobađaju se obveze prilaganja elaborata završne geodetske premjere, stajalište ja kako spomenuta premjera predstavlja poteškoće koje imaju za posljedicu produženje roka izvođenja radova te njihovo poskupljenje, što svakako podržavamo i što mislimo da je u cilju bržeg i efektnijeg rada i pojeftinjuje cijelu stvar. Znači i na kraju krajeva moći ćemo veće površine razminirati sa manje sredstava. U svakom slučaju odličan članak. Članak 3. propisuje se obveza Hrvatskom centru za razminiranje da osigura elaborat završne geodetske premjere što se smatra racionalnim rješenjem bez utjecaja na produženje roka izvođenja radova. HCR i tako mora izvršiti završni nadzor, pa prema tome nema potrebe za elaboratom geodetske podloge. Mislim da je to isto o.k. i da je u smislu boljeg i bržeg i funkcionalnijeg rada. Članak 4. propisuje način izobrazbe osoba koje se osposobljavaju za obavljanje poslove razminiranja prema stranim propisima. S obzirom da je postavljeno niz upita od strane domaćih i stranih pravnih osoba o mogućnosti izvođenja poslova razminiranja sa pirotehničarima koji su strani državljani i koji su za obavljanje tih poslova osposobljeni u nekoj drugoj državi, a ne u Republici Hrvatskoj nužno je utvrditi jesu li oni odgovarajuće osposobljeni za obavljanje tih poslova i mogu li ih obavljati jednako sigurno i kvalitetno kao i naši pirotehničari. Isto tako omogućava se osobama koje su položile stručni ispit prema propisima koje donosi ministar obrane obavljanje poslova humanitarnog razminiranja. U potpunosti je u redu i mislim da je ovo zaštita i naših ljudi koji će poslije živjeti na tom terenu, a i samih sudionika razminiranja. Mislim da je ovo odlična točka i u svakom slučaju je podržavamo. Članak 5. ublažavaju se uvjeti za izdavanje ovlasti za voditelja radilišta pirotehničara i pomoćnog djelatnika. Izmijenjen je članak 34. stavak 2. podstavak 3. Zakona o humanitarnom razminiranju na način da su samo kaznena djela koja se progone po službenoj dužnosti zapreka za izdavanje ovlasti, te su izuzeta neka lakša kaznena djela neznatne društvene opasnosti sitna krađa, kleveta, uvreda, lakša tjelesna ozljeda, oštećenje tuđe stvari i sl. Pa isto tako podržavamo jer mislimo da ljudi koji su kažnjeni za neko sitno djelo nema potrebe da još budu dodatno kažnjeni nemogućnošću rada da bi sjedili doma i šetali po birtijama umjesto da rade. Mislim da je to isto ima smisla i podržavamo i tu točku. Članak 6. i 7. brišu se iz poznatih razloga, da ne čitam. I članak 8. mijenja se odredba članka 71. stavka 3. Zakona o humanitarnom razminiranju kojoj se propisuje da se zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti može izreći neovisno u kojem vremenskom razdoblju je prekršaj ponovljen na način da se isto ograniči na vremensko razdoblje od jedne godine. Time se ublažava postojeća zakonska odredba koja može imati za posljedicu stečaj tvrtke. Ja sam na točku, na članak 8. dao amandman. Vi ste ga dobili. Mislim da je on vrlo bitan i da je za vas prihvatljiv i mislim da je za sve prihvatljiv. Amandman glasi: U članku 8. Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju, S konačnim prijedlogom zakona, točka iza riječi: "najmanje šest mjeseci" zamjenjuje se zarezom i dodaju se riječi: "te obveza ponovnog ocjenjivanja sposobnosti ovlaštenih pravnih osoba ili obrtnika za obavljanje poslova humanitarnog razminiranja iz stavka 7. ovog Zakona". Obrazloženje: Ukoliko ovlaštena pravna osoba ili obrtnik za poslove humanitarnog razminiranja u razdoblju od godine dana ponovi teški prekršaj kao što su pronalazak zaostalih minsko eksplozivnih sredstava ili kada poslove razminiranja obavljaju neovlaštene često nestručne osobe, potrebno je propisati ponavljanje ocjenjivanja sposobnosti od strane HCR-a kako bi se zajamčila sigurnost za život i zdravlje ljudi kao i kvalitetu razminiranja. To vam je isto kao kad neki vozač napravi više prekršaja pa mu se da mjera ponovnog polaganja vozačkog ispita. Mislim da je ovo u cilju svakako i zaštite ljudi koji rade, a i građana koji će poslije tu živjeti. Tako da ovaj amandman kao i drugi koji se tiče članka 9. i 10. uređuje se pitanje prekršajnih sankcija za pirotehničare, voditelje radilišta, pomoćnike djelatnike, pirotehničare nadzornike i nadglednike i to na način da se u slučaju ponovnog prekršaja ne izriče zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti na određeno vremensko razdoblje već se isto rješava na način da Ministarstvo unutarnjih poslova u takvim slučajevima oduzima ovlast na isto vremensko razdoblje. Time se ministarstvu omogućuje da pravodobno iz sustava humanitarnog razminiranja privremeno udalji osobe koje svojim nestručnim i neodgovornim radom zaostale mine ugrožavaju sigurnost krajnjih korisnika razminiranih područja a to je građana. Tu sam isto dao amandman ispred kluba Hrvatske narodne stranke. U članku 10., amandman broj 2. U članku 10. u novom članku 72a. stavak 2. točka na kraju rečenice zamjenjuje se zarezom i dodaje se riječ: "te ga uputiti na ponovnu izobrazbu i osposobljavanje osoba za obavljanje poslova humanitarnog razminiranja iz članka 33. ovog Zakona". Obrazloženje: Ukoliko pirotehničar i nadzornik pirotehnički nadglednik, voditelj radilišta, pirotehničar ili pomoćni djelatnik opetovano krši odredbe ovog zakona i podzakonskih propisa uz oduzimanje ovlasti nužno ga je uputiti na ponovnu izobrazbu i osposobljavanje osoba za obavljanje poslova humanitarnih razminiranja koje provodi ministarstvo, policijska akademija, kako bi se zajamčila sigurnost za živote i zdravlje ljudi kao i kvalitetu razminiranja. Mislim da ova dva amandmana su stvarno u cilju poboljšanja ovog zakona i da ne mogu škoditi nego samo pomoći. I na kraju produžuje se rok Hrvatskom centru za razminiranje, ovlaštenim pravnim osobama i obrtnicima na usklađivanje poslova sa odredbama zakona o humanitarnom razminiranju "Narodne novine" 153/2005. do 30. lipnja 2007. godine. Ovaj datum gospodine državni tajniče, da to stvarno i bude, krajnji datum, a ne da se opet dođe do produženja i produženja kao i do sada mnogih drugih. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak. Gospodin Ante Bagarić. Izvolite.
Netočan je navod uvaženog zastupnika da su kadrovi krivi što Županija požeško-slavonska nije povukla adekvatna sredstva za deminiranje. Naime, točan je podatak da je toliko sredstava povučeno koliko i piše u ovom izvješću, ali tvrdim da po članku 7., odnosno članku 6. Zakona o humanitarnom deminiranju županijsko poglavarstvo definira prioritete po kojima sklapa ugovore i povlači adekvatna sredstva pa županijsko poglavarstvo se može zvati eventualnim krivcem, a ne kadrovi koji rade na deminiranju.
Hvala. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Najprije nešto o Izvješću o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu. Izvješće je napravljeno korektno, pregledno, sadržajno. Ono govori jednako o onome što nije provedeno kao i o onim stvarima koje su provedene i naravno uz ocjenu one vremenske dinamike koja naravno da će se vrlo teško uspjeti dostići s obzirom da imamo neki ajmo to tako nazvati, iapk prethodno zadani cilj da u 10 godina od 98. godine imamo Hrvatsku bez mina, jasno je iz ovog izvješća ali i iz prethodnih izvješća, da to naprosto neće biti moguće učiniti. I naravno kad je tome tako i ako znamo otprilike kakvu dinamiku imamo na razini godine, a ona se kreće prema procjeni u ovom izvješću negdje oko 25 km2, više ili manje, da li ima onih što Pero kaže plus 2 kilometra ili minus 2, mislim da čak nije sa aspekta brojaka ni toliko bitno, ali bi bilo dobro da se brojke poklapaju naravno. Naravno da bi efikasnost prije svega ako želimo dinamizirati konačni cilj, a to je Hrvatska bez mina, trebalo podignuti. To mislim da se nitko ne spori u tome. Da li je ta efikasnost na razini 30 kilometara, 35 kilometara naravno ovisi o dvije stvari. Jedna strana je apsolutno financijska sredstva i potrebna sredstva koja možemo imati, ali mislim da još ima jedan element koji nije dostatno do sada razmotren jer nismo ga uzeli u obzir sa onom pažnjom koju on mora imati, a to je način na koji sada vršimo razminiranje. Naime koliko učestvuje strojno razminiranje sada u 2006. godini i kakva je struktura tih razminiranja u odnosu recimo na svjetska iskustva. U Hrvatskoj u zadnjih pet godina strojno razminiranje raste po stopi od 15%. Sada u ovoj godini ono iznosi oko 72 do 74%. Naravno to strojno razminiranje s obzirom na suvremenost tehnologije, s obzirom na činjenicu da je ono najsigurnije, s obzirom da ono izaziva najmanje mogućih posljedica od ranjavanja, od trajnih ozljeda ili na žalost od smrtnog stradavanja, govori u prilog tezi da unatoč relativno visokim sredstvima jednoga stroja onog najpopularnijeg na hrvatskom tržištu, njegova cijena se kreće oko 250 tisuća eura MV4 jel', govori u prilog tezi da bi uz povećanje sredstava ako želimo Hrvatsku bez mina čim prije, a želimo je svi skupa čim prije. To nije političko pitanje, nego pitanje naprosto koje svi skupa želimo potaknuti. Mislim da moramo povećati udio strojnog razminiranja, pojačati kvalitetu tog strojnog razminiranja, ali i ono što ću poslije pokušati kad prođemo kroz županije i vidjeti kako se različita dinamika događala i kako je ta različita dinamika imala ne u pojedinim županijama, ne toliko u odnosu na unaprijed predviđena sredstva nego kako se i dodatnim naporima može riješiti kvalitetno, posebno kad se gospodarstvo na neki način pokušava involvirati u problem rješavanja mina na području koje je interesa za gospodarstvo ili od interesa za građane, sasma svejedno. Broj smrtno stradalih od '98. kad mislim da vodimo taj jedan ažurniji, ažurnije informacije o tome od 272 ili 3 stradala, od 173 smrtno stradala govore ustvari od velikim izazovima koje stoje pred ljudima koji obavljaju tu tešku zadaću. Vjerovatno je broj daleko veći ako bi se od '93. na ovamo ili od '95. na ovamo mjerio vjerojatno bi on bio nešto veći, ali u svakom slučaju bi potvrdio pravila. Pitanje da li je 300 milijona kuna dostatna sredstva da se držimo dinamike od 30 kilometara. Znači to je ovako jedno pitanje koje moramo svi skupa postaviti i jasno nalazimo se u godini u kojoj će se donijeti novi proračun, osnažit će se ili se neće osnažiti pozicija ove teme. Ali mislim da bi naprosto trebalo jednim koncenzusom i kod izvješća i kod podupiranja upravo takvih stajališta osnažiti. Ja bih nešto pokušao ustvrditi što ne mora biti točno, ali ja imam duboki osjećaj da one županije koje su najugroženije minama su na neki način u gospodarskom smislu i najslabije stoje u Hrvatskoj. I gledajte, i umjesto da na neki način pokušavamo te nejednakosti izjednačiti i ako ih nikad ne možemo izjednačiti jer sama činjenica da su kontiminirane, kontaminirane sa minama govori o tome da su one i već ionako najviše se propatile zbog toga. Mislim da trebamo jedan kriterij zauzeti drukčiji. Mislim da trebamo tim županijama dodatno osigurati sredstva jer to nisu sredstva samo za dekontaminaciju od mina, to su sredstva za oživljavanje gospodarstva, stvaranje mogućnosti i izlaženje iz onog košmara koji je svakome u glavi koji je samo prošao tim područjima koja su kontaminirana, a kamoli ne daj Bože da živi 10 metara od tih prostora koja su kontaminirana. Prema tome, moramo taj odraz pravičnosti definitivno promijeniti u tome. Meni je drago da je, u Zadarskoj županiji je napravljen jedan premašaj, ali on je rezultat činjenice da se tamo gospodarstvo uz pomoć strane Vlade koja je investirala sredstva uspjelo je dekontaminirati jedan veliki poljoprivredni prostor na kome se sada odvija gospodarska aktivnost. Znači dvije su dobre stvari učinjene. Izvršeno je čišćenje od mina, uspostavljena je gospodarska aktivnost, došlo je do novog zapošljavanja. Na žalost takvih primjera nemamo puno u kontinentalnoj Hrvatskoj da ne kažem Vukovarsko-srijemskoj županiji, Osječko-baranjskoj i onim županijama koje inače pate od nedostatka gospodarskih aktivnosti. Znači, ovo je dobar primjer, ali ovaj dobar primjer treba potencirati ili patentirati da bude primjer koji će se podupirati kroz Vladine projekte. Jedan možda aspekt o kome se nije do sada raspravljalo, uvaženi profesor Letica me moram priznati upozorio na taj nedostatak u ovoj raspravi je što je sa minama i kontaminacijom mora? Ona je možda vam se čini ovako da je to pomalo čisto poetika o tome govoriti, ali nije. Vjerujte nije. Naime, u moru je ogromna kontaminiranost još od 2. svjetskog rata. Jasno da je i Domovinski rat doprinio da tako kažem u tom smislu, ali i NATO-va akcija u Srbiji je dodatno zakomplicirala da tako kažem odnose i trebalo bi čisto radi činjenice da je Jadransko more jedan od velikih resursa ove zemlje, mislim da bi trebalo u tom smislu da se posebna istraživanja naprave i da se razvidi u kojoj mjeri i na koji način upravo ta sredstva, a posebno ona koja je NATO bacio u Jadransko more negativno utječu na floru i faunu, negativno utječu na procese u moru itd. i kakva su u naravi ta sredstva koja su jedna, a mislim da je čak jedna takva naprava je i nađena i ja ne znam kakva je bila njezina sudbina. Ali evo mislim da je prilika da se posebno ove priobalne županije na neki način pokušavaju pozabaviti i Hrvatski centar za razminiranje i ovakvom jednom studijom koja bi trebala dati odgovor i na ovo pitanje jer i ovo je naravno problem svoje vrsti, ali u svakom slučaju problem. Ono također o čemu bi trebalo voditi računa kad su u pitanju županije otočne poput Splitsko-dalmatinske, Šibensko-kninske je činjenica da u posljednje vrijeme u objektima bivše Jugoslavenske narodne armije koji su mahom napušteni, a koji nisu da tako kažem pod nadzorom ili kontrolom, a većina njih niti je pod kontrolom, a trebalo bi voditi računa da se one pojave i nezgode ne bi ponavljale da se naiđe na Visu u Komiži na minu, da turisti dobivaju jedan osjećaj koji se naravno prenosi i koji je vrlo negativan, ne samo za ugled turizma nego i inače poziciju naše zemlje da se u ovo doba može naići na minu na tim otocima koji su na neki način predstavljaju jedan poseban ambijent koji je na neki način u svakom slučaju u odnosu na neke druge dijelove Hrvatske bio prilično rasterećen ratnih razaranja. Prema tome, ukazao bih na tu jednu činjenicu koju bi trebalo iako je ona zapisana pod Splitsko-dalmatinskom županijom i ukazuje se na tu opasnost koja je prepoznata. Ono što bih još u ovom izvješću napomenuo da bi trebalo u strategiji naprosto ugraditi novi element očekivanja kada će Hrvatska biti bez mina. Znači jedan dokument bi trebao sada striktno pokazati, nije realan dokument koji pokazuje da ćemo iduće godine biti bez mina, a to je onaj projekt '98., 10 godina, mislim da nije i naprosto moramo napraviti jedan drugi dokument, ali u tom dokumentu on po meni mora biti pomalo selektivan. On mora najozbiljnije tretirati one kojima najviše treba. I da se sredstva upravo tu pokušaju ciljano na neki način i povećati ali i da se na neki način poveća udio strojnog razminiranja u Republici Hrvatskoj. Kada je pak ovaj drugi dio objedinjene rasprave u kontekstu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnog razminiranju, mi u klubu HSS-a podupiremo ove izmjene koje su po nama u funkciji upravo jačanja dinamike sustava razminiranja u Republici Hrvatskoj, olakšanja načina na koji ovlaštene osobe mogu izvoditi poslove razminiranja. Članak 1. koji o tome govori, mi ga apsolutno podržavamo kao i sva nastojanja koja idu u tom smislu da se to dogodi. Članak 4. onaj koji govori o stranim osobama i stranim pravnim osobama koje mogu obavljati poslove razminiranja jer mislim da je dobro, u Hrvatskoj je i razminiranje kroz neke tvrtke koje su se dokazale, je na svjetskom tržištu postala izvozna disciplina. U tome nema ništa loše. To je posao kao i svaki drugi. On se obavlja za određenu cijenu. I Hrvatska je, dobro da je nalazi pomalo svoje mjesto i to što je još važnije po meni, da je i hrvatsko gospodarstvo prepoznalo te mogućnosti, pa je vrlo uspješno se uključilo i u proizvodnju strojeva za razminiranje. Tako da je danas Hrvatska je prisutna u dosta zemalja koje imaju problema sa minama. I mislim da je dobro da i Vlada potiče takav način jer nažalost suvremeni svijet i suvremeni izazovi ne govore u prilog tezi da mina neće biti manje, nego nažalost bit će ih više. I to su činjenice koje naprosto Hrvatska neće moći, da ih i želi promijeniti, ali mislim da je dobro da potiče razvoj vlastitog gospodarstva i u ovoj sferi. Zbog toga ove izmjene dobro da idu u tom smislu i u pogledu članka 4. Naravno, moje je samo pitanje ukoliko dođe do stradavanja, pogibelji upravo tih stranih lica, ajmo to tako nazvati, tada, kako su predviđeni sustavi snošenja odgovornosti, onih svih proceduralnih pozicija koje mi imamo riješeno, onako kako imamo riješeno, u okviru našeg zakonodavstva? Kako će se na te osobe primjenjivati daljnji sustav možebitnog vrednovanja toga? Naravno članci 6. i 7., se tiču naprosto odluke Ustavnog suda i nemam pravo, niti želim o njima polemizirati. Članci 8., 9. i 10., koji govore o zaštitnim mjerama zabrane, odnosno koji govore o prekršajnim sankcijama za pirotehničare, voditelje radilišta, pomoćne djelatnike, nadzornike i nadglednike. Ja bi se pridružio svima onima koji su govorili da bi bilo dobro upravo u smislu mislim i reći jednoobrazne želje da se potpomogne što brže razminiranje, što kvalitetnije razminiranje i što pravičnije razminiranje, da se uvaže ove primjedbe koje se odnose i na članak 8., 9. i 10., odnosno stare članke 72., čini mi se u zakonu. I da Vlada pokuša, s obzirom da su gotovo većina klubova, jedan klub je iznio i vlastite amandmane, da bi bilo dobro da Vlada naprosto izađe sa amandmanom i da u njemu pokuša u potpunosti na jedan ispravan način valorizirati ove prijedloge koji se upućuju. I mislim da bi to bilo u obostranom interesu. Ja ne želim sad davati neke pravne recepte kako bi izgledala izmjena članka 9. i 10., na koji način ga pravno postaviti? Mislim da će to ljudi koji bolje razumu pravne norme, to učiniti. Ali u svakom slučaju klub HSS-a se pridružuje svima onima koji smatraju da se to ipak treba urediti, da ne bi postala kočnica onome o čemu smo svi skupa govorili. Zaključno, želim reći da bi bilo dobro uistinu da Vlada pokuša urediti novu strategiju i novi vremenski cilj završetka "Hrvatska bez mina". Da taj cilj postavimo vremenski prihvatljiv, ali i da ga postavimo u okviru onih sredstava koja će biti nužna za završetak tog cilja. Ako se to može postići u pet ili šest godina, ako se to treba postići u deset godina, onda je sasvim razvidno da 300 milijuna kuna neće biti dostatno. Onda je sasvim razvidno da ćemo i drugim modalitetima načina razminiranja, traženja kondicija sa gospodarstvom, davanjem u zakup kontaminiranog zemljišta kojeg ima u Republici Hrvatskoj, pravnim subjektima gospodarstva na način da su dužni te prostore najprije razminirati, nakon toga privesti svrsi i treće, na njemu stvoriti gospodarske uvjete za privređivanje. Mislim da bi jedan takav natječaj koji bi se mogao u ovom momentu provesti u nekoliko hrvatskih županija, dao jako dobre rezultate. Naime, najveći problem kad želite napraviti neku gospodarsku aktivnost je papirologija kako naći prostor, kako se dogovoriti sa jedinicama lokalne samouprave. Ovi prostori koji su počesto i prostori od posebne državne skrbi, mislim da mogu zahtijevati ovakav jedan pristup. To je ajmo reći zadarska formula, redefinirana. Može se primjenjivati i u drugim županijama i možemo doći do onoga, da gospodarstvo bude u funkciji samog razminiranja na način da će dobiti na koncesiju tu zemlju koliko treba, da će tu stvoriti uvjete za gospodarstvo i na taj način ćemo iz ovog socijalnog elementa koji samo nazovimo to zahtjeva novac od proračuna, moći rasteretiti proračun, a učiniti da vremenski postupak "Hrvatske bez mina" umjesto trideset godina bude deset godina. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U 11 i 24 je prošlo vrijeme za prijavu od deset minuta. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite!
Točno je što je kolega Markov rekao, da Zadarska županija prednjači u razminiranju. Međutim, nažalost po zadnjim statističkim podacima za zadnji i predzadnji mjesec u Zadarskoj županiji stagnira zapošljavanje.
Hvala lijepa. Na redu je Klub zastupnika HSLS-a, gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Što se tiče ovoga žanra izvješća onda doista tu nemamo nikakvih primjedbi glede forme. Ovo izvješće doista u potpunosti odgovara onome što se predmnijeva pod žanrom izvješća. Forma je zadovoljena, kao i sadržaj nam zapravo govori o činjenom stanju koji je upravo daleko od onoga što je projecirano a to je da Hrvatska do 2010. godine bude država bez mina. Ja nisam bez obzira na ovu našu želju da doista što prije postanemo zemlja bez mina. Ispričat ću jedan događaj kojem sam bio neposredni sudionik. Lako ga pamtim jer je bio 5. veljače 1997. moj rođendan. I ondašnji kolega nažalost danas pokojni Vlado Gotovac i ja smo posjetili Vukovar i posjetili gospodina Kleina, to još nema odnosno to je proces mirne reintegracije. Pripremljeni su oni lokalni izbori koji su … [[Govornik se ne razumije.]] da se i po prvi puta i ono područje integrira na način da se i to je doista bio dobar proces koji je onda pridonio tome da je 15. siječnja 1998. godine taj proces mirne reintegracije i završen. I onda na tom jednom onom dijelu neobaveznog razgovora gospodin Klein je izvadio jedan papirić iz … [[Govornik se ne razumije.]] koji je dobio dan prije gdje je pisalo da je pronađena mina iz prvoga svjetskoga rata negdje u Francuskoj. Znači, 1997. godina i negdje vjerojatno 916. ili 917. znači također ako … [[Govornik se ne razumije.]] šezdeseta godina poslije onoga kako je ta mina postavljena bila je pronađena. I to upravo pokazuje da smo suočeni sa jednim od najpodmuklijih oružja koje ovaj ljudski um mogao smisliti. Sjećam se da mi je jedan general koji je bio prije toga general Jugoslavenske narodne armije jer onda je '91. među prvima prešao i kod nas … [[Govornik se ne razumije.]] pričao da on kad je bio na službi u vojarni u Karlovcu da su bili negdje isto na … [[Govornik se ne razumije.]] postavili neke mine i da nikada taj prostor nisu uspjeli deminirati upravo zbog toga što je to toliko bilo opasno i neki procesi su se čudni događali, da su oni zapravo taj prostor bili ogradili i vjerojatno još dan danas u vojarni Karlovac bi se mogli pronaći taj prostor koji je ministar upravo zbog toga što čak ni oni koji su stručnjaci se nisu usudili to minirati. Ali upravo, mnogi su povezali zapravo ovu priču o Hrvatskoj kao jedinoj zemlji u Europi koja još uvijek ima mina sa jednom drugom situacijom a to je tamo negdje početkom 2000. godine. Mene kao saborskog zastupnika i ondašnjeg gradonačelnika grada Osijeka mole direktori IPK Osijek da pokušamo glede ove privatizacije, restrukturiranja tako velikog kombinata da odemo kod jednoga ministra potpredsjednika Vlade i da oni pokušaju objasniti upravo s kojima se problemima taj veliki gospodarski subjekt jedan od najvećih na onom području suočava. I onda upravo što se pokazuje kako smo mi zapravo nakon deset godina izgubili svaki senzibilitet upravo da živimo sa minama. I sada upravo kada su oni počeli govoriti onda govore da im je dio njihove površine miniran, onda je taj ja mu neću spominjati ime jer uopće nije važno, jer da bi zapravo više metafora našeg odnosa, nismo mi tu ništa ni bolji ni gori, da kako to može gospodarska odnosno ekonomska kategorija. Ja sam rekao pa … [[Govornik se ne razumije.]] smo i prijatelji i dugo se znamo, pa šta misliš ovako da ti prodaješ stan koji je miniran i ja prodajem stan koji nije miniran i da li ćemo polučiti istu cijenu. Tako isto i sa ovom velikom površinom koja je minirana. Oni doista ne mogu biti u ravnopravnoj utakmici sa ostalim gospodarskim subjektima i to svakako ne može biti problem IPK Osijek ili lokalne zajednice. Pa na kraju rekao sam pa nismo mi ratovali sami protiv Jugoslavenske narodne armije odnosno to je prije taj gospodarski subjekt ili lokalna zajednica. To se pokazuje, to upravo pokazuje eto ni nakon desetak, već nakon desetak godina mi smo izgubili upravo taj osjećaj da su se ovdje događali procesi koji su bili van svake pameti. A isto tako, budimo iskreni, jedan od razloga zašto proboj ka Vukovaru se stalno odlagalo, upravo zbog toga što nikako nije se znao razmještaj minskih polja, čak ni ono tamo, pogotovo tijekom kolovoza, rujna i mi sami smo znali postavljati gotovo bez ikakvoga plana da poslije nismo mogli naći planove kako su se te mine postavljale a da ne govorimo što je radio agresor i neprijatelj. I to su kažem doista veliki problemi koji su upravo, a nevjerojatno da eto kažem nakon desetak godina moraju biti ovakva izvješća, moraju imati ovaj neposredni povod da se mi prisjetimo da nam je veliki dio zemlje i dalje zapravo živi sa tom, mora živjeti sa sviješću da u našoj zemlji postoje mine. Ovdje ima u izvješću se spominje 12 županija. … [[Govornik se ne razumije.]] znači lakše reći koje nisu nego koje jesu. I svakako da su to i bez daljnjeg kod ovoga čisto psihološkoga stanja koje imati zbog činjenice da zapravo živite u neposrednoj blizini velikih, nema razlike između velikih ili malih gradova ili zaseoka ali mine doista postoje. I kaže to i ova priča i o našem visokom predstavniku ondašnje izvršne vlasti koji zapravo također je razmišljao bez imalo osjećaja upravo da se ti ljudi suočavaju sa velikim problemom. Kada se mi ostali osjetimo da živimo kraj mina. Pa onda recimo, imali smo ovu jesen kada putujete prema Zagrebu onda oko Kutine ste morali doći točno u određeno vrijeme jer prostor se razminira, onda morate čekati 45 minuta da bi se propustili automobili. To je naša glavna prometnica. Isto to vrijedi i za žitelje Osijeka. Kada hoćete putovati od Osijeka prema mađarskoj granici onda također kod … [[Govornik se ne razumije.]] kaže e sada malo ne možete, idu emisije ujutro na radiju koje informiraju da morate točno birati vrijeme kada ćete proći tom cestom. I sada ostavite sada, ovako sada budite slučajni turist iz neke druge zemlje kako se trebate osjećati i što zapravo to znači da onda tom cestom drugi puta najbolje ne ići, drugim riječima najbolje je onda eskivirati Hrvatsku pa onda birajte neke druge prometnice kako biste došli na svoju destinaciju. To su objektivni problemi. O tim problemima mi kao političari, kao Sabor moramo voditi računa. Doista, 300 milijuna o kojima se govori je stvar koja neće riješiti Hrvatsku do 2010. godine da živimo bez mina. Iako ja to kažem nisam htio relativizirati s onim prvim podatkom koji je dao Klajn ali i to je činjenica i čak i u ovim zemljama koje nakon 60, 70 godina još uvijek ne možemo biti sigurni da ćemo sve mine izvaditi. Ali ono što doista moramo učiniti zbog nas samih, zbog našeg gospodarstva upravo zbog i na kraju ono što mene, što je isto stvar koja mene mora mučiti to je bila, to je bila mogućnost napravi velika priča. Na kraju samo podsjetite da je isto nažalost pokojna princeza Diana također bila u tu priču involvirana. Pokojna Majka Tereza je bila u tu priču involvirana. Bivša žena Paul McCartneya također je u tu priču bila involvirana. Nobelova nagrada se dodjeljivala tamo ako se ne varam 1997., 1998. godine upravo za one borce protiv mina. Nažalost to nismo, mi se u tu, mi smo ostali izvan te priče. Izvan te velike … … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, da. I gospođa Pleština također je u tu, to se zapravo, znači stvari su se morale odraditi drugačije. Postojala je ta šansa. Znate kada ne uhvatite taj vlak. I onda upravo to Hrvatska kao jedina europska zemlja koja i upravo zbog tog, te nesreće koja nas je zadesila devedesetih godina je mogla to puno bolje eksploatirati i mogli smo onda taj problem puno elegantnije riješiti i jeftinije i brže. I na kraju doista ovo, poraditi na ovome što, ja ne sumnjam da nijedna Vlada tu doista nije političko stranačko pitanje. To je doista pitanje u kakvoj mi to, u kakvoj to zemlji želimo živjeti i svakako zemlji bez mina. I onda nema te, nema te edukacije, te senzibilizacije koju nećemo podržati. Od estrade, od sportskih klubova, od političara i od, kroz kazalište, kroz medije, doista neprestano imati tu priču, tu priču koja mora dati rezultate. Ona ne smije biti palijativne, one ne smiju, one ne smiju biti zapravo na promociji one, da se promovira ne znam neki nogometni klub ili ne daj Bože što nego upravo da bude u funkciji ove jedne doista plemenite stvari. Toliko o ovome izvješću, ali upravo kažem ova, ovi neki detalji i da vidimo što se tu može u međuvremenu ispraviti. Kažem nažalost mislim da se ta tema ne može vratiti u svjetske medije na način kako je to tamo se mogla eksploatirati tijekom devedesetih godina. A o ovome zakonu, ja ga doživljavam ne samo kao jedan, odnosno taj zakon treba biti ona puka pravna tehnika koja će upravo pripomoći da se ova, ovo iz izvješća, ona poputbina, njegov sadržaj, da konačno sadržaj bude na razini ove sjajne forme kako bi se to realiziralo. I tu doista onda ne treba, ne treba biti škrt prema ljudima koji taj posao rade. Tehnologija najsuvremenija, najsigurnija, najbolja upravo i kako bi se to razriješilo rješavati ova pravna, radno pravna ova pitanja i upravo stvarati takve, takva zakonska rješenja koja će doista stvar ubrzavati a nikako ga neće otežavavati. Stoga kažem u ime ovoga Kluba dajemo potporu i ovome novom Prijedlogu zakona i svaki puta uvidimo da neke odredbe su upravo bile u funkciji neke, ajde neću reći namjerne ali evo slučajne opstrukcije, a s druge strane kažem upravo imajmo, imajmo i odnosno osjećaj da ti ljudi koji taj posao rade da im se doista treba stati ono što se kaže u stavu mirno a ne doista tu cijenu rada svesti na cijenu šišanja trave u nekim našim lijepim perivojima u našim gradovima i općinama. I nadam se da će, da ćemo, da će postići ovaj konsenzus i Klub HSLS-a podržava i izvješće i ovaj Prijedlog ovoga izmjene zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak, gospodin Pero KOvačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče ispravljam jedan lapsus, vjerojatno omaška uvaženog kolege Kramarića koji je rekao da je samo u Europi Hrvatska pod minama. Pod minama je i Bosna i Hercegovina i Kosovo i Makedonija. Znači čisto je riječ o jednoj omašci da ne bi se krivo razumjelo. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. I prvi je gospodin zastupnik … … [[Upadica se ne razumije.]] Ništa nije napisano. Napisano je Davorko Vidović i gotovo. A u ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik Jadran, Davorko Vidović. Izvolite, ispričavam se.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Svakako neću iskoristiti vrijeme za raspravu u cijelosti naprosto zato što mi pada na pamet slušajući naše rasprave iz godine u godinu povodom izvješća o provedbi Plana humanitarnog razminiranja pada mi na pamet sličica tamo neke 2047. recimo uhvati se netko izučavati kako riješiti, dovršiti rješavanje problema minskoga u Hrvatskoj pa onda izučava što se to govorilo i što se to radilo u nekakvoj dalekoj prošlosti i dohvati se ovih naših rasprava iz 2000., 2001., 2002., 2003. i tako dalje. I svake godine mi zapravo u, samo u nijansama se razlikujemo u ocjenama onoga što se napravilo i onoga što bi se eventualno trebalo napraviti. Zato se pridružujem mojim kolegicama i kolegama koji su rekli da je izvješće i ovoga puta Hrvatskog centra za razminiranje napravljeno po pravilima struke vrlo transparentno, jasno i da se dakako može podržati. Ali već i sam taj izvještaj govori o nečemu da smo mi u Hrvatskoj kada je riječ o da tako kažem onom «borgberskom», «softwerskom» i «hardwerskom» dijelu kompjutorskom terminologijom rečeno već napravili što se napraviti moglo. Nema na svijetu niti jedne zemlje koja nema minski problem, a koja bi imala kvalitetnije rješeno pitanje organizacije sustava za razminiranje. Koja bi imala kvalitetnija sredstva za razminiranje. Dakle mi smo razvili vlastitu proizvodnju vlastitih strojeva koji se prodaju vani i tako dalje. Dakle tu su napravljeni već iskoraci a vjerojatno i jesmo najrazvijenija država svijeta koja je opterećena minskim problemom i u tom smislu predstavljamo kao zemlja uzor mnogima koji taj problem imaju. Mi smo sposobni ovoga trenutka izvoziti naše znanje na raznim područjima vezano za minski problem. No ako imamo i znanje, ako imamo tehnologiju, ako imamo dakle najsuvremenija rješenja što nam fali? I zato je moja rasprava vrlo kratka. Nama fali novac da razminiramo Hrvatsku. Ja ću predložiti nešto što sam već i prilikom donošenja proračuna za ovu godinu predlagao. Predložiti nešto da mi kao Sabor usvojimo kao zaključak. To nema veze ni sa političkom strankom i ne znamo koja će Vlada biti za par mjeseci biti izabrana u ovoj državi, ali da kao generacija ljudi koji su odgovorni za funkcioniranje i za budućnost ove zemlje napravimo jedan iskorak i da se obavežemo zaključkom, da ovaj Sabor obaveže svaku buduću Vladu da izdvaja određeni postotak novca iz državnog proračuna za razminiranje. Ja bih rekao da kada bismo rekli da je to 0,4%, 0,4% bi na proračun recimo od ove godine iznosilo oko 440 milijuna proračunskoga novca. To bi značilo zapravo udvostručenje sada novca koji se sada, koji je negdje oko 220 milijuna kuna, podizanje na tih 0,4%. Zašto na 0,4? Zato što mislim da je taj novac dostatan da u potpunosti angažira kapacitete koje imamo, tih 27 tvrtki za razminiranje i da se taj novac najadekvatnije, najkvalitetnije utroši upravo za poslove razminiranja. To je stvar naše političke volje i odluke hoćemo li mi to učiniti ili nećemo. Drugoga rješenja za ozbiljan posao oko razminiranju zapravo i nema. Ja pri tome ni na koji način ne želim umanjiti vrijednost svake lipe i kune koju mi dobivamo kao donaciju posebno iz međunarodnih fondova, sredstava država. Naprotiv, svaka ta kuna koja dođe ovdje je višestruko vrijedna ili ju daju ljudi koji nisu suočeni i zemlje suočene sa minskim problemom. No ostaje činjenica da je gro financijskih obveza na državi Hrvatskoj. Nama se to desilo što se desilo. Mi smo ti koji taj problem moramo riješiti i mi moramo osvijestiti da je to trošak i ceh kojega ćemo mi uglavnom u većini platiti. Ne trebamo sijati iluzije da će nam posao odraditi netko drugi. One države koje to nisu shvatile kao primjerice još uvijek Bosna i Hercegovina minski problem će imati za tko za koliko generacija. Zato ćemo ići sa zaključkom, ja vas molim da ga podržimo da se dakle određeni postotak državnog proračuna odmah rezervira za poslove razminiranja. To je prvo. A drugo, dakle drugi izvor prihoda su donacije. Prateći što se događa u rješavanju minskog problema u Hrvatskoj imate nekoliko država koje su pokazale nevjerojatnu ustrajnost i u kontinuitetu pomažu Hrvatsku u rješavanju ovoga problema. Ja bih posebno istakao Kraljevinu Norvešku. Kraljevinu Norvešku, Japan, Luxembourg, to su zemlje koje daju kada se promotri njihova veličina gospodarska snaga ogromne novce Hrvatskoj i jako nam pomažu u ne samo doniranju sredstava nego nam daju i pomoć u iznalaženju sasvim konkretnih rješenja, tehničkih, tehnoloških itd. da se cijela ova situacija poboljša. I naravno Sjedinjenje Američke Države koje su zapravo najveći pojedinačni donator. Predlažem hrvatskoj Vladi da se nađe način da se tim državama, dvije, tri ne znam koliko četiri države da im se oda posebno priznanje. Narodima tih zemalja se treba zahvaliti za ono što oni kontinuirano, dakle to nije stvar neke Vlade koja je tamo, nego je to stvar politike tih država. I ja bih bio svakako za to da se najviša državna priznanja koju Hrvatska može dati da se da tim državama za ono što nam pomažu svih ovih godina dakle u kontinuitetu. Velim posebno Kraljevina Norveška je zapravo sjajno i nevjerojatno angažirana oko ove pomoći. I treće. Nije sasvim sigurno za odbaciti kao mogući izvor sredstava i inicijativa o kojoj se pomalo kod nas već razgovara, koju je i sada kolega Markov iz HSS-a spomenuo da doista vidimo da li postoje i kolike su površine koje bismo mogli razminirati po koncesijskom modelu ili modelu javno-privatnog partnerstva davanjem toga prostora u zakup ili u dugoročni najam onima koji bi bili voljni taj prostor razminirati i privesti ga gospodarskoj svrsi. To je jedna dimenzija o kojoj nismo prijašnjih godina razgovarali, ali o kojoj bi svakako bi bilo vrijedno porazgovarati, posebno ususret našim očekivanjima da uđemo u Europsku uniju kada će vrijednost zemljišta u Hrvatskoj biti posebno višestruko uvećana, to je sasvim za očekivati i moguće je očekivati po traženju i za takvim zemljištem, dakle minsko sumnjivim. Taj minsko sumnjivi prostor zagađen minama nije zagađen nečim drugim, to je prostor koji 15, 20 godina nije tretiran nikakvim sredstvima, on može biti podloga i za … Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Tako je. I za proizvodnju zdrave hrane, zašto ne. Tako da je to mogućnost koju sugeriram svakako da Vlada razmotri kao jedan od mogućih pravaca ubrzavanja rješavanja minskoga problema. Što se tiče pak Prijedloga izmjena zakona ja mislim da je svakako da su predložene izmjene dobro došle. Sve ono što će pripomoći povećanoj disciplini, povećanoj odgovornosti onih koji vrše poslove razminiranja i uklanjanju straha onih koji se koriste razminiranim prostorom, straha dakle je dobro došlo. Mislim da ove izmjene zakona idu u tom pravcu. Sve ono što je u funkciji povećanja efikasnosti razminiranja kao što su ove izmjene u ovim člancima gdje se obveza geodetske izmjere ipak prenosi na HCR što ubrzava postupak, to je praksa sad pokazala je također dobro došla. Dakle, evo u ime kluba SDP-a mogu reći da prihvaćamo izvješće i da dajemo podršku i promjenama izmjenama Zakona o humanitarnom razminiranju. Hvala.
Hvala lijepa. Pa evo da malo komentiram. U kontaktima sa nekim parlamentima, posebno sa norveškim Parlamentom od njih je bilo uvijek to razumijevanje. Pa onda možda bi mogli razmisliti o tome da osim što će Vlada svojim mehanizmima učiniti ovo da i na parlamentarnoj razini možemo razgovarati, a i dati odgovarajuća priznanja onim zemljama koje zapravo pokazuju izuzetno razumijevanje i interes. Pa ćemo to, ja ću to evo da tako kažem predsjedništvo Sabora kao jednu mogućnost prezentirat što se tiče nas kao Sabora. Hvala lijepa. Prelazimo na posebnu raspravu, zapravo pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu gospodin Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Samo za uvod, potpuno podržavam ovo što je uvaženi kolega Vidović rekao, uz jednu opasku, na neki način začudi koje zemlje u tome sudjeluju: Norveška, Japan, Japan u velikom broju. Vi se često pitate pa od kud oni? Vjerojatno da su i oni imali sličnih problema i znaju taj problem itekako cijeniti. Poslije Norveške i Japana mislim da ih ima još, ali evo ovo što ste napomenuli upravo je tako. Kako je Zakon o humanitarnom razminiranju stupio na snagu prije 14 mjeseci, eventualno bi se moglo postaviti pitanje čemu sada izmjene i dopune istog. Obzirom na stvarno veliki problem, velikim miniranim ili minski sumnjivim površinama niti jedan potez u cilju bržeg rješavanja te pošasti nije na odmet. Netko je rekao da je brzina vrlina, ali žurba ne. Pa ako će onda ove predložene izmjene i dopune i malo ubrzati proces humanitarnog razminiranja, naglašavam ubrzati ne žuriti pod svaku cijenu, ove izmjene i dopune treba donijeti. Čini mi se da one čine zakon nešto elastičnijim u nekim odredbama. Naime obučenih ljudi za te poslove nema neograničen broj. Tvrtke koje se bave tim poslovima treba osloboditi poslova koji nepotrebno ih opterećuju i usporavaju, a te poslove može obaviti netko drugi, konkretno propisano člankom 3. Hrvatski centar za razminiranje. Članak 4. propisuje način izobrazbe osoba koje su osposobljene prema stranim propisima, ako isti propisi odgovaraju programu izobrazbe u Republici Hrvatskoj ili ne odgovaraju. Naravno da se takav posao mora obavljati izuzetno odgovorno pa stoga i odredbe o sankcioniranju eventualno nesavjesno obavljenog posla. Sigurnost krajnjih korisnika je više nego imperativ i to ne dozvoljava nestručan, eventualno nestručan i neodgovoran rad. Člankom 6. i 7. brišu se odredbe o pravima članova obitelji smrtno stradalih pirotehničara na upis u obrazovne ustanove s obzirom na odluku Ustavnog suda prema kojoj je identična odredba brisana iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Ova izmjena je nužna radi odluke Ustavnog suda, naravno nije faktor ni brze ni kvalitete poslova razminiranja. Ponavljam upravo radi ogromnih potreba za razminiranjem minski sumnjivih površina koje će jamčiti brže i sigurnije rješavanje toga problema, izmjena i dopuna je dobro došla i zato podržavam donošenje predloženih izmjena i dopuna Zakona o humanitarnom razminiranju. Minsko sumnjivih površina kao posljedica rata u Republici Hrvatskoj ima u 12 županija. Samo ovaj podatak bez navođenja površina pod sumnjom ili drugih podataka o minsko sumnjivim površinama dovoljno govori o kakvom i kolikom problemu je riječ i koliko odgovornom, osjetljivom i svakako izuzetno opasnom poslu je riječ, a itekako značajan čimbenik u cijelom problemu je i financijska strana, odnosno potrebita s jedne strane i raspoloživa sredstva s druge strane. Iz izvješća vidimo da je ostvarenje plana za 2006. godinu kada su površine u pitanju 99%. U to su uključene površine ugovorene tijekom 96. godine. Mislim da je to dobro, gotovo idealno pogotovo kada su i vremenski uvjeti faktor koji određuje mogućnost rada na terenu, a njih, vremenske uvjete, ne možemo planirati niti naručivati. Znam i to da se uglavnom radi o rascjepkanim površinama što cijeli posao zna usporavati. Naime nije to jednostavna računica toliko kvadratnih metara, toliko ljudi puta toliko dana plus novci i gotovo. Ipak je malo zamršenije i to se jednostavno mora uvažavati. Naime površine koje su sumnjive ili koje su minirane po karakteristikama su od ljutog kamenara, gorskih vrleti do močvara u konkretno Kopačkom ritu, tako da ne može se uzimati uvijek neki prosjek. Iz analize strukture razminiranih površina i pretraženih površina vidljivo je da prevladavaju poljoprivredne 40,2% ukupnog udjela što omogućava povratak u krajeve koji su bili okupirani, a poljoprivreda je bila osnovno zanimanje. Plan razminiranja u odnosu na izvore financiranja ostvaren je sa 86,5%. Državni proračun u 100%-tnom iznosu, pravne osobe i tijela državne uprave i lokalne samouprave 56, e nad tim se možda treba malo više zamisliti, te donacije 95%. Sredstva su u granicama mogućnosti. Svakako bilo bi bolje da su veća, ali to je već drugo pitanje. Donacije nisu zakazale u odnosu na planirane i donatorima hvala. Mislim da treba naglasiti da je od izuzetnog značaja suradnja Hrvatskog centra za razminiranje jedinice lokalne kao i regionalne područne samouprave, jer se na razini istih ipak najbolje znaju potrebe pa onda i prioriteti. Tu se međutim mogu javljati nesporazumi kada su u pitanju donatori naročito strani, jer oni, a u najboljoj namjeri jednostavno imaju neke svoje kriterije koji se mogu činiti čudnim pa ponekad i neprihvatljivim. No ako Hrvatski centar za razminiranje čvrsto vodi postupak, nema razloga da tako ne čini, sve se može riješiti na najbolji mogući način uvažavajući sugestije lokalne samouprave. Evidentan je stalni pad stradalih po godinama. U 2006. nije zabilježeno niti jedno stradavanje pirotehničara što potvrđuje njihovu stručnost iako su iznenađenja uvijek moguća, na žalost. Smrtno je stradala jedna osoba u 2006., u 2005. četiri, a u 2004. četrnaest. Vidljivo je iz izvješća da je u 2006. godini gotovo 500 tisuća ljudi prošlo kroz nekih od vidova edukacije o opasnostima od mina i posebno važno da je direktna predavanja i … slušalo 111 tisuća 400 djece. Sigurno da i to rezultira padom broja stradavanja. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin Jozo Topić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, Luka Bebić, gospodine državni tajniče Buconjić, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Također želim reći nekoliko riječi o ove dvije točke koje danas raspravljamo, kao prvu o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju, s Konačnim prijedlogom zakona kao i o ovome Izvješću za 2006. o učinjenim poslovima na području razminiranja. Prije svega želim reći odmah na početku da podržavam ove izmjene Prijedloga zakona i naravno i prihvaćam i ovo izvješće koje je izuzetno korektno, transparentno i ja bih rekao po svim uzusima struke pregledno napravljeno. Prvo ću reći par riječi o samom prijedlogu izmjena i dopuna zakona. Kako ja vidim intencija ovih izmjena i dopuna zakona iako se događa u relativno kratko vrijeme od donošenja zakona koji je donesen pred cirka godinu i pol dana što zahvaljujemo Vladi koja očito ima senzibilizirana za ovu problematiku tako da sa ovim izmjenama želi još više doraditi i poboljšati postojeći zakon sve sa ciljem da bi to birokratiziranje, taj postupak koji je bitan oko uvjeta i načina dobivanja samih radnih dozvola, oko ovih izmjera razminiranog područja, pitanje tih kvalifikacija usklađivanje kvalifikacija ljudi koji su u oružanim snagama Hrvatske položili, odnosno stekli određena znanja iz ove djelatnosti kao pirotehničari da se to može vrlo dobro i bez velikog administriranja dobiti dozvole za obavljanje ovih djelatnosti u tvrtkama koje su registrirane za razminiranjima, bilo da su poduzeća ili obrti. Naravno tu postoji i određeno usklađivanje zakona sa određenim odlukama Ustavnog suda, a tu prije svega mislim na prava obitelji, odnosno djece branitelja, odnosno stradalnika u ovom slučaju pirotehničara od upisa u obrazovni sustav. I naravno to sve skupa pozdravljam. No međutim želim još jednom naglasiti uvažene kolege su rekle dosta o ovom problemu i podržavam, uglavnom rasprave su bile vrlo konstruktivne sa puno korisnih i dobrih prijedloga, ali želim još jednom posebno naglasiti značaj ubrzanja i ubrzanja razminiranja za državu Hrvatsku iz tri osnovna razloga. To je kao prvo sigurnosni razlog za naše stanovništvo, ali to su uglavnom mjesta županije koje su najveći teret rata podnijeli, također imaju i velike posljedice od samog rata, u ovom slučaju od samih mina koje su zaostale. Zatim tu je isto jedan značajan gospodarski razlog. Ovdje su kolege dosta govorile o velikim površinama kvalitetnog poljoprivrednog zemljišta koje se ne može iskorištavati u gospodarske svrhe stoga što je kontaminirano što je minirano. Također i određeni privredni objekti, evo sad smo čuli izlaganja kolega kako se i autocesta ili pruga na određeno vrijeme zatvaraju stoga šta nije trasa uz prugu, odnosno uz cestu nije razminirana. Naravno tu je pitanje i samog ehoa koji se može odraziti na ugled Hrvatske kao turističke destinacije. Evo navest ću ovaj primjer koji se nedavno dogodio u Ravnim Kotarima. Kada je u lovištu između Biljana i Smilčića stradao strani državljanin kao lovac, to je sigurno imalo daleko veći negativni učinak za ugled indirektno za posljedice za hrvatski turizam nego što je korist možda bila i od nekoliko značajnih promocija i nastupa na sajmovima turizma od naše turističke zajednice, a svi skupa znamo koliko košta jedna promocija našeg turizma bilo kroz sajmove, bilo kroz naručene oglase itd. A s druge strane treba naglasiti taj politički momenat u svemu tome, jer kad se pojavi neki neprimjeran grafit u Ravnim Kotarima ili negdje svi mediji, svi pišu o tome, no međutim iritiranost stanovništva na tom području i njihove traume kao posljedice od rata su izuzetno velike. Sjetimo se samo Škabrinje i stradanja Škabrinje, ne samo koliko je civila ubijeno u samom ratu u Škabrinji, tamo je također puno stradalo i stanovništva povratnika kad su se vratili na svoja ognjišta i sigurno da to stvara jednu veliku traumu za to stanovništvo. No, međutim mi smo sada i ova Vlada je učinila puno na mirnoj reintegraciji i na povratku povratnika srpske nacionalnosti, ali mislim da je to isto prilika i da bi trebalo Ministarstvo unutrašnjih poslova učiniti određene napore u tom pravcu da ljudi povratnici srpske nacionalnosti koji se vraćaju na ova područja, reći ću konkretno Biljani, Smilčići i ova druga područja koja su bila na crti razgraničenja u vrijeme rata da mnogi od tih povratnika sigurno znaju minska polja i znaju područja minskih polja. I mislim da bi se trebalo tu mogućnost više koristiti jer mi manje-više znamo minska polja koje je Hrvatska vojska postavljala, no međutim velika je nepoznanica i to stvara naravno i velike troškove i veliku opasnost za razminiranje stoga šta mi nemamo planova postavljenih mina koje je agresor, koje je neprijatelj postavio u vrijeme rata. Mislim da bi tome trebalo izuzetno pridati značajnu pažnju. Ja se također zalažem i priključujem se svim onima koji se daju prijedloge i zalažu se za veća izdvajanja za razminiranje ovih kontaminiranih područja, ponovno naglašavam kako iz sigurnosnih razloga stanovništva koje živi na tom području jer oni su upravo najveći stradalnici u Domovinskom ratu, također iz gospodarskih razloga jer se radi o izuzetno velikim gospodarskim potencijalima koji nadmašuju sume i vrijednosti koje bi se postigle korištenjem tog poljoprivrednog zemljišta nego što je iznos sredstava koje se ulažu za razminiranje, a s druge strane treba voditi računa također i o toj političkoj dimenziji koju sam spomenio. I naravno da smo mi jedna izuzetno značajna i prepoznata turistička destinacija. I za ugled hrvatskog turizma je izuzetno bitno da nam se ne dogode i da se ne događaju ovakvi ekscesi koji se primjerice nedavno dogodio u Ravnim Kotarima između Biljana i Smiljčića. Ja se zahvaljujem na raspravi i završavam ovu raspravu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospođa zastupnica Zdenka Babić Petričević. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege, gospodine državni tajniče! U proteklih osam godina rada na poslovima humanitarnog razminiranja u Republici Hrvatskoj radilo se na projektima obnove ratom zahvaćenog područja, infrastruktura, ceste, vodovod, dalekovodi, kuće i okućnice, poljoprivredne površine, šume, arheološka nalazišta. Tijekom rata u Hrvatskoj postavljeno je oko milijun mina koje su korištene kao ofenzivno i defenzivno oružje. To znači da su mine postavljali pripadnici agresora, srpsko-četničke postrojbe. A također vrlo mali dio, Hrvatska vojska u obrani. Trenutno na području se približno oko tisuću 150 i rekli su kolege, ili tisuću 147 četvornih kilometara još uvijek se nalazi pod minama, oko 240 tisuća mina. Najveći dio novca za razminiranje je do sada uložila Republika Hrvatska. Ali značajan partner u programu razminiranja je i Europska unija, a također u izvješću za 2006. godinu vidjeli smo koje zemlje nas pomažu i u tome što sigurno ide na dobrobit onoga što mi želimo što skorije očistiti našu cijelu domovinu odnosno sve županije koje su pod minskim poljima. Čišćenje mina vrlo je delikatan i opasan posao koji se može obavljati samo pod određenim okolnostima, a svaki najmanji trenutak nedovoljne koncentracije plaća se životom. Od 1991. godine na tim poslovima poginulo je 48 ljudi, no od mina ne stradavaju samo oni koji se s tim poslom profesionalno bave. Tijekom 2004. godine od mina je poginulo 14 osoba. Prošle godine u 2005. 4, a 13 ih je ranjeno. Opasnosti od mina osobito su izložena djeca i zbog toga su programi i edukacija djece je sastavni dio borbe protiv mina. Hrvatska je do sad sama financirala najveći dio svoga programa za razminiranje, a prema vrlo ambicioznim planovima iz tog programa do 2009. godine zemlja bi trebala biti potpuno očišćena od mina. Za to će biti potrebno najmanje još 300 milijuna eura. Spekulirati da li ćemo to završiti ili ne, ne bi o tome spekulirala, nego sigurno da hrvatska Vlada će učiniti sve da Hrvatska bude bez mina što prije. No, međutim … [[Govornik se ne razumije.]] da nije zabrinuta i da ne vodi brigu o miniranim područjima Republike Hrvatske, onda Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu ne bi bila ovakva. I ja potpuno prihvaćam izvješće i ono je sigurno dobro. Svi bi mi željeli da su brojke drukčije nego one što jesu, ali uvijek se radi i može se raditi samo prema mogućnostima. Humanitarnim razminiranjem … [[Govornik se ne razumije.]] vraćena su na uporabu površine od 24 tisuće i 782 četvorna kilometra, od čega razminiranjem je 9 milijuna i 464 metra kvadratna i pretraživanjem 15 milijuna, što predstavlja ostvarenje od 91,8% u odnosu na plan. Uključujući površinu koja je ugovorena u 2006. godini ukupno ostvarenje plana za 2006. godinu je iznosilo 99,1%, što je i za pohvaliti. Iz ukupnog ostvarenja u 2006. godini potrebno je istaknuti u cijelosti uklanjanje minske opasnosti iz područja gradova Dubrovnika, Belog Manastira, Iloka, te općine … [[Govornik se ne razumije.]] U protekloj godini ugovoreni su poslovi razminiranja, pretraživanja ukupnog minski sumnjivog prostora gradova Nina, Visa i Lastova, te Nacionalnoga parka "Krk". Znači, da se mi ne uklanjamo mine samo u vrijeme agresije na Republiku Hrvatsku, nego još iz II. svjetskog rata. No, međutim da bi što prije postali čista zemlja bez mina, sigurno i ovaj prijedlog zakona koji je pred nama također pridonosi tome. No, međutim ja ću se samo kratko osvrnuti na zakon, pa ću sigurno, neću komentirati i ponavljati se što su govorile kolege, ali svakako mi je drago što se ovim zakonom uređuje problematika izobrazbe osoba koje su osposobljene za obavljanje poslova razminiranja prema stranim propisima te se uređuje pitanje priznavanja ovlasti osobama koje su položile stručni ispit temeljem propisa koji je donio ministar obrane. I sigurno kad govorimo samo o kvantiteti, moramo spominjati kvalitetu jer je vezano jedno uz drugo. Nadalje, ovim zakonom što je dobro, predlaže se ublažiti uvjet za izdavanje ovlasti za voditelja radilišta, pirotehničara i pomoćnika djelatnik. S obzirom i samo ne iz prijedloga ovoga zakona vidim jutros i novinski članci, s obzirom na odluku Ustavnoga suda od 20. prosinca 2006. godine, kojim je ukinuta odredba članka 53. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. Isto je učinjeno i u ovom zakonu, da je brisana odredba prema kojoj članovi obitelji smrtno stradalih pirotehničara imaju prednost pri upisu u obrazovne ustanove. Ne znam da li je to dobro? I djelomično su izmijenjene odredbe kojima se određuje i problematika prekršajnih sankcija za pirotehničare, voditelje radilišta, pomoćne djelatnike pirotehničare, nadzornike i nadglednike. Kolege su komentirale članak 72. predloženoga zakona u nadi da će se poboljšati. I mislim da bi na taj način se uklonilo ono što je počesto se događalo do sad, u ovomu vremenu od '98. do 2006. godine. No, međutim i na kraju ću reći samo, veseli me što je od 22.3. ove godine Vlada, u ovoj se godini planira razminirati oko 30 četvornih kilometara minama zagađenih površina a za razminiranje je osigurano 291 milijun kuna. Predviđeno je planom humanitarnog razminiranja za 2007. godinu koja je danas dobilo potporu hrvatske Vlade tj. jučer. Najveći iznos sredstava za razminiranje 164 milijuna kuna osigurani su u državnom proračunu, tvrtke i tijela državne uprave izdvojit će 72 milijuna kuna, 54 milijuna kuna planira se iz donacija. Prioritet u razminiranju imat će uglavnom poljoprivredne površine a značajan udio imat će i infrastrukturi radovi, primjerice razminiranje trase budućeg plinovoda prema Splitu. Kad vidimo iz prijedloga zakona i izvješća onda sigurno da nećemo biti skeptični prema vremenu koje je još ostalo pred nama da bi Hrvatska postala zemlja bez mina u nadi da će svi planirani program biti izvršen u dogledno vrijeme. Neću spekulirati koje će to biti 2008., 2009. godina da bi se to ostvarilo ali u nadi da će se to uskoro dogoditi i prihvaćam i prijedlog zakona i izvješće za 2006. godinu.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, ja ću o prijedlogu zakona kojeg podržavam govoriti iz jedne malo drugačije perspektive. Govorit ću o postavljanju mina kao elementu zakašnjele i trajne ratne štete i ratnim zločinima koji bi se trebali vezivati uz taj proces. Vi ćete se sjetiti da je državna komisija 9. listopada 1999. godine izradila jedan materijal koji se zvao Ratna šteta završno izvješće. U tom izvješću procijenjene su ratne štete na način koji slijedi, to ću kazati u milijardama eura. Materijalna šteta 12 milijardi 396 milijuna eura. Troškovi rata u užem smislu 8 milijardi eura, tu se misli na troškove kupnje oružja, zbrinjavanje izbjeglica, prognanica itd. I treći element izgubljeni ljudski životi i zdravlje ljudi 10 milijardi 358 milijuna eura. Ukupno to čini 30 milijardi i 785 milijuna eura, taman toliko koliko je danas hrvatski vanjski dug. Kad se dakle govori o tome kakve su ratne štete mislim da bi trebalo stvoriti jednu ad hoc komisiju koja bi obnovila rad na ratnim štetama u kontekstu novih događanja. Prvi od tih događanja je jedan element zaboravljene hrvatske tragične i pozitivne povijesti na koji smo jučer sami svaki od nas upozoreni pismom koje je napisao Zoran Šangut diplomirani pravnik jedan od zatočenika srpskih koncentracijskih logora u Srbiji. Mene osobito veseli što je jedna grupa zatočenika tih logora u kojima je bio i kolega Petar Mlinarić veliki hrvatski junak a i mnogi drugi ljudi shvatila da moraju sami osmisliti smisao vlastite žrtve i ukazati na tu žrtvu hrvatskoj javnosti a to znači ne samo hrvatskoj javnosti nego u pragmatičkom smislu da se ukazuje iskrena i pažnja ozbiljna našem glavnom državnom odvjetniku kojega ja ovim putem pozivam da više ne obilazi javna sijela i prela, da ne ide na koncerte, na zabave, da se ne druži sa vlasnicima tjednika koji su u suvlasništvu zločinačkih organizacija nego da koncentrira svoju pažnju na ono što jesu osnovni problemi hrvatskog društva, kako prognati vrh zločinačke Jugoslavenske narodne armije na čelu sa Veljkom Kadijevićem, kako u te kaznene procedure involvirati međunarodnu zajednicu, kako možda po uzoru na Russelov sud osnovati hrvatski i vukovarski sud koji bi imao snagu moralnih presuda, koji bi donosio, bio sastavljen od časnih ljudi žrtava rata, uključio u svoje članstvo ljude koji zadužili Hrvatsku, zadužili susjednu Bosnu i Hercegovinu. Davida Rifa sina Susan Sontag, zatim gospodina Normana Cigara, gospodina Stjepana Gabrijela Meštrovića, čuvene francuske intelektualce koji su stali na stranu žrtava jer se u novim kontekstima može drugačije promatrati i taj dio ratnih tragedija koje su se činile manje važnima kad su napredovali tenkovi, kad su se ubijali ljudi, kad su se silovale žene ne zato što su žene nego zato što su bile Hrvatice, što su bile Bošnjakinje, što su bile druge i drugačije. U naknadnim interpretacijama povijesti i popravljanju vlastite savjesti sve se to hoće drugačije interpretirati. Ja bih htio dakle draga gospodo da se naprave i izmjene Kaznenoga zakona. Kao što su se neke žene izborile da najprije u Rezoluciji Vijeća sigurnosti a potom i u kazneno zakonodavstvo Haškoga suda uđe zločin silovanja kao ratni zločin, tako bi trebalo u hrvatskom zakonodavstvu ali i u međunarodnom zakonu divlje postavljanje mina tretirati kao najteži oblik ratnoga zločina prema civilnim osobama. Što se tiče samog razminiranja mene već godinama mori jedna velika mora kao i vas sve. To je jedna estradizacija fenomena razminiranja. Ove godine smo imali jednu zgodnu akciju koja se zvala "Kvadrat mira", međutim ako gledate koji su profiti koji se izvlače iz tih akcija oni nisu profiti podizanja svijesti ljudi o tragediji žrtava mina, niti su usmjereno tako ozbiljno ka skretanju istinske pažnje prema ljudima koji stavljaju dnevno svoje živote zbog različitih razloga, zbog profesionalne savjesti, često zbog krajnjeg siromaštva. Nemaju drugačijeg izlaza pa moraju razminirati i u nesavršenim uvjetima. Veliki profiti su tu političke naravi, estradne naravi. To obično prenosi Hrvatska televizija dva, tri sada, tamo se pojavljuju estradni umjetnici, predsjednik države, ministri, različiti ljudi. Ako gledate ex post te snimke to je snimka koja se ne razlikuje puno od snimki proslave na Trgu bana Jelačića nakon pobjede Janice Kostelić i rukometaša na svjetskom prvenstvu. I zbog toga se radi jedna deluzija u hrvatskoj javnosti da se tu radi manje o, više i show biznisu, da se tu radi o nečemu što nije tako rizično, tako krvavo, tako opasno. Dakle ja ne volim govoriti sa povišenim emocijama, ali mislim da je ovaj zakon dobar povod da se počme napokon u Hrvatskoj ozbiljno razmišljati što se može napraviti da ne dođemo u poziciji u kojoj se svatko od nas osjećao preksinoć kad je gledao taj za hrvatski narod, za hrvatske branitelje ponižavajući film o Carli del Ponte. Jer tamo Niki Forom koji je sa mnom igrao tenis, imao dvoje prekrasne djece i bavio se uzgojom pasa koje je prodavao na zagrebačkom tržištu se sam iščuđava kako je Hrvatska nova vlast njemu dala puno više nego je on očekivao. To kaže i savjetnik Carle del Ponte. U pitanju su ozbiljne stvari i zbog toga bi ja molio da se tom pristupi ozbiljno. Hrvatska ima na svojoj strani veliku masu prijatelja. Eto kazat ću nešto što možda, i time ću završiti i ne bi trebao kazati. '93. godine na inicijativu nas nekolicine veličanstveni Albert Wolschteter je pokrenuo akciju u Wall Street-u Journalu koju je potpisalo preko 130 uglednih ljudi na čelu sa Elly Wieselom, sa Margaret Thatcher, sa nobelovcima i drugim ljudima, sa dva temeljna zahtjeva. Prvi je zahtjev bio ukidanje embarga žrtvama agresije, znači Hrvatima i Bošnjacima. I drugo je bilo zahtijevanje vojne intervencije protiv Srbije i Crne Gore. Ja sam obnovio prije 15-ak dana tu inicijativu. Pokušat ću dobiti te iste ljude da potpišu zahtjev protesta u odnosu na skandaloznu presudu Suda pravde u Haagu koji priznaje da je postojao genocid u Srebrenici, a to znači u Bosni i Hercegovini, a to znači i u Vukovaru, a da nitko da za taj genocid nije odgovoran. Ja se nadam i gotovo sam siguran da će ti časni ljudi to potpisati, da ćemo imati dovoljno energije da to objavimo u Wall Street-u Journalu, a ovoga puta ne kao otvoreno pismo, a to je bilo … [[Govornik se ne razumije.]] nego otvoreno pismo generalno tajniku Ujedinjenih nacija kojima zahtijevamo dvije stvari. Progon počinitelja genocida. I drugo, ukidanje Republike Srpske kao posljedice jednog genocidnog projekta. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Dakle ipak je bila rasprava bila šira nego je točka dnevnog reda. Pa. … [[Upadica se ne čuje.]] Imamo tri replike. Prva je gospodin Vladimir Štengl. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Letica, potpuno podržavam ovo što ste rekli. I baš zato koristim prigodu da postavim jedno pitanje i vama i svima nama ovdje. Ovih dana se moglo pročitati u tisku da upravo neki od tih stradalnika, ali stvarnih stradalnika, logoraša prodaju zemlju sa Ovčare kao suvenir. Prodaju zemlju sa Ovčare kao suvenir. Komentari su stravično na to. Ja sam razgovarao sa X predstavnika udruga itd., pa na kraju krajeva iznosim i svoje mišljenje. A o ostalim logorašima iz ovog Visokog doma ću vam reći … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Odgovor gospodin Slaven Letica. Izvolite.
Još jedanput se javno zahvaljujem što ste snosili moju raspravu koja je otišla malo van teme. Ali u odnosu na pitanje gospodina Štengla tragedija je svih ratnika da su dovedeni u takve pozicije. Ja sam u Washington, u New Yorku, u San Franciscu gledao vijetnamske, kambođanske borce u sličnim pozicijama. Znači tim ljudima treba vratiti dostojanstvo. Ja vam neću kazati koliko je, a to imam vrlo preciznu analizu još jednog elementa koliko u Hrvatskoj ovoga časa ima ljudi koji opterećuju hrvatski državni proračun, a koji su došli do mirovina i invalidskih i mirovinskih na temelju na potpunog radnog staža, ima ih 175 tisuća iz različitih radova, iz različitih vojski. Svake godine koštaju hrvatski državni proračun gotovo milijardu eura. Moja je nada vaš sin gospodine Štengl koji se zainteresirao, briljantni mladi odvjetnik i pravnik koji će se specijalizirati, ja se nadam i za tu tematiku i u perspektivi postati uzdanica hrvatske države. Hvala lijepo.
Replika, gospodin zastupnik Ivo Lončar.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Letica, ne bih imao ništa za dodati onome što ste rekli jer sa svim slažem. Ali možda da upozorim još na neke stvari pa vi u vašem odboru na moju repliku to iznesite. Ma naime mi smo Hrvati poznati po tome da slabo pamtimo, a brzo zaboravljamo. Vi ste ovdje spomenuli Veljka Kadijevića i tu njegovi kliku pa ste govorili i o naknadnom popravljanju povijesti itd. Nažalost mi danas kad govorimo o zločincima mi ne govorimo danas o zločincima koji žive u Hrvatskoj, to su ugledni hrvatski četnici. Ugledni hrvatski četnici koji su Hrvate tjerali na minska polja. Ti ugledni hrvatski četnici se kite i sa titulama lekara, psihijatra itd., itd. S druge strane mi ne govorimo ni o onima koji brane četničke zločine koji su '90.-ih godina u Hrvatskoj interpretirali Sanu, a Sanuj je bio pledaoje za sve četničke zločine koje su napravljeni u Hrvatskoj. Ti ugledni branitelji četnika su '90.-ih godina govorili da je u Hrvatskoj pokršteno više od 11 tisuća srpske nejači, što je neistina. I danas kad ih se na to upozori odmah ste vi fašist, odmah ste vi neprijatelj itd., itd. Dakle mi moramo raščistiti sa svim zločinima koji su se dogodili u Hrvatskoj, a ja ne da bih poslao te ugledne hrvatske četnike na minska polja, nego bi im samo pokazao gospodo ovo su vaša djela. Hvala lijepa.
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
… [[Govornik naknadno uključen.]] van točke dnevnog reda. Odgovor na ovu repliku, gospodin zastupnik Letica.
Jedan problem je međunarodnopravne naravi, to je zato što u agresiji na Hrvatsku i Bosnu i Hercegovinu u statutu Međunarodnog suda u Haagu nisu kažnjeni zločini koji su bili u Nürnbergu kažnjivi. Prvi je zločin protiv mira i drugi je zločin agresija. Ja sam neki dan u privatnom pismu Tonyu Loydu ukazao na ta dva velika zločina. Prema tome problem je Hrvatske kako i na koji način pronaći mehanizam da se JNA dovede prije svega u Haag na ovaj ili onaj način. Onda se kontekst tog rada kolega Lončar bitno mijenja.
Hvala lijepa. Riječ je o razminiranju, humanitarnom razminiranju. Tek toliko da nas, da … … [[Upadica se ne razumije.]] Jesu, jesu to, tko je postavljao. Ali ovdje mi ne govorimo, ne istražujemo tko je postavljao nego kako toga se riješiti? Pa evo ja, ima jedna replika i gospodin Pero Kovačević je li? [[Upadica: Pa mine su posljedica a uzrok su četnici.]]
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolega Letica je u pravu i u pravu je kad kaže da Hrvatska ima vani prijatelja ali da bi prijatelji mogli pomoći Hrvatskoj Hrvatska treba napraviti ono za što smo se zajedno zalagali. … /Govornik se nerazumije./ … arhivsko i registarno gradivo obraditi, napraviti zbirke i to je oblik promicanja istine o Domovinskome ratu. Jer i slučaj Španovića govori o tome kakav je odnos Međunarodne zajednice prema Hrvatskoj. Znamo i sami da i u tužbi Hrvatskoj oko genocida ovo je problem logora iako dokumentacija dan danas postoji Ministarstvo obrane nije iskorišten i u tužbi obrađen kako treba obraditi. I sad da se vratimo na ovaj dio. U pravu ste i jedan veliki problem se događa, a to je taj jer ljudi ne mogu čekati 46 godina koliko će prema ovoj dinamici trebati da bi se razminiralo sve. Ljudi počinju sami razminirati svoje poljoprivredne površine, svoja poljoprivredna zemljišta i to je mogućnost da još više nažalost ljudi strada i vidjeli smo sada je čak su i prekršajno kažnjeni ljudi koji su sami išli u razminiranje i to država ne može dopustiti. Ti isti koji su … [[Govornik se ne razumije.]] na njima humanitarnima oni u biti sami sebe promiču. Oni promiču sami sebe jer to nije ogroman novac što oni skupe. Hrvatskoj znači treba nešto manje od 11 milijardi kuna da bi imala za razminirati ovih 1147 kilometara. Prema tome napravimo pomak iz Proračuna i drugo, a nemojmo dati nekome da se reklamira po tima humanitarnima jer nije mu svrha pojavljivanja tamo samo da se on vidi. Hvala.
Gospodin zastupnik odgovor, gospodin Letica.
Evo bliže smo stvarno konkretnom problemu. Ja isto mislim da za proračun u 2008. godini treba malo drugačije razmišljati i apsolutni prioritet dati tom problemu. Što se mene tiče ja bih uveo i porez od 1 promila na izgradnje mostova u Hrvatskoj pošto je mostofilski lobi tako moćan da ćemo mi izgraditi još jedno 500-tina tih mostova. Prema tome samo s jednim posto mi bi vrlo brzo razminirali Hrvatsku.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Naime evo rasprava koja se vodi o Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju kao i izvješće o provedbi Zakona. Naime moram reći da postoje određene stvari koje su nužne da se izmjeni tek postojeći važeći zakon koji je 5. siječnja 2006. godine počeo važiti. U njemu su bile određene uočene nedostaci koje je trebalo ispraviti i koji su bili nužni da se isprave. Kad sam slušao kolege kako raspravljaju o ovoj točci razminiranja jasno moram reći da stvarno postoje uzročno-posljedične veze agresije i današnjeg razminiranja. Postoje i oni koji su odgovorni za sijanje mina na cijelom teritoriju Republike Hrvatske i oni su u većini agresori. U najvećem dijelu doseljeni i abolirani. Mislim da bi oni najviše mogli pomoći kroz razminiranja i kako bi do 2010. godine Hrvatska mogla biti čista od mina kad bi pokazali svoje karte kako su sijali mine ili kad bi se sami uključili u razminiranje. Onda bi sigurno Hrvatska bila čista do 2010. godine. Ali želim reći o zakonu, želim reći o zakonu da se mijenjaju određene stvari koje se tiču geodetske izmjere koja je do sada bila nužnost izvođača. Sad će biti Hrvatskog centra za razminiranje za kojeg smo čuli da je stručno osposobljen pa zato što je na čelu vjerojatno SDP-ov kandidat i on je stručna osoba koja vodi Hrvatski centar za razminiranje kroz ovo cijelo vrijeme i vjerojatno je to osoba koja nema druge zamjene niti premca. Koja raspolaže određenim sredstvima i vjerojatno kroz izvješće ćemo vidjeti kolika su to sredstva kroz godinu dana. Nadamo se da stvarno bi mogli oni pomoći drugim zemljama, Bosni vjerojatno i u svim drugim zemljama kako bi se i tamo razminiranje požurilo i kako bi se kvalitetno i stručno obavljalo. No vjerujem da su i oni posljedica onih međunarodnih, da su oni posljedica međunarodnih rasprava o razminiranju na kojima su se pojavili oni famozni plakati sa stradalnicima od mina iz Republike Srpske iz Banja Luke. Vjerojatno su to isti ti koji zagovaraju samo njihova stradanja dok zaboravljaju vjerojatno i nije ih previše interes i briga za hrvatska stradanja. Što se tiče Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanitarnom razminiranju pisana je odredba koja propisuje da ovlaštena i pravna osoba i obrtnik smiju izvoditi poslove pretraživanja i razminiranja samo sa kapacitetima prijavljenim u ponudbenoj dokumentaciji. Mislim to je bila, to je bio također jedan propust koji se nije trebao dogoditi jer u toku razminiranja čovjek dobiva isporuku stroja, detektora, psa ili tko zna koje od oprema i mislim da je to sasvim logično da se dalje upotrebljava u firmi koja je zapravo u Republici Hrvatskoj, imamo ih čut ćete kroz izvješće, koliko? 28. Firmi za razminiravanje koje se natječu i koje mogu pokriti cijeli teritorij Republike Hrvatske imaju kapacitete koji bi zasigurno mogli jako brzo samo kad bi bilo sredstava i stvarno u cilju ostvarenja 2010. godine Hrvatske bez mina mogli posao odraditi. U Zakonu se također uređuje problematika izobrazbe osoba koje se osposobljavaju za obavljanje poslova razminiranja pa prema propisima priznaju se ovlasti osobama koje su se, položile stručni ispit temeljem propisa koje je donio ministar obrane. Tako da može više ljudi biti onih razvojačenih hrvatskih branitelja, onih ljudi koji više nemaju i ne zadovoljavaju možda uvjete u Ministarstvu obrane Republike Hrvatske ili u Ministarstvu unutarnjih poslova, mogu se, a stručno su osposobljeni mogu se baviti poslovima razminiranja i tak osiguravati svoju egzistenciju. Također postoje promjene u zakonu koje govore o, i predlaže se da se uvaži uvjet za izdavanje ovlasti za voditelja radilišta, pirotehničara i pomoćnog djelatnika. Tako je to izmjenama članka 34. stavka 2. podstavka 3. da su samo kaznena djela koja se progone po službenoj dužnosti zapreka u izdavanju ovlasti. S obzirom na odluku Ustavnog suda također je ukinuta odredba članka 53. Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji. To je učinjeno od strane Ustavnog suda samo za Zakon o pravima hrvatskih branitelja. Da za zakon iz kojega proizlazi da žrtve rata i poraća, tj. partizanske žrtve i žrtve partizanskog rata za njihove te povlastice i dalje vrijede. To Ustavni sud nije preispitivao jer nitko od nas se nije drznuo da napiše Ustavnom sudu kako bi se preispitale i te sve druge odredbe koje stoje u istom zakonu koje omogućavaju toj istoj djeci ili potomcima ili njima samima da se školuju po povlaštenim uvjetima i nikad nitko nije poveo raspravu baš o tom kritičnom pitanju koje je Ustavni sud svojom odlukom poništio. Želim reći da ovim izmjenama i dopunama zakona predlaže se izmijeniti postojeća zakonska odredba koja propisuje da se zaštitna mjera zabrane obavljanja djelatnosti može … [[Govornik se ne razumije.]] neovisno u kojem vremenskom razdoblju je prekršaj ponovljen na način da se isto ograniči na vremensko razdoblje od jedne godine itd. Vidio sam i imao sam prilike da mi se obraćaju ljudi koji su voditelji firmi ili su nadzornici u firmama ili su pirotehničari da im između ovih dvadeset i osam ili još više firmi kojih ima, da im se podmeće od konkurentskih firmi pa tako bacanjem onog nahrđalog streljiva koje su negdje iz podruma izvukli u njihovo polje, dobe zapisnik kojim više zapravo i prijavu prekršajnu da nisu razminirali iako su to učinili kvalitetno i ne mogu dalje obavljati svoj posao pa stoga pozdravljamo i ove izmjene zakona koje su išle ka tomu. Ali još i dalje se treba iznaći o svakom takvom detalju i zapisniku bi se trebala provesti i krim obrada da se vidi od kuda je streljivo i koliko dugo je na toj parceli, na tom polju jer postoje stvarno oni koji jedni drugima podmeću samo zbog tržišnog nadmetanja i zbog uspjela u dobivanju poslova. Evo, toliko bih ja o ovim promjenama zakona. Pozdravljamo ih i one će sigurno doprinijeti boljem načinu ostvarivanja humanitarnog razminiranja. Isto tako, pozdravljamo i amandman koji je uputio Odbor za zakonodavstvo. Apsolutno govori o tome da prekršajni postupci se brišu iz članka 72. stavka 1. podstavka 1. ovog zakona. Kad govorimo o realizaciji i izvješću o humanitarnom razminiranju za 2006. godinu jasno je vidljivo da su ciljevi za tu godinu postignuti u jednom dobrom omjeru 90 i nešto posto ostvarenja predviđenih razminiranja kroz županije naše jasno govore o tome da je postignuto ono što je planirano. No, ne možemo s time biti zadovoljni kao što smo čuli a i vidljivo je iz ovog izvješća koliko je još toga ostalo za razminirati i stvarno treba iznalaziti još dodatna rješenja kao i ovakve humanitarne akcije koje pozdravljamo. Kada bi svi građani Republike Hrvatske koji imaju određeni prihod godišnje jedan puta napravili akciju sigurno bi se još puno više kvadratnih metara i kilometara razminiralo. No međutim, treba se intenzivno dalje raditi da i državne firme i ministarstva se uključe sa što većim sredstvima kako bi što prije razminirali područje Republike Hrvatske a u cilju i ekonomskog, i gospodarskog, i poljoprivrednog napretka i kapaciteta koji trebaju biti. Primijetio sam tu da postoji nešto što sam ovih dana slušao da u Osijeku nema industrijske zone itd. ali evo tu jasno piše da postavljanje mina … [[Govornik se ne razumije.]] industrijska zona u gradu Osijeku, … [[Govornik se ne razumije.]] zona u gradu Vinkovcima ali to županija Osječko-baranjska vjerojatno je propustila i nije intenzivno radila na tome da se razminira područje gdje treba biti njihova industrijska zona, pa stoga sam želio sam na to upozoriti. Pozdravljamo da su iz ukupnog ostvarenja u 2006. godini potrebno je istaknuti u cijelosti uklanjanje minske opasnosti sa područja gradova Dubrovnika, Belog Manastira, Iloka te općine Cemeljci. U protekloj godini ugovoreni su poslovi razminiranja i pretraživanja ukupnog minskog sumnjivog prostora gradova Mlina, Visa i Lastova te Nacionalnog parka Krka, uklonjena je minska opasnost s područja mogućih pojedinačnih i masovnih grobnica žrtava agresije u Republici Hrvatskoj. Sve to govori, imamo tu jedno četiri županije koje su daleko otišle sa razminiranim prostorom i pozdravljamo to. Želim još samo naglasiti da od ovih 28 firmi stvarno ima kvalitetnih firmi, ima puno novih strojeva, novih tehnologija i dostignuća koja će sigurno biti korištena u narednim godinama i ja vjerujem da će se iznaći mogućnost i sredstva kako bi se do 2010. godine Hrvatska razminirala i išla i ti prostori bili u funkciji i gospodarskog napretka i razvoja, i ekonomske dobiti širom Republike Hrvatske.
Hvala. Dame i gospodo zastupnici, ovu smo cjelodnevnu raspravu imali vrlo korektnu. Nema stranke koja nije poduprla ove planove i izmjene zakona. I doista vjerujem da smo svi za to jer ovdje sama riječ humanitarna koja se upotrebljava pokazuje da smo svi za to, pa kadrovski ne treba to je li netko tamo pripadnik ove stranke ili neke druge, to doista na mjestu da se ovdje govori. Ako sam ja dobro shvatio i gospodina Đakića da on to nije imao namjeru potom prebrojavati ali da ocjenjujem da bi svi tu trebali biti na istoj kako bih rekao crti kao što smo i raspravljali tijekom dana. Tako evo ako smijem ja to malo dodati. Ali, evo imamo i tri replike koje isto tako molim da budu u okviru ovoga o čemu se govori. Prva replika je gospodin Krešimir Ćosić.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Evo, nadam se da ćete mi dozvoliti repliku na temu o onima koji su sijali mine, iako se čini da je to širi kontekst govoriti isključivo i jedino o posljedicama, žrtvama koje se dešavaju svakog dana, žrtvama koje će se nažalost događati i u budućnosti a zaboraviti na uzroke i posljedice čini ovu raspravu nepotpunom. I zato mislim da zaista nije nikakvo pretjerivanje, nije izlaženje iz konteksta ako kažemo samo jednu rečenicu da oni koji su sijali mine, koji su se ponašali nehumano, neodgovorno se danas sunčaju na Floridi a oni koji su stradavali ili ih nema, ili su danas stradalnici, ili se nalaze negdje u zatvoru. Mislim da čovjek koji je pokrenuo sijanje mina, koji je pokrenuo rat, koji je odgovoran za sve ove tragedije formalno nikada nikome nije odgovarao i mislim da je taj kratki komentar i kratka replika sastavni dio jednog šireg pogleda na posljedice s kojima smo suočeni bez upozorbe na te uzroke, mislim da ovu raspravu činimo ne cjelovito. Hvala lijepa.
Spravlja se da trebamo raspraviti, ali ostanimo u okviru onoga što je točka dnevnog reda, a imamo po drugoj mogućnosti da o nekim stvarima raspravimo, pa ćemo raspraviti. Evo odgovor na repliku ima gospodin Josip Đakić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, pa evo nužno je reći da za one koji ne znaju i ja sam jedna od žrtvi baš tih kukavičkih mina, baš tih sijanja, baš tih podmetanja i nisam doživio satisfakciju da oni iako znamo imenom i prezimenom koji su je postavili ni danas nisu odgovarali i nisu sankcionirani od strane državnih vlasti Republike Hrvatske. S toga aspekta ja moram govoriti o tome onako kako to zaslužuju oni koji su sijali, oni koji su kukavički podmetali hrvatskom narodu da strada na tim minama, a i Hrvatskoj vojsci, a i hrvatskim civilima. Mogu konstatirati da i ti sami koji su sijali nekad nesvjesno zavađeni politikom velikosrpske ideje su stradalnici tih svojih mina. I stoga želim smiriti tenzije da se trebaju zapitati i oni da danas ukoliko posjeduju planove da ih donesu, da ih predaju u MUP-u, HCR-u, bilo kome kako bi što efikasnije, što brže se razminirala ta polja kako i sami ne bi bili stradalnici u tim istim poljima kao povratnici. Ali imali su i jednu obavezu zakonsku iako su … [[Govornik se ne razumije.]] od svega onoga što su radili u agresiji na Republiku Hrvatsku da bar toliko učine protiv onih koji su to zapovijedali, da bar svjedoče i kažu da je to bilo nehumano.
Hvala lijepa. To naravno svi podupiremo. Imamo i jednu repliku gospodina Ive Lončara. Izvolite.
Kolega Đakiću, vi ste rekli Hrvatska bez mina do 2010. godine. Ja mislim da nam je to svima u interesu i da to svi priželjkujemo i onda ste ovako pomalo romantičarski rekli kako bi bilo dobro da svi oni koji su posijali te mine kažu gdje su te mine i da pokažu te karte. Kolega Đakiću romantizam je jedno, a stvarnost je drugo. Podsjetit ću vas da oni koji su sijali mine '91. godine jednako bi ih sijali i danas. Dokaz tome je i nedavno gostovanje na Hrvatskoj televiziji dvojice uglednih hrvatskih četnika koji su nota bene abolirani i na novinarsko pitanje jedan od tih četnika odgovara da bi jednako danas postupio kao što je postupio i '91. godine. E kolega Đakiću, to je hrvatska stvarnost. I naposljetku da vam kažem i vama i svim nevjernim Tomama ovo i ovo zapamtite. Nikada nikome u povijesti civilizacije nije uspjelo pripitomiti lisicu da ne lovi kokoši. Hvala lijepo.
Odgovor, gospodin Đakić koga podržavam u tom pa makar je romantizam.
Gospodine potpredsjedniče, evo moram replicirati s obzirom da ja stvarno nisam nevjerni Toma. Ja sam jedan od onih koji vjerujem također da bi oni opet sijali, ali u puno manjem broju, jer puno manje ih ima koji uvažavaju Republiku Hrvatsku, njezine zakone, njezin Ustav, zastavu i grb. Puno manje ih ima danas onih koji žele zapravo živjeti u Hrvatskoj pa stoga nemaju ni priliku da prođu hrvatske granice i da opet siju. … [[Govornik se ne razumije.]] nisam nevjerni Toma. Želim naglasiti da također se osvrćući vama replikom, odgovorom na repliku, da gledao sam degutantnu emisiju na Hrvatskoj televiziji kada dva četnika iz Beograda poručuju hrvatskom generalu da šta on bre priča. I to Hrvatska televizija diže na takvi nivo gledanosti i omogućava njima da i danas u slobodnoj i neovisnoj državi preko javne Hrvatske televizije upućuju prijetnje i hrvatskim generalima. Šta mislite onda kako oni o kojima vi govorite kako oni pišu tek optužnice. Hvala lijepo.
Ali. Da evo, nemojmo širiti raspravu, molim vas. Ja se evo ako smijem tako reći slažem sa gospodinom Đakićem da treba biti širi i da treba biti romantičar u smislu ajdemo … [[Govornik se ne razumije.]] neke stvari i radimo za budućnost, je li tako? Prema tome, nemojmo, nisu to reprezentanti ako dvojica ljudi nešto govore, mi to ne smijemo generalizirati, jer kad bi tako to radili onda nikad ništa ne bi završilo na ovom svijetu. Ponovno bi se ponavljalo. … [[Upadica se ne razumije.]] Ma dobro jesu, ali nemojmo to širiti molim vas. Ovo što. Još imamo jedan, imamo još jednu repliku i jedan ispravak. Molim vas ajmo ovo privoditi kraju. Gospodin Kovačević, izvolite replika.
Pa baš nastavno, gospodin Lončar mi je uzeo riječ. Naime, oni koji su sijali mine u Hrvatskoj oni su sad tek u ofenzivi. Oni opet kreću i ove dijelove što je govorio gospodin Đakić i ako uzmete onaj skup u Sheratonu gdje su nam došli govoriti istinu o Domovinskome ratu, a to je sve posljedica što mi, naša nadležna tijela ne rade ono što bi trebali raditi i mi dopuštamo … [[Govornik se ne razumije.]] Štrbac, njegovi istomišljenici kroje istinu o Domovinskome ratu i kao takvu prezentiraju. Prema tome, ne smijemo mi baš šutjeti o svemu tome bez obzira što vi mislili. Moramo mi kazati što je istina i moramo reći da se opet ta ekipa slaže bilo preko raznih udruga, vidjeli smo šta je Puhovski izjavio za pripadnice bedema ljubavi. Pa to je točno uvezeno. Onda imamo izjavu gospodina Milorada kako i on odmah uskače u te stvari. Čujte, ne smijemo mi šutjeti o tome i u pravu je kolega. Hvala.
Molim vas lijepo, pa nije ova točka dnevnog reda o tomu tko šuti. Ne šuti se, nego želimo završiti ovu točku dnevnog reda u ovom u što je na dnevnom redu. Nemojmo ljudi, ma nema toga što mi ne možemo proširiti na sve, a onda ako ćemo tako onda nećemo završiti ni jednu točku dnevnog reda jer ćemo otvarati uvijek nova područja. Ja je ne osporavam od te istine o kojima vi govorite, ali to nije ovdje. Evo, molim gospodina Đakića da.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, ja ću biti konkretan, bit ću konkretan u odgovoru na repliku i reći ću da su to specifične županije u kojima se to dogodilo i s ovoga mjesta u cilju izvješća o razminiranju pozivam baš građane tih županija koji imaju saznanja da podnesu krivične prijave protiv onih koji su sijali te mine, a to je u Ličko-senjskoj, Sisačko-moslavačkoj, Osječko-baranjskoj, Vukovarsko-srijemskoj, Zadarskoj, Karlovačkoj, Dubrovačko-neretvanskoj, Požeškoj, Splitsko-dalmatinskoj, Šibensko-kninskoj, Brodsko-posavskoj i Virovitičko-podravskoj. To su sve županije u kojima su zasijane mine i to šakom i kapom i svi poznaju bar nekoga tko je zapovijedao takvo sijanje mina i stoga se slažem s vama da mi smo ti romantičari koji nismo pravovremeno reagirali ni dražvne institucije, ali danas još imamo vremena da učinimo to i da im svima stavimo im pred lice pravde i da odgovaraju i zakonski i materijalno za sve ono što je govorio gospodin Lončar, koliko je to u ciframa novaca, da je to komplet ili gospodin Letica, da je to cijeli vanjski dug Republike Hrvatske, netko ga mora i platiti.
Hvala lijepa. Govorimo o tome kako ćemo popraviti zakon. Ispravak netočnog navoda, gospodin Davorko Vidović. Izvolite.
Prvo da se zahvalim vama gospodine potpredsjedniče što ste svojim komentarom upozorili na sasvim nepotrebno straničarenje kolege Đakića u jednoj raspravi u kojoj se ipak konsenzualno slažemo o tome da problem treba riješiti, trebamo tražiti kako ga riješiti. Moram ispraviti netočan navod kolege da je sadašnji ravnatelj HCR-a gospodin … [[Ne razumije se.]] tobože SDP-ov čovjek. Riječ je o ratnom zapovjedniku 103. brigade, čovjeku koji je bio pomoćnik ministra gospodarstva u HDZ-ovoj Vladi. Dakle osobi koja je nestranačka koliko ja znam i koja nema nikakve veze, tako da nema potrebe umanjivati ili dovoditi u pitanje kvalitetan rad HCR-a dovodeći čelnog čovjeka na bilo koji način u vezu sa nekom od političkih stranaka.
Pa mislim da ne bi trebalo uopće spominjati tko je koja stranka ako radi na tom poslu normalno i kvalitetno, to sam već i sam prije toga rekao. Zahvaljujem vam. Još imamo dvoje po ovoj točki dnevnog reda, onda imamo još jednu kratku točku dnevnog reda pa ćemo nadam se završiti. Gospođa Marija Bajt. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, gospođe i gospodo. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o humanom razminiranju, s Konačnim prijedlogom zakona podržat ću, jer se u primjeni zakona kroz godinu dana uočeni su nedostaci koje treba ispraviti zbog učinkovitijeg djelovanja i sigurnosti poslovanja humanog razminiranja, a zbog sigurnosti građana u Republici Hrvatskoj treba potpuno sustavno i što je moguće brže razminirati cjelokupno ratom zahvaćeno područje. Prijedlog zakona o humanom razminiranju nastoji se poslove razminiranja učiniti učinkovitijim na način da se trgovačka društva koja rade razminiranje ne opterećuju administrativnim obvezama. Prijedlog zakona bi trebao omogućiti obavljanje poslova pirotehničara i osoba koje su počinile kaznena djela poput klevete ili uvrede prema članku 5. zakona, a odnosi se na članak 34. starog zakona. Također podržavam da one koji neodgovorno i nestručno obavljaju posao da se može odmah udaljiti s radilišta ili na određeno vrijeme isključiti. Isto tako podupirem i rješavanje problema izobrazbe osoba osposobljenih za poslove razminiranja. O ostalim dijelovima vezano za zakon neću ponavljati kolega Đakić je rekao, pa prihvaćam u tom dijelu njegovu raspravu. Izvješće o provedbi plana humanog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu također prihvaćam. Hrvatska Vlada je ispunila svoju zakonsku obvezu. Prošle godine je došlo do daljnjeg smanjenja incidenata i broja stradalih osoba, a naročito broja smrtno stradalih u odnosu na prethodne godine. Kolega Štengl je već istaknuo, ali nije zgorega još jednom ponoviti, da u 2005. godini smo imali 4 smrtno stradala, u 2006. jednoga, a nedavne 2004. godine čak 14 smrtno stradalih osoba. Ne smijemo se pomiriti s dosadašnjom dinamikom razminiranja i treba osigurati veća sredstva kako bi se posao razminiranja završio u razumnom roku, a političkim aktivnostima hrvatske Vlade doći i do planova miniranog hrvatskog prostora kako bismo olakšali posao humanitarnog razminiranja. U Požeško-slavonskoj županiji plan humanog razminiranja županije, ostvaren je sa 56,2% ali su potpisani ugovori krajem prošle godine za još 329 kilometara čiju realizaciju očekujemo u prvom dijelu ove godine. Također bih ovdje spomenula da ratna šteta Požeško-slavonske županije iznosi 5,5 milijardi kuna. Samo za usporedbu grad Pakrac je 65 kilometara minski sumnjivog područja ima, do sada je razminirano svega 10 kilometara što ako se nastavi takvom dinamikom trebati će 30-tak godina do razminiranja područja grada Pakraca. Stoga smatram da u proračunu Republike Hrvatske treba povećati sredstva kako bi se ubrzala dinamika razminiranja i kako ne bismo imali novih smrtno stradalih građana u Republici Hrvatskoj, a razminiranje minsko sumnjivih površina u Slavoniji također će omogućiti i njen značajniji gospodarski razvoj. Hvala.
Hvala lijepa. Gospođa zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa ja ću u svojoj raspravi osvrnuti se samo na Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2006. godinu. Dakako kao svaki puta kada raspravljamo o izvješćima uvijek kažem da se na izvješće ne treba osvrtati u tehničkom pogledu. Izvješće sadrži činjenice, a te činjenice nam zapravo govore o stanju u tom području na koje se izvješće odnosi. I kada površinski pročitamo izvješće, ako bi se zadržali samo u sadašnjem trenutku onda vjerujem osobno to i osjećam, određeno zadovoljstvo, jer nam izvješće govori da je u 2006. godini od planiranih površina izvršeno 91,8% što je približno 100% iako dakako da bi bilo prostora za postaviti pitanje za što nije 100%. Međutim kada pogledamo raspon realizacije toga izvršenja plana po županijama, tada vidimo određenu neujednačenost. Pa tako primjerice Županija brodsko-posavska ima realizaciju plana od 80,4%, a Požeško-slavonska županija kolegica malo prije reče 56,2% i uistinu u izvješću sadržani su različiti podaci. Na jednom mjestu se kaže da je ostvarenje 56,2% a na drugom mjestu se govori da je realizacija 76%. U ovom trenutku mi je sasvim nebitno da li je 76 ili 56% jer je nepobitna činjenica da plan nije izvršen. Gledajući Županiju brodsko-posavsku moram se i ovaj puta zapitati pa zbog čega iz godine u godinu u planu, taj plan razminiranja u Županiji brodsko-posavskoj se ne ostvaruje. Ne tako davno, Županija brodsko-posavska je donijela, Skupština županije je donijela i određene zaključke. Bili smo ogorčeni nerealizacijom plana razminiranja. I tada je taj zaključak zahtijevao imenovanje povjerenika koji će se baviti isključivo pitanjem razminiranja Županije brodsko-posavske. Međutim, evo sada ponovno je to izvršenje svega 80,4%. Dakle, sada imamo s jedne strane ono zadovoljstvo, a to je da se plan realizira sa 91,8% na razini Hrvatske. Međutim, kad to stavimo u kontekst sveukupnog problema, i kad nakon tog zadovoljavajućeg podatka saznamo da će razminiravanje u Republici Hrvatskoj trajat 46 godina, onda tog zadovoljstva nema. Ne može bit tog zadovoljstva, jer mi to sagledavamo i dugoročno. Ne samo kratkoročno, nego dugoročno. Ako pogledamo strukturu razminiranih površina, vidjet ćemo da su tu zastupljene okućnice, poljoprivredno zemljište, šume, infrastruktura. Ma, dakako da je prioritet u razminiravanju zaista bile okućnice. Međutim, nakon završenog tog posla, a nadam se da je taj posao završen, drugi prioritet mora biti poljoprivredno zemljište. Posebice u moj regiji gdje je poljoprivredno zemljište osnov života i osnov perspektivnosti kako obitelji, pojedinca tako i cijele regije. Ako se prisjetim, da će taj postupak i proces čišćenja od tih opasnih sredstava trajat 46 godina, onda se pitam što to znači za moju regiju? Nakon svega onoga što se izdogađalo od '90. godine pa do dana današnjeg, mi imamo samo mogućnost oslonit se na vlastite snage i oslonit se na prirodne resurse koji tamo postoje. Osnovni prirodni resurs jest poljoprivredno zemljište. Mi od toga ne želimo pobjeći niti možemo pobjeći. Nakon što nas je privatizacija svela da više nemamo od industrije gotovo ništa, kad nam se vojska nezaposlenih vratila svojim kućama na zemljište odakle su zapravo svi i potekli, dakle mi trebamo to iskoristit. Osim toga imamo jedan dio stanovništva, kritičan dio stanovništva, to su seljaci. I imajući na umu ulazak u Europsku uniju, dakako da nam je imperativ prilagodba naših seljaka tržišnim uvjetima poslovanja sukladno propisima Europske unije. U cilju okrupnjavanja obiteljskog gospodarstva koja je temeljna pretpostavka konkurentnosti hrvatskog seljaka, donijeli smo Zakon o poljoprivrednom zemljištu i raspolaganju poljoprivrednog zemljišta. Međutim, i tada smo znali da je jedan veliki i ozbiljni problem upravo zagađenost minama i minsko-eksplozivnim napravama. Očekivali smo ne samo da postupak raspolaganja poljoprivrednim zemljištem neće bit zaustavljen. Očekivali smo da će dinamika razminiravanja bit brža, jer bez toga nema okrupnjavanja obiteljskog gospodarstva. Bez okrupnjavanja obiteljskog gospodarstva nema konkurentnosti na europskom tržištu. Bez iskorištavanja prirodnih potencijala i resursa koje imamo nema gospodarskog napretka za našu regiju. Uz primarnu poljoprivrednu proizvodnju koja nije moguća ako nije zemljište slobodno od mina i minsko-eksplozivnih naprava, dakako da nema dovoljne primarne proizvodnje. Ne možemo tada računati, niti na nastanak prehrambene industrije koja nam je nužno potrebna. Dakako, ovim primjerom želim ukazati na potrebu prioriteta razminiravanja poljoprivrednog zemljišta, iako smo debelo zakasnili. Pa jasno nam je da mi uvijek i kod proračuna Republike Hrvatske i kad smo raspravljali o planu, prevladavalo je mišljenje da sredstava za tu namjenu nema. Ako pogledamo strukturu našeg državnog proračuna, ako pogledamo strukturu trošenja tog državnog proračuna, vidjet ćemo da sredstava ima. Samo je pitanje prioriteta što smo to kao prioritet utvrdili. Ja smatram da prioritetom mora bit utvrđeno upravo ovo kako bismo dali mogućnost života cijeloj jednoj regiji. Dakle, ne samo da je to bitno i značajno sa aspekta gospodarskog razvitka. To je bitno i zbog ostanka stanovništva na ovim područjima. Uvedene su tri kategorije područja od posebne državne skrbi. U treću kategoriju područja posebne državne skrbi spadaju područja sa otežanim uvjetima gospodarenja. Pa, nije taj zakon donesen napamet, nije taj zakon donesen bez osnova. Osnov se upravo sastoji između ostalog i u ovom što sam govorila, ali i u činjenici da je na tim područjima daleko teže živjet, nego na svim drugim područjima, pogotovo kad smo svjesni činjenica da nas te mine i ta eksplozivna sredstva očekuju na svakom koraku. Dali smo ljudima određene povlastice da bi ih zadržali na onom području. Međutim, i taj entuzijazam ima svoj kraj. I bojim se da spoznajom da 46 godina će to još uvijek prijetit nama, još uvijek će nas gledat smrt na svakom koraku, da dovodi do toga da primjerice jedna generacija iz Slavonskog Broda koja je otišla na studij u Zagreb, njih 320, znate koliko ih se vratilo u Slavoniju? Trojica. A ako su se samo trojica od te generacije vratila, a to je samo jedna godina, to pokazuje da mi zapravo u našoj regiji ostajemo kadrovski još osiromašeni. Ostajemo kadrovski osiromašeni što je na koncu i prirodno, jer ljudi idu tamo gdje im je ugodniji život, ljudi idu tamo gdje imaju mogućnost zapošljavanja. A ova dinamika razminiravanja nam ne obećava. Ne obećava nam zapošljavanje niti u primarnoj poljoprivrednoj proizvodnji, a ne obećava nam zapošljavanje niti u prehrambenoj industriji. I upravo u cilju toga, da nam treba regija u kojoj će bit život, u kojoj će bit duša. Evo, to su oni razlozi da ne govorim o potrebi ujednačenog regionalnog razvoja sveukupne Hrvatske. To su razlozi zbog kojih ipak moramo pronaći sredstva. Ne pronaći, nego ih samo preraspodijeliti, jer sredstava ima. Ajmo konačno shvatit da je ovo prioritet kako bi taj proces završio puno brže, kako ne bismo imali cijele regije koje će bit zapuštene, neiskorištene i bez stanovništva.
Hvala lijepa. Završni osvrt gospodin državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite!
Hvala lijepa. Ja sam zaista slušao pozorno raspravu i povodom Prijedloga izmjena i dopuna Zakona i povodom izvješća i moram samo reći da sam zadovoljan što su svi zastupnici prepoznali u predloženim Izmjenama i dopunama Zakona namjeru i želju da se Zakon popravi odnosno da se sam taj postupak razminiranja olakša, pojednostavi ali ne na uštrb sigurnosti obavljenog posla. Siguran sam da ćemo ovim zakonoom odnosno ako on bude usvojen dati još mali doprinos poboljšavanju toga procesa s tim što zaista ćemo do glasovanja još provjeriti one zahtjeve koje je rekao gospodin Kovačević u vezi razrade onih postupaka oduzimanja dozvola predviđenih novim zakonom tako da ćemo to sigurno urediti da bude zaista ta norma i provediva u životu. Što se tiče rasprave o Izjvešću o provođenju razminiranja tijekom 2006. godine mislim da je ova zaista rasprava gospođo Alić bila životna zbog toga što ukazuje koliko taj problem zagađenosti minama utječe na sveukupni život na tim područjima. Radi se o područjima koja su bila ratom stradala u kojima su ljudi podnijeli najveći teret, te žrtve Domovinskog rata i sada im još upravo taj, ta činjenica zagađenosti minama dodatno otežava svakodnevni život. Sigurno nas ova dinamika koja se da izračunati iz sredstava koja se odvajaju u korelaciji sa površinom koja je zagađena ne može zadovoljiti i ne možemo biti mirni niti zadovoljni ni jednim izvješćem koje će proizvoditi takav zaključak da bi taj postupak trajao 40 ili 45, 6 godina. Ono što je rekao i gospodin Vidović imamo dobar razrađen sustav. Imamo što je rekao i gospodin Đakić dobre, osposobljene pirotehničare. Imamo kvalitetne firme. Imamo čak i proizvođače dobre mehanizacije. Prema tome jasno je da taj problem možemo jedino riješiti u razumnom roku osiguravanjem većih sredstava za ovaj posao zbog toga što su svi ostali preduvjeti stvoreni. Ja se nadam da će i onaj podatak da je proračun u zadnjih nekoliko godina porastao za nekih 26 milijardi kuna, potaći sve koji odlučuju o raspodjeli sredstava iz Državnog proračuna na to da se i ta preraspodjela povećanih sredstava u Proračunu napravi na način da i značajno veća sredstva idu upravo za ovaj posao razminiranja zbog toga što je on vrlo, vrlo bitan za veliki broj ljudi na područjima koja su ratom najviše stradala. Ja vam zahvaljujem na ovoj raspravi. Isto tako ćemo razmisliti i o, ne samo razmisliti nego i provjeriti ovaj prijedlog gospodina Markova koji je rekao da se možda sredstva za razminiranje namaknu i kroz davanje u koncesije zemljišta. Moramo samo vidjeti u kojoj, o kojoj se površini poljoprivrednog zemljišta radi i da li ima tu državnog poljoprivrednog zemljišta sa kojim država može slobodno raspolagati. Ukoliko je u pitanju privatno poljoprivredno zemljište na žalost taj model ne možemo primijeniti ali ćemo provjeriti o kojim se površinama državnog poljoprivrednog zemljišta radi i koja su eventualno zakonska ograničenja da se taj, to zemljište da u zakup ili u višegodišnju koncesiju uz bez naknade uz uvjet da ti, ta trgovačka društva ili fizičke osobe koje dobiju tu zemlju u zakup ili višegodišnju koncesiju da ga i razminiraju. Prema tome zaista je bilo tu dobrih konstruktivnih prijedloga. Ja vam zahvaljujem i o ovim glavnim prijedlozima ćemo razmisliti i pokušati ih iskoristiti da se ovaj postupak razminiranja maksimalno ubrza kako bi Hrvatska zaista u jednom razumnom roku bila oslobođena mina. Hvala lijepa.
Hvala lijepa državnom tajniku. Zaista ako smo svjesni da smo, sama je činjenica da smo cijelo dopodnevno ovo zasjedanje Sabora posvetili ovoj temi dovoljno govori o tome i konstruktivno pristupa sviju sudionika pa evo i da na jedan poseban način se uključi i Hrvatski sabor ne samo izvršna vlast oko doprinosa tome pa ćemo evo kao što sam i rekao malo prije možda i Predsjedništvo Sabora imati neke prijedloge kako i zahvaliti se i poticati pojedine zemlje i parlamente da nam u tome pomognu. I da i dalje budu tu. Prema tome ovo je zaista bila kvalitetna rasprava. Svima se zahvaljujem. Zaključujem raspravu.
Prijedlog Zakona o humanitarnom razminiranju je Vlada povukla pa ne glasujemo.
I još imamo jednu točku dnevnoga reda. A to je: - Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru državne granice, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 649 Predlagatelj je Zakona Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja raspravu. Raspravu su proveli: Odbor za zakonodavstvo, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Državni tajnik, gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepo. Zaista vrlo kratko. Naime radi se o Prijedlogu promjena Zakona o nadzoru državne granice. Radi se o pitanju koje je za Hrvatsku vrlo interesantno zbog toga što se Republika Hrvatska nalazi na izuzetno osjetljivom geostrateškom i političkom položaju da se preko Republike Hrvatske križaju mnoge rute i organiziranog kriminala prometovanja drogama, šverca odnosno «traficing-a» ljudima i zbog toga nam je cilj i predloženim promjenama ovoga zakona osigurati veću učinkovitost u nadzoru i kontroli državne granice. Smatramo da su ovo predložena rješenja u skladu sa standardima koji se primjenjuju u razvijenim zemljama ne samo Europske unije i svijeta i da će prihvaćanje promjena u ovakvom obliku sigurno pridonijeti boljoj i učinkovitijoj kontroli i nadzoru državne granice. Isto tako moramo voditi računa i o tome da će Hrvatska vrlo brzo za nekoliko godina postati i vanjska granica Europske unije i sigurno će i Europa od nas zahtijevati da budemo učinkovitiji u kontroli i nadziranju državne granice ali ponavljam primarno nam je, primarno nam je motiv za predlaganje ovih promjena sigurnost Republike Hrvatske i učinkovita kontrola državne granice bez obzira na zahtjeve drugih zemalja zbog toga što je to interes svih nas da nam granice budu sigurne i da na granicama zaustavljamo sve one negativne tendencije koje se eventualno pojavljuju. I samo još kratko možda su dvije najveće novine u ovim predloženim izmjenama Zakona. Prva je novina da su avioprijevoznici dužni dostaviti policiji spisak putnika kako bi policija granična imala podatke o onome tko ulazi u Republiku Hrvatsku. I druga je najveća isto tako novina da se uspostavlja nacionalni informacijski sustav za upravljanje državnom granicom. Taj postupak je već počeo kroz nabavku opreme na dva granična prijelaza Pleso i Bajakovo i već se pokazalo da uspostavljanje kvalitetnog informacijskog sustava zaista daje izvrsne rezultate i pojačava učinkovitost u borbi protiv svih onih pokušaja nezakonitog nelegalnog ulaska u Republiku Hrvatsku. Kažem zakon je kratak, naizgled jednostavan ali sigurno će ukoliko bude ovakav usvojen pružiti Hrvatskoj policiji dodatne mogućnosti da budemo učinkovitiji u kontroli i nadzoru državne granice. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost gospodin Jarnjak. Izvolite.
Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 92. sjednici razmotrio je pitanje Prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru državne granice i nakon rasprave odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru državne granice u tekstu kako je predložen od predlagatelja zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika gospodin Ivan Jarnjak, HDZ-a.
Poštovani gospodine dopredsjedniče Hrvatska demokratska zajednica, klub Hrvatske demokratske zajednice apsolutno podržava prijedlog ovog zakona, odnosno izmjene i dopune Zakona o nadzoru državne granice sa Konačnim prijedlogom zakona iz razloga što je granica Hrvatske jedno od najdužih u svijetu kad se uzme po broju stanovnika. Mi imamo na 4 i pol milijuna stanovnika granicu preko 3 tisuće kilometara. Recimo Poljska ima 10 puta skoro više stanovnika, a ima nešto manju granicu nego što je naša. Drugo, granica je nešto sveto za svaku državu. Država da bi dokazala svoj identitet, suverenitet prije svega mora utvrditi svoju granicu i mora reći od tud do tud je naša država. A treće je ono što je bitno da mi u nedavnoj prošlosti smo itekako čeznuli i morali se boriti da bi došli na svoje granice i da bi mogli nadzirati svoje granice. Sve to skupa je izuzetno bitno i u hrvatskoj narodu osjetljivo pitanje kad govorimo o nadzoru državne granice. A kad govorimo sad konkretno o nadzoru onda moram reći da su dvije bitne komponente u tom nadzoru. Jedno je granični prijelazi koje treba postaviti tako da protočnost bude velika, da ne bude zastoja, ali da nadzor bude zaista učinkovit i da ne prolaze oni i one stvari koje nisu pogodne koje mi ne bi željeli da uđu ili izađu iz naše države. I drugo je pitanje kako nadzirati graničnu crtu koja je izuzetno dugačka u Hrvatskoj i koju treba također zaštiti jer se suverenitet i dostojanstvo neke zemlje procjenjuje na taj način koliko je sigurna granica. Prema tome za nas kao državu je to od izuzetno bitnog značaja. I upravo su u tom kontekstu samo htio reći nekoliko riječi da klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje tog zakona, jer taj zakon upravo te bitne komponente unapređuje, te bitne komponente ističe i čini hrvatsku granicu sigurnijom. Bitno je također i to da se naše zakonodavstvo sada kad je u pitanju nadzor državne granice približava zakonodavstvu Europske unije, odnosno uvjetima prelaska državne granice koje je potpisal Schengenski, koji propisuje Schengenski sporazum. Vrlo često ga zovu kao Schengenska granica. Međutim to nije Schengenska granica, to je isključivo propisi koji govore o uvjetima prijelaza državne granice, odnosno o tome što zemlje koje su članice Europske unije, odnosno potpisnice Schengenskog sporazuma moraju činiti da bi zadovoljile sigurnosne uvjete koje treba činiti za dobrobit svih zemalja. I ono što je posebno bitno mi kao kandidati za ulazak u Europsku uniju i to vrlo skoro bitno je da to pripremimo prije radi sebe, prije svega radi sebe, a onda i radi Europske unije. Jer dio naše granice i to veliki dio naše granice bit će vanjska granica Europske unije i morat ćemo se prilagoditi dakle i onome što interesima Europske unije, ali prije svega zaštiti svoju zemlju. Stoga klub Hrvatske demokratske zajednice pozdravlja donošenje tog zakona i prijedlog tog zakona i podržat će ga. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba HSP-a, gospodin zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Bit ću kratak. Jasno klub Hrvatske stranke prava će podržati donošenje ovoga zakona. Naime, pitanje nadzora državnih granica je jako bitno pitanje s obzirom na duljinu granice naše s jedne strane, a s druge i na zemljopisni položaj Hrvatske. Naime, svjesni smo i realni situacije da preko naše zemlje su rute kako razno raznih krijumčarskih lanaca vezano za drogu i narkotike, a nažalost vidljivi smo i za šverc čak osobama. Prema tome ovo je pitanje jako bitno i zbog toga je bitno i da Ministarstvo unutarnjih poslova nastavi prije svega sa ovim informacijskih uvezivanjem svih graničnih prijelaza jer to je situacija sasvim drukčija, uvijek se zna tko je ušao u zemlju, tj. olakšava i rad svim drugim službama u smislu sprječavanja nelegalnog ulaska i onda i obavještajna zajednica kao takva u razmjeni podataka sa drugim obavještajnim zajednicama može doći do sasvim pravih podataka koje će onemogućiti ove razno razne krijumčarske lance koji nažalost prolaze preko naše zemlje. Prema tome omogućit će i zapošljavanje i novih ljudi, normalno. Znamo da je za bivše vlasti je policija otpuštena, hrvatski branitelji iako smo znali da će ovo doći ovo pitanje, da ćemo mi morati sasvim drukčije čitati granice. Ali je onda napravljen ustroj pa je rečeno nama ne treba toliko policajaca i onda su iz policije otpušteni hrvatski branitelji. Ali veliki broj tih hrvatskih branitelja obećao je ministar Mlinarić u to doba da će ih vratiti do dan danas nije vraćeno. Pa prema tome valja sad i taj dio realizirati. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovanje o raspravljenim točkama će biti sljedeći tjedan. Nastavak sjednice je u srijedu u 9 i 30 sati sa točkom dnevnog reda Prijedlog godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenje kadrovske politike i ukupno, stanju Oružanih snaga Republike Hrvatske, s izvješćem o stanju obrambenih priprema u Republici Hrvatskoj. Želimo vam ugodan vikend i vidimo se u subotu. Hvala lijepa. U srijedu.
Šta sad je u redu kažete? Ajmo onda na elektroniku. Idemo se uključiti. Ali ako sad nije u redu. Utvrditi prvo kvorum idemo. Može. Uključimo se. … [[Upadica se ne čuje.]] Reći ću ja, samo da kvorum uključimo. Rezultat kvoruma? 96. Sad idemo na glasovanje. Konačni Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o nadzoru državne granice, P.Z.br. 649. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Sa 96 glasova za i 3 suzdržana donesen je predloženi zakon. Gospođo i gospodo zastupnici nastavljamo sa radom na 25. sjednici Hrvatskog sabora. Sve vas srdačno pozdravljam. Pročišćeni dnevni red za nastavak 25. sjednice vam je podijeljen. Prva točka - Prijedlog Godišnjeg izvješća o spremnosti obrambenog sustava, provođenju kadrovske politike i ukupnom stanju u Oružanim snagama Republike Hrvatske, s Izvješćem o stanju obrambenih priprema u Republici Hrvatskoj. Prijedlog Godišnjeg izvješća dostavila je Vlada. Raspravu je proveo Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Predstavnik predlagatelja državni tajnik Ministarstva obrane Mato Raboteg će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.