Hvala vam predsjedniče Sabora. Tražim stanku od 10 minuta kako bi progovorio o Agrokoru i Istražnom povjerenstvu za Agrokor.
Hvala. Kolega Maras.
Hvala lijepo. Tražim i ja stanku u ime kluba SDP-a da progovorimo o nekim unutar političkim i gospodarskim stvarima u Hrvatskoj.
Hvala. Ima li još nekoga? Kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime Kluba zastupnika HDZ-a tražim stanku kako bi progovorio o aktualnoj političkoj situaciji.
Zahvaljujem. Kolega Bulj.
U ime kluba MOST-a tražim 10 minuta stanku o trenutnoj političkoj situaciji.
Dobro. To je četiri. Dodig, izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]]
Isto, dobro. To je pet, ok. Hvala vam, dajem stanku do 9 sati i 50 minuta. [[STANKA U 9,40 SATI.]] [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Nastavljamo s radom i molio bih poštovanog kolegu Ivana Vilibora Sinčića u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e da nam se obrate.
Hvala vam predsjedniče Sabora. Kolegice i kolege zastupnici, danas 5.10.2017. povijesni je dan za RH, povijesni je dan za naše društvo, državu, za našu državu, htio bih, odnosno, uzeo sam ovu stanku, da naglasim važnost ovoga dana, a i da kažem nešto o Istražnom povjerenstvu za Agrokor, koje nadam se da će što prije biti osnovano. Trebamo svi duboko udahnuti i zapitati se hoće li danas biti prekretnica. Ja mislim da će biti prekretnica. Danas ćemo saznati koliki je Todorić bio lopov, da se tako izrazim, saznati ćemo što se radilo svih ovih godina, ali to će biti tek početak priče. Oni što naše društvo uporno izbjegava to je suočavanje sa istinom, ne samo oko Agrokora, oko bilo četa, naše glavno oružje je odgoda. Nećemo sad riješiti problem, odgoditi ćemo ga za godinu, dvije, dok ne postane kritično, pa dok ide, ide. I više nema bježanja. Danas ćemo se suočiti sa istinom, odnosno, s velikim dijelom istine oko Agrokora. I to je dobro. Probleme treba rješavati, od njih ne treba bježati koliko god situacija bila teška. Možda je neugodno sad se suočiti sa problemima ali što se prije suočimo, to ćemo ih lakše riješiti. Interesi koje slušamo u zadnjih dana u medijima su golemi. Ivica Todorić, spama, trola, rekli bi se internetskim rječnikom na dnevnom bazi na svojem blogu, medijski prostor Hrvatske, to su uvijek udarne vijesti. Strane, banke fondovi, hoće uzeti sve što vrijedi u Agrokoru, domaći tajkuni, čija je imovina isto sumnjivog podrijetla i javljaju se da bi oni uzeli nešto od te imovine. Kao bolje da bude u hrvatskim rukama, nego da uzmu stranci, kaj god. Bolje dati takvim ljudima, nego strancima, kažu oni. Ta magla, ta konfuzija koja se stvorila, ona se mora raščistiti. Ona se mora raščistiti na sve načine. Moramo doći do odgovornosti i kazneno pravne, ali i političke, prije svega političke odgovornosti. Agrokor nije nešto što traje, mjesec dana, godinu dana, on traje 30-tak godina. Prema tome, sve ove stranke, SDP, HDZ, oko njih okupljanje, satelitske stranke koje su vladale zadnjih 30-tak godina, odnosno, od samostalnosti, na ovaj ili onaj način su bile umiješane sa pričom u Agrokoru. I to je zapravo jedna od glavnih mana povjerenstva koje će se osnovati, ali koja se mora osnovati. Mana je ta što će kadija te tužiti, a kadija presuditi. Vaši ljudi su sjedili u banci za obnovu i razvoj, u Poštanskoj banci, u ministarstvima, u Državno odvjetničkom vijeću, u Državno sudbenom vijeću i brojnim drugim tijelima, ako hoćete i odbor za predstavke i pritužbe koje su primale informacije, koje su nešto morale znati. Ovo je premala zemlja, premalo društvo da se nije znalo. Nešto se moralo znati. Mogli ste reagirati prije, za brojne nepravilnosti, koje sam toliko puta pobrojao sa ove govornice, reakcija je izostala. Odgađali ste, bježali ste od suočavanja s tim problemima. Vjerojatno ćete to i sada probati napraviti. Ne, vrijeme je da se suočimo, da raščistimo situaciju, da sankcioniramo odgovorne i to u realnom vremenu. Niti jedan kapitalac, kriminalac u Hrvatskoj nije stradao, do gospodina premjera bivšeg Sanadera, što je nacionalna sramota i cijele njegove Vlade koji ovako ili onako sude. Niti imamo neku konkretnu pravomoćnu presudu, a kamo li da im je nešto oduzeto. Prema tome, hoćemo pravdu u realnom vremenu. Što se tiče samog povjerenstva, do sada je bilo 10 povjerenstava, 10 je bilo ono za Imunološki zavod od samostalne Hrvatske. Zakon iz '96. godine, niti jedna izmjena nije bila. Možda smo ga trebali poboljšati prije nego idemo u ovo povjerenstvo. Ja ću osobno predložiti 10-tak izmjena tog zakona, koji ponavljam nije mijenjan od '96. godine. Jer sam uočio brojne mane koje u njemu stoje. Očekujem i hrvatska javnost očekuje da će povjerenstvo raditi intenzivno. Očekujem da se neće politizirati, jer brojna dosadašnja povjerenstva su služili isključivo za podmetanje, od strane oporbe onom koji je na vlasti, odnosno, obrnuto za političko prepucavanje. Povjerenstvo za Imunološki zavod nisam vodio na taj način, ja sam najavio Saboru da ga neću voditi na taj način, dobio sam mandat da ga ne vodim na taj način. Ako ćete dolaziti na ovo povjerenstvo za Agrokor kao što ste dolazili na ovo za Imunološki koji sam vodio onda bolje da ga ni ne osnivate. Prema tome, očekuje se odgovornost, predan rad od jutra do sutra, svetkom, samo 6 mjeseci intenzivan posao, mnogo papira očevida svjedoka, ali problem se treba riješiti. Sada i odmah, bez odgađanja. Hvala.
Hvala. Prelazimo na drugi krug zastupnika, to je SDP i poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja ću vas malo iznenaditi, ja ne mislim u ovom trenutku da je najveći problem u RH, Agrokor, pa neću govoriti o Agrokoru, iako vjerojatno kolege to iz HDZ-a to očekuju. Ja ću govoriti o tome što je najveći problem u RH i kako se Vlada Andreja Plenkovića, odnosi prema tom problemu, kako se HZD odnosi prema tom problemu, kakav je mentalitet rješavanje tog problema prisutan danas kod onih koji odlučuju. Preko stotinu tisuću ljudi je otišlo u proteklih godinu dana iz Hrvatske. Ja ne čujem ovdje rasprave u Hrvatskom saboru o tome. Ne čujem HDZ da ga to previše muči. Ne čujem gospodina Plenkovića da je došao dati ovdje izvješće o radu Vlade, da kaže šta je napravio u godinu dana da naši ljudi odlaze iz Hrvatske. To je problem o kojem mi ovdje moramo razgovarati. To je problem, najveći koji u ovom trenutku RH ima. Što sa druge strane dobivamo od Vlade i od HDZ-a. Što se sve drznu, arogantni, kako naš narod doživljava, lokalni uhljebi stranački primjerice kao ovaj gospodin u Splitu, stanoviti Budiša koji je rekao svima vama u ime HDZ-a je to rekao u ime gradonačelnika Opare niko se od njega nije ogradio. Da je on član SDP-a sutra više ne bi bio član SDP-a niti bi radio posao za koji ga plaćaju ti građani koje je uvrijedio. Čovjek kaže ovako kome se ne sviđa otvorena mu vrata, odite van da vidite koliko vrijedite. Odi ti Budiša van da vidiš koliko vrijediš, odi ti van, a ne da te plaćaju građani kojima si na ovaj način pljunuo u lice. Ali pljuje im u lice i svaki onaj iz HDZ-a koji to podržava. Zbog čega se Andrej Plenković nije od toga ogradio? Očekujem od gospodina Bačića iza mene koji govori sada ovdje odnosno gospodin Kliman vidim da se promijenilo, da se ogradite od gospodina Budiše. Recite ne dijelite to mišljenje i recite da on ne radi u ime HDZ-a. Gospodin Budiša koji je na plaći tih građana tjera građane iz RH. Ili drugi primjer, u Vukovaru gospodin Penava je ukinuo prijevoz subvencioniranje prijevoza studenticama i studentima iz Vukovara ove godine koji iznosi u gradskom proračunu milijun 200 tisuća kuna, a u isto vrijeme u toj istoj gradskoj upravi u Odsjeku za društvene djelatnosti je povećao plaće za dva milijuna kuna. Kakva je to poruka? Studentima mladim ljudima u koje se Hrvatska kune, koje treba Vukovar, koje trebaju Vukovar graditi, Slavoniju graditi skinuo subvenciju, maknuo je taj novac, a uhljebe i one koje treba u gradsku upravu zaposliti njima je digao dva milijuna kuna. Ogradite se i od toga gospodine Kliman, recite da to nije uredu, recite, pošaljite poruku ovdje jer to naši građani ne zaslužuju. Ne zaslužuju tako neodgovornu vlast, ne zaslužuju bezosjećajnu HDZ-ovu vlast kojima je svejedno da li će i koliko ljudi iz Hrvatske otići. Bitno je da ostanu samo oni koje oni drže na svojoj apanaži na svojem javnom novcu. Od toga i protiv toga se treba boriti. S time nismo zadovoljni i to ćemo u ovoj Saboru svaki dan govoriti. To je najveći problem RH, a ove probleme koje je HDZ uzrokovao devedesetih koje su nastale sa Todorićem ćemo riješiti isto, ali najveći problem je ljudi koji odlaze iz Hrvatske. Andrej Plenković godinu dana rezultat 100 tisuća ljudi van Hrvatske, 100 tisuća ljudi previše, 100 tisuća sudbina, 100 tisuća obitelji, a HDZ-u se fućka. Hvala vam lijepo.
Treća rasprava Klub zastupnika HDZ-a Anton Kliman. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Inače samo da kažem da je vaš predsjednik i tadašnji predsjednik vlade rekao da idu van glavom ljudi glavom za … i trbuhom za kruhom i vi ste bili u toj vladi. Poštovani gospodine predsjedniče. Evo imao sam potrebu za reagirati na skandaloznu izjavu gospodina Stazića od jučer i zaista u ovom visokom domu smo se svašta nagledali i naslušali u posljednje vrijeme sa raznih strana političkog spektra. Nepotrebno je spominjati pojedinačne performanse u zadnjih godinu dana, svi znamo o čemu se više-manje radi. Ali čini mi se da do jučer nismo čuli od zastupnika Hrvatskog sabora poziv na rušenje ustavnopravnog poretka RH. Jučer smo to čuli od kolege Stazića koji poziva Istrijane na referendum poput katalonskoga, praktički na odcjepljenje Istre od RH. Ovo je zaista previše i kada dolazi od kolege Stazića. Da, istina je kolega Staziću da se mi Istrijani osjećamo posebno, ali ništa posebnije od Dalmatinaca, Zagoraca, Međimuraca, Slavonaca, Primoraca, Ličana i ništa manje se ne osjećamo Hrvatima od svih prije spomenuti. Svoje hrvatstvo iskazujemo na svoj način, mirno, lojalno, dostojanstveno. Osjećamo da najviše doprinosimo svojoj domovini i zavičaju ako predano radimo, uplaćujemo obaveze, stvaramo nove vrijednosti, razvijamo svoj kraj, cijenimo sebe i svoje susjede. I volimo mi u Istri reći, gledamo svoja posla. Svoje ciljeve artikuliramo kroz civilno društvo i političke stranke koje djeluju kroz institucije Hrvatske države Sabor, županiju, gradove, općine i kroz njih se borimo za bolju Istru i bolju Hrvatsku. Jer gospodine Staziću što je dobro za Istru, dobro je i za Hrvatsku i što je dobro za Hrvatsku dobro je i za Istru. Podsjetit ću vas da je Istra dala velik doprinos u Domovinskom ratu kako u borbenom djelovanju istarskih branitelja diljem Lijepe naše, tako je Istra imala i najveći postotak odaziva na mobilizaciju u RH, ali je i primila veliki prognanih i izbjeglih od ratnih razaranja od kojih je nemali broj u Istri našao novi dom. I uz sve navedeno skoro 90% građana Istre glasalo je za osamostaljenje RH. Svim tim Istrijani su dali do znanja gdje žele živjeti gospodine Staziću i uz sve teškoće koje nosi demokracija i sazrijevanje države izrazili su gdje se vide oni i gdje vide Istru u budućnosti. Vidjeli su tada, a vide i sada kao prosperitetnu i naprednu regiju u RH i EU. Istrijanima Hrvatska nije mrska gospodine Staziću, pa u našoj istarskoj svečanoj pjesmi ili kako mi volimo reći himni kaže pjesnik „Krasna zemljo Istro mila dome roda Hrvatskog“. To je ono što vi ne možete shvatiti da se ljubeći Istru ljubi Lijepa naša. To kažu ti stihovi koje smo mi Istrijani prigrlili kao svetinju. I vaš je problem što nemate dobre namjere prema ovoj državi, a kada pozivate na kojekakve referendume u Istri onda nemate niti dobre namjere prema Istri. Ali sva je sreća što vas mi u Istri ne doživljavamo. I na kraju, 25.9. kao izaslanik predsjednika ovog visokog doma bio sam na svečanosti obilježavanja 70 godina Pariških mirovnih sporazuma i Dana Istarske županije. Spominjući u govoru između ostalog zasluge Istarsko-katoličkog svećenstva a posebno monsinjora Bože Milanovića pripojenju Istre matici zemlji i Hrvatskoj doživio sam zvižduke manjeg broja gostiju, članova udruga koji sebe nazivaju antifašistima. Isti scenarij doživjela je i predsjednica Republike. No to je više-manje poznato iz medija ovih dana. Svo ovo vrijeme sam se pitao ma tko su ti ljudi koji tako zlonamjerno zvižde na spomen istarskih velikana koji su u ključnim trenutcima povijesti doprinijeli da se Istra priključi Domovini na krilima antifašističke borbe. Jučer sam u neku ruku dobio odgovor na ovo pitanje. To su ljudi slični vama gospodine Staziću, ljudi koji ne vole ovu Hrvatsku, ljudi koji ne vole Istru, ljudi koji ne baštine vrijednosti koje baštine Istrijani. Gospodine Staziću, molim vas da ubuduće ne dajete upute nama Istrijanima što nam je činiti. Tako ćete nas poštedjeti reakcija kao i vašu stranku da ne mora dodatno pocrvenjeti ovog puta od nelagode vaših izjava. I što bi rekli Istrijani gospodine Staziću ovo vam neće pasati ili prevesti ću vam na jeziku koji bolje poznajete no paseran.
Hvala vam. Iduća rasprava Klub zastupnika MOST-a Nezavisnih lista Miro Bulj. Kolega Maras nije bilo povrede Poslovnika, odmah u startu vam mogu reći zato što ste htjeli reagirati na nešto što je kolega Kliman kazao. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro, izlažete se mogućnosti da dobijete opomenu.
Spreman sam preuzeti taj rizik. Hvala vam lijepa. Povrijeđen je članak 238. Poslovnika Hrvatskoga sabora, gospodin Kliman je neprimjereno optužio jednog zastupnika da ne voli Hrvatsku. Za mene je to jedna od najozbiljnijih uvreda i optužbi koje bi mi bilo tko mogao izreći. I bez obzira na vaša sufliranja i negodovanja to je uvreda na koju ste vi gospodine predsjedniče morali reagirati jer gospodin Kliman nema pravo na taj način vrijeđati druge zastupnike. A Istrijani su vjerojatno bi njega zadnjega odabrali da predstavlja šta oni misle s obzirom na rezultate koje je HDZ ostvario u Istri. Hvala vam lijepa.
Kolega, samo malo, samo malo. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Kolega Maras, samo malo vas molim, ja sam očekivao da ćete se ograditi od kolege Stazića, niste to učinili a sada ste povrijedili vi Poslovnik i iz tog razloga vam dajem opomenu jer niste govorili o povredi Poslovnika već ste ovo iskoristili za repliku. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. U sjeni vrlo bitne teme i blogova Ivice Todorića i Agrokora zaboravilo se na jedan ogroman problem ništa manji nego šta je slučaj Agrokor a to je u projektu Vis Viva, projekt koji se pojavio, jedan od projekata, zaboravili smo na njega a to je termoelektrana Peruča. Pa sjećate se, ne tako davno, na početku sjednice zasjedanja ovoga Saziva, tj. ove sjednice na moje zastupničko pitanje koje nije bilo upućeno gospođi Martini Dalić nego premijeru Plenkoviću nisam dobio odgovor, tj. dobio sam odgovor od premijerke, očito u ovome slučaju gospođe Martine Dalić jer premijer je ostao šutjeti gdje sam ga pitao otvoreno da li stoji, tko stoji iza ovoga projekta štetne i ekološki i ekonomski i strateški termoelektrane koja je privatni projekt kojega gura, znači koji je vlasnik suprug od jedne od ministrica tj. potpredsjednice Vlade. Reakcija koja je bila od gospođe Martine Dalić da mi kočimo razvoj Cetinske krajine i cijelog toga područja, da je njezina djedovina tu. Međutim moram još jednom poslati poruku i javnosti i Martini Dalić i premijeru Plenkoviću i gospođi Burić i njezinom suprugu da je 20 tisuća Cetinjana već potpisalo peticiju, od toga je 17 preko e-maila poslano preko interneta direktno da odgovori na ovo pitanje. I narod Cetinske krajine i Dalmacije se protivi uništavanju najvećega resursa pitke vode koji je štetan i ekonomski i ekološki i što su dokazali i naši hrvatski znanstvenici, koji ugrožava najveći bazen pitke vode. Odgovora nemamo, u biti dobili smo ga od Martine Dalić koja je urlikala ovdje nepozvana po prvi put to se je dogodilo u Parlamentu da netko iz Vlade na onaj način reagira a niti je pitan niti je spomenut, koja je reagirala i dala potporu tom projektu koji će nanijeti velike štete tome području. Da, nama trebaju investicije u Cetinskom kraju ali nikako štetne koje će ugroziti sve projekte i nanijeti velike štete koje već poduzetnici imaju. Pa samo dva poduzetnika će izgubiti iz EU fondova sredstva za 250 radnih mjesta. To je samo u općini Hrvace. Nećemo govoriti o OPG-ovima, nećemo govoriti o Sinjskom polju, a prije svega nećemo govoriti i uspoređivati vrijednost vode, čiste, pitke rijeke Cetine sa njihovim monstrumom od termoelektrane Peruča. Nećemo govoriti o 700 kilograma ispušnih plinova koji će ići u zrak a 2% je štetnih, to su znanstvenici dokazali. Srednja Dalmacija ima Cetinu pa i cijela Dalmacija će se na kraju morati spojiti na Cetinu, Jadro gubi čiste i pitke, analize pokazuju da pomalo s vremenom više neće biti pitka poglavito sada što su nametnuli u krš i Lećevicu. Zbog toga još jednom pozivam ministricu i potpredsjednicu Vlade Burić, Martinu Dalić i premijera Plenkovića da odgovore javnosti, narodu Dalmacije zbog čega se ne zaustavi štetni projekt protiv kojega su znanstvena javnost i narod Dalmacije. Zbog čega guraju privatni interes ispred javnog interesa? Zbog čega ugrožavaju strateški čisti, pitki bazen vode? Nama trebaju investicije, ulaganja, treba nam brza cesta spojena na autoput i Vrgorca i Imotskog i Sinjske krajine i Drniške krajine ali nikako ono što je na početku i govoreno, ovaj projekt je nastavak ugrožavanja toga djela, iseljavanja toga djela. Svakako su njihove politike dovele do situacije di imamo praznu Dalmatinsku zagoru a ovaj projekt je samo eksploatacija u tuđi džep. Pošto što sam i rekao, još ću jednom ponoviti, premijer u ovome slučaju nije bio Andrej Plenković nego Martina Dalić. Pitam još jednom Martinu Daliću zašto štitite privatni interes svoje kolegice ministrice vanjskih poslova?
Hvala vam. I zadnja rasprava Klub zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a, uvaženi kolega Goran Dodig. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Svaki put kad se javim za ovu stanku, ono što se događa prije, promijeni mi plan o čemu govoriti. Zato moram se evo, nema kolege Sinčića koji je izgovorio rečenicu da je stvorena konfuzija u društvu u vezi Agrokora. Postavlja se pitanje zašto je stvorena ta konfuzija? Stvorena je konfuzija jer smo mi se uključili kao, gotovo kao ulica u rješavanje tog problema iz svojih neznalačkih interesa govorimo o tome. Da govori o tome stručnjak na tome području, potpuno mi je jasno. Slušam jutros radio i što znači ova revizija koju svi očekujemo? Stručnjaci kažu da ništa se neće dogoditi sa tom revizijom jer postoji nekoliko metodologija po kojima se ona radi, da je teško zaključiti šta se zapravo dogodilo i što iz toga trebamo zaključiti. Da posao pustimo struci da govori o stvarima. Kolega Maras, ja poštujem vašu zainteresiranost za problem iseljavanja iz Hrvatske, 100 tisuća mladih ljudi, apsolutno poštivam, ja vjerujem da govorite to iz najplemenitijih pobuda, ali kad optužujete aktualnu Vladu zbog toga, onda zaista to nema smisla. Problem iseljavanja je iz Engleske iselilo 500 tisuća ljudi, iz Engleske. Iz bogate Engleske. Liječnici u Engleskoj štrajkaju. Liječnici obiteljske medicine štrajkaju zbog malih plaća, naši idu u Englesku. To je vrlo suptilna priča kad je u pitanju iseljavanje. Unutarnje kretanje stanovništva unutar Hrvatske isto tako veliki problem kao i iseljavanje iz Hrvatske. Mi se koncentriramo u 3, 4 velika grada, što je katastrofa, čitava područja ostaju prazna. Pa ja bi vas molio da ne stvaramo tu konfuziju. Kolega Bulj izgovorio je, ja sam protiv te elektrane, javno kažem, ali zaboga, ne možemo s ove govornice tako ozbiljne probleme u kojima se nalazi hrvatsko društvo koristiti za sitne politikantske svrhe. Ovo je politikanstvo što mi činimo. Točno se zna tko će o čemu govoriti i na koji način će prezentirati problem a da pokušate ljude pitati o smislu razgovora, smislu energetske strategije u Hrvatskoj, smislu strategije obrazovanja, smislu strategije iseljavanja, odnosno zaustavljanja iseljavanja, tu nema odgovora. Pa mi ne možemo riješiti ove probleme na način da dođemo u Sabor i da 5 minuta iskoristimo za osobnu promociju. U svemu ima istine, sve su to problemi, ali na ovaj način mi ih ne možemo riješiti, stvaramo samo konfuziju o kojoj je govorio Sinčić u kojoj i on sudjeluje. I zbog toga, dragi moji prijatelji, poštivajmo struku, poštivajmo ljudska prava, poštivajmo znanje, poštivajmo činjenice pa će iz ovog Sabora biti poslane poruke narodu koji naprosto imitira ovo što mi kažemo. Ogromna količina negativne energije širi se iz ovog Sabora. I zato dajte zaboga, idemo početi razmišljati kao ljudi koji smo ovdje zbog toga da nešto riješimo, a ne da zakompliciramo. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem kolegi Dodigu. ime smo došli do kraja sa raspravama nakon stanke i sad se vraćamo dnevnom redu kao što sam najavio
Izvolite gospodine Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. U ime kluba HSS-a tražim stanku od 10 minuta da bi progovorio o statusu učitelja i refleksiji na stanje u obrazovanju u Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem. Još netko? Poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
U ime kluba tražim stanku 10 minuta, u ime kluba MOST-a o stanju o Agrokoru. Hvala.
Hvala. Poštovani kolega Bunjac.
Poštovani potpredsjedniče. U ime kluba Živog zida i SNAGA-e, tražim stanku kako bi progovorio o nepoštivanju kolektivnih ugovora za zaposlenike u javnim službama.
Zahvaljujem gospodinu Bunjcu. Još netko? Određujem stanku, nastavljamo u 17 i 45 minuta. STANKA U 17,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 17,45 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom. Stanku je zatražio Klub zastupnika HSS-a, poštovani kolega Davor Vlaović. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Danas je svjetski dan učitelja kojeg je još 1994. proglasio UNESCO da naglasi važnost i ulogu učitelja nastavnika i profesora u društvu. Stoga evo u ime HSS i u svoje ime čestitam svim odgajateljicama, odgajateljima, učiteljicama, učiteljima, profesoricama, profesorima i svima onima koji sudjeluju u procesu obrazovanja djece i mladih sretan njihov dan i naravno zahvaliti im na njihovom trudu, angažmanu, odgoju generacija i doprinošenju razvoju društva RH. Jučerašnjoj čestitci učiteljima ministrica znanosti i obrazovanja gospođa Blaženka Divjak je također ih pozvala na kvalitetniji pristup obrazovanju i da daju maksimum od sebe. Rekla je da su oni kao učitelji krvotok prijeko potrebni promjena. Da, slažemo se Hrvatskoj trebaju promjene, treba kvalitetna reforma obrazovanja i učitelj tu mora imati svoje mjesto. Rekla je, vaše je mjesto ključno u životu svakog vašeg učenika i studenta jer svakog dana imate zadovoljstvo zajedno sa njima graditi njihovu budućnost ali i preuzimati odgovornost da ih opremite prijeko potrebnim znanjima, vještinama, alatima kako bi bili konkurentni na tržištu rada. A što je sa učiteljima i njihovim statusom i koliko mi to stvarno izdvajamo u znanost i obrazovanje u RH? Prema statistikama i podacima koje sam uspio prikupiti jasno je da su učitelji marginalizirani, da im se njihova uloga u društvu nije onakva kakvu zaslužuju a i u materijalnom smislu su potplaćeni. Učitelji u prosjeku rade za plaću od 6 tisuća kuna. Mi u obrazovanje ulažemo negdje oko 3,5% BDP-a Hrvatske što je 3X manje od europskog prosjeka. Plaća učitelja početnika je 4972 kune. 1000 kuna ispod prosjeka plaće u RH. Sa 10 godina radnog staža učitelj ima 5899 kuna. Da li on može kvalitetno živjeti, graditi svoju obitelj i biti ambiciozan, srčan i motiviran da radi sa djecom, da im prenosi znanja i vještine? Pa činjenica da sa ovakvim pristupom sigurno to nije. I pozivam ministricu da razmisli o tome što je rekla da su oni krvotok prijeko potrebnih promjena. Da, krvotok treba, krvotok treba teći žilama ali treba jaka pumpa i treba briga o toj pumpi. A to je uloga ministarstva i Vlade RH i veća izdvajanja za znanost i obrazovanje i veće plaće profesorima i učiteljima. Treba podržati traženje sindikata koje traže povećanje plaća za 15,2%, odnosno ne povećanje nego vraćanje na onu razinu iz 2008. prije izbijanja ekonomske krize. A rezultat takvog rada najbolje argumentiraju podaci o uspješnosti učenja koje PISA test, međunarodni program za procjenu znanja i vještina učenika rekao kakvu mi to imamo školu i znanja učenika. Odnosno sposobnost učenika da primjene usvojena znanja i vještine koje će im biti neophodne za osobni razvoj i njihovo mjesto i ulogu u razvoju društva jer bez obrazovanja nema ni razvoja ekonomija a onda ni ukupno investicija u društvu. Činjenica da naš obrazovni sustav ne ispunjava dati zadatke očekivanja, politički se prepucavamo oko reforme, oko toga tko će ju voditi i na koji način će biti provedena a s druge strane ne vodimo brigu niti o učenicima a svima su nam puna usta da djeca moraju steći znanja i vještine a provode u školi svega 4800 do 680 sati dok u naprednoj Danskoj je to 1000 do 1200 sati je sigurno ne kao u Hrvatskoj 55, 56% učenika mora tražiti instrukcije i dodatnu nastavu da bi savladao vještine, znanja i mogao upisati one fakultete i zaposliti se na onim službama gdje žele. Drugim riječima, hitno moramo odustati od ovih lijepih poruka nego konkretizirati izdvajanja za obrazovanje i znanost, staviti učitelja, profesora na ono pravo mjesto da ima volju, energiju, da uči djecu a na taj način šansu dati djeci da budu zapošljiva na tržištu rada i da ostanu živjeti u Hrvatskoj. To je poruka, hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegi Vlaoviću. Sljedeća stanka u ime Kluba zastupnika MOST-a Nezavisnih lista, poštovani kolega Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Uvažene kolegice i kolege, evo ispred kluba MOST-a Nezavisnih lista također bi čestitali učiteljicama i učiteljima njihov dan i naravno da država treba puno više skrbiti o tom segmentu a to je najbitniji segment obrazovanje. Međutim, ovu stanku sam tražio, evo danas smo imali i Izvješće revizije za tvrtke u koncernu Agrokor. Međutim, ja bih se vratio i obećao sam da ću se vraćati, svaki tjedan da ću upozoravati na ono što sam postavio pitanje, a to je pitanje ministru Mariću koji je sjedio prošli tjedan ovdje u sabornici i odgovoran je i nama saborskim zastupnicima da li je bio na sastanku 26.2. u Vladi kada je bio Todorić i ostali članovi koji su u javnosti priznali da su bili i kazali da je i on bio i da li je izuzeti ministar Marić bio 3.3. po zapovjedi Andreja Plenkovića samostalno na sastanku sa Ivicom Todorićem? Do sada nismo dobili nikakav odgovor šta znači da ministar Marić izbjegava odgovoriti pa bi trebali postaviti to pitanje premijeru Plenkoviću koji ga je branio ovdje u, znači u Saboru kada se tražilo smjena ministra Marića, da on odgovori na ove upite. Zašto on štiti u ovome slučaju, izuzetnoga ministra Marića, koji nije bio izuzet jer nije opovrgao tvrdnju da nije bio na sastanku sa Todorićem u Vladi gdje su bili i ostali članovi. Da, činjenica je premjeru Plenkoviću da ni vi ne želite odgovoriti, da ste obmanjivali hrvatsku javnost kad ste govorili da ministar Marić ne petlja se, da se je on izuzeo da je pilatovski oprao ruke, to je laž. Direkt je bio na sastanku, odlučivao je, slušao je, predlagao je i sastajao se, samostalno sa Ivicom Todorićem. Pa evo, pitao bi još jednom, premjera Plenkovića, da li je po njegovoj zapovijedi ministar Marić se našao sa Ivicom Todorićem? I da li je bio na sastanku 26.2. u Vladi ministar Marić, kad je bila tema Agrokor? Znači neizuzeti ministar Marić na ova pitanja nije želio odgovoriti prije nekoliko dana. Nije do sada bježao od medija, bježi od novinara i naravno, da je to ključna osoba cijele ove priče koja pilatovski se izuzela u najtežim trenucima hrvatskog gospodarstva, a u biti sudjelovala je u cijelome procesu u slučaju Agrokora. Cijelo vrijeme, evo sad nakon izvješća, on je cijelo vrijeme znao sve. Jer sigurno ne bi bilo na sastancima u ministarstvu, tj u Vladi gdje su ključni ljudi tada sudjelovali po pitanju Agrokora. Činjenica je i na to smo ponosni i nikada ovo ne bi izašlo. I dalje bi krpali se iz HBOR-a i ostalih subvencija Agrokor i pumpali bi gume, kao i do sada političke elite s lijeva i desna, da nije na zahtjev Bože Petrova bio taj sastanak i da nije podignuta kaznena prijava. Nikada ne bi bili pokrenuti ti procesi, nego bi se još više grcali, zaduživali, a gazdu bi usluživali i dalje bi mu pumpali novac. Da, to bi bila očito uloga ministra Marića kao njegovih prethodnika koji sam i zadnji put i pitao ovdje, od ministra Lalovca, koji sjedi ovdje do ministra Šukera i svih ostalih ministara koji su prošli financija, koji su prošli kroz Vladu. Meni je žao što nisu ovdje sada pa da i oni odgovore, zbog čega porezna uprava nije bilo nikakvih inspekcija unutar i nekakvih propisanih zakonskih odrađenih poslova unutar toga koncerna koji je uhvatio za grlo cijelu državu. I guši je i gušio ju je i sigurno mi ćemo se boriti i još jednom … [[Govornik se ne razumije.]] da to se ne dogodi ali je činjenica da je se dogodilo. Žalosno je što je tek sada to moralo izaći na vidjelo. Da je prije 10 godina se pojavila nekakva skupina ljudi u ovom Parlamentu kao Most zasigurno ne bi se ovo događalo. Pitam još jednom, primjera Plenkovića, ministar Marić bježi, kukavički, ispred saborskih zastupnika i ne želi odgovoriti, bježi od medija, da li je ministar, izuzeti ministar Marić 26.2. bio na sastanku u Hrvatskoj vladi i da li je po naređenju vas premjeru Plenkoviću upućen na sastanak sa Todorićem 3.3.? Hvala lijepa.
Zahvaljujem se kolegi Miru Bulju. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, stanku je tražio poštovani kolega Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Na samom početku želim se pridružiti svojim kolegama koji su čestitali svjetski dan učitelja, čestitam ga i ja u svoje ime i u ime Živoga zida. U tom kontekstu želim upozoriti na kontinuirani trend smanjenja ulaganja u obrazovanje i općenito sve goru i lošiju percepciju učitelja koji oni imaju u društvu. Kao što smo već čuli, ulaganje u obrazovanje u Hrvatskoj iznosi oko 3,5%, ali ustvari, iznosi još i manje, jer postoji tendencija smanjenja. U državama EU, ta ista ulaganja iznosi oko 5 do 6% proračuna naravno koji su daleko više nego naš, a u nekim državama i po 7, 8%, onima s kojima se volimo uspoređivati, dakle, ulaganja su dramatično veća. Ne ulaganjem u obrazovanje, a podsjećam da se Hrvatska svojedobno predstavljala kao zemlja znanja, ne ulaže se u budućnost svoje vlastite zemlje i također se ne ulaže u nacionalni identitet. Jer nacionalni identitet, prije svega bi trebalo graditi putem obrazovanja, znanosti i kulture. Mi danas čitamo porazne statistike o nekim testiranjima koje se provode u Hrvatskoj, ili u rangu koja imaju hrvatska sveučilišta koja su lošije plasirana nego sveučilišta u Središnjoj Africi. Čujemo da djeca u školama nemaju za platiti školske obroke, da nije riješeno pitanje udžbenika, da nije riješeno pitanje prijevoza, da su školske zgrade u vrlo lošem stanju, da mnoge škole još i dan danas nemaju sportske dvorane, odnosno, satovi tjelesnoga se improviziraju. Posebno želim upozoriti na to da učitelji već 11 g. nisu dobili povišicu plaće. Iako je Vlada 2006. godine, 23.11. potpisala sporazum o osnovice za plaća u javnim službama, da će se one povećati, 3 godine zaredom po 6% da je nakon toga taj isti sporazum stavila moratorij na njega, i obećala da će se plaće povećati u onom trenutku, kada tijekom 2 kvartala, dakle 2 puta po 3 mjeseca BDP poraste više od 2%. Uvjeti za to povećanje stečeni su u ožujku 2016. godine i prema ugovoru plaće su se morale povećati automatizmom, ponavljam automatizmom. Znači nema nikakvih pregovora o tome. Vlada taj ugovor nije ispoštovali. Sada je prošlo već 18 mjeseci i Vlada sada nakon 18 mjeseci tvrdi da o tom sporazumu treba pregovarati, ona sada traži da se ponovno započnu pregovori. Smatram da je takvo nepoštivanje svoje vlastite riječi, svojih vlastitih potpisa jednostavno sramotno. S druge strane ta ista Vlada govori građanima da moraju plaćati svoje kredite i sve svoje obaveze jer su stavili potpise na papir, a isti ti potpisi kada ih stave ministri i Vlada ti isti potpisi ne vrijede. Pa jel to obnova povjerenje u institucije o kojoj nam je ovdje govorio premijer Plenković prilikom svojih izvješća o EU? Jeli to način da se vodi jedna vjerodostojna politika? 18 mjeseci se ne poštuje potpisani ugovor, učitelji 11 godina nisu dobili povećanja plaća. Vlada ne čestita učiteljima Svjetski dan učitelja. Gdje danas možemo čuti da je bilo šta poduzeto u vezi toga? Ista ta kritika ide i HNS-u ono je preuzelo resor obrazovanja, navodno su jako oni napredni, ne vidimo nikakve pomake, nikakve aktivnosti i doista je sramotno ovo što je rekao kolega Vlaović da učitelji rade ispod pet tisuća kuna, obrazuju i nas i našu djecu i sve one generacije koje će morati doći. Iz toga razloga pozivam još jednom Vladu da poštuje svoje vlastite potpise, da poštuje ono što je dogovorila i da bez odgađanja učiteljima povisi plaće odnosno osnovice za plaće prema sporazumu koji je potpisan još 2006. godine, naravno ta ista povišica trebala se odnositi na sve javne službe koje tu spadaju. Hvala lijepo.
Zahvaljujem poštovanom kolegi Bunjcu.
Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro, nastavljamo s radom. Samo prije, vidim da se već neki javljaju za stanku, samo obavijest jedna. Dakle, sutra ćemo započeti sa točkom Prijedlog odluke o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta, predlagatelj Odbor za obitelj, mlade i sport umjesto Izvješća o učincima provedbe Zakona o otocima u 2014. i 2015. godini. Dakle, doći će do zamjene tih dviju točaka iz tehničkih razloga. Danas ćemo početi sa Izvješćem o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. godinu, no prije toga da vidim tko se javlja za stanku. Time smo došli do kraja sa raspravama nakon stanke i sad se vraćamo dnevnom redu kao što sam najavio, prva točka: - Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. godinu Podnositeljica akta je pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom na temelju članka 17. Zakona o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom. Raspravu su proveli Odbor za ravnopravnost spolova, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku i Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo. Vlada je dostavila mišljenje. Molio bih sada pravobraniteljicu za osobe sa invaliditetom, Anku Slonjšak da dodatno obrazloži izvješće. Ujedno je i najljepše pozdravljamo ovdje u Hrvatskom saboru. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsjedniče Sabora, poštovani saborski zastupnici, uvažene osobe sa invaliditetom i predstavnici udruga koje ste ovdje danas s nama, zahvaljujem što imam mogućnost i ovo izvješće za 2016. godinu iznijeti. Sukladno djelokrugu rada propisanom Zakonom o pravobranitelju za osobe sa invaliditetom, prikazan je rad pravobranitelja na zaštiti, praćenju i promicanja prava i interesa osobe sa invaliditetom u RH. U 2016. godini instituciji se obratilo 1394 građana. Kao i prethodnih godina, najveći broj pritužbi bio u primarnim područjima za osobe sa invaliditetom a to su socijalna zaštita, rad i zapošljavanje, mirovinsko osiguranje, pristup dobrima i uslugama, zdravstvo i obrazovanje, a kada govorimo o najčešćim povredama prava, tada su se one odnosile upravo na povredu zakona Ustava, Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom i drugim međunarodnim dokumenata i to najčešće u području socijalne zaštite. Kada govorimo o dugotrajnosti postupaka, tada je to najviše bilo u mirovinskog osiguranja, a kada govorimo o sumnji na diskriminaciju, najčešće je bilo u području zapošljavanja i rada i to uskraćivanjem razumne prilagodbe. U izvješću za 2016. prikazali smo statističke podatke, naše stavove, postupanje i aktivnosti u zemlji i inozemstvu, propise, prijedloge, preporuke koje smo uputili raznim državnim tijelima, prijedloge za poboljšanje položaja osoba s invaliditetom, kao i općenito položaj osoba s invaliditetom i životne situacije s kojima se svakodnevno suočavaju. Osnovni problem koji bi željela istaknuti kroz ovogodišnje izvješće je segregacija, i izdvajanje osoba s invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju i dalje u posebne ustanove, bilo da se radi o ustanovama socijalne skrbi ili o posebno odgojno obrazovnim ustanovama. U ustanovama socijalne skrbi, potpuno je isključeno iz društva, danas živi nekoliko tisuća osoba s invaliditetom, različitim vrstama invaliditeta, iako su najbrojnije one s psiho socijalnim intelektualnim teškoćama. To je posljedica usmjeravanja, financijskih resursa u održavanje ustanova, umjesto razvoja usluga u zajednici kojima bi osobama, kojima je potrebna podrška omogućilo da žive u svojim sredinama. Situacije u kojoj su osobe s invaliditetom smještava u ustanove samo zato jer im je primjerice potreban nadzor kod redovnog uzimanja lijekova su i dalje pravilo, a ne i iznimka. Upravo o tome u Hrvatskoj su pisale međunarodne organizacije za zaštitu ljudskih prava, pod nazivom, tko jednom uđe u ustanovu, nikada iz nje ne izađe. Ne postoji svijest o tome, koliko je veliko i ozbiljno kršenje prava, takva skrb o osobama s invaliditetom, gdje se ograničava njihova sloboda kretanja, provođenje života prema domskom rasporedu u kojem je svaki dan isti, bez ikakve privatnosti i u interakciji samo sa osobljem ustanove, koje nema dovoljno da bi pružilo podršku za sudjelovanje u aktivnostima u zajednici, pa čak ni za njihovu rehabilitaciju u pravom smislu te riječi. Jedino što je moguće u takvim uvjetima je njihovo čuvanje. Na takav način skrbi koji više podsjeća na izdržavanje zatvorske kazne, osuđeni su za to jer je država nije razvila dovoljno sustav rehabilitacije u zajednici, nemamo dovoljan temeljiti tim koji bi bio podrška osoba s invaliditetom i njihovi obiteljima. Nedovoljno se razvijaju programi organiziranog stanovanja, a osobnog asistenta ne mogu dobiti i sve osobe kojima je on doista i potreban. A naročito ne u opsegu u kojemu je ta usluga potrebna. Nemamo dovoljno pružatelja usluga za pokrivanje patronaže, službi njegovatelja, medicinskih sredstava i fizioterapeuta na terenu, koji bi brinuli za teže pokretne i nepokretne osobe, a mlađe osobe u invalidskim kolicima, u tom slučaju ne bi trebale biti smještene u dom, samo zato što imaju stare ili nemoćne roditelje. Primamo značajan broj podnesaka zabrinutih osoba koji se kreču u invalidskim kolicima, koji upravo strahuju za svoju budućnost kada ne budu roditelja. Kada se obitelj raspadne, pod pritiskom na smještavanja člana s invaliditetom u ustanovu, izdvajaju je se izuzetno velika državna financijska sredstva, a da se prije toga niti mali dio tog iznosa nije osigurao za usluge i podrške tim obiteljima u njihovim domovima. Iako je nadležno ministarstvo konstatiralo da su brojne ustanove socijalne skrbi prevelike i prenapučene, izostale su mjere kojima bi se ljudima, koji tamo žive osiguralo u dovoljnom smislu dostojanstven život čovjeka. Kada smjestite 200 ljudi u jednu zgradu sa 3 do 4 osobe u jednoj prostoriji, bez prostora za osamljivanje i privatnost, bez dovoljno svrsishodnih aktivnosti i s vrlo ograničenim kontaktima sa vanjskim svijetom, jer nema dovoljno osoblja koji bi omogućilo, ne samo uključivanje u život, nego i izlazak iz dvorišta, te kad im oduzmete mogućnost odlučivanja, oduzimanje poslovne sposobnosti, teško je napraviti neke kozmetičke zahvate, za poboljšanje te situacije. Zamahu procesu, transformacije ustanova i omogućavanje osoba s invaliditetom, da ostvare prave na život u zajednici, koje smo svjedočili u proteklim razdobljima, nije se nastavio i na području … [[Govornik se ne razumije.]] i razvoja usluga u zajednici. I nije došlo do napretka. Usluge su i dalje nedostupne, a liste čekanja, na mjesta u domovima su i dalje dugačke i sve duže. Raste samo broj udomiteljskih obitelji, te smo mišljenja, da taj oblik brige o osobama s invaliditetom, ne samo da ima obilježje institucije, već i najrizičniji oblik skrbi u smislu izloženosti osoba s invaliditetom, povredama njihovih prava. A zašto? Zato što je to priroda oblika skrbi koji ne uključuje stručnjake, zbog nerazvijene podrške udomiteljima i zbog nedovoljnog broja kadrova za obavljanje pitanje nadzora. Zadržavanje ovakvog stanja, ne poduzimanjem daljnjih mjera za intenziviranjem procesa deinstitucionalizacije i razloga usluga u zajednici iskazujemo bojazan da se Hrvatska umjesto poštivanja ljudskih prava osoba s invaliditetom, opredijelila za njihovu diskriminaciju, kroz segregaciju u ustanovi socijalne skrbi i druge oblike stalnog smještaja. Kada govorimo o odgoju i obrazovanju, i dalje smo prema podacima i prema pritužbama roditelja suočeni sa segregiranjem koje počinje od radne dobi njihovim izdvajanjem i dalje u posebno odgojno obrazovne ustanove, ponovno zato, jer sustav nije osigurao odgovarajuću podršku u dovoljnoj mjeri u redovnom sustavu. Kao što svjedoče roditelji, njihovo uključivanje u redovni sustav, događa se više usprkos sustavu s kojim se moraju boriti na svakom koraku, nego zahvaljujući njemu. Dovoljno je reći, da … [[Govornik se ne razumije.]] o asistentima u nastavi, donosi još od 2008. godine. I još uvijek nije donesen, iako su se na njega usmjerila sva očekivanja da će asistent u nastavi riješiti sve probleme u sustavu opterećenom problemima uključujući i potrebnoj edukaciji nastavnika za rast s djecom s teškoćama u razvoju i promjenu kurikuluma kao i druge promjene koje su nužne cijelom obrazovnom sustavu. To odvraća pozornost drugih nedostataka sustava osnovnoškolskog obrazovanja, koji znatno otežava uključivanje djece s teškoćama. Nedostatak edukacije nastavnog osoblja, nedostatak stručnih suradnika i stručnjaka, drugih profila kao što su njegovatelji, medicinsko osoblje, suradnici u nastavi. Od 2.119 osnovnoškolskih objekata samo 7% je u potpunosti prilagođeno, a 26% objekata je djelomično prilagođeno. Anketno ispitivanje u kojem smo nasumce izabrali 100 srednjih škola koje smo proveli pokazalo je da u 78 škola u tih 100 dostavili su odgovore da im nedostaje 55 stručnjaka rehablitatora, a sve škole su izrazile izrazito veliku potrebu za edukacijom nastavnika. Premda bi strukovno obrazovanje trebalo biti stup gospodarstva i uloga bi mu trebala biti osposobiti učenika da u budućem zvanju bude kompetentan u praksi i dalje podržavamo programe obrazovanja koji tržištu i gospodarstvu nisu potrebni, što ima izravan utjecaj na mogućnost zapošljavanja. Kada svakoj osobi koja ima invaliditet prilagodimo načine stjecanja znanja i vještina kao i izvršavanje radnih zadataka na njima prilagođen način odnosno osiguramo im razumnu prilagodbu moći ćemo očekivati i veće njihovo uključivanje i zapošljavanje. Iako imamo propisane kvote za zapošljavanje osoba s invaliditetom nemamo dovoljno osoba s invaliditetom adekvatnog obrazovanja upravo za zanimanja koja se traže na tržištu rada. Učenici s teškoćama koji bi se željeli obrazovati za njih nemamo osiguran prijevoz. Državi se čini da puno izdvaja za besplatan prijevoz učenika s teškoćama pa se roditelju nadoknadi samo jedan smjer, kada dijete vozi u školu ili kada ga vraća. Evo upravo ovih dana jedan roditelj će ostaviti svoje dijete od 14 godina kod kuće jer nema za benzin za ostala dva smjera, a njegova škola je udaljena 50km, što je 100km dnevno i za to nema u kućnom budžetu. U hrvatskom društvu obitelji djece s teškoćama u razvoju i dalje ne mogu računati u dovoljnoj mjeri na sustavnu podršku i od najranijih dana djetetovog života. Zaprimamo pritužbe zbog nedostatne dijagnostike, nedostatka tretmana za dijete, potrebnih stručnjaka rehabilitatora, logopeda, fizioterapeuta. Prema podacima centara za socijalnu skrb u sjedištu županija vidimo da je svega 40% djece s najtežim invaliditetom obuhvaćeno nekim uslugama u dobi od 0 do 7 godina života i to pretežno uslugama koje osiguravaju upravo udruge što ponovno potvrđuje izostanak sustavne podrške. Kada prihvatimo da su djeca s teškoćama u razvoju i osobe s invaliditetom dio našeg društva i da im je mjesto među nama, tada invaliditet neće biti razlog za segregaciju i izdvajanje u neke posebne ustanove i posebne škole. Bez te ključne promjene u našoj svijesti nema aktivnog odnosa i konkretnih postupanja u stvaranju pristupačnog i uključujućeg okruženja u svim društvenim područjima. Zahvaljujem na pažnji.
Sada idemo na replike, ima ih ukupno 6. prvi se javio poštovani kolega Ivan Ćelić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo pravobraniteljice, poštovana državna tajnice. Spomenuli ste vječito pitanje institucionalizacije, ja bih rekao da je u proteklih nekoliko godina postignuto dosta pomaka po pitanju institucionalizacije, ali isto tako odnosno deinstitucionalizacije, ali isto tako treba imati na umu da institucije trebaju biti potrebne u određenim situacijama kada se radi o posebno teškim slučajevima. Tu bih isto tako spomenuo jedan od problema smještaja osoba s duševnim smetnjama, ali i drugih osoba s invaliditetom iz velikih gradova u manje sredine. Oni dolaze recimo nakon 40 godina života u Zagrebu u Vrbovečku Dubravu i tu nastaju ogromni problemi. Kao jedan od svijetlih primjera spomenuo bih Odjel organiziranog stanovanja koji je pokrenut u Domu Turniću, ravnateljica Martina Bajoko koja je napravila odlične projekte vezane za problematiku deinstitucionalizacije, ali to je na neki način vezano kada se radi o osobama s duševnim smetnjama sa razvojem psihijatrije u zajednici koja je nažalost u RH još uvijek u povojima. Nakon što bude ustrojena kvalitetno psihijatrija u zajednici onda će svakako i broj osoba koje zahtijevaju institucionalni smještaj biti zasigurno manji. Hvala.
Hvala. Želite li odgovoriti na repliku? Izvolite.
Pa evo samo bi htjela reći da se RH opredijelila kao i cijela Europa za deinstitucionalizaciju i zapravo svaka osoba s invaliditetom ima pravo na izbor, pravo na podršku i u tom dijelu uz tu podršku potrebno je da joj se osigura život u zajednici kao i svima drugima. Naravno da je za to potrebno … razvoj usluga u zajednici koji kao što sam i rekla u našoj državi i dalje nije dostatno razvijen, tako da mislim da smo na istom tragu. Zahvaljujem.
Hvala. Idemo na drugu repliku, to je poštovani kolega Ivan Vilibor Sinčić. Izvolite.
Hvala vam predsjedniče Hrvatskog sabora. Htio bih upitati gospođu pravobraniteljicu s obzirom na zadnju mjeru kako se osobe rođene sa Downov sindromom bi smatrale 100% invalidima u kojoj mjeri bi vaš ured bio nadležan za takvu mjeru? Hvala.
Mislite vezano za vještačenje o kojem se govorilo? Pa naime, sustav vještačenja je od kada je donesen Zakon o jedinstvenom dijelu vještačenja znači od kraja 2014. godine kao što i znamo sustav vještačenja je promijenjen. Postoji Uredba o metodologijama vještačenja i ona je u skladu sa Konvencijom o pravima osoba s invaliditetom. U tom dijelu svaka osoba s invaliditetom kada se vještači gledaju se osim njezinog primarnog oštećenja, gledaju se i njezine funkcionalne preostale sposobnosti kao i podrška koja je potrebna u njezinom okruženju. U tom dijelu ne možemo poistovjetiti da svaka osoba je potpuno ista, u tom slučaju niti jedna osoba sa cerebralnom paralizom nije svaka ista niti osoba sa Downov sindromom, svaka od njih ima neke svoje određene individualne specifičnosti koje su primarno idu iz oštećenja, a onda dalje ovisno o njezinim ili njegovim funkcionalnim preostalim sposobnostima. Mi u tom dijelu smo dali svoje mišljenje, ono je javno na web stranici objavljeno našoj i u tom dijelu podržavamo socijalni model, društveni model uključivanje osoba s invaliditetom uz podršku i uz adekvatnu kao što sam rekla preostalim sposobnostima. I u tom djelu mi se moramo kao društvo odmaknuti od medicinskog modela i reći jednostavno da nije svaka osoba ista i ne može se gledati isključivo samo dijagnoza odnosno oštećenje.
Hvala. Treća replika poštovani kolega Vučetić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ovo vaše izlaganje iščitavam kao manifestaciju našeg društvenog pristanka ili uz poštivanje ili uz negaciju ljudskih prava. Iz ovog vašeg izvješća sasvim je razvidno, vi ste rekli da se RH odlučila za segregaciju, marginalizaciju, diskriminaciju osoba sa invaliditetom. Držim da je to iz ovog izvješća razvidno i da nismo uložili dovoljno napora o razvijanju procesa deinstitucionalizacije do uključivanja osoba sa invaliditetom u radne procese omogućavanja da stiču vještine i znanja. I držim da ovo izvješće trebamo promatrati isto kao ono što postoji u našem društvu a to je problematično. Danas smo već čuli da je najveći problem hrvatskog društva u iseljavanju, ne, to je manifestacija, jedna od drastičnijih manifestacija naših društvenih i političkih ekonomskih problema ali ovo izvješće također vidim kao manifestaciju i to drastičnu manifestaciju onih unutarnjih problema u kojima dolazimo na sam rub nepoštivanja ljudskih prava. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Mogu reći da RH je u svim svojim dokumentima strateškim se opredijelila za poštivanje ljudskih prava i u tom djelu kada pogledamo sa zakonodavnog okvira, kad pogledamo sa potpisivanjem međunarodnih dokumenata poput Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom, apsolutno u tom segmentu ide. Međutim, kada pogledamo primjenu tih propisa onda zaista se možemo upitati da li mi kao društvo doista uz ono što imamo, da li mi to poštujemo sami one propise koje imamo i u kom djelu i smislu djelujemo i primjenjujemo ih u cijeloj RH. Ono što se može iščitati i što je jedan od značajnih problema a koji također naglašavam, da zapravo u svim područjima koji se tiču djece sa teškoćama u razvoju i osoba sa invaliditetom se provlači pitanje nedostatka kadrovskog kapaciteta. Mi nemamo stručnjaka u dovoljnom broju koji se bave u bilo kojem segmentu pitanja osoba sa invaliditetom. Od usluga u zajednici kada govorimo o pitanjima medicinskih sestara, pokrivanja osoba koje žive u svojim vlastitim domovima, od pitanja medicinskog osoblja u domovima, u ustanovama socijalne skrbi, od pitanja u bolnicama kada govorimo o pokrivanju određenih supspecijalista za određene oštećenja i posljedica određenih bolesti, pa do pitanja stručnjaka rehabilitatora, logopeda. Mi stalno gdje god dođemo u obilaske, naš jedan značajni segment rada i obilazak i odlazak na teren i gdje god dođemo van Zagreba a i u Zagrebu, znači i u drugim županijama, vidimo nedostatak stručnjaka koji su vrlo bitni za djecu sa teškoćama u razvoju, kod usluga rane intervencije ali isto tako kao što sam i navela, u osnovnim i srednjim školama gdje nedostaju stručni suradnici da bi bili nastavnom osoblju i djeci, ono što je najvažnije, na raspolaganju kao i roditeljima kao podrška.
Hvala. Četvrta replika, poštovani kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospođo Anka Slonjšak, evo na vaše izlaganje mogu reagirati na ovaj dio koji me najviše nekako i zabrinuo a radi se o obrazovanju odnosno prilagođavanju sustava obrazovanja djeci sa invaliditetom i ovo što ste rekli oko izdvajanja prijevoza je po meni nedopustivo i skandalozno. Nešto sam govorio maloprije o tome, na razini jednog grada u RH, Vukovaru, ali ovo je još veći problem jer ovdje se radi o tome da država može i treba subvencionirati prijevoz ne u jednom smjeru, nego u oba dva smjera i taj novac nikada nije premali jer ako želimo rješavati probleme kojima se vi bavite, onda to moramo početi od najranijeg razdoblja. A ja bi još istaknuo nešto što sam primijetio u vašem izvješću, da usluge koje nude centri za socijalnu skrb, primjerice u cijeloj Hrvatskoj su skoncentrirani najviše u Zagrebu. Znači ako pogledamo prema djeci, ako pogledamo djecu do 7 godina, u važem izvješću piše da od 2300, 400 usluga koje su se nudile tijekom te 2016. godine, 1300 ili 57% je u gradu Zagrebu. Znači to je nesrazmjer. U gradu Zagrebu ne živi 57% stanovništva, niti 57% djeca koja imaju potrebu dobiti neku potporu države i mi moramo taj, ja bi rekao, nesrazmjer ukloniti, znači napraviti sve da svi naši građani imaju jednaki pristup uslugama koje država može ponuditi i koje država treba ponuditi a ne na ovaj način da netko tko živi u Zagrebu mu je lakše, a netko tko živi u Vukovaru ili ne znam u Kninu, mu je teže. I tu želim vam dati punu potporu da se za to u budućem radu izborite. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku.
Pa evo samo bi željela reći da ono što je jedan iznimno veliki problem da u mnogim sredinama su udruge osoba sa invaliditetom i udruge jedine koje se bave vrlo često pitanjima pružanja usluga od primarne važnosti za osobe sa invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju i vrlo često upravo zbog nedostatka nekih dodatnih resursa poput prijevoza poput stručnjaka i slično, udruge su jedine te koje u mnogim sredinama zapravo su od primarne važnosti i upravo iz tog segmenta mislim da trebamo i jasno se zapitati da li i na koji način trebamo sufinancirati i financirati rad udruga gdje doista su u nekim sredinama jedine koje pružaju najosnovnije primarne potrebe djeci s teškoćama u razvoju i osobama sa invaliditetom.
Peta replika poštovani zastupnik Sokol. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospođo pravobraniteljice, gospođo državna tajnice. Samo bi se referirao na ovaj dio vezan uz obrazovni sustav. Kao što znamo, problemi obrazovnog sustava su vrlo duboki, strukturni i nažalost obrazovni sustav je upravo pretrpio jako težak teret prilikom ekonomske krize. Evo u cijeloj vertikali ja ću navesti jedan primjer da od 2012. do 2015. niti jedan novi doktorand recimo nije ušao u sustav visokog obrazovanja i to je u velikoj mjeri jedan od razloga za neke od ovih problema što ste naveli. Ali drago mi je da ste spomenuli da je reforma obrazovnog sustava puno šira od samog kurikuluma i obrazovnog programa, da tu spada jedan cijeli set mjera kojima se trebaju riješiti sistemski problemi poput položaja nastavnika, asistenata u nastavi itd. I vjerujem i znam da ova Vlada i ovo ministarstvo rade maksimalno kako bi upravo te probleme počeli rješavati. Hvala lijepo.
Želite odgovor? Ne. Onda prelazimo na šestu repliku. To je poštovani kolega Lovrinović.
Poštovani gospodine predsjedniče, posebno pozdravljam pravobraniteljicu za osobe sa invaliditetom, vas gospođo Slonjšak i naglasio bih, rekao da snaga i zdravlje i civilizacijska razina jednog društva mjeri se po tome kako se on odnosi prema skupinama koje su hendikepirane, a to su prije svega osobe sa invaliditetom, kako ih tretira, koliko ih pomaže. Slušao sam pažljivo vaše izlaganje i vi ste također utvrdili u ovom izvještaju da se osjeća to jedno isključivanje segregacija što me osobno pogađa kao čovjek. Dok sam bio dekan Ekonomskog fakulteta u Zagrebu od 2002. do 2006. učinili smo sve i prilagodili da se osobe sa invaliditetom mogu nesmetano kretati po zgradi. Dakle, sudjelovat u nastavi i moram iskreno reći da sam tek tada upoznao jedan značajan dio problema sa kojim se susreću. Pa u tom smislu imam osjećaj za probleme svih takvih osoba. Međutim, što vi možete napraviti? Dakle i papa Franjo kad govori o jednom društvu on takve, on ne želi i šalje poruku nemojte isključivati ljude iz skupine, iz društva. Nemojmo ni mi. Ja vidim veliku šansu ljudi sa invaliditetom u području obrazovanja i zato vam predlažem, a i nudim i našu pomoć stranke Promijenimo Hrvatsku, da u kurikularnoj reformi zalažete se upravo za prilagodbu programa. Ovo je vrijeme koje ide na ruku osobama sa invaliditetom, jer ovaj razvoj interneta i telekomunikacija daje kao nikada do sad mogućnost učenja na daljinu posebno znači novih zanimanja kako bi sutra oni mogli aktivno sudjelovati u životu. Pa evo, moje je pitanje u kojoj mjeri ste sada uključeni, da li vas je netko kontaktirao i imate li adekvatnu pomoć u tome. Hvala.
Odgovor na repliku, izvolite.
Pa evo zahvaljujem na pitanju. Da, kad se počelo o tome razgovarati i tijekom 2016. godine s obzirom u onom periodu kada sam bila na mjestu pravobranitelja znate i sami da i vaš Dom je tada raspravljao, odnosno bilo je pet, gotovo pet mjeseci bez pravobranitelja institucija. Tako da u tom dijelu kada je bilo na početku ja sam i koji suradnici bili uključeni i dali smo određene prijedloge. Tako da jesmo i kontaktirali smo.
Hvala. Nastavljamo sada sa radom. Izvjestitelji odbora da li je netko zainteresiran? Evo javlja se kolega Sinčić, predsjednik Odbora za ravnopravnost spolova. Izvolite.
Hvala vam predsjedniče Hrvatskog sabora. Odbor za ravnopravnost spolova je na svojoj petnaestoj sjednici raspravio o Izvješću pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom. Istaknut ću u ovom izlaganju ukratko desetak stvari za koje smatramo da su bitni i koje su bile predmet rasprave. Samo izvješće sadrži kao što je pravobraniteljica Slonjšak rekla 362 stranice veoma opsežno izvješće. Vrijedi napomenuti da u tom izvješću, dakle znamo da u RH je ukupno 203000 žena sa invaliditetom. Znači, 203000 žena sa invaliditetom od čega je najviše u dobi između 60 i 64 godine. Dakle, jedna relativno starija populacija od dvjestotinjak osoba. Međutim od 82 tisuće žena sa invaliditetom u radno aktivnoj dobi samo ih je oko 6000. Dakle, govorimo o 6000 zaposlenih. Najviše zabrinjava činjenica da se radi o niskom stupnju obrazovanja žena sa invaliditetom. Naime, više od 76% od ukupnog broja žena sa invaliditetom je bez osnovne škole, nema završenu osnovnu školu ili ima završenu samo osnovnu školu. Dakle, to je primarni problem kod zapošljavanja obrazovanje. Imamo dakle jednu stariju populaciju velikim dijelom slabije obrazovanu koja je na žalost isključena. Žene sa invaliditetom u realizaciji temeljnog ljudskog prava na roditeljstvo nailaze na prepreke i predrasude društva, ali institucija i struke. Pa tako valja spomenuti da se u čitavoj RH nalaze samo 262 ginekološka stola prilagođena ženama sa tjelesnim invaliditetom. Vrijedi istaknuti da se zločini iz mržnje prema osobama sa invaliditetom ne prepoznaju kao takvi. Naš odbor je također nedavno održao posebnu sjednicu pod nazivom položaj žena sa invaliditetom u RH. Jedna od ključnih stvari koja je spomenuta na tom odboru je dakle, nedostatak statistike. Vi da biste mogli raditi politike, da biste mogli uopće znati u kojem smjeru rješavati problem morate prvo sve dimenzije, sve dakle lokacije tog problema definirati, spoznati. Međutim, pošto je kod nas istraživanje nedostatno, neadekvatno, u maloj mjeri mi ne znamo zapravo točno o kolikom problemu se radi i na koji način ga riješiti. To je naš kronični problem. Pravobraniteljica je također istaknula da država treba odrediti smatra li udruge koje se bave problematikom osoba sa invaliditetom zagovaračima prava ili onima koji osiguravaju bitne životne potrebe. Sve u svemu istaknuto je da su pozitivni pomaci napravljeni. Trend poboljšanja prava i statusa postoji ali daleko prespor. Odbor je sa 10 glasova za prihvatio Izvješće pravobraniteljice. Hvala.
Zahvaljujem. Sada je na redu poštovana kolegica Ines Strenja-Linić, predsjednica Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, pozdravljam gospođu pravobraniteljicu sa suradnicima, državnu tajnicu i zastupnike. Samo ukratko mi smo ovo izvješće raspravljali još ljetos, 28. lipnja 2017. jer se odnosi na proteklu godinu. Na odboru i ja ću isto tako istaći samo najbitnije što smo raspravi na Odboru za zdravstvo i socijalnu politiku a to je da je u 2016. godini pravobraniteljica zabilježila i reagirala na razna događanja nepovoljna za osobe sa invaliditetom i djecu sa teškoćama u razvoju a to je prvenstveno na najavljeno smanjivanje proračunskih sredstava na pozicijama za osobe sa invaliditetom i djecu sa teškoćama u razvoju, teškoće u financiranju usluga koje osobama s invaliditetom i djeci s teškoćama u razvoju osiguravaju udruge a koje i dalje nisu osigurane, znači financijska sredstva na sustavan i održiv način te teškoće u funkcioniranju sustava vještačenja. Kao i prethodnih godina najveći broj pritužbi pravobraniteljici za osobe sa invaliditetom bilo je u područjima socijalne zaštite, rad i zapošljavanja, mirovinskog osiguranja, pristupačnosti dobrima i uslugama zdravstva i obrazovanja. Istaknula je osobito teško kršenje prava djece s teškoćama u razvoju uslijed nepostojanja sustavnog osiguranja radne intervencije u djetinjstvu koje se kontinuirano i dalje iz godine u godinu nastavlja. Zaprimljene su pritužbe zbog nedostatne dijagnostike, stručnjaka rehabilitatora, logopeda, fizioterapeuta. Svega 40% djece sa najtežim invaliditetom obuhvaćeno je nekim uslugama u dobi od 0-7 godina i to pretežno uslugama koje osiguravaju udruge i koje su bliže većim gradovima. Pritužbe osoba sa invaliditetom i roditelja djece sa teškoćama u razvoju i dalje upućuju na njihovo isključivanje iz redovnog obrazovanja. Pritužbe u području zdravlja u bitnome se odnose na dostupnost i kvalitetu pružanja zdravstvene njege u kući, fizikalne terapije i medicinske rehabilitacije te ukazuju na potrebu preispitivanja kriterija kako bi se povećao broj pružatelja usluga te njihova dostupnost. U raspravi članova odbora, članovi odbora smatraju da je položaj osoba sa invaliditetom dugoročno unaprijeđen premda u većini područja i dalje ima prostora i potrebna su nam poboljšanja. Smatraju da je tome pridonijelo i potvrđivanje Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom koja se najvećim dijelom ipak poštuje i istaknuto je mišljenje u kojima je naglašeno da je izvješće opširno i kvalitetno napravljeno. Potpredsjednik odbora izložio je i probleme osoba sa duševnim smetnjama, naročito vezanim za autizam i potrebu intersektorske suradnje te je ujedno pohvalio i rad nevladinih organizacija i ostvarenu suradnju sa UNICEF-om. Izraženo je zadovoljstvo činjeincom da su u 2016. zabilježeni pozitivni trendovi u zapošljavanju osoba sa invaliditetom, mada manji broj ministarstava zapošljava onaj potreban broj, minimum osoba sa invaliditetom nego godinu ranije, što ipak nije dobro. Barem bi naša ministarstva unutar svojih redova trebala poštivati zakon. Smatra se da između ostalog znači to povećanje broja zaposlenih, između ostalog rezultat donošenja Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanje osoba sa invaliditetom i provedbenih propisa odnosno proširenja sustava kvota uz osiguravanje poticaja za poslodavce. Članovi odbora podržavaju preporuku pravobraniteljice da se ukine imovinski i prihodovni cenzus za ostvarivanje osobne invalidnine i da se to pravo prizna i osobama s teškim osjetilnim teškoćama, slijepim, gluhim i gluho-slijepim osobama. Napomenuto je da se iznos osobne invalidnine, naknade za pomoć i njegu kao i ostalih socijalnih naknada nije povećavao posljednjih 10-ak godina što je i zapravo najveći problem. Zatraženo je da se primjedbe i sugestije koje je Vlada RH iznijela mišljenju u odnosu na Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. razmotre i da se u dogledno vrijeme korigiraju. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje zaključak da se prihvaća Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. godinu. Zahvaljujem.
I treći Odbor je onaj za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo i poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, poštovana gospođo Slonjšak, državne tajnice. Odbor za rad, mirovinski sustav i socijalno partnerstvo Hrvatskoga sabora je na 20.-oj svojoj sjednici održanoj 22. rujna raspravljao o Izvješću o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. godinu koje je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila pravobraniteljica aktom od 31. ožujka 2017. godine. Odbor je navedeno izvješće raspravio sukladno članku 179. stavak 2. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. Odbor je raspolagao pisanim mišljenjem Vlade RH na navedeni akt. U uvodnom izlaganju predstojnica predlagatelja upoznala je odbor sa postupanjem ureda u 2016. godini, pri tome je istaknula da se kao i prethodnih godina najviše pritužbi odnosilo na području socijalne zaštite što ukazuje na iznimno težak materijalni položaj, ponekad osoba sa invaliditetom. Kao i ranijih godina raste broj pritužbi iz područja mirovinskog osiguranja koje se najčešće odnose na priznavanje prava iz mirovinskog osiguranja i dugotrajnost postupka rješavanje. Broj zaprimljenih a ne riješenih vještačenja na dan 21.12.2016. godine iznosio je 40 tisuća predmeta, 835 predmeta, od toga 25 tisuća 14 odnosi se na sustav mirovinskog osiguranja dok je 14572 predmeta iz sustava socijalne skrbi. U području rada i zapošljavanja zaprimljeno je 211 pritužbi koje su se najčešće odnosile na poštivanje prava prednosti pri zapošljavanju, uskratu razumne prilagodbe te nepoštivanje obveze kvotnog zapošljavanja ili ispunjavanja obveze plaćanjem novčane naknade umjesto zapošljavanjem. U raspravi je ukazano da unatoč povećanom zapošljavanju osoba s invaliditetom veliki broj poslodavaca ima još uvijek predrasude prema zapošljavanju, stoga je potrebno i nadalje edukacija poslodavaca. Iznijeto je mišljenje po kojem će se predložene izmjene i dopune Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom unaprijediti cjelokupni sustav profesionalne rehabilitacije. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno sa 9 glasova za odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese sljedeći zaključak, a taj da se prihvaća Izvješće o radu pravobranitelja za osobe s invaliditetom za 2016. godinu. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Sada bih zamolio državnu tajnicu iz Ministarstva za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku Margaretu Mađerić da u ime Vlade dade mišljenje.
Uvaženi gospodine predsjedniče, zastupnice i zastupnici, uvažena gospođo pravobraniteljice, predstavnici Udruga osoba s invaliditetom. Hrvatski sabor je uputio Vladi RH radi davanja mišljenja Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom za 2016. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora podnijela pravobraniteljica za osobe s invaliditetom aktom od 31. ožujka 2017. godine. Navedeno izvješće prikazuje aktivnosti i rad Ureda pravobraniteljice za osobe s invaliditetom te daje pregled podataka o prijavljenim povredama prava osoba s invaliditetom tijekom protekle godine. Nadležna su tijela dostavila očitovanje na predmetno izvješće. Na temelju očitovanja nadležnih tijela koja su dala obrazloženje vezano uz pojedine navode iz izvješća, dakle Ministarstvo za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, Ministarstvo zdravstva, Ministarstvo rada i mirovinskog sustava, Ministarstvo znanosti i obrazovanja, Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, Ministarstvo pravosuđa i Ministarstvo financija. Izrađen je objedinjeni prijedlog mišljenja Vlade RH koji je dostavljen Hrvatskom saboru. Vlada RH predlažem Hrvatskom saboru da prihvati Izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom s napomenama koje su navedene u vladinom mišljenju. Također ovu bih priliku iskoristila kako bih se zahvalila pravobraniteljici za osobe s invaliditetom na dosadašnjem radu i sigurna sam da ćemo i u budućnosti dobro i kvalitetno surađivati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Nakon ovoga otvaram raspravu po klubovima. Prvi je u ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e dvojac prvo kolega Sinčić, a nakon toga kolega Bunjac. Izvolite.
Hvala vam još jednom predsjedniče Sabora. Ovo izvješće je dobro detektiralo stanje osoba s invaliditetom u hrvatskom društvu. Mislim da se može izvesti zaključak da se radi uglavnom o relativno starijim ljudima, slabije obrazovanima koji su uglavnom diskriminirani u hrvatskom društvu. Takvo stanje postoji već godinama, puževim korakom se kreće naprijed i mislim da institucije države nisu učinile dovoljno. Moramo se zapitati mi kao pojedinci jesmo li mi učinili dovoljno. Podatke sam već pročitao posebno one koji se odnosi na ravnopravnost spolova odnosno na osobe ženskog spola koje imaju invaliditet. Jedna o stvari koje želim istaknuti ovdje i koju sam uočio posebno od kada sam predsjednik Odbora za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora, dakle ne radi se dovoljno istraživanja, mi ne znamo dovoljno o problematici osoba s invaliditetom, nitko ne radi istraživanja, ne možemo doći do brojeva, do statistike, koliko ima podgrupa, kakve su njihove potrebe. Ako ne znamo stanje kaže u mojoj struci, da bismo mogli upravljati sustavom moramo prvo ga spoznati, moramo prvo izmjeriti. Mi nismo dobro izmjerili stanje, prema tome naravno da ne možemo riješiti problem jel ne znamo uopće što rješavamo i što nas čeka. Sjećam se situacije sa odbora kada je gospođa Slonjšak kazala da umjesto da državne institucije ministarstva, sudovi, jedinica lokalne samouprave itd. dostavljaju podatke Uredu pravobraniteljice događa se suprotno, oni očekuju da pravobraniteljica njima dostavi podatke iz područja osoba s invaliditetom. Ja ću vas podsjetiti da postoji u Zakonu o ravnopravnosti spolova u glavi 8 u prvom stavku članka u toj glavi odredba da se statistički podaci moraju razdvajati, razlučivati po spolu. Održao sam veliki broj odbora razne institucije od HAMAG BICRO-a ne znam DORH-a dolazili su davati izvješća, ne drže se svi tog zakona. Dakle čak ni u ovoj grani koja je rekao bih po svojem sudu u društvenom razvoju razvijenija od grane osoba s invaliditetom se ne poštuje zakon. Mogu zamisliti što se tek događa u području osoba s invaliditetom. Zašto ne postoji takva odredba da odmah institucije kada rade sa građanima odmah skupljaju te podatke na razini godine da imamo točan uvid u stanje, to ne postoji ili u velikoj mjeri ne postoji. Pa tako mi imamo jedno istraživanje Udruge Roda koje se tiče majčinstva i trudnoće i osoba s invaliditetom o kojem ću govoriti malo kasnije, to je još jedan veliki problem, država je zakazala i u brizi ta osobe s invaliditetom, mnogo toga je prebačeno na udruge, dakle građani su se sami organizirali da zadovolje osnovne životne potrebe i nekakav normalan dostojanstven život osobama s invaliditetom. To je još jedna od stvari koja me potresla u izvješću pravobraniteljice. To se ne smije događati, a kada su udruge već uzele taj silan posao, mi te udruge tretiramo isto. Svaka čast i sportskim udrugama, svaka čast i kulturnim udrugama i nacionalnih manjina i kako to volimo reći pticama pjevicama, međutim moramo razlikovati da se neke udruge bave i razonodom, da su zato osnovane kao primarna djelatnost a neki se bave osnovnim životnim potrebama. I država bi morala razlikovati takve udruge i njihove djelatnosti. Nije isto omogućavali neko osnovno kretanje osobi sa invaliditetom ili se bavi, ne znam, gledanjem filmova, mislim da moramo to razlučiti i pravno i što se tiče financiranja a to je problem koji do sada postoji. Dakle ako su se ljudi već sami organizirali želeći pomoći jedni drugima jer je država, je ni ne zna koliki je i kakav problem, nemojmo im još otežavati i na ovom dijelu, dajmo im da rade ono što vrlo dobro rade. Stanje se popravlja, ponavljam opet ali presporo otkada smo potpisali Konvenciju o pravima osoba sa invaliditetom. Deklarativno često govorimo o društvu jednakih mogućnosti, brušenju barijera, uključivanju ali često su ti pozivi deklarativni, osobito kod trudnica i majki sa invaliditetom. Svega 17 od 300 tijela javnih vlasti su pristupačni a nepristupačni su sudovi, HZZO, HZMO, centri za socijalnu skrb i druge institucije koje bi trebale biti glavne državne institucije za pomoć osobama sa invaliditetom. Iako se iz ovih europskih fondova sada može povući novac za uređenje infrastrukture za pristupačnost, to u velikoj mjeri nije učinjeno, ponavljam broj 17 od 300 koji su bili u istraživanju. Pravobraniteljica Slonjšak uvijek ima velik broj primjedbi na sve nepravilnosti, međutim one se uvažavaju u svega 30% slučajeva. Jedan od glavnih izgovora za prilagođenje pristupa je da se radi o spomeniku kulture, nekakvoj staroj zgradi i to dodatno otežava pristupačnost institucije na koju su smještene u takve zgrade. Što se tiče majčinstva i osoba sa invaliditetom tu se radi o višestrukoj diskriminaciji, osim što su nažalost u hrvatskom društvu žene diskriminirane u odnosu na muškarce u određenoj mjeri ako još imate i žensku osobu sa invaliditetom radi se o dodatnoj diskriminaciji pokazalo je stanje a ako se radi još o slučaju dakle majke, odnosno trudnoće, tu govorimo o višestrukoj diskriminaciji. Treba reći da se godišnje u Hrvatskoj rodi oko 330 osoba sa različitim oblicima invaliditeta. U istraživanju Udruge Roda također je navedeno da jedan od glavnih obeshrabljujućih i velikih problema s kojima se osobe sa invaliditetom suočavaju osobito majke i trudnice je upravo ono što bi trebala biti najveća prednost, dakle živimo u dobu velikog razvoja informatike, računala, interneta i trebali bi sve moći naći na internetu. Međutim nije tako, sadržaj na hrvatskom jeziku je izrazito ograničen dok je na engleskom jeziku situacija mnogo bolja. Međutim pošto znamo da veliki broj osoba sa invaliditetom je slabijeg obrazovnog statusa to je dodatna prepreka koja njima stvara dakle ograničenja i koja ih obeshrabljuje. Istraživanje je provedeno na uzroku od 100 žena od 18 do 50 godina i tek 15% njih ima osobnog asistenta. Mnogi se ni ne prijavljuju za asistenta iz jednostavnog razloga što znaju da se dugo čeka i što znaju da asistenata nema dovoljno. Razmišljaju da ako se i prijavim dugo ću čekati, ne da mi se ići kroz taj proces pa se neću ni prijaviti. I tako stoji, odnosno to se može iščitati iz tog istraživanja. Što se tiče informiranosti o pravima, čak 70% ispitanica nije dobro informirano o svojim pravima. Također jedno porazno stanje. Spomenuo sam ranije koliki je mali broj ginekoloških stolova prilagođen osobama sa invaliditetom, majkama i trudnicama. Prema tome, ovdje se radi o višestrukoj diskriminaciji. Nije dovoljno da ste u društvu jednostruko diskriminirani nego sve nedaće moraju pasti na vas. Ali ovo istraživanje je pohvalno, ono je jedno od rijetkih koje je ušlo u materiju, ušlo je u sve kutke društva i donijelo je nekakve rezultate koji su porazni ali dobro je da ih znamo, mnogo toga ne znamo. Zato se zalažem da se izdvoje veća sredstva prvo u detekciju da spoznamo cijeli problem i sve njegove dimenzije a onda i u rješavanje problema. Ne znam je li izdvojeno u izvješću pravobraniteljice, na odboru je spomenuto da zapravo ne postoji jasan plan što će biti sa osobama sa invaliditetom nakon 2020. godina a nadam se da će i u tom smjeru ići današnja rasprava. Toliko od mene, klub Živog zida i SNAGA-e poduprijeti će Izvješće pravobraniteljice. Hvala.
Hvala vam lijepa poštovani gosti, kolegice i kolege. Htio bih tijekom ove rasprave upozoriti na jedno pravo koje nije ostvareno za invalide za koje su oni ustvari trajno zakinuti ako uspoređujemo se sa ostalim zemljama a to je pravo na tzv. inkluzivni dodatak koje pravo imaju dakle invalidi u svim susjednim zemljama pa tako ono iznosi u Albaniji 80 eura, u BiH i Srbiji po 175 eura u zemljama koje su razvijenije penje se i do 700m 800 eura. To pravo koje je vrlo zanimljivo je zamišljeno kao novčana potpora namijenjena osobama sa invaliditetom radi stvaranja uvjeta za izjednačavanje mogućnosti za njihovo uključivanje u svakodnevni život a pravo na istog ima osoba sa utvrđenim dugotrajnim tjelesnim, mentalnim, intelektualnim ili osjetilnim oštećenjima. Vrlo je zanimljivo da je to pravo predviđeno čak i Zakonom o socijalnoj skrbi iz 2011. godine. Međutim, ono nije nikada involuirano. Također je i Ustavni 2008. napisao da citiram, višegodišnje nedonošenje posebnog propisima o pravima osoba s invaliditetom nije Ustavno pravno prihvatljivo. Neke najave su bile prilikom formiranje nove Vlade da će to pravo biti konačno realizirano, ali nije određen jasan rok, kada bi se to trebalo dogoditi iako nije jasno koje su prepreke, da bi se to pravo ostvarilo. Pri tom je važno napomenuti da to pravo, dakle, inkluzivni dodatak ne bi trebalo vezati uz tzv. imovinski cenzus, odnosno, da bi to pravo trebalo ostvariti sve osobe s invaliditetom. A također to pravo ne bi trebalo brkati sa drugim pravima, jer su neki u biti govorili, da onda ta prava treba „objediniti“, odnosno da to pravo ne bi trebalo biti izdvojeno pravo. S obzirom na to da doista mnogi invalidi u Hrvatskoj trebaju pomoć i da imaju vrlo niska novčana sredstva koja dobivaju od države, mislim da bi im ostvarivanje ovoga prava u ovom trenutku bilo primarno, od primarnoga značenja. I stoga razloga pozivam zakonodavce, da čim prije ovo pravo koje je poznato u cijelo Europi ostvaruju i hrvatski invalidi. Također, bih htio pozvati da se osobama s invaliditetom, odnosno, njihovim udrugama osiguraju sredstva za rad, na lokalnoj, tako i na nacionalnoj razini. A također bi htio pozvati zakonodavce da te iste udruge uključuju u pisanje zakona, u pisanje pravilnika i u provedbu samih zakona, znači da invalidi sudjeluju u samom procesu stvaranju tih zakona. Dakle, što do sada nažalost često nije bio slučaj. Do sada se znalo dešavati, da neki zakon koji se tiče invalida, da invalidi, nisu bili direktno uključeni u konačne prijedloge. Eto toliko što se tiče mene. Čujem ovih dana da određene udruge se donose zakoni po kratkom postupku, da se oni moraju financirati u ovom ili onom postotku na lokalnoj razini, pa evo mislim da bi bilo vrlo ljepo da se onda na isti takav način i udruge osoba s invaliditetom tretiraju možda ne na istoj razini, ali svakako kao obaveza. Hvala lijepa.
Imamo 3 replike na izlaganje Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e. Prvi je poštovani Domagoj Hajduković i njegova replika ide kolegi Sinčiću. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Sinčić kada kažete fale nam istraživanja, fale nam podaci, da mogu se složiti donekle, ali ono što vam mogu reći iz vlastitog iskustva, iz rada u školi, ali i kao građanin iz svakodnevnog života, ne treba nam istraživanja da znamo da nam nedostaje sve. Od elementarnih stvari poput pristupa osoba sa teškoćama u kretanju ili osoba s invaliditetom, javnim zgradama, dakle, javnim zgradama prije svega, do svega ostaloga. Posebno su tu pogođena djeca, djeca sa teškoćama u razvoju, posebno su pogođeni ti mladi ljudi čije obrazovanje ne stimuliramo i mi zapravo, od našoj nesenzibiliranošću, našim nedovoljnim naporima kao sustav, mi od tih ljudi zapravo činimo i stvaramo osobe koje se zatvaraju u sebe, koje radije ostaju kod kuće i koje su u konačnici neproduktivni članovi društva koje žive životom vrlo loše kvalitete. A upravo bi trebale raditi suprotno. Te osobe itekako mogu doprinijeti i društvenom razvoju i kao zaposlenici, kao radnici, krši se zakon o zapošljavanju, kada prednost imaju osobe s invaliditetom u svakom slučaju i u svakom gotovo segmentu, tu je sustav propustio što je trebao učiniti. I zapravo je žalosno što na to mora pravobraniteljica iz godinu u godinu upozoravati sa istim problemima. Evo ja više ne znam tko je ovo moje izvješće po redu, mi pričamo konstanto o istim problemima i ja tu uopće napretka ne vidim. Iz godine u godinu uvijek isti prigovori, uvijek isti problemi. I na kraju samo bih još rekao, naš odnos prema institucijama pravobraniteljstva i pravobraniteljice i osoba s invaliditetom nije dobar. Čini mi se da i naše institucije, kao i nekad naši građani ne znaju što to pravobranitelj radi i zašto i zato je ta komunikacija prema instituciji loša.
Hvala. Odgovor na repliku, kolega Sinčić. Izvolite.
Hvala kolege Hajduković na vašim primjedbama. Slažem se s svime što ste rekli i ja ću samo napomenuti da odnos nas prema osoba s invaliditetom se možda najbolje očituje u tome što nekoliko mjeseci, nismo uopće imali pravobraniteljicu za osobe s invaliditetom. Gospođa Slonjšak je nedavno imenovana na svoj drugi osmogodišnji mandat. Samo stanje, da je loše, kad vidimo, samo 15% osoba ima osobnog asistenta, kada vidimo u svakim problemima se suočavaju majke i trudnice koje imaju invaliditet. Kada vidim da uopće ne znamo kakvo je stanje niti tko bi trebao voditi statističke podatke, bojim se kao da smo već u povojima. Iz godine u godinu izvješća su vrlo vrlo slična. Napredak je vrlo vrlo spor i nedostatan. Ne vidim zašto je toliki problem odvojiti sredstva da se problem ispravi. Jednom kada napravite dva ili tri metra nekakvog prilaza to stoji 100 godina. Ne morate se svake godine raditi novi na tom mjestu. Prema tome to su problemi koji se mogu i trebaju riješiti i nadam se da će evo trud svih nas doprinijeti da se to ostvari.
Druga replika je poštovana kolegica Milanka Opačić isto tako kolegi Sinčiću. Izvolite.
Poštovani kolega Sinčić govorili ste o tome kako kad sustav zakaže onda udruge su te koje uskaču i one odrađuju dobar dio posla. To je točno, ali isto tako treba reći da udruge ustvari ne samo uskaču gdje sustav ne funkcionira nego su one fleksibilnije od samog sustava, dakle puno se brže kod njih dolazi na red za uslugu, to je ono što je roditeljima ili korisnicima, dakle odraslim osobama sa invaliditetom jako važno. Ono što je problem to je financiranje tih udruga, one se financiraju sada na dva načina. Jedan je iz lutrijskih sredstava i drugi je preko socijalnog ugovaranja. Socijalno ugovaranje je na proračunu, nikada nema dovoljno novaca da bi se ta vrsta socijalnog ugovaranja širila, ona je puno bolje za udruge jer im daje tu jednu financijsku stabilnost i one su mirne, dakle ne moraju svake 3 godine ići na programe i pisati kako bi dobile nekakva financijska sredstva. Dakle, sa povećanjem proračunskih sredstava bilo bi dobro da se to socijalno ugovaranje širi na one udruge koje su na neki način već skoro 15 godina tu, 15 godina skoro i neke čak i više, financiraju i ulaže u svoje stručnjake, educiraju i dakle, njima bi eventualno trebalo možda širiti taj krug onih koji ulaze u tu vrstu socijalnog ugovaranja. Dakle, problem je naravno i to što ih nema u nekim sredinama i na tome bi trebalo poraditi, međutim sve mi suočavamo sa nedostatkom stručnjaka. Njih nema prvenstveno zbog toga što su male upisne kvote na Edukacijsko-rehabilitacijskom fakultetu, 5 godina treba dok dobijete stručnjaka van, prema tome prvo će trebati poraditi na podizanju upisnih kvota na upisivanju većeg broja studenata, zainteresiranih ima, ali tu obrazovni sustav mora napraviti svoje kako bismo dobili što je moguće više stručnjaka jer i ovako naprosto i kad ih želite zaposliti, naprosto nema.
Kolega Sinčić nema odgovora, tako da prelazimo onda na treću repliku koja ide ovoga puta kolegi Bunjcu to je poštovana zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Pa kolega Sinčić, ja iz vašeg izlaganja mogu zaključiti da vi nemate dovoljno informacija kako o inkluzivnom dodatku, tako i u mnogim drugim stvarima. Naime, Hrvatska nema zakon o inkluzivnom dodatku, još uvijek ga nema ali se ova Vlada obvezala donijeti ga. Nema ga, morate i to znati zato što ga u jednom momentu osobe sa invaliditetom same nisu htjele i nisu prihvatile iz moram reći, opravdanih razloga. One iznose koje ste vi ovdje naveli nemaju veze sa inkluzivnim dodatkom, to su iznosi pretpostavljam da ste mislili na doplatak za pomoć i njegu i moram reći da, i u ovom trenutku ova Vlada čini sve napore kako bi osobnu invalidninu i doplatak za pomoć i njegu u slijedećoj godini povećala za osobe sa invaliditetom koliko to bude moguće. Što se tiče financiranja udruga osoba sa invaliditetom, tu se mogu složiti s vama, potrebno je naći sustavno financiranje. Ova Vlada se jednako tako obvezala i to svi znaju, to je javno bilo rečeno, kako će čim bude za to ukazala se prilika, ali treba se dogovoriti s udrugama, nije to baš tako jednostavno, donijeti zakon o financiranju udruga osoba sa invaliditetom. Hvala.
Izvolite.
Hvala lijepa. Uvažena zastupnice Lukačić, mislim da imam dovoljno znanja o problemima osoba sa invaliditetom. Ne želim sad prepričavati svoj život, možda ćete jednom nešto o tome saznati. Misli da smo se složili da je dakle zakon o inkluzivnom dodatku prioritet. I kao što sam rekao već, 2011. je bio postavljen određeni zakonski okvir za uvođenje tog dodatka, vi osobno ste prošle godine, povodom Međunarodnog dana invalida, najavili da će taj zakon biti donesen i također ste najavili da u onom periodu do kad se bude čekalo da on bude donesen, da ćete učiniti sve da se povećaju osobna invalidnina i da se povećaju sredstva za tuđu njegu i pomoć, da će to biti u proračunu već za 2017. godinu pa evo, promaklo mi je, da li su 2017. godini ta sredstva koja ste najavili doista realizirana ili će ona biti tek onda u ovom proračunu za 2018. godinu i što će se dogoditi ustvari ako ni u tom proračunu onda ta prava se ne ostvare? Ja bi dakle volio da vaše riječi imaju težinu, znam da ne ovise samo o vama, znam da to prije svega ovisi o ministrima i o premijeru, ali evo, vjerujem da vi možete ostvariti taj utjecaj budući ste zastupnica vladajuće koalicije, da se ti problemi doista konkretno rješavaju. Ja vjerujem da kad bi se taj inkluzivni dodatak ostvario da bi jako, jako puno problema koji muče naše invalide, bili uklonjeni. Hvala lijepa.
Hvala. Sada je molila za riječ poštovana Anka Slonjšak, pravobraniteljica za osobe s invaliditetom. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa evo samo bi htjela reći vezano za inkluzivni dodatak. Naime, inkluzivni dodatak treba biti, znači financijska sredstva koja će zapravo biti za nadoknadu troškova koji proizlaze osobi sa invaliditetom iz invaliditeta. Treba uzeti u obzir da to pravo odnosno jednog dana kad to zaživi, mi se nadamo da će čim prije ono kao što ste i naglasili, ono se provlači godinama, to nije pitanje od 2011., to je pitanje koje se provlači zapravo i ranije jer od samog početka otkad sam došla zapravo se govorilo o tome kako osobama sa oštećenjem vida je potrebno doplatak povećati. Znači, to nije pitanje od sad već doista od puno, puno ranije i od ranijeg razdoblja i željela bi reći da inkluzivni dodatak je zapravo pravo koje bi trebalo i koje mora biti sagledano sa svih područja. Ono nije pitanje socijalne skrbi, nego je pitanje doista i ministarstva znači koje će odnosit se na rad i zapošljavanje i na područje mirovinskog i na područje zdravstva, obrazovanja itd. jer zapravo ti troškovi koji proizlaze iz invaliditeta su oni koji čine razliku između osobe sa i bez invaliditeta. Jedna osoba koja radi i koja je u radnom odnosu, a koja je s invaliditetom ima daleko veće troškove nego što je ona osoba koja je bez invaliditeta, isto tako i one koja se obrazuje i ona koja je u ustanovi smještena u ustanovi socijalne skrbi ili nekom drugom obliku boravka, obrazovanja i slično. Što je veća aktivnost osobe s invaliditetom to su njezini troškovi života veći, ali ne samo pitanja troškova života kao što kače sve druge osobe već doista po pitanju samog invaliditeta. I u tom dijelu će to biti jedan možemo reći i je izuzetno veliki zahvat i upravo iz tog razloga zato to traje. Od samog početka sam uključena u taj dio i iz raznoraznih razloga i moram reći da kada je bilo u pitanju kada se razmatralo i kada je bilo skoro donošenje i započeta je bila analiza različitih prava upravo na inicijativu našeg pravobraniteljstva mi smo bili prvi ti koji smo blokirali nastavak uopće da se na taj način radi kao što se krenulo jer se planiralo objediniti sva prava iz sustava socijalne skrbi i onda podvuć crta i vidjet kolika su to sredstva itd. Mislim da treba sagledati da puno prava trenutnih zadiru u različita područja, a koja nisu pravilno i financijska sredstva koja nisu pravilno raspoređena niti pravedno. Ima nekih osoba koje misle da trebaju imati jednaka prava svi. ne mogu imati svi jednaka prava niti u svim sustavima jer su oštećenja različita, posljedice su različite, preostale sposobnosti su različite i kada pogledate dvoje djece s teškoćama ili dvije odrasle osobe s invaliditetom, a da imaju jednako oštećenje ono nema iste preostale sposobnosti i treba gledati pravo svakog pojedinca prema njegovim individualnim potrebama. Dokle god mi ne budemo kroz sustav tako gledali, mi ćemo imati jedan poprilično veliki kaos jer će se reći da se osoba s invaliditetom troši toliko i toliko novaca, a kada se napravi suštinska analiza i ovo što je gospodin Sinčić rekao, dokle mi nemamo kvalitetno istraživanje i kvalitetnu temeljnu podlogu za nekakav zakon i on što svi stalno govorimo o toj financijskoj učinkovitosti odnosno procjeni troškova koji će proizaći iz toga, dotle neće biti niti dobrih zakona, a onda niti njegove primjene. Zakon o inkluzivnom dodatku je izuzetno važan, važno je donošenje Zakona o asistentima, bez obzira da li će se zvati zakon o asistenciji, asistentima ili nekom drugom obliku jer mi moramo osigurati adekvatnu podršku i podmirivanje troškova koji proizlaze iz invaliditeta za svaku osobu ali ovisno o njezinoj individualnoj potrebi i o njezinom pravu kao pojedincu. Još bih samo željela reć prije završetka ove replike da je važno da u terminologiji koristite osobe s invaliditetom, djeca s teškoćama u razvoju jer vidim da se i dalje zaboravlja, da zapravo Sheratonskom deklaracijom od 2003. je doneseno da se takvi nazivi koriste od strane i akademika i od strane osoba s invaliditetom pa molim da uvažite ta dva termina za daljnju komunikaciju. Hvala.
Imamo jednu repliku na ovo izlaganje, to je poštovani kolega Ante Babić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana pravobraniteljice gospođo Slonjšak. Zapravo mi često razgovarali o ovome pogotovo o Zakonu o inkluzivnom dodatku i tada prijedlog zakona o inkluzivnom dodatku za osobe s invaliditetom bio je u potpunosti u suprotnosti sa predviđenom svrhom tog navedenog prava. Ono je trebalo objedini sva prava i to ste sada u ovoj replici rekli i mislim da je to dobro i to treba stalno naglašavati. Misli se i na naknade i na usluge koje osobe s invaliditetom ostvaruju u različitim sustavima i to je bitno reći po različitim sustavima, što bi značilo objedinjavanje svih financijskih sredstava koja su na različitim pozicijama u državnom proračunu osiguravaju za pojedina ministarstva i državna tijela. Zašto to govorim? Vi ste možda na kraju rekli da osoba s invaliditetom sa istim stupnjem ili postotkom invaliditeta u ovom slučaju slikovito to možemo reći tako, vi imati kvadriplegiju, moj kolega ima paraplegiju osoba je sa 100%-tnim invaliditetom, ali ne sa istim stupnjem njege. Dakle tada smo govorili o tome, mislim da se taj dio treba urediti u RH, to je jedno. I drugo, vama je poznata činjenica da u ovom trenutku u RH postoji registrirano oko 507.432 osoba s invaliditetom. Ja mislim da je to nekih 12% ukupne populacije hrvatskog stanovništva, mislim da je taj broj prevelik i da bi se uz pomoć vašu kao pravobraniteljice za osobe s invaliditetom sa civilnim udrugama, a i resornim ministarstvom, sada demografije, obitelji, mladih i socijalne politike trebalo ozbiljno razgovarati o tome kako bi pomoć koja se pruža, a to smo čuli od gospođe Opačić s razlogom, da je kod socijalnih ugovaranja uvijek malo sredstava došla onima kojima je najpotrebnija odnosno onima kojima je potrebna. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku. Izvolite.
Pa evo samo bih željela reći da 12% stanovništva RH ima određena oštećenja i ostvaruju određena prava iz različitih sustava, međutim kada govorimo o pojedinim propisima, pojedinim zakonima i ono što sam naglasila, nije svih tih 500 tisuća osoba isto niti oni imaju ista oštećenja, niti oni imaju iste posljedice pa tako isto ne trebaju imati i nemaju sva ista prava. I u tom segmentu kada se radi neka analiza mi ne možemo onda reć e ovaj zakon će ne znam koštati toliko i toliko, a odnosit će se na 500 tisuća osoba. Ne, neće se odnositi na 500 tisuća odnosit će se na određenu grupaciju unutar tih 500 tisuća, a ovisno o potrebama individualnim procjenama tih osoba odnosno propisa. Ono što je jako važno naglasiti isto tako da sve osobe s invaliditetom nisu siromašne, isto tako jako je veliki broj onih koji su siromašni. I u tom dijelu treba razlučiti socijalne naknade od naknada sa osnova invaliditeta jer Zakon o socijalnoj skrbi mora u tom dijelu imati jasnu distinkciju između da li je osobna invalidnina socijalna naknada ili je ona naknada koja služi za troškove za uključivanje u zajednicu dok ne donesemo inkluzivni dodatak. Mislim da u tom segmentu treba to jasno razlučiti. Siromaštvo može zakačiti i osobu sa invaliditetom i bez i obitelji itd., ali ne možemo stalno ići na taj segment da su osobe sa invaliditetom sve one koje su u sustavu socijalne skrbi iako znamo da većina nažalost je zbog određenih i neusklađenosti, između ostalog i drugih zakona ali istovremeno moramo jasno dati znanja da invaliditet nije jednako siromaštvo, odnosno socijalna naknada. Hvala.
Hvala. Sada prelazimo na drugi klub zastupnika, to je MOST Nezavisnih lista i poštovana zastupnica Ines Strenja-Linić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana pravobraniteljice sa suradnicima i još jednom u ime kluba. Vrlo opsežno Izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom na 362 još jednom je ukazalo na cijeli niz kršenja prava osoba sa invaliditetom koji se i dalje kontinuirano dešavaju u našoj zemlji, predstavlja ozbiljan materijal koji nadređeni trebaju dobro iščitavati i napraviti hitne hodograme aktivnosti kako bi se krenulo sa otklanjanjem nedostataka koji se očito iz godine u godinu nastavljaju. Rak rana ja mislim da je još uvijek Jedinstveno tijelo vještačenja koje unatoč već evo sada 3.-oj godini od osnutka na 31.12.2016. na stolu ima 40 tisuća 835 predmeta. I dalje je najveći problem praksa da se jedna osoba poziva na preglede u svrhu vještačenja onoliko puta koliko prava zahtjeva u pojedinim sustavima što generira opravdano nezadovoljstvo tih osoba, njihovih roditelja i udruga budući da je namjera da se izbjegnu višekratna vještačenja bila razlog i uspostave jedinstvenog tijela vještačenja. Obećanje jedan nalaz i mišljenje za različita prava u različitim sustavima do sada nije ostvareno, prošlo je previše vremena i zbog toga nije moguće bez izmjene uredbe. I očekujem da nadležno ministarstvo na kraju prilagodi tu uredbu. O čemu se radi? Mi smo imali nedavno i tematsku sjednicu Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku o osobama sa invaliditetom i o njihovim mogućnostima zapošljavanja gdje je bila prisutna i ravnateljica koja je priznala da još uvijek postoje problemi i da se oni otklanjaju. Ali postupci i vještačenja koji traju po godinu i pol i više dana ozbiljno krše prava osoba sa invaliditetom i ne rješavanje po zahtjevima za priznavanje prava u razumnom roku je apsolutno nedopustivo. Dakle potrebno je hitno unaprijediti rad Jedinstvenog tijela vještačenja posebice neujednačenost unutar Hrvatske što stvara još veću konfuziju. Posebno je primijećeno u Slavoniji odnosno za Osijek i rečeno je, obećano je da će radna skupina ići i da će raditi na edukaciji i vještaka i da će pokušati promijeniti određene prakse koje su tamo kontinuirano prisutne i to je i ono što još više zbunjuje same znači osobe sa invaliditetom da će u Rijeci apsolutno za jednu dijagnozu dobiti jedan nalaz a u Osijeku to neće dobiti ili će uvijek dobiti odbijenicu za nekakvu rehabilitaciju a ili samo 2 tjedna posebno osobe oboljele od multipla skleroze dobiju uvijek samo 2 tjedna rehabilitacije dok je negdje uobičajeno 3 tjedna, prije smo imali što je tim osobama zbog kontinuiteta i održavanja njihovog stanja potrebno barem dva puta po 3 tjedna godišnje. Dakle osobito je potrebno podići stručne kompetencije vještaka i napokon bez obzira što nemamo liječnika to se može osnažiti, može, trajnom edukacijom, tamo rade osobe koje nisu za sve segmente vještačenja osposobljene ali se to može svima onima koji su u sustavu zdravstva i koji mogu na neki način pomoći da ta edukacija dođe na jednu određenu razinu i napokon je potrebno otkloniti i organizacijske teškoće. Dakle namjera je bila dobra ali još uvijek taj sustav možda je najviše od toga onaj koji najviše šteka. Ja bih se samo na jedan segment koji je meni dosta blizak u ovom izvješću koje je vrlo opsežno osvrnula a to je smještaj osoba u obiteljske domove i udomiteljstvo. Zato što sam kao neurolog godinama suočena sa situacijom da osobe koje trebaju trajni smještaj na kraju miču se iz zajednice i miču se iz našeg vidokruga i time na neki način postaju osobe koje možda ono što se s njima dešava ne mogu ni uputiti svoj vapaj niti izreći na koji način su tretirana i mi ni ne znamo zapravo kako bi im trebalo pomoći. Znamo sada jer je istraživanje napravljeno, ali evo ja ću samo pročitati par rečenica kako oni to opisuju. Obroci su im oskudni a repete ne mogu dobiti pa često gladuju, tuširaju se jednom tjedno ako je gazda dobre volje. Ako požele otići na wc moraju pitati za dopuštenje. Najčešće ih drže zaključane kako im ne bi smetali, zabranjuju im mobitel, Internet i televiziju, nije rijetkost ni da budu prema njima fizički nasilni ako nisu poslušali naredbu, nemaju se kome požaliti niti kamo otići. To je svjedočenje iz jednog obiteljskog doma gdje smještaju osobe sa invaliditetom i osobe sa mentalnim poteškoćama. Dakle sve ovo što sam ja rekla nije atmosfera nekog zloglasnog zatvora ili radnog logora, sve ovo je stvarnost koju svaki dan proživljava jedan dio ovih osoba o kojima država treba brinuti kroz sustav udomiteljskih obitelji i obiteljskih domova. To su ljudi koje je obitelj zbog njihovog stanja, nije mogla se o njima brinuti a neki niti nemaju svoju obitelj. Njih oko 2,5 tisuće nalazi se u udomiteljskim obiteljima, nešto manje u privatnim domovima. O ovim uvjetima u kojima žive do sada nije se znalo mnogo a vjerojatno se ne bi ni znalo da nije napravljano osim sporadičnih opisa kada se desi u tim domovima i nekakvi značajniji propusti pa mora intervenirati i policija. Ali vjerojatno se ne bi ni znalo da nije na inicijativu pravobraniteljice troje profesora sa Studijskog centra socijalnog rada Pravnog fakulteta u Zagrebu odlučila provesti prvo hrvatsko istraživanje s tom temom. Bila sam na predstavljaju te knjižice i rezultati su bili poražavajući. I pokazuju da stotine osoba svakodnevno trpi verbalno i fizičko nasilje. Najčešće je riječ o osobama sa mentalnim i intelektualnim teškoćama koje se ne mogu same izboriti za sebe i država za njihov smještaj izdvaja od 1600 do 2300 kuna po osobi, a taj novac odlazi udomiteljima. U čemu je problem? Problem je u tome što će svaka županija moći ući u takve obiteljske domove i vidjet da li odgovara tehničkim uvjetima, ali neće moći izvršiti nadzor. Nadzor bi trebalo izvršiti ministarstvo. Ministarstvo ima koliko, ja mislim dva ili tri tima koje bi trebalo po 500 lokacija obići. Dakle, ne mogu obići, ne obilaze praktički nikoga. I te osobe su tamo maknute od našeg vidokruga i sve ovo proživljavaju. Dakle, sve dok usluge u zajednici ne budu dostupne osobe sa invaliditetom i dalje će se smještavati daleko od naših očiju u institucije, u domove socijalne skrbi i bolnice, udomiteljske obitelji i obiteljske domove. Dakle, usluga u zajednici je ključna, ali jedan dio morat će biti smješten u takve institucije. Ali tu je naša obaveza, obveza i ministarstva i obaveza onih koji moraju napisati dobre uredbe i dobre zakone da se nadzor nad tim institucijama apsolutno mora provoditi. Ono što sad vidimo to je za nas kao društvo poražavajuće. Nisu svi domovi takvi, ali na žalost većina je takvih. Dakle, usmjerenost na socijalnu integraciju i neovisno življenje osoba sa invaliditetom za što smo se opredijelili posljednjih godina doveo je do snažnog razvoja deinstitucionalizacije ali nije. Sve ono što je trebalo pratiti tu deinstitucionalizaciju nije se dovoljno razvilo. I mi danas jednostavno imamo situaciju da nedostatak znači stambenih kapaciteta i profesionalne podrške smo riješili na ovaj način. Ali nakon toga smo dobili obiteljske domove u kojima danas imamo osobe koje trpe. I to je pravobraniteljica dobro izanalizirala u ovom svom izvješću vrlo opsežno i ukazala na određene segmente. Vidjela sam da je to u samom svom uvodnom dijelu zapravo o tome i progovorila, a to je prvenstveno znači ograničena im je sloboda kretanja i aktivno provođenje slobodnog vremena. Neki imaju kompletno praksu ograničavanja kretanja izvan doma pravdajući se sklonosti konzumiranju alkohola itd. Većinom u nekim domovima postoji potpuna zabrana kontakta korisnika s njihovim obiteljima ili se obitelji moraju dobro najaviti prije nego što će doći. Zabranjeno im je korištenje mobitela sa obrazloženjem da će inače uznemiravati svoje obitelji itd. Zatim je primijećeno da osobe, znači individualno raspolaganje sredstvima za osobnu potrebu korisnika isto tako je ograničeno kao što im je striktno određeno kad idu na spavanje, koliko puta i kada se mogu kupati. Što se tiče imovinskih prava takvih osoba također je sustavno premalo vođena briga i te osobe jednostavno su u situaciji da ne mogu na prikladan način raspolagat sa svojom imovinom. I nadam se da će ovim novim zakonskim rješenjima se i onemogućiti zapravo da njihovom imovinom netko tko će bit njihov skrbnik može raspolagati, jer je tu primijećeno jako puno zlouporaba. Zatim uvjeti smještaja i stručni djelatnici. Vi trebate osim medicinskih sestara i njegovatelja imati i stručne osobe koje će zapravo moći provoditi i rehabilitaciju takvih osoba. U većini slučajeva to se ne dešava. I dakle, smještaj dakle u obiteljski dom za ovu kategoriju korisnika trebao bi nadzirati ono što ja smatram prvenstveno centri za socijalnu skrb koji će procjenu da li je takav smještaj potreban učiniti samo ukoliko je to posljednji izbor. Ali isto tako i pratiti sve što se dalje dešava sa tim korisnikom imati pravo kompletnog nadzora. Danas obiteljski domovi zapravo se mogu vrlo lako osnovati i to je u biti problem, jer mislim da zbog toga su i profesionalno apsolutno potkapacitirani. Dakle, oni su, obiteljski domovi su ustanove koje skrbe od 5 do 20 osoba, jer oni koji skrbe do 4 osobe smatraju se udomiteljem. Za osnivanje doma neophodno je da predstavnik ustanove bude nezaposlena osoba, da ima završenu srednju školu, ima zdravstvenu sposobnost i da je državljan RH. Nije neophodno imati ni vlastitu nekretninu za obavljanje ovog posla već samo ugovor o najmu, pa se mnogi odlučuju da unajme kuće i tu smjeste svoje korisnike. Na 20 korisnika mora biti zaposlena jedna medicinska sestra i 1 njegovatelj, dok je prije pravilnik bio strožiji i tražio je na 20 korisnika 3 njegovatelja. Možete zamisliti ukoliko se radi sa osobama sa mentalnim poteškoćama. Postupak otvaranja je vrlo jednostavan i potrebno je tek dokumentaciju podnijeti upravnom odijelu ministarstva i potom se imenuje povjerenstvo koje izlazi na uviđaj itd. Dakle, domovi naravno da trebaju biti rješenje u određenim slučajevima, ali domovi koji će biti dobro kontrolirani od ove zemlje. Isto tako problem je i sa udomiteljstvom. Dakle, stručnjaci, sami stručnjaci navode da je udomiteljstvo najnepoželjniji oblik smještaja odraslih osoba sa invaliditetom jer zbog svog ustroja i neuređenosti onemogućuje realizaciju mnogih ljudskih prava osoba sa invaliditetom. Ne postoje standardi kvaliteta udomiteljstva. Udomitelj može biti praktički svatko, a radi se ponekad o osobama koje imaju zbilja ozbiljne zdravstvene poteškoće, a same udomljene osobe su zapravo jasno izrekle da se ne poštuju njihova prava, prvenstveno prava na izbor udomiteljske obitelji i izbor mjesta stanovanja. Zamislite osobu koja je prisiljena biti smještena u jednu takvu ustanovu koja je cijeli život živjela u jednoj okolici Rijeke pošto u Rijeci i u okolici nije baš razvijena ta praksa udomitelja, onda je iz mjesta u kojem je imao svoje prijatelje, ljudima s kojima je radio nekakvu daljnju rodbinu, jednu zajednicu u kojoj je ipak određeni broj godina živio u toj zajednici, poznaje mentalitet i to premjestite takvu osobu u neko slavonsko mjesto u nekakvo selo, gdje niti pozna onoga tko ga je primio, niti osobe s kojima će dijeliti tu neku malu sobicu i tamo će dočekati kraj svog života. To je prestrašno, a to je svakodnevnica dakle sve to je u ovoj publikaciji jasno rečeno, drago mi je da je napravljena i apsolutno se slažem s gospodinom Sinčićem da daleko premalo imamo istraživanja koja moraju rezultirati i nekakvim promjenama u odnosu prema osobama s invaliditetom. Dakle klub Most-a nezavisnih lista podržat će ovo izvješće. Zahvaljujem pravobraniteljici koja je vrlo dubiozno i ove godine obrazložila stanje po pitanju prema osobama s invaliditetom. Ovo izvješće pokazuje kakva smo zemlja, koliko su nam bitni najranjiviji članovi našeg društva i koji nam treba biti podsjetnik na to da brigu apsolutno trebamo unaprijedit, a onima koji trebaju unaprijediti tu brigu definitivno oko čega trebaju sjesti i donijeti odluke i početi mijenjati takvu prasku. Hvala lijepa.
Zahvaljujem se zastupnici STrenji-Linić. Za repliku se prvi javio zastupnik Mrsić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice Stranja-Linić. Bili ste dio vlade 2016. godine kada je tadašnja ministrica Šikić željela zatvoriti Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i to vrijeme kada se zavod sam po sebi počinjao dizati jer je osnovan od nule je izgubljeno dragocjeno vrijeme da se podigne razina vještačenja u samom zavodu. Ono što je dobro da taj zavod nastavlja dalje raditi, što je dobro da smo konačno vještake podigli na onu razinu na koju trebaju biti, dakle to je jedna posebna struka koja zahtijeva još daljnji razvoj i vjerojatno ćemo negdje u budućnosti imati posebnu specijalizaciju za one koji se bave vještačenjem jer sada se vještačenjem bave kolege različitih specijalnosti, ali to je jedna zasebna struka koja je izuzetno važna. I ono što je dobro da konačno imamo tijelo gdje se dobiva jedinstveno mišljenje koje se onda može upotrijebiti u svim dijelovima sustava. Ono što nije dobro, da još uvijek imamo razlike u invalidnosti, ovisno o tome da li ste u statusu branitelja ili ste invalidnost ocjenjujete, a da niste bili branitelj jer izgubljena ruka je isto bez obzira gdje i kada se to desilo, izgubljena noga je isto što se tiče invalidnost bez obzira gdje se to desilo. I nadam se da će u budućnosti i ovaj zavod doprinijeti do toga da te nejednakosti ispravimo i da svi budemo jednaki pred zakonom. Pravobraniteljica je više puta upozoravala i drago mi je da i sada je upozorila da zavod treba podići na još jednu većinu i ono što je dobro da konačno imamo jedinstveno tijelo vještačenja. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnica Stranja-Linić.
Zahvaljujem gospodine Mrsić. Ja sam već vrlo rano nakon što sam došla u ovaj Sabor i s vama razgovarala i bilo mi je potpuno jasno na poteškoće na koje smo naišli u vezi jedinstvenog tijela vještačenja i mislim da je to bila dobra zamisao. Ali mislim isto tako da je protok vremena bio predug da bi tek sada krenuli sa aktivnom edukacijom onih koji vještače. Nemojmo ponovo uzimati u usta branitelje, branitelji će imati unutar tog centra posebne vještake koji će vještačiti kompleksno sve ono što je potrebno kako bi se ubrzao taj proces, ali proces treba biti jednak za sve i to isto tako smatram. Ali ne može se desiti da jedno dijete koje ima Downov sindrom u Rijeci dobije trajni invaliditet, a da mora u Osijek odlaziti svake godine ili u jednom Zagrebu, to je apsolutno neprihvatljivo. Neprihvatljivo je da za svako svoje pravo se mora pojedinačno ponovno doći tamo. Dovoljno je liječnika sudskih vještaka koji ne rade pri jedinstvenom tijelu vještačenja, ja sam isto sudski vještak, postoji jako puno liječnika koji mogu pridonijeti edukciji onih koji tamo rade i to se je već do sada moglo upotrijebiti. A mi sada dolazimo u situaciju da nakon što godinu, dvije je problem sa Osijekom, sada se kreće u edukaciju onih vještaka koji kontinuirano su kršili određena prava osoba s invaliditetom. To sam htjela reći. Dakle namjera je bila dobra, ali tri godine čekati apsolutno je neprihvatljivo da bi sada u toku pokušali mijenjati, educirati one koji tamo rade. Bilo je sasvim logično da će netko tko je radio određene procjene invaliditeta za starije osobe biti neprikladni da rade procjenu jednog dojenčeta koje je rođeno kao dijete sa određenim invaliditetom i poteškoćama, ali za to su mogli uzeti vanjske vještake. Tek sada to rade, nadam se da će to učiniti kvalitetno.
Zastupnice Strenja-Linić isteklo je vrijeme. Hvala. Zastupnica Lukačić javila se za repliku. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice vi ste u svom izlaganju spomenuli već toliko nadaleko poznato jedinstveno tijelo vještačenja. Točno je, ja se s vama slažem kako je s njim bilo velikih problema od njegovog samog osnutka u okviru Zavoda za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom. Ali bih voljela i zato to moram ovdje reći da se zna koji je bio prvi i osnovni razlog zašto jedinstveno tijelo nije moglo profunkcionirati. Nedostatak vještaka, nedostatak ljudi koji nisu željeli ići raditi u Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba s invaliditetom, a zakonom osnovnim im tada nije bilo omogućeno zavodu da zaposli vještake na ugovor o djelu. Kada se je taj zakon promijenio i situacija se počela mijenjati. Evo ja s radošću mogu reći danas da je broj neriješenih predmeta pao ispod 40 tisuća negdje oko 36 tisuća i od kada je evo u zadnjih dva, tri mjeseca izuzetno velik napredak u rješavanju broja predmeta. Vjerujem da ćemo konačno riješiti sve predmete i da će vještačenje u svim segmentima, dakle, djeci s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom nakon donošenja i ovog novog zakona koji je sad au izmjenama, izmjena i dopuna da ćemo konačno zavodu dati mogućnost da utvrđuje invaliditet. Hvala vam lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnica Strenja-Linić.
Poštovana zastupnice, to je ono što sam zapravo htjela reći, dakle na 31.122016. bilo je 40000 predmeta sada smo u 10. mj. ove godine 4000 manje. Dakle, to je još uvijek daleko previše osoba koje dok ne dobiju to rješenje ne mogu ostvariti svoja prava. Trebalo je daleko ranije krenuti u izmjene zakona i riješiti to na način da se ekipiraju sa sudskim vještacima i sa svim onim vještacima koji se mogu upotrijebiti, a koji postoje unutar zdravstvenog sustava. Jer i oni koji su bili vještaci unutar tog centra nisu bili iskapicitirani i dovoljno stručni da mogu vještačiti sve vrste oštećenja koje su odjednom došle. Jer smo sve stavili na jedno mjesto, al onda je to trebalo puno ranije krenuti u reorganizaciju, kako bi se to učinilo. Ja mislim da se bez obzira koliko oni radili, mislim da ova brzina će dovesti do toga, da ćemo mi, jer pristižu novi predmeti do nove godine ponovno imati 40000 pa ćemo ih onda smanjivati sljedeće godine.
Za repliku se javila zastupnica Opačić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Strenja Linić, kad ste govorili o ovom jedinstvenom tijelu vještačenju, mislim da bi trebalo i dalje koristiti i vašu poziciju kroz odbor matični da se vrši pritisak na to tijelo, da doista napravi ono zbog čega je i ustanovljeno, a to je da imaju jedinstvenu metodologiju i procjenu stupnja invalidnosti i da doista za svako oštećenje imaju na kraju i jednako rješenje, bez obzira gdje se osoba nalazila u Varaždinu, Osijeku ili bilo kojem drugom mjestu. A kada je u pitanju smještaj ljudi u udomiteljstvu mislim da i dalje da je najbolji smještaj u stambene zajednice, gdje ljudi žive u normalnim uvjetima, gdje sami kuhaju, sami peru, sami čiste, odlaze u kino, dakle, žive potpuno jedan normalni život, uz pomoć asistenata, za to se sada mogu dobiti sredstva iz europskih fondova, jer EU podupire tu vrstu te transformacije domova. Dakle, u vrijeme naše Vlade negdje oko 500 ljudi iz domova je izmješteno u stambene zajednice, 3 doma su zatvorene, mislim da se tim treba naprosto dalje nastaviti. Što se tiče udomiteljskih i privatnih domova, ja se s vama slažem, tu je preslabi nadzor, zbog toga što nema dovoljno ljudi u inspekciji. Ovaj broj ljudi koji radi naprosto ne stigne sve u sustavu koji ima preko 7000 zaposlenih i ne znam koliko 10000 ljudi koji su smješteni u određenim ustanovama i domovima. Dakle, ne možemo ukidati tu vrstu smještaja, ali mu treba pojačati nadzor. I mi smo npr. zatvorili Đakovačku breznicu, jedan od privatnih domova u kojima su ljudi živjeli puno gore od ovoga što ste vi ovdje naveli i nažalost u vrlo neljudskim uvjetima. Takvih najvjerojatnije uvjeta u puno manjim domovima ima i u ovom trenutku, ali reagira se i inspekcija može reagirati samo po dojavi, jer nažalost, nema ih dovoljno da rade sustavnu kontrolu.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnica Stranja Linić.
Hvala vam na ovom komentaru. Poštovana zastupnice, mislim da je definitivno rješenje u decentralizaciji nadzora i da to moramo spustiti na jednu razinu, da kao što kažem, županije neće biti nadležne samo da razmišljaju o minimalno tehničkim uvjetima, da bi dom bio otvoren i da može funkcionirati, već i nadzora nad onim što se zapravo pruža unutar tog doma, jer ukoliko se tamo smještaj osobe koje su oboljele ili nakon moždanog udara, nakon nekakve traume, ili osobe sa invaliditetom ili sa intelektualnim poteškoćama tamo itekako treba dobar stručni medicinski nadzor koji će vidjeti u kakvim uvjetima su te osobe. Vjerujte mi vrlo često bismo kroz iglene uši izvukli pacijenta nakon teškog moždanog udara, nakon možda i mjesec dana ležanja na klinici, da bi nakon možda nekoliko dana, pogotovo ako su visoke temperature, takav pacijent vraćen poremećenog stanja svijesti … [[Govornik se ne razumije.]] i shvatili bismo zapravo da smo ga samo isporučili u nekakav dom, gdje je došao, gdje nije imao nikakvu adekvatnu skrb, gdje zapravo, njegova obitelj nije imala pristupa da može vidjeti što se dešava, dok ne bi taj pacijent, dok ne bi na kraju zavali hitnu i doveli ga nazad u bolnicu. To je nešto što mi ne smijemo dozvoliti ukoliko želimo biti civilizirano društvo koje se brine o svojim najranjivijim članovima, a to su osobe s invaliditetom, djeca sa poteškoćama u razvoju i svi oni koji zapravo ne mogu dovoljno glasno reći i izreći koliko mi je teško, koliko mi treba pomoć, mi smo ti koji trebamo o tome voditi računa.
Hvala. Zastupnik Babić, javio se za repliku.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Strenja Linić govorili ste o jedinstvenom tijelu vještačenja i zapravo ono što je rekla prethodno kolegica Opačić, ja bi se složio s tim i način na koji je to zamišljeno, mislim da je to dobro zamišljeno, ali što je izostalo? Izostale su temeljite analize, izostale su pripreme vještaka koji zapravo nisu mogli uvrstiti sve vrste vještačenje i dogodio se veliki broj predmeta. Kada govorimo o ovim predmetima, govorimo onako paušalno 40, 50000 bilo je i 100000, ali to je 100000 ljudskih sudbina. I to nije bilo dobro, da se temeljitije pripremilo, mislim da bi to bilo u redu. Onda ste se nadovezali u svojoj raspravi vezano za udomiteljstvo i smještaj u obiteljskim domovima. Drago mi je da ste o tome govorili, kazali ste jedan primjer iz Rijeke kako to izgleda kako se nekoga iz jedne razine prebaci u drugu sredinu. No, problem deinstitucionalizacije, odnosno, pojam same deinstitucionalizacije na oko izgleda plemenit. I on je sigurno dobar. Ali, se tu trebalo pristupiti jako jako oprezno. Mi jesmo tada započeli sa projektima deinstitucionalizacije, ali samo navesti ću vam jedan primjer zbog kratkoće vremena. Vi ste liječnica. Znate što znači osobe sa invaliditetom koje trebaju ne znam četvrti ili peti stupanj njege, odnosno 24-satnu skrb. Primjerice u Centru Stančić izmjestiti u neke stambene zajednice. To znači da nemaju skrb, to znači da je ta skrb loša, to znači da nije dobro. Neke od udruga civilnih u našem društvu iskoristili su kroz opens society i … [[Govornik se ne razumije.]] određena sredstva kako bi mogli raditi u tim stvarima. To se pokazalo jako loše. Na žalost mi ćemo morati preuzimati te osobe. Nećemo imati dovoljno sredstava, a gasimo zapravo takve centre kao što su Stančić koji su nužni [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] i potrebni koje trebamo jačati. Ispričavam se zbog vremena, hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnica Strenja Linić.
Gospodine Babić drago mi je da ste to rekli jer sam ja s tim jako dobro upoznata i potpuno ste u pravu. Dakle, mi smo išli na brzinu ići na deinstitucionalizaciju osoba koje su ipak godinama kao osobe sa teškim invaliditetom funkcionirale unutar nekih ustanova u nekakve stanove u kojima su vjerujte mi, svaka čast svakome osobe sa nekakvom minimalnom srednjom školom, dakle frizerke, prodavačice imale nekakvu kratku edukaciju i ubačene su u stanove u kojima je pet osoba sa intelektualnim poteškoćama potpuno izmještena bez nekog tko će se brinut o njihovim aktivnostima, bez nekog tko može zbilja pratiti jer neki od njih imaju i epileptičke napadaje i druge teške kronične bolesti. I onda dolazite u situaciju da iz Soroševe fondacije plaćen takav stan i kad nestanu ti novci mora na primjer grad Rijeka preuzeti brigu i pronaći takav stan i počet financirati. A ustanova u kojoj su oni ipak imali svoje prijatelje, ljude s kojima se druže, nekakve kontinuirane aktivnosti te ustanove se gase. To je problem, a onda imamo znači takvu deinstitucionalizaciju, a onda imamo institucionalizaciju djece bez roditeljske skrbi, pa onda možemo se pohvaliti da imamo ogroman broj dječjih domova u koje mičemo djecu u dječje domove i imamo više dječjih domova nego, 10 puta više dječjih domova po glavi stanovnika nego u jednoj Njemačkoj i djecu stavljamo u domove namjesto da idemo apsolutno odmah u udomljavanje. A starije osobe deinstitucionaliziramo koje zbilja puno bolju skrb pogotovo sa težim invaliditetom imali unutar jedne takve ustanove. Mi smo potpuno krenuli ono što je zapravo potrebno i to je ono, na tom tragu zapravo ću se i ja boriti i zalagati u svom daljnjem radu. Dakle, apsolutno djecu deinstitucionalizirati ali dobro razmislit koje osobe su starije osobe [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] za deinstitucionalizaciju. Hvala.
Hvala. Zastupnik Ćelić javio se za repliku, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvažena kolegice Strenja Linić i tijekom ovih replika puno je toga rečeno što sam ja mislio. Čisto na početku, dakle ne osobe sa mentalnim poteškoćama nego osobe sa duševnim smetnjama. Dakle, to je termin koji preporučamo da se koristi s obzirom da je Zakon o zaštiti osoba sa duševnim smetnjama. Proteklih godina se puno toga napravilo i izmjenama Zakona o udomiteljstvu iz 2011. i 2012., deinstitucionalizacija je svakako potrebna, ali deinstitucionalizacija ne znači nužno gašenje institucija. Jer na žalost imamo posebno teške slučajeve kojima je potrebna institucionalna skrb. To naravno nužno sa sobom ako povlačimo analogiju recimo sa psihijatrijskim bolnicama to nosi do redukcije broja kreveta. Dakle, u ovome trenutku u Klinici za psihijatriju Vrapče ako se ukine 200 kreveta neće se ništa značajno dogodit u pitanju zaštite osoba sa duševnim smetnjama. Dakle, institut oduzimanja poslovne sposobnosti u ovome trenutku je vrlo, vrlo rijetko da će bit potpuno oduzimanje poslovne sposobnosti. To su sve pomaci na bolje koje treba naglasiti. Isto tako vezano za udomiteljske obitelji. Ja radim 15 godina svakodnevno sa udomiteljskim obiteljima i mogu vam reći da velika većina skrbi kvalitetno. E sad, ono što je kolegica Opačić rekla, pitanje inspekcije, pitanje nadzora, licence za udomiteljstvo se daju u trajanju od 5 godina. Centar može oduzeti tu licencu, ali je isto tako pitanje nadzornih mehanizama od strane nadležnog ministarstva, a možda će to biti u okviru Glavnog državnog inspektorata. To je nešto, dakle vi u zakonu, sadašnjem Zakonu o udomiteljstvu uopće nemate predviđeno nadzor na taj način od strane nadležnog ministarstva. Dakle, kao što se govori o profesionalizaciji udomiteljstva i opet je pitanje, dakle udomiteljstvo da u kojem opsegu.
Hvala. Sljedeći klub zastupnika koji se prijavio za sudjelovanje u raspravi je Klub zastupnika SDP-a. U njihovo, ispričavam se. Izvjestiteljica je uzela riječ 5 minuta.
Evo zahvaljujem. Pa evo samo bih ukratko željela reći da na nikome od nas zapravo nije da odlučujemo šta je najbolje za osobu koju smještavamo. Mislim da za sve to treba ipak pitati samu tu osobu i svakog od nas. Mislim da svi mi želimo biti pitani gdje ćemo živjeti, kako ćemo živjeti i na koji način ćemo živjeti. Ono što je gospođa Strenja Linić u jednom segmentu rekla da mnoge osobe koje žive danas u institucijama nisu pitane gdje žele živjeti i da li je njihov izbor da žele živjet u toj ustanovi. A i onda kada pokažu inicijativu da bi željele izaći iz te ustanove imamo situaciju da nemamo uslugu u zajednici ni u onoj od kud je ona došla, a niti da bi na neki ili bilo koji način zadovoljili upravo tu njezinu potrebu, želju, volju i slično, a kamoli da bi one bile rehabilitirane u toj zajednici ili da bi mogle bavit se nekim određenim aktivnostima. Mi moramo reći da u ustanovama nisu smještene samo starije osobe, nego je doista jedan značajan broj osoba koje su u vrlo aktivnoj, radno aktivnoj dobi tako da i različitih oštećenja i ne govorimo samo o osobama sa duševnim smetnjama ili psihosocijalnim invaliditetom, već govorimo i sa osobama sa tjelesnim invaliditetom, ali isto tako i o osobama sa intelektualnim teškoćama različitih aspekata. Stoga opet vraćam se na pravo pojedinca, na pravo na izbor, RH je potpisala Konvenciju o pravima osoba sa invaliditetom, odredila se za smještaj oblika onako kako je prema pravu na izbor prema pravu pojedinca i molim da se u tom djelu odredimo, da ipak te osobe trebaju biti pitane za ono što se s njima bude dešavalo i njihova budućnost odredila. Ono što sam naglasila u svom uvodu, mnoge od njih danas preživljavaju u tim ustanovama i one se zapravo čuvaju a ne da zapravo žive pun život. Što se tiče djela vezano za inspekcije, mi imali tu i sastanke itd., nakon ove publikacije kada je objavljena i donesena, i moram reći da ono što ste i sami vi rekli, ministarstvo, centri za socijalnu skrb, oni zapravo nemaju način niti vrstu nadzora inspekcije takvu da se kontroliraju zapravo povrede prava tih osoba i kako i na koji način oni žive, već doista ti tehnički uvjeti i neke određeni drugi segmenti vezani za financije, nepravilnosti itd. Izrazito je mali broj osoba koje se bave inspekcijom, ono što je rekla gospođa Strenja-Linić u Ministarstvu demografije, to je nekakvih 2, 3 tima, to je oko petnaestak osoba koje doista ne mogu pokriti sve problem i sve ono što proizlazi iz različitih oblika skrbi. U tom segmentu opet se vraćam na početak i kažem da nedostaje kadrovskog kapaciteta iako govorimo o zabrani zapošljavanja, mislim da se u ovom segmentu treba otvoriti mogućnost kadroviranja jer jednostavno nemamo adekvatni nadzor niti ukazivanje na sankcije i provođenje navedenih sankcija kako bi osobe sa invaliditetom doista bile najkvalitetnije i najbolje smještene prema vlastitom izboru. Da bi zaživjelo u potpunosti neovisan život u zajednici, mi moramo pripremiti i zajednicu za tak nešto, moramo pripremiti usluge, znači paralelno treba ići u razvoj različitih smjerova i razvoja mreža usluga u zajednici a ne samo u jednom pravcu. Evo zahvaljujem.
Zastupnik Babić javio se za repliku. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ovo je poštovana pravobraniteljice, jako bitno što ste na kraju rekli iako ste na početku, moram reći da nisam razumio kako bi to osoba sa invaliditetom u slučaju da može birati između udomiteljske obitelji i ostanka u toj instituciji, to razumijem, ali imate onih koji to ne mogu, koji to ne mogu odrediti. I zadnje što ste rekli, bitno je da se kroz jedinice lokalne samouprave a u projektu deinstitucionalizacije, nitko te ljude uopće ne pita niti se s njima konzultira. To nije dobro. A preporuka možda i vama. A i dobro bi i korisno bilo za sve osobe sa invaliditetom, bilo bi možda dobro kada bi smo svi razmišljali danas u našem društvu da osobe sa invaliditetom dobiju svog povjerenika na svim razinama javne vlasti. Možda bismo onda i ovakve stvari koje vam se događaju u društvu, a vezano za poboljšanje statusa osoba sa invaliditetom, daleko lakše i bolje rješavali jer bismo onda imali informaciju koja bi onda išla odozdo prema gore i sigurno bi nam pomogla. I još nešto možda što nije bilo vezano za vašu repliku, ali sam zaboravi u onoj prvoj replici reći a to je znam i razgovarao sam tada sa osobama sa invaliditetom, a to je da trebalo bi se možda nastojati stvoriti taj nasljednički fond koji bi bio jedna velika sigurnost posebice za osobe sa invaliditetom koje ostaju bez oba roditelja i znam da ih to jako boli. Hvala.
Slijedeća replika je bila od zastupnice Opačić. Izvolite.
Pa poštovana pravobraniteljice drago mi je da ste govorili o ovom udomiteljstvu odnosno transformaciji domova. Vi ste svakom ministarstvu partner pa tako ste bili partner i nama u vrijeme kada smo, ja bih rekla, ubrzali tu transformaciju domova i činjenica je da su u svakom domu za transformaciju bili stručni timovi, da nitko iz doma nije otišao bez suglasnosti stručnog tima. Stručni tim koji je s tim ljudima živio u instituciji i procjenjivao tko može živjeti u stambenoj zajednici, tko ne može, uz privolu i skrbnika i korisnika da ode u stambenu zajednicu. Oni koji se nisu mogli snaći u stambenoj zajednici, mogli su se vratiti natrag u instituciju. A institucije koje su zatvorene, morate samo to znat, kolegice i kolege, su u takvom stanju, možete to pitati kolegu vašem Marića, ministra imovine, su u takvom stanju da nitko od nas ne bi psa držao u takvim uvjetima a kamoli ljude. Prema tome, stambene zajednice su za njih bile naprosto jedno novo otkriće. Bolji i kvalitetniji život. Neki ljudi su u stambenim zajednicama nakon 6 mjeseci se skinuli sa terapija koje su imali jer je bila riječ o nekim manjim poteškoćama koje su se na neki način primirile onog trenutka koje su se na neki način primirile onog trenutka kada su došli u stabilnije okruženje nego što je to u instituciji. Izmješteni su ljudi koji su definitivno mogli živjeti u stambenim zajednicama i još jedanput bi htjela reći. Nitko nije izmješten na silu, svi su izmješteni uz razgovor. I naravno u institucijama ostaju svi oni odjeli koji moraju zbrinjavati one kojima je potrebno 24-satna skrb, tako i u Stančiću, ostali su svi oni odjeli koji moraju brinuti o ljudima koji su na kateterima, koji su puno više za medicinu, za bolnicu nego što su to za nekakvu ustanovu socijalne skrbi.
Klub zastupnika SDP-a prijavio se za sudjelovanje u raspravi, u njihovo ime govorit će zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo pravobraniteljice sa suradnicama, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a će naravnom podržati Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. godinu. Kao i obično držimo da je izvješće vrlo kvalitetno, da je detaljno i sveobuhvatno i govori o različitim aspektima života osoba sa invaliditetom koji u RH definitivno nije niti jednostavan niti bezbrižan niti lišen problema. Ovo izvješće je uvijek priča o stvarnim životnim problemima i životnim poteškoćama s kojima se suočavaju osobe sa invaliditetom u RH i zbog kojih se obraćaju pravobraniteljici. Tko god imalo poznaje vaš rad gospođo pravobraniteljice zna da ga radite vrlo profesionalno i predano da štitite i promičete interese i prava osoba sa invaliditetom. Svih ovih godina ste na vrlo prepoznatljiv način promovirali i rad ureda i ne samo to, ostvarili ste izuzetno kvalitetnu suradnju sa svim udrugama i institucijama koje djeluju u interesu osoba sa invaliditetom. Istina, trebalo je više od 5, 6 mjeseci Vladi prošle godine da vas nakon isteka mandata ponovno imenuje na tu funkciju. Na taj način ured je ostavljen bez čelne osobe što nije dobro ali to nikako ne govori o vama, to govori više o nefunkcioniranju državnih institucija u protekloj godini. Vjerojatno nikoga iz državne administracije ne zabrinjava posebno to što su osobe sa invaliditetom bile nezadovoljne i razočarane s tom činjenicom dakle da je ured bez čelne osobe toliko vremena i što se to odrazilo i na smanjenje obraćanja Institutu pravobraniteljice za čak 20%. Što nam ovo izvješće govori? Ovo izvješće nam govori da osobe sa invaliditetom u RH u 21. stoljeću su slabo obrazovana, uglavnom nezaposlena i najsiromašnija skupina u društvu a to ih odmah, automatizmom čini izrazito obespravljenim i socijalno ugroženim dijelom zajednice. Ne smijemo nikako zaboraviti da govorimo o 11% ukupnog stanovništva što znači da je praktički svaka 9.-ta osoba u RH osoba sa invaliditetom. I što reći nakon ovoga? Možda bi trebalo reći da politika konačno prema ovom dijelu populacije mora doživjeti ozbiljnu transformaciju. Ali pitanje je možemo li to, da li mislimo da samo ekstremno bogata država može tom dijelu populacije pružiti ono što im treba. A kada kažem ono što im treba onda mislim na ono što smatramo osnovnim ljudskim potrebama svi mi i drugi. Potreba da se obrazujemo, potreba da imamo zdravstvenu zaštitu, potreba da imamo slobodu kretanja, potreba za društvenim životom. Da li stvarno mislimo da je financijsko bogatstvo države ključan preduvjet transformacije naših politika prema osobama sa invaliditetom kako bi konačno mogli ostvariti prava koja im pripadaju? Ako to mislimo onda smo definitivno u krivu jer će u tom slučaju za promjenu politike trebati 30, 40, 50 godina možda a nitko zapravo nema toliko vremena na raspolaganju. U ruci imam izvješće, pardon nije izvješće nego mišljenje Vlade o Izvješću pravobraniteljice. Dakle 12 stranica birokratskog teksta koji je lišen rekla bih minimuma pristojnosti i razumijevanja problematike. Vidno je da se ljute, dakle autor se ljuti na izvješće pravobraniteljice i pišu o tome što je sve napravljeno u proteklom periodu. Rekla bih da je potpuno irelevantno u ovom trenutku što je napravljeno, da je puno važnije što nije napravljeno i što bi trebalo promijeniti i što bi još trebalo učiniti. I pitam se kako bi bilo kada bi Vlada ili možda ne Vlada, možda ministarstva, ili možda ne ministarstva, možda državna administracija umjesto da troše vrijeme pišući predugačka mišljenja na izvješće pravobraniteljice koje su nota bene neovisno tijelo koje smo mi Hrvatski sabor imenovali, u kojima polemiziraju sa pravobraniteljicom da razmisle što učiniti kako bi poboljšali kvalitetu života osoba sa invaliditetom, kako da im omoguće zapošljavanje, kako da im omoguće pristup obrazovanju na svim razinama, kako da stvore uvjete da svako dijete s teškoćama u razvoju ostvari pravo na zdravlje, inkluzivno obrazovanje, rehabilitaciju na području na kojem živi, za tu istu djecu osiguraju dijagnostiku, osiguraju tretmane, stručnjake, logopede, rehabilitatore, fizioterapeute itd.. Zar nije nedopustivo da svega 40% djece sa najtežim invaliditetom obuhvaćeno, da je obuhvaćeno nekim uslugama u dobi od 7 godine života i to pretežno uslugama koje osiguravaju udruge. Zamislimo samo koji je to teret za roditelje, zamislimo koji je to teret za njihovu radnu sposobnost, za cijelu obitelj. Zašto Vladu npr. ne zanima činjenica da u 21. stoljeću postoje arhitekstonske barijere koje osobama sa invaliditetom onemogućavaju slobodno kretanje? Zamislite apsurda da je pravobraniteljica prošle godine zaprimila 127 pritužbi koje se odnose na povrede prava dostupnosti javnih usluga koje se provode u nepristupačnim građevinama javne namjene kao što je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, kao što je Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, kao što su centri za socijalnu skrb. A priznati ćete to su stvarno poražavajući podaci. Npr. HZMO, znate koliko ih ima? 114. Znate li koliko ih je potpuno pristupačno? Ni jedan jedini, ni jedna jedina zgrada. HZZO, znate li koliko ih je potpuno pristupačno od 132 zgrade? Samo 9. Centri za socijalnu skr, od 110 znate koliko ih je pristupačno potpuno? Samo 8. I dolazimo do brojke da od 356 ovih institucija samo 17 je potpuno pristupačno. O čemu mi pričamo? A imamo zakon koji to regulira još od 2007. godine. Dakle od ukupnog broja javnih prostora pristupačno je samo 4,7%, da stvar bude još jasnija. Ali Vlada briljantnom oštrinom primjećuje u izvješću npr. na stranici 4 da pravobraniteljica koristi krive izraze visoko obrazovanje a ne i visoko školsko obrazovanje. Pa koga briga za to? Pa zar je to tako strašno važno? Zar to mora biti u izvješću i puniti stranice? Po meni je ovo potpuno nepotreban uradak jer nakon ovakvog mišljenja Vlade nismo ništa pametniji niti se osobe sa invaliditetom bolje osjećaju a još manje da od toga imaju neku konkretnu korist. Ili npr. na stranici 5 dobili ste dobili ste pravobraniteljice poduku o tome što je visoka ili viša stručna sprema, opet koriste krive izraze. Da do kojeg apsurda smo sve skupa doveli. Na strani 6 Vlada daje briljantan osvrt na probleme pristupačnosti i mobilnost osoba sa invaliditetom. Pa na spomen HZMO-a, zdravstveno osiguranje i centara Vlada predlaže da se u izvješće doda sljedeća rečenica: „Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje u okviru raspoloživih financijskih sredstava u skladu sa odredbama važećih propisa osigurava pristupačnost osobama sa invaliditetom.“. E pa nije dovoljno. Ne u 2017. godini, nije dovoljno jer to neće eksponencijalnom brzinom povećati mobilnost, zasigurno neće. Neću ni spominjati da opravdavajući se sa ovim dijelom u skladu sa odredbama važećih propisa zapravo kažete da je to u redu a nije u redu. Nije u redu, sve to skupa nije u redu jer dok taksisti odbijaju prevesti slijepu osobu, dok djeca sa invaliditetom nemaju pristup vrtićima, dok osobe sa invaliditetom nemaju pristup obrazovanju, javnim servisima, dok se teško zapošljavaju, dok postoje tolike arhitektonske barijere, dok ne postoji sustav prekvalifikacija koje bi osobama sa invaliditetom omogućile da rade, dok su toliki bez osobnih asistenata, dok je socijalna situacija osoba sa invaliditetom sve teža a udrugama koje rade posao države se smanjuju financijska sredstva, Vlada se bavi lingvističkim formama i pravopisom. Dakle ukinimo ovo. Od ovoga nema apsolutno nitko koristi. Jer tako dolazimo do iznimno važnog pitanja zašto mi imamo pravobranitelje, čemu služe izvješća koja svake godine ispunjavaju stotine stranica. Što je to, lar pour lar? Je li nam onda to treba? Da podsjetim pravobraniteljica je opunomoćenik Hrvatskoga sabora, mi smo je imenovali i nama odgovara a ne Vladi niti ministarstvu. Zašto to zaboravljamo? Jer izvješće ne piše pravobraniteljica, izvješće pišu životi i sudbine osoba sa invaliditetom, očajnika koji više ne znaju što bi napravili i kome bi se obratili pa se obraćaju institutu pravobraniteljice. I kada ona progovara o njihovim problemima tada želi ukazati da politika, Vlada i ministarstva i svi mi skupa može i moraju napraviti više. A na nama je samo da priznamo da je to tako i pokušamo pružiti ruku. Jer ponekada treba samo malo, ponekad je dovoljan samo mali napor države a za njih to može značiti ogroman učinak. Ovo izvješće služi da vidimo s čime se osobe sa invaliditetom suočavaju, što ih sprječava u ostvarivanju njihovih osnovnih i ljudskih potreba koji su ključni problemi ove populacije, što ćemo učiniti da im svakodnevni život bude lakši i ljudskiji, jednostavniji i bolji. I kada ćemo konačno pravobranitelje početi doživljavati kao partnere na zajedničkom putu i sa zajedničkim ciljem? Jer ako nam cilj i zajednički put nisu, ako nam dakle nisu zajednički i cilj i put onda je netko zalutao i suvišan je. Svejedno tko je na vlasti. Ja znam replika će biti dosta i pitati ćete me a što je SDP napravio, što smo mi učinili ali to mora prestati jer onome koji nas gledaju a pogotovo osobe sa invaliditetom apsolutno ne zanima tko je sada na vlasti. Njih samo zanima da budu, da im se omogući da ostvare svoje osnovne životne potrebe. Ne traže više od toga, ne traže više od toga što mi imamo. I ured je upravo temeljem toga uputio niz preporuka državnim tijelima, jedinicama lokalne i regionalne samouprave kao i nekim drugim i fizičkim i pravnim osobama u svrhu uklanjanja predrasuda, mijenjanja stavova i mišljenja o sposobnostima i mogućnostima osoba sa invaliditetom pri čemu pravobraniteljica uvijek nudi i konkretne prijedloge kako da se poboljša njihova kvaliteta života. Nadajmo se boljim vremenima kada će vas politika doista pravobraniteljice i smatrati istinskim partnerom. Raspravu o izvješću u ime kluba SDP-a želim završiti tako što ću reći da se politika u RH prema osobama sa invaliditetom u posljednjih 10-ak godina promijenila, da se poboljšala, da je 10 godina prošlo otkada smo ratificirali konvenciju, iznimno važnu, i da se vide određeni pozitivni trendovi i napuštanje, rekla bih isključivo medicinskog modela državne politike prema politici ljudskih prava. To je važno i to je jako dobro. U tom smjeru treba i nastaviti i ima napretka i u vidljivosti osoba s invaliditetom. Tu svakako vama idu zasluge gospođo pravobraniteljice. I konačno, bez obzira na nezavidnu financijsku situaciju u kojoj se nalazimo u ovom problemu, treba doista pristupiti sustavno i interdisciplinarno uz veće uvažavanje napora i mišljenja pravobraniteljice. Hvala lijepo.
Hvala. Zastupnica Mrak Taritaš javila se za repliku. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Jerković u vašem izlaganju vi ste se zapravo dotakli bazične teme značaja upravo branitelja, značaja izvješća, odnosa Sabora i izvršne vlasti. Ne tako davno ovo proljeće mi smo bili sudionici donošenje jednog zakona, gdje smo se odrekli pravobraniteljice, odnosno pravobranitelja za djecu. Jednako tako smisao izvješće je ne samo da ono dobije jednu pozornost za vrijeme kad je izvješće nego i ne da Vlada iza toga govori o izvješću kakvo je, nego da napravi pomak naprijed i da to izvješće zaista kaže od zadnji put do sad smo napravili to i napraviti ćemo sljedeće. No međutim bojim se da se mi ne bavimo sadržajem, ne bavimo se onim što izvješćima piše bez obzira o kojima je riječ pa nastojimo kroz izvršnu vlast dalje biti bolji. Nego ako nam izvješće ne odgovara, ili ako nam ne odgovara ono što piše, onda se mi odričemo tog pravobranitelja, odnosno napravimo zakon i tim zakonom kažemo da će pravobranitelji biti drugačiji. Što zapravo ste vi kroz svoje izlaganje naveli, a šta ja hoću navesti. Nakon onog što smo imali prilike vidjeti kasno ovo proljeće. Danas je naime i rasprava 5 kandidata se javilo za pravobranitelja pa ćemo razgovarati s njima i ovaj Sabor će predložiti tko da bude pravobranitelj za djecu. Moje pitanje cijelo vrijeme je kad i tko je sljedeći pravobranitelj, s kojim izvješćem nećemo biti zadovoljni, a ono je izvješće s terena, ono što se na trenu vidi. A nezadovoljstvo nije zato što smo mi napravili nešto pa bili bolji u odnosu na zadnje izvješće, nego zato što se ne želi napraviti ništa.
Odgovor na repliku, zastupnica Jerković.
Hvala lijepo. Da kada bismo barem uvažavali pravobranitelja na način na koji to treba činiti. Na kraju krajeva mi smo ih imenovali, ne bez razloga. Imenovali smo ih kako bi pomogli svojim stručnošću, svojim znanjem, svojim ljudskim kvalitetama, da se riješe veliki društveni problemi, da ukazuju na te probleme. Da otvoreno o njima govori, da pozivaju na njihovo rješenje, da nude rješenje, sve ono što naši pravobranitelji rade. Što mi radimo? Dozvoljavamo. Hrvatski sabor dozvoljava da Vlada prima na znanje izvješće pravobranitelja kojeg smo mi postavili, kojeg smo mi imenovali. Kakav je to odnos Vlade i Hrvatskog sabora? Pa onda većina u Saboru, kako joj naloži Vlada, tako glasa o izvješću pravobranitelja, odnosno, pravobraniteljice. Zar to nije pogrešno? Da ne upotrijebim neki drugi izraz. Umjesto da poslušamo, vidimo, što to u tim izvješćima piše. Ja sam sigurna da smo kojim slučajem slušali upute kritike, primjedbe pravobranitelje do sada, mnoge probleme u društvu riješili, a bez velikog novca. Jel to pitanje političke pameti ili čega, ne znam. Ali neke stvari se moraju promijeniti ukoliko kao društvo želimo biti bolji i ići u boljem smjeru. Hvala.
Za repliku se javio zastupnik Hajduković.
Hvala lijepo. Uvažena kolegice Jerković, mislim da ste jako dobro podcrtali činjenicu da ne poštujući instituciju pravobranitelja, ne poštujemo zapravo sami sebe, jer smo ih mi imenovali i oni trebaju biti naše oči i uši kao zakonodavca koji će nam pomoći da u ovom Saboru u ovom Domu donosimo rješenja, zakonska rješenja prije svega koja će pomoći našim građanima, u ovom slučaju građanima sa invaliditetom. Kada pričamo o osobama sa invaliditetom, kada pričamo o izvješćima bilo koje od naše pravobraniteljice, ne pričamo samo, pogotovo kada pričamo o osobama s invaliditetom, ne pričamo samo o ljudskim pravima, pričamo i o osnovnom ljudskom dignitetu. Govorili ste o činjenici da većina naših javnih institucija, ponovno ću reći javno, nije dostupna teško pokretnim osobama ili nepokretnim osobama. Dat ću vam samo jedan primjer, Centar za socijalnu skrb u jednom slavonskom gradu na 4 katu. Do njega vodi preko 150 stepenica, to je nemoguće svladati jednoj teško pokretnoj osobi, osobi s invaliditetom, a koja je korisnik tog centra i koja mora doći u taj centar. Govorili ste o transformaciji u politici prema ovoj populaciji i htio bih podcrtati nešto što je više stvar dobre organizacije i dobre volje nego samih novačenih sredstava. Jer ja mislim da je obrazovanje i integracija osoba s invaliditetom u njihovom vršnjačkom društvu, dakle, prije svega govorim o djecu, izuzetno bitno. I tu dolazimo do projekta pomoćnika u nastavi. Pomoćnika u nastavi koji trebaju pomoći nastavnicima dakle, da se koncentriraju na učenike, kojima je pomoć možda potrebna više, ali da ti učenici idu u redovite razrede, da se druže sa svojim vršnjacima, a takav primjer i takva socijalizacija mogu samo doprinijeti činjenici, da će ta djeca, kada odrastu biti prije svega biti motivirana da se školuju, da idu u školu i na kraju da budu produktivni članovi društva. Hvala.
Odgovor na repliku, zastupnica Jerković.
Hvala lijepo. Evo mi prilike da kažem nešto pozitivno i lijepo da spomenem jedan dobar primjer, primjer grada iz kojeg dolazim. Naime, spomenuli ste pomoćnike u nastavi, prije nekih mjesec dana dogodila se svečanost potpisivanja i uručivanja ugovora u sklopu projekta poziva za dodjelu bespovratnih sredstava i Rijeka je iz Europskog socijalnog fonda povukla 8,3 milijuna kuna što je izuzetno važno i primjer kako jedinica lokalne samouprave, gradovi i općine mogu učiniti jako puno i ne čekajući na pomoć države jer provedbom ovog projekta dva su benefita. S jedne strane je to podrška djeci koja će dobiti pomoć u izvršavanju svojih školskih obaveza, dakle u svako smislu a s druge strane se povećava i zapošljivost. Ovo je četvrta godina za redom da Rijeka povlači sredstva iako je sa tim projektom započela prije 8 godina. Dakle, prije 8 godina je ulagala negdje oko 3 i pol milijuna sredstava, vlastitih sredstava, time se na neki način opredijelila za inkluzivno obrazovanje. Evo jedan dobar primjer, primjer Rijeke, kojoj mislim da bi trebali slijediti i druge jedinice lokalne samouprave. Hvala.
Zastupnik Stazić javio se za repliku.
Govoreći poštovana kolegice, o potrebama osoba sa invaliditetom, govorili ste i o drugim potrebama. Potrebama za obrazovanjem, potrebom za zdravstvenom skrbi, potrebom za radnim mjestom što je sve uvjetovano novcem. Ali postoji jedna potreba koja nije uvjetovana novcem. To je potreba za jednakošću. A kod nas osobe sa invaliditetom nisu jednakopravne. To nije dakle pitanje novca, to je pitanje morala, to je pitanje ljudskosti, to je pitanje empatije, to je pitanje srca, to je pitanje ako hoćete, razuma i inteligencije. Kod nas postoje dvije vrste osoba sa invaliditetom. Ratni vojni invalidi i civilni invalidi. Njihova invalidnost u Hrvatskoj nije jednako vrednovana. Stupanj invalidnosti nije jednako vrednovan. Kao da ljudsko oko nije oko, kao da ljudska ruka nije ruka, kao ljudska noga nije noga. Pa nečije oko vrijedi više a nečije manje. Nečija ruka vrijedi više, nečija manje. I invalidske mirovine su različite. To je pitanje pravednosti društva, to je pitanje svih nas, želimo li biti pravedni ljudi ili to ne želimo. Tada se radi o pravobraniteljici, onda mislim da je zadaća i pravobranitelja, pravobraniteljice, bilo koga, da se zauzme da ove nejednakosti nestane jer ta nejednakost je uvreda invalidima, osobama sa invaliditetom ali i uvreda svima nama, uvreda cijelom narodu.
Odgovor na repliku zastupnica Jerković.
Nema dobrog društva bez društvene pravednosti, o tome se teško može i treba bilo što više dodati. Trebali bi svi skupa pokazati puno više senzibiliteta za probleme naših sugrađana. Tim više što za rješenje brojnih problema treba samo malo napora i ponekad nešto malo novca. Hvala.
Za repliku se javio zastupnik Babić.
Hvala lijepo štovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice Jerković, vidim vi ste sa dosta empatije govorili o ovome izvješću i onda ste se uhvatili mišljenja Vlade RH ali treba znati da je pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom odnosno pučki pravobranitelj opunomoćenik Hrvatskog sabora i da se on uglavnom referira na tijela javne vlasti sve one nemogućnosti koje se stavljaju pred osobe sa invaliditetom i dužnosti Vlade da se očituju o tome. Činjenica da možemo govoriti sad o tome da li je bilo nekakvih lingvističkih eskapada koje možda nisu trebali biti u ovome izvješću što je manje bitno, ali vi kao znanstvenica znate da je po onoj „verba volant scripta manent“, morate ostaviti to zapisanim za sebe da se zna da se Vlada očitovala na izvješće pravobraniteljice za djecu. No nakon toga započeli smo sa replikama i onda smo počeli govoriti o pravobraniteljici za djecu i rekli smo da nećemo govoriti o Vladama SDP-a i HDZ-a. pa i vama svima onima koji su replicirali o tome, još jedno zbog ispravka netočnog navoda. Pravobraniteljica za djecu je birana po zakonu kojeg je donio SDP. I po tom istom zakonu je razriješena jer je to tako stajalo u zakonu. Dakle, vi ste ju razriješili. Kada govorite o pravobraniteljici za djecu i njenom izvješću, pa zar vam nije dovoljna izjava koju je ona na kraju rekla da preporuča djeci u Hrvatskoj da uče strane jezike i da iz ove zemlje idu što prije. Pa kud sramnije izjave o jedne pravobraniteljice za djecu? Mislim da to nije dobro, da smo birali jednu krivu osobu i da moramo jako paziti tko su pravobraniteljice u našoj domovini, oni koji bi se trebali baviti za određena prava, u ovom slučaju za prava djece. Kada govorite o tome da je i pravobraniteljica možda 4 mjeseca nije bila imenovana, ja želim još samo jednu rečenicu reći da njene suradnice ovdje imate gospođu Pekić, budnim okom prate sve što je potrebno za osobe sa invaliditetom.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnica Jerković.
Kolega Babić, kada smo već kod ispravka krivih navoda, onda moram i ja posegnuti za time i u svoj replici vas ispraviti. Naime, podsjetit ću vas da pravobraniteljica za djecu je na neki način smijenjena, ne na neki način smijenjena, novim zakonom koji ste donijeli svojom većinom. Prema tome, nije točno ono što ste rekli. Žalosno je da svake 4 godine kao što sam rekla, mi ponovno od toga radimo politički problem. I da ne gledamo koliko je netko stručan, koliko netko dobro radi svoj posao, već nešto drugo što ne bismo trebali. Da, još sam vam nešto htjela reći, da oko izvješća, nema nitko ništa protiv toga da Vlada daje svoje mišljenje ali to mišljenje je sada na 12, 20 stranica, 30 stranica, sve su duža i duža. I Vlada se zapravo pravda i troši energiju da objasni, opravda zašto se nešto nije napravilo a trebalo je, umjesto da energiju utroši u to da se naprave kvalitetni iskoraci i da se stvari mijenjaju na bolje. To je krivo u mišljenju Vlade. Što Vlada ima primiti na znanje? Pa nije na Vladi da prima na znanje, pa mi smo ti koji možemo, mi primamo na znanje i ocjenjujemo izvješće i rad pravobraniteljice. Na Vladi je da radi, da radi, ne drugo. Hvala.
Za repliku se javila zastupnica Lukačić.
Hvala vam lijepa. Pa kolegice Jerković, ja moram priznati najiskrenije da je vaša rasprava bila vrlo impresivna. I vjerujem da će mnoge osobe sa invaliditetom koje su ovo gledale reći da, tako treba govoriti. I možda bih i ja u to potpunosti povjerovala kada se ne bi sjećala smanjivanja prava osobama sa invaliditetom baš u vrijeme kada je vaša stranka bila na vlasti. Čak o tome danas nisam mislila govoriti ali jednostavno moram reći, kada je onim najugroženijim skupinama osoba sa invaliditetom uzeto 500 kuna s kojima su mogle platiti režije i dano im samo 200 kuna, dakle vaučer za struju, 300 kuna im je uzeto. Mnogi su mi rekli da je to za njih prestrašno. I kada ne bismo imali takvih slučajeva iz vladavine vaše stranke možda bismo i mi danas lakše rješavali neke probleme. Sjetite se da smo od prvog, da je ova Vlada dakle od prvog dana krenula, ministrica Murganić sa rješavanjem osobnih asistenata, itd., itd., do danas smo riješili već mnoge probleme, puno ih je još što je vidljivo iz izvješća pravobraniteljice. Hvala vam.
Odgovor na repliku zastupnica Jerković.
Kolegice iznimno cijenim vaš doprinos i sve ono što radite na svim razinama kako biste pomogli da se problemi koji objektivno postoje a kojih ste i sami više i bolje svjesni nego mi ostali. Dakle jako cijenim sve vaše napore i ne bih htjela biti gruba ali nema sreće u ovoj državi, nema sreće za Hrvatsku dokle god mi na ovakav način razgovaramo. Da sam ja bila ministrica nikada, nikada ne bih dirala u prava osoba sa invaliditetom, nikada to ne bih učinila. Dapače, povećala bih ih. Ali koja korist od toga da raspravljamo na ovakav način što je bilo prije 2, 3 ili 6 godina. Dokle god se osvrćemo prema natrag budućnost nam je nejasna i zamagljena. I ne može na kraju krajeva to biti opravdanje za one koji su sada na vlasti, ne može to biti alibi za nečinjenje, ne može to biti alibi da se ne rade promjene na bolje jer, mislim hoćemo opet o ustašama i partizanima ili o čemu? Je li možda krivi Ivica Račan ili, pa to nema smisla. To stvarno nema smisla. Hvala.
Za repliku se javio zastupnik Hrg.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Jerković, nisam se mislio javljati za repliku ali jednostavno morao sam. Slažem se sa vašim završnim izlaganjem u ime kluba SDP-a, tamo ste iznijeli stav kluba SDP-a, tamo ste iznijeli stav kluba SPD-a i u principu podržali izvješće pravobraniteljice. Čovjek koji je negdje sa strane gledao i nije upućen dovoljno možda u materiju bi mislio stvarno da ste vi govorili o izvješću pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom. Ali evidentno je bilo da ste dosta žući prolili govoreći i misleći na jedno drugo izvješće, na jednu drugu pravobraniteljicu. Javio sam vam se za repliku upravo iz tog razloga, toliko ste lijepoga rekli o osobama sa invaliditetom, toliko ste se zalagali za osobe sa invaliditetom, pa zar osobe sa invaliditetom zaslužuju da se u ime kluba jedne stranke kada se govori o Izvješću pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom da ustvari mislite na drugo izvješće i na jednu drugu pravobraniteljicu. Da li to osobe sa invaliditetom zaslužuju? A vi dobro znate o čemu ste govorili i vi dobro znate o čemu ja sada ovdje govorim. I stvarno ne treba se vraćati natrag ali ja vas stvarno pitam, ne možete vi ovdje govoriti u svoje osobno ime, govorili ste u ime kluba, govorili ste u ime stranke koju predstavljate danas ovdje u Saboru, ne možete alimentirati ono što je napravljeno prije. Jeste li pročitali kakva mišljenja je davala Vlada RH na Izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2012., 2013., 2014., 2015.? Jeste to pročitali? Je li to izvješće bilo slično ili mišljenje slično ovom sadašnjem ili je bilo nešto drugačije? Je li davalo neka konkretna rješenja? Nije.
Odgovor na repliku zastupnica Jerković.
Kolega Hrg, ja vas ništa nisam razumjela, ali stvarno, hoće li mi netko pomoći? Ja uopće ne razumijem o čemu vi govorite, da, hvala.
Zastupnica Putica javila se za repliku.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Cijenjena kolegice Jerković, kazali ste u svojoj raspravi kako je nužna promjena politike zapravo kojom Hrvatska treba ići u buduće. Prvenstveno vjerujem da ste mislili na politiku zapošljavanja, na politiku sustava zdravstva, ali svakako i na obrazovanu politiku, jer o tome, kako će se Hrvatska danas a pogotovo u buduće odnositi prema osobama s invaliditetom, ovisi o našem sustavu odgoja i obrazovanja i o onome kako ćemo educirati naše najmlađe da se odnose prema osobama s invaliditetom. Htjela bi nešto reći vezano za djecu s poteškoćama i djecu s posebnim potrebama. Želim podcrtati i podsjetiti na dio jučerašnje rasprave sa saborskih odbora na kojima smo o tome razgovarali i sa samom pravobraniteljicom i kazali da moramo odrediti smjer u kojem Hrvatska želi ići i u politici prema udrugama. Nažalost, vam moram kazati da se na natječaj Ministarstva znanosti i obrazovanja za djecu s poteškoćama i djecu s posebnim potrebama, vezanim za asistente u nastavi događa jedan veliki nered. Događa se nered jedna poplava udruga koja nažalost, niti ljudskim niti profesionalnim kapacitetima, nisu dovoljno opremljene da bi pružale usluge djeci s posebnim potrebama, da bi imala asistente u nastavi, nego im to tek biva sekundarna djelatnost tih udruga, a zapravo, samo žele potegnuti financijska sredstva iz hrvatskoga proračuna. Ne kažem da je to pravilo, to su iznimke, ali moramo voditi računa, o tome, da imamo prave udruge na natječajima i da djeci možemo pružiti adekvatnu pomoć u sustavu obrazovanja. Govorili ste i o jedinicama lokalne samouprave. Također dolazim iz Dubrovnika, koji se ovako smatra bogatijim gradom, gradom s velikim proračunom, međutim proračuni nisu uvijek ti koji određuju politiku jedinice lokalne samouprave. Određuju ih prioriteti koje te jedinice lokalne samouprave sebi zadaju, pa mogu kazati da u Dubrovniku imate novu strategiju koju mogu donijeti sve jedinicu za 2020. i više [[Upadica Petrov: Hvala, isteklo je vrijeme zastupnice.]] milijuna kuna koja se izdvaja na strategiju za osobe s invaliditetom.
Hvala. Odgovor na repliku, zastupnica Jerković.
Hvala vam lijepo kolegica Putica što ste nas vratili na meritum stvari, hvala vam od srca. Dotaknuli ste nekoliko vrlo važnih tema. Istina je da zapravo država mora po pitanju važnijih društvenih tema imati jasnu politiku i jasnu strategiju. Kada bi je imala i nje se država, mnoge bi se stvari puno i jednostavnije riješile. Dotaknuli ste i problem zapošljava osoba s invaliditetom i to doista jest veliki problem. Ne samo zato što se osobe s invaliditetom teže zapošljavaju, već zato što one koje su zaposlene, vrlo su često zaposlene na poslovna i radnim mjestima koje apsolutno nisu adekvatni njihovoj naobrazbi, dakle njihovoj stručnoj spremi i njihovim sposobnosti i kapacitetima itd. Što se tiče jedinica lokalne samouprave da stvar je prioriteta, ali isto tako senzibiliteta. Znate ako imate senzibiliteta, onda vam to pomogne da nešto važno uđe i u prioritet. Jer mogu reći da za slučaj moga grada, evo opet se na njega vraćam, mi smo zaposlili u gradskoj upravi 12 osoba s invaliditetom, zaposlili smo jednu slijepu osobu u osnovnoj školi i jednu osobu u sa cerebralnom paralizom, u udruzi osoba sa centralnom paralizom. Dakle, može se, kad senzibilitet pređe u prioritet. Hvala.
Zastupnica Strenja Linić, javila se za repliku.
Pa htjela bih zapravo pročitati, jer očito osobe s invaliditetom pomno prate ovu našu današnju raspravu. Poruku koju sam dobila od roditelja djece koja su u centru za odgoj i obrazovanje Vinko Bek, koja su poruka nemojmo biti gori, zadržimo barem ono što smo imali zadnjih godina, nemojmo biti gori. A njihova poruka je mi ove godine nismo dobili asistente, a radi se o slijepoj djeci sa dodatnim poteškoćama u osnovnoj školi i jako im je teško što sva ministarstva prebacuju jedni na druge, a djeca ispaštaju. Od ove školske godine smo ostali bez asistenata koji su nam prijeko potrebi jer se nalazimo u neadekvatnim uvjetima, u prostorima u Filipovićevoj 22 koji nisu prilagođeni za djecu s višestrukim oštećenjima. U posljednje 2 godine, bilo nam je dodijeljeno jedne godine 4, a sljedeće godine 7 asistenata. Ove godine nismo dobili niti jednog asistenta. Ovdje se obrazuju i rehabilitiraju, djeca, mlađi i odrasli sa oštećenjima vida. Neki među njima imaju i dodatne utjecajne teškoće poput sniženog intelektualnog funkcioniranja autizma, ADHD-a poremećaja pažnje, teškoće govora, nerazvijen govor, motoričke smetnje. U osnovnoj školi je vrlo malo učenika koji imaju samo oštećenje vida. U svakom razredu ili grupi je 3 do 5 učenika. S njima radi 1 profesor edukacijske rehabilitacije. Već u samom radu u skupinama imamo potrebu za asistentom, s obzirom da su to djeca i učenici s višestrukim oštećenjima koji se tijekom nastave imaju potrebu i osamiti. Bez asistenata to nije moguće, jer bi u tom slučaju bili sami u nekoj prostoriji, a to je s obzirom na njihove zdravstvene i psihičke teškoće nemoguće. Veliki je problem i odlazak na izlete, šetnje, odlaske u kazalište i kina i pravilo i struka nalažu da je tada u pratnji jedne osobe sa oštećenim vidom, jedna osoba koja mu pomaže. Stoga su asistenti nama nužno potrebni u svakodnevnim aktivnostima. Ove godine nismo dobili niti jednog asistenta i naši učenici ne idu u šetnje, ne idu na igru u park, ne mogu se osamiti, jer nema tko biti s njima. Zadnje 2 g. naša djeca imala su bolju kvalitetu života, kako unutar škole, tako i uključivanje u svakodnevni život van škole. To je poruka roditelja djece iz ove škole.
Ispričavam se, isteklo je vrijeme. Zastupnica Jerković.
Kolegice Strenja Linić to je o čem sam govorila, jel koliko mogu jedinice lokalne samouprave same napraviti. Možda bi bilo dobro da organizirate tematsku sjednicu Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku, na koju ćete pozvati čelnike jedinica lokalne samouprave koje mogu pokazati primjere dobre prakse i pomoći ostalima da također se angažiraju u tom smislu i povuku sredstva. Hvala lijepa.
Zastupnik Ćelić javio se za repliku.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Uvažena zastupnice iz vašeg nastupa se jasno da iščitati da ste vi oporbena političarka i pozdravljam bez obzira što se ne slažem sa vama pozdravljam način kako vi to izlažete. Međutim, mene čudi da zbog čega Vlada ne bi mogla dati svoje mišljenje. Ukoliko pogledate na sve, izvješća svih agencija, recimo izvješće Financijske agencije, izvješće HAMAG-a, izvješće Državnog odvjetništva. Za sva izvješća Vlada RH daje svoja mišljenja i svi smo pohvaliti. Mislim da je to hvale vrijedno izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom koja s pravom kritički upućuje određene teze prema određenim ministarstvima. I ne vidim nikakvog razloga zašto Vlada RH ne bi se mogla očitovati na izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom. Vi ste od toga napravili jedno prvorazredno političko pitanje koje definitivno ima određene implikacije i na pitanje jednog drugog pravobraniteljstva i onda na sve to dolazi jedan politikant gospodin Stazić koji onda propitkuje razliku između ratnih i civilnih invalida. Pa to svugdje postoji. Ako on to nije znao ne znam zašto nije za vrijeme Jugoslavije propitkivao boračka prava, nego sad se odjednom našao pametan za tako nešto. Dakle, volio bih da ste puno više govorili o samom sadržaju, da ste puno više hvalili sva nastojanja, premda ona nisu bila isključena od strane Ureda pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom koje radi jako puno. Ali ne vidim nikakvog razloga zašto Vlada RH ne bi mogla možda na nekakav malo dulji način, ali kažem pogledajte recimo Izvješće Državnog odvjetništvo. I ono vam ima nekoliko stranica gdje Vlada daje svoje mišljenje.
Odgovor na repliku zastupnica Jerković.
Hvala lijepo. Pa nisam ja protiv mišljenja Vlade. Ja sam samo protiv mišljenja ovakvog mišljenja Vlade. Dakle razlika je velika. U redu je i dobro je da Vlada pročita izvješće pravobraniteljice i da nam to pokaže da je pročitala i razumjela. Ali se nikako ne slažem da pravobraniteljicu uči pameti. I nikako mi se ne sviđa na strani 4. da kaže: „Vlada RH napominje da bi naslov cjeline neke trebao biti visoko obrazovanje, a ne visoko školsko obrazovanje.“ Na stranici 143. umjesto „visoko školskog“ trebao bi stajati termin „visokog obrazovanja“. Jel' se vi šalite? Hoćemo dalje? Strana 5. Na stranici 159. navedeno je: „Djelatnicima koji imaju visoku ili višu stručnu spremu. Na stranici 296. navedeno je: „Policijskih službenika više ili visoke stručne spreme“ ali to ne valja, to nije dobro. Jer zakon kaže da se moraju koristiti neki drugi izrazi, pa ovo valjda nitko ne razumije, pa ni pravobraniteljica isto ništa ne razumije. Dakle kolega, dajte molim vas. Ja nisam protiv mišljenja Vlade, ali ovo. Što je ovo? I vi ćete bit jednoga dana oporbeni zastupnik znate, pa me zanima hoćete li promijenit mišljenje o mišljenju Vlade. Baš me zanima?
Zastupnik Vučetić javio se za repliku, izvolite.
Poštovane kolegice, ja bih želio upozoriti samo da ovo Izvješće nije poziv na političku diskusiju između dviju stranaka ili dviju političkih opcija koje su pokazale jednu nemoć i nedovoljno činjenje u odnosu na potrebe osoba sa invaliditetom. Ovo Izvješće je izvješće naše društvene i političke nemoći i nesposobnosti da udovoljimo potrebama naših građana koje imaju problem invaliditeta. Mi uvažavamo pravobraniteljicu onda kad uvažavamo osobe sa invaliditetom. Ne kad je ispravno opozicioniramo u odnosu na izvršnu i zakonodavnu vlast. Meni je jasno da niste mogli razviti nostalgiju za početkom niti s jedne, niti s druge političke platforme zbog toga što tu nećete pronaći ništa osim potrebe da preispitujete vlastite odluke. I zbog toga ste u ovim raspravama podlegli tome da komparirate vlastito nečinjenje sa nečinjenjem onih drugih. To radi i lijeva i desna strana u ovoj sabornici. A ono što je uistinu ovdje potrebno, a to je da razvijemo osjećaj prema društvenoj pravdi, da razvijemo osjećaj da se osobe sa invaliditetom poštuju onda kad im razvijemo mehanizme djelatne skrbi, kad napravimo neko djelo koje će njima pomoći, kad ih uključimo u društvo, a ne kad ih pretvorimo u gledatelje naših besplodnih rasprava, a mi to upravo sad činimo. Osobe sa invaliditetom to su građani RH koje imaju probleme i imaju probleme dijelom zato što smo ih mi proizveli. Slažem se sa vama da ovo što je Vlada napravila da je to jedan pokušaj lektoriranja na crno i da to ne odgovara. Ali i dalje ne rješavamo probleme ove populacije [[Upadica Petrov: Vrijeme.]] Zahvaljujem.
Odgovor na repliku, zastupnica Jerković.
Dragi kolega mladi ste, ali osim godinama čini mi se i što se tiče vašeg političkog staža, pa vam neću zamjeriti to što ste rekli. U mojoj raspravi u ime kluba nije bilo žući kao što je rekao kolega Hrg, nije bilo poziva na provokaciju i na priču o ustašama i partizanima. Ja sam u svojoj raspravi u ime kluba progovorila o nečem iznimno važnom, ali ne baš otvoreno, a to je odnos Sabora i Vlade i inferiorne, potčinjene uloge i pozicije ovog Sabora u odnosu na Vladu. I to nam Vlada demonstrira stalno. To nam Vlada konstantno pokazuje i ruga nam se. I ruga nam se cijelo vrijeme kada daje svoja mišljenja na izvješća pravobranitelja. I moja poruka je bila da to treba prestati, samo to. Hvala.
Za sudjelovanje u raspravi prijavio se je Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a u njihovo ime govorit će zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo pravobraniteljice, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. I ova rasprava pokazuje zapravo kakvi smo mi licemjeri, mi u političkim kategorijama ljevice i desnice razgovaramo o problemima ljudi za koje u principu nemamo razumijevanje. Hinimo da imamo sućut, a zadnja stvar koja njima treba u životu naša ili bilo čija druga sućut. Dakle minimum pristojnosti bi bio da pokažemo razumijevanje, a ako već razumijemo o čemu se radi da kada dođemo u poziciju da donosimo odluke, donosimo odluke koje ih uključuju i koji rješavanju njihove probleme. Jer osobe s invaliditetom nisu to postale zato što su bile članovi jedne ili druge političke partije, različiti su načini stjecanja invaliditeta, a država uporno i stalno se ruga njima, ponižava ih jer procjenjuje ne njihov invaliditet nego način na koji su ga stekli. I tako ne samo da radi segregaciju i diskriminaciju između onih koji nisu osobe s invaliditetom i onih koji to jesu nego vrlo aktivno pomno smišljeno i to već dugotrajno namjerno radi diskriminaciju i podjelu unutar same populacije osoba s invaliditetom, naivno vjerujući da će ih posvaditi, da će ako dade jednima više, a drugima manje neke imati na svojoj strani i to je zapravo vrlo podla politika. Nijedna od 14 Vlada RH nema pravo doći u Hrvatski sabor i reći da je napravila nešto kolosalno dobro za osobe s invaliditetom, nijedna, što ne znači da se mnogi od njih nisu trudili. Ali to što su se trudile nije bilo ne dovoljno nego u mnogočemu je bilo i perpetuirajuće zlo. Evo recimo jedan detalj, kažemo da pred jedinstvenim tijelom vještačenja smo imali 40 tisuća zahtjeva i eto uspjeli smo u osam mjeseci srediti četiri i sada ima samo 36 tisuća. Do konca godine možda će ih biti 35,5. Pa to je sjajna vijest, trebat će nam samo 14 godina da riješimo zaprimljene zahtjeve, a do tada osobe koje traže relevantan dokument i dokaz na osnovu kojega mogu ostvariti svoja prava, mogu što se države tiče slobodno i u mrijeti. Po onoj staroj egidi „na vama je da umrete, na nama je sve ostalo“. Zadaća Vlade je da transparentno i kvalitetno troši javna sredstva u osiguranju osnovnih servisa prema građanima. Zadaća države je da pokuša izjednačiti sve ljude u šansama. Oni to nisu po prirodi stvari, ali im je dužna država dati uvjete po kojima će izjednačiti njihove šanse. Dakle nijedna Vlada RH u očitovanju o Izvješću pravobraniteljica za osobe s invaliditetom nema pravo popovati, nema pravo ocjenjivati to izvješće po kvaliteti nego samo isključivo eventualno izvijestiti Hrvatski sabor ako nešto u tom izvješću nije točno, a zašto se ona smatra odgovornom. I drugo, bilo bi joj pametnije, bez obzira tko joj bio premijer onaj tko je bio 12. ili onaj koji je sada 14. da svake godine izvijesti Hrvatski sabor što je Vlada napravila kao top, kao kruna izvršne vlasti, kao oni koji raspolažu parama da se postupi po preporukama i zaključcima, recimo pravobraniteljica za osobe s invaliditetom koje je dala prošle godine. Da ne bude po onoj dalmatinskoj „Govorila ona ili tovar reva“. Skraćeno izvješće koje je pročitala većina saborskih zastupnika, bar se tako nadam, nažalost ne sadrži zaključke i preporuke. Oni se nalaze u onom ekstenzivnom od 300 i nešto stranica i sami zaključci i preporuke su porazni. Nije tu ništa da se razumijemo kolosalno novo, takvih je bilo i lani i preklani i godina prije, ali svi se oglušuju. Evo recimo taj detalj, da ključne institucije na koje su osobe s invaliditetom upravljene da rješavaju svoje administrativne probleme, zapravo su nedostupne, dakle HZZO, HZMO, centri za socijalnu skrb su napravljeni tako da osobe s invaliditetom tamo ne mogu doći. A ako ne dođu pa neće ništa ni pitati, a onaj tko ništa nije ni pitao neće ništa ni dobiti. To je logika birokracije kojoj je najvažnije da je na 4. ili 5. katu, a manje joj je važno da se do nje ne može doći ako ste s pomagalima, ako ste u kolicima i ako nema naravno lifta. Iznimno je bitno da Hrvatska nabavi 7,8,9 borbenih zrakoplova i da za to plati 7, 8 milijardi kuna, to će riješiti sve probleme osoba s invaliditetom uključujući i to da će moći samo zamisliti da postoje liftovi u javnim zgradama. Pa što nismo kupili dva? A za ona dva, tri ili četiri koja su ostala da kupimo liftove i ugradimo u ključne državne institucije. Na primjer, dalje, kaže pravobraniteljica i to ponavlja godinama da usko grlo kod tijela javnog vještačenja, zapravo ponižava ljude. Zamislite kako je roditeljima djeteta s posebnim potrebama koje trebaju dobiti procjenu jedinstvenoga tijela kako bi njihovo dijete ostvarilo pravo da ide u vrtić ili pravo na osobno asistenta ili pravo bilo koje drugo. A to čekaju godinu dana. U međuvremenu moraju raditi, moraju skrbiti o tom djetetu, zar nije porazno da samo 40% djece koji imaju najteže oblike invaliditeta i poremećaja u dobi do 7 godine imaju stručnu pomoć? Kako će tek biti kad budu imali 20 ili 50 godina? Ako nema osjećaja potrebe da se pomogne najranjivija, onima koji još ne mogu skrbiti za sebe, nikako. Drugo, pravobraniteljica s pravom upozorava da to kršenje ljudskoga prava odnosno u ovom konkretnom slučaju, građanskoga prava kad vam netko sudi i dosudi da imate pravo znati zašto, dakle da imate pravo dobiti obrazloženje da naši sudovi redovito ruše i proglašavaju mišljenja odnosno rješenja mirovinskog odnosno ovog tijela vještačenja, kao nezakonita zato jer nisu obrazložena. Ministarstvo, ta Vlada kaže da u tome ne vidi ništa sporno. Dakle, ministarstvo kaže da nije nikakav problem to što netko krši zakon. Pa jadna je ta Vlada, jadan i ovaj Sabor koji to trpi. Dakle mogu vas odbiti i ne moraju vam reći zašto su to napravili. Kad govorimo o ekipiranosti, možemo mi i dalje plakati i kukati, i dogodine ćemo isto tako reći nema pedagoga, logopeda, različitih stručnjaka iz medicinskih struka, nema onih koji bi sjedili u jedinstvenom tijelu vještačenja, nemamo dovoljno ljudi za asistente, nemamo ovo, nemao ono. Pa tako je i ona govorila da napravila palačinke da ima tavu, kao što nema ulje i da bi sigurno bili dobri da ima mlijeka kao što nema brašna. Koliko je država odobrila stipendija za obrazovanje stručnjaka koji će za 3, 4, 5 ili 6, 8 godina raditi kao stručnjaci u tim sustavima? Jesmo li o tome progovorili? Zašto ne usmjerimo dio sredstava iz proračuna da se obrazuju ljude za koje danas kažemo da ih nema? Budemo li i dalje kukali, pa tek ih onda neće biti jer sustav koji počiva na kukanju i jadikovkama, sigurno nije onaj koji će privući stručne ljude. Otići će negdje druge kao što i sad odlaze. Očajni su roditelji djece koje imaju poremećaje za autističkog spektra. Nema dovoljno stručnih ljudi koji bi im mogli pomoći. Državu uopće ne zanima njihova problematika. Način na koji bi stekli pravo da im djeca uđu u vrtić iznimno je kompliciran. Čekaju po 8 do 10 mjeseci. Pa jasno je, ne radi se o jednostavnom problemu ali država ne pokazuje volju da rješava osnovne potrebe roditelja djece s poremećajem iz autističnog spektra. I šta nam se onda događa? Dolaze šarlatani, lopovi, i nude im, pazite, nude im molitvene zajednice rehabilitaciju za poremećaj iz autističnog spektra. Ja se nadam pravobraniteljice, da ćete tijekom ive godine već izvršiti inspekciju u čuveni slučaj Grad anđela o kojemu su mediji pisali, koji se razvija uz neposrednu asistenciju Hrvatske salezijanske zajednice. Ja se samo nadam da nam neće u ljekarnama u buduće davati molitvenike kad dođemo po lijekove za bolesti koje su nam dijagnosticirane. I na kraju, ponovit ću nešto što sam rekao za ovom govornicom pet puta i vrlo rado ću ponoviti, neka cijeli svijet znade i neka znademo mi. Pet ljudi sa istim invaliditetom. Osoba koja je izgubila nogu u recimo prometnoj nesreći. Osoba koja se rodila bez noge. Osoba koja je izgubila nogu na radu. Osoba koja je izgubila nogu u ratu kao pripadnik Oružanih snaga i civilni invalid rata. Nijedna od tih pet osoba nema isti ekstremitet. I jednaku imaju invalidnost. Kad bi ste znali kolika je razlika u invalidskim pravima i naknadama između jedne i pete, muka bi vam bila. I onda bi ste tek vidjeli koliko je ova država licemjerna, nepravedna i bešćutna. I dok jedni imaju pravo na kolica sa istim invaliditetom, svakih pet godina, drugi imaju pravo na automobil svakih sedam godina. Nisam siguran da su hrvatski branitelji se borili za nepravedno društvo. I nisam siguran da bilo kome od njih kažete jesi li za to da dijete koje ima istu invalidninu kao i ti, bude pet puta manje drago ovoj državi i da ima manje šanse. Naravno da će reći da nije, i svi će ljudi se rado odreći onoga što im pripada u korist onoga tko je slabiji. Ali mi smo u ovome Domu izglasali u prvome čitanju zakon po kojemu će samo na osnovu mirovinskih prava do 2025. godine, cifra koja će alimentirati iz državnog proračuna jer za nju nema akumulacije u fondovima drugim, dodatnih 3 milijarde i 700 milijuna kuna. Kako ćemo to objasniti roditeljima djece koji imaju isti invaliditet? Što mi njih učimo o pravednosti ovoga društva? Jel' nam srce se stislo neki dan na prilogu, na televiziji gdje majka djeteta sa teškom atrofijom, koje ne može samostalno ni disati kaže da se seli u Njemačku jer će tamošnji zdravstveni sustav istoga časa prepoznati njene poteškoće, poteškoće njenoga djeteta i učiniti sve da tom djetetu olakša život. Mene je bilo sramota. Naša država to neće prepoznati. Sjećate li se prije nekoliko mjeseci kada se vodila javna rasprava o tome treba li država osigurati sredstva za lijekove teškoj oboljeloj djeci kojima je to jedina šansa da prežive, pa se Ministarstvo zdravstva dobro razmišljalo tjednima razmišljajući da li su te dijagnoze dovoljno teške da tu djecu puste da umru ili da im pomognu. Takav je generalno stav cijele administracije. Kada bismo mi ovdje odlučili da će sljedećih nekoliko godina biti godine brige o osobama s invaliditetom, da ćemo svakome pristupiti tako da mu izjednačavamo šanse, da će država najprije skrbiti o njima jer oni nemaju jednake šanse, a to je njena temeljna zadaća, a da će na repu svojih potreba i svojih prioriteta imati potrošnju, dizanje birokracije, zapošljavanje birokrata u onim resorima od kojih nema nikakve koristi i pomaka, da će se na zadnje noge dignuti da što više povuče sredstava iz europskih fondova upravo za projekte socijalne kohezije i da ćemo vjerovati onima koji grade socijalni kapital onda bi bilo dobro. Što se tiče kluba GLAS-a i HSU-a podržat ćemo izvješće pravobraniteljice. Hvala lijepo.
Hvala. Zastupnica Lukačić javila se za repliku. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega ja na ovo vaše izlaganje mogu samo reći jedno, velikim dijelom se slažem, međutim žao mi je doista mi je iskreno žao da kada ste mogli, a bili ste u poziciji da učinite nešto niste napravili ništa. Reći ću samo to za jedinstveno tijelo vještačenja, da ste ga postavili tada na prave noge, mi danas ne bismo imali ovakvih problema, to je problem. i priznajmo konačno da problem leži u Zakonu o jedinstvenom tijelu vještačenja i Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanje osoba s invaliditetom koji je stupio na snagu 2014. godine. Tu je pravi problem. danas to moramo popravljati. I već ste vi jednim dijelom morali popravljati, a mi danas popravljamo greške i ja vjerujem da ćemo ih ispraviti na adekvatan način. Hvala.
Odgovor na repliku zastupnik Beus Richembergh.
Kolegice Lukačić, ako mislite da ću se ja uloviti na tu vašu baketinu pa se s vama svađati o tako prizemnim i primitivnim stvarima koje sugerirate, neću. Samo ću reći da su osobe s invaliditetom postojale od kada je ljudskoga roda, a ne od 2014. godine, a i u Hrvatskoj također. Znate nismo vam mi nikakvo izuzeće u tome smislu. Osobe s invaliditetom imaju svoje probleme od trenutka kada im invaliditet nastane, a ne od 2014. godine sapienti sat.
Zastupnik Ćelić javio se za repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupniče. Jeste ikad čuli za pojam pozitivne diskriminacije? Jeste li čuli da postoji zakon koji definira kada je nešto ozljeda na radu, a kada nije ozljeda na radu? Slažem se s vama da onaj tko je bez noge da mu jednako treba proteza ostao on bez noge u ratu ili u miru, slažem se s time, ali svugdje u svijetu pa tako i u Hrvatskoj postoji razlika i postoje određene povlastice, one jesu povlastice i to su braniteljska prava. Bili bi svi sretni kada bi svi u hrvatskom društvu sve osobe s invaliditetom bez obzira kako stekle taj invaliditet imali jednaka prava, ali nažalost to tako nije. Ja bih ipak više se osvrnuo na ono što ste spomenuli vezano za poremećaje sa osobama iz autističnog spektra, skandalozno je da u Hrvatskoj ne postoji dijagnostički centra, ne postoji. bio je do 1996. u Psihijatrijskoj bolnici Jankomir, sada postoje neke naznake prema informacijama koje sam dobio iz Ministarstva zdravstva u suradnji sa UNICEF-om od osnutka centra u Osijeku pa onda i u ostala tri regionalna centra Rijeka, Zagreb i Split i mislim da bi danas puno više trebali govoriti. Dakle osobe s poremećajima iz autističnog spektra su životno ugrožene jer nisu pravovremeno dijagnosticirane, nemaju pravovremenu intervenciju i tretman i onda se događaju kerefeke kakve ste vi spomenuli. I još samo kratko, nemojte poticati vjersku netrpeljivost. Priča sa Gradom anđela je bila najam Dvorca Dioš koji je u vlasništvu Salezijanaca, Salezijanci nemaju nikakve veze s time, tako da to nema veze jedno s drugim. Dakle to je jedna udruga koja je tražila najam i onda su oni dali.
Odgovor na repliku zastupnik Beus Richembergh.
Jako mi je drago da ste upoznati s ovim slučajem čim to znadete pa sam siguran da ćete nešto napraviti kao dio vladajuće većine da se to raspetlja. Što se tiče onoga prvoga, znate jako je ponižavajuće kada jednom čovjeku kažete da njegova noga vrijedi 1.200 kuna koje nema, a drugome kažete da vrijedi 3.800, dakle to vam nije nikakvo odavanje časti nekome tko je časno zaslužio status hrvatskog branitelja. To je ponižavanje ovoga društvo, to se radi na drugi način. Dakle naknada za invaliditet ne smije biti različita, ono što može biti različito je čast koju pruža društvo prema osobito zaslužnim građanima koji su za dobrobit ove zemlje dali, izložili svoj život, svoje zdravlje i sve ostalo što su mogli, neki i znanje. Ali to je drugi par rukava. Ali ako kažete čovjeku koji ima isti problem da njegov problem ne vrijedi toliko i da on ne može doći do osnovnih životnih uvjeta zato što nije bio u ratu, a nije bio u ratu zato što je osoba sa invaliditetom. Sve da je i htio nije mogao. Onda ga ponižavate, a to nije dobra poruka. To nije poruka zdravoga građanskoga društva, to je poruka društva koje hoće segregirati svoje građane, zavaditi ih da bi bolje manipulirali. Ako želimo graditi pravednije društvo onda te elementarne stvari moramo razumjeti, a druga je stvar kad vi možete nekome dati više zato jer je više zaslužio, a ovdje ne govorimo o zaslugama. Ovdje govorimo o priznanju potreba. I to je sva mudrolija. Vlade su brojne najavljivale da će napraviti katalog oštećenja tjelesnih, da će cijelu tu materiju zapravo ustabiliti i usustaviti kroz procedure. Ma nitko ništa nije napravio, nitko ništa. Ja nisam ponosan u tom smislu na ni jednoga ministra socijalne skrbi i zdravlja u Hrvatskoj od '92. do danas.
Hvala. Zastupnica Glasovac javila se za repliku.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Beus u vašem izlaganju spomenuli ste djecu s teškoćama koji zasigurno jesu najranjivija skupina kada govorimo o osobama sa invaliditetom. Ovdje je bilo nekih pokušaja politiziranja ove osjetljive teme. Mislim da ovdje nije, ne ovdje nego inače to mu ne bi trebalo biti ni vrijeme, ni mjesto na ovako osjetljivoj temi. Mislim činjenica jest da su brojni problemi sa kojima se suočavaju osobe sa invaliditetom posebice djeca sa teškoćama u razvoju. Činjenica jest da su se neke stvari na našu sreću i na njihovu sreću pomakle sa mrtve točke. Evo četvrtu godinu za redom trudimo se kao država, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta, odnosno sada samo Ministarstvo znanosti i obrazovanja uz pomoć Europskog socijalnog fonda osigurati svakom djetetu s teškoćama u razvoju asistenta u raspravi i stručno-komunikacijskog posrednika što zapravo je velika potpora svakom djetetu u odgojno-obrazovnom sustavu. Znalo se i događati i ja se nadam da će tih scena biti što manje da se kasni s isplatama naknada asistentima čime se dovodi u pitanje i njihova opstojnost, odnosno daljnji rad. Još uvijek svake godine na žalost roditelji i djeca s teškoćama u razvoju imaju problem s početkom školske godine i sa osiguravanjem prijevoza, jer je tu vrlo nejasna nadležnost zapravo između države i jedinica lokalne odnosno regionalne samouprave. To je isto nešto što bismo trebali se truditi ispraviti da do toga više ne dolazi. I zadnje ono što mi nismo uspjeli napraviti u našem mandatu, vjerujem da će to uspjeti ova Vlada, a to je ukidanje dohodovnog imovinskog cenzusa za osobe sa invaliditetom. To je ne samo u skladu sa preporukama konvencije UN-a nego bi to na neki način i potaklo zapošljavanje osoba sa invaliditetom ukoliko njihova naknada, odnosno naknada za invaliditet ne bi [[Upadica Petrov: Vrijeme je isteklo. Hvala.]] sprječavala da im bude uskraćena zbog drugog [[Upadica Petrov: Zastupnice Glasovac hvala.]]
Odgovor zastupnik Richembergh.
Kolegice svaka administracija obično kaže mi se stvarno trudimo u okviru raspoloživih sredstava kao da državni proračun donosi netko drugi a ne ovaj Dom i ne predlaže ga Vlada. Vidjet ćemo na sljedećem proračunu koliko će ova Vlada biti bolja od prijašnje, pa ćemo onda moći reći da li oni doista shvaćaju koliko je ovo važno ili ne. Ili će se pretvoriti u jednu od Vlada koje po ovom pitanju nisu napravile krucijalno ništa dramatično novo. Sjajno je kad vi uvedete sustav osobnih asistenata, ali šta vam to vrijedi kad ne mogu dobiti oni kojima trebaju. 1153 asistenta u cijeloj državi. U ovom Izvješću piše 1153. U svakome slučaju može se napraviti puno. Evo ja koristim ovu priliku da pozovem kolege koji su gradonačelnici bogatih gradova. Evo recimo Dubrovnika, Poreča, Rovinja. Hajte vi momci uspostavite primjere dobre prakse. Imate sasvim dovoljno novaca. Godišnje možete izdvojiti toliko sredstava, da pokažete kako izgleda sredina u kojoj se ruše barijere, uspostavljaju prohodni putevi prema onim ustanovama osobe sa invaliditetom trebaju ostvariti svoja prava. Kako to izgleda sufinancirati osobne asistente, podići kvalitetu obrazovanja, povećati broj stručnih suradnika i pomoćnika u dječjim vrtićima, izaći u susret roditeljima osoba, roditeljima djece sa posebnim potrebama i poteškoćama da vidimo. Mi možemo napraviti centre izvrsnosti i pokazati da ako ima dobre volje da se novac može alocirati sa manje pametnih ili glupih stvari na ovako krucijalne kao što je izjednačavanje šansi ljudi u društvu. Hvala lijepo.
Zastupnik Culej javio se za repliku.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Beus Emire šta si već Beus Richembergh, vrijeđaš mi malo moju crkvu ovdje, vrijeđaš molitvenike. Vrijeđaš hrvatske branitelje. Šta bi ti htio? Da se po tebi kreira Zakon o pravima hrvatskih branitelja, da po tebi oni koji su branitelji odbili nogu imaju ista prava sa braniteljima? Jel' bi ti to htio ili mnogi, da izjednače znači naše neprijatelje koji su ubijali i kasapili branitelje zajedno sa braniteljima što je htjela bivša Vlada kroz svoje zakone i kroz onoga stopostotnoga što ga ovdje nema provesti da izjednače prava hrvatskih branitelja. O čemu vi pričate? O čem? Zar svaki puta hrvatski branitelji vam moraju biti u ustima? Jeste li vi možda bili hrvatski branitelj? Jeste li branili ovu Hrvatsku? Jeste se borili za nju? Prestanite govoriti o hrvatskim braniteljima. Mogli ste kada su bili ovdje zatočeni od strane Ranka Ostojića u Markovoj crkvi, kada su bili tučeni, kada su morali vršiti nuždu, kad im nisu dali lijekove, tada ste se mogli javiti i podržati, a ne sada. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne mora reagirati za mene.
Vjerujem da je zastupnik Culej završio. Zastupnica Glasovac je, zastupnica Glasovac je … [[Govornik se ne razumije.]] povredu poslovnika.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Držim da je kolega Culej povrijedio članak 232. evo nije u stanju ni u ovako rijetkim situacijama kada govorimo o osobama sa invaliditetom, o zaštiti, promicanju i povećavanju njihovih prava, posvetiti barem dio svoje rasprave, odnosno replike, o ovim osobama. Lijepo je brinuti o braniteljima, ali vaša briga za branitelje, nažalost, evo vidimo po novom prijedlogu zakona, svodi se na to, da dajete šakom i kapom, ali ne svoj novac, nego prebacujete obaveze [[Upadica Petrov: Zastupnice Glasovac ja bi samo zamolio da ne koristite institut povrede poslovnika za svoju repliku.]] na jedinice lokalne samouprave koje ne znaju odakle će to platiti. Vjerojatno će morati uzeti drugima osobama s invaliditetom, djeci da bi dali ono što ste vi zamislili i dali. Lako je.
Zastupnice Glasovac, pa nemojte molim vas. Zahvaljujem. Što se tiče povrede Poslovnika i članka kojeg ste naveli, zastupnik Culej se referirao na izlaganje i spominjanje uopće branitelja, tako da se on u tom dijelu, ako možemo gledati širine držanja teme, držao teme, a način ili njegove misli koje je on izveo su odraz njegovog stanja, njegovog raspoloženja i onoga što gospodin Culej zastupa. Odgovor na repliku zastupnik Beus Richembergh.
Kolega Culej, ako vi mislite mene impresionirati s tim tipom govorenja, tim postizanjem tona, postavljanja tih čuvenih pitanja, razlikovanja vas i nas, onda ste na krivoj adresi. Znate puno su veće njuške od meni prijetile pa se nisam prepao. I nećete mi ni vi, a nitko drugi začepiti usta. I nije dobro da jedan zastupnik drugome kaže, nemaš ti šta o tome govoriti. Ma imate vi kolega Culej, ne samo šta govoriti, nego i pravo govoriti, samo vi govorite. Što god više vi govorite o dignitetu Domovinskog rata i branitelja, budite sigurni, da taj dignitet pada, jer ga vi ne znate braniti. Vi ga predstavljate u najgoremu mogućem, ne domoljubnom smislu. Onome koji govori ja i ti, a ne onome koji govori mi. Nego onome koji govori o svojoj domovini, nego o vašem pravu na vašu domovinu. Kao da ja nemam pravo na tu istu domovinu. Oni koji misle mjeriti domoljube na taj način, govoreći u trenutku kada govorimo o pravima osoba s invaliditetom, da njihove noge ne vrijede jednako kao noge onih koji su ih izgubili u ratu. Pa to je strašno. Pa šta su oni za vas? Jesu oni agresori isto? Jer nisu bili u ratu? Pa nisu mogli biti u ratu, znate, nije dobro tako dijeliti, a samo vi nastavite tako, budite sigurni da će birači, one opcije koje vi zastupate, sigurno se kruniti i okretati vam leđa. Jer žele da živimo u zemlji u kojoj su svi dobrodošli, u kojoj se svi osjećaju svoji na svome, u kojoj su svi pozvani da grade sretnije društvo, a ne da im netko određuje stupanj sreće stupnjem vašeg raspoloženja zato što vam se sviđa ili ne sviđa nečije ime koje niste u stanju ni izgovoriti. Hvala.
Zastupnik Richembergh isteklo je vrijeme. Sada ide pauza, nastavljamo u 15,00 sati. STANKA U 13,40 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15,00 SATI]] Poštovane kolegice i kolege, nastavljamo sa radom plenarne sjednice. U ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana kolegica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo pravobraniteljice sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo, pred nama je kao što smo već danas puno puta čuli vrlo opsežno, konkretno i ja bih rekla jedno kvalitetno izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom. U tom izvješću rekla bih ima doista, navedeno je i dobrih i loših stvari osobama sa invaliditetom. Sve ono na što su se osobe sa invaliditetom pritužile pravobraniteljici govori o njihovim problemima s kojima se one susreću. Da su probleme mogli sami riješiti vrlo vjerojatno ne bi trebali pomoć pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom. To dovoljno govori o tome da je pred nama izuzetno puno posla, međutim, ono što moram reći da je u zadnjih nekoliko godina ipak standard osoba sa invaliditetom u povoljnijem položaju nego što je to bio prije. Ostvarivanje prava jest možda koji puta teško ali ne možemo reći da osobe sa invaliditetom ipak žive bolje i kvalitetnije u odnosu na nekoliko godina unazad. Meni je iz izvješća pravobraniteljice, kada je pravobraniteljica danas o tome govorila u svom uvodnom izlaganju ostala onako jedna rečenica u sjećanju koja je izuzetno važna a to je ako prihvatite osobe sa invaliditetom onda invaliditet više neće biti problem. Pa tako i ostvarivanje prava onda ne bi trebao biti problem. Svi koji radimo na problematici osoba sa invaliditetom već dugi niz godina ponavljamo jedno te istu rečenicu i ja danas to ovdje isto tako mogu reći. A to je da su barijere u glavama ljudi još uvijek velike. I to je osnovni problem. Osobe sa invaliditetom susreću se sa velikim problemima kako u zdravstvu tako u socijalnoj politici, tako u profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju. Međutim, krenuli smo ipak naprijed i pomaci se ipak vide. Ono što, kada je zdravstvo u pitanju što je neophodno i hitno potrebno rješavati a to je pristupačnost, čuli smo danas o tome ovdje puno, domovi zdravlja, bolnice nisu u potpunosti prilagođene za osobe sa invaliditetom a vrlo malo je u RH ginekoloških stolova za žene sa invaliditetom. Ja vjerujem da ćemo u naredno vrijeme o tome itekako voditi računa da se domovi zdravlja prilagođavaju, da osobe sa invaliditetom one koje to mogu doista mogu otići same na pregled i da im za to ne treba ničija pomoć. Kada je u pitanju obrazovanje rekla bih da je ono najvažnije ako gledamo i dalje zapošljavanje osoba sa invaliditetom. I pravobraniteljica je danas spomenula kako za određena zanimanja nemamo dovoljno obrazovanih ljudi a još uvijek nažalost obrazujemo osobe sa invaliditetom za neka zanimanja koja nisu konkurentna na tržištu rada. Sigurna sam da će u sustavu obrazovanja doći do velikih promjena kada su u pitanju osobe sa invaliditetom ali jednako tako moram reći da je izuzetno potrebno da osobe sa invaliditetom same znaju što hoće i da često puta ne slušaju svoje roditelje koji ih možda usmjeravaju i u krivom smjeru. Roditelji zasigurno svojoj djeci žele najbolje ali imala sam priliku to često puta doživjeti kada osoba sa invaliditetom završi neku školu i traži posao a onda kaže znate ne bih ja to nikada završio da nije bilo mojih roditelja, mene baš to i ne zanima, radio bih ja bilo što, dajte mi bilo kakav drugi posao. To nije dobro jer zbog toga dolazimo do problema i kada je u pitanju zapošljavanje osoba sa invaliditetom. O zapošljavanju osoba sa invaliditetom opširno smo govorili neki dan u ovom Visokom domu kada smo raspravljali o Izmjenama i dopunama Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom. Ovaj zakon mijenja se sada već drugi put od njegova donošenja to dovoljno govori o tome da nije bio dobar, da je važne stvari previdio, rekla bi, kod samo donošenja, no međutim moram reći i to, da je zakon stupio na snagu 2014. godine sa svojom potpunom primjenom od 1. siječnja 2015. godine, ipak donio i nek dobre i pozitivne rezultate. Spomenut ću samo jedno a to je kvotno zapošljavanje i rekla bi, iako se naši poslodavci nisu pretjerano razveselili sa kvotnim zapošljavanjem i s naknadom koju moraju uplaćivati na poseban račun Zavoda za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju zapošljavanja osoba sa invaliditetom, ukoliko ne ispunjavaju kvotno zapošljavanje. Vjerujem da ćemo ovim izmjenama i dopunama zakona doista omogućiti kvalitetni pristup tržištu rada za osobe sa invaliditetom. Razumna prilagodba je jedan od velikih problema odnosno zbog nepoštivanja razumne prilagodbe, mnoge institucije nisu udovoljavale zakonskoj odredbi odnosno nisu zapošljavale dovoljan broj osoba sa invaliditetom. Sada u ovim izmjenama i dopunama konkretne se definira obveza razumne prilagodbe i vjerujem da će svim osobama sa invaliditetom biti lakše udovoljiti svim obvezama koje proizlaze iz jednog natječaja. Zapošljavanje osoba sa invaliditetom je njima izuzetno važno i zbog toga što se kao i svi drugi ljudi osjećaju puno korisnije kad same privređuju za svoj život, tada im nisu potrebne nikakve socijalne naknade. Pritom ne mislim na osobnu invalidninu i doplatak za pomoć i njegu jer smatram da te dvije naknade koje koriste osobe sa invaliditetom nisu socijalna davanja. Danas je ovdje bilo govora o inkluzivnom dodatku za koji vjerujem da će zaživjeti u RH odnosno da ćemo u narednom periodu donijeti zakon o inkluzivnom dodatku, međutim da bi se taj zakon donio potrebno je doista ono najvažnije a to je osiguravanje sredstava koja će biti dostatna za inkluzivni dodatak. Npr. pravobraniteljica i ja imale bismo pravo na inkluzivni dodatak ali ne svaka u istom iznosu. Dakle, inkluzivni dodatak će sasvim sigurno i među osobama sa invaliditetom izazvati možda i negodovanje. Stoga mislim da do tog trenutka dok ne donesemo zakon o inkluzivnom dodatku, treba ojačati institut osobne invalidnine i doplatka za pomoć i njegu što ova Vlada u ovom trenutku i radi. Nalazimo najbolje mogućnosti kako bismo povećali osobnu invalidninu i doplatak za pomoći njegu druge osobe kako bi na taj način vratili dostojanstvo osobama sa invaliditetom što smo i obećali. Jučer smo u ovom Viskom domu evo vjerujem svi bili sretni osobito ja sam bila posebno ponosna jer smo sjednice Hrvatskog sabora a i sjednice hrvatske Vlade počeli prevoditi na znakovni jezik za osobe sa invaliditetom oštećena sluha odnosno one koje se koriste znakovnim jezikom. I moram vam reći da u ovoj pauzi, da me kontaktiralo nekoliko gluhih osoba pa i same prevoditeljice koje su jutarnji dio ove sjednice prevodile na znakovni jezik na Hrvatskoj televiziji na Četvrtom programu i izrazile veliko zadovoljstvo ovim pomakom. Netko će reći da je to trebalo biti i prije, da, slažem se i ja, ali sretna sam da smo evo to sada napravili kao bi gluhe osobe ravnopravno mogle i na ovaj način sudjelovati u političkom javnom životu RH. Vjerujem da je problematika osoba sa invaliditetom jednako važna svima. Jednako važna i onima koji su na vlasti i onima koji su oporbi i pravobraniteljici i osobama sa invaliditetom. Svi zajedno trebamo učiniti izuzetno puno jer puno je još problema kako bismo prava osoba sa invaliditetom doveli na jednu razinu koju od nas zahtjeva Konvencija UN-a o pravima osoba sa invaliditetom. Hrvatska je već smo ovdje puno puta čuli, treća zemlja u svijetu koja je tu konvenciju potpisala, četvrta koja ju je ratificirala i otkad imamo konvenciju, status osoba sa invaliditetom je ipak na jednoj povoljnijoj razini. Kad sam rekla da vjerujem da nam je ova problematika svima jednako važna, pritom sam mislila na to i vjerujem da se nikada više neće dogoditi nešto što se je dogodilo jučer u ovom Hrvatskom saboru. A to je kada smo glasovali o Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom, koju je u prvom čitanju, dakle još uvijek ima prostora za njegovo poboljšanje, 7 glasova protiv, 8 suzdržanih. Moje pitanje je zašto uostalom, ne znam, da li uopće trebam postavljati to pitanje, ali jednostavno nije mi jasno kako netko može glasovati protiv ovakvog zakona koji samo poboljšava odredbe zakona koje su do sada bile na snazi. Mislim da ovo izvješće kao što sam već rekla, opsežno, kvalitetno i da ćemo iz njega svi izvlačiti one najvažnije podatke koji će nam biti potrebni kada govorimo o problematici osoba s invaliditetom, obzirom da je naša pravobraniteljica to doista sadržajno pripremila. Klub HDZ-a podržati će izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Ljubici Lukačić na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodin potpredsjedniče. Pa kolegice slažem se kad kažete da su barijere u umu, ali barijera nisu samo u umu. Moramo jako puno na tome raditi i osvijestiti naše sugrađane i javnost na probleme s kojima se osoba s invaliditetom svakodnevno susreću, neke od njih su za njih nepremostive. Znam iz vlastitog iskustva. U obitelji imam osobe s invaliditetom i znam da je cijeli sustav na neki način posložen da ih se obeshrabri. Prvo kroz obrazovanje, mnogi ne završavaju, ni osnovnu a kamo li srednju školu. Mnogi nisu socijalizirani dovoljno, a onda kad se i zapošljavaju. Mislim da je zapošljavanje još jedan jako jako velikih problema. A zašto? Imamo zakone koje potiču zapošljavanje osoba s invaliditetom. Imaju prednost osobe s invaliditetom, posebno oni koji su stručnjaci u polju za koje se javljaju. No ja vas pitam jedno retoričko pitanje, kako ćemo od naših poslodavaca očekivati da poštuju zakone, ako ih naše državne institucije ne poštuju. Znate li koliko osoba invaliditetom radi u Hrvatskom saboru? Ja ne znam niti jednu. Malo sam se raspitao prije jedno 3, 4 godine je radila jedna slijepa osoba, mislim da je otišla u mirovinu, mislim da više niti jedna jedina osoba s invaliditetom ne radi u Hrvatskom saboru. Nekako mi je malo nevjerojatno da se ni jedna nije javila ni na jedan natječaj koji je Hrvatski sabor raspisivao. Evo to vam je samo pregled onoga što se dešava bojim se svugdje. Dakle, mi kao država prije svega moramo početi poštovati vlastite zakone, osvijestiti i poslodavce ali i ljude koji su na čelu naših državnih institucija, zašto je potrebno zaposliti osobu s invaliditetom, vi to znate, uostalom, spomenuli ste u svome govoru, tada se osoba osjeća ispunjenje, ima osjećaj da pridonosi zajednici, pridonosi, radi, okupirana je i zarađujem uostalom i svoj kruh. Živi kao osoba koja … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Zahvaljujem na replici kolegi Hajdukoviću. Odgovor kolegica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Pa kolega vrlo kratko i u jednoj rečenici. Kada se govorilo o barijerama u glavama, mislila sam pri tom, tj. sigurno tvrdim da one postoje, jer da one ne postoje, mi bismo sasvim sigurno, brže, lakše i jednostavnije rješavali problematiku osoba s invaliditetom. Neću ovdje širiti i govoriti tko ih ima, tko ih nema, međutim, samo ću izraziti zadovoljstvo, što evo u ovom trenutku, hvala dragom Bogu imamo čovjeka na čelu Vlade s kojim možemo razrovati i koji tih barijera u glavama nema. Jer, kad je u pitanju zapošljavanje, kad je u pitanju obrazovanje, kad je u pitanju socijalan skrb, razumije se u svako područje i vjerujem da ćemo i na taj način rušiti i sve druge barijere. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Lukačić na odgovoru. Sljedeći replika, poštovani kolega Marko Vučetić. Izvolite.
Poštovana kolegice, evo pohvaljujem, ovo što ste u izvješću govorili a tiče se 2017. nakon izvješća a to je da u društvu ipak postoje pozitivni pomaci. Da ovo izvješće nije izvješće jednog zaokruženog svijeta u koji se proširio na 2017. g. Mislim da iz vašeg izlaganja, mi se čini da je najbitnije ovo inzistiranje na obrazovanju. Jer putem obrazovanja se omogućava i vidljivost problema, ali i vidljivost sposobnosti članova naše društvene zajednice, koji će ukoliko oni izaberu smjer vlastitog obrazovanja, najviše obitelji i društvo, uistinu biti vidljivi i u onoj svojoj individualnosti i biti će prepoznati i na području društvene solidarnosti ali i na području rada i radnih procesa. Ovo mi je iznimno pohvalno, što sam iz vašeg izlaganja mogao izvući zaključak da cilj države ne smije biti samo jedan jedini, a to je ekonomski rast, nego da je cilj države i ekonomski rast, ali i ostvarivanje mnogih drugih ciljeva među kojima je i društvena pravda. Pa ukoliko će nam ekonomski rast bit sporiji zbog toga što smo usmjereni prema ovoj ciljevima ostvarivanja humanosti društvene pravde, vrlo rado pristajem na to da se odlučimo na sporiji ekonomski rast. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolegi Vučetiću. Odgovor kolegica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Kolega da, obrazovanje, po mom mišljenju je nešto što je najvažnije za sve ljude a onda posebice za osobe s invaliditetom, jer iz izvješća pravobraniteljice, je vidljivo da su osobe s invaliditetom obrazovane za osobito žene s invaliditetom obrazovane za zanimanja koja su slabije plaćena. Stoga ja evo već dugo, dugo govorim da same osobe s invaliditetom trebaju biti uporne, trebaju htjeti i trebaju voditi računa o svom obrazovanju jer ako to rade onda će uspjeti. Što se tiče cilja države, a kada su u pitanju osobe s invaliditetom na ovaj ili onaj način cilj svake države trebao bi biti izjednačavanje mogućnosti za osobe s invaliditetom. Hvala vam.
Zahvaljujem kolegici Lukačić na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Ljubica Maksičuk. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažena kolegice Lukačić. Ja se slažem sa kompletnom vašom raspravom i danas smo se svi osvrnuli na zapošljavanje osoba s invaliditetom. Ovdje u ovom izvješću stoji da je 5% osoba s invaliditetom u radnoj aktivnoj dobi samozaposleno. Ako znamo da svako i najmanje stjecanje bilo kakvog prihoda gubi se osobna invalidnina znači da je to nešto što i dodatno otežava ovaj problem koji već imamo. Ali novi Zakon o socijalnoj skrbi koji je sada trenutno na javnoj raspravi, mislim da bi mogao ovaj problem poboljšati odnosno ići k realizaciji svega toga. No međutim ja moram ovdje pohvaliti i nekakve dobre primjere, pohvalit ću primjer iz svoje županije Društvo multipleskleroze koje 42 trenutno ima zaposlenih osoba s invaliditetom, od toga 18 u stalnom radnom odnosu. Osnovali su jedan neprofitni radio, Radio 92 jedini takav koji je u EU koji su oni kandidiranjem kroz europske fondove uspjeli osnovati, jednako tako Centar za inkluzivnu podršku koji je napravio jednu pakirnicu gdje osobe s invaliditetom se zapošljavaju i primjer Vukovarske Bubamare, evo u jednoj našoj siromašnoj Slavoniji imamo tako nekakvih pozitivnih primjera. A moram se osvrnuti i na zdravstvenu zaštitu žena sa invaliditetom, tu ste vi spomenuli i prošle godine sudjelovali i raspravljali o tomu. Mislim da bismo trebali svi zajedno poraditi na tome da se ta zdravstvena skrb, barem ona osnova poboljša i popravi kako bi žene sa invaliditetom imale pravo i moramo im priuštiti tu ozbiljnu zdravstvenu skrb.
Zahvaljujem kolegici Maksimčuk na replici. Odgovor kolegica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Kolegice hvala vam što ste spomenuli niz pozitivnih primjera. Kada je u pitanju osobna invalidnina dobro ste rekli u ovim trenucima u proceduri su izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi kojima će se omogućiti da osoba s invaliditetom zadržava osobnu invalidninu i ukoliko se zaposli. Što se tiče detaljnih rješavanja kada su u pitanju prava osoba s invaliditetom, a koja proizlaze iz Zakona o socijalnoj skrbi, moram reći da početkom sljedeće godine Zakon o socijalnoj skrbi ide kompletno novi i da ćemo tada osobe s invaliditetom u tom zakonu staviti doista na jednu rekla bih normalnu, civilizacijsku razinu. U ovim izmjenama još je jedna vrlo, vrlo važna stvar, a to je status njegovatelja koji se širi i na bračne drugove, dakle ne samo na roditelje. Kada ste spomenuli Bubamaru, naravno svi vjerojatno znaju za Bubamaru, ona je očiti svijetli primjer udruge koja zapošljava osobe s Down sindromom i evo još jednom hvala na svim drugim primjerima svjetlima koje dokazuju da evo i nije baš sve tako crno. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem kolegici Lukačić na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Nenad Stazić. Izvolite.
Uvažena kolegice. Pa na neki način ste prozvali i Klub zastupnika SDP-a zbog načina glasanja o Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji, a prvom prema našem Ustavu nitko od zastupnika ne može odgovarati za to kako je glasao u Saboru ili kako nije glasao ako nije želio glasati. A glasali smo protiv zbog toga što smatramo da je zakon u prvom čitanju loš, pa ako ga Vlada popravi do drugog čitanja mi ćemo vrlo lako i rado glasati za takav zakon. Ali smatramo da ovako kako je napisan, on ne sadrži ništa što bi pomoglo, poboljšalo položaje osoba s invaliditetom. Dapače, smatramo da on više pogoduje poslodavcima nego osobama sa invaliditetom. I to su bili naši prigovori i to su bili naši razlozi. Smanjuje se npr. cenzus za osnivanje zaštitnih radionica što smatramo lošim, ali to je kao kada raspravljamo i o ovom današnjem izvješću i kada se bunimo i kada kažemo da nije baš pošteno i da nije pravedno da osobe s invaliditetom se drugačije tretiraju s obzirom na uzrok invalidnosti, a onda nam se prigovorite vi govorite protiv branitelja. Ne govorimo mi protiv branitelja, mi govorimo protiv neravnopravnosti i ne govorimo ovdje kod ovog zakona nismo glasali zbog toga što smo protiv toga da se poboljša položaj osoba s invaliditetom nego zbog toga što smo za to da to upravo bude tako, da on bude što bolji i da zakon koji o tome govori bude napisan bolje nego što je napisan u prvom čitanju.
Zahvaljujem kolegi Staziću na replici. Odgovor poštovana kolegica Lukačić. Izvolite.
Kolega Stazić meni je izuzetno žao što vi ne razumijete poboljšanje u zakonu o kojem smo govorili. Naravno da on poboljšava status osoba sa invaliditetom kada je u pitanju zapošljavanje. Ako vi smatrate da razumna prilagodba nije poboljšanje, ja onda ne znam što imamo razgovarati. Doista mi je žao zakon koji je donesen 2013. godine stupio je na snagu 2014. nije imao tih odrednica. Ali zamislite šta još nije imao. Nije Zavodu za vještačenje dao mogućnost da utvrđuje invaliditet. Znate što to znači? Zbog toga smo danas tu gdje jesmo i moramo to popravljati, stoga ako vi ne razumijete što popravljamo ja vas u to niti ne namjeravam uvjeravati da je bolje ili nije. Vjerujem da ćete u drugom čitanju malo bolje i konkretnije i pomnije pročitati zakon. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolegici Lukačić na odgovoru. Poštovana pravobraniteljica gospođa Anka Slonjšak, izvolite.
Zahvaljujem. Pa evo samo bih htjela komentirati vezano za zapošljavanje i rad kao područje. Mislim to područje je kruna svih zapravo nas i svi težimo k tome da se zaposlimo, da imamo svoja sredstva od kojih ćemo živjeti, svoju plaću i zapravo da budemo zbrinuti na taj način ekonomski. Međutim, htjela bih reći da kod osoba sa invaliditetom ono što je i gospođa Lukačić naglasila a što smo mi u našem izvješću i stalno ponavljamo zapravo je pitanje odgoja i obrazovanja i zapravo praćenja djeteta od onda od kad krene u vrtić preko osnovne škole, srednje škole i kasnije ako ima mogućnosti i preostalih sposobnosti da bi se uključio u visoko obrazovanje. Mi ono što stalno govorimo je to da nedostaje zapravo tog praćenja, tog usmjeravanja. Jer kad se djetetu jednom krivo usmjeri nekakvu određenu profesiju sutra mu mogu bit zatvorena vrata uopće za nastavak školovanja, a kasnije i za ulazak na tržište rada. Mislim da nedostaje, da i onda kada dijete prepozna, odnosno kasnije mlada osoba prepozna svoje preostale sposobnosti ono kao takvo mora imati praćenje, tim koji će ga pratiti, koji će ga usmjeravati u ono što on ima talent, u ono što ima vještine i zapravo ono što želi se školovati. Jer imamo situacije danas da imamo osobe sa invaliditetom koje studiraju, koje na kasnijim godinama otkrivaju da to možda i nije baš fakultet ili veleučilište itd. znači obrazovni studij koji su oni trebali izabrati. Ali kako im onda reći, gledajte vi ste krivo izabrali, vaše sposobnosti preostale nisu takvog kapaciteta, takve snage, takvih mogućnosti da ćete sutra moći završit ga i uključit se na tržište rada. Zašto to govorim? Kad je jedna osoba zdrava i kad nema nikakvih problema koji kao osoba sa invaliditetom, ona će lako se prebacit iz jedne profesije u drugu, iz jednog zanimanja u drugo. Ali jednu osobu sa invaliditetom kada sutra završi ili ne može završiti određeni fakultet, na koji način će se ona prebaciti iz jednog posla na drugi, a zna se koliko teško je uopće se uključiti u svijet rada. Tako da je jako važno to praćenje djeteta, odnosno kad se desi osobi određena ozljeda ili posljedica bolesti, da se ono zapravo prekvalificira i školuje upravo za ono što joj dozvoljavaju njezine preostale sposobnosti. Evo zahvaljujem.
Zahvaljujem se pravobraniteljici gospođi Anki Slonjšak na ovoj raspravi. Prelazimo na sljedeću raspravu. U ime Kluba zastupnika HDS-a, HSLS-a i HDSSB-a poštovani kolega prof. Goran Dodig. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovana pravobraniteljice, državna tajnice, kolegice i kolege. Pred nama je izvješće pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. godinu, dakle nešto što se dogodilo evo skoro godinu dana i naše je da damo mišljenje o tome. Klub Hrvatske demokršćanske stranke HSLS-a i HDSSB-a na samom početku kažem da će podržati ovo izvješće i da će, jer ga ocjenjuje pozitivnim. Međutim, imam potrebu još nešto reći zbog čega ga ocjenjujem pozitivnim i dobrim? Naime, problematika osoba sa invaliditetom je problematika koja nadilazi samo jedno područje ljudskog življenja i na taj način postaje puno složeniji problem nego što su neke druge sfere o kojima se u ovom Saboru raspravlja. Kad dobijem ovo izvješće koje je čini mi se na 35 stranica i kad je ono složeno na način kako je složeno, onda je evidentno da iza toga stoji ozbiljan rad, ozbiljno promišljanje i predanost ovom radu. Ovakvo izvješće i ovakvo stanje u ovom području invaliditeta i zaštite osoba sa invaliditetom budi ne samo u ovom Saboru, nego i u Hrvatskoj državi nadu koju smo izgubili u mnogim sferama, budi optimizam kojeg smo odavno zaboravili, budi radost, a pogotovo zbog toga što dolazi od osoba koje imaju ozbiljne probleme i koje ne da su se izborile, ne bi se izborili sami da nije ipak onog dijela pozitivnog razmišljanja i pozitivne energije koja se može naći u sveukupnom hrvatskom društvu. I zbog toga ako postoji razlog za zadovoljstvom u Saboru koji je opterećen negativnostima, traženjem negativnog da bi to poboljšali ali tu bi trebalo imati onda mjere i ne tražiti pod svaku cijenu barem u ovakvim situacijama nešto što bi moglo dovesti u pitanje jedan izvrstan rad pravobraniteljice i njenog tima i izvrsna rješenja onoliko koliko mogu biti izvrsna u vremenu i prostoru u kojem živimo, radimo i u kojem se društvo nalazi inače. Zbog toga gospođo pravobraniteljice, dopustite ne samo da vam kažem da ćemo vam podržati ovo izvješće nego vam čestitam na ovom uratku. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem profesoru Dodigu. Nastavak rasprave poštovani kolega gospodin Branko Hrg. Izvolite.
Evo hvala lijepa na ovom uvodnom djelu kolegi Dodigu. Danas je pred nama ovo izvješće i često jako puno jedan veliki dio izvješća govori o odgoju i obrazovanju djece sa invaliditetom. Danas je i Svjetski dan učitelja pa onda evo, prilika da se svem učiteljstvu RH čestita njihov dan. I da s ove današnje rasprave na ovaj današnji dan pošaljemo poruku da je potrebno mnogo više napraviti upravo u tom djelu kako riješiti ta prva pitanja koja dolaze prve one veće prepreke s kojima se roditelji i djeca sa invaliditetom susreću kad kreću u odgojno-obrazovni sustav. Ovdje je u izvješću često puta naglašavano od pravobraniteljice da još uvijek nema sustavnog rješavanja problema. I to je u svakom slučaju nešto što je možda i najveći problem. Vratimo se malo unazad, par godina, desetak godina i sjetimo se kakva su onda bila izvješća, koliko je onda bilo mišljenja, traženja i preporuka prema ministarstvima, prema Vladi, prema lokalnoj samoupravi i pogledajmo to danas. bez obzira što smo još daleko od onoga što bi htjeli postići da se olakša život, svakodnevica osobama sa invaliditetom, mi smo kao država jako, jako napredovali, u svim segmentima. Ali naravno da pravobraniteljica kao osoba koja prati upravo probleme s kojima se sreću osobe sa invaliditetom, svake godine, u svakom svom izvješću ima zadatak i obavezu još više nalagati i davati zadataka i resornim ministarstvima i svima onima koji djeluju u hrvatskom društvu da bi se život osobama sa invaliditetom poboljšao. I prihvaćanjem ovakvom izvješća od strane Hrvatsko sabora, u krajnjem slučaju mi smo prihvatili i sva ona mišljenja koja je dala pravobraniteljica i na taj način dali zadatak svima onima koji se spominju u tom mišljenju da su dužni uložiti dodatne napore kako bi se stanje još više poboljšalo. Zato je važno prihvatiti ovakvo izvješće. Malo ću se svesti na ovaj dio problema oko sustava odgojnog obrazovanja djece sa invaliditetom, djece sa teškoćama u razvoju. Ovdje se govori o pomoćnicima u nastavi, sjetimo se pred par godina kad je to krenulo kako je to izgledalo, danas to već ima svoj okvir, danas to kreće na vrijeme, danas na prvi dan škole djeca imaju svoje pomoćnike u nastavi. Trebalo je proći 2, 3 godine da sustav prihvati taj model i da on saživi, ali to opet nije dovoljno. Opet imamo jednu laganu diskriminaciju na prostoru RH. Diskriminaciju zbog toga što se ne može jednostavno omogućiti svim sredinama automatskim i svim osobama sa invaliditetom jednaki uvjeti življenja. Naravno da veći gradovi, tipa Zagreba, Osijeka, Rijeke, Splita, i nekih drugih gradova imaju puno veće mogućnosti za poboljšane standarda življenja osoba sa invaliditetom. Ostali manji gradovi, da ne govorim općine, njima je to apsolutno znatno, znatno teže. I tu stradavaju oni ruralni prostori RH. Što napraviti da se to poboljša? Evo ja ću ovdje iznijeti i neke prijedloge i neke ideje pa i predati dokument jedan našoj pravobraniteljici da možda u nekom vremenu koje je pred nama saživi još nešto novo i da se još više poboljša briga osobama sa invaliditetom u ovom slučaju dakle, o djeci sa invaliditetom. Napravili smo jedna dokument, kad govorim napravili smo, radi se o Centru za odgoj, obrazovanje i rehabilitaciju Križevci koji je predložen i gradu Križevcima i resornom ministarstvu, tu je potrebna suradnja dva ministarstva i ovog resornog za ovo područje ali i Ministarstva za obrazovanje, da se sustavno riješi problem u velikom djelu Hrvatske sa stručnom pomoći djeci sa invaliditetom u osnovnom obrazovanju i predškolskom odgoju. Predlažemo jedan pilot projekt zvan Centar potpore koji bi nudio usluge svim školama i vrtićima na određenom području, u konkretnom slučaju da vam to približim na području grada Križevaca i okolnih desetak lokalnih samouprava. Time bi se znatno smanjili troškovi, smanjio bi se i broj pomoćnika u nastavi, ali bi dobili jednu puno kvalitetniju i stručniju pomoć od samog početka kada djeca stupaju praktički u onaj život od predškolskog odgoja pa nadalje. O čemu govorim? Danas imamo u školama psihologe, logopede, defektologe, socijalne radnike i svaka škola možda ima jednog ili dva, dakle govorim isključivo o manjim sredinama ne govorim o gradu Zagrebu, velikim gradovima koji imaju te sustave posložene, ja govorim o manjim školama u manjim sredinama, nitko nema riješeno kadrovski sa stručnim kadrom sve segmente koji su potrebni. Na ovaj način može se napraviti jedan mobilni tim koji nakon toga surađuje sa svim tim ljudima, stručnim suradnicima u svakoj pojedinoj školi i vrtiću i svi zajedno u principu rade kompletnu opservaciju od početka do kraja, mobilno sudjeluju u praćenju razvoja djeteta kako bi se to dijete uključilo u redovni obrazovni sustav, kako bi u centre išla samo ona djeca koja baš ne mogu biti u redovnom obrazovnom sustavu. To bi smanjilo znatno te troškove, ojačalo sustav koji brine o pravobraniteljica za osobama s invaliditetom o djeci, zamislite si koliko bi to pomoglo roditeljima te djece. Dakle ja ću ostaviti ovaj prijedlog pravobraniteljici, vas molim da ga proučite i ako vam se dopadne dajte nam sugestije koje bi još trebale. Poslali smo ga i prema Ministarstvu obrazovanja, dobili smo na neki način zeleno svjetlo, rečeno nam je možete započeti taj proces s time da lokalna samouprava treba osigurati sredstva za ljude koji će raditi. Uredu, i to može na neki način proći kao pilot projekt, ali to opet nije onaj dio sustavnog rješavanja onda će opet neke lokalne samouprave to napraviti, neke neće napravit i opet ćemo doći do onog nesrazmjera. Ali od nekuda se mora krenuti i tako se krenulo sa pomoćnicima u nastavi. Evo ja se moram ovdje na neki način izraziti svoj ponos da je Udruga osoba s invaliditetom Križevci bila među prvim udrugama koja je sudjelovala u tom projektu i imali smo već tamo 2010. godine čini mi se prve pomoćnike u nastavi preko jednog projekta kao udruga tada, danas to rade lokalne samouprave. Možda od jednog ovako malog grada, ovako jednog malog projekta, jednog malog centra za odgoj, obrazovanje i rehabilitaciju krene jedna dobra priča, možda usvojimo neki projekt, neki model koji će kasnije saživjeti i koji će biti dostupan svoj djeci u RH. Model je razrađen i financijski, imamo analize koliko koštaju troškovi pomoćnika u nastavi, koliko bi se smanjilo troškova tih, koliko bi koštalo ovo, dakle sve to je posloženo i razrađeno i ja želim u raspravi o ovom izvješću pravobraniteljice za osobe s invaliditetom sudjelovati u ime našega kluba upravo na način da ponudimo i neka poboljšanja i neka rješenja. U krajnjem slučaju ovakova izvješća, ovakve rasprave trebaju za cilj i imati nuđenje nekih novih rješenja i poboljšanja kako bi se na godinu u novom izvješću pravobraniteljice smanjio onaj dio negativnih mišljenja i traženja da se nešto mora napraviti i da se nešto mora riješiti. Poštovana pravobraniteljice, evo ja ću vam predati ova dva dokumenta razrađena, zamoliti vas da ih malo proučite i da se nakon toga čujemo i vidimo da li bi tako nešto moglo saživjeti u praksi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospodinu Branku Hrgu na ovoj raspravi. Imamo nekoliko replika. Poštovani kolega Marko Vučetić. Izvolite.
Postavio bih jedno pitanje kolegi Dodigu, znam da je sada govorio u jednoj političkoj ulozi kao saborski zastupnik, ali ne mogu odoljeti, a da ne zamolim da u toj svojoj predpolitičkoj ulozi kao psihijatar pogleda i sagleda jedan problem koji ipak proizlazi iz izvješća. Pozitivno je što ste istaknuli da ovo izvješće u nekim segmentima budi nadu, optimizam i zadovoljstvo, no ukoliko u izvješću se skoncentriramo na to da su osobe s invaliditetom upravo zbog svog invaliditeta, zbog trajnog obilježja izložene nasilju onda je potrebno iskazati i zabrinutost jer nužno moramo postaviti pitanje, što je to što pojedince, a dijelom i institucije potiče da u nekakvim elementima, nekakvom socijalnom kontekstu ili u susretu s osobom s invaliditetom neku situaciju protumače kao poziv na nasilje. Primjerice, postoji poglavlje sloboda od izrabljivanja, nasilja i zlostavljanja u ovom izvješću i vidi se da osim udruga i organizacija civilnog života žrtve nasilja ne dobivaju od svih institucija dovoljno informacija u prilog zaštita i pružanje podrške. Nadalje, razvidno je da postoji i nasilje zbog predrasuda, da su osobe s invaliditetom izložene nasilju i ostalim kaznenim djelima, a da policijski službenici primjerice kada evidentiraju taj čin ne navedu da je osoba s invaliditetom, jel bi to bila otegotna okolnost, dakle nade i optimizma postoji i mnoga područja na kojima je potrebno raditi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolegi Vučetiću. Odgovor kolega Dodig. Izvolite.
Poštovani kolega Vučetiću. Ja sam rekao da mi danas ocjenjujemo izvješće koje je sveobuhvatno, to ne znači da je stanje vezano za osobe s invaliditetom idealno, ali kažem da je izvješće jako dobro. O tome se radi, a da ima prostora za popraviti, stanje, osoba s invaliditetom, to nema dvojbe, konačno. Jer u mnogim europskim zemljama, razvijenijim od nas, jer stanje je lošije nego kod nas. Vi ste ovdje zamijenili teze. Pravobraniteljica je ukazala, vi ovo što govorite, vi znate iz izvješća, dakle, ona nije bila pod političkim utjecajem, da piše nešto što se neće nekome svidjeti. Nego je upravo ta njena hrabrost, da kaže nešto što ne vrijedi, ovo izvješće pravi vrijednim. O tome da raspravljamo o stanju osoba s invaliditetom i što se može popraviti. Apsolutno predlažem i tematske sjednice i odbora i Sabora, na tu problematiku. Ali mi ovdje ocjenjujemo izvješće. I ja tvrdim da je ovo izvješće izvanredno. A što u njemu ima elemenata koji ukazuju na ozbiljne probleme, pa u tome i je vrijednost toga izvješća. Mi smo jučer, maloprije je bilo govora, da su neki saborski zastupnici glasali protiv zakona o zapošljavaju osoba sa invaliditetom, jer nije bilo usvojeno nekoliko prijedloga koji su oni dali. I na taj način dovesti u pitanje kompletan zakon, to je besmislica, o tome ja govorim, o tome ja govorim. Dakle mi smo pod utjecajem negativnih odnosa prema problemu, isključivo negativnih, u stanju sve dovesti u pitanje. O tome sam govorio.
Zahvaljujem profesoru Dodigu na odgovoru. Sljedeća replika poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Dodig da krenem od kraja, prvo radi se o Zakonu o profesionalnoj rehabilitaciji, a ne o zapošljavanju osoba s invaliditetom, ali dobro, samo informacije radi. Dakle, prije svega ja ne znam koje ste vi to izvješće čitali, kolega Dodig, jer koliko ja znam, izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom ima 362 stranice, a ne 35 ili koliko ste rekli. To je skraćeni dio. Možda ste trebali čitati ove opširnije, pa ne bilo toliki optimist. Ja ne bih rekao da mi inzistiramo na negativnosti, dapače. Ova rasprava je uvijek dobra i ja uvijek kažem da su izvješće naših pravobraniteljica, dobar … [[Govornik se ne razumije.]] za raspravu općenitom stanju u društvu. Buduću da imamo specijaliziranu pravobraniteljicu za osobe s invaliditetom, onda o njihovom položaju u društvu i nažalost, ja ne dijelim vaše mišljenje da je situacija sjajna i bajna. Mi imamo možda dobre zakone, ali koje ne provodimo kolega. I u tome je problem u tome je suština. Ne provodimo ih dovoljno. Državna uprava ih ne provodi. Pitao sam evo kolegicu i nije mi znala odgovoriti koliko osoba s invaliditetom je zaposleno u Hrvatskom saboru. Koliko ja znam, slovom i brojkama nula. A krenimo onda samo od sebe. Evo mogu vam dati jedan konkretan prijedlog. Kažu premjer, kažu ministar financija, da rastemo, da je sjajno da se BDP povećava, prihodi u proračunu su odlični, ponašamo se kao pijani bogataš sa proračunskim novcem, kupujemo borbene zrakoplove od milijarde kuna, pa povećajmo onda iznose osobne invalidnine, naknade za pomoć i njegu, ostalih socijalnih naknada, koji se 10 godina nisu povećavali. Zar ne mislite da je to vrlo jednostavno i brzo rješenje za standard osoba s invaliditetom, za njihov dignitet i bolji život. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Hajdukoviću na odgovoru. Kolega Dodig izvolite.
Kolega Hajdukoviću, vašu potrebu da se obračunavate s politikom hrvatske vlade i premjera mislim da nije korektno voditi preko pravobraniteljice za osobe s invaliditetom i ništa drugo.
Zahvaljujem na odgovoru kolegi Dodigu. Sljedeća replika poštovana kolegice Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovani kolega Dodig evo ja moram reći da nam je izuzetno drago što ste vi ovako pozitivno i afirmativno govorili o ovom izvješću i tko ga je napravio. Naravno to puno govori o našoj pravobraniteljici koja je i sama osoba sa najtežom vrstom rekla bih invaliditeta. To upravo potvrđuje i ono što sam ja govorila i malo prije i u nekim replikama pa u svojoj raspravi o barijerama u glavi. Znate kada smo imenovali pravobraniteljicu ovom Visokom domu 2008. mnogi su govorili pa šta ste to učinili, pa zar mislite da će ona nešto moći raditi. To su te barijere u glavama, koje evo ja danas opet ne znam koji puta izražavam zadovoljstvo, da ih je i sama pravobraniteljica srušila i dokazala da osobe s invaliditetom itekako dobro i kvalitetno raditi. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Lukačić na ovoj replici. Prelazimo na sljedeće replike, poštovanom kolegi Branku Hrgu, poštovana kolegica Branka Juričev Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Hrg rekli ste da bi u biti svatko od nas trebao dati doprinos poboljšanju života i rada osoba sa invaliditetom i upravo iz tog razloga ja bi o jednom slučaju pa i sugestiji kako učiniti ovaj sustav još bolji i humaniji i plemenitiji. Naime, kad se govorilo o zapošljavanju osoba s invaliditetom, propisana je obveza za svaku ustanovu jedinica lokalne samouprave koja zapošljava više od 20 djelatnika, da zaposli minimalno 1 osobu sa invaliditetom ili će u protivnom plaćati novčanu naknadu za nezapošljavanje takve osobe. Mislim da nije cilj skupiti što više sredstava po ovoj osnovi, nego što više osoba zaposliti. Ako vidimo da je u 2016. zaposleno svega 2853 osobe, a mi imamo 250 tisuća osoba sa invaliditetom u radno aktivnoj dobi time ne možemo biti zadovoljni. Slučaj grada Vodica je takav da smo mi u gradskoj upravi zaposlili više osoba sa invaliditetom nego što nam to zakon nalaže, rekla bih puta dva i to znatno ranije nego što je to zakon predvidio. Međutim, kad je izašla ova zakonska odredba naš vrtić koji broji više od 20 djelatnika imao je istu tu obvezu. Osim toga da je kolektiv već imao popunjena sva radna mjesta bilo nam je nemoguće dobiti ili zaposliti osobu sa invaliditetom na mjesto ni medicinske sestre, ni čistačice, kuharice, još manje tete u vrtiću. I u biti na neki način mi smo bili u prekršaju, odnosno bi trebali plaćati novčanu naknadu za nezapošljavanje osoba sa invaliditetom. Pa evo moja sugestija, prijedlog da se možda razmisli na način da jedinica lokalne samouprave u svim svojim ustanovama ili unutar gradske uprave ima određenu brojku koju mora zadovoljiti neovisno da li će to biti baš u gradskoj ustanovi ili u gradskoj upravi. Evo hvala lijepo.
Zahvaljujem kolegici Branki Juričev-Martinčev. Odgovor kolega Hrg, izvolite.
A mi se dobro razumijemo u tom dijelu i naravno da ovo sve što ste rekli svatko bi morao podržati tko uopće zna malo taj sustav. A to je problem s kojim se mi srećemo u Hrvatskoj državi cijelo vrijeme, gdje nam se sudaraju dva zakona ili više zakona. Po jednom zakonu napraviš nešto dobro, po nekom drugom zakonu za istu tu stvar možeš dobit neka negativna mišljenja pa čak i više od toga. Ali u svakom slučaju mislim da se upravo izmjenama zakona, upravo jednim sagledavanjem ukupne situacije može napraviti nešto u tom pravcu i da bi evo kao što je i kolega Hajduković malo prije govorio trebalo se krenuti stvarno od institucija, evo od ove institucije, institucije Hrvatskog sabora, Vlade, županija, gradova, općina i doslovno krenuti u tom pravcu da se na taj način ne razgovara sa osobama sa invaliditetom samo kad je Izvješće pravobraniteljice, nego da djelujemo praktički na terenu. I u svakom slučaju to je nešto što bi se moglo, što se mora u krajnjem slučaju. Mislim da i ovaj novi Zakon o financiranju lokalne samouprave koji dolazi uskoro pred Hrvatski sabor sa tim povećanim decentraliziranim najavljenim sredstvima prema lokalnoj samoupravi bi omogućio nešto ovakovo i trebalo bi apsolutno vidjeti kako to zakonski riješiti, da se stvarno napravi jedan takav veliki pomak, jedan takav veliki iskorak, pa da na godinu pravobraniteljica može napisati u tom dijelu da je upravo napravljen takav veliki iskorak. A i nakon toga da se prema poduzetnicima također ide sa jednom onako aktivnosti koja bi senzibilizirala i više da im je puno jednostavnije ne plaćati kazne nego možda napraviti sporazume sa udrugama osoba sa invaliditetom ili nekim takvim institucijama i na taj način već aktivno biti uključeni u zapošljavanje osoba sa invaliditetom.
Zahvaljujem gospodinu Hrgu na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Ljubica Lukačić, izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega Hrg, meni je evo baš osobito zadovoljstvo da ste svojim prijedlogom koji ste dali pravobraniteljici pokušali pomoći vezano za obrazovanje djece s teškoćama u razvoju obzirom da ja znam da je grad Križevci doista jedna sredina koja čini maksimum kako za djecu s teškoćama u razvoju, tako i za osobe sa invaliditetom. Kada bi doista o čemu ste vi govorili se neke stvari napravile možda i ne bi trebali asistenti u nastavi baš svakom djetetu. Prvenstveno ovdje mislim na razumnu prilagodbu koja je izuzetno važna kako u školi, tako i na poslu i bilo gdje. Dakle, kada bi škole bile prilagođenije ne bi sva djeca trebala asistenta u nastavi. Vaš grad i moj grad su pokazali i pokazao da se to može od prilagodbe škola, dakle jedan svijetli primjer kako djeca s teškoćama u razvoju mogu pohađati redovno obrazovanje. To je ono što svaka lokalna zajednica mora učiniti svoje vrtiće i škole prilagoditi djeci s teškoćama u razvoju, a onda i radna mjesta. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem kolegici Lukačić na replici. Odgovor kolega Hrg, izvolite.
Evo kolegice Lukačić vi znate da nas dobro prate naši članovi Udruge osoba sa invaliditetom sa kojima redovito surađujemo i kojima smo pri ruci. Dakle, ovo nije nova ideja. Ovo je ideja koja je razrađivana jedno dvije godine, dugo ju pripremamo. Ja sam već o tom projektu govorio ovdje u Hrvatskom saboru. Ne odustajem zato jer mi se jako sviđa i mislim da može biti vrlo funkcionalan i djelotvoran i koristim priliku da to u stvari napravim točno u vremenu kada govorim o osobama na koje se to odnosi, znači o djeci sa invaliditetom. Definitivno napravljeno jest mnogo ne samo u Križevcima. Napravljeno je u ovih desetak, petnaest godina u mnogim gradovima u RH jako puno. I mislim da teško da postoji čelnik lokalne samouprave koji nema jedan onako poseban senzibilitet prema osobama sa invaliditetom posebno tamo gdje su se ljudi organizirali, udružili u udruge, pokrenuli aktivnosti sa tolikom energijom da jednostavno osoba koja možda nema neki invaliditet ne može ni zamisliti što sve ti ljudi mogu napraviti, znači osobe sa invaliditetom. I to je u stvari poruka onom prije što sam govorio, da je vrijedno te ljude zaposliti, pružiti im priliku jer na nekim primjerima u RH je to vidljivo koliko su napravili, koliko su projekata osmislili, koliko su novaca povukli, koliko su se založili, koliko su hrabri u tom svom nastupu kojim idu, to je nešto što je vrlo, vrlo bitno. Dakle izuzetna hrabrost koja se tu pokazuje govori da poslodavaca može imati povjerenja u osobe s invaliditetom.
Zahvaljujem kolegi Hrgu na odgovoru. Sljedeća replika poštovana kolegica Sanja Putica. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Cijenjeni kolega Hrg. Značajan dio vaše rasprave odnosio se na asistente u nastavi i na pomoć u obrazovnom sustavu djeci s poteškoćama u razvoju. Već sam prije u replici naglasila koliko je važna profesionalna selekcija i pravilni kriterij pri odabiru udruga koje se javljaju na natječaj Ministarstva znanosti i obrazovanja i na Europski socijalni fond, ali tu je važno naglasiti da treba i razlikovati asistente koje pomažu djeci s teškoćama u razvoju u onom tehničkom i fizičkom smislu rekla bih od asistenata koja djeci pomažu u samom njihovom mentalnom razvoju i u okviru obrazovnog napretka i prosu učenja. Nažalost, spominjali ste ruralne krajeve koji su ostali zakinuti za takve stručne osobe, za ljude koji mogu pomagati u obrazovnom sustavu, ja bih ovdje spomenula i naše otoke. Konkretno znam za jedan primjer u svojoj županiji u kojemu dijete u osnovnoj školi stoji doma, nije uključeno u nastavu nikako već ulazimo u zonu u kojoj kršimo zakon i Ustav RH jer svako dijete mora biti uključeno u obrazovni proces zbog toga što na cijelom otoku se ne može pronaći osoba koja bi to dijete sa jačim poteškoćama u razvoju mogla pratiti u obrazovnom sustavu. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Putici na replici. Odgovor kolega Hrg. Izvolite.
Hvala vam lijepa na ovoj vašoj replici da mogu još jedanput možda neke stvari ponoviti i da ustvari mogu reći da potvrđujete ono što sam naveo kao ovaj primjer jer upravo ako se naprave takvim mobilni stručni timovi, ako se omogući da oni mogu doći u određene škole na određeni teren na otoke u ruralne prostore, bilo gdje da onda na taj način omogućujemo svoj djeci u RH približno istu brigu, približno jer neće biti svugdje ista, to je normalno, ne može svugdje biti. Pomoćnici, asistenti u nastavi danas dolaze praktički preko projekata i programa koje rade lokalne samouprave osnivači škola i to je jako dobro. Zato sam i rekao u svojoj raspravi da danas to sustav rješava i da danas to ima svoj okvir. Prethodno pred par godina javljale su se i udruge i danas se javljaju udruge, dakle i danas se javljaju udruge osoba s invaliditetom također s tim programima ili neke druge udruge. Imamo čak i neke duple sustave, ali zato se to dogovara na terenu pa da onda jedni pokrivaju jedan dio, pa ono što se ne pokrije pa će druga pokriti neki drugi dio institucija i to na taj način treba ići. Ali velim dok god se ne riješi sustavno taj problem do tada neće biti riješen ovaj problem na otoku sa djetetom. Zato je važno što više stvari stavljati u sustav, ozakoniti ih i napraviti pravilnike koji su potrebni i omogućiti dakle težiti tome da onaj minimum standarda može biti zadovoljen u svakom dijelu Hrvatske, da li u ruralnom, da li u nekom gradskom središtu, da li na otoku bilo gdje drugdje. Svatko ima pravo i svatko mora imati pravo zadovoljiti svoje minimalne potrebe standarda življenja.
Zahvaljujem kolegi Hrgu na odgovoru. Poštovana pravobraniteljica za osobe s invaliditetom Anka Slonjšak. Izvolite.
Zahvaljujem. Pa evo ja bih se samo nadovezala vezano za asistenta u nastavi, željela bi pojasniti da stalno se nekako vraćamo na asistente u nastavi, asistenti u nastavi, međutim moram naglasiti da oni nisu jedini vid potpore djeci s teškoćama u obrazovanju, oni su samo jedna od oblika podrške na koju smo se jako usmjerili. Moram reći da do nedavno mnoga djeca s teškoćama su imala vršnjačku pomoć, ima različitih oblika posljedica individualiteta odnosno invaliditeta kao takvoga i neka djeca ne bi trebala u tolikom segmentu niti imati asistenta u nastavi koliko možda imaju, a s druge strane znamo da nedostaju još i neki drugi vidovi podrške koji su nužni, od toga da neka djeca nemaju adekvatna pomagala, da postoji asistivna tehnologija, da postoje različiti oblici drugih vidova podrške koji su nužni da bi dijete imalo upravo ono inkluzivno obrazovanje kojem težimo. U tom segmentu htjela bih naglasiti nužan i što sam na početku rekla i u ovom trenutku jedan od isto značajnih problema, to je pitanje prijevoza. U mnogim sredinama diljem Hrvatske roditelji nemaju mogućnosti da bi dijete prevezli do škole, bez obzira o kojem govorimo da li o vrtiću ili osnovnoj ili srednjoj školi. Posebno ovdje ističem srednjoškolsko obrazovanje kao najslabiju kariku u našem obrazovnom sustavu iz različitih aspekta. Ali ne bih otvarala opet tu temu, mislim da smo u izvješću i u godinama u izvješćima stalno potkrepljujemo nažalost te činjenice. Što se tiče zapošljavanja, željela bih reći da je nama svakako interes zapošljavanje osoba s invaliditetom na otvorenom tržištu rada, međutim razlozi koji otežavaju u ovom trenutku sve to skupa su različiti i u različitim segmentima i zasigurno je odgoj i obrazovanje odnosno obrazovanje jedan od najvećih tu karika razloga zašto se u nedovoljnoj mjeri zapošljavaju. Međutim moram reći da kada smo mi preispitali i dali smo podatke u izvješću za jedinice lokalne i regionalne samouprave, mislim da još uvijek ne postoji volja koja otežava okolnost zapošljavanja, a to iz činjenice da se ide ekstremno ili ću zaposliti ili ću platiti novčanu naknadu pa se radi onda kalkulacija šta je jeftinije. Međutim mi imamo i zamjenske kvote, mi imamo mogućnost poticanja stipendiranja studenata, uključivanja djece koje su u srednjim školama da dolaze na praksu. Znači mogućnosti dodatnih itd. još nekih ugovora sklapanja i slično, da bi zapravo poticali, obrazovanje dodatno prekvalifikaciju i zapošljavanje, a ne samo i zapošljavanje ili plaćanje novčane naknade. Što se tiče poslodavaca, vjerojatno ćemo za 2017. više o tome govoriti, ali od 2016. započeli smo jednu suradnju u suradnju sa HGK, edukacije i zapravo poticanja mogućnosti da poslodavci u svim županijama dobiju priliku reći što je to što sprječava zapošljavanje osoba s invaliditetom, što oni vide kao problem i na koji način, zapravo da oni mogu „se izjadati“ i reći ok, mi se s ovime ne možemo nositi itd. Tako da tu smo uočili još dodatne neke razloge koji su na neki način opravdanost sa strane poslodavca kako da zaposli osobu s invaliditetom. Mi imamo situaciju u mnogim županijama, da nemamo na Hrvatskom zavodu za zapošljavanje obrazovni profil koji neki poslodavci traže. I u tom segmentu imamo jedan iznimno veliki problem i to je ono što kažem opet se vračamo na izvor problema obrazovanja. Hvala.
Zahvaljujem pravobraniteljici Anki Slošnjak. Imamo 2 replike. Poštovana kolegica Vesna Bedeković. Izvolite.
Zahvaljujem. Prije svega moje poštovanje gospođo Slošnjak, upravo sam ja evo sam htjela kratko se osvrnuti na ovu problematiku odnosa prema učenicima sa teškoćama i generalno prema osobama s invaliditetom. I nekako kad sam gledala u vašem izvješću, a koje je naravno pohvaljujem, zanimao me je odgojno obrazovni sustav, dakle, po vertikali, od predškolskog odgoja, do sustava visokog obrazovanja, gdje doista iznosi to jasno i jezgrovito svoje probleme, od problema pristupa djece s teškoćama u predškolski odgoj, poteškoće u provođenju inkluzivnog odgoja, o osnovnoj školi problematika pomoćnika u nastavi, vršnjačko nasilje ali i nasilje roditelja. U srednjoj školi nedostatna izobrazba nastavnika za rad s učenicima i invaliditetom i teškoćama u razvoju, pa onda visoko obrazovanje, podzastupljenost studenata s invaliditetom u ukupnoj studentskoj populaciji. Dakle, sve su to nekakve situacije i problemi koje na ovaj ili na onaj način zrcalo je, općenito stanje u hrvatskom društvu kad razgovaramo o odnosu prema osobama s invaliditetom. I naravno u svemu tome imamo i pozitivnih primjera, što je dobro i što je ohrabrujuće i to je znak da naša zemlja ide naprijed. Međutim, ja nekako kad gledam to onako odozgo, vidim 2 krajnosti. Mi smo skloni ići krajnostima. Na jednoj strani stigmatizacija osoba s invaliditetom, pitanje jesu li oni to stvarno u stanju. I na drugoj strani neki dobri primjeri koji su često sporadični ali ponekad graniče sa onim što zovemo pred zaštićivanje i pretjerivanje. Ja mislim da Hrvatska svoj put kad je u pitanju svijest prema odnosa prema osobama s invaliditetom, mora tražiti sredinu na način da se osiguraju svi uvjeti na temelju zakona, dakle provedba zakona prije svega, kako bi se osobama s invaliditetom, osigurao integritet. Da se kao osobe s integritetom, sa svim mogućim uvjetima razviju i ostvare svoje pravo na samoaktualizaciju, a da bi se to postiglo naravno, svi zajedno moramo poraditi prije svega na razini svijesti a onda i na sustavom pristupu rješavanja ove problematike u praksi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegici Bedeković. Odgovor poštovana pravobraniteljice. Ne, hvala lijepo. Sljedeća replika, poštovani kolega Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepa. Ali da ne bi bilo zabune, dakle, pomoćnici u nastavi su program koji je izuzetno dobar, iz više razloga i ne bi želio da se stekne dojam da bih ja želio da nema pomoćnika u nastavi. Ovaj prijedlog koji je dan je ustvari nadogradnja. Znači da se upravo omogući i rad i edukacija tih pomoćnika u nastavi, što je maloprije bilo govoreno, da ti pomoćnici u nastavi, da se nadograđuju da se još dodatno educiraju i da idu u onom pravcu, što je kojem djetetu više potrebno. Znači ti mobilni timovi, taj centar, potpore, ustvari ima i tu ulogu, da educira i stručno osposobljava i pomoćnike u nastavi. Dakle, pomoćnici u nastavi, apsolutno jedan od boljih projekata koji se dogodio u Hrvatskoj što se tiče osoba s invaliditetom i zbog zapošljavanja ljudi u krajnjem slučaju, a pomoći osobama s invaliditetom u svakodnevnom životu. A što se tiče zapošljavanja osoba s invaliditetom, pa tu definitivno, u današnje vrijeme kada se poslodavci bore sa svakom minutom, sa svakom kunom, svakom lipom u želji da se zaradi, jako je teško probiti te barijere i morati će se puno raditi i jako puno dokazivati. I upravo na ovakvim primjerima kada i udruge osobe s invaliditetom pokreću neke poduzetničke projekte, recimo ove integrativne radionice, koje će biti omogućene ovim novim zakonom su sigurno jedan od dobrih primjera kako će se ukazati na mogućnosti zapošljavanja osoba s invaliditetom.
Zahvaljujem kolegi Hrgu. Odgovor na repliku poštovana pravobraniteljica Anka Slošnjak. Izvolite.
Pa evo ja bi samo htjela reći, da nedavno smo imali jedan sastanak koji je zapravo dosta alarmantan i koji pokazuje zapravo problematiku koju mi svi trebamo sagledati, a to je da u našem sad radnom, u našem sada sustavu i osobe koje su trenutno zaposlene, mi imamo izuzetno veliki broj osoba koje su na bolovanjima, imamo izrazito veliki broj osoba koje su sa različitim tjelesnim oštećenjima, a koji se po određenim svojim kvalifikacijama nisu uvrštene u ove očevidnik o kojem mi govorimo i kao takve mnogi poslodavci ne ispunjavanju tu kvotu, a imaju osobe s tjelesnim oštećenjima različitih, kažem otegotnih okolnosti, zbog koji mnoge osobe čak i skrivaju to oštećenje, da im ne bi poslodavac dao im otkaz ili da im ne bi na neki način destimulirao. Ono što je problem, a što nismo ovdje otvorili to je također pitanje prekvalifikacije, pitanje profesionalne rehabilitacije. Jer zapravo mi imamo izuzetno veliki broj potencijalnih osoba sa invaliditetom koji su u ovom trenutku ili u sustavu zaposleni ili su na bolovanju. I zapravo nitko ne razmišlja o tome da šta će sutra biti sa takvim osobama i kud zapravo ide sustav rada i zapošljavanja u RH, a znamo da je to jako, jako veliki broj ljudi.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj pravobraniteljici Anki Slonjšak. Prelazimo na sljedeću raspravu, poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče, uvažena pravobraniteljice, državna tajnice, zamjenice, kolegice i kolege. Evo ja ću početi sa pohvalama izvješću. Dakle, ovo je kao što sam i spomenuo više, mislim da je moje sedmo ili osmo izvješće. Metodološki dobro je napravljeno, razrađeno i pravobraniteljici želim ponoviti ja se preko vas s nikim ne obračunavam. Ja se preko vas i vašeg izvješća jedino želim obračunati sa nedostacima sustava bez obzira tko bio na vlasti, tako da odmah otklonimo neke politikantske insinuacije. No ono što ponovno moram ponoviti i što me žalosti je da iz izvješća u izvješće zapravo se suočavamo sa setom istih problema. I da, napretka ima u određenim segmentima, ali ja se ne mogu složiti sa ocjenom da je to napredak sa kojim možemo biti zadovoljni i zbog kojeg bi trebali mirno spavati. Ne, treba ići puno brže, treba ići puno odlučnije. Imao sam prilike i nekoliko puta razgovarati o nekim konkretnim problemima sa pravobraniteljicom koja je ponekad i ja je tu razumijem u borbi sa vjetrenjačama. Ja apsolutno pozdravljam sve inicijative koje su usmjerene na poboljšavanju kvalitete života osoba sa invaliditetom evo što je i gospodin Hrg iznio i drago mi je što želi i pravobraniteljicu s tim upoznati. Ali prije svega treba upoznati naše ministarstvo, našu izvršnu vlast. Oni trebaju provoditi zakon. Pravobraniteljica je da brani prava osoba sa invaliditetom, da ukazuje na kršenje njihovih prava, odnosno na propuste koji se čine u provedbi tih zakona. I drago mi je evo da smo i čuli, imali prilike čuti od kolege Hrga da je ministarstvo dalo načelni pristanak, dakle da se s tim pilot projektom krene, pa makar ga u prvu ruku financirala jedinica lokalne samouprave. Nekoliko puta sam ovdje istakao kada raspravljamo o problematici osoba sa invaliditetom, ovdje ne pričamo samo o zaštiti ljudskih prava, ovdje pričamo o dostojanstvu svakog čovjeka, o pravu svakog čovjeka na svoj osobni dignitet i dostojanstvo da živi kvalitetnim životom, ispunjenim životom, da pridonosi zajednici, da se obrazuje i da je produktivni član svoje zajednice. A bojim se da mnogi primjeri ukazuju da to nije tako. Ja posebno podcrtavam tu, možda sam na to osjetljiv zato što sam iz te struke, ali posebno upozoravam na djecu sa teškoćama u razvoju i u djecu sa invaliditetom. Dakle, mislim da se grubo krše njihova prava, mislim da ne radimo dovoljno i da sustav se dovoljno ne brine o djeci. A i sami znate da u formativnim godinama, u godinama kada je to bitno i sa zdravstvenog i sa mentalnog stajališta. Ako tada dobro odradimo svoj posao da će ta djeca živjeti puno boljim i kvalitetnijim životom. Reći ću vam na primjerima što mislim kada kažem da sustav zakazuje, reći ću vam na primjerima kako to zaista izgleda. U jednoj školi osnovnoj u kojoj sam radio imao sam prilike, nisam predavao tom razredu ali kao učitelj, dio učiteljskog kolektiva sam to mogao vidjeti imali smo jednog dječaka sa invaliditetom, dječaka koji je bio potpuno integriran u svoj razred, koji je bio prihvaćen, potpuno prihvaćeni pripadnik svoje razredne zajednice sa teškim invaliditetom, sa vrlo narušenom motorikom, u invalidskim kolicima. I znate što se dešavalo? Njegove kolegice i kolege iz razreda su se borile tko će Antoniju pomoći, tko će gurati kolica, tko će mu pomoći sa zadaćom, tko će mu spremiti knjige. Taj dječak je imao puno, puno bolji i kvalitetniji život nego da je išao u posebnu školu, da se školovao kod kuće ili nešto slično. Kada zbog zdravstvenih razloga nije mogao dolaziti u školu također njegovi vršnjaci su se borili oko toga tko će mu odnijeti zadaću. Zar to nije primjer dobro integriranog djeteta sa invaliditetom u svoju vršnjačku zajednicu. To je kvaliteta života o kojoj ja govorim, da ne ispadne da pričam samo o lošim stvarima ovo je dobar primjer. Ali je isto tako taj mali dječak morao imati jako dobre i požrtvovne roditelje koji su bili spremni svaki dan ga voziti u školu, dolaziti po njega, brinuti o njemu. Dakle, on je zahtijevao puno više pažnje nego dijete bez invaliditeta. Sustav ne čini dovoljno za pomoć djeci sa teškim oštećenjima, prije svega sa zdravstvenog stajališta. Ako u ranoj dobi dobiju njegu koja im treba tada imaju puno veće izglede za kvalitetniji ispunjeniji i produktivniji život. Iz prve ruke znam za slučaj isto tako jednog dječaka iz Bijelog brda u općini Erdut, dakle to je naselje između Osijeka i Erduta na tom pravcu, dječak čiji roditelji baka i djed su odbili odustati od njega. Jako je teško pokretljiv. Sada pokazuje neke znakove pokretljivosti, ali njegovi roditelji su sami financirali njegovo liječenje, sami su izdvajali tisuće i tisuće eura da bi dječak mogao ići na određene zahvate izvan RH, da bi mogao stati na svoje noge na kraju dana pridržavajući se doduše za zid. Sustav je tu činio premalo. Da su se samo oslonili na sustav ja se bojim da bi taj dječak živio vrlo, vrlo nekvalitetnim životom, da se nikad ne bi podigao iz kolica, da bi ostao zatočen u svom domu. U tome su im pomagale udruge, u tome su im pomagali entuzijastični roditelji, lokalna samouprava, prijatelji. Ali da nije bilo njih, da se samo sustav trebao brinuti o tom dječaku kažem da bi pričali jednu sasvim drugačiju priču. Imam primjer iz obitelji. Moj bratić je teško pokretna osoba. Zbog zdravstvenog stanja, bilo je prognoza da će ostati nepokretan vjerovatno cijeli život. Njegova majka nije htjela odustati. On je imao sreću da je njegova majka ujedno i liječnica te se borila kao lavica, vježbala je s njim, išla je na tretmane, tražila je alternativna rješenja, medicinu itd., itd. Hvala bogu da je imao takvu majku. Jer moj bratić je danas moj sustručnjak, povjesničar po struci, je osoba koja i dalje teško pokretljiva ali je pokretna, koja živi sam, nažalost zaposlenje mu nije riješeno do kraja, javljao se na natječaje u neke državne institucije, posao dobio nije. Ali hoću vam reći, i da se kod njega, njegova majka oslonila samo na sustav nažalost, rezultat bi također bio taj da bi njegova sudbina potpuno drugačije izgledala. Na njegovu nesreću ali i na nesreću društva u kojem živimo. Jer reći ću vam je da je moj bratić izuzetno inteligentna osoba, duhovita osoba s kojom volim provoditi vrijeme. A razlog zbog kog je tako ekstrovertiran, zbog kojeg se ne boji interakcije sa vanjskim svijetom, nazovimo to tako uvjetno je upravo zbog toga što je potpuno socijaliziran. On je išao u školu, u moju osnovnu školu, nismo ista generacija, on je mlađi, dakle cijelo vrijeme je bio potpuno socijaliziran, išao je na fakultet, imao je tu mogućnost hvala bogu, i može biti produktivan član društva, ja vjerujem da će biti. Evo to su vam neki primjeri koji imaju jedan zajednički nazivnik, a znate koji je to? Da su ova djeca imala roditelje, bake i djede, najbliže koji od njih nisu odustali. A što je sa onima koji su recimo nezbrinuta djeca? Koji su u disfunkcionalnim obiteljima? Koji dolaze od samohranih roditelja koji se možda ne mogu uvijek brinuti o njima onako kao bi željeli, e tu sustav, kolegice i kolege, zakazuje. I tu je uloga naše pravobraniteljice da nam kaže gdje tu sustav zakazuje. Koje se to uredbe ne provode, odnosno zakoni. Kako nešto poboljšati. Pa u svakom izvješću imate i preporuke, odnosno imamo. A ja vjerujem da su naše pravobraniteljice naša savjest u neku ruku jer nam upravo ukazuju na propuste sustava gdje nam ukazuju kako te propuste popraviti. I dobro je da to rade u ovom Domu a reći ću vam i zašto. Zato što je ovaj Dom birao Vladu, dakle tijelo koje treba provoditi te zakone, ovaj Dom je birao i pravobraniteljicu sa zadatkom da bdije nad ovom populacijom, ja bi se tako usudio reći i da nam pomogne, da svim našim građanima omogućimo što bolji standard života, što kvalitetniji. Zato vam pravobraniteljice hvala, mi ćemo naravno i dalje surađivati, veselim se i budućim izvješćima. Naravno ja ću ga podržati kao i svako do sad sa nadom da ćemo u slijedećem bilježiti već neke značajnije napretke. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Hajdukoviću na ovoj raspravi, imamo dvije replike. Poštovani kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Predsjedavajući, javi sam se za repliku kolegi Hajdukoviću iz razloga kada je govorio o kvaliteti ovog izvješća ali da je jako bitno da izvješće ne bude mrtvo slovo na papiru. To sve govorim što ovo izvješće zapravo predstavlja sliku jednog stanja a istovremeno znamo da imamo strategiju. Strategija je donijeta 20. travnja 2017., zove se Nacionalna strategija izjednačavanja mogućnosti za osobe sa invaliditetom od 2017. do 2020. godine. Dakle, upravo ta strategija predstavlja odgovore na brojna pitanja koja je pravobraniteljica iznijela u ovom izvješću jer ona kroz 16 područja određuje točno aktivnosti, određuje pokazatelje, nositelje aktivnosti, sredstva koja su određena, rokove i polazne postavke odakle se kreće u realizaciju strategije. Dakle, sada imamo i vrlo kvalitetan dokument koji će nam pomoći da vidimo da li ono što nam pravobraniteljica iznosi kao svoje probleme, nadležna tijela, ministarstva, Vlada, provode u stvarnosti kako bi osobe sa invaliditetom imale onaj status u društvu koji trebaju imati.
Zahvaljujem kolegi Jovanoviću na replici. Odgovor kolega Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo kolega Jovanović da ste skrenuli pažnju na to, 10 minuta je zapravo prekratko vrijeme ako želite reći sve što vam je na duši oko ovoga problema. Ali apsolutno drago mi je da smo konačno prihvatili način strateškog razmišljanja. Nije ovo jedina strategija koju smo donijeli, imamo ih još, Strategija razvoja obrazovanja recimo, Strategija razvoja poduzetništva itd. Međutim, uvijek u onom drugom koraku kiksamo, a to je provođenje strategije u postupanje prema strateškom dokumentu. Bojim se da često kada zapravo raspravljamo o našim institucijama našeg pravobraniteljstava, niti naši građani a bojim se često niti naše institucije ne znaju koja je njihova uloga pa im se obraćaju sa svime i sa svojim problemima koje nisu zapravo u nadležnosti pravobranitelja ali isto tako mnogo ministarstva institucije znaju ignorirati dopise, požurnice, molbe od strane pravobraniteljstava. Mislim da pravobraniteljstva ne zaslužuju takav tretman i ne smiju imati takav tretman i da trebamo otvoreno ukazivati na to da nam pravobraniteljica i kroz svoja izvješća ukazuje na probleme u provođenju ove strategije ali isto tako dakle da možemo sustavno pratiti da li se neke stvari provode. Mislim da je to dobar pristup ali isto tako ja bi sa ovoga mjesta poslao apel ministarstvima i svim državnim institucijama da surađuju sa pravobraniteljstvima, da poštuju tu instituciju jer upravo kao i njih, izabrao ih je ovaj najviši Dom, najviši politički Dom RH.
Zahvaljujem kolegi Hajdukoviću na odgovoru. Slijedeća replika, poštovani kolega Tomislav Sokol. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo samo vezano uz sustav. Znači spomenuli ste nemogućnost liječenja u inozemstvu. Ono što ja znam da postoje, znamo da sustav ima jako puno problema ali uvijek je teško govoriti kad nemamo sve informacije znači ako je došlo do određene situacije. Pravo na planirano liječenje u inozemstvu postoji, je garantiran Uredbom 883/2004, Direktivom 2011/24 EU a i podzakonskim aktima HZZO-a. Ono što je zajedničko svim tim pravilima je da se pravo na liječenje u inozemstvu na trošak HZZO-a može ostvariti ukoliko liječnički konzilij nadležan za to područje medicine utvrdi da se radi o liječenju koje predstavlja neki medicinski standard i da se, da ona zbilja može razumno pružiti pomoć pacijentu. Tako da bi bilo dobro svakako znati o kojim se informacijama radi. Ali ono što je isto tako bitno je da se što više korisnici uključujući i roditelje osoba sa invaliditetom i osobe sa invaliditetom informiraju o svim pravima koje im sada zakonodavstvo Hrvatske i EU u tom smislu pruža kako bi mogla ta prava ostvariti u ovim slučajevima kada je to po zakonu moguće. Druga stvar koju bih istaknuo vezano uz pitanje sustava i napretka u sustavu, znači Ministarstvo znanosti, obrazovanja za iduću školsku godinu, … [[Govornik se ne razumije.]] godine osiguralo iz ISF-a 362 milijuna kuna za pomoćnike u nastavi, 90,5 milijuna kuna godišnje što predstavlja porast od nekih 20% u odnosu na prošlu školsku godinu, tako da mislim i tu 380 novih učenika će moći ostvariti to pravo. Tako da mislim da ipak je riječ o pomacima, oni nikad nisu dovoljno veliki, ali mislim da su značajni, da treba nastaviti u tom smjeru. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Sokolu na replici. Odgovor kolega Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Sokol da, ne mogu tvrditi da to rade namjerno. Možda to rade iz neznanja, ja zaista ne znam. Ali znam i bio sam svjedok da su roditelji često dobivali manjkave ali i nepotpune informacije kada su se informirali o svojim pravima. Dakle, možda je to čisto propust, ne znam, ne mogu tvrditi. Znam isto tako da kakda se radi o alternativnoj medicini da tu sustav baš i nije toliko raspoložen razmatrati takva rješenja. I ne govorim sad ni o zahvatima unutar EU, dakle postoje zahvati i šire. Ali bojim se, dakle ja nisam stručnjak, ne mogu ići toliko duboko u problem, znam ono što su mi roditelji rekli. Ali ono što znam je da što se sustava tiče dijete bi kažem bi bilo u kolicima, bi dobivalo neke lijekove i eto tako bi provelo život, možda bi dobivao neku invalidninu. Dakle, mi se odričemo jednog potpuno zdravog djeteta što se tiče mentalnog funkcioniranja. Dakle nije, nema retardacije ili nečeg sličnog se odričemo i osuđujemo to dijete na vrlo jedan nekvalitetan život. Dakle, ja ne mogu prihvatiti da će sustav odustati od bilo koga ako postoji mogućnost da mu se može pomoći, da vodi život koji je minimalno kvalitetan i minimalno dostojanstven, a to je valjda da mu se omogući sve da iscrpi sve mogućnosti prije nego što ga sustav možda je malo grubo reći otpiše, ali kaže da pomoći nema. I pomoćnici u nastavi, pa evo nekoliko puta je ponovila i pravobraniteljica, pomoćnici u nastavi su dobra stvar, ali nisu rješenje jednog dubljeg problema obrazovanja osoba sa invaliditetom čisto od fizičkih prepreka. Jer ja znam da su neki fakulteti recimo liftove i rampe ugrađivali tek kad su dobili studente sa invaliditetom do svih ostalih problema zapošljavanja i ostalog o čemu smo pričali danas. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Hajdukoviću na odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Tomislav Lipošćak, izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče, uvažena pravobraniteljice. Razlog iz kojega se danas zapravo javljam jest taj da ukažem u okviru ove tematike zapravo na problematiku roditelja i djece sa poteškoćama u razvoju osobito u ovim manjim sredinama, u sredinama iz kakve ja dolazim, odnosno možemo to reći onih roditelja i one djece koji nemaju tu privilegiju živjeti u jednom od najvećih naših gradova. Zaštita zdravlja građana osobito djece jedna je od osobitih i osnovnih zadaća države i društva. Baš zbog toga je i porazna činjenica koja je dobivena iz centara županijskih centara za socijalnu skrb da je samo 40% djece sa najtežim oblicima invaliditeta obuhvaćeno jednim od okvira usluga. Riječ je o djeci do 7 godina. Osobito je to problem u onim sredinama kao što sam već ranije napomenuo gdje nema dovoljno potrebitih stručnjaka logopeda, defektologa ili ih uopće nema jer su oni udaljeni od mjesta stanovanja i potrebno je putovati na terapije. Također tada se zna desiti da zbog samih putovanja i udaljenosti se taj broj terapija smanjuje, odnosno reducira. No da ne trošim vrijeme sa opće poznatim činjenicama dozvolite mi da vam na primjeru iz svakodnevnog života pokušam dočarati kako to izgleda i sa kakvim se problemima susreću roditelji djece sa teškoćama u razvoju. Evo konkretno primjere iz manjih sredina poput ove iz koje ja dolazim, a vjerujem da je takvih primjera na žalost i diljem Lijepe naše. Krenimo od početka. Svima nam je poznato da je rješenje o invalidnosti osnovni zapravo temelj za ostvarivanje brojnih prava koji iz toga proizlaze kako za djecu, tako i za roditelje. I upravo tu započinju mnogi problemi. Najveći je problem sam postupak vještačenja, njegov način i njegova dugotrajnost. Oni izazivaju toliku nemoć i tolike probleme kod roditelja da mi to često ne možemo ni zamisliti. Konkretno evo jedan primjer iz prakse. Zahtjev za vještačenjem podnesen je na vrijeme prije isteka dosadašnjeg rješenja koji istječe u veljači, odnosno u drugom mjesecu. Poziv za vještačenje dolazi tek u četvrtom mjesecu, znači tek dva mjeseca nakon isteka prethodnog rješenja. Nakon vještačenja potrebna su još dva mjeseca da isto to rješenje dođe do Centra za socijalnu skrb i tek onda početkom sedmog mjeseca dolazi konačno rješenje. Znači, gotovo nakon pola godine čekanja roditelj dobiva rješenje koje mu je potrebno za ostvarivanje brojnih prava od onih za ostvarivanje statusa roditelja njegovatelja do ostvarivanja prava drugog roditelja i slično. Samo vještačenje i ono sve što mu prethodi je priča za sebe. Pojedini roditelji moraju sa svojom djecom obaviti do desetke pregleda, znači dobiti na desetke nalaza, a pregledi se u ovim sredinama gdje nema dovoljno stručnjaka, gdje nema znači specijalista obavljaju ponekad i na udaljenim mjestima i do sto kilometara. Konkretno evo moji Ogulinci moraju putovati redovito za Rijeku ili za Zagreb. Liste čekanja su također vrlo dugačke i ponekad se po nekoliko mjeseci mora čekati na sam pregled. Zadnju informaciju koju sam dobio je da jedna moja kolegica mora čekati šest mjeseci za pregled kod okulista. I na kraju ako se sve to želi ubrzati, jedino je rješenje platiti i obaviti pregled u privatnoj režiji na što nažalost, mnogi nemaju financijskih mogućnosti. Svi ti pregledi plus sam proces odnosno postupak vještačenja plus vrijeme koje je potrebno za čekanje rješenja zna potrajati duže od 1 godine dana i kamoli sreće na kraju kada bi sva ta rješenja bila pozitivna. Za svo to vrijeme djeca moraju redovito ići na rehabilitacije, a obitelji bi morale normalno koliko toliko, funkcionirati. Roditelji koji nemaju status njegovatelja, nemaju pravo besplatnog smještaja u bolnici zajedno sa djecom. Cijena je tada ovisna od ustanove od ustanove, oko 200 kuna po danu. Nitko ih tada ne pita zašto rješenja ne dolaze na vrijeme, gdje stvari štekaju, pitaju samo imaju li rješenje ili ne. I ono što je najžalosnije, što se tada dešava, da dio roditelja odustaje zbog tih rehabilitacija koje su toj djeci toliko potrebne isključivo zato što nemaju financijskih mogućnosti da sve to poprate. Neosporne činjenice su da imamo i razrađenu zakonsku regulativu, da imamo mrežu centara za socijalnu skrb i zdravstvene ustanove i da u većini slučajeva roditelji djece s teškoćama u razvoju na kraju i ostvare svoja prava. Ali ono što je nužno da ta svoja prava ostvare na vrijeme jer mislim da nema isprike da kada čekaju jedan dan a kamoli nekad i do godine dana. Da ne bi bilo zabune, pozdravljam i podržavam vaš rad i ovo nikako nije kritika vama. Dapače, pohvaljujem i što ste u svome izvješću za 2016. godinu naglasili problem samoga vještačenja i sve one probleme koji djeci s teškoćama i roditeljima proizlaze iz toga. Mislim da se po pitanju ove problematike svi možemo složiti i zato nemojmo dozvoliti da zbog ponekad tromosti sustava, dužine čekanja ili možda možemo to reći podkapacitiranosti sustava pate krajnji korisnici a to su u ovom slučaju roditelji i djeca jer oni to najmanje zaslužuju. I vjerujte mi na kraju da uza sve te nedaće i probleme s kojima se oni nose, ponekad im još teže padaju problemi zbog sporosti, tromosti i birokracije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospodinu Lipošćaku na ovoj raspravi. Imamo dvoje replike, poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Lipošćak, apsolutno se slažem sa vama što se govorili, nažalost to je surova stvarnost. Ja bi sam htio dopuniti vašu raspravu. Davali ste primjer, jedan vrlo vrlo zoran primjer dakle obitelji iz manje sredine, ja ću vam dati primjer ovog dječaka o kojem sam govorio u Bijelog brda. Dakle, Bijelo brdo je nedaleko Osijeka, ima nekih desetak kilometara, možda i manje. Nekoliko puta tjedno taj mali dječak mora ići na plivanja da mu mišići ne atrofiraju, mora ići na preglede kod liječnika, po nove lijekove itd. Mora ići nekoliko puta tjedno u Đakovo koje je udaljenije, dosta udaljenije kod kiropraktičara, mora ići nekoliko puta tjedno, doduše nisam siguran koliko, jednom ili 4 puta mjesečno ili više, to bi vas slagao, u Slavonski Brod na terapiju. Mora ići nekoliko puta tjedno u Vukovar gdje je dio jedne zajednice, dakle udruge koja radi na socijalizaciji takve djece. Mora ići na zahvate u inozemstvo s vremena na vrijeme, dakle to nije često ali značajan financijski izdatak. Mora ići naravno u Zagreb na različite specijalističke preglede. Dakle, kad to sve pobrojite, stavimo sad financijsku stvar na stranu, vremenski samo, dakle to dijete zahtjeva stopostotnu, 24-satnu pažnju jednog od roditelja. Roditelji u današnje vrijeme kada moraju raditi, kada moraju stjecati si to teško mogu priuštiti. Taj dječak ima sreće što ima djedu koji se tome apsolutno posvetio i koji je evo, voli reći i šofer i otac i majka kad ih nema. On je imao sreće, ima onih koji nemaju.
Zahvaljujem kolegi Hajdukoviću. Odgovor kolega Lipošćak. Izvolite.
Kolega Hajduković, zapravo ono o čemu sam i govorio. Da, to je problem i zato upravo ovaj dio dugog trajanja vještačenja, vrlo često najveći problem jer ukoliko dijete dobije rješenje o invalidnosti, roditelj može ostvariti pravo na status roditelja njegovatelja i druga prava koja proizlaze iz toga i ima mogućnost, ima priliku znači koristiti određenu naknadu i biti 24 sata sa djetetom. Ono što se dešava u tim rupama dok čekaju rješenje, od isteka prethodnog rješenja do završetka vještačenja novoga rješenja, oni nemaju tih prava i onda su ili prisiljeni raditi da bi mogli omogućiti svome djetetu barem minimum onoga ili su prisiljeni biti kod kuće bez ikakvih financijskih sredstava.
Zahvaljujem kolegi Lipošćaku na odgovoru. Slijedeća replika poštovani kolega Ante Babić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine Lipošćak, vi ste govorili zapravo o pojedinačnim slučajevima danas, da ste bili tu i pratili kolegicu Strenja-Linić, ona vam je zapravo govorila o tom zakonu jedinstvenog tijela vještačenja koji nije putem temeljitih analiza prebrzo donesen za vrijeme Vlade SDP-a 2013. godine i zapravo stvorio je jednu silu problema, u jednom trenutku je bilo preko 100 tisuća neriješenih predmeta. Vi ste sad govorili o jednom slučaju, sad zamislite 100 tisuća. To pomnožite sa 100 tisuća, dakle, to su sudbine osoba sa invaliditetom. Činjenica je da je sad otprilike negdje oko 40 tisuća neriješenih predmeta. Ono što treba reći a i protezalo se kroz cijelu dnevnu raspravu. Dakle treba razlikovati osobe sa invaliditetom, to je ona osoba koja ima i dugotrajna, trajna, mentalna, intelektualna ili osjetilna oštećenja i koja u međudjelovanju sa različitim preprekama, ne mogu sprečavati njezino potpuno uključivanje u zajednicu, znači ne može ista biti kao osoba koja je bez invaliditeta. Djeca sa poteškoćama u razvoju su dijete koje zbog tjelesnih senzoričkih, komunikacijskih ili govorno-jezičnih ili intelektualnih teškoća treba jednu dodatnu podršku za učenje i razvoj kako bi ostvarilo najbolji mogući razvojni ishod i socijalnu uključenost, to treba reći. Što se samog sustava tiče, što se države tiče, socijalne usluge koje se pružaju osoba sa invaliditetom idu kao prva socijalna usluga odnosno informiranje o čemu ste i vi govorili a onda savjetovanje, pomaganje, pomoć u kući, psihosocijalna podrška, rana intervencija, boravak, smještaj, organizacija. RH ima 44 doma koja su vezana za osobe s invaliditetom i poteškoćama u razvoju, to nije niti mali niti veliki broj. Dakle, sustav brine možda u nedovoljnoj mjeri, ali mislimo, od samih početaka do danas da postoje veliki pomaci, da oni mogu biti veći, sigurno mogu biti i trebamo svi nastaviti da tako i bude. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Babiću na odgovoru. Odgovor kolega Lipošćak izvolite.
Naravno slažem se s svim izrečenim što ste vi kolega Babiću rekli i naravno da u sustavu postoje veliki pomaci. No međutim kada bi govorili o pozitivnim stvarima, mislim da je dužnost svih nas, neovisno s koje se strane nalazili, da svaki sustav pokušavamo unaprijediti. I mislim da ni jedna Vlada do sada, s koje god strane dolazile, lijeve, desne, nije imala namjeru, bar se nadam i ne želim vjerovati da je drugačije da neka prava umanjuje ili da ih smanjuje. A što se tiče ovih brojki i pojedinačnih slučajeva, da govorili smo o 400000 neriješenih predmeta, ali vrlo često baratamo brojkama 40, 50 tisuća i upravo zato sam želio kroz pojedinačni slučaj i približiti da nam svaki taj slučaj bude personaliziran. Jer kada baratamo brojkama, vrlo često razmišljamo samo o brojkama, a kada govorimo o konkretnim stvarima i konkretnim slučajevima, malo su nam stvari jasnije i senzibilniji smo. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Lipošćaku na odgovoru. Sljedeća rasprava, poštovani kolega Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, gospođo pravobraniteljice sa suradnicom, drago mi je šta, državna tajnice i kolegice iz ministarstva. Drago mi je šta pred sobom imamo jednu vrlo kvalitetno izvješće. Kad čovjek pogleda 362 str. čitajući izvješće nailazi non stop na korisne podatke, linkove, rješenja prijedloge, pitanje je naravno, koliko se to uzima u obzir i da li je relevantnije institucije i uvažavaju upućene preporuke naše pravobraniteljice kojih također ima puno. I ja sam zbilja sa kvalitetnom izvješća jako zadovoljan, jer ovdje u Saboru čitamo dosta izvješća i ovo bi po meni trebala biti jedna špranca kako nešto kvalitetno napraviti, da dobiš potpuni pregled, potpune veze, komunikacije, vezano za zakone, vezano za institucije, statističke podatke. Zbilja se tu sve skupa može naći i možeš kao zastupnik steći dojam u kojoj smo poziciji u Hrvatskoj, šta treba napraviti, tko je nešto propustio napraviti, a tko se trudi da stvari krenu boljim putem, pogotovo kad uspoređuješ godinu za godinom. Ono šta je možda najzanimljivije u cjelokupnom izvješću, je to da broj prigovara, odnosno obraćanja je manje, u odnosu na prethodne godine, što znači djelomično i da Hrvatska ide što se tiče osoba s invaliditetom u pozitivnom smjeru, da se stvari popravljaju, mada onda s druge stvari kada pogledaš, a na čemu dosta često vodimo ovdje rasprave, a to je da prilagodimo makar javnu službu osobama da pokažemo kao država tu skrb i brigu, onda dođeš do podataka, da primjerice institucije koje su i trebale bi biti javno dostupne svim građanima, bez ikakvih ograničenja to ne rade. I onda se postavlja pitanje zbog čega i koliko nam treba da primjerice Zavod za mirovinsko, centri za socijalnu skrb, sve druge institucije, pravosuđe, sudovi, da prilagode sebe potrebama svakog našeg građanina u RH. Da imamo svi jednaku mogućnost doći a bez ograničenja i bez problema obaviti ono što nas tamo očekuje i šta trebamo. I onda kad vidiš podatke, primjerice za centre, za socijalnu skrb i mirovinsko osiguranje, gdje je samo od nekih pa evo, na brzinu spojeno 300 i nešto zgrada, lokacija, kada vidiš da je samo 17 potpuno, bez ikakvih ograničenja prilagođeno osobama s invaliditetom, onda si postavljaš pitanje, a gdje to šteka, odnosno, zbog čega te stvari već odavno nismo riješili. 133 uopće nema mogućnost pristupa. A ja mislim da postoje određene i zakonske odredbe koje sankcioniraju odgovor ukoliko se to ne desi. I onda tu treba krenuti od sebe, konkretno od Ministarstva koje su nadležne za te institucije, jer ako centri za socijalnu skrb kod gospođe Mađerića, mirovinski kod gospodina Pavića ili gospođe Burić koja nam je bila na odboru kada smo govorili o određenim stvarima. I zbog čega ne napravimo benchmark svake godine da vidimo kako se to mijenja. A ne da iz godine u godinu, naša pravobraniteljica upozorava, a tamo nekoga šalje odgovor ili ne šalje odgovor i gotovo nikakvog ili malog napretka ima po tom pitanju. Znači trebamo krenuti prvo od države i od sebe. Vidimo da je najveći broj prigovora i obraćanja građana šta je razumljivo vezano uz socijalnu skrb, zapošljavanje i mirovinsko. Ono što sam raspravljao već ovdje u Hrvatskom saboru i na šta želim posebno obratiti pažnju su invalidi, odnosno, invaliditet koji su ljudi ostvarili po pitanju psihičkih teškoća. Vidimo da je takvih osoba 128000 u RH i da oni imaju ogroman problem prihvaćanja u društvu, pogotovo kada se radi o zapošljavanju. To sam rekao prilikom rasprave, kada je ovdje bio Zakon o zapošljavanja osoba s invaliditetom, da je za mene nedopustivo da procjenu invaliditeta te osobe u institucijama koje su za to zaslužene rade neadekvatno osposobljeni doktori, znači vi tamo možete doći i onda vama procjenu radi, odnosno, osobi koja tamo dođe, primjerice pedijatar, a vi imate psihičke teškoće. To je nedopustivo i sa te strane, moramo voditi o tome računa, da su određeni trendovi a evo i sama pravobraniteljica u svojem izvješću govori da 2020. po nekim konvencijama, svaka druga u Hrvatskoj će biti vezana i u svijetu vezana uz psihičke teškoće i da će osoba s invaliditetom biti sve više i više. Znači mi moramo voditi računa o tim ljudima, jer stigma kod tih ljudi je čak puno izraženija nego kod drugih vrsta invaliditeta i protiv tog se treba boriti i treba, naravno te ljude prihvaćati i uključivati ih na svaki mogući način u svakodnevni život i da ljudi nemaju nikakvo ograničenje i da se ne osjećaju loše zbog svoje bolesti. S druge strane, hoću reći, evo to je nešto što posebno želim istaknuti i to je rekla i pravobraniteljica, kada smo pričali ovim učenicima koji nemaju novaca za obrazovanje, odnosno, za prijevoz, to je nešto na šta posebno još jednom želim upozoriti, znači to je nedopustivo. A s druge strane kada gledamo infrastrukturu u Hrvatskoj, odnosno, poziciju velikih gradova i manjih sredina onda se vidi da većinu usluga pružaju veliki gradovi jer tu postoji veći broj i centara za socijalnu skrb i adekvatno osposobljenih službenika ili onih koji se time bave. A pravobraniteljica je opravdano upozorila na potrebu podupiranja udruga. I ono što je mene zasmetalo proteklih nekoliko godina, što se udruge civilnog društva, dosta često, nažalost sada, kažem godinu, dvije, doživljavaju kao neprijatelji. Države i kao potrošači novca, mi znamo kakvi smo bili svjedoci scena proteklih godina pa i u Ministarstvu socijalne skrbi i u Ministarstvu kulture, naravno to je jedno drugo područje, ali to isto treba spomenuti, gdje su se udruge i civilni sektor doživljavali kao samo oni koji troše novac a ništa ne koriste. A upravo u ovom segmentu je njihova uloga nemjerljiva. Znači tamo gdje nema infrastrukture, tamo se roditelji, obitelji, organiziraju, kako bi pomogli svojim najbližima i omogućili im kvalitetan život. I sa te strane, još veći napor i podrška od strane ministarstva, ne samo da se očekuje nego je to i obaveza. I sa te strane, posebno ćemo obratiti pažnju prilikom izrade ove godine proračuna, da vidimo kakav je tu trend. Da li ti ljudi imaju dovoljnu podršku ministarstva i svih ostalih koji bi im trebali dati podršku. A naravno, najbitnija je podrška, to svi znamo, ona novčana. I kada pogledate koliko te udruge troše novca, i kada bi se to usporedilo sa poslom koji obave, to se ne može nikako nadomjestiti i kako bi država gledala sa aspekta, da li je to više ili manje, ja vam garantiram da te udruge su i produktivnije nego što država obavlja neke poslove. Tu nije niti jedna kuna bačena u vjetar i dao Bog da ju možemo 10 puta više ulagati u civilni sektor, pogotovo u ovom području. Na kraju, ono što me posebno smeta je zapošljavanje, to smo raspravljali, rekao sam prije nekoliko tjedana ili tjedan dana, gdje se vidjelo da je odražavanom institucijama se zakoni ne poštuju, niti se ne uplaćuje novac, niti se vrše kontrole i na tome ću posebno inzistirati kao predsjednik Odbora za rad u Hrvatskom saboru, kako bi istjerali na čistac ono što smo zakonom propisali. Da moramo omogućiti ljudima ono što im zakon omogućuje, a to da imaju određeno prvenstvo, da imaju određena zaštićena radna mjesta, da se to subvencionira ako treba i sa novce, i na kraju krajeva, da kad već donesemo određeni zakon vezan za osobe s invaliditetom, da se on i poštuje. Jer kada to uspijemo onda ćemo puno stvari riješiti. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Marasu. Imamo jednu repliku, poštovani kolega Ante Babić. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Maras rekli ste otprilike kada ste govorili o udrugama civilnog društva, da su se ovi sa druge strane zapravo pobunili, nisu shvatili njihovu ulogu u našemu društvu. Radi istine i zbog javnosti tada se zapravo razgovaralo o nacionalnoj zakladi za razvoj civilnog društva i raspodjelu sredstava od igara na sreću, gdje su u odnosu na onda društvo, odnosno, udruge koje su vezane za osobe s invaliditetom i koje se bave zapravo socijalnom i humanitarnom djelatnošću bio daleko manji postotak nego recimo vezano za nacionalnu zakladu za razvoj civilnog društva. Jedna stvar, druga stvar govorilo se o socijalnom ugovaranju koja je daleko manje, nego sredstva koja dobiva nacionalna zaklada za razvoj civilnog društva. Pa ću vam reći, recimo u 2015. ta zaklada je dobila cirka nekih 43 milijuna kuna, od toga je bilo 33 milijuna kuna za nekakvu participacijsku demokraciju. Dakle, to je ono nelajkanje, mržnji, privođenje, ne znam, osoba s invaliditetom, duševnim smetanjima na izbore, na održavanja izbora i slično dok smo mi upozoravali da se ta sredstva mogu kud i kamo mogu bolje iskoristiti za udruge osoba s invaliditetom. Određene udruge sa osobe s invaliditetom, o tome govori gospodin Lipošćak, recimo, zamislite da osoba s invaliditetom svisa koja mora vršiti ne znam, vještačenje u Splitu ili u Zagrebu, koji je to trošak, koje je to vrijeme, a da za to nema sredstava. Dakle, one udruge koje se bave isključivo osobama s invaliditetom tu trebamo imati senzibilitet i empatiju, da im se stvarno pomogne jer oni izravno rade sa osobama sa invaliditetom. O tome se govorilo. Dakle, nitko nije govorio protiv udruga civilnog društva, one su dapače poželjne pogotovo u ruralnim sredinama gdje sustav i institucije ne mogu valjano obavljati svoj posao Ovo što ste vi rekli, recimo kao u Zagrebu i većim sredinama dok to recimo u ruralnim sredinama nije moguće i radi se isključivo preko udruga odnosno Udruga za osobe sa invaliditetom. To je bitno.
Zahvaljujem kolegi Babiću, odgovor kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Babić, upravo ovo što ste sada rekli je po meni krivi pristup. Vi ne možete pokazivati u tom malom ograničenom području i sektoru civilnog društva ovi su dobri, ovi su loši, ovima ćemo uzeti, ovima ćemo dati. Znači taj cijeli odnos dovođenja u pitanje uopće potrebe da postoje određene udruge koje su ovo što ste vi rekli pa to je po meni, evo ja sam roditelj dvoje djece u osnovnoj školi, meni je ovo izuzetno važno, ovaj projekt koji ste maloprije spomenuli da se u školi promovira nulta stopa tolerancije prema bilo kakvom obliku nasilja. Zbog čega sada reći to nije u redu i uzeti ćemo njima da bi dali nekom drugom? Pa i ja kažem, hajmo smanjiti 50 državnih tajnika i dati udrugama koje se bave sa osobama sa invaliditetom. Zašto to niste rekli? Imamo nikada više dužnosnika, najviše u cijeloj EU. Evo neki dan sam čitao o tome u novinama, to je eksponencijalno naraslo, stotine pomoćnika, državnih tajnika, ima ih kao u priči. Smanjite za 50% i ako ih bude 50 manje, trošak je godišnje evo 10, 15 milijuna kuna koje možemo dati osobama sa invaliditetom. O tome vam ja govorim. Hajmo uštediti tamo gdje se treba uštediti a ne u civilnom društvu. Zbog čega ne bi imali udruge koje promoviraju demokraciju, tolerantnost itd.. To nije loše. Ali kada povedete raspravu da je to loše kao što je proveo bivši ministar Hasanbegović onda ljudi i ove udruge koje rade druge neke stvari isto gledaju negativno, to su potrošači novca, tako ljudi onda to rezoniraju. Protiv toga se trebamo boriti.
Zahvaljujem kolegi Marasu na ovom odgovoru. Prelazimo na sljedeću raspravu. Poštovani kolega Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, gospođo pravobraniteljice, državna tajnice, kolegice i kolege. Pridružujem se pohvalama na ovom izvješću ali ne samo na izvješću nego i na cjelokupnom radu ovog ureda koji vodi gospođa Slonjšak, mislim da zaista rade sjajan posao i doprinose poboljšanju statusa osoba sa invaliditetom. Čitajući izvješće, pročitao sam i neke druge materijale, evo preporučam svima da pročitaju i ovo izvješće, to je vodič za uporabu Konvencije UN-a o pravima osoba sa invaliditetom i promicanja prava djece sa jednom jako dobrom porukom koja kaže, ono što bi trebali svi mi, vidi me i čuj me. Pročitao sam u tom materijalu da u svijetu i procjenjuje se da ima 2 milijarde djece od čega 200 milijuna njih su djeca sa teškoćama u razvoju, otprilike 10%. I pretpostavka je da upravo tih 10% djece da su brojna ta oštećenja i posljedični invaliditet mogli biti spriječeni, da su na vrijeme otkriveni, da se na vrijeme pristupilo rehabilitaciji, da im se omogućilo kvalitetno obrazovanje. Dakle jedan od najvećih problema kod osoba sa invaliditetom a posebno kod djece sa teškoćama u razvoju što se ona određuju i prosuđuju po onome što im nedostaje nego po onome što imaju. I to je jedna od važnijih poruka koje i mi kao političari moramo širiti i razvijati, dakle nije bitno što osobi sa invaliditetom nedostaje nego je bitno ono što ta osoba ima. I svakoj osobi a posebno kada je riječ o djeci treba omogućiti da to što imaju razviju do maksimalnih granica. Prema tome, zaista je tu onda ključno obrazovanje jer i danas smo mogli čuti da kada je riječ o osobama sa invaliditetom da su manje obrazovani, manje zaposleni, oni koji su zaposleni su zaposleni na lošije plaćenim mjestima i 18% njih doslovno živi u siromaštvu. Ako opet pogledamo obrazovanu strukturu možemo vidjeti da 66% osoba sa invaliditetom ima samo osnovnu školu, 26% srednju školu, 3%, samo 3% visoku i višu školu a neku vrstu specijalnog obrazovanja 5%. Pri kraju ove rasprave, dakle da i ja ponovim da je u Hrvatskoj u veljači 2016. bilo registrirano 511 tisuća 194 osobe sa invaliditetom što čini gotovo 12% ukupnog broja stanovništva od čega je 203 tisuće 606 ili 39% žena i 307 tisuća 588 muškog spola. Ono što posebno skrećem pažnju u registru su zabilježeni podaci za 33 tisuće 367 djece sa većim teškoćama u razvoju što je 6,9% od čega je 38% djevojčica i 62% dječaka. Koliko je važno obrazovanje možemo vidjeti i po tome da u strategiji koja je donesena 20. travnja 2017. ističe se i preporuka Odbora UN-a za prava osoba sa invaliditetom. Citiram: „Preporuka je odbora da države poduzmu neposredne korake kojima će se osigurati da sve osobe sa invaliditetom imaju pristup inkluzivnom osnovno školskom, srednjoškolskom i tercijarnom obrazovanju te da se za njih unutar redovnog obrazovanja osigura razumna prilagodba.“. Što bi to bila razumna prilagodba? Sukladno članku 2. Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom razumna prilagodba znači potrebnu i prikladnu preinaku i podešavanje koje ne predstavljaju nesrazmjerno ili ne primjereno opterećenje da bi se takvo što u pojedinačnom slučaju tamo gdje je to potrebno osiguralo osobama sa invaliditetom uživanje ili korištenje svih ljudskih prava i temeljenih sloboda na ravnopravnoj osnovi s drugima. Nadalje, preporuča se usvajanje načela da je isključujuće i odvojeno obrazovanje diskriminirajuće, preporuča se da se za učitelje, nastavnike i ostale stručnjake osigura edukacija o inkulzivnom obrazovanju te da svi objekti srednjoškolskog obrazovanja budu pristupačni osobama sa invaliditetom. U skladu sa time u našoj strategiji su određena 3 cilja od 2017. do 2020. Prvi, osigurati uvjete inkluzivnog obrazovanja učenika sa teškoćama u razvoju. Drugo, ustrojiti centre potpore i stručne i mobilne timove. I treće, uključiti veći broj djece sa teškoćama u razvoju u redoviti sustav predškolskog, osnovnoškolskog i srednjoškolskog te visokoškolskog odgoja i obrazovanja u sredini u kojoj dijete, mlađa osoba živi. I na temelju toga u Nacionalnoj strategiji određeno je 7 područja, 7 mjera i 13 konkretnih aktivnosti. I to je ono što sam replicirao kolegi Hajdukoviću, dakle mi sada imamo točno poznati alat koji će omogućiti da na temelju izvješća koje danas ovdje predstavlja naša pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom i ove strategije vidimo da li će se svi oni problemi koji su navedeni u izvješću kroz provedbu mjere i aktivnosti strategije ostvariti. I da pročitam tih 7 mjera, obzirom ih smatram važnim zato što je veliki dio rasprava danas vodio se upravo oko obrazovanja. Dakle to su prva mjera osigurati inkluzivno obrazovanje za učenike sa teškoćama u razvoju, druga mjera povećati dostupnost srednjeg obrazovanja. Treća mjera osigurati infrastrukturnu potporu učenicima s teškoćama u razvoju. Četvrta uspostaviti jedinstveni sustav osiguravanja neposredne potpore pomoćnika u nastavi i stručnih komunikacijskih posrednika. Peta osigurati udžbenike prilagođene posebnim odgojno-obrazovni potrebama učenika u jeziku, pismu i mediju. Šest, poticati projekte organizacije civilnog društva sa ciljem pružanja izvaninstitucionalnih oblika potpore učenicima s teškoćama u razvoju, odgoju i obrazovanju. I sedma mjera povećati dostupnost visokog obrazovanja. Koliko će sve ove mjere biti uspješne moći ćemo vrlo brzo u dogledno vrijeme provjeriti obzirom ako ste pažljivo slušali ili sami pročitali, svega 3% osoba sa invaliditetom ima završenu visoku i višu školu. Pa prema tome za nekoliko godina moći ćemo vidjeti da li izvješća naše pravobraniteljice i ova Strategija daju rezultate kroz povećanje postotka osoba sa invaliditetom koje imaju završenu višu i visoku školu jer će to onda značiti i za njih bolje radno mjesto, bolju plaću i kvalitetu života koja će biti dostojna 21. stoljeća. Zahvaljujem se pravobraniteljici i želim joj još puno uspjeha u radu.
Zahvaljujem kolegi Jovanoviću na ovoj raspravi. Imamo jednu repliku. Poštovani kolega Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa kolega Jovanović, ja bih ponovo želio podcrtati, tu ste apsolutno u pravu kada govorite o obrazovanju. Ja možda uvijek govorim o obrazovanju kao rješenju zato što sam iz te struke ali zaista mislim da se kvaliteta života, da se perspektiva u životu djeci može osigurati samo kroz dostupnost i kroz kvalitetu obrazovanja. Nažalost, u puno segmenata sada kvaliteta obrazovanja takve djece ovisi o otvorenosti određene škole, odnosno entuzijazmu određenih profesora i njihovih roditelja. To ne smije biti slučaj, moramo to usustaviti. I posebno ono što sam istakao, djeca sa invaliditetom moraju biti integrirana u normalan razred i kada god je to moguće jer to je za socijalni i društveni razvitak tog djeteta prijeko, prijeko potrebno. Srednjoškolsko obrazovanje je inače najslabija karika a da bi uopće išli ka visokom i višem moramo imati srednjoškolsko obrazovanje i ja bih volio da prvo vidimo porast djece sa invaliditetom koja upisuju i završavaju srednju školu. Nažalost puno naših srednjih škola nema ni riješene osnovne, znači fizičke prepreke, dakle rampe, liftove i slično da bi i ti učenici mogli pohađati srednju školu. To se mora otkloniti. Dakle ti infrastrukturni dijelovi su najlakše otklonivi, nisu, ne predstavljaju značajan izdatak, s time da oni ostaju, dakle neće se rampe niti liftovi graditi svake godine i osiguravaju zapravo nastavak obrazovanja, mogućnost i dostupnost obrazovanja učenicima. Dakle to su male stvari koje život znače a ne bi koštale puno.
Zahvaljujem kolegi Hajdukoviću na replici. Odgovor kolega Jovanović, izvolite.
Hvala kolega Hajdukoviću. Pa evo repliku ću iskoristiti da istaknem kvalitetne primjere rada sa djecom iz Rijeke gdje mi već dugi niz godina od vrtića preko osnovne, srednje škole do fakulteta imamo omogućeno svima da dobiju najkvalitetnije obrazovanje i završe i doktorate. Osim toga, evo spomenuo bih ovom prilikom, ne znam da li gleda sabornicu jednu izuzetno vrijednu curu koja je i doktorirala zove se Lana Prager tu je iz Zagreba i ona je uz između ostalog i pomoć jedne udruge, civilne udruge „Zamisli“, zaista do maksimuma ostvarila sve svoje sposobnosti koje ima iako je zaista osoba sa velikim invaliditetom. Dakle ako im se pruži podrška koju zaslužuju sve te osobe mogu dati veliki doprinos hrvatskom društvu.
Zahvaljujem na odgovoru kolegi Jovanoviću. U ime Vlade RH poštovana državna tajnica Margareta Mađerić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, zastupnice i zastupnici, uvažena gospođo pravobraniteljice. Pa evo na kraju ovoga dana i rasprave o izvješću pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom, mislim da možemo zaključiti da smo imali jednu dobru, konstruktivnu i kvalitetnu raspravu. Ovo je tema o kojoj se ne smijemo, ne bismo i ne trebamo se dijeliti, da li su, dolazimo li iz oporbe, dakle opozicije ili iz vladajuće stranke, s lijeve ili desne strane sabornice. Odgovornost je na svima nama, na svakom pojedincu našeg društva a posebice na sudionicima u javnom, političkom, gospodarskom i kulturnom životu RH da ne samo kada je jednom godišnje Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom na temi na raspravi u Hrvatskom saboru nego općenito da raspravljamo o problemima koje muče osobe sa invaliditetom ali i ono što je ključno da rješavamo te probleme. Vjerujem da smo danas suglasni da problema ima mnogo ali da imamo i mnoštvo pozitivnih pomaka. I to je onaj cilj koji ostvarujemo zajedno u suradnji i sa nevladinim sektorom koji su naši partneri. Danas su ovdje u sabornici istaknute dvije nevladine udruge, udruga „Zamisli“ i udruga „Bubamara“ ali postoji ih još mnoštvo koje su impresivne i koje su upravo svojim djelovanjem ali i naravno uz pomoć programa i projekata što iz domaćih sredstava, što iz sredstava europskih fondova u stanju financirati i pomoći djeci sa poteškoćama u razvoju i osobama sa invaliditetom. Vjerujem da imamo jedinstven stav da se kod ovakvih tema ne trebamo vraćati u prošlost jer prošlost neće riješiti naše probleme u budućnosti. Kratko bih progovorila i o najvažnijim problemima o kojima smo se danas posebice zastupnice i zastupnici očitovali a to je vezano na primjer Izmjene i dopune Zakona o socijalnoj skrbi koje je u javnoj raspravi u kontekstu poboljšanja zaštite osoba sa invaliditetom tim Izmjenama i dopunama predviđa se mogućnost ostvarivanja prava na status njegovatelja bračnom ili izvanbračnom partneru osobe sa invaliditetom posebice uzimajući u obzir činjenicu da bračni ili izvanbračni partner osobe sa invaliditetom s kojim ona živi u obiteljskoj zajednici također može pružiti potrebnu skrb. Time će se proširiti krug osoba sa invaliditetom a njima će se pružiti kvalitetnija zaštita i prevencija institucionalizacije. Također nešto što je itekako važno i što je i nadležna ministrica, ministrica Murganić poslušala upravo savjete i nevladinog sektora i roditelja i djece i osoba sa invaliditetom jesu su izmjene na uvjete na priznavanje prava na osobnu invalidninu. Svrha ostvarivanja prava na osobnu invalidninu je zadovoljavanje životnih potreba za uključivanje u svakodnevni život zajednice. Ono što je ključno, uključiti osobe sa invaliditetom na tržište rada. Mi kada smo sada u našem ministarstvu slavili 50.-ti rođendan jedne naše djelatnice koja je osoba sa invaliditetom i kada je puhala svjećice na torti njezina želja je bila da što dulje radi. Na nama je zadaća da osobama sa invaliditetom omogućimo jedno od temeljnih ljudskih prava, to je pravo na rad. Radi osiguravanja navedene svrhe te aktivnijeg uključivanja osoba sa invaliditetom na tržište rada, Izmjenama i dopunama Zakona o socijalnoj skrbi predviđa se da se zaposlenoj osobi sa invaliditetom o čijem se pravu odlučuje plaća ne uračunava u prihod prilikom utvrđivanja uvjeta za priznavanje ovoga prava i primjena propisa je predviđena od 1. siječnja 2018. godine. Također su ovdje zastupnici istaknuli, ja bih još to ponovila jer smatram da je to izuzetno važno da je Vlada RH na svojoj sjednici održanoj 20. travnja 2017. godine donijela novu Nacionalnu strategiju, izjednačavanje mogućnosti za osobe sa invaliditetom od 2017. do 2010. godine s ciljem napretka te daljnjeg promicanja prava osoba sa invaliditetom i djece sa teškoćama u razvoju. Provedbom mjera Nacionalne strategije uskladiti će se sve politike djelovanja na području promicanja prava osoba sa invaliditetom s dostignutim standardima na globalnoj razini ali i svim trendovima čiji je cilj nastojanje da sva područja života i djelovanja budu otvorena i pristupačna osobama sa invaliditetom. I temeljem toga, za kraj dakle ključno jest obrazovanje i mislim da je važno i ovdje istaknuti da je Ministarstvo obrazovanja za školsku godinu 2017., 2018. osiguralo 2317 pomoćnika u nastavi koji pružaju uslugu za 2670 učenika s teškoćama u razvoju. Dakle povećava se iz godine u godinu taj broj korisnika potpora. Oni sredstva su osigurana iz sredstava iz Europskog socijalnog fonda putem natječaja, sredstvima za igre na sreću kojih osiguravaju se preko udruga i sredstvima iz proračuna jedinice lokalne i područne samouprave. Mislim da je ključna ta suradnja općina, gradova, županija, naravno Vlade RH i svih sudionika u društvu kako bismo ostvarili sve temeljne dokumente Konvencije UN-a prava osoba sa invaliditetom. Hvala.
Zahvaljujem poštovanoj državnoj tajnici. Imamo nekoliko replika. Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Poštovana državna tajnice, nakon cijelog dana rasprave o ovom izvješću ono što bih ja željela od vas čuti i što bi željeli čuti i oni koji su ovo pratili i pravobraniteljica, dakle zanima me na koji način mislite riješiti nadzor nad osobama smještenim, nad kvalitetom pružanja skrbi osoba smještenih u udomiteljske obitelji i obiteljske domove. Dakle ja sam jedna iskopala podatke pa one za one koji nisu znali, znači trenutno je 1557 udomiteljskih obitelji u kojima je smješteno 4459 korisnika. Ministarstvo je sklopilo ugovor sa privatnim 85 obiteljskih domova a ukupno je upisano 411. Ja sam imala podatak da ih je 500-tinjak, 411 su oni koji su upisani kod vas u ministarstvu. Na koji način mislite provesti nadzor nad tim domovima i da smo rekli da je to gorući problem u ovom trenutku. Imate samo tri tima koji ne mogu obići svih njih 411. Da li mislite da je moguće da se izvrši decentralizacija nadzora jer te osobe smještene u tim obiteljskim domovima i u udomiteljskim obiteljima ne mogu jasno nama svima, ne mogu, ne možemo čuti što se s njima dešava, znamo da su problemi ali jedino kontinuirani nadzor nad njima može omogućiti da mi možemo i utjecati da se neke od tih obiteljskih domova zatvore i da neke od udomiteljskih obitelji i izgube licencu? Hvala lijepa.
Zahvaljujem kolegici Ines Strenja-Linić. Odgovor državna tajnica.
Hvala lijepa. Vrlo kratko, dakle sigurno da postoji niz problema koje ste vi ovdje spomenuli, osnovana je i radna skupina za izradu i Izmjene i dopune Zakona o udomiteljstvu. Kapaciteti ministarstva kako bi bio nadzor nad svim udomiteljskim obiteljima kao što ste rekli nije dovoljan. I ono što jest cilj i plan naravno i putem jedinica lokalne samouprave ali i nevladinog sektora putem programa i projekata koje financiramo povećati i nadzor i kontrolu nad udomiteljskim obiteljima.
Zahvaljujem na odgovoru poštovanoj državni tajnici. Sljedeća replika, poštovana kolegica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa. Poštovana gospođo državna tajnice, ja evo najiskrenije zahvaljujem što ste ovako taksativno nabrojali samo neka od poboljšanja u kvaliteti života osoba sa invaliditetom. Vi ste danas ovdje predstavnica Vlade, Vlada je osobama sa invaliditetom na početku svog mandata obećala partnerstvo. U ovih godinu dana mislim da osobe sa invaliditetom mogu potvrditi a i sama pravobraniteljica nazočna ovdje, da to partnerstvo doista i djeluje. Stoga, vjerujem da ćemo i dalje surađivati svi zajedno na najbolji mogući način kako bi kvaliteta života osoba sa invaliditetom bila na jednoj boljoj, još boljoj razini nego što je to danas. Hvala.
Zahvaljujem kolegici Lukačić. Hvala lijepo. Slijedeća replika Ljubica Maksimčuk. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena državna tajnice, pa evo danas smo svi u ovim svojim raspravama pokušali dati nekakve dobre prijedloge. Naravno svi smo spomenuli ono što tišti osobe s poteškoćama u razvoju ali gotovo svi smo se u svojim raspravama osvrnuli na djecu s poteškoćama u razvoju. Ja sam već ranije spomenula nekakve dobre primjere pa ću ponovno ići sa onim što je dobro. U mojoj županiji, odnosno u gradu Slavonskome Brodu ima ustanova Zlatni cekin, većina vas je čula za takvu jednu ustanovu koja pomaže djecu u onoj najranijoj dobi i školskoj djeci, naglasak je na ranoj dijagnostici, rehabilitaciji, na ranoj socijalizaciji djece s poteškoćama u razvoju. Pedijatri, fizijatri, fizioterapeuti, svi oni su obučeni upravo za rad s djecom, no nažalost kapacitet tjedno smještaja je samo za dvadesetero djece u toj ustanovi. Neki koriste i dnevni smještaj. Nekakvim, mislim, pravednijim ugovaranjem od strane ministarstva koja bi trebala prepoznati takve ustanove koje doista pokazuju dobre rezultate, mislim da bi se moglo pomoći, pa evo ja i sada apeliram na sve da ako ima ikakvih mogućnosti, znači da se takvim ustanovama pomogne jer usluge svi stanovnici gotovo cijele Slavonije ali i puno šire.
Zahvaljujem kolegici Maksimčuk na replici. Odgovor državna tajnica, gospođa Mađerić. Izvolite.
Hvala lijepa. Vrlo kratko evo i na uvaženu repliku zastupnice Lukačić i zastupnice Maksimčuk. Da, nevladin sektor jest naš partner i to je ključna ta suradnja sa nevladinim udrugama osoba s invaliditetom roditelja djece s poteškoćama u razvoju i ono što je ovdje važno istaknuti, jedna kontinuirana, dobra i partnerska suradnja zapravo pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom i vjerujem da će i ta udruga moći dobro i kvalitetno prijaviti programe i projekte, što iz domaćih nacionalnih sredstava ali i sredstava EU-a kako bi se što šiti krug korisnika imao i mogu obuhvatiti u radu te vaše udruge. Mislim da je ovdje također važno istaknuti da trenutno usluge osobne asistencije u Hrvatskoj koristi 1488 osoba za razdoblje od prije godinu i pol, to je više 350 korisnika od usluge osobne asistencije i 395 korisnika usluge tumač i prevoditelja znakovnog jezika i videćih pratiteljica, to su pokazatelji da ipak iz godine u godinu imamo sve veći broj korisnika koji se financiraju iz sredstava programa i projekata iz Ministarstva za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku.
Zahvaljujem državnoj tajnici gospođi Mađerić na odgovoru. Završna riječ u ime izvjestitelja pravobraniteljica, gospođa Anka Slošnjak. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče Sabora. Poštovane saborske zastupnice i zastupnici, na današnjoj raspravi željela bih evo zaključno reći sukladno onome što sam i navela i u izvješću. Osobe s invaliditetom su umorne od obećanja i doista nemaju vremena niti strpljenja čekati kada će u potpunosti moći ostvariti svoja temeljna prava. Roditeljice djece sa teškoćama treba vratiti roditeljstvu pružajući im podršku da budu roditelji a ne stručnjaci, pravnici, rehabilitatori i sl. Svi oni imaju pravo na konkretne odluke. Smatram da hrvatsko društvo mora biti društveno odgovorno. I uz strateške dokumente imati konkretna rješenja kao i svrhovita promišljanja kratkoročnih i dugoročnih politika koje osiguravaju stvarnu uključenost, koja ne bi bila svedena samo na prigodne obljetnice u kojima obilježavamo dane osoba sa različitim vrstama invaliditeta, ponavljajući po ko zna koji put istovjetne probleme. Dostojanstvo se ne gradi kroz medijske komentare i samilosne priloge već odlučnim stvaranjem jednakih mogućnosti pristupu dobrima i uslugama u svim područjima. Očekujemo da sredstva koje država izdvaja za djecu sa teškoćama i osobe sa invaliditetom budu ciljana i prilagođena individualnim potrebama svake osobe s potrebnom evaluacijom učinaka. Želimo da svaki zakon koji se donosi u ovom tijelu prepoznaje osobe sa invaliditetom. Rado se pozivamo na to da je potencijal osoba sa invaliditetom neiskorišten ali ne stvaramo dovoljno realne mogućnost za razvoj tih sposobnosti kao da ne vjerujemo mogućnostima osoba sa invaliditetom. Također nemamo pravo odgađati donošenje rješenja od životne važnosti za osobe sa invaliditetom. Odnos prema njima treba biti konzistentan i kontinuiran. Imamo obavezu kroz javne politike i odluke stvarati jasne poveznice, nadležnosti na svim razinama kako bi se osigurao jednaki položaj bez obzira gdje te osobe žive. Ne pristajemo na izlike za odgađanje izvršenja donesenih odluka od kojih su donesene i na ovom tijelu kao što su npr. zaključci Sabora usvojeni nakon posebnog izvješća o autizmu. Često tvrdimo da smo učinili sve što smo mogli, ali eto nesklone su bile okolnosti. Pa upravo smo mi ti koji stvaramo te okolnosti. Umjesto da prebacujemo odgovornost na neke druge, udružimo znanje i energiju za nalaženje rješenja a ne za njihovu potiskivanje u kojemu sve ostaje samo na željama bez stvarnog pomaka. Na kraju naše preporuke tijela državne vlasti. Jedinicama lokalne i regionalne samouprave kao i tijelima na svim drugim razinama, odraz su stvarnih, životnih i često iznimno velikih problema osoba sa invaliditetom i roditelja djece s poteškoćama i trebaju biti polazište za pozitivne promjene. Ako smo se već opredijelili kao društvo za sudjelovanje osoba s invaliditetom, za obrazovanje i uključenost, ne smijemo pristati na opravdanja da to iziskuje već sredstva i da to košta i da država nema novca jer svako ekonomsko osamostaljivanje osoba s invaliditetom je dobitak za društvu zajednicu. Ono što najviše košta to je pasivnost i nezadovoljstvo pojedinca i obitelji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem poštovanoj pravobraniteljici Anki Slošnjak na ovoj završnoj riječi. Ovime smo iscrpili sve rasprave, zaključujem raspravu. Još jednom zahvaljujem se pravobraniteljici za osobe s invaliditetom Anki Slošnjak na ovim obrazloženjima ovog izvješća i njenoj suradnici. Isto tako zahvaljujem se i državnoj tajnici u Ministarstvu demografije, obitelji, mladih i socijalnoj politici gospođi Margareti Mađerić sa njenom suradnicom. Glasovat ćemo ovoj točki kad se za nju steknu uvjeti.
Izvješće o radu Pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. godinu. Podnositeljica je pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlogom saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2016. godinu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 96 za i 2 suzdržana donesen zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda: Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2015. godinu. Budući da je odmah iza toga točka Izvješće za 2016. godinu predlažem da objedinimo ove dvije točke dnevnog reda ako nema nitko ništa protiv? Nema. zahvaljujem se. Dakle točke dnevnog reda. - Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2015. godinu i - Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2016. godinu. Podnositelj akta je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja na temelju članka 34. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Raspravu je proveo nadležni Odbor za gospodarstvo. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Predstavnik predlagatelja, molim poštovanog predstavnika Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja gospodina Mladina Cerovca da nam da dodatno obrazloženje ovih dvaju izvješća. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2015. i 2016. godinu. Napominjemo da je agencija Godišnje izvješće o radu za 2015. godinu dostavila Hrvatskom saboru još početkom svibnja 2016., međutim zbog objektivni okolnosti on na raspravu u Hrvatski sabor dolazi zajedno sa ovim izvješćem za 2016. Stoga ću pokušati dati kratki usporedni prikaz rada agencije u oba izvještajna razdoblja. Tako je agencija u 2015. godini riješila 667 predmeta što je bilo povećanje za 5,2% u odnosu na 2014. u 2016. godini riješeno je 641 predmet što je otprilike na razini prethodnih izvještajnih razdoblja. Na dan 31. prosinca 2015. ostalo je otvoreno 28 predmeta u kojima je postupak zbog svoje složenosti bio još uvijek u tijeku. Taj je broj na dan 31. prosinca 2016. dodatno smanjen na samo 19 predmeta. Agencija u 2015. i 2016. provela ispitivanje i analizu stanja na velikom broju mjerodavnog tržišta od čega više od 60 samo u 2016. godini. U 2015. godini izrečeno je upravno kaznenih mjera u iznosu od 17,5 milijuna kuna od čega je u državni proračun bilo uplaćeno 7 milijuna kuna, budući da je Visoki upravni sud RH poništio neke odluke agencije. U 2016. godini agencija je izrekla upravno kaznenih mjera u iznosu od milijun 592 tisuće kuna koje su također uplaćene u proračun. Tome treba pridodati i naplaćene upravne pristojbe u 2015. 300 tisuća kuna, a u 2016. od 255 tisuća kuna što također ide u državni proračun. Naime, agencija po prirodi svoje djelatnosti nema vlastitih prihoda već se financira isključivo iz državnog proračuna. Planirana sredstva za obavljanje poslova iz djelokruga agencije u državnom proračunu za 2015. godinu iznosila su 11,7 milijuna kuna dok je izvršenje rashoda ostvareno kroz uštede iznosilo 11 milijuna kuna odnosno 94% u odnosu na plan. Planirana sredstva za 2016. godinu iznosila su 10,3 milijuna kuna dok je izvršenje rashoda kroz uštede iznosilo 10,2 milijuna kuna odnosno gotovo 99% u odnosu na plan. Budući da AZTN vodi izrazito računa o strogo namjenskom i racionalnom trošenju proračunskih sredstava te sustavno radi na smanjenju svih rashoda na koja ima utjecaja, materijalni rashodi su u odnosu na 2015. u 2016. smanjili za 18%. Najveći dio u strukturi rashoda agencije od gotovo 74% čine rashodi za zaposlene. Ipak u 2016. ti su rashodi smanjeni za 133 tisuće kuna odnosno za 1,75% u odnosu na prethodnu godinu. Plaće radnika agencije za razliku od sektorskih regulatora uređene su Zakonom o plaćama u javnim službama dok su nazivi radnih mjesta i koeficijenti složenosti poslova u agenciji uređeni uredbom o nazivima radnih mjesta i koeficijentima složenosti poslova u javnim službama. Agencija je u 2015. zapošljavala 46 radnika uključujući i pet članova vijeća što je smanjenje u odnosu na prethodnu godinu kada je u agenciji bilo zaposleno 48 radnika. Taj se broj u 2016. dodatno smanjio za još dva radnika te je na kraju godine bilo zaposleno 44, a od ovog tjedna nas ima 42. još dvoje ljudi je otišlo. Naime, smanjenje broja zaposlenih u AZTN-u ne treba radovati, naime riječ je o odljevu stručnjaka i to s trendom negativne selekcije koja se nastavlja iz godine u godinu. Naime, profil stručnjaka i znanja koja su stekli radom u AZTN-u veoma su traženi ne samo u privatnom sektoru već u hrvatskim sektorskim regulatorima kojima AZT ne može konkurirati po visini plaća te u Europskoj komisiji. U 2016. godini na provedbi zakona izravno je na provedbi Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja radilo 34 zaposlenih, oni su podijeljeni u timove koje čine uvijek najmanje 1 pravnik, 1 ekonomist, ovisno o složenosti predmeta. Složenosti poslova agencije odgovara visoko kvalifikacijska struktura zaposlenih. Tako je u 2016. godini visoku ili višu stručnu spremu imalo 98% zaposlenih, 23 radnika ima završene poslijediplomske studije, znanstveni stupanj doktora magistra znanosti, odnosno sveučilišnih specijalista. Srednju spremu ima samo jedan radnik. Osim što se svi stručnjaci koji rade izravno na provedbi Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja moraju aktivno služiti najmanje engleskim jezikom, svi pravnici moraju imati položen pravosudni ispit a oni koji izriču upravno kaznene mjere moraju imati i dodatne 4 godine radnog iskustva na pravnim poslovima nakon položenog pravosudnog ispita, što odgovara uvjetima za prekršajnog suca. U 2015., 2016. do izražaja je došla druga jednako važna i specifična zadaća agencije, riječ je o zakonskoj obvezi agencije da promiče pravo i politiku tržišnog natjecanja u cilju stvaranja kulture tržišnog natjecanja i svijesti da svi hrvatski propisi moraju biti usklađeni sa propisima o tržišnom natjecanju. U tom kontekstu je agencija povodom upita državnih institucija, jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave te poduzetnika u 2015. donijela 51 mišljenje o sukladnosti zakona i drugih propisa sa propisima o tržišnom natjecanju i dala odgovor na više od 100 upita poduzetnika i njihovih udruženja. To se nastavlja i u 2016. u kojoj je agencija donijela više od 100 mišljenja i očitovanja na zakone i druge propise. Da je stvaranje kulture tržišnog natjecanja dugotrajan proces svjedoči činjenica da su u 2016. godini učinak ostvarila neka mišljenja i preporuke koje je agencija temeljem analize postojećih propisa i komparativne prakse donosila u prethodnim razdobljima. Tako su u 2016. godini nakon dugogodišnjeg angažmana Agencije u zagovaranju tržišnog natjecanja u tim područjima pokrenute aktivnosti u promjeni propisa koje se odnose na tržište autoškola i regulaciju usluga auto taxi prijevoza. Uz konkretne provedbene aktivnosti i davanja mišljenja skromne ljudske resurse AZTN-a je u 2015. a naročito u 2016. godini u velikoj mjeri okupirala suradnja stručnjaka agencije na izradi 2 zakonska prijedloga. To su Zakon o postupcima naknade štete zbog povrede prava tržišnog natjecanja i Zakona o zabrani nepoštenih trgovačkih praksi u lancu opskrbe hranom. Angažman agencije je bio osobito intenzivan i zahtjevan u postupku izrade Nacrta zakona o postupcima naknade štete zbog povrede prava tržišnog natjecanja u kojem je Ministarstvo gospodarstva, poduzetništva i obrta ovlastilo AZTN da formiraju stručnu radnu skupinu za njegovu izradu. Istovremeno u radu Povjerenstva za izradu Nacrta prijedloga Zakona o zabrani nepoštenih trgovačkih praksi u lancu opskrbe hranom veoma su aktivno sudjelovale dvije stručnjakinje iz AZTN. Zakon o postupcima naknade štete zbog povrede prava tržišnog natjecanja usvojen je u Hrvatskom saboru u lipnju 2017. dok Prijedlog zakona o zabrani nepoštenih trgovačkih praksi u lancu opskrbe hranom upravo ide u drugo čitanje. Prijedlog toga zakona predviđa naime AZTN za njegovu implementaciju. U ispunjavanju zadaće promicanja i edukacije iz prava tržišnog natjecanja Agencija u 2015. sa Pravnim fakultetom u Rijeci bila suorganizator Međunarodne konferencije u tržišnom natjecanju te je samostalno u okviru svojih financijskih mogućnosti organizirala prvu regionalnu specijaliziranu konferenciju o IT forenzici na kojoj su sudjelovali stručnjaci 11 nacionalnih agencija i predstavnici DORH-a i MUP-a s kojima AZTN usko surađuje. U prosincu 2016. AZTN je organizirao i Međunarodnu konferenciju, prijenos Direktive o naknadi štete koja je okupila stotinjak, domaćih i inozemnih pravnih stručnjaka iz akademske, stručne i poslovne zajednice. U promicanju tržišnog natjecanja Agencija je u 2015. započela s pripremom vodiča za naručitelje u otkrivanju i prijavi, u otkrivanju i prijavi kartela u javnoj nabavi koji je izašao iz tiska i objavljen je na našim mrežnim stranicama u prosincu 2016. To je praktični priručnik naručiteljima, sudionicima u postupcima javne nabave koji na krajnje jednostavan način pomažu u prepoznavanju kartela u javnoj nabavi i daje način na koji se mogu obratiti agenciji. U međunarodnoj suradnji AZTN je ostvario veliki iskorak ne samo za agenciju nego i za RH. Naime AZTN je na poziv OECD-a uključen u rad njegova odbora za tržišno natjecanje. Postignuće je tim veće jer je AZTN postao član toga odbora na temelju rezultata svoga rada i dugogodišnjih aktivnosti. Iako RH još nije članica OECD-a. U međunarodne aktivnosti AZTN-a u ovoj 2015. i 2016. treba pribrojati i aktivno sudjelovanje u radu Europske komisije na konvergenciji propisa o tržišnom natjecanju, na unutarnjem tržištu u radu brojnih specijaliziranih radnih skupina Europske mreže tijela za zaštitu od tržišnog natjecanja. U radu u Međunarodnom mreži tijela za zaštitu tržišnog natjecanja, tzv. ACN, te u radu Komisije za trgovinu Ujedinjenih naroda, UNCTAD. Na području bilateralne suradnje AZTN je u 2015. zaključio Sporazum o suradnji sa tijelom za zaštitu od tržišnog natjecanja Crne Gore. I kao zaključak možemo konstatirati da je broj otvorenih i riješenih predmeta i izvršenje drugih poslova iz djelokruga Agencije u bitnome na razini rezultata iz prethodnih izvještajnih razdoblja. S obzirom na činjenicu da broj postupaka u Agenciji u značajnom dijelu ili u potpunosti ovisi o saznanjima o kršenju propisa u tržišnom natjecanju koje dobiva od poduzetnika držimo da bi aktiviranje poduzetnika da kroz pokajnički program surađuju s Agencijom u otkrivanju kartela bitno promijenilo ovu sliku. Taj program, nažalost, od njegovog ugrađivanja u hrvatske propise nikada nije zaživio u praksi što AZTN-u otežava borbu protiv toga najtežeg oblika kršenja propisa o tržišnom natjecanju. Iako to nije problem specifičan samo za Hrvatsku jer u nekim starijim članicama takav isti program ne funkcionira, primjerice u Italiji, njegovo funkcioniranje je od presudnog značaja za otkrivanje tajnih dogovora između poduzetnika. To najbolje pokazuje činjenica da su svi karteli koje je Europska komisija otkrila i sankcionirala u posljednjih 10-ak godina rezultat informacija koje su kao pokajnici dostavili poduzetnici članovi tih kartela. Stoga će afirmacija pokajničkog programa kroz edukaciju poduzetnika u kombinaciji sa značajnim iznosima upravnih kazni i mjera za sudjelovanje u kartelu biti jedan od ključnih zadataka agencije u narednom razdoblju. Hvala vam na pozornosti.
Hvala i vama. Imamo dvije replike, prva gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi gospodine Cerovac, nekako uvijek kad razmatramo izvješće ovdje svih agencija, nekako naglašavamo da bi agencije morale biti neovisne i samostalne u radu. Ono što možda nije krivnja ni vaša niti ovog izvješća je to što postoje ajmo reći ovako namjerno ili nenamjerno postavljene pravne praznine u kojima vi ni onda ne možete nastupati. Ja ću sad pročitati dio rješenja kojeg ste vi potpisali. Kaže ovako, „Vezano na navedeno, utvrđeno je kako Flora Vtc Virovitica primjenjuje jednake uvjete prema svima prilikom ugovaranja usluge ukopa pri čemu podnositelj inicijative nije iznimka. Podnositelj inicijative je Mario Kolarević, vlasnik obrta za pogrebne usluge Lira iz Virovitice.“ E sad, vidite kad vi kažete da Flora Virovitica kojoj je osnivač grad primjenjuje jednake uvjete prema svima, to se odnosi da ona primjenjuje jednake uvjete prema sebi, prema jednom obrtu koji više ne radi, prema jednom obrtu koji je zadovoljan i prema ovom obrtu koji podnosi ovu predstavku. I kakav je sad to zaključak, kaže, jednake uvjete prema samom sebi? Naravno, postoje regulirane djelatnosti unutar same usluge ukopa koje to poduzeće obavlja, međutim postoji ovaj tržišni dio do kojega druge pravne osobe teže dolaze. Jer ako on definira, i vrijeme ukopa može biti tržišna djelatnost. Znate zašto? Jer recimo u Slatini, vrijeme ukopa vam ne košta isto ako je do 3 sata za vrijeme radnog vremena ili poslije 3 sata. I ova objašnjenja zapravo meni, evo kao građanu, kao laiku ne stoje jer onda dovodite u nepravedan položaj druge obrtnike koji su na tržištu, ali kažem, nije to vaša krivnja, to je vjerojatno i situacija pri kojom jedinice lokalne samouprave mogu osnivati poduzeća jer ovdje ste vi naveli da je poduzeće Flora Vtc registrirana za obavljanje čitavog niza djelatnosti.
Gospodin Žagar, zahvaljujem. Hvala lijepa. Druga replika, gospođa Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepa. U vašem izvješću ste jednako tako spomenuli jednu činjenicu a to je obrazovanje odnosno znanje koje imaju vaši zaposleni. Dakle, zaposleni ljudi koji su ljudi u javnom sektoru odnosno u tijelima državne uprave je izuzetno važno da budu kvalitetni, da budu sa širokim znanjima, vi ste rekli da je minimum znanje jednog stranog jezika i vezano uz pravosudni ispit pa mene zapravo zanima kako uspijevate uopće obzirom na situaciju koja je na tržištu dobiti adekvatnu snagu u odnosu na ono što imate planirano, broj zaposlenih, kako uspijevate održavati određenu razinu poslovanja sa zaposlenima i dal i činite tu nekakve dodatne napore da bi dobili zaista kvalitetne ljude. Možda zapošljavanjem pripravnika i na taj način zapravo edukacijom mladih i da ostanu. Ono što smo svi imali iskustvo da čak i kad educirate, oni odu u realni sektor, odu na drugo tržište rada a naš interes, javni servisi, javna uprava biti kvalitetni što će imat kvalitetnije ljude sa širim znanjima, sa širim iskustvima i što učiniti da bi ih oni koji su to stekli i zadržali? Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Cerovac. Izvolite.
Poštovana zastupnice, zahvaljujem na ovom pitanju, to je jedno od ključnih pitanja i to je nešto što bi trebalo ustvari sustavno riješiti. Takvih ljudi na tržištu gotovo ih nema, dakle mi ih moramo zaposliti i educirati, edukacije isto nema. Dakle na fakultetima postoje samo kolegiji, usput se to ustvari uli, tržišno natjecanje, jedini način školovanja je ustvari da ih se šalje na seminare i konferencije u inozemstvo što naravno košta. No onda budu tamo, rade kod nas 3, 4 godine, sve nauče i onda ih naravno neko uzme. Mi smo to pokušavali riješiti na način da im platimo poslijediplomske studije ili doktorske studije, međutim to toliko puno košta, mi to više ne možemo napraviti, dakle mi mu to platimo i onda dužan je ostati toliko vremena koliko je trajao studij. Dakle, radi za vrijeme studija i radi još poslije toga. Ali evo, ovaj tjedan su mi otišli dva stručnjaka i to ne znam kako ću nadoknaditi, iskreno govoreći. Mi nemamo nikakve rezerve pogotovo ako netko ode na bolovanje, imamo dugotrajnih bolovanja i to je problem, apsolutno. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Izvjestitelja odbora nema, tako da ga nećemo ni pitati da li želi uzeti riječ. Sad imamo dva Domagoja, jedan ispred SDP-a, drugi ispred HDZ-a. Najprije Domagoj Hajduković ispred SDP-a. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, po prezimenu nas razlikujte. Dakle, uvaženi gospodine Cerovac, kolegice i kolege. Kolega Cerovac je već u svom uvodnom izlaganju dosta toga rekao ali trudit ću se ne ponavljati fakte nego reći nekoliko činjenica koje smatramo bitnima i koje bi željeli podcrtati u ovoj već kasno popodnevnoj raspravi. Dakle, prije svega ono što bih volio podcrtati je i skrenuti pozornost na činjenicu da agencija postupa i u razumnom roku rješava predmete. Ako se ne varam, dakle, mogli smo iščitati iz izvješća da se većina predmeta rješava u roku od 4 mjeseca, ako se ne varam. Možda i kraće. Da znači, zakonski rokovi se apsolutno poštuju. Broj predmeta se u dvije spomenute godine vrti otprilike oko istog broja, dakle nešto više od 600, u 2015. 667, u 2016. 641 predmet koji je riješen, dakle, vidimo da se broj predmeta ako uspoređujemo i sa godinama prije otprilike ustalio iako je 2014. bio nešto manji, dakle fluktuacije neke postoje. Naravno, agencija je jako bitan element u promicanju i zaštiti tržišnog natjecanja. Zaštita tržišne utakmice i tržišnog ponašanja je svakako u interesu svim poduzetnicima koji sudjeluju na tržištu i svojim uslugama i svojom robom ali i krajnjem potrošaču. Dakle, da osiguramo odnosno spriječimo stvaranje kartela, dogovora, što pisanih što nepisanih kak obi potrošači kao krajnji konzumenti na kraju dobili što nižu cijenu za uslugu ili robu visokom kvalitetu. Ali isto tako je poduzetnicima koji se mogu natjecati na onoj zdravoj tržišnoj, u jednom tržišnom natjecanju nuditi svoje robe ili usluge bez straha da postoje neki dogovori ili slično da mogu biti konkurenti itd. Ja bih također podcrtao ono što je gospodin Cerovac već rekao, da je u 2015. zaprimljen je prvi zahtjev za primljenu pokajničkog programa, to je nešto što ocjenjujemo kao pozitivno, prije svega za rad agencije. On je nešto više rekao što sam taj pokajnički program znači, ali ono što bih ja želio reći, to u neku ruku olakšava rad agencije. Budući da je jako teško dokazati da li postoje neki karteli, dogovori, ako oni nisu u pisanom obliku. U ovom slučaju, kada se kada je netko od subjekata tržišta u pokajničkom programu, oni će dobiti blažu kaznu u zamjenu za otkrivanje postojanje kartela ili kartonskog udruživanja. Dakle, olakša će s jedne strane agenciji posao, a s druge strane agencija će lakše moći dokazati postojanje takvih pojava na tržištu. To je nešto što je dobro. Nadam se da ćemo u 2017. bilježiti još takvih pojava i da će rad agencije biti ne samo tada kažnjavan. Naime, ono što smatram da je vrlo pozitivno, je činjenica da agencija ne adi samo kao tijelo koje kažnjava. Dakle, traže kažnjavane nego radi i na prevenciji. Odnosno, preventivno djelovanje agencije je ono što ocjenjujemo izuzetno bitnim i izuzetno pozitivnim. A to je da samo postojanje agencije i njezina efikasnost svojevrsno odvraćanje od pokušaja ovakvih tržišnih pojava. Isto tako, da smisao agencije nije samo da pronalazi i kažnjava, nego i da educira i potrošače, ali i sudionike na tržištu i dakle, obrazuje ih, potiče ih da i sami pomažu agenciji u štićenju tržišnog natjecanja. Agencija je osim svojih redovitih djelatnosti radila i istraživanja tržišta, dakle, sektorska istraživanja tržišta koja su postali i svojevrsna brand agencije, to je prije svega istraživanje tržište trgovina na malo mješovitom robom, dakle, pretežitom hranom, pićima, higijenskim proizvodima za domaćinstvo. To je nekako postalo i u javnosti neprepoznatljivije djelatnost agencije. Ali, isto tako ono što je dobro i što agencija radi je istražuje i druge sektore tržišta, dakle, primjerice u 2016. godini, istraživanje tržišta obveznog osiguranja za motorna vozila, zaključila je sektorsko istraživanje tržišta naftnih derivata itd. itd. Dakle, sva ova aktivnosti agencije su sumjerene na čuvanje tržišne utakmice, kako sam rekao, na korist krajnjih potrošača ali i poduzetnika koji na tržištu nastupaju. Ono što nas zabrinjava, a što piše u izvješću je upravo ovo odljev kadrova. Dakle, djelatnost agencije je jedna vrlo specifična djelatnost, kako ste sami sad u odgovoru na repliku rekli, nema obrazovanog kadra na tržištu rada koji bi se mogao nositi s ovim izazovima. Dakle, vi ga morate ili sami stvarati, ili ako se zaista pojavi, tada češće tražim posao u realnom sektoru. To je nažalost boljka cijelog javnog sustava. Odnosno, javnog sektora, a to je da zbog relativno malih plaća, oni koji su obrazovani, koji imaju puno iskustva i koji imaju znanja koji je na cijeni, obično traže posao na u realnom sektoru. Dati ću vam samo primjer. IT stručnjaci koji su potrebni za održavanje sustava ministarstava, agencija itd. imamo u jednoj banci, primjerice, za posao koji bi radili u ministarstvu recimo, ili agenciji za koju bi bili plaćeni, oko 10000 neto, u banci će dobiti 50, 60000 kuna. Vrlo je jasno, jasan je izbor koji ti ljudi imaju. Tako, da u budućnosti svakako treba razmisliti o kadrovima, treba razmisliti o poticanju i zadržavanju stručnih kadrova u agenciji. Ne samo u agenciji, naravno nego i u cijelom javnom sektoru. U svakom slučaju Klub SDP-a prepoznaje rad agencije na zaštitu tržišnog natjecanja. Moram tu pohvaliti i agenciju koja se zaista trudi da svi kao zastupnici budemo obavješteni o njezinom radu … [[Govornik se ne razumije.]] na službeni mail, barem ga ja primam, vjerujem i svi vi. Tako da tijekom cijele godine, periodični smo obavješteni o svim aktivnostima agencije. To je svakako pohvala i ja bih se usudio reći da bi trebao postati norma u izvještavanju i transparentnosti rada većina naših institucija. U svakom slučaju mi u Klubu SDP-a cijenimo vaš rad i podržati ćemo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Domagoj Ivan Milošević ispred Kluba HDZ-a. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine ravnatelj Cerovac, dragi kolegice i kolege. Ja se za početak zahvaljujem na ovom iscrpnom izvješću i čestitati ću na transparentnosti pri tom ne mislim samo na ove materijale koje smo dobili, koji su stvarno opsežni i veliki, nego i na vašu praksu, da se zapravo na webu objavljuju sve odluke i sva izvješća, program rada. Mislim zaista može i drugima biti primjer kako se može sve što se radi u jednoj agenciji pokazati javnosti. Također u svojem izvješću spominjete tzv. 3 razinu transparentnosti a tiče se javne komunikacije. Ja mislim da što se toga tiče možete slobodno biti više u medijima i češće u javnosti zato što ovdje se ne radi o vašoj promociji, nego jedino tako zapravo možemo graditi institucije ove države, a ova institucija, konkretno, Agencija o zaštiti tržišnog natjecanja jest jedna od naših bitnih agencija s obzirom na sve probleme s kojima se suočavamo. U svom izvješću navodite da ste u 2015. riješili 667 predmet i to je 5,2% više nego u 2014. sa 28 otvorenih predmeta. Ako ja dobro računam, onako ugrubo, to bi značilo, da unutar 15-tak dana zapravo ostaje što mislim da nije loše, s obzirom na brzinu rješavanje inače predmeta, to je ovako čisto matematički. A u 2016. vaše izvješće kaže, da ste riješili 641 predmet i bilo je u 2016. na 31. prosinca 19 otvorenih predmeta sa 44 zaposlena, pa ću ja ovdje nadomjestiti a nisam baš neki pobornik zapošljavanja u javnom sektoru, dapače, ali možda u vašoj agenciji bi moglo se učiniti iznimku pa ipak pustiti kojeg zaposlenog, posebno visoko stručne ljude s obzirom na to čim se bavite. Pohvaljujem vaš novi pristup provođenju nenajavljenih pretraga s ciljem razrješavanja sumnjivih situacija. Siguran sam na korist svih na tržištu, i kupaca i potrošača i svih građana. Mislim da smo se osvjedočili proteklih godinama pa i desetljeće, dva, mnogo primjera kada prava poštena tržišna utakmica osigurava prije svega, građanima i poduzetnicima ili jeftiniju a najčešće i jeftiniju i kvalitetniju uslugu. Vaš trajan zadatak jest i mora biti ne samo nadzor i borba protiv zlouporabe monopolističkih pozicija pa i kad je država u pitanju, a osobno ne vidim uopće zašto bi kada država sudjeluje na tržištu bila u povlaštenom položaju na bilo koga, nego i borba protiv oligopola koji u nekim sektorima usporavaju promjene, uzimaju novac i poduzetnicima i građanima, imamo i danas nekih. S obzirom da je u vašoj nadležnosti bilo koji subjekt iz javnog sektora koji izravno ili neizravno sudjeluje na tržištu npr. jedinice lokalne samouprave, državna tijela, druge ustanove ili udruge, želim naglasiti da javni subjekt ne može biti ravnopravniji tj., povlašten naspram poduzetnika kao niti utjecaj tog javnog subjekta na tržištu nasuprot poduzetnika. Pohvaljujem da ste svjesni svoje edukativne uloge, mislim da je to važno s obzirom na sve izazove u našem ekonomskom napretku, razvoju i tržišnoj natjecanju. Želio bi spomenuti vašu ulogu u analizi notifikacija koncentracija zaprimljenih od strane Europske komisije, dakle govorimo o provedbi koncentracije poduzetnika s razine EU-a u najmanje tri države članice. Dalje, spomenuli ste i sami sektorsko istraživanje tržišta, piše po službenoj dužnosti, mislim da nema nikakvog razloga da vi to ne činite i sukladno vlastitom nahođenju ili kad je u interesu javnosti za pojedine sektore. Drago mi je da u suradnji sa Europskom komisijom posebnu pažnju poklanjate primarnoj poljoprivrednoj proizvodnji i poljoprivrednicima a to naglašavam iz barem dva razloga. Kao prvo, položaj hrvatskih poljoprivrednika koji je nažalost sve slabiji ali i zbog količine novca koji se i u Uniji a i u RH troši na poljoprivredne poticaje. U tom smislu važan je poticaj komisije da se pristupi rješavanju problema nepoštenih trgovačkih praksi među poduzećima u lancu opskrbe hranom čime bi se zaštitilo male proizvođače hrane i trgovce na malo nasuprot velikih i moćnih trgovaca. Iskazujem i podršku vašoj inicijativi da je Agencija za zaštitu tržišnih natjecanja bude nositelj inicijative izrade novog nacionalnog propisa kojim bi se regulirale nepoštene trgovačke prakse kao i nositelj provedbenih aktivnosti a posebno mi je drago čuti da Europska komisija u ovo vrijeme kad sve češće čujemo spominjanje federalizacije potiče donošenje takvog propisa koji će uvažiti specifične okolnosti na nacionalnoj razini. Zapelo mi je za oko da je Europska komisija otvorila javne konzultacije o davanju većih ovlasti nacionalnim tijelima za zaštitu tržišnog natjecanja što je također dobro i pohvalno a često nama nedostaje u Hrvatskoj, pozvala je zainteresirane strane poduzetnike, naročito srednje i male poduzetnike i njihova udruženja da se uključe u cijeli proces. Na kraju želim naglasiti što i sami navodite, ulogu agencije u promicanju prava i politike tržišnog natjecanja. Mislim da je upravo takav način nužan i ispravan s obzirom da je tema tržišnog natjecanja bila i bit će jedna od ključnih tema za hrvatsku budućnost. Nažalost, još uvijek meni se čini ima dosta onih na svim stranama društva, koji put se prepadnem i u ovom Hrvatskom saboru, ima onih koji dvoje oko tržišnog natjecanja. Upravo zbog toga je i vaša odgovornost veća, uloga bitnija, ja sam siguran da i vi osobno i svi vaši zaposleni ste svjesni potpuno da je nužna maksimalna profesionalnost i odgovornost kako bismo izgradili dalje ovu instituciju o kojoj danas pričamo. HDZ će podržati vaše izvješće.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike, prva gospodin Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Imenjače, uvaženi kolega Milošević, zbog dvije stvari sam se javio za repliku, jedna je javnost rada, druga je poljoprivreda, ali krenuo bi prvo od javnosti rada. Slažem se da mnoge naše institucije trebaju imati veću prisutnost u medijima. Nažalost to nije uvijek krivnja te institucije. O tome uvijek pričamo recimo kada raspravljamo o radu pravobraniteljstava, u ovom slučaju sada i Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Ja ne mogu govoriti da je slučaj kod agencije takav jer iskreno taj podatak nisam našao u izvješću, ali znam da se mnoge institucije trude biti u medijima kroz okrugle stolove, različita događanja, konferencije za medije itd., međutim koliki je njihov odjek u medijima, skroman. Ne zbog njih samih nego zbog tema kojima se bave, odnosno interesa određenih medija za te teme. I slažem se sa s vama da trebamo regulirati sprečavanje nepoštene trgovačke prakse u lancu opskrbe hranom, apsolutno, tu ste se dotakli nekih malo dubljih problema. u našoj poljoprivredi sama činjenica da smo u zadnjih 10 godina kroz poticaj u poljoprivredi, uložili 30 milijardi kuna a da je proizvodnja pala za trećinu je alarmantna. Sigurno jedan od uzroka su upravo ove nepoštene prakse a posebno sada kada isplivavaju sve stvari o Agrokoru, kao jednom od najvećeg distributera poljoprivrednih proizvoda u maloprodaji i različitim praksama koje su se tamo dešavale. No to nisu jedini problemi, evo danas je u Đakovu bilo ubojstvo zbog poljoprivrednog zemljišta, ratar je ubio stočara, nažalost. Ubijeni se preziva Tolušić ali nije ništa u rodu sa ministrom. Hvala.
Hvala lijepa. Odgovor.
Pa evo lijepo je to valjda zbog imena da se ovako dobro slažemo. Ali da, ja sam spomenuo to istupanje u javnosti, dakle to je bilo u smislu poticaja, nije bilo mišljeno kao kritika i ja se slažem s vama, dakle, svjesni smo svi koji puta nije ovisno o temi, atraktivnosti i prodajnosti neke teme biti pristojan u hrvatskoj javnosti ali to ništa ne mijenja stvari. I mi ovdje u Hrvatskom saboru i zaposlenici u javnoj službi, agencijama su pozvani truditi se što više biti u medijima, posebno kad su ovakve bitne teme. Ja sam siguran da će vrijeme, a dolazi to vrijeme i mediji biti sve zainteresiraniji upravo za te teme. Hvala.
Hvala lijepo. Druga replika gospođa Juričev-Martinčev.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Pa kolega Milošević vi ste govorili o radu agencije i o odnosu agencije prema poslodavcima. Naima, ja bih danas tu progovorila o jednom konkretnom predmetu i ja pretpostavljam čak da je sam gospodin Cerovac upoznat sa predmetom koji se odnosi na grad Vodice i rješenju koje je nama ispušteno. Naime, grad Vodice sukladno Zakonu o komunalnom gospodarstvu donijelo je odluku o komunalnom redu i unutra je trebalo između ostalog regulirati način reklamiranja na svojim javnim površinama. S obzorom da smo mi poznato turističko odredište i vrlo rado brojni i ugostitelji i brodari i slično putničke agencije rado se reklamiraju u Vodicama, a iz susjednih su općina, a zaključili smo da ima i onih, ne bi rekla poslodavaca već ugostitelja i određenih poslodavaca koji rade i na crno, da su se reklamirali u Vodicama, dijelili te letke, bacali letke po javnim površinama naravno naši poslodavci i naši obrtnici i trgovačka društva plaćaju taj odvoz smeća, čišćenje i slično, a o ovih smo imali po nama jednu nelojalnu konkurenciju našim ugostiteljima i kako je isto slično rađeno već u Istri u nekim jedinicama lokalne samouprave i mi smo posegli za tim da dozvolimo reklamiranje na javnim površinama samo našim obrtnicima i tvrtkama. Kako je jedan poslodavac s područja grada Biograda nas tužio agencija, agencija je donijela svoje mišljenje da je u biti to protuzakonito čak kako su naveli protuustavno. Evo i malo vaše mišljenje. Mi i dalje stojimo za tim da je ispravno zaštititi svog obrtnika, svog ugostitelja jer on je taj koji nosi teret i troškova i održavanja i slično. Hvala.
Hvala lijepo. Izvolite gospodin Milošević.
… [[Govornik naknadno uključen.]] dobri i uspješni kao što su to Vodice. A što se tiče konkretnog slučaja ja mislim to je posao agencije pa ja ne bih se njima miješao u posao ali nekako mi se čini da ipak Hrvatska nije tako velika pa onda ako ćemo svako neke svoje štititi male obrtnike onda nećemo daleko doći. Mislim da je konkurencija i opasnost nekako malo dalje izvan granica pa koji puta i dosta daleko od granica Hrvatske. Ali sigurno jedno ću reć, a to je svi smo zajedno ovdje u ovoj sabornici bez obzira na političku opciju pozvani i dužni stvoriti uvjete da naši poduzetnici i obrtnici … čine o čemu svim pričamo, a to je da mogu zapošljavati, da mogu investirati da bi na kraju dana mogli ostvariti dobit i platiti porez.
Hvala lijepo. Sada imamo gospodina Marasa ispred kluba SDP-a, njega nema. I gospodina Bulja ispred Mosta, njega nema. Budući da predlagatelj nema što dodati zaključujemo raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2015. godinu. Podnositelj izvješća je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2015. godinu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 89 za, 3 suzdržana i 4 protiv donesen zaključak kako ga je predložio matični saborski odbor.
I prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda: - Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2016. godinu. Podnositelj akta je Odbor za predstavke i pritužbe na temelju članka 107. Poslovnika Hrvatskog sabora. Želi li podnositeljica izvješća dati dodatno obrazloženje? Ana-Marije Petin, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane saborske zastupnice i zastupnici. Odbor za predstavke i pritužbe Hrvatskom saboru jednom godišnje sukladno članku 107. Poslovnika Hrvatskog sabor podnosi izvješće o svom radu. Godišnje o radu odbor za 2016. godinu temelji se na informacijama iz pisanih predstavki i pritužbi građana i udruga koji su se obraćali ovom odboru, a radi zaštite svojih prava u postupku pred tijelima državne uprave i pravnim osobama koje imaju javne ovlasti. Izvješće temeljimo i na kontaktima s građanima u osobnim dolascima i svakodnevnim telefonskim pozivima. U okviru svojih nadležnosti propisanih u članku 107. Poslovnika Hrvatskog sabora tijekom 2016. godine odbor je zaprimio i obradio ukupno 317 predmeta. U taj broj uključeni su predmeti iz prethodnih godina. Od toga broja 228 je novih predstavki i 89 opetovanih predstavki i pritužbi te njihove nadopune iz prethodnih godina od 2012. do 2015., a koje su odboru upućene u 2016. godini. U razdoblju u kojem se izvješće podnosi za 2016. godinu odbor je održao četiri sjednice na kojima je razmatrao predstavke i pritužbe karakterističnog sadržaja odnosno upozoravao na štetne pojave od šireg značenja te predlagao poduzimanje potrebnih mjera za njihovo otklanjanje. Na sjednicama odbora su se među ostalim razmatrala i četiri tromjesečna izvješća. Što se tiče postupanja po područjima tijekom 2016. godine obrađen je najveći broj predstavki i pritužbi odnosno njih 143 iz pravosuđa i uprave, nakon toga 52 iz područja stambene, komunalne i imovinsko pravne problematike, zatim 51 predstavka sa socijalnom i zdravstvenom problematikom, te iz područja zaštite obitelji 31 predmet čine ostala područja te ostali podnesci, 30 ih čini iz područja rada i radnih odnosa te ostali podnesci po 10 predmeta. Nadalje, odbor je tijekom izvještajnog razdoblja s građanima osim pisanim putem redovitom poštom, telefaksom, elektroničko poštom ili u osobnim dolascima komunikaciju također ostvarivao i izravno telefonski, davale su im se informacije te su savjetovani u ostvarivanju svojih prava u ukupno 229 slučajeva. U području pravosuđa i uprave zaprimljen je najveći broj predstavki i pritužbi. Odbor je zaprimio i obradio ukupno 143 predmeta. Pritužbeni navodi građana odnosili su se na rad sudova, dugotrajnost sudskih postupaka pred pojedinim sudovima, odnosili su se na nezadovoljstvo vođenjem sudskih postupaka, nezakonitost i pristranost u radu pojedinih sudaca, nezadovoljstvo donesenim sudskim presudama. Također se odnosilo na rad i ponašanje pojedinih sudaca ili drugih djelatnika suda prema strankama u tijeku postupka ili obavljanja drugih službenih radnji. Odbor je predstavke i pritužbe upućivao Ministarstvu pravosuđa RH i ponekad i požurivao očitovanja. Nadalje, iz ovog područja odbor je zaprimio i obradio predstavke i pritužbe te opetovane pritužbe iz nadležnosti Državnog odvjetništva RH, općinskih i županijskih državnih odvjetništava te Ureda za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta u kaznenim i građansko upravnim predmetima te pritužbe građana na rad i postupanje općinskih i županijskih državnih odvjetništava u kojima su iskazivali nezadovoljstvo odlukama nadležnih državnih odvjetništava te zbog odugovlačenja postupanja pri donošenju državno odvjetničke odluke. Građani su također upozoravali na moguću zlouporabu položaja osoba iz pravosuđa. Predstavke i pritužbe odbor je uputio DORH-u, USKOK-u i Ministarstvu pravosuđa RH te je zatražio očitovanja i ponekad upućivao požurnice. Nadalje odbor je iz ovog područja razmatrao i predstavke na postupanja policijskih službenika vezane uz obavljanje policijskih poslova. Bilo je pritužbi vezanih uz statusna prava građana. Predstavke i pritužbe Odbor je nakon razmatranja upućivao Ministarstvu unutarnjih poslova RH i katkad upućivao požurnice. Također je u proteklom razdoblju odbor zaprimio i obradio pisane predstavke i pritužbe a u svezi su sa ostvarivanjem prava hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata te članova njihovih obitelji i odnosile su se na poteškoće zbog utvrđivanja statusa branitelja, utvrđivanje statusa hrvatskog ratnog vojnog invalida iz Domovinskog rata te se upozoravalo na dužinu trajanja postupaka kojima se utvrđuju njihova materijalna prava na probleme oko zapošljavanja branitelja, djece poginulih branitelja i stambenog zbrinjavanja te zbog teške materijalne situacije i siromaštva. Bilo je također pritužbi i opetovanih pritužbi vezanih uz ovrhe na novčanim sredstvima građana, plaćama i mirovinama. Odbor je zaprimio i neke predstavke građana u kojima su izražavali čisto nezadovoljstvo radom i postupanjem pojedinaca u tijelima lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave. Druge po učestalosti su pritužbe koje su se odnosile na stambenu, komunalnu i imovinsko pravnu problematiku. Iz tog područja odbor je zaprimio i obradio 52 predmeta a vezane su uz dugotrajnost postupaka za stambeno zbrinjavanje, rješavanje zahtjeva za stambeno zbrinjavanje po osnovi bivših nositelja stanarskog prava, visinu i plaćanje zaštićene najamnine za stan u državnom vlasništvu, ostvarivanje prava na otkup državnog stana, te dodjelu gradskih stanova. Također je odbor zaprimio i pritužbe građana vezano uz nezakonito građenje investitora, dogradnju stambene zgrade na javnoj površini, rekonstrukciju građevine bez zakonom propisane dokumentacije itd.. U nekom pritužbama koje su upućene odboru iz područja komunalne djelatnosti građani su upozoravali i na probleme vezane za uskraćivanje priključenja nekretnine na vodovodnu i elektroenergetsku mrežu u naselju te za visinu cijene priključka na kanalizacijsku mrežu, za izgradnju komunalne infrastrukture u ulici te u svezi s povredom vlasništva i problema ometanja posjeda. U okviru imovinsko pravnih odnosa građani i udruge obraćali su se odboru predstavkama, upozoravali su na sporo rješavanje problema te za najamnine za stan u državnom vlasništvu. Neki su građani uputili prijedloge i primjedbe te sugestije na Nacrt prijedloga zakona o Izmjenama i dopunama Zakona u najmu stanova koje je Odbor proslijedio na nadležno postupanje Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja RH. Odbor je predstavke i pritužbe vezano za ovo područje upućivao Ministarstvu zdravstva RH, Ministarstvu zaštite okoliša i energetike, Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture, Ministarstvu graditeljstva i prostornog uređenja te inspekcijama nadležnim za pojedina područja. Također državnom uredu za obnovu i stambeno zbrinjavanje, državnim nekretninama, DORH-u, Agenciji za poljoprivredno zemljište te uredima državne uprave u županijama i nadležnom upravnom tijelu grada Zagreba. Nadalje, Odbor je zaprimio i obradio 51 predmet iz područja mirovinskog i zdravstvenog osiguranja te socijalne skrbi i zaštite obitelji. U predstavkama i pritužbama iz nadležnosti Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje građani su upozoravali na probleme na koje su nailazili pri ostvarivanju i korištenju prava iz mirovinskog osiguranja, vezano za prava na starosnu mirovinu, prije vremenu starosnu mirovinu, vezano za prava na obeštećenje i isplatu iznosa za obeštećenja korisniku mirovine, smanjenje iznosa starosne mirovine, invalidsku mirovinu, obiteljsku mirovinu, obiteljsku invalidsku mirovinu. Odbor je predstavke građana uputio na nadležno postupanje Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje te je zatražio očitovanja o poduzetom a katkada i požurivao očitovanja. Dio pritužbi bio je iz područja socijalne skrbi i zaštite obitelji. Bilo je i pritužbi i vezanih uz zaštitu prava i interesa maloljetne djece. Neke pritužbe građana iz područja zdravstvene zaštite odnosile su se na nepravilnosti u radu pojedinih liječnika opće prakse te nezadovoljstvom radom liječnika u mirovini i na neprofesionalni rad medicinskog osoblja prema pacijentima u primarnoj i sekundarnoj zdravstvenoj zaštiti. Odbor je za predstavke i pritužbe upućivao je predstavke građana vezano uz spomenute probleme Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, Ministarstvu rada i mirovinskog sustava te je preporučio nadležnim centrima za socijalnu skrb određene preporuke te se obratio Ministarstvu zdravstva, Ministarstvu za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku RH te požurivao zbog sporosti u postupanju i savjetovao građane na postupak za ostvarivanje njihovih prava. Također iz ostalih područja u 2016. godini Odbor je zaprimio i obradio 31 predstavku i pritužbu a odnosi se na potrošače u kojima su se prituživali i tražili zaštitu svojih potrošačkih prava na kvalitetu pruženih usluga od strane pružatelja javnih usluga. Sve pisane predstavke i pritužbe u kojima su se fizičke i pravne osobe prituživale na rad i postupanje pružatelja javnih usluga i ostalih, te tražile zaštitu svojih prava odbor je prosljeđivao na mjerodavno postupanje ovisno o njihovoj nadležnosti nadležnim tijelima, te nadležnim ministarstvima ovisno o sadržaju predstavke i pritužbe. Također je bilo i primljenih pritužbi iz područja rada i radnih odnosa i to 30 pritužbi u kojima su se pritužitelji upozoravali na moguće povrede prava iz radnog odnosa u državnim i javnim službama vezane uz radno-pravni status službenika, raspored na radno mjesto, premještaj na drugo radno mjesto, promicanje i napredovanje u državnoj službi, nepotizam, razlike u plaći. Neke pritužbe odnosile su se na moguće nepravilnosti u postupku prijema u državnu službu zbog neispunjavanja propisanih stručnih uvjeta. Odbor je predstavke i pritužbe iz ovog područja prosljeđivao nadležnim tijelima, odnosno Ministarstvu uprave, Ministarstvu unutarnjih poslova, Ministarstvu za demografiju, obitelj, mlade i socijalnu politiku, u HAKOM, DORH, Ministarstvo financija, Poreznoj upravi, Ministarstvu rada i mirovinskog sustava. Radi prijave mogućih nezakonitosti i zaštite prava iz radnog odnosa građani su upućivani na nadležne inspekcijske službe i u nadležna ministarstva. Ujedno su obaviješteni da pravna mišljenja i tumačenja u primjeni propisa iz radnog odnosa mogu zatražiti od Ministarstva rada i mirovinskog sustava RH te su upućivani da zaštitu povrijeđenih prava iz radnog odnosa mogu tražiti i pred sudom. Također je u izvješću mogu zatražiti od Ministarstva rada i mirovinskog sustava Republike Hrvatske, te su upućivani da zaštitu povrijeđenih prava iz radnog odnosa mogu tražiti i pred sudom. Također je u izvještajnom razdoblju odbor zaprimio i manji broj podnesaka građana i to njih nekoliko deset koji nemaju karakter predstavke ili pritužbe, te u kojima nije bilo navedeno niti jedno područje, niti je bilo razvidno o kojem je području riječ. To se radilo o osobnim mišljenjima, osobnim osvrtima i komentarima. Za sve te predmete tražila se je nadopuna. Na kraju bih zaključila da je broj pisanih predstavki i pritužbi građanki i građana u ovom izvještajnom razdoblju nešto manji u odnosu na prethodne godine. Odbor je komunicirao sa građanima koji su se obraćali telefonskim pozivima sa upitima, davale su im se informacije, te su savjetovani u ostvarivanju prava u 229 slučajeva ili ih se nakon toga uputilo na podnošenje pisanog podneska odboru ili nadležnom tijelu. Vezano uz svakodnevne telefonske pozive i upite građana primjećuje se nepovjerenje u sustav, te su prigovori iz područja socijalne skrbi, zdravstvene zaštite, bespravne gradnje, te u vezi ovrha, postupanja policije i reda državnih odvjetništva zbog nedobivanja odgovora nadležnih institucija. I dalje je najviše prigovora na rad pravosuđa kao i prethodnih godina. Vidljivo je nezadovoljstvo građana s radom sudova što se osobito odnosi na dugotrajnost pojedinih sudskih postupaka, odnosno povredu prava na suđenje u razumnom roku. Iz područja radnih odnosa odboru su se predstavkama i pritužbama obraćali predstavnici sindikata ili radnici, odnosno državni službenici i namještenici zbog povrede prava iz kolektivnog ugovora, ali i povreda u vezi provođenja javnih natječaja za prijem u državnu službu. Odbor kao radno tijelo Hrvatskog sabora osim predstavki upućenih odboru ili Hrvatskom saboru obrađuje i predstavke koje mu prosljeđuje i ured predsjednika Hrvatskog sabora, te druga radna tijela Hrvatskog sabora. Određeni broj predstavki također je bio i anoniman, ali mora se istaći da su u odboru obrađene sve anonimne predstavke koje su sadržavale dovoljno elemenata koji upućuju na postojanje nezakonitih radnji, te pojava koje treba spriječiti ili otkloniti. U slučajevima šutnje administracije odbor je upućivao požurnice nadležnim tijelima koji nisu odgovarali ažurno ili uopće. Slijedom navedenog treba naglasiti da je u ovom izvještajnom razdoblju od ukupno 317 obrađenih predmeta pisanih predstavki i pritužbi građana Odbor zaprimio očitovanja nadležnih tijela za 292 ili 92%. Građanima se također pomoglo u ostvarivanju njihovih prava i interesa, tj. u njihovu korist. Riješeno je 57 predmeta ili gotovo 18%. Nadam se kako će ovo izvješće poslužiti kao smjernica za što bolji rad naših institucija, budući da građani direktno putem ovog odbora ukazuju upravo na određene manjkavosti ili propuste u radu i to upravo građani koji ne znaju kome bi se obratili upravo na moguće propuste ili kršenje njihovih ustavnih prava. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala vam lijepa. Imamo dvije replike. Prva je gospodin Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. Kolegice klub vijećnika HSS-a će podržati izvješće odbora. Jedino tijelo koje zaprima predstavke i pritužbe i prosljeđuje im drugim nadležnim tijelima i vi ste to lijepo sve pročitali. Međutim, ono za što sam se javio za repliku je preko 300 predstavki i pritužbi na rad pravosudnih tijela u RH. Jer kad se građani obraćaju odboru? Kad ne mogu u redovnoj proceduri zaštiti svoja prava i ostvariti svoje interese, pa je pravo pitanje zašto je tako naše sudstvo sporo, zašto ne rješava u zakonitim rokovima predmete. I pitanje i nama kao zakonodavnoj vlasti da li mi dajemo alate da to mogu ostvariti u smislu da li imaju kvalitetnu opremu, da li su kapacitirani i da li je sad sudbena vlast ekipirana. Pa evo i nama poziv da čim prije izaberemo Ustavne suce kako bi sva sudbena tijela u RH mogla raditi kako bi rješavali ove predmete jer to od nas građani očekuju. I drugo, koja su to državna tijela i ministarstva koja nisu odgovorila građanima da se oni moraju javiti odboru? Pa to je nedopustivo da državna tijela, tijela sa javnim ovlastima ne odgovaraju građanima pa moraju tražiti pomoć ovog odbora. Pa evo bilo bi dobro ta tijela i te institucije objaviti na stranici Sabora pa neka se nešto učini da se takve situacije više ne događaju kako bi građani ostvarili svoja prava, pravo na informaciju. Hvala.
Da izaberemo dobre ustavne suce. Izvolite odgovor. Želite li odgovoriti? Izvolite.
Zahvaljujem poštovani kolega na vašoj primjedbi i sugestiji. Pa to je upravo ono što sam ja istakla da ovo izvješće mora biti smjernica za bolji rad naših institucija. Radi se o tome da nam velika većina građana koji se javljaju Odboru za predstavke i pritužbe javljaju se iz razloga jer kao prvo ne znaju kome da se obrate po pojedinoj stvari i onda se obraćaju našem odboru, mi ih dalje upućujemo. Ali jednako tako i zato što ne dobiju pravovremene informacije od drugih institucija. Evo ja se nadam da će upravo i ovo izvješće potaknuti naše institucije da rade brže i da rade bolje svoj posao.
Druga replika gospodin Stričak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Mogu najprije pohvaliti ovo izvješće, zaista je kvalitetno i pregledno i za svaku pohvalu. Međutim, vi ste u svojoj raspravi, odnosno u izlaganju ovog izvješća naveli da je u korist građana riješeno 57 tih predstavki ili pritužbi, odnosno 17%, možemo reći da svaki 5.-ti građanin je uspio naći zadovoljstvo vašim radom. Međutim, također u izvješću se navodi da pojedine institucije nisu uopće odgovarale niti ažurno ili uopće, odnosno da ste slali jedne do 10 požurnica. Smatram da je to poražavajući podatak jer na kraju svi oni dolaze dati svoja godišnja izvješća. Pa me evo zanima da li ste možda o tome da netko ne želi surađivati slali izvješće višoj razini? Hvala lijepo.
Hvala. Nisam vidio, hoćete li odgovoriti a pretpostavljam da hoćete, je li da? Izvolite.
Pa evo zahvaljujem na vašem pitanju. Pa prvo moram reći da pozitivno je riješeno tih gotovo 18% predstavki naših građana. Kada kažemo pozitivno, znači evo konkretno slučaj kada su se određeni građani obratili jer su smatrali da su im zakinuta ili do tada nisu imala određena socijalna prava i socijalne skrbi a smatrali su da su se stekli uvjeti i tada smo mi kao odbor reagirali pa poslali upit i centru za socijalnu skrb i drugim institucijama a tada oni kada su izašli na teren uvidjeli su da zaista postoje uvjeti da se dobije i socijalna naknada. Tako da u tom smislu ili kada smo rješavali znači, bilo da se radi o jednokratnoj pomoći ili drugim znači zahtjevima u tom smislu je riješeno gotovo 18% pozitivnih. Što se tiče za sve ove ostale znači predstavke, moram istaći da je Odbor pravovremeno reagirao i slao svaki, znači za svaki predmet se očitovao i slao upite institucijama da se oni očituju o u kojem je postupku upravo dani predmet. A što se tiče znači slanjem na višu instancu, pa s obzirom da je ovo postotak od 92% da smo dobili odgovor na određene predstavke iako uz nekoliko opomena mislim da je ovo postotak dobar i radi se o nekim predmetima koji su započeti recimo i krajem 2016. godine pa nisu još znači oni su obrađeni u 2017. godini ali moram reći da evo na inzistiranje i na slanje upita Odbora za predstavke i pritužbe da je velika većina institucija odgovorila. I ono što je uvedeno, znači zahtijevali smo da se institucije očituju ne samo direktno stranci nego i samom odboru kako bi mi onda imali uvid u kompletno stanje.
Hvala. Ispred Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e, gospodin Bunjac, izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće odbora za predstavke i pritužbe građana. Vjerujem da ste svi vi više ili manje surađivali s tim odborom. Mi smo također surađivali iz kluba Živoga zida i moramo reći da taj odbor dobro radi svoj posao, da oni uvijek promptno reagiraju, dakle na usluzi su doista i kao što vidimo imaju i određenih uspjeha. Ovdje je istaknuto to kako možda nemaju dovoljni broj riješenih predmeta. Međutim vrlo je važno istaknuti da pri tome postoje vrlo objektivne poteškoće. Mene recimo šokira da tijela državne uprave ne žele odgovoriti saborskom odboru. Čak niti nakon slanja požurnica, to mi je doista nevjerojatno. Evo imamo u ovom izvješću popis tih koji ne odgovaraju: Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, Ministarstvo znanosti i obrazovanja, Ministarstvo za demografiju, Ministarstvo financija, Porezna uprava, Ministarstvo graditeljstva, Ministarstvo turizma, Ministarstvo gospodarstva, graditeljstva, pravosuđa, MUP, DORH, FINA, državne nekretnine, Agencija za poljoprivredno zemljište, centar za socijalnu skrb, grad Vodnjan, grad Vodice, općina Sveti Lovreć, pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom, itd.. Pa kako je to dakle moguće da tijela, da ministarstva koja su podređena Saboru, koje Sabor izabire ne odgovaraju saborskom odboru? To je doista meni nevjerojatno i to samo pokazuje kakva je bahatost i arogancija zavladala u hrvatskoj javnoj upravi, odnosno u tijelima političke vlasti. Ako se saborskom odboru ne odgovara onda se mi možemo samo pitati kakvo pravo imaju „obični“, u biti bi trebali biti svi isti koji dolaze tražiti svoja prava ista u ta ista tijela. Mi slušamo primjere da ne znam, pojedina tijela državne uprave ne odgovaraju ljudima na e-mail po godinu dana a da ih se ne može dobiti na telefon, da se ne može doći na sastanak, da je uvijek to sutra, preksutra, drugi tjedan. I onda nije ni čudo da imaju toliko posla, taj saborski Odbor za predstavke i pritužbe jer ogorčeni građani više ne znaju kome bi se obratili pa dolaze direktno u Sabor. Što se tiče tih predstavki i pritužbi htio bih istaknuti da u ovoj analizi gotovo polovica slučajeva koje su prijavili građani se odnosi na pravosuđe i na upravu. I to je doista jedna simptomatična slika hrvatskoga društva u cjelini a to je da građani nemaju povjerenja u pravosuđe. I htio bi to naglasiti iz jednostavnog razloga što se u pravosuđu u Hrvatskom saboru uopće ne raspravlja, o DORH-u. Mi imamo te točke dnevnog reda izvješća DRH-a i pravosuđa od početka ovog saziva Sabora, znači sad već punih 13 mjeseci i kako predsjednik Sabora sastavlja dnevni red, neće biti raspravljene slijedeće 3 godine jer uvijek to stavlja kao zadnju točku. O drvenastim kulturama, o zoološkim vrtovima raspravlja se odmah hitno, a ove teme koje su ključne za ozdravljenje hrvatskom društva se sustavno i namjerno zanemaruje. Pogledajte vi samo analizu od srpnja ove godine službenu, da 70% hrvatskih građana ne vjeruje pravosuđu, da 64% hrvatskih građana misli da je pravosuđe ovisno o politici i da 93% hrvatskih građana misli da postoje povlašteni građani. Evo mene zanima, ako postoje ti povlašteni građani a to je opći konsenzus o tome, koji su ti povlašteni građani i da li smo možda neki od nas ovdje ti povlašteni građani? I što činimo da ovaj odbor bolje funkcionira odnosno da ima malo manje posla? Ja bi htio napomenuti da između ostaloga, ne znam da li pratite, a vjerojatno pratite istraživanje javnog mnijenja, Sabor kao tijelo uprave u RH vrlo, vrlo loše je ocijenjen. Puno lošije i od ureda Predsjednice, puno lošije od Vlade RH. Ocjena je niža od 2, prosječna ocjena. I onda se doista moramo zamisliti nad ovakvim izvješćima da li je dakle, samo odgovornost i nad tima koji ne odgovaraju ili možda u odnosu i na samima nama koji se dovoljno ne trudimo i sami sebe možda dovoljno ne cijenimo i ne koristimo sve one alate koje imamo u rukama da bismo zaštitili građane a građani upravo to od nas očekuju, oni prije svega očekuju da budu zaštićeni zakonodavnim okvirom jer Hrvatski sabor donosi zakone. Ja bi htio podsjetiti da prema općem načelu prihvaćenom u međunarodnoj sudskoj praksi, svako suđenje koje traje duže od 5 godina predstavlja kršenje ljudskih prava. A ovdje masovno dolaze građani kojima se sudi po 15, ne znam 20, 25 i nikako ne mogu istjerati svoju pravdu. To je vrlo ozbiljno i alarmantno upozorenje. I zato mislim da bi se nad ovim izvješćem koje smo danas čuli, saborskog Odbora za predstavke i pritužbe trebali vrlo dobro zamisliti i da bismo trebali pomoći i odboru i Saboru i društvu i ministarstvima općenito da vrate svoj dignitet i da u budućnosti ovakva izvješća izgledaju ipak manje dramatično i puno povoljnije za građane. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imate jednu repliku, gospodin Jovanović.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Kolega Bunjac, istaknuli ste jedan važan trenutak vezano uz rad ovog odbora i odgovornost svih nas da bi zapravo građani dobili odgovore pa me zanima kakva su vaša iskustva i kako da to učinimo kad tijela državne vlasti, ministarstva, ministri, ne odgovaraju ni na zastupnička pitanja u roku od 30 dana nego prođu mjeseci prije nego što dobijemo odgovor a na neka pitanja nikad ga ni ne dobijemo? Kakva su vaša iskustva?
Pretpostavljam da hoćete odgovoriti. Izvolite.
Iskreno rečeno, zastupniče Jovanović, uvijek sam sanjao da živim u državi koja je uzor nekakvog redam, rada, odgovornosti, u kojem građani mogu ostvariti svoja prava u nekakvom brzom roku, bez puno čekanja, imao sam iskustva sa ljudima koji su živjeli i radili recimo u nekim razvijenim zapadnim državama, tamo se takva pitanja rješavaju u roku 48 sati. Vi danas imati i modernu tehniku i sredstva i različite načine komunikacije, tamo nema čekanja. Evo kod nas, znači vi saborski zastupnik, izabran od naroda, predstavnik naroda, vama ministarstvo ne želi odgovoriti na zastupničko pitanje. Sad si vi to zamislite. Kakvo ne poštivanje, skandalozno. A kako onda ti jadni građani koji dolaze na Odbor za predstavke i pritužbe, što je njih uopće nagnulo da ovdje dođu? Ja vjerujem da ustvari 90% građana ni ne zna da taj odbor postoji, možda sad saznaju ako gledaju televiziju, pa će onda se i oni tu obratiti. Meni svakodnevno na vrata Sabora, nemilice dolaze ljudi koji se žale na javnu upravu i na to pravosuđe, očajni su jer ne znaju više kome bi se obratili. Onda kad ja proslijedim ili naše tajnice kad proslijede ta pitanja dalje, onda kao što kažete, ne možete se dobiti odgovor. Ili se dobije takav odgovor koji nema veze s onim što ste pitali. E postavite pitanje i dobijete odgovor kruške i jabuke. Pitate jedno, dobijete odgovor drugi. Što znači da čak i onda kada ta tijela državne uprave odgovaraju one uopće nisu shvatile što ste vi pitale niti su se potrudile shvatiti. I to se mora pod hitno mijenjati. To smo između ostalog vidjeli i zadnji dana kako se mailovi građana čitaju i kako se na njih reagira.
Hvala gospodine Bunjac. Moram reći da se slažem s vama pogotovo što se tiče ovog dijela zastupnika koji ne dobivaju odgovor od ministara i mogu vam reći da to traje 25 godina tako. Tako da, možda ne tako hitno da se mijenja kao što vi kažete ali barem neka se mijenja polako. Gospodin Ronko ispred kluba SDP-a.
Kolegice i kolege. Evo pred nama je to izvješće. Nema potreba ponavljati ono što smo već, što su rekli prethodnici a ni ono što sam već u ovom opširnom izvješću ja izložio jer sam 2016. i vodio odbor. No evo slušajući malo ovo morati ću stati u obranu nekih činjenica pa bi jedna od tih bila, netko je postavio pitanje da li se je odbor zbog nekakvog nerada ili nečega obraćao višim instancama. Pa mislim da bi smo morali znati u ovom Saboru da Odbor jedinu višu instancu koju ima to je Hrvatski sabor. I ne može se on nikom drugome i ne može se on nikom više obraćati. Spomenuta su i ta očitovanja kako se nama ne očituju tijela kojima smo mi uputili zahtjev za očitovanjem. Ja sam vodio taj odbor, imam iskustvo. I mogu samo reći možda vam je promakao podatak da je za 317 predmeta koliko smo ih imali u 2016. za 292 predmeta došlo uredno očitovanje. To u nekakvom postotku znači 92,11%. Ja bih možda čak, hajde neću pohvaliti ali realno bih rekao da su oni to korektno i dobro i dobro odradili. Imate situaciju, bilo je spomena oko toga da je najveći problem u pravosuđu. Da, 143 predmeta od tih 317 ili 45% nosi segment pravosuđa i uprave. Ali moramo znati da je tu i najveći problem da nam se građani najviše obraćaju zbog dugotrajnosti sudskih postupaka. Zbog onih problema koji se ne mogu tako lako riješiti. Pa je kažu pitanje državljanstva, pa privremeni i stalni boravak, pa su ljudi malo nestrpljivi, pa i nemaju neka prava, pa pokušavaju pritiskom kroz, ili preko ovoga odbora nešto učiniti više ili ishoditi nešto što oni misle da mogu. Stoga bih stao ovaj puta u obranu, kažem i tih institucija jer ja po prilici sam bio u 2016. godini tim više nego zadovoljan. A da je u 57 predmeta pozitivno bilo riješeno, odnosno u 57 predmeta ljudi su ostvarili svoje pravo upravo aktivnošću odbora, ne u smislu kako da kažem summa summaruma nego u smislu da smo promptno reagirali i tom brzinom ostvarili i njihova određena prava. Dakle rekao sam da ovo što je evo kolegica iznijela ja to ne bih ponavljao. Rekao bih ovako nešto drugo. Rekao bih samo dvije stvari. Jedna je da smo u tom razdoblju ostvarili 4 puta veći rezultat u odnosu na prethodnika ili u odnosu na prethodnike, kako god hoćete. To bi netko mogao nazvati 400%. I drugo što bih htio reći posthumno, posthumno sam zadužen ispred kluba da vas izvijestim kako će klub SDP-a prihvatiti ovo izvješće. Evo toliko.
Puno vam hvala gospodin Ronko. Gospodin Čičak ispred kluba zastupnika HDZ-a.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Godišnje izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe Hrvatskoga sabora za 2016. godinu je pred vama. Poštovane kolegice i kolege zastupnici, u 2016. godini zaprimljeno je 317 predmeta, od toga broja 228 je novih predstavki i 89 opetovanih predstavki i pritužbi te njihove nadopune iz prethodnih godina od 2012. do 2015. godine. Većina predstavki i pritužbi odnosi se na rad pravosuđa i uprave, njih 143, stambena, komunalna i imovinsko pravna problematika njih 52, socijalna, zdravstvena problematika te zaštita obitelji, njih 51, ostala područja njih 31, pojedinačne pritužbe građana na pružanje javnih usluga. Rad i radni odnosi njih 30, ostali podnesci njih 10, komentari građana na dnevno politička događanja sadržajno ni predstavke ni pritužbe. Dozvolite mi da vas ukratko podsjetim na važnost rada Odbora za predstavke i pritužbe koji radi, zaprima pritužbe i predstavke, čak i onda kada Hrvatski sabor ne zasjeda. Ovaj institut predstavki, odnosno pritužbi omogućava građanima da upozore na moguće propuste, pogreške nekorektnosti i kršenje ustavnih prava od strane države vlasti, tijela jedinica lokalne, područne regionalne samouprave i pravnih osoba koje imaju javne ovlaste iz stručnih službi. Treba napomenuti kako su očekivanja građana od strane ovog odbora dosta velike, a poslovničke ovlaste ograničene, odnosno, propisane u čl.107. Poslovnika Hrvatskog sabora. Važno je i radi javnosti kazati i naglasiti kako je radi pružanja kvalitetnijih informacija i davanja odgovora na upite odbor dostupan i komunicira sa građanima bilo telefonom, telefaksom, elektronskom poštom ili osobnim kontaktima. Od toga, bilo je 229 kontakata s građanima. Sve predstavke i pritužbe fizičkih ili pravnih osoba upućenom odboru navedenom razdoblju obrađene su u skladu s Poslovnikom Hrvatskog sabora, evidentirane, razmatrane provjerena je njihova utemeljenost na osnovi sadržaja upućene nadl3ežnim tijelima na postupanje, o čemu su obavješteni podnositelji predstavki, pritužbi u roku od 30 dana. U ovom razdoblju na kojem se izvješće Odbora za predstavke i pritužbe odnosi, održane su 4 sjednice na kojima su razmatrane predstavke i pritužbe karakterističnog sadržaja. Upozoravalo se na štetne pojave od šireg značenja te predlagalo poduzimanje konkretnih potrebnih mjera za njihovo otklanjanje. Ako usporedimo broj obrađenih predmeta u odnosu na 2013. kada ih je bilo 421 s podacima za 2016. uočavamo da je manje za 174, odnosno za 65%. Razlog pada broja predmeta je zbog učinkovitosti rada samog odbora koji je riješio većinu predmeta iz prethodnih godina od 2012.-2015. U samoj strukturi predmeta, najveći pad zabilježen je u području mirovinskog i zdravstvenog osiguranja, socijalne skrbi i zaštite obitelji, odnosno, u stambenoj komunalnoj problematici i imovinskoj pravnoj problematici. Odbor je omogućio svim građanima koji su tražili da usmeno iznesu svoje probleme, te da im se nakon toga uputio na podnošenje pisanog podneska odboru ili nadležnom tijelu. U području pravosuđa i uprave, a to proizlazi iz ovog izvješća, zabilježen je pomak, jer se broj predmeta smanjuje, međutim, građani se i dalje žale na dugotrajnost pojedinih sudskih postupaka, zlouporabu položaja i ovlasti, na kvalitetu i učinkovitost rada Državnog odvjetništva, odnosno, povrede prava na suđenje u razumnom roku. Iz ovog izvješća u radu odbora za predstavke i pritužbe može se iščitati kako opetovane predstavke i pritužbe u najvećem broju slučajeva dolaze kada su građani nezadovoljni ishodom rješavanja i poduzetim radnjama i odgovorima nadležnim tijelima i to smatraju razlogom za podnošenje navedenih predstavki i pritužbi. Treba pohvaliti rad odbora koji e mjerljiv, a iščitava se u onome izvještajnom razdoblju, gdje je od ukupno obrađenih 317 predmeta, pisanih predstavki i pritužbi građana, odbor zaprimo očitovanja nadležnih tijela na 292 predmeta ili 92,11%. Do zaključenja ovog izvješća u veljači 2017. godine, građanima se pomoglo u ostvarivanju njihovih prava i interesa, tj. u njihovu korist je riješeno 57 predete ili 17,98%. U slučajima šutnje, administracije odbor je upućivao požurnice nadležnim tijelima koje nisu odgovarale ažurno ili uopće, za oko 50 predmeta iz 2013., 2014., 2015. i 2016. godine. Odbor je svaki mjesec na dan roka nadležnim tijelima uputio oko 50 dopisa, požurnica od 1, 2, 3 do 10, što je navedeno u zaključnim razmatranjima. Zaključno, iz izvješća Odbora za predstavke i pritužbe za 2016. vidljivo je kako su građani svjesni svojih prava i vjeruje se da se u Hrvatskom saboru mogu obratiti s punim povjerenjem u koliko smatraju da njihova prava ne poštuju, odnosno, da su diskriminirani na temelju spola, dobi, obrazovanja i političkog uvjerenja. Građani s pravom zahtijevaju više transparentnosti i ažurnosti u radu tijela lokalne, područne, regionalne samouprave. Odbor na svojim sjednicama omogućava podnositeljima predstavki, da iznesu svoju problematiku, Saboru ukazuje na kršenje zakona i druge štetne pojave od šireg značenja, nadalje, odbor na svojim sjednicama na kojim se raspravlja o predstavkama donosi zaključke kojima predlaže nadležnim institucijama mjere za otklanjanje tih nepravilnosti. Iz navedenih razloga Klub HDZ-a podržati će usvajanje ovog izvješća. Hvala vam na pozornosti.
Hvala i vama. Gospodin Hajduković, možete repliku dati ili direktno doći govoriti ovdje, pa usput reći ono što mislite, kako hoćete?
Repliku bi.
Izvolite.
Hvala vam potpredsjedniče. Naime ne mogu se složiti sa vama kolega kada kažete da građani koji se obraćaju ovome odboru su uglavnom motivirani nezadovoljstvom odlukama koje određeno tijela javne uprave i sudovi ili slični donose. Bio sam član odbor 4 godine, od 2011.-2015. g. i reći ću vam da ih goni nešto sasvim drugo, dragi kolega, to je očaj. Očaj kada u puno situacija, naravno ima i ovoga što vi kažete, ne kažete, ali očito da ne mogu riješiti svoj problem. Predugo traje, kakvih smo priča sve čuli, da se zaista zamislite, od prijevara, od dugotrajnih procesa, pred sudovima, i kad kažem dugotrajnih mislim na 10 i više godina. Na 10 godina. Čak i do tuda da se tužitelj ili tuženik razboli, umre u međuvremenu, dakle, to su strašne priče. Tjera ih u očaj kolega, a ne zadovoljstvo.
Hvala lijepa. Želite odgovoriti? Da. Izvolite.
Pa sigurno da ovaj odbor, evo kojem sam član godinu dana ima svoju svrhu, pokazuje da su značajni pomaci od 2013. kada ste vi bili član do dana današnjeg. Ali naš Odbor za predstavke i pritužbe ne može preuzeti ulogu drugih tijela nego to mora ostati na ministarstvima, na sudovima. Tako da mislim da je Odbor odradio dobar posao u zadnjih godinu dana.
Hvala. Evo sada imamo pojedinačne rasprave. Gospodina Marasa nema. Kao što sam rekao gospodin Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Truditi ću se biti kratak. Počeo bih zapravo od kraja, od ovoga da institucije ne odgovaraju na vrijeme. Koliko ja znam, odgovor institucije na upite odbora oko 92%. Ja procjenjujem da je to dobro iako naravno nije dobro da se neke institucije ne oglašavaju, posebno kada su u pitanju zastupnici i njihova pitanja. Evo i ja na neka čekam odgovor duže od 3, 4 mjeseca pa i više. Dakle, poštovana potpredsjednice Odbora, kolegice i kolege, ovo je zaista jedinstveni Odbor i ima zaista jedinstvenu ulogu. Ovo je Odbor koji direktno komunicira sa građanima, kojemu se građani evo javljaju kada zaista iscrpe sve mogućnost, kada misle da drugog načina rješavanja svog problema nemaju. I uloga ovog Odbora, to nažalost moram reći, konstatirati je ponekad ramena za plakanje. Jer što konkretno Odbor može učiniti je poslati požurnicu, može upozoriti na određeni problem, određeno tijelo javne uprave, bilo ono ministarstvo, sud, neko drugo tijelo, agencija, zavod itd.. No ukoliko zaista može pomoći, ja volim vjerovati, da požurnice pomognu, da ti dopisi pomognu, ali iskustvo me nažalost uči da to nije uvijek tako. Dobro je što smo prilikom prošlih izmjena Poslovnika uveli obavezu podnošenja izvješća Odbora baš zbog posebnosti odbora, zbog davanja više značaju Odbora u smislu javne eksponiranosti, da naši građani znaju da ovaj Odbor postoji, da znaju da mu se mogu obratiti, trebaju obratiti ako misle da zaista imaju problem koji ne mogu riješiti uobičajenim putem. Dakle pozdravljam to što raspravljamo to u plenumu iako već u ovaj kasan sat ali kažem bolje ikad nego nikad. Dakle kako što sam rekao, član sam bio od 2011. do 2015., priče koje sam čuo, problemi s kojima su me suočili moji sugrađani su zaista bile nevjerojatne. Dakle kao što sam rekao od prijevara, dugotrajnih postupaka, policijskog nasilja, ne znam što bih vam sve rekao. Nekada sam se zaista poslije sjednica jako loše osjećao i pitao da li se to zaista dešava u mojoj domovini, da li postoje takvi slučajevi, da li je to moguće da jedan proces pred sudom vodite 15, 16, 17 godina. I to ne bilo kakav proces, proces koji vam uvjetuje rješenja, životna rješenja koja su vam izrazito bitna, primjerice stambeno pitanje, pitanje statusa, pitanje prihoda itd., itd.. No ono što s vama želim podijeliti i s time ću i završiti je da najveće nezadovoljstvo među građanima postoji u dužini postupaka pred sudskim tijelima i neujednačena sudska praksa. Dakle to je ono što izaziva barem u mom iskustvu do sada, a kao što vidim iz ovog izvješća još uvijek, koje izaziva najveće, najvećih pritužbi. Ovo nama mora biti poziv na uzbunu. Baš je kao i izvješće pravobraniteljice, izvješće ovog Odbora je svojevrstan lakmus papir koji nam govori kao indikator kako naše institucije funkcioniraju, kako se problemi naših građana rješavaju i kako je sudska praksa, neujednačena sudska praksa i dugotrajni sudski procesi kako su to jedni od gorućih problema RH. Mi kao zakonodavno tijelo moramo o tome povesti računa. Dosta se pričalo o tome i neki bivši ministri pa evo i sadašnji o načinu na koji možemo ujednačiti sudsku praksu. Ja samo pozivam nadležne da to što prije učinimo. Hvala vam lijepo.
Hvala li vama. Kolegice Petin, želite li nešto dodati na kraju? Ne. Hvala vam. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti.
Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2016. godinu. Podnositelj je Odbor za predstavke i pritužbe. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Izvješće o radu odbora za predstavke i pritužbe za 2016. godinu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 94 za i jedan protiv prihvaćeno izvješće u tekstu podnositelja.
Prelazimo na 2. točku dnevnog reda: - Godišnje izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije, HAMAG-BICRO za 2016. godinu Podnositelj akta je Hrvatska agencija za malo gospodarstvo, inovacije i investicije na temelju članka 15. Zakona o poticanju razvoja malog gospodarstva. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik, odnosno podnositelj dati dodatno obrazloženje? Ovdje je s nama gospodin Vjeran Vrbanec, predsjednik Uprave Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije? Da, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije, ili skraćeno HAMAG-BICRO za 2016. godinu i ono obuhvaća sve ključne djelatnosti HAMAG-BICRO-a kako slijedi. Dakle financijski instrumenti pod kojima podrazumijevamo jamstva, zajmove i instrumente rizičnog kapitala bez … [[Govornik se ne razumije.]] potpore podršku jačanju kapaciteta krajnjeg korisnika te posebnu kontrolu namjenskog korištenja sredstava i financijsko izvješće. Dakle to su instrumenti koji su i programi koji se provode u tri osnovna sektora agencije. Pa krenimo redom, sa jamstvima kao jednim od najznačajnijih instrumenata po kojima je Hrvatska agencija za malo gospodarstvo poznata i kojoj zapravo vuče još … [[Govornik se ne razumije.]] od '94. godine. Dakle tijekom 2016. godine odobreni su novi financijski instrumenti od strane Vlade RH s obzirom i potpisan je jedan Sporazum o financiranju gdje je HAMAG Bicro ovlašten zapravo vođenje 150 milijuna eura europskih sredstava odnosno konkretno 105 milijuna europskih sredstava, 45 milijuna eura od strane nacionalnih sredstava koji su namijenjeni za uvođenje novih financijskih instrumenata. Konkretno, pet novih financijskih instrumenata, dakle govorimo o ESIF pojedinačnim jamstvima, ESIF ograničena jamstva, mikro investicijski zajmovi, mikro zajmovi za obrtna sredstva i mali investicijski zajmovi. Dakle, pri tome i osim toga, agencija je nastavljala izdavati jamstva za poduzetničke kredite i po starim programima obzirom da novim garancijskim shemama nisu bili obuhvaćene sve situacije koje su poduzetnicima potrebne a između ostaloga i sam proces uvođenja tih programa ima neki svoj životni tijek i bilo je potrebno određeno vrijeme da oni su realiziraju u stvarnosti, u zbilji. Dakle, temeljem toga što se tiče ESIF financijskih jamstava, dakle pojedinačnih jamstava, odabrali smo 15 financijskih institucija, 14 banaka i jedno leasing društvo s kojima se potpisivanje ugovora se proteglo cijelu 2016. godinu i zaključili smo zadnji ugovor sa PBZ-om u ožujku 2017. godine, danas je taj program apsolutno u funkciji. Istovremeno smo krenuli izdavati i ESIF mikro male zajmove koji su se pokazali kao jedan od bitniji instrumenata za financiranje malog gospodarstva. U pogledu jamstava možemo reći da je HAMAG Bicro 2016. zaprimio 324 zahtjeva za jamstava a dobio 220, a izdao 217, ovih preostalih tri je izdano u siječnju 2017. godine. Uzimajući u obzir nekakvu analitiku, vidljivo je da je određeni postotak, i to ne mali, zapravo 40% interesa za jamstvom pao, međutim s druge strane pojavili su se fondovi, odnosno javni pozivi koji financiraju poduzetničke aktivnosti bespovratnim sredstvima. Istovremeno dakle, pojavili su se i mikro mali zajmovi po kamatnim stopama od 0,5 do 1% i smatramo da je zapravo na taj način napravljena određena kompenzacija tako da intenzitet rada u tom sektoru koji realizira financijski instrument zapravo nije pao, štoviše, u 2017. godini vidljivo je, a to ćemo vidjeti do godine, već je u ovom trenutku, 1. 10. da smo već za 25% premašili podatke iz 2015. godine. Bespovratne potpore su jedan od instrumenata koje se provode u sektoru za bespovratne potpore, dakle to je jedan najnoviji sektor u agenciji koji je osnivan u cilju da u dogledno vrijeme preuzme procese i ugovarana odnosno vrednovanja a osobito provedbi svih onih javnim poziva koje nadležno ministarstvo gospodarstva objavljuje određenih tempom. Tako u 2016. godini provedeno je 9 javnih poziva gdje je HAMAG Bicro u tom sektoru za bespovratne potpore kao posredničko tijelo druge razine sudjelovao ponajviše u fazama provedbe, tako da je u 2016. godini je zaključeno 69 projekata ukupne vrijednosti 1,2 milijarde kuna. Prosječna vrijednost jednog ugovora je bila 17,7 milijuna kuna a do kraja godine je isplaćeno 82 milijuna kuna bespovratnih sredstava. Sektor intenzivno radi i radio je i radi i dalje na edukaciji poduzetnika, dakle ne prođe mjesec dana da se ne odrade nekakve informativne ili provedbene radionice na kojima se poduzetnici i konzultanti informiraju o načinima provedbe ugovora koji se zaključuju sa ministarstvom a osnova im je povlačenje sredstava za njihove poduzetničke kredite kao oblik … [[Govornik se ne razumije.]] U treći sektor, dakle u sektor za razvoj i podršku korisnicima, to je sektor koji jedini od preostala dva sektora nije akreditiran za provedbu i kontrolu sredstava iz europskih fondova i to je iz razloga što je ono kao treći sektor ostao koncipiran kao korisnički sektor, to znači u prijevodu da se on kao takav javlja na određene javne pozive kao korisnik tako da u ovom trenutku je HAMAG Bicro u tom djelu, korisnik jednog javnog poziva vrijedno 10 milijuna eura a služi za razvoj i podršku i određenu specijalizaciju poduzetničkih potpunih institucija kojih imamo u cijeloj Hrvatskoj, u svakoj županiji i u svim većim gradovima. Kontrola namjenskog korištenja sredstava, obzirom da se radi o javnim sredstvima, dužni smo raditi, dakle naravno, i kontrolu namjenskog korištenja, u sektoru za bespovratne potpore, to je jedno od operacija koje je sastavni dio njihovog poslovanja, a ono što je interesantno ili što zanima javnost je naplata po protestiranim jamstvima. Dakle, tijekom 2016. godine naplaćeno je circa milijuna i 300 tisuća kuna dospjelih potraživanja koje se odnose na regresna potraživanja, HAMAG Bicro s osnove isplaćenih jamstva za one kredite koji su nažalost defoltirali. Na kraju financijsko izvješće, dakle proračun HAMAG Bicra u 2016. iznosio je 406 milijuna kuna. Ukupna vrijednost aktive, znači vrijednost imovine HAMAG Bicra na dan 31. 12. iznosila je 608 milijuna kuna. Ostvarili smo ukupne prihode u iznosu od 417 milijuna i ukupne rashode, izdatke u iznosu od 416 milijuna kuna. Višak prihoda je ostvareno u iznosu od milijun i 300. I dakle, to je sumarni prikaz onoga što se nalazi pred vama na nekakvih 90 str. pa eto, ako bude kakvih pitanja, potreba za raspravom, stojim na poziciji. Hvala lijepa.
Gospodin Jovanović, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa imam jedno pitanje vezno za veliki poduzetnički centar srednje istočne Europske koji stoji, da li nam možete nešto više reći o tome, zašto stoji i kada će krenuti završni dio tog jednog od vrlo važnih projekata za unapređenje i poduzetništva i inovacija i svih onih elemenata koji su vezani uz pametnu specijalizaciju i razvoj investicija u Hrvatskoj?
Želite li odgovor? Izvolite.
Zahvaljujem na pitanju. Možda je pogrešni adresat ovoga. Ono što znam za … [[Govornik se ne razumije.]] namjena tog secila je edukacijska namjena za zemlje jugoistočne Europe. Koliko je meni poznato on je u završno fazi izgradnje, koja će biti njegova namjena. Dakle, namjena nije da se u useli neka agencija. Namjene su sasvim nekakve drugačije, ali evo za možda Ministarstvo gospodarstva bolja adresa za postavljanje takvog pitanja.
Hvala lijepa. U ime Mosta gospođa Ivana Ninčević Lesandrić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice zastupnice i zastupnice, predsjedniče uprave HAMAG-a. Evo u ovu kasnu uru mi raspravljamo o temi malo gospodarstvo. Zapravo o temi koja je, uvijek, ali baš uvijek prva točka svih izbornih programa. Dakle, lokalnih, regionalnih, do parlamentarnih izbora. Međutim, kad prijeđemo s tih riječi na dijela, onda se suočimo s ovom stvarnošću, a to je da raspravljamo o malom gospodarstvu ispred niti 10 zastupnika, a malo gospodarstvo je zapravo stup gospodarstva i razvoja, ne samo Hrvatske već svih država u Europi i u svijetu, a nije baš neki problem malo proguglat i pogleda kakvi su to, odnosno, kakvi su uvjeti, koje su to mjere porezi i reforme. Sve države koje su bile u jednakoj krizi kao i mi, napravili za svoje poduzetnike, mikro, male i srednje poduzetnike i da su upravo iz tog razloga i došle u fazu razvijenih zemalja. Međutim, ono što me iznimno veseli a to je što upravo ovaj tjedan imamo ovu točku. Pogotovo nakon što sam upravo u petak sazvala stanku i sa ove govornice upozoravala na sve probleme unutar i na relaciji HAMAG BICRO-a i Ministarstva gospodarstva, poduzetništva i obrta. Pa ću krenuti redom. Prošle godine, dakle 2016. je obavljanje natječaj za e- impuls, dakle, natječaj za male poduzetnike, koji je bio, mislim 11.9. ako se ne varam. Te prijave koje stižu u Ministarstvo gospodarstva, zapravo se moraju proslijediti HAMAG BICRO-a na evaluaciju. Već prije par mjeseci, mislim 5 mjeseci, upravo ovdje kad je bilo vaše izvješće HAMAG-a za 2015.g. već tada ste probili rokove, odnosno, znam pošto klijenti dobivaju po fazama obavijesti u kojoj su fazi, već se tada znalo da rokovi neće biti unutar onog zadanog. Pa sam vas pitala ovdje, što se dešava po pitanju prijava i da li će one biti unutar rokova. Niste mi dali odgovor, pa sam postavila zastupničko pitanje ministrici Dalić. U tom odgovoru, zapravo jedna vrlo bitna informacija, a to je da su prijave od dana kada su zaprimljene u ministarstvo, do dana kada su proslijeđene u HAMAG prošlo je 84 dana. Dakle, više od 3 mjeseca, te prijave su doslovno stajale u nekakvom hodniku i skupljale prašinu. Pa mene zanima, da li ste vi kao predsjednik uprave, a znali ste kada je bio raspisan natječaj, da li ste vi reagirali na to, kada i kako? Jer sigurno da ako vam je stalo do malih poduzetnika, a znate da upravi odrađujete ovaj proces ocjenjivanja, dakle, morali ste primjeriti da je taj rok prosljeđivanja dokumentacije veće od 3 mjeseca. Da li ste u tom momentu razmišljali o tome, da su upravo ti mali poduzetnici, koji su u prijavi, a opet govorim iz iskustva, jer već, 5, 6 godina, koliko već postoji impuls imam niz odobrenih i provedenih projekata. Dakle, ti poduzetnici su bili dužni za sredstava koja traže, garantira da će zaposliti 2 do 3 osobe. Pa zar nama u Hrvatskoj nije bitno da se ljudi zapošljavaju? Ne, nama je normalno da to čeka 4 mjeseca. A to što je 4 mjeseca prije se moglo zaposliti po 2, 3 ljudi, negdje i 5 po prijavi. Prijave je bilo 2099, pa nas očito nije briga za smanjivanje broja nezaposlenih. Zašto bi nas uostalom bilo briga, kad evidenciju o nezaposlenima, uzimao ih skroz iz tih statističkih podataka i kriterija. Ne gledamo koji je stvarni broj zaposlenih, nego gledamo broj ljudi koji nisu stigli na HZZ se prijaviti i ne vode se, odnosno, nisu u evidenciji nezaposlenih. Vratimo se nazad na e-impuls. Nakon pitanja koje sam postavila ministrici Dalić, vezano za ovo prosljeđivanje HAMAG BICRO, krenule su priče, da je jedan od razloga zbog kojeg je također rok ocjenjivanja projekata toliko dug, je da su zapravo projekate vrijedne 250 milijuna kuna, ocjenjivali ljudi koji su na stručnom osposobljavanju, SOR-ovci. Dakle, to su informacije koje kruže, odnosno, koje izlaze upravo iz nadležnih agencija i ministarstva. Međutim, to je postalo ozbiljnije u onom momentu kada je to došlo i u medije. Bez obzira što ja to upozoravam često u Saboru. Pa su tako mediji postavili pitanje ministarstvu, da li je istina, da je stigla prijava po pitanju ocjenjivanja projekata od strane ljude koji su na stručnom osposobljavanju, na što je ministarstvo odgovorilo da je stigla anonimna prijava. I to je to. Ja sam postavila naravno zastupnička pitanja i ministrici i jedna, drugo i premjeru, točno sa detaljima anonimne prijave, temeljem čega je zaštita i kako stigla, pa se nadam da nećemo morati čekati ovaj rok od 30 dana i da ćete mi vi danas odgovoriti što je točno bilo sa tom anonimnom prijavom. Da li je stvarno moguće, da su unutar HAMAG-a dakle, projekt vrijedan 250 milijuna kuna ocjenjivali osobe na stručnom osposobljavanju. Nadalje, osim što su ti projektni prijedlozi čekali 84 dana u nekakvom hodniku, arhivima, gdje već vi to držite, nakon što su ljudi prije dva tjedna počeli dobivati dakle rezultate, odnosno obavijest da su odbačeni ili prihvaćeni. A da ne spominjem da su neke odbijenice od 59 bodova gdje je 60 zapravo bilo za prolaz, odnosno dobivena sredstva. Taj bod ili dva koji je falio zapravo nema nikakvog kriterija, to je nekakva slobodna procjena. A sada ako uzmemo u obzir da su to ocjenjivali ljudi koji su na stručnom osposobljavanju onda zapravo cijeli natječaj dolazi u pitanje. Ono što je tu zanimljivo a to je da su brojni ljudi koji su se prijavili na ovaj natječaj poslali žalbe na koje evo već 40 dana nemaju odgovora. Pa mene zanima, zapravo imam ovdje jedan niz pitanja i stvarno bih voljela da vi kao predsjednik Uprave HAMAG-a iskoriste ovu mogućnost od 5 minuta u ime predlagatelja pa da iza mene dođete i odgovorite na sva ova pitanja. Što ako su eventualne nepravilnosti postupanja HAMAG-a dovela do toga da su poduzetnici oštećeni i nisu dobili sredstva? Napominjem pošto zastupnici vjerojatno nisu upoznati sa ovim prijavama. Dakle poduzetnici moraju predložiti svoj plan aktivnosti i moraju svoje poslovanje tako reći fokusirati na tu prijavu jer određene stvari mogu određivati i kupiti opremu ili ono što im je već potrebno tek nakon što prijave ili nakon što dobiju obavijest o rezultatima tog natječaja. Drugo, ukoliko je to istina kako namjeravate, koji je vaš plan kako ćete to ispraviti, jeste li sve prijavitelje ocijenili obzirom da postoji i nekakva razlika u iznosu sredstva koji je za sada odobren i koji je zapravo bio namijenjen? Koliko je ukupno zaprimljeno žalbi poduzetnika? Koliko ste žalbi usvojili a koliko ste žalbi odbacili? U kojem roku ste rješavali sve žalbe? I ovo vas molim pojedinačno ako je moguće dakle za svaku žalbu koliko je dana trebalo da joj odgovorite. I po meni jedno od bitnih pitanja, obzirom da sam jako često s poduzetnicima na terenu pa vam to mogu reći iz prve ruke, jeste li osigurali sredstva za tužbe koje će uslijediti obzirom na šutnju administracije u postupanju po žalbama mjesecima skoro obzirom da vam poduzetnici se već okupljaju dakle i nažalost biti će primorani ići na taj korak. I naravno shodno tom pitanju stoje li zapravo i ove žalbe kao što su i projektni prijedlozi stajali mjesecima u nekom hodniku bez da ih je netko pogledao? Sve je ovo zapravo jedna jako tužna, ne znam je li više tragična ili tužna istina da male poduzetnike, dakle one koji bi trebali biti, kažem ponovno stup razvoja gospodarstva u ovoj državi mi zapravo jednostavno držimo kao nebitnima. Nije nam bitno to što će nam oni zaposliti ljude ukoliko dobiju rezultate za ta sredstva odnosno da će krenuti u predloženi plan aktivnosti koji su prijavili na natječaju, nas uopće ne zanima da zapošljavamo ljude. A drugo kada pogledamo situaciju i kojom brzinom se rješavaju problemi velikih gospodarstvenika zapravo se u ovoj državi uopće ne isplati biti mali poduzetnik. Hvala.
Hvala i vama. Evo jedna trećina zastupnika prisutnih je odlučila replicirati. Prvi je gospodin Bulj.
Hvala lijepo. Kažete kolegice prijave skupljale prašinu mjesecima, znači radilo se o 250 milijuna kuna, rekli ste da su ocjene davali znači ljudi koji su bili, tj. oni koji su bili na stručnom osposobljavanju, kažete da su za bod ili dva da nisu dobili uopće obrazloženja poduzetnici. Znači cijeli taj sustav očito nije interes, to ste i sami kazali da se ljudi zaposle ili da ovih 250 milijuna kuna su očito gdje su pare, to je prvo pitanje, gdje je tih 250 milijuna kuna, to je osnovno pitanje. U isto vrijeme dok se kupila znači prašina u hodnicima. Ili se zaista HAMAG drži, je li HAMAG drži one od savjetnika gradonačelnika grada Splita gospodina Opare i gospodina Budiše, ajte vi mladi, sretan vam put. Ako su ovo vjerodostojne, a vjerujem da jesu jer ste postavljali pitanja, ne dobivate odgovore a ne dobivaju ni poduzetnici koji će tužiti i gdje će biti država oštećena. Ovdje je činjenica da čelnik uprave očito morao debelo demantirati jer ovo je protiv interesa radnih mjesta a protiv interesa RH. Zbog ovih 250 milijuna samo koliko ljudi mora otići u Irsku, Njemačku ili ne znam gdje. Ili se i vi možda gospodine držite, je li se gospodin drži te Budišine, savjetnika od Opare gospodina Budiše izjave sretan vam put vi koji želite otići u drugu državu. Pa evo, vaš jedan komentar na ovo gdje su pare osnovno je pitanje? U kojega tajkuna, gdje su završile, koje rupe krpati? Smješno je, da smiješno, vama smiješno. Hvala.
Gospođa Lesandrić, izvolite.
Ja se toplo nadam da pare stvarno nisu završile negdje treće već da postoje, da su tu, da su na računu i da će biti isplaćene poduzetnicima. Međutim, činjenica je zapravo, odnosno činjenice su ovo što govorimo a to je da su poduzetnici čekali 84 dana i još uvijek čekaju, dakle još nemaju, još nije potpisan niti jedan ugovor. Činjenica je da je stigla prijava a evo mi pokušavamo saznati temeljem čega, kakva, za šta. Sve ono što znamo da je prijava stigla na račun ljudi koji su na stručnom, koji su ocjenjivali projekte vrijedne 250 milijuna kuna. Pa ja se nadam da ćemo te odgovore dobiti danas da ne moramo čekati ovih 30 dana od zastupničkog pitanja. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Horvat ima drugu repliku.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa pomno sam zapisivao sve krive i loše informacije koje ste iznijeli u svojem izlaganju pa i u ovim replikama, pa i kolega Bulj, a moram se vratiti i u sinoćnju raspravu gdje smo, nekako sam imao dojam raspravljali samo vi i ja, sve ostalo je bilo manje bitno jer ustvari nikoga skoro pa i nije bilo u Saboru. Dakle, zapamtite molim vas e-impuls je za razliku od 2015. u 2016. iznosio 250 milijuna kuna, europskih novaca. Po prvi puta jedan projekt takvog tipa napravljen samo i isključivo za mikro i male poduzetnike koji se ocjenjivao samo u 3 faze jer smo promijenili zajednička nacionalna pravila i koji je za razliku od 2015. godine kada su ljudi odustajali od aplikacije, kada smo imali 200 prijava u cijeloj godini i 17 ugovora producirao gotovo 3 tisuće aplikacija. Netko tko vam je rekao da su aplikacije stajale i skupljale prašinu je zločest. Pare su na računu Ministarstva gospodarstva i podijeliti će se onog trenutka kada se pozitivno riješi, siguran sam više do 60% ovih aplikacija. Ali moje pitanje je jedno drugo da li kolegice znate na koji način se ocjenjuju te ponude i da li znate odnosno ja bih vas molio da javnosti velite, u tom vašem izvoru informacija što je prva faza i na koji način se valorizira kompletnost dokumentacije koju su radili ljudi na stručnom osposobljavanju a dio su administrativne provjere i prve faze … [[Govornik se ne razumije.]] /Upadica Radin: Hvala, hvala./
Ne, ne nemojte se dići, gospođo Ninčević. Prvo je povreda Poslovnika gospodin Čuraj. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolega je povrijedio članak 232. Poslovnika i 238., nije se držao teme dnevnog reda i omalovažio druge zastupnike kada je rekao samo sinoć da su on i gospodin Bulj raspravljali, bilo je tu još i više ljudi koji su raspravljali pogotovo o HERA-i, tako da evo ispravak netočnog navoda.
Ja iskreno rečeno nisam shvatio, ali slažem se. Izvolite.
Hvala. Vi ste rekli da ona osoba koja mi je dala informacije da su poduzetnici čekali 84 dana je vrlo zločesta. Pa ja sam postavila… … [[Upadica se ne čuje.]] [[Upadica Radin: Molim vas, ne može, ne, ne ionako imati ćete priliku.]] Vrijeme mi prolazi. Dakle, ja sam postavila pitanje zastupničko ministrici Dalić koliko, odnosno od dana zaprimanja prijava projektnih prijedloga do dana prosljeđivanja u HAMAG koliko je vremena prošlo. I ona mi je lijepo odgovorila, kada smo zbrojali, 84 dana. Sada vi meni recite, ako nisu skupljali prašinu možda su bili pokriveni lancunom, ispričavam se, pa nisu skupljali prašinu. Dakle 84 dana su stajale u kutiji i nitko ih nije dotaknuo i vama je to normalno. E sada, ajmo se sada vratiti na procese. Jako dobro znam faze, sudjelovala sam, sudjelovala sam prije nego što ste vi došli kao ministar u puno procesa i po pitanju radnih skupina i po pitanju, znači i prijave provedbe samog natječaja. E sada, administrativno, ne pričamo o administrativnoj fazi, prvoj fazi koju oni moraju proći nego ja pričam o informacijama koje kruže da su SOR-ovci ocjenjivali kompletne prijave, ja samo tražim odgovor na to pitanje. I ako to nisu SOR-ovci onda temeljem čega je stigla prijava? Znači ja ne znam u čemu je problem ako ja kao zastupnik želim znati odgovor na to pitanje, sasvim normalno. Dakle demantirajte me, recite niste u pravu, međutim nitko ne odgovara. Ja sam držala stanku, bilo je i u medijima, evo sada sam sretna što je gospodin tu da ga napokon mogu pitati, htjela sam ga to pitati i mimo ovoga da nije došao tu jer me zanima, jer želim znati što je to, poslala sam zastupničko pitanje, jednostavno želim znati da li je istina da sve kasni zbog anonimne prijave, što je anonimna prijava, tko ocjenjuje i kako ocjenjuje i šta se tamo zapravo dešava i da li te pare mi stvarno imamo? Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika gospodin Hajduković.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolegice ja se pridružujem zapravo u pitanjima koje ste postavili. Naime, do mene su također došle te informacije, ja sam, mogu reći konsterniran. Dakle ako SOR-ovci ocjenjuju, ako su u ičemu u ovom vrlo, vrlo složenom procesu više od same administracije i onih osnovnih poslova koje trebaju raditi dakle onda je ovo, ovo je stvar možda za nečije ostavke. Kolega Bulj je pitao vječno pitanje gdje su pare i vječni odgovor ne znam. Sada šalu na stranu. Nažalost ovo nije jedini natječaj koji se ne provodi dobro. I sami znamo i pričali smo i prije danas tijekom dana o potrebi pravne sigurnosti. Kada ste poduzetnik, kada ste poslodavac, kada ste na tržištu, vrijeme je novac, 84 dana je puno vremena. Vi i dalje ne znate da li taj novac imate, nemate, kako ćete planirati tokove novca, kako ćete financijski planirati posao svoje tvrtke itd., itd., to su jako bitne stvari gdje ljudi su u neizvjesnosti svo ovo vrijeme, 84 dana, to je gotovo trećina godine. Skrenuti ću vam pažnju samo na još jedan natječaj, recimo u poljoprivredi, u bespovratna sredstva za ulaganje u infrastrukturu gdje se isprepliću recimo prvostupanjsko i drugostupanjsko tijelo. Prvostupanjsko tijelo koje samo treba utvrditi da li netko zadovoljava propozicijama natječaja, češlja neke prijave. Zašto zaboga kada je drugostupanjsko tijelo ministarstvo koje rješava žalbe? S druge strane ministarstvo riječi neke 22 žalbe od 150, samo su te 22 riješene, mi ne znamo da li je na konačnoj listi i da li su se našle i neke žalbe koje ne udovoljavaju uvjetima odnosno koje je ministarstvo odbilo. Dakle totalni kaos, totalni kaos. Čak toliko što tu mogu biti i ozbiljnije reperkusije da izgubimo europske novce koji nam dolaze baš zbog te netransparentnosti. Pa ako ovo nije transparentno onda ne znam što je.
Hvala lijepo. Odgovor gospođa Ninčević-Lesandrić.
Slažem se sa svim ovim što ste nabrojali, međutim evo ovdje se upravo radi o natječaju koji je usko vezan za HAMAG, obzirom da oni vrše ocjenjivanje projektnih prijedloga. Međutim, ono što ja pokušavam da ljudi shvate a to sam već rekla i u izlaganju a to je da dakle osobe koje se prijave na ovaj natječaj u svojoj aplikaciji, prijavnici, obrascu, nazovite je kako hoćete, da bi dobili sredstva moraju napisati koliki broj zaposlenika će se povećati nakon što oni dobiju ova sredstva. Pa je li nama jasno da smo, da nismo čekali 84 dana da bi mi zapravo sada imali minimum 3000 ljudi zaposlenih, minimum jer to su po dvoje, troje, negdje i petero zaposlenih. Znači nama nije uopće stalo do toga da mi na temelju 2100 prijava puta koliko već sada svaka firma ima ljudi, a reći ćemo da je to minimum 3000 ljudi, nama je to sasvim nebitno. Sve nam cvjeta, pa šta ima veze da stoji na birou još malo. O tome se radi. Dakle na stranu sve ovo što je netransparentno, je, nije dobro, nije, anonimna prijava kasni, sve to ali pazite mi država koja ima veliku stopu nezaposlenosti, imamo priliku, a kaže evo kolega da pare imamo. Znači imamo pare i mi nećemo da zaposlimo ljude. Pa mi nismo normalni. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena kolegice Ninčević Lesandrić, dakle, ja se s vama slažem, to je jedna od bitnih stvari u našem društvu i u državi je poticanje malog i srednjeg poduzetništva. U zadnje vrijeme kod nas vlada jedna mantra, govorio se o strateškim investicijama, to je već duže vremena, kako će nas te investicije povesti prema naprijed. Ja sam od onih koji vjeruju da to neće biti tako, da samo malo i srednje poduzetništvo može to napraviti. Da bi to postigli, potrebno je ovaj novac koji imamo, a sad vidimo da imamo novca i dati onima kojima, ili posuditi onima koji to trebaju. Vidite ovaj se događaj stvarno zbio u Njemačkoj, jedna auto kuća, nakon što je stari gazda napustio posao, i dao je sinu i sin je procijenio da je možda jeftinije da se na telefon javlja student nego čovjek koji je to radio do svoje mirovine. Znate što se dogodilo od 1000 svojih stalnih klijenata? Oni su spali na 500 vrlo brzo. Jer student nije znao, nije poznavao njihove stalne klijente, nije se s njime znao komunicirati i to vam se događa. U ovakvom složenom ozbiljnom poslu, kakvo je bodovanje, natječaj, prijava. S jedne strane imate opasnost naravno svih tih ljudi, a na kraju ovo vjerojatno i predsjednika uprave, da mu ne bi Andrija Jarak došao pod prozor. A s druge strane imate i poduzetnike koji čekaju da se taj posao napravi pošteno i transparentno. Ako vi tome ne pristupite ozbiljno, onda se događa ovo, ne mogu to raditi ljudi bez iskustva i na kraju krajeva uvijek se vraćamo da je to nekakva i politička odluka. Idemo li u tom smjeru ili ne? Ja sam osobno doživio neugodnosti kao zastupnik, od ljudi, poduzetnika koji su rekli, pa vama nije stalo do Hrvatske, pozivali su se na HAMAG, gdje su tamo, prošlo je sve i komercijalnu banku, sve stupnjeve na kraju netko iz HAMAG-a, ne znam nikad tko, netko je rekao, taj projekt nije dobar, na temeljnu nečega što je netko mu propisao, poslao mu tablicu.
Odgovor, hvala lijepa.
Kolega Žagar, ma znate što zapravo, ja bi pozvala sve male i srednje i mirkopoduzetnike, koji su se prijavili na ovaj natječaj da 84 dana ne plaćaju doprinos, apsolutno nikakve. Jer od njihovih doprinosa plaću dobivaju ljudi koji su to trebali ocijeniti, a nisu to napravili, pa evo, neka ti ljudi sada 84 dana ne plaćaju apsolutno ništa. Pa neka ovi koji su trebali ocjenjivati ne dobivaju 84 dana plaću, znate li vi što bi to bilo? Kaos na ulicama, a to što poduzetnik 84 dana mimo procedure koja je trebala biti, dakle, samo ću vam naglasiti još jednom, sada je 10. mjesec 2017. natječaj je poslan 9. mjesec 2016. Jeste li vi svjesni da je prošlo godinu i mjesec dana? Pa to je neviđeni slučaj. Ja ne znam kako to nekome nije čudno u najmanju ruku, pa da uopće krene propitkivati i reagirati zbog čega to tako dugo traje. A da ne govorimo o drugim natječajima kohezija i konkurentnost koji sad već isto tako debelo kasne, ako pričamo o 60 milijuna pa naviše projektima, a to je za jednu sljedeću i stanku i temu, ali ovo je jednostavno za mene nedopustivo. Hvala.
I posljednja replika, gospođa Strenja-Linić.
Nakon svega što smo čuli moje pitanje je vama, da li vi mislite uopće, da li nam je ovakva agencija potreba, da li je ona jedna od 200 koje smo rekli da bi trebalo zapravo ukinuti i taj posao da odrađuje netko dugi tko bi malo drugačije se odnosio prema onima koji trebaju biti, kao što govorimo nosioci našeg gospodarstva. I pitanje je postoje li kakvi pozitivni primjeri u nekim lokalnim sredinama, gdje se malo drugačije da malo iziđemo iz ovoga, gdje se malo drugačije odnose prema malim i srednjim poduzetnicima. Hvala.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Što se tiče agencije HAMAG, ja moram reći da oni imaju i pozitivne stvari koje su do sada određivali, međutim, u zadnje vrijeme sve mi se više čini da ima ovih negativnih, odnosno, od kako postavljam pitanja zastupnička, i od kad pratim cijeli ovaj rad, ne kao poduzetnik od prije, moram primijetit da puno toga zapravo lošeg saznajem. Međutim, nadam se da će sve one moje primjedbe koje sam i na prošlom vašem izvješću za 2015. rekla da treba poboljšati, da mogu biti bolji, pogotovo po pitanju inovatora i ovih mikrokreditiranja da će se poboljšati, jer sredstva, kako je zadnji put predsjednik uprave rekao, će imati i su aplicirati tako da se stvarno nadam da će taj dio odraditi bolje nego do sada. Međutim, za ovaj dio jednostavno tražim odgovore tražimo odgovornost ljudi koji su za ovo krivi i tražimo da se nađe način kako će se ispraviti ova nepravda, odnosno, čekanje i nezapošljavanje ljudi kod malih poduzetnika. Kolegice Ines samo ću vam reći primjere pozitivnim i i u drugim lokalnih sredinama, ja nekako kao ekonomist i kao poduzetnik, pogotovo što sam osnovala prvu poduzetničku potporu instituciju privatnu, često pratim što rade i drugi gradovi i države i nekako nam je uvijek ono, Estonija, Švedska, Danska, to su države koje imaju toliko bolji sustav od nas. Ali, to je nekako i za očekivati, jer one su stoljećima ispred nas. Međutim, ono što mene fascinira, što pratim vezano za njih, 5 godina, to su Makedonija, Albanija i Crna Gora. Ne biste vjerovali, da sve 3, pogotovo Makedonija imaju tako dobar program, takav set mjera za privlačenje investitora, imaju takve pogodnosti, da ja jednostavno ne mogu vjerovati, da mi pričamo o Albaniji, Makedoniji i Crnoj Gori.
Hvala lijepo. Nastavljamo sa klubovima, gospodin Darko Horvat, ispred Kluba zastupnika HDZ-a.
… [[Govornik naknadno uključen.]] potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predsjedniče uprave Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pa evo u istoj godini vrlo kratko, izvješća i to dva izvješća o poslovanju HAMAG-a i kad sam o izvješću iz 2015. godine govorio, moram priznati da tad nije bilo ovakvih opasnih upita da li je ovo jedna od agencija koja nam je potrebna ili sustav može funkcionirati bez ove agencije. Tad smo imali u 2015. godini i prešli smo dijelom preko izvješća jer smo sami sebi rekli, ja sam rekao da ću tek u izvješću za 2016. moći nanijeti i iznijeti što se promijenilo u funkcioniranju te agencije u proteklih godinu dana. Pa evo ovo izvješće isto tako kao i ono za 2015. formalno je strukturirano upravo kako mora biti a vratit ću se sad samo na neke upite odnosno diskusije koje su danas već ovdje i sa ove govornice a i sa kluba saborskih zastupnika izrečene a i u tim diskusijama i u tim upitima su otkrivene nepoznanice i neznanja upravo onih koji su ta pitanja postavljali. Dakle, u prvom mjesecu 2016. godine kada se dogodila promjena u Ministarstva poduzetništva, prvo što je napravljeno, napravljena je jedna retrospektiva, sjelo se uza stol i probalo se vidjeti gdje smo. Nakon toga ustanovili smo da svi oni naši natječaju koji su trebali privući ogromna sredstva iz fondova EU-a, imaju toliko komplicirana zajednička nacionalna pravila da su jednostavno naši poduzetnici prestali aplicirati. Dakle kad ste pozvali dvadesetak poduzetnika za stol i pitali zbog čega oni ne apliciraju, u vrlo kratko izričaju su vam objasnili u čemu je problem. Dakle, tjerali smo ih da u trenutku podnošenja aplikacije, ministarstvu prikažu zaokruženu financijsku konstrukciju. Kako? Oni su u tom trenutku morali donijeti uz onih 25, 35 ili 45% bespovratne potpore koju su trebali dobiti iz europskog fonda, trebali su donijeti bankovnu garanciju ili ugovor o kreditnog aranžmanu za zaokruženu financiju konstrukciju same investicije. Nakon toga, državna administracija otprilike godinu dana analizirala je te prijave, a što je napravio poduzetnik? Kada je digao kredit kod banke, po kamatnoj stopi od 6,5 do 7,5%, onda je te iste novce u tu istu banku oročio na godinu dana po kamatnoj stopi od 02, ili 0,3%. Takva je to procedura bila u 7 dramatičnih koraka u 2015. godini, i rezultat je bio, 8 sklopljenih ugovora i 59 milijuna kuna povučenih sredstava od raspoloživih nekoliko milijardi. Nakon toga, rekonstruirana su nacionalna pravila. Postupak od 7 koraka skraćen je na 3, a taj prvi magični korak o kojem mi danas ovdje pričamo je čista administrativna provjera, dođe čovjek, otvori kovertu, ima predefinirana pitanja, i prekontrolira da li u toj kuvertu ima 7 dokumenata. Ako ima svih 7 dokumenata, onda formalno je prihvaćena takva prijava, ide u validaciju. I sad vi meni recite, na tom ministarstvu na kojem je uprava za EU projekte brojila od 38 ljudi, od kojih je pola ljudi programiralo i stvaralo natječaje, a pola ljudi radilo validaciju tih projekata, dakle da li je administrativni kapacitet tih ljudi bio dostatan da obradi sve te prijave? I onda se rađa jedna ideja. Dakle, uz 9 projekata koji se otvaraju u 2016. godini, dogodi se i to da nakon 3 godine želja uspijemo E-impuls progurati kroz ušicu igle i za njega iz europskog fonda osigurati 250 milijuna kuna. Nakon toga, ta 3 koraka i vrlo jednostavna dokumentacija za poduzetnike, producira što? Tih 250 prijava i 5 milijuna kuna E-impulsa iz 2015. postane 250 milijuna kuna, nema nikakve više veze sa državnim proračunom, ali mi dobivamo gotovo 3 tisuće prijava. I da, natječaj se objavljuje 1.9., projektne prijave krenu stizat i pravilo veli ovako. Ne obrađuju se i ne otvaraju se one koje stignu 5., ili one koje stignu 65. dana, nego se čeka zaključenje natječaja i nakon toga kreće se u njegovu provedbu. I tih 84 dana je realno moguće ako je netko pripremio aplikaciju, aplikaciju predao u 5. ili 7. danu otvorenog natječaja i čekao zaključenje natječaja, a zaključenje natječaja je bilo 30. 12. 2016. godine. I onda dobijete 3 tisuće aplikacija i što vam je za činiti? Imate 12 ljudi koji uz ovih 13 odnosno 3 tisuće aplikacija ima isto tako još 8 projekata koje mora valorizirati i pripremiti za ugovaranje. Dogodi vam se to „upomoć“ pozovete operativu koja sjedi u HAMAG-u. I nemojte pričate neistinu, HAMAG ulazi u operativu zato je r mu taj posao dodjeli Ministarstvo poduzetništva ili gospodarstva. A pričati priču da su se aplikacije podnosile u neku drugu instituciju i negdje čekale i skupljale prašinu, ja vam velim da vam je izvor vrlo loš. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ministrica je lijepo napisala da je aplikacija od 5.-og dana podnošenja do zatvaranja natječaja čekala 84 dana. I ja vjerujem da je tako bilo. To vi sebi njeno pismo tumačite kako god želite, imati ćete prilike kod replike. A ja vam govorim, ja vam govorim ono što je zbilja i stvarnost. I još jedan modalitet koji u 2016. godini nastaje i koji poduzetnici vrlo dobro prihvaćaju. Dakle 5 godina unatrag, ili 7 godina unatrag poduzetnici dobivaju tzv. subvencionirane poduzetničke kredite po kamatnoj stopi od 7,2%, država plaća subvenciju od 25, županija plaća subvenciju od 2% i grad ili općina ako ima u proračunu novaca subvenciju plaća 1%. Na kraju, taj subvencionirani kredit za poduzetnika poduzetnik plaća 3%-tna poena ali banka dobiva svojih 7,2%. Polovicom 2016. godine milijarda i 200 milijuna kuna sjeda na račun HAMAG-a i događa se što? Događaju se tzv. investicijski zajmovi, mikro i mali zajmovi za mikro, male, za mikro i male poduzetnike. Pod kojim uvjetima? Zašto tih aplikacija je statistički manje? Zato jer nema više potreba za subvencijama jer je kamatna stopa za investiciju 0,5% a za obrtna sredstva 1,5%. Jer je aplikacija toliko pojednostavljena da pod navodnicima u tom trenutku svako daljnje pojednostavljenje je stvaralo probleme u jednoznačnosti odlučivanja da li je aplikacija dobra ili nije dobra. I dogodi se što? 230 zahtjeva podnesenih u drugoj polovici prošle godine se pretvori u ugovore. Kakva će situacija biti sada u 2017. godini? To ćemo vidjeti. Ali nema više potrebe za subvencijama koje se događaju iz državnog proračuna i iz proračuna jedinica lokalne i područne samouprave. To je bila prva karika koja se dogodila. Potrošimo li ove godine, otvoreni nam je put za sljedeću aplikaciju prema europskim financijskim institucijama gdje nam se po 0% kamata daju takvi zajmovi koje možemo plasirati u sustav mikro, malih i srednjih trgovačkih društava. 2016. godina, rekao sam već nekoliko puta, karakteristična je po tome u konkurentnosti i koheziji od silne količine sredstava koja su nam bila na raspolaganju otvara se za poduzetnike ali i za poduzetničku infrastrukturu i za jedinice lokalne i područne samouprave 9 natječaja. Rekao sam već na samom početku, natječaji iz 2015. godine bili su u segmentu dodjele bespovratne komponente maksimalno na razini 45%. U 2016. godini otvaraju se dva natječaja kojima se gradi poduzetnička infrastruktura gdje je komponenta, intenzitet bespovratne potpore preko 90%, za inovacije i inovatore 95%. Nestaje potreba za zaokruženjem financijske konstrukcije preko kreditnih aranžmana i opet se događa jedan benefit za poduzetnika, gradove, općine ili županije. Dakle na takav način je osmišljavana filozofija razvoja sustava mikro, malih i srednjih trgovačkih društava. Pa i ovo što je kolegica rekla i potpornih institucija koje su mogle biti dijelom subvencionirane ili sufinancirane kroz svoj rad ako su kao nekakve regionalne ili bilo kakve druge razvojne agencije htjele pomoći u komunikaciji ili u radu Ministarstva poduzetništva prema krajnjem korisniku odnosno poduzetniku. Što je bitno napomenuti na samom kraju? Dakle dio ovoga izvješća za 2016. godinu je i financijsko izvješće. Dakle ono što je uspjelo HAMAG-u i ja im na tome čestitam. I oni procesi koji su završavali predstečajnim ili stečajnim, predstečajnim nagodbama ili stečajnim postupcima dakle milijun i 300 tisuća, milijarda i 300 milijuna kuna od svih tih zajmova i plasiranih sredstava a koji su bili rizičnoga plasmana HAMAG je uspio vratiti u svoj portfelj i u svoj proračun. I na kraju ono što je po meni vrlo bitno, na kraju 2016. godine u svom poslovanju HAMAG ostvarila je višak u svom poslovanju, dakle napravila je razliku između prihoda i rashoda na razini milijun i 318 tisuća kuna. I meni je jedino žao što kapacitiranje agencije ono isto koje se događa sada u 2017. godini nije napravljeno godinu dana prije jer bi to rezultiralo daleko većom dinamikom obrade ovakvih zahtjeva i ne samo ovih već svih 9 natječaja koji su otvoreni u 2016. godini. Iz svih tih razloga koje sam ovdje danas naveo, svjestan činjenice da su ovakva pitanja vrlo opasna treba li Hrvatskoj ili sustavu mikro, malih i srednjih trgovačkih društava ovakva operativna agencija, 100% sam siguran da treba, 100% sam siguran da ju treba kapacitirati, 100% sam siguran da ju treba približiti krajnjem korisniku. I ovo što u ovom trenutku uprava HAMAG-a radi, radi distribuciju svog posla u županijske centre, tome dajem punu podršku i klub HDZ-a će prihvatiti ovo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sada smo napredovali pa je polovica prisutnih zastupnika tražila repliku. Prvi je gospodin Maras.
Hvala lijepo. Gospodine Horvat za vas je sreća što se ova rasprava odvija u kasnom terminu da vas ne gleda više ljudi a pogotovo onih koji se bave ovim poslom jer bi ispali smiješni. Tako da ovo vaše energično nastupanje bi ljudima bilo smiješno a ne uvjerljivo. Ovako, s obzirom da gleda i prati manji broj ljudi a vjerojatno dosta ljudi ovdje i ne bavi se tim poslom vjerojatno ni ne zna pa bi se mogao i prevariti. Znači prvo, rekli ste neke podatke, ja bih se na to referirao, rekli ste smanjili ste sa 7 na 3 koraka. Oni ljudi koji to prate znaju da ste, da, smanjili ste na tri koraka a svaki od 3 koraka je sadržavao i ovih bivših 7. Znači bilo je 3A, 3B i 1A, 1B, znači s te strane isti broj koraka samo u 3 točke. Evo znači tako je to bilo smanjenje i racionalizacija. Osim ovoga sa jamstvom ali to je pitanje koncepcije, da li ćete dovesti nekoga da dobije projekt pa da ne može dobiti jamstvo i da oduzme vrijeme i kapacitet agenciji ili ćete tražiti onoga koji može dobiti jamstvo pa da onda on dobije projekt. Sa druge strane, ono što ste rekli financijske instrumente da ljudi koji se ne bave s time probaju shvatiti, znači ništa gospodin Horvat ne bi mogao napraviti da to već nije bilo programirano i krenulo 2014. i odobreno. I sada se on tu razmahao, vi mislite da je on napravio ne znam kaj god, ne, a u biti svi ovi projekti o kojima on priča su isplanirani 2014. godine i odobreni i za to planirano povlačenje sredstava. Tako da, probajte shvatiti gospodine Horvat, neki ljudi nešto o tome i znaju. Ne možete prodati ljudima priču, pogotovo onu koja nema, koja nema osnova. A što se tiče e-impulsa, to vam je gospodin Tolušić udijelio jer ste ostali bez novaca da vas spasi da nešto podijelite pred izbore.
Hvala, hvala, hvala gospodin Maras. Bili ste jasni, bili ste jasni. Odgovor [[Upadica Maras: Ali reći ću ima još vremena za vrijeme. Hvala lijepa.]] Vi imate jednu povredu Poslovnika. Hvala. Izvolite, gospodin Stričak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Znači kolega Maras je povrijedio članak 238. jer on sigurno nije nadležan da komentira kakva je rasprava, da li je smiješna, da li je tragična, za plakati, urnebesna i ne znam kakva. Prema tome, njegova cijela replika, ja mogu reći da je tragikomična a ne smiješna. Znači to nije u domeni zastupnika, svatko raspravlja na način kako želi. Između ostalog dužnost zastupnika da raspravlja u ovom Saboru.
Dobro, ja sam kriv, nisam tražio članak a članak je uvijek isti pa dobro. Izvolite gospodine Maras, tražili ste povredu Poslovnika?
Povrijeđeno je također članak, pardon, tu ima više članaka koji su povrijeđeni ali način na koji ste vodili [[Upadica Radin: Koji, koji?]] [[Upadica se ne čuje.]] Ne od 1. do zadnjeg, nemojte se zezati. Znači povrijeđen je 238. u dijelu da ste vi kao predsjedavatelj trebali upozoriti gospodina Stričaka koji članak je i sa druge strane da li je povrijeđen Poslovnik. Znači morate reći je li povrijeđen Poslovnik. Moje duboko uvjerenje je da nije jer ja mogu komentirati jer znam o čemu je gospodin Horvat govorio. To je užasno smiješno što je on govorio. I komično i nestručno. To mogu govoriti. Evo rekao sam još jednom. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Pogriješio sa i to dva puta. Ako, dok gospodin Stričak nije, jer poslije je rekao o kojem se članku radi, dok nije rekao o kojem se članku radi na samom početku, ja sam pogriješio što mu nisam rekao. A pogriješio sam i što nisam vas zaustavio jer gospodine Maras ipak prema kolegama bi trebali imati drugačiji rječnik. Drugačiji rječnik. Jer ako počnemo govoriti jedan drugome što je nešto smiješno a nije, ovaj cirkus će postati još veći cirkus. Gospodin, odgovor na repliku, izvolite. Darko Horvat.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Pa sve je ovdje u redu izrečeno od kolege Marasa. Kolega Maras se i dok su hrvatski poduzetnici plakali 2015. godine sočno smijao, zaključao se u kabinet i nije razgovarao sa poduzetnicima jer i sada na razno razne načine želi pobjeći od dvije činjenice. Dakle ako je već i zamislio sam sebi priču koja je trebala 2014. startati, dakle što je radio te 2014. i 2015. i gdje su ovi svi projekti stajali u ladici kolegice 2 godine su skupljali prašinu. A ono što je činjenica od koje opet kolega Maras ne može pobjeći je činjenica da je u 2015. godini na njegovim projektima iz europskih fondova povućeno 59 milijuna kuna i sklopljeno 8 ugovora. U 2016. godini brojka je ja bih rekao možda i nebitna ali u segmentu povlačenja kroz samo dva ključna natječaja premašili smo brojku od 700 milijuna. Ako je to kolega Maras vama smiješno onda se smijte i dalje ali ovdje zatvoreni u kancelariju jer ako ćete se tome smijati kada dođete među realni sektor, vjerujte mi da tim ljudima ni tada a ni danas to nije nimalo smiješno.
Hvala lijepa. Sada je gospodin Bulj na redu.
Hvala lijepo. Kolega vi ste više vremena u svom izlaganju se obraćali kolegici Ninčević ali nisam čuo vaš niti jedan odgovor na njen upit, tj. demant vaš. Što se dešava sa prijavama koje su 84 dana kupile znači prašinu u hodnicima, još se nije razriješilo. Da je 250 milijuna kuna sredstava u biti na čekanju, tj. da su ocjenu činili, to je kazala da su ocjenjivali ljudi koji su bili pripravnici, je li tu koji su apsolutno jesu li kompetentni. Četvrto pitanje, da li su ove prijave, zbog jednoga boda, dva boda i nema obrazloženja na ocijene, prihvaćenih projekata i znači žalbe, tj. tužbe čak koje mogu ići od ljudi koji su tražili po projektima ova sredstva. I osnovno je, ako čekate toliko, nažalost i ključno i osnovno je da je čak i za vrijeme Marasa bilo bolje, to je tragično bilo bolje. To je tragično. E, sad kako ste vi to prodali, ne znam, ali ključno je pitanje, gdje su pare? 250 milijuna kuna, zbog kojih će poduzetnici tužiti, znači tužiti, to bi trebao odgovoriti gospodin, di su te pare. Zbog čega je to bilo u hodnicima? Zbog čega to ocjenjuju ljudi koji nisu kompetenti, koji su tu na pripadničkom određivanju svojega staža? Brojna pitanja kolegica je dala, vi niste odgovorili, ili je moguće da jeste krivo informirani, nemam pojma. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin Bulj odgovor gospodina Horvata.
Pa ja nisam ovdje dobio pitanja ovakvoga tipa upućenih meni, pitanja su bila upućena predsjedniku uprave. Što radi i na koji način funkcionira Hrvatska agencija za malo gospodarstvo, o tome će vam, siguran sam, u nekom od završnih izvješća, sam predsjednik uprave iznijeti svoje viđenje situacije. Poštovani kolega Bulj, onoga trenutka, kad se sklopi ugovor, svaki poduzetnik ima mogućnost zatražiti i to nije specifikum samo e-impulsa, već svih projekata koji se događaju, a izvor su sredstva EU. Onoga trenutka kad vam komisija odobri u tom trenutku se više ne raspravlja da li ih možete trošiti ili ne. Za e-impuls, 250 milijuna kuna, komisija je odobrila, pismeno, komadom papira, nepobitno. Dakle, nemojmo sad opet zbunjivati hrvatsku javnost, ništa se nije dogodilo prije 2 tjedna. Dakle, onog trenutka kad je raspisan natječaj, onog trenutka je komisija odobrila 250 milijuna kuna. Tko bi se usudio raspisati natječaj, ako vam komisija ne da suglasnost za isto takvo raspisivanje. I onoga trenutka, kad ovaj postupak, a šalna je insinuacija kolege Marasa, da je tu tih njegovih 7 ili 9 koraka, bilo čistih koraka, a bilo ih je i pod C i pod D. Ja bih mogao u tom trenutku reći da je tada zajedničkim nacionalnim pravilima svaki poduzetnik prolazio 17 koraka, a ne 7, koji su svedeni nakon toga na 3. A ovi novci će sigurno biti dodijeljeni hrvatskim poduzetnicima onog trenutka kad se stvore uvjeti za sklapanje ugovora sa svakim koji je aplicirao na taj natječaj.
Hvala, hvala, hvala lijepa, hvala, hvala. Gospođa Ninčević Lesandrić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Horvat, prije 2 tjedna su korisnici, odnosno, ljudi koji su se prijavili na natječaj, dobili prvi put obavijesti o rezultatima natječajima, to se dogodilo prije 2 tjedna, a ne obavijest od sredstvima koje smo mi povukli iz EU. Ono što ja cijelo vrijeme pokušavam saznati, pitam, i sve se nadam da ćemo taj odgovor dobiti, da li je stvarno istina da su ljudi na stručnom osposobljavanju ocjenjivali projektne prijedloge tijekom cijelog postupka, svih faza? Da li je to istina? I da li je istina, da stvarno tih 84 dana nikoga nije bilo briga gdje je to. Međutim, ono što vam ja želim reći, ja sam do niti prije godinu dana, bila poduzetnik, mikro, mali poduzetnik, dakle, onaj najmanji koji radi 24 sata dnevno, plaća sve doprinose, da bi mi svi ovdje imali plaću, a strepi od inspekcije koja će mu doći i neću imati na papiru, doslovno, na stolu papir sa rasporedom godišnjih odmora mojih djelatnika. I zbog toga mogu dobiti 20000 kn minimum kazne, dakle, takva sam poduzetnik. Sad zamislite kako je meni slušati ovo prebacivanje tko je bio gori. Jel moguće uopće pojmiti kako je to? Ja mogu, jer sam došla iz tog sektora, kako je to kad ja gledam, da se vi ovdje raspravljate, jel bilo gore kod vas, jel bilo gore kod ovoga. Nebitno tko je. Vi ste bili ministar, vi ste bili ministar. Ja sam poduzetnik u ovoj situaciji. Miro, jel vi stvarno mislite da je to normalno, meni nije? Jer ja nisam zaboravila što znači biti mali poduzetnik, jer to ću biti sutra nakon ovog mandata, jer ne mislim živjeti od politike. Jer se želim vratiti u privatni sektor, jer sam čovjek koji želi stvarati. A ovdje sam jer želim promijeniti te uvjete za stvaranje. I kad vidim to, ja stvarno ne znam što bi čovjek rekao na to. A ovo samo ne govorim iz svog iskustva, vodila sam 350 malih firmi i obrta. Znate li vi to koja je to brojka, koliko je to djelatnosti. Kroz svoju … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. Ja sam obećao da ću predsjedavati do 22,30 ako se vama ostaje do 22,30, to je vaša odluka. Izvolite gospodin Horvat.
Evo lijepo je vidjeti ovu sinkronizaciju, još mi je ljepše čuti kad sami sebe popravite, ispravite, u onom svom netočnom navodu i poštovana kolegice, na mjesto ministra, ja sam isto tako došao iz realnog privatnog sektora, vodio sam firmu od 120 ljudi. Pričati priču o tome na koji način se u realnom sektoru investira, na koji način se zaokružuje financijska konstrukcija i investicije i na koji način se ishođenju krediti, na koji način se aplicira za bespovratne potpore, ja o tome ne bi polemizirao. Mogli bismo 3 sata uz kavu, ne uzimajući vrijeme u ovoj debati, ali ono što je činjenica, rekli ste na početku svog izlaganja, ja sam osnovala prvu potpornu instituciju, privatnu. Dakle, u jednom trenutku ste se pojavili kao privatni konzultant i netko tko je za poduzetnika. Davao savjete, na koji način aplicirati itd., itd. Dakle, naši konzultanti imaju jedan veliki problem, a vidim da ti isti konzultanti su vas jako dobro brifirali u čemu je ustvari njihov problem? U tome što ne čitaju natječaj. Da ste zajedno s njima pročitali natječaj, u natječaju vam je pisalo lijepo kolegice, natječaj se otvara 1.9. a zatvara 30.12. 31.12. kreće otvaranje kuverti i 31.12. kreće postupak prve faze. Dakle, u toj cijeloj priči da si budemo na čisto i da si budemo jasni, nijedna od tih kuverti nije se smjela otvoriti prije 30.12. i to su uvjeti iz natječaja.
Isteklo je vrijeme, gospodin Horvat. Meni je žao, ali što se vremena tiče moramo biti točni. Gospodin Hajduković, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega Horvat, iz vaše rasprave ja sam čuo da ste vi ne znam apologet valjda šefa HAMAG-a jer koliko sam ja shvatio, niti ja niti kolegica Ninčević, nismo ništa pitali vas, ali dobro, meni je drago se vi osjećate odgovornim za ovaj fijasko. Ako kažete 31.12., pa sad je 5.10., da ne govorimo od 84 dana čekanja. Ako je to način na koji želite približiti poslovanje HAMAG-a krajnjem korisniku, onda to radite jako loše. Ja ne bih išao tako daleko da tvrdim da je HAMAG Bicro nepotreban ali sa ovakvim načinom rada je najmanju ruku neodgovoran. I ako se utvrdi ono što smo mi pitali ovdje i tu je gospodin Vrbanec, ja bi vio njega čuti, a ne vas. Dakle, ako se zaista utvrdi da su ljudi na stručnom osposobljavanju bili uključeni u svim segmentima, u svim stadijima ocjenjivanja u proces, onda zaista imamo problem. I onda odgovorni trebaju snositi odgovornost, ali ja još od nikog nisam čuo rezolutno ne. Pa onda ajmo o tome raspravljati. Dakle, ja bi volio čuti gospodina Vrbanca.
Hvala lijepa. Odgovor? Ne. Dobro. Gospodin Žagar, izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvaženi kolega Horvat, da prvo kažem oko jedne bitne stvari oko koje ćemo se složiti, a to je sigurno kad god dajemo potpore pa i zadnja potpora poticanja kupnje prve nekretnine nam to pokazuje, a vi ste već spomenuli i ove kamate prema bankama. Potpora ne smije ići u tom smjeru da zapravo podupiremo banke, da njima dajemo potpore. S tim se slažem, međutim ono što mi se čini na kraju najbitnije što ste vi rekli, a što je razlog ovog problema u kojem se nalazimo, vi ste rekli da treba kapacitirati sustav ovaj. Ozbiljan posao se ne može napraviti na neozbiljan način. Imamo novac, imamo kako vi tvrdite koliko je god moguće pojednostavljen postupak, natječaj i onda trebamo imati ljude koji to mogu provesti. Znate, ako vam, a to se u praksi događa, ako vam netko kaže da pojedini projekt nije isplativ zbog cijene svinjskog mesa za 10 godina, znate to je pomalo neozbiljno. To se događa u praksi. Ili ako netko procjenjuje projekat na taj način, kaže, je vi imate, vaš projekat je održiv ali samo ako dobijete sredstva, bez tih sredstava nije on održiv. Pa kako drukčije? Zašto čovjek onda i traži onda ta sredstva? Dakle, jako su bitni ljudi koji znaju svoj posao, koji ovaj posao mogu odraditi, nemoguće, nije dobro, više pitanja … [[Govornik se ne razumije.]] , ne mogu to raditi bez iskustva. Znači ljudi koji imaju iskustva, e sad je drugo pitanje imamo li mi takvih ljudi u sustavu i možemo li mi njih platit da oni odrade ovakav ozbiljan posao? Jer novca prema ovome što vi tvrdite bit će sve više i taj novac treba doći do poduzetnika inače će ova priča ostati prazna i šuplja priča.
Hvala lijepa. Izvolite, odgovor.
Pa evo, kolega Žagar, ja već u jednom kontinuitetu rado odgovaram na vaše replike jer su suvisle, imaju glavu i rep i pogodite uvijek u suštinu priče. Ja ne vjerujem, dakle nisam raspravljao na tu temu, ali ne vjerujem da je onaj stručni dio posla za koji moraju biti kvalificirani ljudi, za koji moraju biti ljudi sa iskustvom, koliko god ih bilo tada na ministarstvu, a bilo ih je samo 12, da je mimo njih prolazila jedna aplikacija i dolazilo do bilo kojeg ugovora. Ali kolega Žagar, pokušajte sad zamisliti situaciju u kojoj stvarno imate 12 takvih specijalista a imate između 4 i 5 tisuća prijava. Imate ljudi koji su vam došli na osposobljavanje i tu prvu fazu koja vam se stvarno zove administrativna provjera, u kojoj morate prekontrolirati da li svih 7 točaka i komada papira koji su zahtijevani u natječajnoj dokumentaciji, je sadržano u toj aplikaciji. Da li morate na to vrijeme trošiti resurs ovakvog specijalista koji mora ući u srž problema, vidjeti da li aplikacija ima smislila ili nema, ili je za to dovoljan diplomirani čovjek, dakle čovjekom sa visokom stručnom spremom kojeg ste uzeli na osposobljavanje, koji je prosječno inteligentna osoba i zna nabrojiti od 1 d 7 i pobrojiti da li aplikacija ide u drugu fazu ili jednostavno ne zadovoljava niti one formalne uvjete jer nešto u toj kuverti fali. To je radila ekipa koja je došla na osposobljavanje. Prebrojila 7 papira, valorizirala tu cijelu priču u segmentu administrativne provjere i dala stručnjacima na donošenje odluke da li tom projektu treba subvencija ili ne treba.
Hvala vam. I zadnja replika, gospodin Stričak.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega Horvat, evo iz vaše rasprave, ali iz odgovora na sve ove replike, vidljivo je da ste jako dobro upućeni u navedenu tematiku. Evo raspolažem jednom neprovjerenom informacijom, a možda ste vi po tom pitanju daleko više informirani. Znači, da li je moguće danas da poduzetnik zatraži kredit, da se to riješi unutar tjedan dana i da je kamata ispod 1%? Hvala lijepo.
Hvala i vama. Izvolite odgovor.
Kolega Stričak, u 2014. godini čuli smo da su takve stvari bile isprojektirane, bile su normalne. Nijednog takvog kredita nije bilo. 2015. je skupljala prašinu ali kolega Bulj veli da je bila puno bolja od 2016. Ali nijednog takvog kredita nije bilo. I onda se dogodila 2016. U toj 2016. u ovome izvješću sam pročitao, bilo je doneseno 230 zahtjeva i da stvar bude interesantna, od 230 zahtjeva, evo naći ću informaciju, dakle od tih 230 zahtjeva podnesenih u zadnja dva mjeseca 2016. jer za razliku od tvrdnje kolege Marasa, da se … [[Govornik se ne razumije.]] provodio i odobren je 2014. i 2015., ugovora sa ministarstvom regionalnog razvoja potpisan je u drugoj polovici 2016. godine, 2016. I u tom zadnjem kvartalu 2016. godine, od tih 230 zahtjeva, odobreno je njih 44. I nije tajna, kolega Stričak, pod kojim su uvjetima dodijeljeni ti krediti i nije tajna da su svi ti krediti bili ako su bili dio investicije, izdani po kamatnoj stopi od 0,5% uz mizernu dokumentaciju i ono što je još jedna anomalija sustava koju nikako da pojasnimo građanima. A to je pitanje ovdje za predsjednika uprave. Postoji li metodologija, a ja znam da postoji, da taj kreditni aranžman Hrvatska agencija za malo gospodarstvo, gospodarstvenika da i po kamatnoj stopi od 0%?
Hvala lijepa. I sada imamo gospodina Gordana Marasa, ispred Kluba zastupnika SDP-a. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice i kolege, ovako izgleda rasprava kada se nažalost, odvuče u jednom smjeru, ali je to posljedica ne razumijevanja posla koji si radio i kako stvari funkcioniraju i mišljenja da si napravio bog zna što, a u biti napravio nisi ništa. Ali da se mi vratimo na izvješće HAMAG-a. HAMAG je državna agencija koja ima svoju ulogu i ima smisla. I iz ovog izvješća se jako dobro vidi šta ona radi, koji su njezini ciljevi da to funkcionira relativno transparentno i da vjerujem da će i u narednim godinama biti sve bolje i bolje s obzirom na dispoziciju sredstava koja su pred nama. I onda kad se pojedini zastupnici u žaru rasprave zanesu, i počnu pričati o 2014., 2015. a ne znaju kako stvari funkcioniraju, i ne znaju da kad je Hrvatska ušla 2013. u EU i prva financijska perspektiva je bila 2014.-2020. I da 2014. ništa nije bilo vezano uz tu perspektivu 2014-2020. jer smo mi tek prve programe dobili akreditirane krajem 2014. godine i prvi natječaju su krenuli početkom 2015. odnosno prvi novac koji smo povukli iz te perspektive do 2020. godine je bio novac za izgradnju poduzetničkog centra kraj Velesajma koji evo, zbog vrlo uspješnog grada gospodina Horvata, nažalost, još ni dandanas nije otvoren. Znači tu je zbilja bio jako efikasan i nažalost imamo problem naravno, ni ministrica Dalić se sad nije ništa posebno pokazala, ali imamo problem. Pitaj boga kad će to biti završeno, zgrada je gotova, opremanje ni blizu, natječaj još nije, jedan bio pa poništen pa sad ponovo, pitaj boga zbog čega, ne, ali to vjerojatno će kolege iz OLAF-a ustanovljavati, ali je poanta ta da se baš nije moglo kako je to gospodin Horvat zamislio, vjerojatno zbog tog što ne zna kako to funkcionira, povlačiti od prve sekunde 2015. godine novac na način na koji on to misli da može. Ali sve ovo o čemu je on pričao je tad bilo isplanirano. Znači programiranje se vršilo 2014. godine, sve ovo šta on sa intenzitetom jakim glasa ovdje govori je bilo isplanirano u 2014. godini. Ja se nadam i zadovoljan sam kako kolege HAMAG-a rade i uvjeren sam da će tako biti i u budućnosti. E sad, šta se desilo sa ovim E-impulsom koji ovdje u izvješću, a kolegica ga je spomenula, ja još nisam bio ovdje ali sam shvatio da se rasprava oko toga vodila. Desilo se 2015. godine odnosno 2016. godine da je gospodin Horvat u jednom trenutku skužio da nema novaca u proračunu da isplati određene poticaje poduzetnicima. I sad je bila panika svake godine je bio neki impuls, ove godine nije bilo više novaca jer se smanjio malo budžet iz našeg ovoga, i nije bilo odakle, kako, kako da podijelim, kako da napravim i onda je tu bila rasprava, to znam zato šta sam čuo i nekako je ministar Tolušić uspio osigurati tih 250 milijuna koji su onda navrat-nanos, natječaj je raspisan pred izbore, kao što je rekao 1.9., da ide van, da se pokaže da je to prava stvar, da se radi tu, Darko Horvat je napravio velik i dobar natječaj. I kao što je rekao bilo je, mada to malo zbunjuje sad kad čitate ovo izvješće, kaže da je do 31.12. bio otvoreni i da su svi koji su do tada stizali prihvaćeni, do 31.12., njih 2099. Sad se onda postavlja pitanje zašto onda u izvještaju piše da je sa 31. 12. već prvu fazu prošlo 187 projekata ako ništa nije otvarano prije 31. 12.? Ne znam jeste li to vidjeli. Sad ste to malo prije rekli. Pogledajte fonogram, znači sve koji su došli su se prihvaćali u natječaj i ništa se ne otvara a ovdje piše da je 187 već prošlo prvu fazu, a 1907 je bilo u obradi. I šta se dešava nakon toga? Ljudi čekaju novac. Kao što je gospođa Ninčević rekla, cijelu ovu godinu, cijelu ovu godinu. Znači do prije, ne znam koliko, mjesec, dva dana, kad su počeli, krenuli prvi projekti. Ali, sve to samo zato, ovo je cijeli projekt inače toliko je inovativan, da su ga nazvali e-impuls. Ovi projekti koji sam ja vodio, su se zvali poduzetnički impuls, ovo se sad zove e-impuls. Da su bar smislili neki naziv, a uzeli su moj copyright. I u imenu projekta. Tako da sve je to nastalo zbog toga što se moralo na brzinu, na silu napraviti jedan projekt kako bi ministar Horvat u 9. mjesecu 2016. mogao raspisati natječaj. I normalno da onda ni ovi vrijedni ljudi u HAMAG-u gospodin Vrbanec i njego tim, vrijedni ljudi koji dobro rade ne mogu odgovor na tako nestručne zahtjeve, koja im predstavlja politika, koja ne razumije taj posao i onda se oni nađu u neobranom grožđu i onda dođe do ovih problema o kojima je gospođa Ninčević ovdje govorila. Inače ja sam za razliku od kolege Bulja koji je sigurno dosta upućen u ovu problematiku, vidi se da razumije, područje poduzetnika i poticanje poduzetništva, da je dosta unutra. Ja sam zadovoljan kako HAMAG radi i kako odrađuje ove projekte. Činjenica je da ima određenih oscilacija u pojedinim projektima, primjerice, nešto je manje jamstava, ali mi ionako pokušavamo se orijentirate na ove bespovratne potpore, na kredite, male kredite koji idu i bez jamstava, to je recimo jedan sjajan projekt koji isto nedugo krenuo, također programiran prije 2, 3 godine. Da se uz samu zadužnicu može dobiti do 50000 eura. Znači ja pratim i dalje što se radi i radi se dobro. Evo, ne treba zato što je HDZ u poziciji ili ima mogućnost sada upravljati s time i reći da je sve loše. Ja mislim da HAMAG radi dobro i da je to jedan bolji dio Ministarstva gospodarstva. Ovaj drugi dio baš ne ide najbolje. To vidimo svaki dan po medijima. Ali, ovaj dio, što se tiče malih i srednjih poduzetnika ide dobro. I sa te strane bi im dao podršku da tako i nastave. Tu se vidi čitav niz projekata. Ja sad ne bi posebno isticao ni jedan, ali ima čitav niz i europskih projekata. Ali, ono što mene posebno veseli, je transparentnost koju HAMAG BICRO ima. Znači vi na kraju svakog izvještaja imate potpis onih koji su dobili jamstva, poticaje, kredite sve, u okviru kojeg programima, koja firma, kada je izdano jamstvo. Sve, tako da bilo tko u RH, može tamo doći, pogledati i reći to je taj i može napraviti i kontrolu, jer ljudi najbolje znaju u svojoj sredini, da li je neki projekt ovakav ili onakav, da li je netko možda progura na neki netransparentan način ili nije, itd. I sa te strane to je jedna inovacija koja je uvedena u prije 4 godine, dok sam ja bio ministar, za razliku kao HBOR-a koji to taji kao zmija noge, HBOR tamo ne možete znati tko dobije kredit. I sada vidimo u pojedinim medijima koji su dobili rješenje povjerenici za informiranje, da im kažu koji su krediti odobreni te i te godine. Oni kažu, ne pozivaju se na bankarsku tajnu. Ali, ovdje možete vidjeti i jamstva pa i one koji su dobili kredit u HBOR-u uz jamstvo HAMAG-a. Tako da je ovo primjer kako se država može i odgovorno i transparentno ponašati i kako se nitko ne mora bojati dati informaciju, na koji način je potrošen ili izložen javni novac. Tako da, još jednom pohvala i na toj transparentnosti koja je zadržana u odnosu na prethodne godine i ja vjerujem da to može samo koristiti i HAMAG u njegovom poslu i državi odnosno, povjerenju poduzetnika da se tamo rade stvari na najbolji mogući način. E sada, kada ovo sve čujete, jasno vam je da ne treba uvijek izjednačavati službenike, agencije i politiku. Nekada i neodgovorna politika koja ne razumije posao, projekte, može napraviti problem kao što se desilo kod e-impulsa. I zato je dobro slušati ja sam slušao vrlo pozorno službenike i imao sam maksimalno povjerenje i imao sam sreću primjerice da mi za … [[Govornik se ne razumije.]] nije gospođa iz manjina predložila pomoćnika, Prljaskaj, ne, pardon nije Prljaskaj, kako se zove gospođa, zastupnica manjina, jel je Prljaskaj, Lekaj, pardon, ja se ispričavam. Znači ja sam imao mogućnost tu imati profesionalku koja i sada radi u državnoj službi i koja je autoritet u tom području i možda mi je zato bilo lakše. Ne treba biti okrutan ni prema, ni nepošten prema gospodinu Horvatu. Kad dobijete takvog suradnika, onda je vrlo teško nekada i nešto odraditi. Meni je bilo lakše jer sam ja zbilja imao profesionalku, mene nisu manjine, odnosno, gospođa Lekaj, predložila pomoćnika koji nažalost, nije bio ni sposoban niti je mogao odgovoriti na poslove koje su stavljane pred njega. I sada situacija, kako čujem, sa dolaskom gospođe koja je radila u SAFU, ne znam točno njeno ime, državne tajnice se značajno popravila i to također treba reći tako da bitno je znati izabrati suradnike i moći odabrati kvalitetne suradnike, jer bez njih nema niti kvalitetnog posla. I na kraju još jednom kažem, podržati ću apsolutno ovo izvješće, mislim da HAMAG radi korektno i kvalitetno posao, i što se mene tiče s obzirom da sam bio i dosta involviran i pratio rad prije, a pratim i sada, nadam se da će tak ostati i u budućnosti. Hvala lijepo.
Niste ništa zaboravili, ne? Gospodin Horvat ima repliku.
Hvala poštovani potpredsjedniče Sabora. Pa evo, ja moram priznati da kao što uvijek tvrdim, na nekoj tehničkoj ili stručnoj razini, ne mogu polemizirati ovdje u Saboru sa kolegom Marasom, uvijek su to političke konotacije pa i ova maloprije izrečena kada si jednu dugogodišnju članicu stranke proglasiš vrhunskom profesionalkom samo zbog toga jer ti je suradnica u stranci petnaestak godina, onda to ispadne ovako. Konstruirate pravila, ljudi pobjegnu od vas. Za razliku 2099 aplikacija, u godini ih imate 200, sklopite 8 ugovora a u 3. mjesecu 2016. kada pravila promijenite, gotovo 90% onih koji su po vašem režimu natječajnom, bili već u 5. ili 6. fazi, povlače aplikaciju i podnose istu aplikaciju ponovo. Te poduzetnike morate pitati tko razumije, a tko ne razumije, i ti poduzetnici su jedini relevantni koji mogu dati na ovakvu čudnu konstrukciju vašu, vama odgovor.
Hvala lijepa. Gospodin Maras, odgovor.
Pa nisam ja proglasio profesionalcem nikoga zbog toga šta je u bilo kojoj stranci. Ja vam govorim šta govore ljudi. Pitajte ljude, pitajte ministricu Žalac ako meni ne vjerujete. Slobodno to napravite, pa ljudi su tu svojim imenom i prezimenom. Ja sam spreman sve staviti na to da je ovo šta ja govorim istina. A ne znam da li ste baš vi sigurni. I da li vi stojite iza gospodina koji je bio vaš pomoćnik i koji se s time bavio. A ja vam kažem da je gospođa službenica već 10 godina i da ljudi cijene njezin radi da je cijene i u ovoj administraciji, HDZ-ovoj. Za razliku od vas koji ste dobili, kak' se zvao gospodin, Čivrag, ne nije Čivrag, ne mogu se sad sjetiti, ali značio bio je zbilja, kak' bi rekao, obilježio baš ovo što ste vi rekli maloprije, ne, nestručnost u tih 9 mjeseci vezano za eu fondove i umjesto da to priznate i kažete da to nije bilo dobro, vi sad jednu vrijednu službenicu koji cijene i u vašoj administraciji, HDZ-ovoj, tu etiketirate da je ona članica SDP-a, pa kakve to veze ima? Kakve to veze ima? Ja to zbilja ne razumijem. Kakve veze ima tko je iz koje stranke? A zašto je onda gospođa cijenjena sad kod ministrice Žalac, ako je to tako veliki problem kao što ste vi rekli? Možda da se niste tako ponašali i govorili daj eto glavni preduvjet, možda bi vam bilo i bolje i lakše raditi, možda bi napravili nešto. Ovako niste napravili gotovo pa ništa.
Hvala lijepa. Gospodin Jovanović.
Hvala lijepa. Pa kolega Maras, mislim da malobrojnim gledateljima koji gledaju ovu našu raspravu treba jasno i glasno reći da dobri rezultati iz ovog izvješća su usko vezani uz mandat u kojem ste vi bili na čelu ministarstva i da je to činjenica koja se može potkrijepiti i trenutačnim stanje vezanom za povlačenje europskih sredstava gdje upravo nerad HDZ-ove administracije u protekle dvije godine dovodi do toga da ćemo morati vraćati sredstva. Evo ja ću vas podsjetiti da je upravo na temelju našeg uzleta 2015., povučeno 361 milijun, 2016. 655, a sada kad bi trebali gledati rezultate HDZ-ove Vlade, u prvih 6 mjeseci 118 milijuna, pa pomnožimo to sa 2, vidjet ćemo da se neće ni blizu doseći 2016. godina, o tim brojkama treba otvoreno razgovarati.
Prije nego što dajem riječ gospodinu Marasu, gospodin Jovanović, prošli put Youtubeu u ovaj sat nas je gledalo 15 ljudi, samo da znate. Izvolite gospodine Maras.
Pa dobro, ali nismo mi ovdje radi gledatelja [[Upadica Radin: Ne, ne, ne, ali gospodin Jovanović je rekao za ljude koji nas gledaju, zato sam to rekao.]] [[Upadica se ne čuje.]] Mi smo ovdje da kažemo svoje stavove i ja se slažem sa gospodinom Jovanovićem u dijelu povlačenja sredstava, tu smo imali neki dan raspravu i da nije bilo značajnog povlačenja sredstava za poljoprivredu, rezultati bi bili porazni, a ovo što ste spomenuli. 118 milijuna eura vezano za poduzetnike je nisko, ali ajmo dati šansu. Ja osobno ne želim da rezultati ove administracije budu loši jer to će nepovratno ostaviti naše poduzetnike bez novca koji bi mogli dobiti. Ja samo hoću da budemo pošteni. Da govorimo istinu i da vrednujemo rad. Ako sam ja u stanu gospodina Vrbanca pohvaliti, gospodine Jovanović, za kvalitetan rad, onda mi je nevjerojatno da jedan zastupnik prigovara službenici zato što je u jednoj stranci. Vidite koji je to mentalitet, koliko se to spušta i zašto se onda čudimo gospodine Bulj, gospodine Žagar, što nam je tako kada jedan zastupnik iz jedne gospodarski razvijene županije govori da je problem u službenici koja je članica jedne stranke. Pa ja nisam ispitivao tamo ljude, vjerojatno je bilo za vrijeme mojeg mandata i ljudi iz HDZ-a, ali nije mi to bio kriterij da nekoga proglasim više ili manje vrijednim. Evo još jednom kažem, pohvaljujem rad gospodina Vrbanca, jel' to problem? Jel' to tako teško reći nekima iz HDZ? Pohvaliti onoga koji dobro radi?
Hvala. Gospođa Ninčević Lesandrić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Maras složiti ću se s ovim dijelom što ste spomenuli za transparentnost HAMAG-a, jer se slažem s tim, i to je lijepo da jedna agencija transparentno stavi na uvid sve korisnike kredita, što za razliku od HBOR-a koji se poziva na bankarsku tajnu, Zakonom o kreditnim institucijama i Zakonom o HBOR-u gdje je doslovno suludo da banka koja nije komercijalna banka, već je banka koja javnim našim novcem financira poduzetnike ne daje istim tim građanima čijim novcem je financirana na uvid tko su ti korisnici. Dakle, slažem se s tim i slažem se nizom dobrih stvari koje je HAMAG napravio to sam već rekla u svom izlaganju na prethodno izvješće, međutim ne mogu se složiti sa činjenicom da ne mogu dobiti odgovore. Pa evo, pošto od bivšeg ministra ne dobivam odgovore, pošto od predsjednika uprave još čekam odgovor, možda vi kao bivši, bivši ministar možete odgovoriti kako je moguće da ministrica Dalić ovim riječima odgovora na zastupničko pitanje, da je primopredaja zaprimljenih prijava obavila 27.12., to je prvo pitanje. Znači činjenica je da su te prijave stajale i drugo pitanje je da li je stvarno moguće, to ćete vi možda kao bivši ministar znati odgovoriti da su ocjenjivanje kompletnog projektnog prijedloga stvarno određivale ljudi na stručnom osposobljavanju, obzirom da svi znamo da je stigla anonimna prijava, a nitko ne zna temeljem čega, i evo, tražimo taj odgovor, na temelju čega je stigla ta anonimna prijava. I treće pitanje, da li vi smatrate, da je normalno i što je po vama razlog, da ljudi čekaju godinu i mjesec dana, s tim da su tek sada dobili dakle, objave i tek sljedeći tjedan imaju radionicu o tome, kako će postupati nakon potpisivanja ugovora. Dakle, sredstva još uvijek neće nitko dobiti barem mjesec, što bi značili godinu i dva mjeseca minimum, ljudi čekaju ta sredstva. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor pretpostavljam.
Hvala lijepo. Ja ne znam točne odgovore, ali sa velikom sigurnošću mogu pretpostaviti o čemu se tu radi. Znači nisam bio tamo pa ne mogu svjedočiti, ali mogu vam reći da ovo pretpostavljam, prvo da su preuzeti predmet je posljedica novog ustroja Vlade, vrlo vjerojatno. Znači, kako su se raspisali izbori, inače to se nikad ne radi. Nikada se ne radi ovo što je napravio ministar bivši Horvat, da raspiše 10 dana pred izbore natječaj, da bi stvorio dojam kao evo on je nešto napravio, javite se svi itd. Jer šta se onda dešava, gospodine Bulj? Dešava se da je natječaj u tijeku, mnijenja se garnitura, dolaze novi ministri, spajaju se ministarstva i na kraju se desi ovo što ste vi rekli, da se 80 dana se ne zna gdje su projekti tko ih preuzima i tko je za njihov odgovoran. To se desi. Ja vam to potpisujem ovdje, ma da nisam tamo fizički vidio što je ali to je najlogičniji mogući odgovor. Druga stvar, rekli ste vježbenici, odnosno, na stručnom osposobljavanju. Vrlo vjerojatno u nedostatku ljudi su koristili i ljude na stručnom osposobljavanju. Ne znam, ali pretpostavljam. Kada napravite ovakav đumbus kao što je napravio gospodin Horvat, onda ljudi moraju krpati sa svih strana. I pretpostavljam da se i to desilo. I treće pitanje, zašto je to trajalo godinu i nekoliko mjeseci, zbog đumbusa koji je napravio ministar bivši Darko Horvat, na silu projekt, daj Tolušiću novce neke, da ne ispadne da ništa nisam radio. Šta sam bio di sam radio, moramo podijeliti barem 250 milijuna. I sve vam se to zbog ovoga što sam malo prije rekao, sve nam se to onda desi, ova pitanja [[Upadica Radin: Kažu mi da je isteklo vrijeme.]] Hvala lijepa.
Gospodin Stričak.
Hvala. Kolega Maras, neću ocjenjivati vašu raspravu, ali se mogu složiti sa dijelom vaše rasprave da je potrebno iznositi istinu i držati se činjenice. Vi ste u svojoj raspravi naveli da postoji odgovorna i neodgovorna politika. Postoji sposobni i nesposobni dužnosnici i stručni i nestručni suradnici, kao ministar obrta u Vladi premjera Milanovića, koja je znamo bila u vremenu od 2011.-2015. kako bi komentirali da je recimo 31.12.2011. bilo registrirano 86424 obrta, 4 godine kasnije, odnosno, na kraju mandata te Vlade 31.12.2015. 76222. Odnosno 10202 obrta su u tom periodu zatvorena ili ugašena. Ako uzmemo jedna prosjek, recimo da 3 naših sugrađana radi u obrtu, to je ugašeno 30606 različitih mjesta. Pa sad, da li možete prokomentirati da li je to odgovorna politika, da li su ti dužnosnici sposobni a suradnici stručni? Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor na repliku.
Mogu, apsolutno. Mogu prokomentirati, uz pretpostavku da se točno rekli broj obrta mogu vam reći da ne znam da li ste svjesni da se situacija i u gospodarstvu i u životu općenito mijenja. Da nikad nije sve isto. To je određeni ciklični procesi, mijenjaju se stvari. Pa onda recimo, 2012. smo donijeli Zakon o JDOU. I onda ne biste vjerovali, za godinu dana ih se osnovalo 30000. Vjerojatno dosta njih su bili i obrtnici prije. Ljudi su jednostavno pobjegli iz obrta u JDO. čisto normalna stvar. Nije gospon Stričak sve kak je bilo niti nebu uvijek kak je bilo. Stvari se mijenjaju. Znači postoje neke promijene, netko nešto uvede, itd. Ali u pravu ste, bilo je i problema u obrtu. Recimo ja ocjenjujem da je dosta slab rad bio gospodina Ranogajca, kandidata HDZ-ovog za župana Krapinsko-zagorske županije, i predsjednika obrtničke komore, kojemu je jedino bilo bitno da ubere komorski doprinos. Nije baš previše brinuo o obrtnicima. Tako da, da je on malo, možda bio agilniji, da je ljudima smanjio komorske doprinose, a ne bunio se kad sam ja smanjio, a onda kad je, prvi tren kad je mogao povećati, kad je digla se neoporeziva osnovica, odmah je digao ljudima za 50%, to će još dodatno utjecati na smanjenje broja obrta. Ali, za vas, evo jedna pouka, nikad nije sve isto, stvari se mijenjaju. … [[Upadica se ne čuje.]] ne, ne gore, znači umjesto obrta JDO-i.
Hvala. Sad ste na redu ispred kluba, pa ćete nastaviti sada, … [[Upadica se ne čuje.]] a Miro Bulj, sad ste bili, oprostite, slažem se s vama, kasnije, sad gospodin Miro Bulj, izvolite, sad ste vi na redu. Ne, pojedinačna je već rasprava. Hvala lijepa. Dobro. Htio sam vam dati na važnosti da dođete ovdje, nisam uspio.
Hvala lijepo. Od prvoga javljanja moje kolegice Ninčević, iz kluba još u biti nisam dobio odgovore, a vidimo da se hvali bivši ministri sa uspjesima i kako moj kolega Maras, tako i kolega Horavat. Međutim, osnovno je pitanje i opet ću ja postaviti ono što je kolegica postavila. Što je sa prijavama koje se sakrivene 80 dana od svijetla? Di su bile? U hodnicima. Da li ih je prašina prekrivala ili su sakupljale prašinu, to je sad pitanje. Godinu dana, poduzetnici čekaju taj novac, godinu i 2 mjeseca. To je osnovno pitanje. Na ta pitanja, nije dao ni kolega Maras odgovor nije ni kolega Horvat. Premda smatram da je kolega Horvat dosta stručnu raspravu imao, i šteta što je nam … [[Govornik se ne razumije.]] ovdje iz klupa drži u sabornici, svoja izlaganja stručna. On je čak možda puno bolji od Martine Dalić na mjesto na koje ona sad obnaša, pa možda je šteta, jer ne bi se događalo, da šteta, godinu dana se čeka ove prijave ljudi i da se novac čeka i tako. Prema tome, osnovno je pitanje da ljudi sada poduzetnici čekaju i očekuju odgovor, što je s tim prijavama, zbog čega su čekali. Ja sam čak dobio upit od gospodarstvenika, određenih malih ljudi, koji su, čak sam im poslao i pitanje ministrici, što je s tim prijavama. Odgovor nema, jasne odgovore. A slušati samo hvaljenja, to nije dovoljno. Ili opet ću ponoviti Budiša, savjetnika Budišu, od gradonačelnika Opere, na ovaj način on je poslao poruku da otiđu ča mladi ljudi. A ministarstvo i HAMAG šalje duplu jaču poruku, jer jednostavno, postavlja se ovdje osnovno pitanje, neću duljiti s ovom raspravom, žalosno je što su to ocjenjivali ljudi na stručnom osposobljavanju, što su zbog bod, dva nisu dobili, koji nisu prošli projekte, nisu bili mišljenje, tj. nisu dobili obrazloženje u mišljenju, zbog čega? Što će to netko tužiti i što će to morati, ako se izgube parnice, sudski procesi, morat će se i to netko platiti. I osnovno i zadnje pitanje, radi se o 250 milijuna kuna. Gdje su pare? Pitam bivšeg ministra Horvata, bivšeg ministra Marasa i vas gospodine ih HAMAG-a gdje su pare koji su poduzetnici čekali, koji nisu ostvarili taj novac nisu dobili. Zbog čega nisu dobili? I stvarno gdje su te pare. Ne, nije smiješno, godinu i 2 mjeseca. Završavam s ovim, a poglavito zbog tih mladih ljudi koji nažalost odlaze, a s ovakvom neozbiljnošću odlaziti će još i više. Ovo se radi o radnim mjestima, 250 milijuna kuna, za radna mjesta, malim obrtnicima, poduzetnicima, ljudima koji se bore za opstanak, gdje bi ta sredstava uložili vjerojatno i zaposlili, 2, 3, 4, 5 ljudi, osoba, koji bi bili strašno značajni za pokretanje gospodarstvo RH. Jer ti mali u biti su osnovni pokretači. Nije koncern Agrokor kojeg su stvarali jedni i drugi, nije on pokretač, oni su pokretač. Još jedno pitanje na kraju tih ljudi, da zaustavimo odlazak, da vratimo nadu ljudima. Da se javno i glasno da odgovor, ne nadmetanje između bivših ministara tko je više napravio, nego gdje su pare, gdje su pare 250 milijuna kuna, koji čekaju poduzetnici 14 mjesec? Hvala lijepa.
Hvala i vama. Dvije replike, prva gospođa Ninčević Lesandrić.
Slažem se kolega Bulj, znači i dalje, evo mi sad tu, koliko je sati, 9 i 15, mi već vuru vremena, dvije, ako ne raspravljamo izvješće HAMAG-a a i dalje nemam odgovor na samo tri pitanja koja imam, a to je. Da li je stvarno moguće da su projektne prijave ocjenjivali SOR-ovci? Temeljem čega ste dobili anonimnu prijavu? Mi želimo znati kao saborski zastupnici, koji su u krajnju ruku dobili ministra koji upravlja agencijom i svim agencijama koje su u tom ministarstvu. Dakle, jednostavno nas zanima ta anonimna prijava. Zanima nas, je li istina ovo što je kolega Maras odgovorio zbog čega 84 dana nitko nije znao gdje su te prijave? I da li je vama svima normalno da poduzetnik čeka godinu i dva mjeseca. To je sve što mi želimo znati. Već ima 2 ure. I nikako ne možemo dobiti odgovor. Hvala.
Gospodin Bulj će odgovoriti na to pitanje.
Pa da to je ozbiljnost i na kraju još jedno pitanje, ključno, gdje su pare, gdje je 250 milijuna kuna znači tih 12 mjeseci čekaju poduzetnici zbog čega je taj novac nije otišao poduzetnicima, malim i srednjim obrtnicima nego je otišlo tko zna kome, tko zna kome i zato sam maloprije i napomenuo da bi bilo bolje da je gospodin Horvat, naš kolega zastupnik, ministar gospodarstva nego da je gospođa Dalić, ona se više bavi privatnim biznisom, termoelektranama, ona se bavi prodajom HEP-a, ona se bavi primarnijim stvarima, njoj je 25% prodaje HEP-a nego ovo šta je najbitnije. Ovi mali poduzetnici. Njoj je manje bitno šta godinu i dva mjeseca naši poduzetnici očekuju ovaj novac i tko zna di je taj novac. To je već sad pitanje koje se treba postaviti a to postavljam cijelu večer, evo još ću jednom ponoviti i gospodinu iz HAMAG-a i ostalim kolegama i onima koji su zainteresirani za ovaj novac. Gdje je novac? Di su pare? Tako točno, di su pare? Zašto su prevareni ljudi koji su se kandidirali sa prijavama, koji su ispunili kriterije brojni će se nažalost i žaliti u sudskim procesima, još dodatni troškovi mogu biti, ali dobro. Meni je žao što se naša ministrica poduzetništva i gospodarstva bavi sa njoj primarnim stvarima, njoj je bitnije da urliče ovdje bez upita ikakvoga što se nije dogodilo u povijesti na saborske zastupnike nego da rješava probleme. Zato evo, baš mi je drago šta volio bih, evo još jednom ponavljam, da se bavi ovim stvarima, nije. Nadam se da će kolega iz HAMAG-a to odgovoriti, da je stručnjak, kompetentan, da ćemo dobiti na ove upite odgovor. Hvala.
Hvala lijepa. Bila je jedna povreda Poslovnika, gospodin Horvat. Izvolite, recite članak najprije, imali ste povredu.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Pa evo, povrijeđen je članak 238., dakle ovaj odgovor bio je nesuvisla priča, niti je bilo čime iniciran niti je bilo čime potaknut, niti bilo kakve veze ima sa temom, odnosno izvješćem HAMAG-a za 2016. godinu. Ja vam molim da takve diskusije prekidate i ne dozvolite.
Hvala lijepa. Prije nego što dajem povredu Poslovnika, da takve rasprave prekidam, prekinuo bi pola rasprave, tako da, izvolite gospodine Bulj. Povredu Poslovnika ste imali, koji članak ste rekli? 238., vjerojatno.
238., kolega Horvat … [[Govornik se ne razumije.]] 2016., a ovo je 2017. Znači u 2016. je raspisano, vi ste svjedoci toga.
U čemu je povreda, gospodin Bulj?
Ne, ne on je rekao da se ne tiče moja priča ovoga izvješća [[Upadica Maras: A šta je povrijedio?]] [[Upadica Radin: Šta je povrijedio, da. Evo, čak i Maras vas pita, šta je povrijedio?]] On je povrijedio da moje obraćanje nije [[Upadica Radin: A vas je povrijedio?]] Tako je. Ja sam se baš obraćao na impuls koji ste vi raspisali ali još se nije riješilo.
Dobro, dobro, hvala lijepa. Slažem se. Imamo još jednu repliku. Gospodin Maras, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Bulj, vi u svojoj raspravi opetovano postavljate pitanja di su novci, di su pare, to je legitimno, ali pare nisu još mogle doći pošto nisu obrađeni svi projekti. Znači, pare su u dolasku. Ja znam da vi tu kao pravi narodni tribun vodite bitku nekada izloženi i nevjerojatnim napadima izvršne vlasti, ono što smo neki dan vidjeli, kako je nasrnula na vas ministrica Dalić, to još u Saboru nije doživljeno, tako da znam da nekada i pod pritiskom izvršne vlasti i ovakvih napada kao što ste imali, možda vam promakne i očita stvar. A ovo je očita stvar. Ako nisu projekti obrađeni, onda novci ne mogu ni doć. Kada se projekti obrade, kada se potpišu ugovori, onda stižu novci. Ja sam uvjeren da će ti novci biti isplaćeni našim poduzetnicima mada nisam uvjeren da li će to RH morati vratiti iz svog proračuna za koji godinu kada dođe revizija. Ako je ovo šta kaže gospođa Lesandrić-Ninčević istina jer će onda revizija reći da su možda radili na projektima ljudi koji nisu trebali raditi. A to je nažalost propust administracije, tako da evo, vjerojatno djelomično i zbog tih napada koji su na vas proteklih dana vršeni, a najžešće je bio od ministrice Dalić koja je ovdje poskočila iz svoje fotelje prema vama, vjerojatno malo i pod stresom, ne vidite ove očite stvari, a to je da novaca nema jer ugovori još nisu svi ni potpisani niti obrađeni kako bi poduzetnici mogli dobiti novce. Hvala lijepo.
Gospodin Bulj, dva bivša ministra su vam rekli, kao što bi Turci rekli parajok.
Pa, kad sam rekao di su pare, opet smo na ono di su pare. Poduzetnici nakon godinu i dva mjeseca pošto su se kandidirali, naravno da postavljaju pitanja di su pare. E-impuls rekli ste da je bilo, znači di su pare? Poduzetnika, čovjeka koji očekuje taj novac da bi u nešto uložio i da bi mogao zaposliti ljude, da bi mogao stvarati novu dobit, njima treba novac koji mu je obećano, tj. on se kandidirao i ispunio uvjete i stvarat će novu vrijednost, zapošljavat će ljude. Pa naravno da će postaviti di su pare, dok se ministrica naravno, zato sam rekao da je bolje bilo da je gospodin Horvat ministar jer očito čovjek bar ima volju i želju pričati i ovome, dok gospođa lobira za termoelektranu, naravno, dok se bavi prodajom HEP-a, dok puno bitnijih stvari ima koje bi radila, ali vjerojatni gospodin Horvat se bar oko ovoga zauzeo, bar bi saslušao nas ako ništa drugo. Zbog toga mi je žao šta ministrica više ne upotrebljava energije u ovo, a ne da se ovdje doslovno, ne znam, ničim izazvana izvodi scene u Saboru, degradira prije svega premjera, jer sam pitao premjera, pa samo i gospodarstvo i poduzetništvo, dok vidimo da najbitnije mjere u biti 250 milijuna kuna koji su trebali doći našim poduzetnicima, nemaju. Naravno, postavljam pitanje di su te pare? Evo postavljam još jednom. Postavljam ono što bi taj poduzetnik postavio sada. Šta bi on postavio? Da pare putuju, da nisu otvorili koverte, da kupe prašinu. Poduzetnik je čovjek koji želi stvarati novu vrijednost, koji želi dobrobit svojoj zajednici, sebi, svojoj obitelji, svome radniku. Naravno da očekuje da će stvarati si nove vrijednosti, međutim, Martina Dalić se bavi stvarima koje se … [[Upadica se ne čuje.]] [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala, hvala. Gospodin Jovanović. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo, odustati ću od većeg dijela što sam htio reći, a reći ću ovo što je nastavno govorio kolega Bulj, gdje je pitao gdje su pare. Npr. jedan od programa koji je u izvješću u HAMAG BICO-a, je i program razvoja na znanju utemeljenih poduzeća, tzv. razum. To je novi razum iz 2015. kada je upućen javni poziv po njemu se u pretprijavi javio 131 subjekt. Nakon pred evaluacije bilo je 28 punih prijava, i od tih 28 punih prijava, 7 je odabrano za financiranje, u vrijednosti 24,6 milijuna kuna. Jedan je već otpao. Dakle, to je tzv. novi razum. Njegova vrijednost je da ponovim 24,6 milijuna kuna. Mene zanima, da li nam gospodin može nešto reći, obzirom da su imali naplatu po isplaćenim jamstvima iznosa milijardu i 300 milijuna. A što je sa nenaplaćenim plasmanima? Tako što imamo novi razum, postoji i stari razum. U starom razumu bilo je ukupno 37 projekata. Njihova vrijednost bila je 97 milijuna kuna. A od tih 37 projekata, 7 je neuspješno. I zanimljivo da je tih 7 neuspješnih koštalo najviše, 35 milijuna kuna. Što je sa tih 35 milijuna kuna u tih 7 neuspješnih projekata i koji su to projekti bili ti koji su neuspješni? Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nema replika. I sada je gospođa, kao pojedinačna rasprava, gospođa Ivana Ninčević Lesandrić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Evo ja za kraj, ove naše rasprave, o izvješću agencije za malo gospodarstvo, ću ponovno dakle, ponoviti ova pitanja na koja pokušavamo dobiti odgovore već cijela 2 sata, a to je što je bilo sa prijavama koje su stigle u ministarstvo u 9. mjesec, za koje je ministrica Dalić u odgovoru na zastupničko pitanje lijepo napisala da je zaprimljene prijave, da je za zaprimljene prijave, primopredaju odradila 27.12.. Što se događalo u tom periodu? Gdje su te prijave stale? Zbog čega ministrica, ako gospodin Horvat kaže da je onaj tko vam je to odgovorio jako zločest, da li to stvarno znači da je ministrica Dalić zločesta? Iako ako uzmemo cijelu situaciju u obzir i sagledamo da su stvarno 84 dana stajale u hodniku i skupljale prašinu, onda ispada da tako i je. Drugo pitanje na koje nikako ne možemo dobiti odgovor. A to je na temelju čega ste dobili anonimnu prijavu? Zbog čega? Da li je moguće da je to stvarno bili zbog SOR-ovaca, zbog ljudi koji su na stručnom osposobljavanju i koji su ocjenjivali projektne prijedloge tijekom cijelog procesa, postupaka, faza unutar ocjenjivanja e-impulsa. Ako nije, molim vas da nam nakon 2 sata napokon kažete, zbog čega ste dobili prijavu. Treće, da li vi stvarno smatrate, da je normalno, da mali poduzetnici čekaju godinu i 2 mjeseca na rezultate natječaja koje su prijavili prošle godine u 9. mjesec. I još ću jednom naglasiti, svaka osoba koja je ispunila ovu prijavu i koja se prijavila na e-impuls, morala je popuniti broj zaposlenika, za koliko će se broj zaposlenika povećati u odnosu na nepovratna sredstva koja traže. Ako je bilo 2099 prijava, a znamo da je minimum broja zaposlenika 1, to znači da smo mi na minimum 3000 radnih mjesta. Prošlo je godinu i 2 mjeseca. I nama nije bitno tih 3000 radnih mjesta, da se ljudi zaposle, nama je to sasvim normalno. Pa neka ti ljudi stoji na biro, koga briga što 3000 ljudi možemo odmah sada zaposliti. Nas nije briga. Evo, odgovorite mi na ova 4 pitanja. Hvala.
Hvala i vama. Imate 2 replike, prva je gospodin Maras.
Hvala lijepo. Gospođo Ninčević Lesandrić, rekao sam vam zbog čega se to desilo, zašto su ljudi čekali, nije to do toga što ministrica Dalić nije htjela preuzeti, nego je to do toga što se projekt raspisao, ne 5 do 12, nego minutu do 12 pred izbore. Kao da nismo znali da će biti izbori. Raspisalo se u 9. mjesecu, 10 dana do izbora, nakon toga, sastavljanje većine, koalicija, nekoalicija, ministarstvo ovo, ministarstvo ono. I na kraju to tako čeka 80 dana. I umjesto da se u to uopće nije išlo, vjerojatno bi brže bilo napravljeno da se napravilo u okviru novog ministarstva nego što je napravljeno sada. Vrlo je jednostavni odgovor, ne mora vam to gospodin Vrbanac odgovoriti, evo dao sam vam ja odgovor. Hvala lijepo.
Dobro. Izvolite, odgovor.
Kolega Maras, i dalje ostaje neodgovoreno pitanje, najvažnija preostala pitanja, pogotovo pitanja, zbog čega nam nije bitno ovih 3000 ljudi koji se mogu zaposliti? Koje dakle, natječajem kad se prijavljuju, znamo da moraju u određenom periodu planom aktivnosti, ne znam sad koje od korisnika kakav plan aktivnosti iznio, ali znamo da moramo zaposliti ljude. I nama to nije bitno. Zašto bi mi to napravili u roku, zašto bi mi zaposlili tih 3000 ljudi, kad ionako stoji 300000 na birou, pa nek stoji.
Hvala lijepa. Gospodin Horvat.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Dakle, opet ću ponoviti, ono što sam ovdje ponovio 10-tak puta već danas. Dakle ne ulazim u rečenicu kojom vam je odgovoreno na pitanje. I ono što je činjenica u tom odgovoru kolegice Dalić je stvarno činjenica, ona je ministarstvo preuzela 27.12., sve ostalo je deplasirana konstrukcija. A u toj cijeloj priči kada uzmete u obzir da je kompletni kabinet kolege Marasa završio upravo u toj upravi e-upravi jer kolega Maras, one kolege koje je doveo sa sobom na ministarstvo nije i odveo sa sobom iz ministarstva nego ih je uhljebio u upravu za EU programe i njegova ekipa koja mu je pomagala u radu kabineta je bila isto tako odgovorna za nerealizaciju tih aplikacija u ta tri mjeseca kada kako vi velite a ja tvrdim suprotno su to te projektne aplikacije skupljale prašinu. Dakle nije kolega Maras svoje pulene iz SDP-a vratio tamo otkuda ih je doveo nego ih je uhljebio u upravu za EU iz jednostavnog razloga jer je ta uprava tim ljudima omogućaval 30% veću plaću koju je nadomještala iz sredstava EU.
Imamo prvo povredu Poslovnika gospodina Marasa.
Hvala lijepo. Povrijeđen je članak 238., nečuven, ispod svake razine ispad ovdje gospodina Horvata ste morali onemogućiti. Znači na ovakav način govoriti o ljudima koji su službenici u ministarstvima pokazuje više o onome tko je rekao nego o bilo čemu drugome. Ja nisam od onih gospodine Horvat koji će prebrojavati tko je iz kojeg grada, da li je iz Čakovca, iz Međimurja itd.. I meni ne pada na pamet dovoditi ljude u tako neugodnu situaciju. Ovo je ispod razine što vi radite. Probajte shvatiti da su to ljudi koji pošteno rade svoj posao, da nije nitko nikoga nigdje uhljebio, da su svi primljeni ne samo u toj upravi nego u svim upravama pa i u cijelom ministarstvu ako su primljeni, primljeni su ljudi preko javnog natječaja [[Upadica Radin: Hvala, hvala lijepa.]] A ovo je ispod svake razine [[Upadica Radin: Hvala, hvala lijepa.]] Kada bih ja bio zločest kao vi prebrojavao bih ljude iz Čakovca ali to neću raditi.
Hvala lijepa. Isteklo je, gospodine Maras, dajte barem nečemu se držite, cijelo vrijeme svi govore nešto negativno o nekim ljudima ovdje. Ja imam samo dva izbora, jedan da trpim sve, drugi da ne trpim nikoga. Dajte odlučite vi. A ja trpim sve. I sada ću pozvati prvo gospođu Lesandrić da odgovori. Nemam ja izbora, mislim i vi ste prije bili nezgodni i sad je bio nezgodan, i sad, nemojte, molim vas. … [[Upadica se ne čuje.]] Sada ćete odgovarati, dobro izvolite, imate pravo na to. Izvolite, izvolite.
Znači kolega Maras je povrijedio članak 238., umjesto da govori o povredi Poslovnika on je replicirao. Hvala.
Gospođa Ninčević-Lesandrić, odgovor na repliku.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Horvat, ne znam zašto na mogu repliku se obračunavate sa kolegom Marasom, taj dio nikako ne razumijem. A drugo što sam htjela reći, dakle potpredsjedniče Sabora, nitko ovdje ne govori negativno o nikakvim ljudima. Mi samo tražimo odgovore na ista pitanja već 2 sata. Ja ne znam je li ih trebam još jednom ponoviti.
Neću vas prekidati ali međutim tu, spomenuta su i imena svako toliko, je li da?
Ja nisam spominjala nikakva imena [[Upadica Radin: Ne, ne, vi, ne govorim o vama.]] ja sam dapače i pohvala dobre stvari. Dakle stvari dobre koje su u HAMAG-u napravljene ja sam prva pohvalila i … [[Govornik se ne razumije.]] i opet ću.
Dobro, nemojte polemizirati samnom jer ja ne bih htio polemizirati s vama i ne bih ni mogao, razumijete me, ni vi samnom. Izvolite.
Dobro ja vam samo hoću reći, nema negativnih priča, to su činjenice na koje mi tražimo odgovor već puna 2 sata. Nikakvih negativnih priča osim ako ove činjenice nisu istinite onda su one negativne. A obzirom da ne možemo dobiti odgovor počinjemo stvarno si misliti da su one istinite. Hvala.
Dobro. Polemizirajte ali ne samnom. Ne možemo, to, Poslovnik ne dozvoljava našu međusobnu polemiku. Izvolite gospodin Bulj 5 minuta u ime kluba.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Evo ovdje predstavnik HAMAG-a, pitanja su jasno postavljena što se dešava po pitanju prijava poduzetnika za e-impuls. Godinu i 2 mjeseca, 14 mjeseci ljudi, poduzetnici koji bi zapošljavali 2, 3, 4, 5 i više ljudi jednostavno nemaju odgovor na ovo pitanje. Uza sva pitanja koja je kolegica postavila mi smo jedino dobili odgovore da se bivši ministri, kolega Maras i kolega Horvat nadmeću u svojim stavovima tko je više napravio. Međutim, pitanje je gdje su pare poduzetnicima koji su se kandidirali. Gdje su pare? I jednom i drugom. I ministrice Dalić, koja se bavi drugim poslovima osim ovim vrlo bitnim problemom. Ovdje se radi o 250 milijuna kuna ljudima koji čekaju godinu i dva mjeseca, koji su se kandidirali, potrudili su se a ocjene su im radili ljudi koji su na stažiranju. Prema tome i te ocjene za bod, dva, pošto nema mišljenja ako nisu ostvarili taj kriterij ti poduzetnici će se žaliti i biti će sudski procesi. Tko će te sudske procese platiti? Ovo govorim najobičnijim jezikom. Mene su zvali određeni poduzetnici, čak sam osobno i postavio pitanje u razgovoru sa jednim poduzetnikom zbog ovoga ministrice poduzetništva i gospodarstva gospođi Dalić. Međutim, činjenica je da ovo možete slobodno preimenovati ovaj e-impuls u „Di su pare?“. Mogli ste odmah tako, nema para ljudima. Objašnjava ministar bivši Marasa da to treba proći objašnjava ministar Bivši Maras da to treba proći proceduru, kandidiranje, pare još nisu došle, ovo ono, gospodin Horvat govori da su došle, međutim ljudi, ne mogu zapošljavati i stvarati nova dobra. Zbog toga mladi odlaze u Irsku, zbog toga mladi nemaju nadu. Jer je puno bitnija vaša prepirka u ovome slučaju ili zbog toga di su pare. Zašto nisu te pare u E-impuls kojem ste tako dali ime, koji je u 2016. raspisano, još nije ostvareno? Zbog čega, to je osnovno pitanje? Jel' od 250 milijuna kuna možda smo mogli imati nekoliko stotina novih radnih mjesta u Hrvatskoj, a ne u Irskoj. Možda najkvalitetnijih ljudi. I ključno pitanje ministrici Dalić i vama bivši ministri, zašto varate ovako poduzetnike? 14 mjeseci ljudi čekaju taj novac, 84 dana su u hodnicima stajali i kupili prašinu papiri prijave. A ljudi su, poduzetnici, oni koji stvaraju novu vrijednost. 250 milijuna kuna trebalo je već davni dati našim poduzetnicima. Niti jedan odgovor od vas nismo još dobili, očekujem da ćemo dobiti. Vidim da vi uzdahujete na ova moja pitanja, ali saborski zastupnici imaju pravo pitati. Još jednom na kraju, ministrima pitanje. Sadašnjoj ministrici Dalić, osnovno i glavno pitanje. Di su pare? 250 milijuna kuna E-impulsa za poduzetnike. Za stotine radnih mjesta, za poduzetnike i male obrtnike. I vama postavljam pitanje, očekujem odgovor. 250 milijuna kuna trebalo je biti kod poduzetnika, postavljam vam pitanje, jasno i glasno da odgovorite po ne znam koji put, a postavili su i moji kolege. Di su pare? Hvala lijepo.
Hvala i vama. Želi li predlagatelj uzet završnu riječ? Da, ne? Može, izvolite, morate ovdje doći.
Mislim da je rasprava promašena, radi se o izvješću za 2016 godinu i ovo završeno izlaganje se i odnosi i odnosit će se na izvješće za 2016. godinu. Sva ostala pitanja koja su bila upućena, upućena su na krivu adresu. Dakle HAMAG Bicro nije taj koji dodjeljuje pare niti potpisuje ugovore. Promašena pasivna legitimacija. Dakle, samo ukratko, rekapitulacija, u smislu financija, ono što smo isfinancirali, 400 milijuna kuna bespovratnih sredstava kroz 9 javnih poziva. Što se tiče jamstava, 254 milijuna kuna, nacionalnih jamstava, 10 milijuna kuna, ESIF jamstava koja su tek krenula u 2016. godini, za 2 mjeseca u 2016. godini izdano je 12 milijuna kuna malih zajmova po kamatnoj stopi od 0,5 do 1,5%. Brzina i rok kojim mi rješavamo stvari je čisto informacije radi, dakle, dva tjedna za jamstva, 42 dana za obradu i isplatu zajmova i to su pitanja koja se tiču i koja su referentna na 2016. godinu. Dakle, to je rezime ovog izvješća. Plus još, zaboravio sam 100 milijuna kuna financirano u inovacijske programe u 2016. godini. Eto, to je zaključno.
Hvala lijepa. Imamo 4 replike. Prva gospođa Roščić.
Zahvaljujem dopredsjedniče. Evo ja bi htjela istaknuti, pošto ovdje čujemo iz svakakvih kritika, da ja često bez obzira što pripadam ovoj strani vladajuće koalicije, često se i kritički osvrnem na razne institucije pa jučer sam govorila malo i o FINA-i, u nekom tonu gdje smo istakli šta je negativno i u HBOR-u ali moram reći što radim sa velikim brojem poduzetnika i proizvođača, da kad surađuju sa HAMAG-om da kažu da prodišu i da su doista ti rokovi kratki, tako s obzirom na sve ove riječi koje čujemo, mislim da je važno istaknuti ovaj dio, iako je ova rasprava preduga, mislim da je ipak važno da neko kaže nešto pozitivno. Hvala.
Hvala lijepa. Druga replika, gospodin Maras.
Hvala lijepa. Ja sam evo, kolegice Roščić nije bilo, ali ja sam dosta toga pozitivnog rekao, želim vam puno uspjeha, nastavite sa dobrim radom, znam da vam je puno lakše otkad nije gospodin Horvat ministar, sad imate mogućnost malo i fleksibilnije raditi i nemati pretjerano… … [[Upadica Radin, ne čuje.]] Gospodine potpredsjedniče, ali ovo nije, imate gestikulacije. Pa ja vas molim da to ne radite, zato šta me ometate u raspravi [[Upadica Radin: Ne, ulazim u polemiku, ali gestikulaciju mi dozvolite.]] Dobro. onda može gestikulacija ali bez zvučnih dodataka, a to ste isto imali. Tako da ja evo, još jednom pohvaljujem HAMAG i znam da mu je sad puno jednostavnije raditi jer nema ovakve neracionalne zahtjeve kao što je bio E-impuls i uvjeren sam da će rad u budućnosti biti također dobar. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa, gospodin Maras. Gospodin Bulj, izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče HAMAG-a ili uprave, nismo dobili odgovore na vaš upit. Nit smo tražili od vas da puno toga kažete. Uglavnom ljudi poduzetnici očekuju taj novac, da li je vaša stručnost u tome da vi ne odgovorite na to pitanje, vjerujući u vašu struku, vjerujući da vi poznate o čemu se radi, ali laički ono što me poduzetnici pitaju koji su se kandidirali, prijavili svoje projekte. Ja vas pitam zbog čega nisu dobili novac, zbog čega je to stalo, po hodnicima i zbog čega ono što je 2016. raspisano e-impuls, koji sam ja rekao mogli ste raspisat – di su pare – jer nema novca. Poduzetniku je bitno da mu objasnite što je s tim? I nama zastupnicima. Zbog čega nama zastupnicima? Kod upita tih ljudi koji su se kandidirali da im možemo pojasniti. Vi niste uopće željeli odgovoriti na ove upite. Ali je činjenica da je 2016. e-impuls raspisan i vezani je s ovim izvješćem, on je vezan, dijelom ste vi u ovome, dijelom. To jel' ste vi morali slušat politiku g. Horvata ili sad gđe Dalić, to je sad, ja u to neću ulazit. Ja ne sumnjam u vašu stručnost i to vas čak još manje opravdava, da ne kažete ovdje nama saborskim zastupnicima i da odgovorite na ove upite. Jer vi bi kao Agencija trebali biti neovisni, vi bi trebali radi u interesu ne politika, bilo jednih bilo drugih. I osnovno je pitanje tih ljudi zbog čega nisu dobili taj novac, oni koji su ispunili uvjete, niste odgovorili čak ni na ove upite o mogućim tužbama. Znači vi jednostavno kažete da nemate na ovo odgovor prema tome hvala vam na neodgovaranju na pitanja saborskih zastupnika. I uglavnom niste dali odgovor di su pare?
Gospođa Ninčević-Lesandrić.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Evo ja ću odgovoriti na replike kolegice koja nije bila tu. Dakle, ja sam prva koja je pohvalila dobre stvari HAMAG-a, počevši od mikrokreditiranja sa fiksnom kamatnom stopom od 0,9% rok otplate 5 godina poček 6 mjeseci koje nitko nema u Hrvatskoj. I uvijek ću pohvaliti ono što je dobro. Međutim, ovdje samo tražimo odgovore na pitanje. I ne možete mi reći da ste vi kriva adresa ako ste vi oni koji ocjenjuju projektne prijedloge. A ja pitam, zbog čega ocjenjivanje traje godinu i dva mjeseca? Onda ste vi ti koji mi možete dati odgovor. I ako ja kažem da je došla anonimna prijava, a svi znamo već je pisalo i u novinama, a anonimna prijava po pričama je na temelju, osoba na stručnom osposobljavanju unutar HAMAG-a koji su radili … projektnih prijedloga onda opet pitam vas, opet nisam na krivoj adresi. Ja vas molim zadnji put da nam odgovorite na ova sva pitanja. Hvala.
Dobro. Hvala lijepa. Znači, zaključujem raspravu i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Godišnje izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije HAMAG BICRO za 2016. godinu. Podnositelj je Hrvatska agencija za malo gospodarstvo, inovacije i investicije. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prihvaća se Godišnje izvješće Hrvatske agencije za malo gospodarstvo, inovacije i investicije HAMAG BICRO ZA 2016. godinu. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 80 za, 4 suzdržana, 11 protiv donesen zaključak kako ga je predložio matični saborski odbor.
- Prijedlog odluke o imenovanju članice Nacionalnog vijeća za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj, predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske, na temelju članka 12. Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju Raspravu je proveo Odbor za obrazovanje, znanosti i kulturu. Želi li predstavnica predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Gđa. Branka Ramljak, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, potpredsjedniče Sabora, gospodo sabornici. Ja moram kazat da je meni izuzetna čast da sam ja ovdje u najvišem domu i iako imam jednu kratku točku, ja se nadam na neki način da ću izazvat vašu pozornost pa da svi zajedno lijepo završimo ovaj dan. Ovako, razlog zašto sam ovdje je obrazloženje oko člana, jednog člana u Nacionalnom vijeću za znanost i visoko obrazovanje, točnije gospodin Oliver Jukić, kao član Nacionalnog vijeća izabran je u to veliko stručno tijelo koje brine o razvitku visokog obrazovanja znanosti i tehnologije u Republici Hrvatskoj. Međutim, on je nakon određenog vremena imenovan i dekanom Visoke škole za menadžment u turizmu i informatici u Virovitici, a ne može na taj način biti i član Nacionalnog vijeća. Iz tog razloga zapravo on je dana je 6. travnja 2017. Hrvatski sabor zatražio i donio je zapravo, odluku o razrješenju dr. Olivera Jukića. Inače dr. Oliver Jukić je bio predstavnik Vijeća veleučilišta visokih škola. Nakon toga se prišlo jasno imenovanju novog člana, proveden je javni poziv, javni poziv je provelo Ministarstvo znanosti i obrazovanja na prijedlog Vlade Republike Hrvatske i tada je zapravo iz određenog broja pristiglih prijava jedina koja je zadovoljavala uvijete gospođa dr. Marsela Andreata Koren, koja je jedina kandidatkinja iz predstavnika Vijeća veleučilišta visokih škola kao profesorica Visoke škole. Sad molim uvaženi dom da prihvati i to je bilo i na saborskom Odboru da prihvati gospođu Koren za novu članicu Nacionalnog vijeća. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Želi li gospođa Vesna Bedeković predsjednica Odbora za obrazovanja, znanost i kulturu obrazložiti? Dobro. Otvaram raspravu. Jedini koji se javio je g. Željko Jovanović ispred Kluba zastupnika SDP-a.
Hvala potpredsjedniče, pozdravljam prof. Ramljak. Ja sam se javio iz samo jednog razloga, budući sam raspravljao o ovoj temi i posljednji put upravo ističući problem podzastupljenosti žena. I zato sam se sada javio, drago mi je da i naravno da Klub zastupnika SDP-a podržava predloženu kandidatkinju prof. Marselu Andreatu Koren. A ono što želim evo neće trajati više od pola minute, reći, još jedanput podsjetiti da u Hrvatskoj ako pogledamo sve studente onda je 57% žena. 57% žena studira na sveučilištima, onda od tih 57% kada dođemo do diplome imamo jednak postotak muškaraca i žena, 50% diplomirane su žene odnosno muškarci. Međutim, nakon toga imamo jednu zanimljivu situaciju. Na veleučilištima, sveučilištima radi 49% žena. Doktora znan osti je također pola pola, 50% muškaraca i 50% žena. Asistentice su 50%. Međutim, docentice 44%. Izvanredne profesorice 37%. Redovne profesorice 24%. Rektorice 17%. Dekanice 13%, a u akademiji, u HAZU samo je 8% žena. Dakle, htio sam pokazati kako kada raste odgovornost smanjuje se broj žena i onda smo imali naše Nacionalno vijeće za znanost, visoko obrazovanje i tehnološki razvoj u kojem nije bilo ni jedne žene. Eto, danas ispravljamo ovu nepravdu i nadam se da će sukladno ovako velikom postotku u obrazovanju i znanosti žene biti zastupljene i u upravljačkim tijelima kao što sada imamo uvaženu ministricu Divjak i njen tim u kojem su dvije žene ako se ne varam državne tajnice.
Dobro. Imamo dvije replike. Ali gospodine Jovanović budući da sam u tom svijetu radio i ja dugo vremena imam dojam da to ima veze sa dobi isto. Jel'da? Znači, proces je jasan izjednačavanje žene i muškaraca, a u svim tim zvanjima u institucijama o kojima ste vi govorili su ljudi koji su ipak starije dobi od onih drugih, znači u akademiji redovni profesori itd. Proces je jasan. Mislim, izgubili smo bitku mi muškarci, a žene su pobijedile, to smo ustanovili. Izvolite gospođo Bedeković.
Ja ću samo jednu rečenicu. Neću dugo. Nekako imam potrebu reći i ja sam jedna od tog postotka smanjenog žena na rukovodećim položajima s obzirom da sam ja došla s jednog od takvih položaja, dakle s mjesta dekanice i evo drago mi je da se ovakve rasprave potežu. S obzirom da je evo kasni sat, neću dalje nastaviti. U svakom slučaju zahvaljujem na potpori i dobrim namjerama, pa na kraju krajeva evo i kolegica koja je iz redova Vijeća veleučilišta i visokih škola birana evo brani žensku populaciju. Hvala lijepo.
Odgovor gospodin Jovanović.
Da, mislim da zaista treba inzistirati na tome i da se moramo zalagati da zastupljenost žena bude što je moguće veća u svim tijelima u kojima se i odlučuje o visokom obrazovanju, znanosti i obrazovanju u cjelini.
Hvala lijepa. Gospodin Sokol.
Gospodine potpredsjedniče, slažem se sa gospodinom Jovanovićem da je potrebna što veća zastupljenost žena, pogotovo kada imamo veći disbalans u bitnim tijelima kao što je Nacionalno vijeće za znanost. Ali ovo što bih htio naglasiti je važnost Nacionalnog vijeća. Danas smo imali upravo svečano potpisivanje Ugovora za 373 milijuna kuna za znanstvene centre izvrsnosti u procesu čijeg proglašavanja je sudjelovalo i Nacionalno vijeće. Mislim da je to jedna stvar koju u ovom Visokom domu treba naglasiti. Tu će 101 vrhunski mladi znanstvenik naći posao i nadamo se ostati u Hrvatskoj. Mislim da je to jedan veliki korak k jačanju hrvatske znanosti na svim ovim mogućim međunarodnim rangiranjima itd. A ono što bih naglasio, pogotovo da je tu, da je u prvoj polovici ove godine jedan zastoj koji je postao sa tim centrima izvrsnosti otklonjen što je omogućilo da danas imamo i ovo svečano potpisivanje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin Jovanović.
Hvala lijepo. Pa ja bih se onda i pohvalio. Obzirom da u periodu dok sam ja bio ministar je uspostavljena ovakva struktura Nacionalnog vijeća za znanost, visoko obrazovanje, tehnološki razvoj koji je zapravo ključno tijelo koje promišlja budućnost hrvatske znanosti, visokog obrazovanja i tehnologije. Stoga od njega očekujemo da bude što proaktivnije i da u što većoj mjeri utječe na budućnost hrvatskog visokog obrazovanja, znanosti i tehnologije.
Sada da se pohvalimo i mi. Sada imamo ministricu isto ženu također tako da i tu imamo određenih … [[… Govornik se ne razumije.]] Hoćete završnu riječ imati? Nema potrebe. Hvala vam lijepa. Znači, zaključujem raspravu koja je napokon bila pozitivna i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog odluke o imenovanju članice Nacionalnog vijeća za znanost, visokog obrazovanje i tehnološki razvoj. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Sukladno prijedloge saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje prijedlog odluke o imenovanju članice Nacionalnog vijeća za znanost visoko obrazovanje i tehnološki razvoj. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 85 za i 7 suzdržanih donijeta odluka o imenovanju članice Nacionalnog vijeća za znanost, visokog obrazovanje i tehnološki razvoj.
Sada je a)Prijedlog odluke o razrješenju potpredsjednika i dijela članova Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalno-dokumentacijskog centra Domovinskog rata b) Prijedlog odluke o imenovanju potpredsjednika i dijela članova Upravnog vijeća Hrvatskog memorijalnog-dokumentacijskog centra Domovinskog rata Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 2. Zakona o Hrvatskom memorijalnom dokumentacijskom centru Domovinskog rata. Raspravu su provela dva odbora, za veterane i za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Ne. Dobro. Otvaram raspravu. Rasprave nema. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Izvjestitelji odbora ne žele uzeti riječ. Otvaram i zaključujem raspravu u isto vrijeme. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog odluke o razrješenju potpredsjednika i dijela članova upravnog vijeća Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata, pod A, a pod B Prijedlog odluke o imenovanju potpredsjednika i dijela članova upravnog vijeća Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. U skladu s prijedlogom saborskih radnih tijela, dajem na glasovanje. Prvo Prijedlog odluke o razrješenju potpredsjednika i dijela članova upravnog vijeća Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata. Molim vas da glasujemo. Utvrđujem da je većinom glasova 91 za i 1 suzdržan donijeta odluka o razrješenju potpredsjednika i dijela članova upravnog vijeća Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata u tekstu kako je preložila Vlada Republike Hrvatske. Drugo dajem na glasovanje prijedlog odluke o imenovanju potpredsjednik i dijela članova upravnog vijeća Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno 92 glasa za donijeta odluka o imenovanju potpredsjednika i dijela članova upravnog vijeća Hrvatskog memorijalnog dokumentacijskog centra Domovinskog rata u tekstu kako je preložila Vlada Republike Hrvatske.
- Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju droga Tu imamo govornika. Ali, predlagatelj akta je Klub zastupnika SDP-a na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članka 170. Poslovnika. Rasprava o ovo zakonskom prijedlogu provodit će se po odredbama Poslovnika koji se odnosi na prvo čitanje. Vlada je dostavila mišljen je. Raspravu su provela tri odbora – za zakonodavstvo, zdravstvo, socijalnu politiku i obitelj, mladež i sport. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno dati obrazloženje? Mislim da će to biti gospodin Jovanović. Jel'da? Izvolite.
Hvala. Kolegice i kolege, prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju zlouporabe droga ima nekoliko prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju zlouporabe droga, ima nekoliko ciljeva. Prvi od tih ciljeva je da njime želimo dekriminalizirati korištenje cijele biljke industrijske konoplje i drugi, da osiguramo uzgoj medicinskog kanabisa od strane farmaceutske industrije. Dakle, ovim zakonskim prijedlogom hrvatskim poljoprivrednicima proizvođačima konoplje dano je jednako pravo proizvodnje i trženja sortama konoplje prihvatljivim za proizvodnju zbog sadržaja THC-a koji ne prelazi 0,2%, a koji se nalazi na jedinstvenoj sortnoj listi Europske unije kao i proizvođačima u drugim državama članicama. Mi želimo na ovaj način bitno olakšati i znatno pojednostaviti sadnje i korištenje konoplje koje ne prelazi 0,2% u svrhu proizvodnje hrane i hrane za životinje ali i za potrebe, građevinske, kozmetičke, tekstilne, autoindustrije, industrije papira te proizvodnje biomase za proizvodnju biogoriva. Ovakva izmjena potiče razvoj ruralnih područja, kao i malog poduzetništva i gospodarstva u cjelini. Jednako tako želimo omogućiti uzgoj medicinskog kanabisa od strane farmaceutske industrije koji će omogućiti i njegov izvoz. Treće, u zadnjih nekoliko godina u Europskoj uniji u Republici Hrvatskoj putem sustava ranog upozoravanja u slučaju pojave novih psihoaktivnih tvari bilježi se i pojava i vrlo brzi porast novih psihoaktivnih tvari koje nisu pod zakonskom kontrolom, te ovim našim prijedlogom želimo osigurati uspješniju prevenciju i borbu protiv tih vrlo opasnih novih psihoaktivnih tvari. Četvrto, tržište novih droga karakterizira visoka dinamika. Službe koje izravno rade sa konzumentima droge ili ovisnicima o drogama poput Službe za zaštitu mentalnog zdravlja, prevenciju izvanbolničko liječenje ovisnosti, provoditelja programa smanjenja štete vrlo često imaju mogućnost preko svojih korisnika doći u posjed novih psihoaktivnih tvari koje su trenutno aktualne među konzumentima. Ured za suzbijanje zlouporabe droga Vlade Republike Hrvatske u konzultacijama sa Ministarstvom unutarnjih poslova izradio je Nacrt protokola postupanja djelatnika Službe za zaštitu mentalnog zdravlja, prevenciju, izvanbolničkog liječenje ovisnosti i provoditelja programa smanjenja štete u slučaju dolaska u posjed uzoraka tvari za koje postoji sumnja da je riječ o novoj psihoaktivnoj tvari. Međutim, s obzirom na postojeće zakonske propise kojima je regulirano područje posjedovanja droge i postupanja nadležnih tijela u postupcima vezanim uz zlouporabe droga, u ovom trenutku ne postoje uvjeti za provođenje spomenutog Protokola. Stoga, zakonskim prijedlogom koji mi danas predstavljamo, omogućilo bi se postupanje ovlaštenih djelatnika koji provode programe prevencije, liječenje odvikavanja i smanjenje štete u slučaju dolaska u posjed uzoraka tvari za koje postoji sumnja da je riječ o novoj psihoaktivnoj supstanci. Peto, s obzirom da su uvjeti za uništenje oduzete droge predviđeni Zakonom o suzbijanju zlouporabe droga odnose samo na kaznene predmete pojavili su se problemi za uništenje droge oduzete u prekršajnim postupcima. Prema važećoj odredbi članka 51. stavka 1. Zakona o suzbijanju zlouporabe droga, droga oduzeta u prekršajnim postupcima ne može se uništiti po proteku roka od 3 godine, već samo po pravomoćnosti presude ili rješenja, a odredbom nisu obuhvaćene niti tvari zabranjene u sportu opisane člankom 191. Uništavanje droga po pravomoćnosti presude ili rješenje znatno produljuje rok obveznog čuvanja i skladištenja droge što stvari dodatne troškove i poteškoće u radu i funkcioniranju Centra za forenzička ispitivanja, istraživanja i vještačenje Ivan Vučetić Ministarstva unutarnjih poslova. I peto, šesto, predloženim izmjenama zakona predviđa se ukidanje izdavanja posebne dozvole za provoz droga preko teritorija Republike Hrvatske sukladno praksi u ostalim državama članicama Europske unije uvažavajući načelo Europske unije o slobodi kretanja roba unutar Europske unije i Europskog gospodarskog prostora. Ovim zakonskim prijedlogom nema financijskih učinaka na državni proračun Republike Hrvatske, a ostvarujemo dakle, pogodnosti kako za naše proizvođače tako i za sve one koji pokušavaju boriti se uspješnije sa zlouporabom droga u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala i vama gospodin Jovanović. Izvjestitelji odbora žele li uzeti riječ? Ne. Sada imamo. Želi li predstavnik Vlade uzeti g. Tomislav Dulibić reći svoje mišljenje? Sad ne, dobro. Krećemo na raspravu. Znači ispred klubova. Ivan Vilibor Sinčić, nema ga gubi pravo. Krešo Beljak, nema ga, gubi pravo. Ivan Ćelić, izvolite ispred HDZ-a.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju zlouporabe droga. Zakon je donesen 2001. godine, nakon toga je bilo sedam puta izmjene što govori o tome kako je potrebno ovaj Zakon mijenjati i u tom smislu Ministarstvo zdravstva će predložiti novi Zakon o suzbijanju zlouporabe droga. Tu treba isto tako navesti da je u izradi nacionalna strategija suzbijanja ovisnosti za razdoblje od 2018. do 2023. i nacionalni akcijski plan suzbijanja ovisnosti od 2018. do 2020. Ovo svoje izlaganje ću podijeliti u dva dijela, osvrnut ću se na konzumaciju kanabisa i problematiku kanabisa i isto tako na područje novih psihoaktivnih tvari što je kolega Jovanović spomenuo. Europska agencija za praćenje droga i ovisnosti o drogama svake godine objavljuje svoje Europsko izviješće, a u priopćenju iz 2017. godine ističe rastuće prijetnje koje predstavljaju nove i postojeće psihoaktivne tvari. Dakle, ono što su najveći problemi prema tome Europskom izvješću to su dakle porast smrti od predoziranja, kontinuirana dostupnost novih psihoaktivnih tvari i rastuća prijetnja zdravlju od iznimno potentnih sintetskih opioida. Utjecaj problema povezanih s drogom je veliki izazov europskim društvima preko 90 milijuna Europljana probalo je nedopušteno sredstvo te su smrtni od predoziranja u porastu treću godinu za redom. U Europi je između 2009. i 2016. otkriveno već 25 iznimno potentnih opioida i potrebna je vrlo mala količina da bi se proizvele tisuće doza što je rastuća prijetnja zdravlju. Nove psihoaktivne tvari ili nove droge predstavljaju značajan problem javnog zdravlja u Europi jer one nisu obuhvaćene međunarodnom kontrolom droga i uključuju široki raspon sintetskih droga. Putem sustava ranog upozoravanja Europske unije u 2016. godini otkriveno je po prvi put 66 novih psihoaktivnih tvari i u tom smislu je potrebno definirati te nove psihoaktivne tvari. Najnoviji rezultati ukazuju da reakcija na nove psihoaktivne tvari poput novog zakonodavstva i mjera usmjerenih na glavne distributere koji prodaju ove proizvode mogu utjecati na pojavu novih psihoaktivnih tvari na tržištu. Novo zakonodavstvo u nekim državama članicama npr. opće zabrane, generički i analogno temeljene kontrole stvorilo je restriktivnije pravno okruženje u kojem će biti manje razloga da se proizvođači s regulatorima igraju mačke i miša, a inovacije će prethoditi kontroli. Provođenje zakona i kontrolne mjere koje za cilj imaju nadzor laboratorija novih psihoaktivnih tvari u Kini možda također doprinose smanjenju ovog problema. Nedavne promjene regulatornog okvira za kanabis do kojih u novije vrijeme dolazi u Sjevernoj i Južnoj Americi potaknule su interes donositelja politike i javnosti u Europi. Potrebno je čekati da se provedu detaljnije procjene prije nego što bude moguće procijeniti relativne prednosti i mane različitih pristupa politika u vezi s kanabisom. U 28 država članica Europske unije razlikuju se trenutačni pristupi regulacije kanabisa i upotrebi od restriktivnih modela do tolerancije nekih vrsta osobne uporabe. Međutim ono što je važno naglasiti, niti jedna nacionalna vlada u Europi nije izrazila potporu legalizaciji kanabisa za osobnu uporabu. Neovisno od širem utjecaju na politiku o drogama, postojanje komercijalno reguliranog tržišta kanabisa u nekim zemljama izvan Europe potiče inovacije i razvoj proizvoda koji mogu u dogledno vrijeme utjecati na uzorke uporabe u Europi. Izvješće naglašava važnost nadziranja i potrebe za procjenom potencijalnih implikacija za zdravlje bilo kakvih budućih promjena. Porast učestalosti uživanja marihuane povezana je sa dekriminalizacijom kanabisa i raspravama o legalizaciji medicinske marihuane. To je glavni zaključak istraživanja koji je proveden na Institutu društvenih znanosti Ivo Pilar, a provodila ga je Renata Glavak Tkalić. Zašto ovo sve spominjem? Dakle, ova problematika je vrlo složena i u navedenom prijedlogu zakona uzgoj, nadzor, prerada i promet konoplje sa visokim sadržajem THC-a u medicinske svrhe regulirao bi se donošenjem podzakonskog akta. Zbog svoje složenosti navedenog područja regulirano je prvenstveno međunarodnim konvencijama te iz tih razloga nije moguće tako opsežnu i složenu materiju kao što je uzgoj, nadzor i prerada kanabisa regulirati podzakonskim aktom, nego je to potrebno regulirati zakonom. Isto tako predloženo je izuzeće konoplje s niskim sadržajem THC-a do 0,2% iz Zakona o suzbijanju zlouporabe droga s obzirom na morfološku sličnost obiju konoplji i one s malim sadržajem u odnosu na onu s visokim sadržajem THC-a koju je praktički nemoguće razlikovati bez dodatne laboratorijske analize što otvara mogućnost zlouporabe, smatramo da ovakvo zakonsko rješenje nije prihvatljivo. Zakon o suzbijanju zlouporabe droga ima prvenstveno cilj dakle sprječavanje zloporabe droga u cilju zaštite javnog zdravlja i mišljenja smo da se navedena problematika ne može rješavati parcijalno niti jednostrano. Ono što također nedostaje u ovim zakonskim izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju zloporabe droga, to je pitanje jedinstvenog nacionalnog informacijskog sustava za droge. Naime, prema rezultatima evaluacije koju je provodio Trimbos institut iz Nizozemske, upravo se to navodi nedostatak nacionalnog informacijskog sustava odnosno nedovoljna njegova funkcionalnost prije svega onih koji rade sa ovisnicima o opojnim drogama kao jedan od glavnih kriterijima iako je kada pogledamo evo danas je 50 godina od euro-transplanta, ono što bih se usudio reći da je hrvatski nacionalni medicinski brend kao što smo uspješni po pitanju transplantacije tako smo uspješni i u sustavu liječenja opijatskih ovisnika, a još veća uspješnost će biti sa uspostavom funkcionalnog nacionalnog informacijskog sustava za droge poštujući Zakon o zaštiti osobnih podataka. Isto tako dakle prijedlog da veterinarski lijekovi koji sadrže narkotike prijeđu u nadležnost Ministarstva poljoprivrede nije prihvatljiv. Naime, u zadnje vrijeme bilježi se sve veća pojavnost zloporabe ketamina dakle anestetika koji se koristi kod životinja, kod konja i njegova zloporaba kod osoba koje su izložene dakle zloporabi opojnih droga definitivno nam ukazuje dakle sve veća incidencija da ne bi bilo dobro da to ide u nadležnost Ministarstva poljoprivrede nego da i dalje ostane na razini Ministarstva zdravstva odnosno na razini ovoga zakona o suzbijanju zloporabe droga. Uvažavajući činjenicu da se radi o kompleksnoj problematici koja je u nadležnosti više resora i oko koje je potrebno postići konsenzus svih nadležnih tijela, nismo u mogućnosti prihvatiti navedeni prijedlog zakona i stoga Klub Hrvatske demokratske zajednice ne može podržati predložene izmjene i dopune Zakona o suzbijanju zloporabe opojnih droga. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Gospodin Hajduković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Ćelić, prije svega moram konstatirati da mi je drago da raspravljamo i o oporbenim zakonskim prijedlozima iako u ovaj kasni sat, ali ne mogu prihvatiti bježanje vaše većine, svaki put kada oporba nešto predloži vi to odbijate sa obrazloženjem. To nije dobro. Mi ćemo predložiti zakon koji će to riješiti ne sa nekim radikalno drugačijim ishodom. To smo obrazloženje dobili i kada smo predložili Zakon o ratifikaciji Istambulske konvencije. Ministarstvo radi na zakonu našem. Sada to obrazloženje dobivamo i kada raspravljamo o Zakonu o suzbijanju zloporaba droga. Zlouporabe imate i sada kolega. Zlouporabe neće otići ako mi imamo restriktivni zakon one će se nastaviti dalje. Ovime možemo pospješiti i industriju i kao što je kolega Jovanović prije mene govorio dakle, i industriju hrane, hranu za životinje, biogorivo, građevne materijale itd. itd. itd. Ali nije ovo samo suština našeg prijedloga već i nove droge. Tržište droga je izuzetno dinamično, nove supstance se pojavljuju na tržištu vrlo brzo i ponekad je bitno brzo i efikasno reagirati, to bi naš zakonski prijedlog omogućio. Zato ne znam u čemu je problem?
Gospodin …
Uvaženi kolega Hajduković, ne znam jeste li pratili ono što sam ja govorio, dakle, definitivno je potrebno definirati pojam nove psihoaktivne tvari odnosno novih droga. I to je dobro što postoji u ovome Prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona, taj dio uopće nije problematičan. Međutim, kada govorite o proizvodnji, dakle, sadnji industrijske konoplje s niskim sadržajem thca, dakle, zbog mogućnosti zlouporaba i mislimo da nije ovo ponuđeno zakonsko rješenje dobro, jer morfološka sličnost obiju konoplji definitivno zahtjeva od nas da to ostane u području Zakona o suzbijanju zloporabe droga premda dakle, dozvole za sadnju konoplje s niskim sadržajem thca gdje se vi osvrćete na taj gospodarski aspekt proizvodnje industrijske konoplje, tu se ne primjenjuju Konvencije Ujedinjenih naroda o prometu droga, psihotropnih tvari i prekursora, ali mora ostati dakle, ja nisam za kažnjavanje i podržavam dakle, razliku od toga da prvenstveno se treba kažnjavanje biti orijentirano prema dilerima, prema onima koji raspačavaju drogu, a ne prema onima koji su nažalost podlegli ovisničkom obrascu ponašanja. Dakle, međutim, treba uzeti u obzir određena istraživanja i danas mnogi nestručnjaci govore o tome da marihuana faktički lijeći sve, postoje medicinske indikacije kada govorimo o uporabi medicinskoga kanabisa i tamo gdje postoje medicinske indikacije u okviru medicine temeljene na dokazima, to je apsolutno indicirano. Ali isto tako ne smijemo podleći senzacionalističkim napisima da medicinska marihuana može liječiti sve. Dakle, potrebne su izmjene i dopune, ja se slažem s time ali Ministarstvo zdravstva priprema cjeloviti zakon o suzbijanju zloporabe droga gdje će biti obuhvaćene i ove nove psihoaktivne tvari i sve one opasnosti koje se kriju iza toga pojma.
Hvala. Gospodin Jovanović, izvolite.
Kolega Ćelić, ma ja znam da se vi zapravo i slažete sa našim prijedlogom ali takva je stranačka stega je takva i morate reći da ga ne podržavate. Jer da Ministarstvo zdravstva ozbiljno misli ono bi već do sada predložilo taj cjeloviti zakon budući je naš zakonski prijedlog obzirom na to da su prijedlozi oporbe uvijek na dnu dnevnog reda u proceduri već više od godinu dana. Prema tome, bilo je dovoljno vremena da Ministarstvo zdravstva izradi novi zakon i da u njemu ubaci sve one dijelove iz našeg Prijedloga koje smatra dobrim. Dakle, mislim da radi javnosti treba jasno reći da proizvodnja industrijske konoplje i proizvodnja medicinske konoplje su potpuno različite stvari. Dakle, ne može se tu govoriti o zloporabi iz jednostavnog razloga što ako bi netko imao dozvolu za proizvodnju medicinskog kanabisa, to bi moglo biti npr. Imunološki zavod, pa bi mu moglo pomoći i u spašavanju. Medicinska konoplja se uzgaja u strogo kontroliranim uvjetima, u zatvorenim halama za razliku od industrijske konoplje koja znamo raste na sviježem zraku na njivi. Kad je riječ o medicinskom kanabisu mislim da u Hrvatskoj nema senzacionalizma, imamo povjerenstvo koje je točno ocijenilo u kojim indikacijama medicinski kanabis može pomoći, gdje je jasno rečeno da on ne lijeći ali pomaže osobama koje imaju dječju epilepsiju, multiplusklerozu, maligne bolesti i AIDS kao pomoćna suportivna terapija. Prema tome, žao mi je što ne podržavate ovaj zakon iz jednostavnog razloga što Ministarstvo zdravstva nije pokazalo dovoljan inicijativnosti da donese svoj prijedlog u periodu od ovih godinu dana koliko je naš zakon u proceduri.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku.
… [[Govornik naknadno uključen.]] dopustite da kao čovjek koji 15 godina radi sa opijatskim ovisnicima znam nešto više o ovome području i kažem one izmjene koje su dobre, one su dobre, ali ne bih se složio na ovu tematiku vezano za proizvodnju, promet konoplje sa visokim sadržajem thca u medicinske svrhe bez obzira na vaše dobre namjere. A kažem izmjene su potrebne jer je prošlo dosta vremena, dakle, to se rapidno mijenja na tom području i novi izazovi koji su vezani uz nove psihoaktivne tvari, uz psihostimulativne droge, puno se toga promijenilo u proteklih 5 godina. Kažem potreban je novi cjeloviti zakon o suzbijanju zloporabe droga i vjerujem da će one dobre stavke koje su predložene u ovim izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju zloporabe droga jer ne sumnjam da su ovo radili stručni i kompetentni ljudi koji su pripremali ovaj zakonski prijedlog s vaše strane, da će to biti inkorporirano u novi cjeloviti zakon o suzbijanju zloporabe opojnih droga.
Hvala lijepa. Gospodin Željko Jovanović želi govoriti i u ime SDP-a? Da, dobro.
Hvala predsjedavajući. Pa još samo nekoliko kratkih napomena u ime Kluba zastupnika SDP-a, gdje želimo reći da ovaj naš zakonski prijedlog ima četiri ključne poruke. Dakle, mi njime želimo dekriminalizirati korištenje cijele biljke industrijske konoplje, želimo omogućiti uzgoj medicinskog kanabisa od strane farma industrije u Republici Hrvatskoj, pri čemu još jedanput ponavljam da je potpuna razlika između industrijske konoplje i medicinske konoplje. Želimo ono što smatramo možda i najbitnijim u našem prijedlogu, olakšati rano otkrivanje i suzbijanje novih sintetskih droga na tržištu Republike Hrvatske kao i pomoći u olakšavanju uvjeta za uništavanju droge koja je zaplijenjena. Inače kada govorimo o industrijskoj konoplji treba istaknuti da Hrvatska ima veliko iskustvo i tradiciju uzgoja bijelog opijumskog maka još iz bivše države i npr. temeljem toga Makedonija je danas jedan od najvećih izvoznika morfija. Pa prema tome smatramo ako smo već imali iskustvo tako da nema nikakvog problema da se u Hrvatskoj osiguraju uvjeti za uzgoj medicinske konoplje. Što se tiče industrijske konoplje sada se koristi samo sjeme i od tog sjemena moguće to je zapravo 10% biljke moguće je proizvesti otprilike stotinu različitih proizvoda dok bi kad bi se koristila cijela biljka taj broj narastao na nekoliko desetaka tisuća. Trenutačno je u Hrvatskoj proizvodnja konoplje industrijske na 650 hektara, a procjena je da bi po prihvaćanju našeg zakonskog prijedloga ta površina odmah u prvoj godini skočila na tisuću i 500. Inače bruto prihod po hektaru industrijske konoplje je 10 do 12 tisuća kuna. Ono što želim još jedanput naglasiti o čemu je govorio i kolega Ćelić što je izuzetno opasno a to su nove psihoaktivne supstance. U zadnjih 5 godina 70% novih psihoaktivnih tvari je na tržištu, pri čemu 60% njih čine sintetski kanoni i kanebinoidi. Ono što nas posebno zabrinjava i zašto smo inzistirali na ovom prijedlogu i apeliramo da se on podrži, što su sva istraživanja pokazala da u Hrvatskoj mladi su iznad prosjeka onih koji uživaju ove nove sintetske droge kojih su sve prisutne, a zapravo protiv njih trenutačno ne vodi se uspješna borba i sve jeftiniji. Stoga još jednom apeliramo da se ovaj naš zakon podrži. A ako Ministarstvo zdravstva ima dobre namjere i ne želi podržati naš zakon, neka što prije izradi novi Zakon o suzbijanju droge. I ono što smo čuli danas na tribini o javnom zdravstvu što bi trebalo postati opća praksa dakle kada donosimo jedan zakon da se odmah s njim izrade i svi podzakonski akti koji proizlaze iz toga zakona. Mislim da je to dobar put da onda svaki problem riješimo na cjelovit i kvalitetan način. Hvala lijepo.
Gospodin Babić traži repliku.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, zapravo sam prvo htio replicirati dr. Ćeliću, ali evo dogodilo se da vi to niste vidjeli, pa ću kolegi Jovanoviću.
Ali ne možete.
Ne, ne. Sve je u redu. Ali ja repliciram kolegi Jovanoviću. Razumio sam zapravo i ovo zadnje što ste rekli, zapravo uvijek je dobro ako se donosi jedan takav cjeloviti zakon da se donesu i podzakonski akti i time se s vama apsolutno slažem. Želim reći u prilog ovoj raspravi, ja znam kasni su sati, to ne gledaju recimo roditelji čija su djeca ovisnici. Sve to nekako počinje sa marihuanom i to još uvijek zvoni i u ušima i u javnosti. Koliko znam, 70% zapljena u Republici Hrvatskoj su uglavnom marihuane, a 38% zapravo svih ukupnih prihoda vezani su u količini novca vezani su za marihuanu. Nešto ste bili rekli da se zapravo medicinska konoplja proizvodi u zatvorenim prostorima, a industrijska na otvorenim prostorima da se zapravo ne može raditi o onoj marihuani koja se zapravo nalazi na tržištu droga. Ja koliko znam ili sam vas krivo razumio barem na području na kojem sam ja policija uglavnom zapljenjuje marihuanu koja je na otvorenom području. Ako nisam u pravu volio bih da me ispravite. I još nešto, možda vi to znate, a htio sam pitati, u mišljenju Vlade kaže se da uvažavajući činjenicu da se anestezija za životinje uglavnom koriste humani anestetici kao i činjenica da za sve lijekove koji sadrže druge psihotropne tvari bez obzira radi li se o humanom ili veterinarskom lijeku dozvole kao izvješća prema Međunarodnom odboru za narkotike treba dostavljati Ministarstvo zdravstva, a ne Ministarstvo poljoprivrede. Ne znam zapravo na što se misli? Na što se ovdje misli volio bih da to ako možete da nam kažete. Hvala.
Da, gospodine Jovanović hoće odgovoriti? Izvolite.
Hvala lijepo. Da kolega Babić, ovo što, u pravu ste dakle kod nas među mladima najzastupljenija je marihuana. 70% svih zapljena se odnosi na marihuanu. I ja se nadam da današnja naša rasprava koja govori o nekim benefitima medicinskog kanabisa ni na koji način neće nikoga potaknuti da zloupotrebljava i uživa to opojno sredstvo. Vi ste u pravu. Dio ljudi koji za osobnu upotrebu uzgaja stabljike marihuane to čini na otvorenom. Ali kada govorimo o medicinskom kanabisu, da bi se on mogao koristiti u medicinske svrhe on se mora uzgajati u strogo kontroliranim uvjetima i upravo u zatvorenim prostorima. Tako da to postoji točno izračuni što bi Imunološki zavod trebao imati, na koji način da bi se mogla uzgajati medicinska konoplja koja je potpuno različita od industrijske prije svega i po razini THC-a koji je u industrijskoj konoplji ispod 0,2%, a naravno u medicinskoj kanabis ima potpuno drugačiji sastav.
Dobro. Gospodin Stjepan Čuraj, Klub zastupnika HNS-a.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege saborski zastupnici. Probat ću biti što kraći u ove sitne sate. Dakle, prije svega što se tiče samog prijedloga koji je ovdje pred nama. Načelno sa onim navedenim i osnovnim postavkama HNS-a apsolutno se slažem, dakle što se tiče dekriminalizacije općenito korištenja konoplje, a onda kasnije i kanabisa u medicinske ili industrijske svrhe. Također ovo što je ovdje istaknuto u prijedlogu oko novih droga, otkrivanja, zakonske regulative naravno da pozdravljamo i naravno sve ono što je navedeno. Ono što također se moramo složiti je svakako i mišljenje koje smo dobili da ne samo stanemo na tome, dakle naš stav i dalje i moj osobni je da mi i dalje se trebamo zalagati za dekriminalizaciju, legalizaciju kanabisa i za osobnu upotrebu, dakle ne medicinsku jer znamo da to ovdje je spomenuto jedno istraživanje, a mi imamo i drugih, da ima pozitivna iskustva i drugih zemalja i da ono prije svega dovodi do izdvajanja korisnika iz kriminalnog okruženja preko rasterećenja policije i sudstva radi učinkovite borbe protiv težih i opasnijih oblika kriminala do ostvarivanja poreznih prihoda i kontroliranja trgovine kanabisom kao značajnog prihoda za državni proračun, a kasnije ta sredstva se mogu koristiti za zdravstvo i obrazovanja. No, tema ovdje nam je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju zlouporabe droge i ono što se također moramo složiti da to prihvaćamo da je ovo kompleksna problematika koja se mora rješavati kroz niz kako je ovdje u mišljenju navedeno ministarstava od zdravstva, pravosuđa, unutarnjih poslova, financija, carinske uprave, poljoprivreda ako govorimo o samom uzgajanju, dakle, da nije dovoljno promijeniti samo ovaj zakon, također i ovo što se govori o međunarodnim konvencijama i podzakonskim aktima, možemo prihvatiti. Ovdje apeliramo zbilja, da se nađe cjelokupno rješenje na tragu ovih prijedloga koje ćemo mi apsolutno onda kad se to uredi na način na koji se to treba urediti, apsolutno i podržati naravno. Smatramo da je to jedan prostor za razvoj i poljoprivrede kad govorimo o industrijskoj konoplji, naravno uvažavajući sve ove primjedbe mislim da se zbilja treba sjesti i napraviti jedan kvalitetan prijedlog koji će biti u skladu sa normama. Na odboru smo čuli da za ovakve stvari je potrebno osnovati posebno nadležno tijelo za provedbu proizvodnje ili agenciju ako se ne varam, tako da i to nije ovdje sadržano. Dakle, ne smijemo baš na brzaka, to nisu bilo kakve stvari, juriti samo izmjenom jednog zakona, očigledno da je to kompleksna problematika koja se mora sustavno urediti i po mogućnosti pripremiti za onaj jedan korak više koji nadamo se da ćemo i doživjeti mi ovdje u Hrvatskoj. Stoga zaključno, Klub HNS-a na žalost u ovakvom prijedlogu neće moći ovo podržati. Međutim, apeliramo i dalje da se to uvrsti i da se to sustavno apsolutno regulira ovako kako je predloženo. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Imamo dvije replike. Prva gospodin Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Čuraj, vrlo kratko. Dakle, s obzirom da je dvije trećine svih kaznenih dijela koje su vezane uz opojne droge vezano uz marihuanu, treba tu biti oprezan. Dakle, ja nisam za to da se viktimiziraju konzumenti marihuane da ih se šalje u zatvore, te zakonske izmjene pozdravljam. Međutim, sada imamo jednu situaciju koja nije samo u Republici Hrvatskoj nego je i u čitavoj Europi, dakle, imamo s jedne strane društveno prihvatljive droge kao što su duhan i alkohol i imamo ilegalne psihoaktivne tvari, marihuana je sada negdje u nekom međuprostoru dakle, na nekakvoj poziciji da bi mogla završit među društveno prihvatljivim drogama, a dakle, treba isticati treba dati informaciju najpshitropniji učinak na mozak mladog čovjeka ima marihuana. Heroin vas nikada neće odvesti u psihozu, marihuana hoće. Kod onih vulerabilnih to opet ne znači dakle, velika većina onih koji konzumiraju marihuanu neće imati tako ozbiljne psihičke smetnje ali jedno istraživanje iz Švedske … instituta dakle, konzumacija marihuane do pet puta je bila okidač za nastanak akutnog psihotičnog poremećaja kod mladih. Dakle, oprez kod govora o marihuani i davanje i potpunih informacija, cjelovitih informacija, a ne dakle, nikakvi senzacionalistički napisi iz žutog tiska.
Odgovor izvolite na repliku.
Evo zahvaljujem kolega Ćelić. Dakle, prije svega u vašoj replici spomenuli ste da su alkohol i duhan kao droge, pa bih vas ja ne znam baš sad da li je to točna klasifikacija, ali da su različite studije pokazale da upravo ti štetni učinci marihuane su puno manji nego alkohola i duhana, odnosno nikotina i da upravo ove neke nuspojave se također mogu pojaviti i sa alkoholom. Dakako, da mi smo svjesni trenutka naravno ni u bivšoj Vladi u kojoj smo mi također imali iste stavove nismo uspjeli se to dogovoriti i staviti na agendu, tako da ne očekujem da će i u ovoj Vladi to ići samo tako lako, ali mi ne odustajemo od tih stvari i sigurno nadamo se da ćemo upravo kroz daljnju analizu i primjere zemalja koje to imaju, gdje se usporede točno i troškovi liječenja i prijave i sveg onog benefita što to donosi i samom proračunu, ali naravno i ovih zdravstvenih potencijalnih tegoba da se sigurno može dovesti do zaključka da nas to, da je to jedan smjer u kojem bi mogli ići u nekoj budućnosti. Zahvaljujem.
22 sata 29 minuta i 15 sekundi, ima nas komada 6 sa mnom koji ne mogu govoriti. Izvolite gospodine Hajduković.
Ja ću zaista biti kratak. Gledajte kolega, bio sam optimističan kad ste započeli raspravu, ja sam i očekivao da ćete tako započeti budući da znam stavove vaše stranke, ali moram priznati da sam na kraju razočaran, što je apelirao i kolega Jovanović, ja bih molio zaista se založite da imamo jedan vrlo sličan zakonski prijedlog uskoro na klupama koji će doći od Vlade. Mi smo ga spremni podržat ako zaista bude progresivan i na tragu ovoga što predlažemo.
Kolega Hajduković još uvijek ima svoje izlaganje.
Vrlo, vrlo kratko. Žao mi je što o ovoj temi raspravljamo ovako kasno, bilo bi puno bolje da smo o tome raspravljali ranije i zbog interesa javnosti i zbog činjenice da je ovo zaista bitan zakon ne samo sa zdravstvenog aspekta već i gospodarskog o čemu su govorili i kolega Jovanović i kolega Ćuraj. I žao mi je ćuti što nema volje od strane većine da se ovaj zakon podrži. Stalno su isprike koje dobivamo da će Vlada predložiti vrlo sličan zakon u vrlo skoroj budućnosti ali mi te zakone ne viđamo. Dakle, recimo ako govorimo o Istambulskoj konvenciji, ako govorimo konkretno o ovom zakonu i još ih na stol nismo dobili. A puno kritika je bilo upućeno evo baš na naše neratificiranje Istambulske konvencije i činjenica je da gotovo svi naši susjedi su je već ako nisu i svi ratificirali. Dakle, ja bih apelirao prije svega na odgovorno ponašanje vladajućih da se apriori ne odbija sve što dolazi od oporbe zato što nije sve loše, kao što smo i mi spremni podržati neke stvari za koje mislimo da su dobre za Hrvatsku. Hvala.
Hvala imate jednu repliku gospodina Jovanovića.Da A gospodine Jovanović imate pravo i na završnu riječ to znate?
Da. Dakle, kolega Hajdukoviću ono što sam htio reći na kraju iskoristit ću repliku vama. Dakle, ovaj naš zakon ni na koji način nije osporio potrebu prevencije u suzbijanju zloporabe droga. Dakle, postoji jedna izreka koja meni najbolje opisuje ovisnosti, dakle, droga je put bez povratka koji počne tako da čovjek uzme drogu, onda droga traži drogu i na kraju droga uzme čovjeka. Pa prema tome, ključno je upravo u prevenciji, a prevencija je najuspješnija ako krene od vrtića i traje praktično do staračkog doma gdje jednu od ključnih uloga ima i zdravstveni odgoj sa modulom bolest i ovisnosti. Koliko god se neki tome protivili, zapravo to je najuspješniji način u sprječavanju zloporabe droga dugoročno.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Na kraju uvijek se slažemo se u tome da je edukacija ključ i ako se vodimo i ekonomskom računicom, kuna uložena u prevenciju je 4 kune ušteđene u sanaciji. Hvala.
Zaključujemo raspravu ili želite još nešto reći na kraju? U redu. Zaključujemo raspravu. Kao što mi savjetuje gospodin Bukarica cijelo vrijeme i glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Za sutra Prijedlog odluke o osnivanju Odbora za nagradu za promicanje prava djeteta. Evo idite i razmnožite se, mislim. SJEDNICA PREKINUTA U 22.23 SATA.
Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju zlouporaba droga, prvo čitanje, P.Z. br.82. predlagatelj je Klub zastupnika SDP-a. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o suzbijanju zlouporaba droga. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 70 za, 19 suzdržanih i 5 protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.