Dobro jutro svima želim. Počinjemo sa današnjim zasjedanjem. Prema najavi sinoć na završetku sa točkom broj 9 - Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progonu za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 884 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tatjana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Cijenjene zastupnice i zastupnici. Razlozi za novu izmjenu i dopunu Zakona o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progona za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava, kao i Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progona za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava proizlaze iz potrebe ispunjavanja mjerila iz poglavlja 23.-Pravosuđe i temeljna prava, kao i usklađivanja sa postojećim zakonima Republike Hrvatske. Naime, izmijenjenim zakonom iz svibnja 2011. godine riješeno je pitanje nadležnosti sudova za postupanje u predmetima u kojima je postupak započet nakon stupanja na snagu ovih izmjena, ali nije riješeno pitanje nadležnosti u slučaju ako je povodom žalbe Vrhovni sud ukinuo prvostupanjsku presudu zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja ili drugog razloga, koji mogu ili su utjecali na pravilnost donesene odluke. Stoga je nužno izmijeniti zakon kako bi se uskladio sa provedenim tehničkim konzultacijama sa Europskom komisijom u vezi poglavlja 23. kada je preporučeno da se ovi predmeti vode isključivo pred četiri specijalizirana suda, županijski sudovi u Osijeku, Rijeci, Splitu i Zagrebu tako da bi se ponovljeni postupak mogao provesti pred jednim od ova četiri suda. Pored ovoga, a s obzirom da nije riješeno koji je od četiri specijalizirana županijska suda nadležan za vođenje kaznenog postupaka prva izmjena zakona vezana je za članak 12. Iz tog razloga je bilo nužno zakonom utvrditi mjesnu nadležnost ta četiri suda. Drugom izmjenom odnosno uvođenjem ovakvog članka predviđena je i primjenjivost odrede o korištenju dokaza u slučaju ustupanja kaznenog progona i dokaza od strane Međunarodnog kaznenog suda za bivšu Jugoslaviju. Ovakva dopuna također je u suglasnosti s člankom 28. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progona za kaznena djela protiv međunarodnog i humanitarnog prava, odnosno odredbi o korištenju dokaza Međunarodnog kaznenog suda. Izmjena zakona izvršena je i uvođenjem odredbe koja se odnosi na okončanje postupka u tijeku pred sudovima koji su nadležni po općim odredbama kao izuzetak po kojem će glavni državni odvjetnik, ako ocijeni da je to nužno da bi se postupak dovršio, predložiti predsjedniku Vrhovnog suda Republike Hrvatske da da odobrenje za premještanje predmeta na jedan od četiri specijalizirana suda, a kada je to primjereno okolnostima kaznenog djela ili potrebama vođenja postupka. Ovu ovlast glavni državni odvjetnik može koristiti kada god se pojave i najmanje sumnje u objektivnost u vođenju postupka ili kada ocijeni kako je nužno premjestiti predmet sa suda koji je nadležan po redovitim odredbama. Nadalje, a s obzirom da se u praksi pojavljuje situacija da se presuda ukida zbog formalnih propusta, a činjenično stanje je pravilno utvrđeno i nema primjedbi na donesenu odluku, u takvom slučaju dopušta se predsjedniku Županijskog suda ili glavnom državnom odvjetniku da mogu podnijeti prijedlog Vrhovnom sudu da se za suđenje odredi sud koji je i donio samu presudu iz razloga što taj sud poznaje predmet, a sama odluka nije upitna. Nova izmjena odnosi se i na brisanje članka 6. Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o primjeni Statuta radi toga što su odredbe tog članka uvrštene u članak 28.2 što je nomotehnički i sadržajno puno bolje rješenje. Jednako je potrebno izbrisati i članak 7. zakona o izmjenama i dopunama zakona radi toga što su odredbe toga članka sastavni dio Zakona o kaznenom postupku koji je stupio na snagu od 1. rujna 2011. godine. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospođo državna tajnice. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će konačni prijedlog odnosno donošenje Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progonu za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava. O samom sadržaju zakona, ovog zakona koji je pred nama, o izmjeni i dopuni zaista je iscrpno i sve rekla gospođa državna tajnica pa ne bi imalo smisla ponavljati. Možda samo da podsjetimo o čemu uopće govori ovaj dakle temeljni zakon, na što se odnosi temeljni Zakon o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progonu za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava. Dakle tim se zakonom uređuje primjena Statuta Međunarodnog kaznenog suda koji je Republika Hrvatska ratificirala Zakonom o potvrđivanju Rimskog statuta Međunarodnog kaznenog suda, suradnja Republike Hrvatske s Međunarodnim kaznenim sudom te posebnosti progona za kaznena djela predviđena člankom 5. Statuta, kaznena djela protiv vrijednosti zaštićenih međunarodnim pravom iz članaka Kaznenoga zakona i druga kaznena djela iz nadležnosti međunarodnih kaznenih sudova, kao i progon za kaznena djela protiv međunarodnoga pravosuđa. Ovaj je zakon donijet 2003. godine, na snazi je i po njemu je Republika Hrvatska postupala. Izmjenu je doživio jednu prije ove u svibnju prošle godine, dakle upravo kao jedno od mjerila, za ispunjavanje kao jedno od mjerila ispunjavanja mjerila za zatvaranje poglavlja 23. – Pravosuđe i temeljna prava upravo u dijelu suđenja za ratne zločine. Možda i na tragu jučerašnje rasprave da kažemo da i ovim zakonom utvrđena isključiva nadležnost sudova Republike Hrvatske za suđenje u ovim predmetima. Dakle, a upravo radi daljnjih pomaka u profesionalnosti, nepristranosti, objektivnosti i efikasnosti suđenja u ovim predmetima donijete su izmjene u svibnju ove godine. Tada smo utvrdili premda je temeljnim zakonom bila predviđena nadležnost opće mjesna i stvarno nadležnih sudova s time da se mogu predmeti prenijeti na ova četiri županijska suda – Zagreb, Rijeku, Osijek i Split. Izmjenama iz svibnja utvrđene su kao isključivo nadležna ta četiri županijska suda za suđenje u predmetima iz članka 1. ovoga Zakona. Ovim izmjenama i dopunama zakona kao što smo čuli uređujemo ono što možda nismo dosljedno uredili izmjenama iz svibnja. Dakle, osim određenja županijskih sudova, samo 4 županijska suda bilo je potrebno utvrditi i njihovu mjesnu nadležnost, dakle da područja kojih županijskih sudova koji neće suditi u ovim predmetima se prostire njihova nadležnost. To je učinjeno ovdje člankom 1. stavkom drugim. Također se u prijelaznim odredbama izmjena iz svibnja utvrđivalo da će se kao opće pravilo započeti postupci dovršavati pred sudovima pred kojima su i pokrenuti. Kako se završetak postupka, postupak nije završen do njegove pravomoćnosti. Potom bi i ukinute kada su presude ukinute i vraćene na ponovni postupak po ovim izmjenama išle na sud na kojem su započete. Upravo radi profesionalnosti, radi toga što su ova četiri suda najsposobnija, naj kadrovski najopremljenija ukoliko se presuda ukida zbog nepotpunog ili netočno utvrđenog činjeničnog stanja nadležan će za ponovno suđenje biti jedan od ova četiri suda. Dakle, to je kao opće pravilo. Iznimno ukoliko to zahtjeva ekonomičnost i brzina postupka može se odrediti da će postupak dovršiti sud koji ga je i započeo. I još jedna rekla bih sasvim nomotehnička izmjena, a to je u dijelu u kojem smo donijeli izmjenu u svibnju o korištenju dokaza Međunarodnog kaznenoga suda i njihovom upotrebom kod suđenja pred domaćim pravosuđem pa smo jednu odredbu koja je sada stipulirana u članku 28a. čime je inkorporirana u bazno tijelo osnovnoga zakona izmjenama iz svibnja donijeli kao odredbu Zakona o izmjenama. Zbog važnosti te odredbe, zbog njenog materijalnog karaktera nomotehnički ju je bolje i pravilno stipulirati ovako kako je to prema sadašnjim izmjenama i predloženo. Zbog svega ovoga zbog toga što je ovo još jedna izmjena zakona koja ga čini podobnim za konačni cilj koji se želi postići u Republici Hrvatskoj i potvrdit Republiku Hrvatsku kao zemlju koja ima najviše pravne standarde kaznenoga prava, pa i u ovom poglavlju, odnosno u dijelu suđenja za ratne zločine. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS, HSU uvaženi zastupnik Goran Beus Richemberg. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub HNS-a, HSU-a podržat će predložene izmjene i dopune zakona o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progonu za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava. Međutim, smatramo da je predlagatelj bio dužan na početku kod obrazloženja ovoga Zakona prije svega ispričati se Hrvatskome saboru. Naime, izmjene i dopune ovoga Zakona donesene su u svibnju ove godine. Dakle, prije pet mjeseci i tada se propustilo napraviti nešto što je ključni i temeljni razlog za nove izmjene i dopune upravo zbog toga što je očito da je Vlada ignorirala kodeks kojim je regulirano uključivanje zainteresirane javnosti prilikom donošenja novih propisa ili izmjene postojećih. Jer da je u pripreme izmjena i dopuna zakona tada u svibnju, odnosno u travnju kad je na njima rađeno bila uključena zainteresirana javnost a tu se prije svega ovdje u konkretnome slučaju misli i na predstavnike sudske vlasti onda bi bilo jasno da je napravljen propust jer su i tada već bili u tijeku postupci kod kojih se kasnije ili u to doba događalo da je Vrhovni sud ukidao presude bez obzira radilo se o meritumu ili se radilo o proceduralnim pitanjima. Dakle, posve je bilo jasno i tada da se konsekventno do kraja nije izveo postupak definiran u zakonskome prijedlogu kako bi se prevenirale situacije koje danas imamo i zbog kojih se donose nove izmjene i dopune nepunih 5 mjeseci nakon … [[Govornik se ne razumije.]] Zakon o kaznenom postupku stupio je na snagu 1. rujna i u tom dijelu gdje se predlagatelj poziva na potrebu jedne od izmjena naravno je u pravu jer se u svibnju nije moglo znati što će se zapravo u srpnju raspravljati, odnosno što će na koncu biti usvojeno u Hrvatskome saboru. Ali to je među svim ovim izmjenama u principu najmanje važno. Definiranje stvarne nadležnosti četiriju specijaliziranih sudova u slučajevima kada Vrhovni sud ukida ranije donesene presude tih sudova moralo je biti i tada jasno i moralo je biti poznato predlagateljima. Čudi nas, zato jer je Ministarstvo pravosuđa u posljednjih dvije godine pokazalo višu razinu predanosti, koncentriranosti i stručnosti u pripremi prijedloga zakona što je ovaj Hrvatski sabor i honorirao na način da je sve ono što je Ministarstvo pravosuđa koordiniralo u izmjenama i dopunama postojećih zakonskih tekstova, odnosno donošenja novih, a sve u svezi primjena mjerila i ispunjavanja mjerila utvrđenih u našem pregovaračkome procesu prihvatilo. I to smo kao pravosudnu reformu prihvatili u principu konsenzualno. Očito je da tim koji radi u Ministarstvu pravosuđa zaboravlja jednu vrlo važnu stvar, a to je onaj kodeks kojega je usvojila Vlada i gdje se uvijek pokazalo, kad god je preskakala dobru praksu, definiranu tim kodeksom, događalo se da se mora dolaziti pred Hrvatski sabor sa novim izmjenama, a katkad je bilo posve jasno da je bilo potrebno samo konzultirati mjerodavne, odnosno stručne ljude u Europskoj Komisiji da se ne bi dogodio propust koji je zapravo na neki način i posramio ili trebao posramiti predlagatelja. U svakome slučaju klub HNS-a i HSU-a prihvatit će ovaj prijedlog izmjena, ali upozorava da ovakva praksa nije ozbiljna i da ide ispod razine onoga što je Ministarstvo pravosuđa doseglo u posljednje dvije godine. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala vam poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Klub SDP-a podržat će izmjene, Prijedlog Zakona o izmjeni i dopunama Zakona o primjeni statuta stalnog međunarodnog suda i progonu za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava, što je sasvim i prirodno, jer upravo za vrijeme koalicijske vlasti 2003. godine donesen ovaj zakon. Kada se radi o izmjenama i dopunama ovog zakona treba napomenuti, i na to moramo biti svi ponosni da je Hrvatska bila među prvim zemljama potpisnicama statuta, i upravo to je bila i naša obveza da nakon potpisivanja dakle statuta stalnog međunarodnog kaznenog suda donesemo i ovaj zakon kojim ćemo prilagoditi vlastito domaće zakonodavstvo, dakle kako bi se ispunili svi oni uvjeti postupanja pred stalnim međunarodnim kaznenim sudom. U ono vrijeme na žalost još uvijek i dan danas potreba za ovakvim zakonom bila je i takve naravi da se prebace sa ad hoc sudova, kao što je sud u Haagu, procesi i da se tim ljudima koji su hrvatski državljani sudi pred domaćim pravosuđem, pred našim sudovima. To bez ovog zakona, dakle još 2003., sve do 2003. godine nije bilo moguće učiniti. Podsjećam da smo tada i zbog toga, prije svega i zbog toga jednoglasno donijeli ovaj zakon. Mogu reći da svi pravnici koji se bave kaznenim pravom još od davnine sanjali su instituciju stalnog međunarodnog kaznenog suda, svjesni da sve zemlje kada se nađu u ratu, čak i onda kada se radi o zemljama koje su napadači, a kamoli dakle o zemljama koje su se branile u takvim ratovima nevoljko se susreću i s onom drugom stranom ratovanja. Dakle bilo je potrebno osnovati, i to je jedna velika pobjeda međunarodne zajednice, da se stvori jedan stalni sud koji neće biti politički motiviran i koji neće biti određen samo za neke zemlje. Na žalost punina i na neki način djelovanje, nad djelovanjem tog stalnog međunarodnog kaznenog suda i dalje lebdi sjena, jer najsnažnija zemlja, neke od najsnažnijih zemalja svijeta ne žele pristupiti statutu stalnog međunarodnog kaznenog suda, navodeći jednostavno obrazloženje koje je apsolutno neprihvatljivo za međunarodnu zajednicu, da ne žele da se njihovim vojnicima sudi van njihove zemlje. Naravno treba vjerovati i u promjenu određenih politika i u sazrijevanju toga, da je upravo odbijanje i odbacivanje bilo kakve političke primisli za sankcioniranje svega onoga što se počini u ratu upravo ovaj stalni međunarodni kazneni sud. Na kraju krajeva on ima toliko i preventivno djelovanje, zato što upozorava da svi oni koji čine zločin u ratu, ne samo što on ne zastarijeva, nego da vrlo lako mogu biti procesuirani upravo pred ovim sudom. Dakle da se vratimo, i ono što je za nas posebno interesantno, a to je one odredbe u ovom zakonu koje se tiču upravo i procesuiranja tih djela zaštićenih međunarodnim pravom, dakle djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava pred domaćim pravosuđem. Najbitnije komponente ovog zakona jesu upravo što se sudbenoj vlasti daje ovlast koja nije poznata u Kaznenom zakonu, nego upravo proizlazi iz ovog zakona, a to je ono što je maloprije i kolegica napomenula, dakle ovlast i predsjedniku i Vrhovnog suda, i glavnom državnom odvjetniku da upravo osim ove mjesne nadležnosti četiri velika kaznena suda u Osijeku, u Zagrebu, Splitu i u Rijeci imaju tu mogućnost da suglasnošću volja kad ocijene upravo zbog težine određenog postupka, zbog prilika ili neprilika koje vladaju u određenom području koje izaziva određeno suđenje, da upravo podmetnu leđa, dakle i da pravosudna vlast bude odgovorna za adekvatni ishod tih postupaka. Dakle važno je napomenuti da oni ne idu onim redovnim slijedom dodjele predmeta kao što je to u običnim parnicama, u građanskim stvarima, ili u kaznenim stvarima koje se, onih sudova koji ne sude za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava. Dakle ove izmjene koje su se dogodile mi u klubu SDP-a smatramo sasvim logičnim, s obzirom i na razvoj našeg kaznenog prava, počevši od, ondje gdje je, od 2003. godine, od kada datiraju ove izmjene, te će upravo zbog toga i klub SDP-a podržati donošenje ovih izmjena. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu uvaženi zastupnik Ivo Grbić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o prijedlogu Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o primjeni statuta Međunarodnog kaznenog suda i progonu za kaznena djela protiv međunarodnog, ratnog i humanitarnog prava s konačnim prijedlogom zakona koji je Vlada Republike Hrvatske uputila u proceduru donošenja po hitnom postupku. Hitnost postupka opravdana je i treba je podržati jer se donošenjem istog ispunjavaju mjerila iz Poglavlja 23. – Pravosuđe i temeljna ljudska prava. Predloženim izmjenama i dopunama osim toga što se ispunjavaju mjerila iz Poglavlja 23. vrši se usklađivanje ovog zakona s postojećim zakonima RH. U mjesecu svibnju ove godine Hrvatski sabor usvojio je izmjene zakona. Tim izmjenama riješeno je pitanje nadležnosti sudova za postupanje u predmetima u kojima je postupak započet nakon stupanja na snagu izmjena. Ali, izmjene nisu riješile pitanje nadležnosti u slučaju ako je povodom žalbe Vrhovni sud RH ukinuo prvostupanjsku presudu zbog pogrešno ili nepotpuno utvrđenog činjeničnog stanja. Predlaže se za vođenje kaznenih postupaka za kaznena djela protiv međunarodnog, ratnog i humanitarnog prava stvarna i mjesna nadležnost županijskih sudova u Osijeku, Splitu, Rijeci i Zagrebu. Mišljenja sam da je ovaj prijedlog Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o primjeni statuta Međunarodnog kaznenog suda i progonu za kaznena djela protiv međunarodnog, ratnog i humanitarnog prava važan u postupku usklađenja stoga ću podržati njegovo donošenje. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno? Ne. Završno. Zaključujem raspravu i glasovat ćemo o tome kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progona za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava, bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 884, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o primjeni Statuta Međunarodnog kaznenog suda i progona za kaznena djela protiv međunarodnog ratnog i humanitarnog prava. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Rezultat je da je ovaj zakon prihvaćen većinom glasova, 76 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.
Prelazimo na 17. točku dnevnog reda jer za ove druge još odbori nisu obavili posao pa bi prosil odbore da to naprave do srijede. A to je - Konačni prijedlog Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora, treće čitanje, P.Z. br. 672 Predlagatelje Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Ovaj ćemo zakon raspravljati sukladno odredbama Poslovnika koje se odnose na treće čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe i Odbor za razvoj i obnovu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tatijana Vučetić, državna tajnica u Ministarstvu pravosuđa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici. Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o zakupu poslovnog prostora omogućena je prodaja poslovnog prostora u vlasništvu RH mikro i malim subjektima malog gospodarstva pod uvjetima i u postupku propisanom uredbom Vlade RH. Istim zakonom raniji naziv Zakon o zakupu poslovnog prostora izmijenjen je u naziv Zakon o zakupu i prodaji poslovnog prostora. Važeći Zakon o zakupu poslovnog prostora dosada je mijenjan 3 puta, a kako je prihvaćena inicijativa Hrvatske obrtničke komore i Grada Zagreba da se zakonom omogući prodaja poslovnog prostora i u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i jedinica područne, odnosno regionalne samouprave kao inicijativa za prodaju širem krugu subjekata zakupcima, odnosno korisnicima tih prostora, a ne samo kao dosada mikro i malim subjektima malog gospodarstva uz odgovarajuće uvjete i odgovarajući postupak kao i za poslovne prostore u vlasništvu RH to se ukazala i nužnost za promjenu navedenog zakona. Donošenjem novog Zakona o zakupu i prodaji poslovnog prostora predviđeno je kao mjera 3. u sklopu programa mjera za pojednostavljenje poslovanja subjekata malog gospodarstva prihvaćenog zaključkom Vlade RH od 24. lipnja 2010. godine sukladno planu gospodarskih aktivnosti programa gospodarskog oporavka Vlade RH. Ovim konačnim prijedlogom omogućuje se sadašnjim zakupcima, odnosno korisnicima poslovnog prostora u vlasništvu RH, općina, gradova, županija i Grada Zagreba koji uredno izvršavaju svoje obaveze iz ugovora o zakupu i druge financijske obaveze prema jedinici lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave te uz dodatni uvjet 5-godišnjeg korištenja tog prostora i uz propisane iznimke kupnja tih prostora uz uvjet i u postupku propisanim ovim zakonom Uredbom Vlade RH,odnosno odlukama jedinica lokalne, područne, odnosno regionalne samouprave. Republika Hrvatska odredila je malo gospodarstvo, odnosno obrtništvo kao dio temeljne podloge gospodarskog razvoja. Kako su upravo obrtnici najčešći zakupoprimci poslovnog prostora to će kroz zakonsku mogućnost kupnje poslovnog prostora koji koriste poboljšati njihov položaj pružajući im na taj način sigurnost kroz obavljanje poslovanja u vlastitom prostoru. Time se doprinosi jačanju malog gospodarstva, odnosno poduzetništva. No kako ustavna načela o pravednosti i jednakosti te poduzetničke ravnopravnosti traže da se poslovni prostor u vlasništvu RH, općina, gradova, županija i Grada Zagreba privatizira na odgovarajući način to je ovim zakonom omogućena prodaja širem krugu korisnika tih prostora, a ne kao dosada samo subjektima malog gospodarstva. Vezano uz prodaju poslovnog prostora u vlasništvu navedenih javno-pravnih tijela važno je naglasiti da se ovim zakonom, zakonskim prijedlogom, javno-pravnim tijelima daje samo mogućnost prodaje poslovnog prostora u njihovom vlasništvu i to na temelju javno objavljenih popisa poslovnih prostora koji su predmet prodaje. A nije propisana i obaveza prodaje poslovnih prostora. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Želi li, niste se izjasnili o amandmanima. Prosim lepo.
Amandman je podnio Odbor za pravosuđe, predlagatelj ga prihvaća.
Hvala. Znači amandman se prihvaća. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Ana Lovrin, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice. Klub HDZ-a podržat će Konačni prijedlog Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnoga prostora. Naime, ova materija zakupa poslovnog prostora, ovdje govorimo o poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske i u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i jedinica regionalne samouprave, regulirana je posebnim zakonom od 1996. Godine. Zbog specifičnosti gospodarskih odnosa u tom dijelu bilo je potrebno donijeti takav zakon i regulirati tu materiju posebnim zakonom u odnosu na opće odredbe o zakupu i Zakona o obveznim odnosima, a kasnije kroz nekoliko izmjena,a izmjenom iz 2004. Materija uređenja ovoga Zakona proširena je na prodaju poslovnih prostora u vlasništvu samo Republike Hrvatske i to sadašnjim odnosno tadašnjim zakupcima, mikro ili malim poduzetnicima pod uvjetom i u postupku koje je uredbom propisala vlada Republike Hrvatske i ovo također kao leg specialis u odnosu na opće odredbe Zakona o vlasništvu. Vlada je donijela uredbu 2007. Godine ali tijekom toga vremena primjene ovog Zakona iz 2004. I uredbe postojala inicijativa i Hrvatska obrtnička komora se sustavno obraćala Vladi sa prijedlogom izmjene Zakona na način da se proširi mogućnost prodaje poslovnih prostora i u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i jedinica regionalne samouprave obzirom na strogu odredbu Zakona o vlasništvu koja propisuje da nekretnine u svom vlasništvu jedinice lokalne samouprave i regionalne mogu prodavati isključivo putem javnog natječaja osim ako je to zakonom drugačije određeno. Legislativa je u to vrijeme bila takva da su poslovne prostore u vlasništvu republike Hrvatske, mali poduzetnici tada mogli kupiti pod uvjetima koje je uredbom odredila Vlada, ali nisu mogli kupiti takve prostore ukoliko su oni bili u vlasništvu Grada Zagreba, nekog drugog grada, općine ili županije što je bio rjeđi slučaj. Stoga je Vlada predložila donošenje novog Zakona u kojem je također prihvatila isticane primjedbe tijekom primjene Zakona, a to je da je tim zakonom bilo omogućeno postojećim zakupnicima otkupljivati prostore po određenim uvjetima ali isključivo mikro subjektima malog gospodarstva čime je dovedena u pitanja poduzetnička ravnopravnost, odnosno dovodilo se u pitanje da su u tom slučaju ti mikro i mali poduzetnici malog gospodarstva u jednom određenoj boljoj početnoj poziciji na tržištu. Prihvaćajući dugogodišnje inicijative obrtničke komore ali i prigovore o nejednakosti početnih pozicija na tržištu, Vlada je odlučila predložiti ovaj novi Zakon sustavno, ja to pohvaljujem, da nije išao predlagatelj u izmjenu i dopunu obzirom da bi se radilo o 5. Izmjeni i dopunu, pohvaljujem što se išlo sa novim Prijedlogom zakona. Ovaj Zakon smo imali u dva čitanja, meni je drago da iz obrazloženja vidimo da su prihvaćeni gotovo svi ili svi amandmani koje smo isticali i pojedinačno i u Odbora, a ne u cilju izmjene merituma Zakona i smisla i cilja koji se zakonom želi postići nego isključivo u poboljšanju zakonskog teksta da bi se njime stvarno mogla ispuniti intencija Zakona. U odnosu na dakle na drugo čitanje osim svih prihvaćenih tekstualnih poboljšica možda je jedna bitna izmjena to da je zakonski tekst vraćena ponovno mogućnost obročne otplate sadašnjim korisnicima i zakupnicima. Dakle, to je bilo u prvom prijedlogu zakona, na neke primjedbe je do drugo čitanja to iz zakona ta odredba izašla, ali ponovno na rasprave provedene u Hrvatskom saboru na plenarnoj sjednici ali i na primjedbe izrečene u Odborima ponovno je vraćena mogućnost obročne otplate kada kupuju poslovne prostore sadašnji zakupnici i korisnici. Gospođa državna tajnica je u ime predlagatelja vrlo iscrpno obrazložila na što se ovaj Zakon odnosi i ja bih rekla da detaljno regulira i prije svega definira pojam sadašnjeg zakupnika, a to je svaka osoba koja ima na dan stupanja na snagu ovog Zakona sklopljen ugovor o zakupu koja obavlja dopuštenu djelatnost u tom prostoru i ako taj prostor koristi najmanje pet godina, a proširena je ova mogućnost ili pravo zbog određenih specifičnih odnosa odnosno situacija kada netko stvarno koristi poslovni prostor ali zbog raznih objektivnih okolnosti nema zaključen ugovor ali ga koristi, ako obavlja dopuštenu djelatnost u tom prostoru ako u svemu podmiruje kroz cijeli period korištenja podmiruje sve obveze kao da je u zakupu i ako je u tom prostoru najmanje 5 godina, onda stječe po ovom zakonu status zakupnika, odnosno korisnika koji onda ima pravo otkupiti taj prostor koji koristi. Dakle, moram reći da se poslovni prostor u vlasništvu Republike Hrvatske i jedinice lokalne i regionalne samouprave daje u zakup isključivo natječaja osim iznimaka u odnosu na sadašnje zakupce koji uredno izvršavaju sve svoje obveze iz ugovora o zakupu kojima se nudi novi ugovor na sljedećih 5 godina ukoliko uvjete za sklapanje novoga ugovora prihvate mogu ga nastaviti koristi. U slučaju natječaja zbog financijske discipline ne može se javiti, ne može pristupiti natječaju ona osoba koja ima duga prema proračunima bilo države bilo jedinici lokalne, odnosno regionalne samouprave i moram reći da na tom natječaju za zakup branitelji imaju pravo prvenstvenog sklapanja ugovora o zakupu ukoliko prihvate najviši ponuđeni iznos zakupnine koji je postignut na natječaju. Jedna novina koju ja vidim u odnosu na bivši zakon, a meni se čini dobra da se prepoznala, a možda ju mnogi neće niti primijetiti, a to je da za vrijeme trajanja popravka radi održavanja poslovnog prostora u stanju u kojem ga je zakupodavac dužan održavati koji padaju na teret zakupodavca kao i radova na javnim površinama, pročelju i krovištu zgrade zbog kojih zakupnik nije mogao koristiti poslovni prostor, zakupnik nije dužan plaćati zakupninu zato što u praksi je bilo niz slučajeva kada se radovi nisu izvodili na konkretnom poslovnom prostoru ali su se radovi izvodili na cesti, nije bilo pristupa poslovnom prostoru i tu je bilo uvijek sporova između zakupca i zakupodavca o tome da li ga treba osloboditi za to vrijeme zakupnine ili ne. Ovim zakonom se to jasno određuje da je oslobođen zakupnine ali nije, što su također često zakupci tražili, ali mu se ne daje pravo da za to vrijeme ima pravo na naknadu štete zbog izmakle dobiti. Mislim da je to dobro da se zakonom to definira da u praksi nema spornih slučajeve i često sudskih dugotrajnih postupaka oko toga. Dakle, evo ono što želim ponoviti što je bitno dakle da se omogućuje prodaja poslovnih prostora u vlasništvu države jedinica lokalne i regionalne samouprave dosadašnjim zakupnicima i korisnicima, ali samo onima koji uredno izvršavaju sve obveze iz ugovora odnosno uredno podmiruju sve troškove ukoliko su korisnici. I to je važno reći, prodavat će se oni poslovni prostori za koje to odluči RH prema popisu koji će sastaviti Agencija za upravljanje državnom imovinom odnosno oni poslovni prostori za koje to odluči jedinica lokalne i područne samouprave, a temeljem odluke svog predstavničkog tijela. Dakle, nije obveza prodaje, ovaj zakon ne stvara obvezu prodaje nego mogućnost prodaje onih prostora za koje tako grad, općina ili država odluči. Također su zakonom utvrđeni rokovi kada i u kojem vremenu se zainteresirana osoba može javiti za kupnju takvog poslovnog prostora. Utvrđeni su uvjeti plaćanja, utvrđeno je da sadašnji korisnik odnosno zakupnik ima pravo na naknadu za izvršena ulaganja koja je izvršio uz suglasnost zakupodavca ukoliko su ta ulaganja utjecala na povećanje tržišne cijene ali najviše do 30% iznosa. Naravno tu procjenu će obaviti ovlašteni sudski vještak kojeg će imenovati zakupodavac odnosno vlasnik u ovom slučaju vlasnik poslovnoga prostora. I kao što sam rekla u odnosu na drugo čitanje, ponovno je uvedena mogućnost obročnog plaćanja. Mi smo rekli da Hrvatska prepoznaje ulogu malog gospodarstva, prepoznaje ulogu i važnost obrtništva u RH. To koliko djelatnosti obrtništvo nosi, koliko ljudi se zapošljava u obrtništvu, prema tome u svakom slučaju i na ovaj način želi im omogućiti i olakšati poslovanje, omogućujući im da izaberu da li će kupiti poslovni prostor odjedanput u kojem slučaju će imati pravo na smanjenje tržišne cijene poslovnog prostora za ono što su uložili uz suglasnost zakupodavca, odnosno da li će poslovni prostor kupovati obročno u kojem slučaju neće imati pravo na povrat tih uloženih sredstava, ali će imati mogućnost otplate po povoljnim uvjetima na rok ne duži od 20 godina i uz kamatu od 4%. Evo kako je i ovaj zakon jedan od zakona čije je donošenje predviđeno u mjerama gospodarskog oporavka koje je donijela Vlada RH, kako mislimo da će se njima riješiti mnogi odnosi u malom gospodarstvu gdje će onda omogućiti obrtnicima, malim poduzetnicima da posluj u svom vlastitom prostoru, da imaju jednu određenu sigurnost budućnosti poslovanja u tom prostoru, klub HDZ-a podržava donošenje ovoga zakona.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-HSU-a uvaženi zastupnik Zlatko KOračević. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Klub HNS-HSU-a neće biti protiv donošenja ovog prijedloga zakona iz nekoliko razloga. Prvo, sama procedura donošenja ovog zakona jedna od rijetkih, a to je da o prijedlogu zakona raspravljamo u tri čitanja. Drugo, što je gotovo začuđujuće ali evidentno a to je da je predlagač i u drugom i u trećem čitanju prihvatio sve naše primjedbe koje smo imali, a mi u klubu HNS-HSU-a imali smo vrlo konkretne primjedbe i drago nam je da je predlagač uključio naše primjedbe i u drugom i u ovom trećem čitanju. Činjenica je da se nešto dogodilo u drugom čitanju vezano sa člankom 33. stav 1. i 2. gdje se govori o rokovima jednostavno nestalo, ali o ovome u trećem čitanju natrag je to vraćeno i to je dobro i sasvim sigurno korisno i zbog konzistentnosti i zbog same provedbe ovog prijedloga zakona. Drugo što je također vrlo važno direktna podrška malom gospodarstvu i obrtnicima prije svega. Sasvim sigurno ili gotovo sigurno svi zaposleni u malom gospodarstvu i posebno u obrtništvu bili bi izuzetno zadovoljni da su i ostali zakoni koji su kao proizašli iz mjera gospodarskog oporavka bili ovakvog tipa i ovakvog učinka. Međutim, imamo to što imamo i u ovom segmentu dobro je da je bar nešto korektno, kvalitetno i odlično odrađeno i dobro napravljeno i u svakom slučaju naše čestitke predlagaču i na komunikaciji i shvaćanju realnosti da se ovakav prijedlog zakona koji rješava vrlo bitna i važna pitanja i vrlo bitne i važne probleme s kojima se susreću poduzetnici i u malom gospodarstvu i prije svega obrtnici, da im se omogući da u tom segmentu koliko toliko bar u tom segmentu ugledaju svjetlo na kraju tunela budući da u svim ostalim segmentima je to svjetlo još uvijek na početku tunela ili debelo u tunelu. Šteta što mi nemamo jedan konzistentan i cjelovit spisak svih tih prostora i koji su u vlasništvu Republike Hrvatske, koji su u vlasništvu Grada Zagreba, koji su u vlasništvu općine i gradova, međutim vjerujem da ćemo jednog dana i dočekati to da imamo jednu cjelovitu evidenciju. Budući da još uvijek nemamo čak ni cjelovitu evidenciju svih zaposlenih u državnim službama teško je onda očekivati da ćemo i u tom segmentu imati. A istovremeno država svakom isplaćuje plaću pa je jednostavno neshvatljivo da mi do te evidencije ne možemo doći, a imamo i posebno formirano ministarstvo i dogovor da će se to odraditi, međutim jednostavno iz raznoraznog razloga to nemamo. Bilo bi dobro da imamo evidenciju ovih poslovnih prostora, a vjerujem da ćemo, ne vjerujem nego siguran sam da ćemo hrvatskoj javnosti uskoro i taj podatak predočiti. I na kraju, klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovaj prijedlog zakona, uz čestitke predlagaču i spremnosti da se u Hrvatskom saboru što je rijetkost, naglašavam što je rijetkost, da se u Hrvatskom saboru o prijedlogu zakona raspravlja u prvom, drugom i trećem čitanju, a gotovo za nevjerovati je da i svi prijedlozi, primjedbe oporbe su prihvaćeni i ugrađeni u konačni tekst zakona pa u ime kluba HNS-HSU-a želim se i tu zahvaliti predlagaču. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Predizborno vrijeme je pa kaj je. A na redu je uvaženi zastupnik Boro Grubišić, izvolite, u ime kluba HDSSB-a.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Evo i ljuta oporba, dakle klub HDSSB-a će prihvatiti ovaj zakonski prijedlog u trećem čitanju, dakle Zakon o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora. Ovdje sam naglasio treće čitanje zbog toga što su bila prva dva, proteklo je i dosta vremena, dosta vode je proteklo Savom i Dunavom, ali evo bar mi je drago da su one primjedbe, prijedlozi, dobronamjerne sugestije i sve ono što je bilo u raspravama u prva dva čitanja prilično ozbiljno proučeno od strane ministarstva i prihvaćeno i uključeno u ovaj zakonski prijedlog pa smo zbog toga također zadovoljni i prihvatit ćemo, glasat ćemo za ovaj zakonski prijedlog. No točno je i to da kako država, kako Vlada ili kako Agencija za upravljanje državnom imovinom, popularno nazvana AUDI, u komunikaciji kako bi skratili taj dugački naziv Agencija za upravljanje državnom imovinom nema popis ili katalog poslovnih prostora koji bi bili onda jasno dostupni onima koji žele kupiti ili oni koji žele zakupiti takav poslovni prostor. Ako Vlada, odnosno Agencija za upravljanje državnom imovinom nije učinila takav korak da ima popis ili katalog, kako god hoćete, onim čime upravlja, što tek očekivati od jedinica lokalne i područne odnosno regionalne ili županijske samouprave. Pouzdano znam da velika većina njih nema takvog popisa. Jasno, u samim općim odredbama ovoga zakona, da krenemo u raspravu o samim zakonskim odredbama, dobro je što i dalje postoji odredba o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, dakle u slučaju preinaka itd. da se upravo ovaj segment mora poštovati, pogotovo u onim da kažem sredinama koje imaju povijesne jezgre, povijesno-kulturnu vrijednost. Nadalje, nadam se da se neće događati, dakle donošenjem ovoga zakona neće se događati stvari koje su se događale sada jer su sada zaista odredbe jasne i glasne i ne bi trebalo biti, iako uvijek ima onih koji će naći kako kažu rupu u zakonu, da se izdaje prostor na 99 godina u zakup, iako je za pretpostaviti da osoba koja je izvršila zakup poslovnog prostora na 99 godina neće poživjeti, kao poput Hong Konga koji je uručen Englezima na 99 godina nakon rata između Kine i Ujedinjenog Kraljevstva. Pa evo i kod nas se događaju stvari, mogu reći u 5. izbornoj jedinici da neki ljudi dobiju zakup, a jasno politički podobni na poslovni prostor u trajanju od 99 godina čime je zapravo osigurao valjda i unuke i praunuke jer nije za očekivati da osoba koja sklapa ugovor može poživjeti, kamo sreće, ali da će poživjeti 99 godina teško je za očekivati. U ostalim člancima ovoga zakona, dakle s obzirom da su uvrštene dakle sve ono što je izrečeno u dobroj vjeri i namjeri kako bi se napokon i to naše malo pa i srednje obrtništvo i gospodarstvo pokrenulo, dakle nadajmo se da će ovaj zakon tome pripomoći kao jedna od mjera gospodarskog oporavka. I mislim da je dobro što ste odredili i što postoji u ovom Zakonu da u jedinicama lokalne samouprave i regionalne samouprave o zakupu i kupoprodaji poslovnoga prostora odlučuje predstavničko tijelo. Dakle, predstavničko tijelo, općinska vijeća, gradsko vijeće i županijska skupština što je opet ja bih rekao daleko bolje i puno je manje vjerojatnosti da bi moglo doći do zlouporaba u smislu da ste takvu odluku, da se takva odluka donosi na razini ili na nivou izvršne vlasti. Dakle, načelnika, gradonačelnika ili župana i njegovih pomoćnika. Evo u svakom slučaju iz ovih razloga evo klub HDSSB-a će podržati ovaj zakonski prijedlog. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu uvaženi zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Danas raspravljamo o Konačnom prijedlogu zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora u trećem čitanju sukladno zaključku Hrvatskog sabora od 15. srpnja 2011. godine jer je predlagatelj ocijenio da su amandmani takve naravi da bitno mijenjaju sadržaj predmetnog zakona. Zakon o zakupu i prodaji poslovnih prostora uređuje važno područje pravnog statusa i raspolaganja poslovnim prostorom. Prijedlogom se uređuje zasnivanje zakupa, prava i obveze ugovornih stranaka, prestanak zakupa, kupoprodaja poslovnog prostora u vlasništvu Republike Hrvatske, županija, Grada Zagreba, gradova, općina. Omogućuje se sadašnjim zakupnicima odnosno korisnicima poslovnog prostora u vlasništvu Republike Hrvatske, županija, Grada Zagreba, gradova i općina koji uredno izvršavaju obveze iz ugovora o zakupu i druge financijske obveze prema jedinicama lokalne i područne samouprave uz uvjet petogodišnjeg korištenja kupnja tih prostora. Uvjeti za kupnju tih prostora predmet su ovog Zakona, a uređuju se i uredbom Vlade Republike Hrvatske i odredbama lokalne zajednice. U odnosu na tekst prijedloga zakona iz drugog čitanja, tekst Konačnog prijedloga zakona u trećem čitanju sadrži razlike koje su nastale radi prihvaćanja amandmana u drugom čitanju ali i dodatnih prijedloga samoga predlagatelja. Razlike se sastoje u sljedećem. Zakupnik koji izvršava radove bez prethodne obavijesti zakupodavca nema pravo na naknadu za izvršene radove osim u slučaju hitnih popravaka. Uređuje se hitnost sudskih postupaka kojima se rješavaju sporovi između zakupodavca i zakupnika. Člankom 36. detaljno se uređuje plaćanje cijene poslovnog prostora odjednom ili obročnom otplatom. Uređuje se da prihod od upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske prihod državnog proračuna. Propisuje se pravo agencije za upravljanje državnom imovinom na naknadu za upravljanje poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske. S obzirom na iznijeto, a imajući u vidu činjenicu da je Republika Hrvatska malo gospodarstvo i obrtništvo uredila kao podlogu svoga gospodarskog razvoja ovim Zakonom obrtnici kao najčešći zakupnici poslovnog prostora imaju mogućnost kupnje poslovnog prostora koji koriste čime se pridonosi sigurnosti i jačanju malog gospodarstva i poduzetništva. Osobno ću zato podržati donošenje Konačnog prijedloga zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora kao i amandman Odbora za pravosuđe. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Pa evo ja ću uvodno kazati da ovaj zakon apsolutno treba poduprijeti i po mom mišljenju on kriva krivi, odnosno četiri osnovne karakteristike koje u svakom slučaju i ovom prilikom treba naglasiti. Dakle, prva karakteristika je da se zakon nalazi u trećem čitanju što je dobro u smislu provedene procedure i prihvaćanja svih onih dobrih zakonskih rješenja koja su bila i u prvom i u drugom čitanju i sada su ugrađena u ovaj prijedlog zakona. S druge strane ili druga karakteristika ovo je uistinu poseban zakon ili lex speciallis. On rješava ili regulira određene vlasničko-pravne odnose koje možemo dakle locirati između Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima s jedne strane i Zakona o obveznim odnosima s druge strane. Dakle, zakona, usudio bih se reći općih zakona koji su regulirali ovu materiju ali ne precizno i ne kvalitetno kao što to čini ovaj Zakon. Treća stvar je uistinu reguliranje vlasničkih odnosa u jednom jako osjetljivom području. Dakle, području zapravo poticanja gospodarske aktivnosti malih gospodarstvenika i ovaj upravo Zakon po mom mišljenju trebamo sagledavati u tom svjetlu. Nema gospodarske aktivnosti u ovom sektoru ako nema riješenih vlasničkih odnosa. Teško je očekivati da će netko, dakle razvijati svoju gospodarsku djelatnost ili djelatnost kojom se on bavi a da prethodno nije riješio i to jasno, precizno i sigurno vlasničke odnose bez obzira radilo se o stjecanju prava vlasništva ili se radilo o zaključivanju Ugovora o zakupu poslovnog prostora. I tu vidim osnovnu kvalitetu ovoga zakona. Dakle, da će se definirati vlasnički odnosi s jedne strane između osoba, pravnih osoba javnog prava. Dakle, poglavito jedinica lokalne samouprave. Govorili o županijama, općinama i gradovima dakle s jedne strane. I s druge strane korisnicima ili zakupoprimateljima, zakupoprimcima onih poslovnih prostora u kojem u najvećem dijelu obrtnici, dakle mali obrtnici obavljaju svoju gospodarsku djelatnost. Dakle, kada ovaj Zakon stupi na snagu ispunit će se sve one, zakonski preduvjeti da jedinice lokalne samouprave po za to precizno određenim zakonskim preduvjetima su u mogućnosti zaključiti ili ugovor o kupoprodaji poslovnog prostora ili ugovor o zakupu poslovnog prostora. A oni koji se bave gospodarskom aktivnošću, gospodarskom djelatnošću će biti u poziciji da definitivno riješe vlasničke odnose bilo po principu kupoprodaje bilo zaključivanjem dugogodišnjeg ugovora o zakupu poslovnog prostora i na taj način biti u poziciji da nastave sa obavljanjem svoje gospodarske djelatnosti. I mislim da upravo poticaj, taj poticaj za nastavak gospodarske aktivnosti trebamo svi poduprijeti i da se ne ponavljam ovaj zakon sasvim sigurno sagledati u tom svjetlu. Naravno, kada se raspravlja ili govori o ovom vrijednom zakonskom prijedlogu koji ima čitav niz instituta koji su s te vlasničkopravne strane vrlo osjetljivi, ima možda još nekih usudio bih se reći detalja ili stvari o kojima se može ili treba i raspraviti i do kraja ih definirati. Jedna od tih stvari je i mogućnost obročne otplate kupoprodajne cijene kada se stvar ili predmet konkretni rješava na način da se ide u kupoprodaju ili otkup poslovnog prostora. Imamo dva razmišljanja u tom pravcu, jedan da se ne dozvoli obročna otplata, i drugi da se dozvoli obročna otplata. U ovom trećem čitanju iznjedreno je rješenje da se ta mogućnost ipak dopusti, dakle da postoji mogućnost da korisnici poslovnog prostora pri sklapanju ugovora o kupoprodaji, ugovora o kupoprodaji, da se ide u smislu razrade instituta obročne otplate po procijenjenoj vrijednosti. Da li svi, da li u svim situacijama, da li dakle omogućiti baš svim gospodarskim subjektima da imaju tu mogućnost obročne otplate ili ne, možda treba ostaviti zakonom prostor da se od konkretne situacije do konkretne situacije dakle procijeni da li se treba ići u otkup odmah, uplati ukupne kupoprodajne cijene, ili da se vezano i za gospodarske aktivnosti i za gospodarski status određenog zakupca ili korisnika poslovnog prostora ipak omogući obročna otplata. Zbog čega je to i u vlasničkom smislu bitno? To je bitno jer sklapanjem ugovora o kupnji poslovnog prostora naravno da se temeljem tabularne isprave i samim ugovorom mora precizno definirati momenat stjecanja prava vlasništva s jedne strane, a s druge strane onaj koji prodaje pod određenim uvjetima zasigurno će biti zainteresiran stavljanjem tereta u teretni list ako kupoprodajna cijena nije isplaćena odmah prilikom sklapanja kupoprodajnog ugovora, prilikom njegove ovjere i u smislu realizacije tabularne isprave, dakle uknjižba prava vlasništva momentom zaključivanja ugovora, odnosno potpisivanja ugovorom preuzetih obveza. I zaključno dakle ja apsolutno podupirem ovaj prijedlog zakona, on je dobar zakon, on je leg specialis, uistinu pokriva jedan nepokriveni prostor između Zakona o vlasništvu i u drugim stvarnim pravima s jedne strane Zakona o obveznim odnosima s druge strane, on će omogućiti definiranje vlasničkih odnosa u jednoj jako osjetljivoj i u ovim vremenima uistinu opterećenoj grani gospodarstva, mislim da smo malim poduzetnicima uistinu dužni pomoći, rasteretiti ih ovih briga oko buduće gospodarske aktivnosti, i zasigurno je ovaj zakon u tom smislu jedan daljnji poticaj za rast i razvoj malog i srednjeg gospodarstva i poticaja, i u tom smislu dakle ja apsolutno ovaj prijedlog zakona podupirem. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Tomljenović govorili ste u svojoj raspravi kako će ovo potaknuti gospodarsku aktivnost i pomoći ćemo malim obrtnicima u njihovoj obavljanju djelatnosti. Mislim da ćemo im više pomoći u sigurnosnom dijelu nego u samoj gospodarskoj aktivnosti. Ovim izmjenama zakona, odnosno ovim zakonom se kroz treće čitanje omogućuje potpuna sigurnost dugoročne djelatnosti, što do sada nije bilo. I to je jedan veliki pomak. Ali onaj drugi dio što ste govorili o pristupima različitog prilikom kupoprodaje, naravno da može biti kupoprodaja uvijek sa rokom plaćanja odmah, ili sa obročnom otplatom, i tu je jedna zakonska mogućnost, a drugo je ekonomska isplativost. Ako se prodaje obročno onda kupac je vlasnik odmah nakon isplate u cijelosti, ako je utvrđena tržišna cijena, ja sam čak za to da ako netko plaća odmah da ima i skonto za plaćanje odmah, ako obročno plaća da nema skonto, ali da se tada zaštitimo kamatnom stopom, i mislim da je moglo se malo opreznije pristupiti kad se zaštićivalo sa 4 postotnom kamatnom stopom fiksno, jer 20 godina je predugačak rok da bi netko mogao predvidjeti da će nakon 18 ili 19 godina 4 postotna kamatna stopa biti općeprihvatljiva stopa. Mislim da se moglo tu još pronaći rješenja za zaštitu bolju, a što se tiče vlasništva mislim da bi bilo bolje rješenje da nitko nije vlasnik dok nije isplatio u cijelosti cijenu, jer imamo vrlo negativna iskustva sa prodajom dionica 90-ih godina gdje su postajali tajkuni vlasnici a da nisu otplatili dionice.
Privedite kraju.
Tako da, ta negativna iskustva smo mogli možda malo korisnije iskoristiti u ovom dijelu zakona, ali zakon je zapravo veliki iskorak naprijed. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala na replici uvaženi kolega, ali niste me razuvjerili u mojoj tezi da poticaj gospodarskih aktivnosti u prvom redu znači definiranje vlasničkih odnosa, pogotovo kada govorimo o malom i srednjem poduzetništvu. Mogu tu navesti tisuću i jedan primjer kada zakupoprimatelj ili onaj koji zaključuje ugovor o zakupu poslovnog prostora bez obzira o kojoj djelatnosti govorimo, ako je on nesiguran u smislu koliko će mu trajati ugovor o zakupu poslovnog prostora, ako on mora investirati, a svjestan je činjenice da nikada ili ne može doći do vlasništva tog poslovnog prostora, ako mu onemogućite da kupi taj poslovni prostor tu vam gospodarske aktivnosti nema. I uvažavajući vaše ekonomsko znanje, nema gospodarske prave aktivnosti ni u drugim segmentima gospodarstva gdje nije riješen, gdje nisu riješeni vlasnički odnosi. Tamo gdje su vlasnički odnosi nekakvog sumnjivog smisla, sumnjivo razriješeni, gdje nema sigurnost, nema prave gospodarske aktivnosti, tu se upravo područje nekakvih špekulacija, sumnjivog investiranja ili ne znam čega. Što se tiče ovog drugog dijela vaše replike koji se odnosio kako sklopiti konkretan ugovor o kupoprodaji poslovnog prostora, rješenja Zakona o obveznim odnosima, vi ih isto tako jako dobro znate kao ja, omogućavaju da se kupoprodajna cijena u pojedinim situacijama ne mora platiti odjednom, ona se može platiti i u obročnim otplatama. Tu je bitnija stvar momenat stjecanja prava vlasništva i mogućnost upisa u zemljišne knjige. Slažem se s vama da ti rokovi ne trebaju biti 20, 30, 50 godina jer je teško onda u ekonomskom smislu izračunavati pravu vrijednost dakle cijene u odnosu na metar kvadratni poslovnog prostora, ali se to može riješiti konkretnim ugovorom o zakupu poslovnog prostora, ja sam predložio u svojoj raspravi ako nema izričitog ili striktnog zakonskog rješenja da se jedinice lokalne samouprave koje gospodare s tim prostorom mogu dakle prilagoditi od situacije do situacije i sklopit kupoprodajni ugovor, ali uvijek u smislu poticanja gospodarske aktivnosti. Dakle, da se ta djelatnost nastavi, da ti ljudi rade svoj posao od kojeg mogu i raditi i živjeti i oni i njihove obitelji i plaćati poreze i doprinose svima kojima to trebaju.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Željko Turk, izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Pa evo iz dosadašnjeg tijeka rasprave, a vezano uz ovu problematiku, dakle jasno je vidljivo da postoji usuđujem se reći skoro pa konsenzus kada govori o potrebi donošenja ovoga zakona i o njegovoj dobroj naravi. Jasno je da postoje određena razmimoilaženja, ali u svakom slučaju mislim da smo tu zaista na dobrom tragu. Možda bih se odmah nadovezao prije nego što generalno kažem nešto više o zakonu, a podržat ću ga, a to je upravo dakle pitanje na kojem je i bila tema kako rasprave pa onda i replike a vezano je na kupoprodajnu cijenu, odnosno na momenat sklapanja ugovora, određene obročne otplate te dakle financijskih uvjeta koji su ili manje ili više povoljni, što oni znače. Osobno, kada govorimo o toj temi, dakle zalažem se za mogućnost obročne otplate. Ono omogućuje zaista na duži rok ne opterećivanje sa direktnim likvidnim obrtnim sredstvima zakupoprimca, odnosno kupca poslovnoga prostora za čitavu cijenu, ali se zaista postavlja pitanje kada govorimo o čvrstoći ugovora i kada govorimo o tome kako i na koji način se tim prostorom može raspolagati. Kao … [[Govornik se ne razumije.]] ja bih rekao da je na onome tko prodaje taj prostor da ocijeni i procijeni koje vrste garancije i uvjeta on stavlja u elemente ugovora kako bi zaštitio sebe posebice imajući razmišljanja određena negativna da dakle budući vlasnik tog prostora ako na neki drugi način nije hipotekarno ili drugačije osiguran prostor može taj prostor ili prodati prije nego što ga je otplatio ili ga dati kao zalog kod nekih drugih poslovnih aktivnosti. Dakle, konkretno kad je u mom gradu riječ onda ćemo mi ako je riječ o obročnoj otplati, dakle staviti svakako klauzulu koja će reći da ćemo se hipotekarno tako dugo na taj prostor knjižiti dok neće biti isplaćena i zadnja rata te na taj način neće biti moguće špekulacije vezano sa kako ili korištenjem prostora ili njegovim otuđenjem ili drugim pravnim radnjama koje nisu u skladu sa zakonom. Kada je riječ o kamatnoj stopi kao takvoj koja je fiksno određena ja bih nju ovog momenta smatrao u hrvatskim uvjetima kao kamata koja je primjerena kao poticajna pa ju kao takvu i podržavam, dakle neovisno o tome što zaista taj rok kao takav može biti i duži, ali je to ukupno poticanje u tom smislu da zaista omogućimo da kupci prostora budu potaknuti na aktivnosti. Svjedoci smo u velikom dijelu naših gradova, općina da je gotovo pa svaki dan poslovni prostora sve više koji nisu u pravoj funkciji, koji nisu vlasnički riješeni, ali i nisu u funkciji zbog toga što je poduzetnička aktivnost nije u svakom slučaju u afirmativnom smislu, dakle probleme i kriza. I zato i jesam za to da potaknemo u svakom momentu što je moguće veću aktivnost pa onda i kroz tu kamatnu stopu kao takvu. Isto tako podržavam jednu konstataciju, odnosno mislim da je članak 4. u zakonu koji kaže da bi se ušlo ili u zakup ili u kupoprodaju što je manje bitno ako je plaćanje kešom i gotovinom da zakupoprimac ne može biti pravna fizička osoba koja je na bilo koji način dužna lokalnoj samoupravi ili je državu po pitanju bilo kojih drugih davanja jer na taj način zapravo govorimo o nepoštenom odnosu. To je tema o kojoj inače možemo i malo šire razgovarati kada je riječ posebno o gradovima i općinama koje daju različite vrste poticaja, subvencija, od učeničkih karata pa nadalje, pa onda s druge strane traže da prema njima budu te fizičke pravne osobe istovremeno i ne dužne po raznim osnovama, od komunalne naknade, doprinosa i dalje. Što na neki način se zna često shvatiti i kao ucjena nas gradova i općina,ali smatramo kao neophodnost da bi zapravo sustav mogao funkcionirati i kako bismo stavili na isti način i prava i obaveze. Isto tako smatram da članak 6. koji govori da grad, država, odnosno jedinica lokalne samouprave u uzajamnim odnosima mogu rješavati odnose bez javnog natječaja jer u pravilu ostaje i dalje javni interes kao takav u takvim situacijama da na neki način ubrzamo takve vrste i ugovora kojim se ide u zakup ili u prodaju, ali prije svega u zakup, kao nešto što smatram da je kvalitetno i dobro. Jasno je da je dobra odluka kojom dakle sadašnji zakupoprimac nakon 5 godina što se nalazi u tom prostoru Ima li tko od zastupnica ili zastupnika mogućnost za otkup, da na neki način ima jednu i stabilnost kada govorimo o dugoročnim mogućnostima razvoja posla na tom prostoru, ali jasno je da sama cijena kao takva mora biti tržišna, a zakonom je i propisano kako se i ona kao takva određuje. Podržavam i članak zakona koji govori o hrvatskim braniteljima koji dakle imaju prednost da po onoj cijeni koja je najviša u ugovoru o zakupu ima mogućnost da bude on taj koji uđe u zakup, ali mora onda prihvatiti tu cijenu kao takvu. Jasno je dobra je stvar da se ovim zakonom kaže da u pravilu osim ako ugovorom nije drugačije unaprijed određeno nema podzakupa kako bi se spriječile različite vrste mogućih špekulacija, a vezanih za korištenje samoga prostora. Svakako da sve ovo što je ovdje rečeno da ide u prilog donošenju ovoga zakona, a veseli me da na neki način su zaštićena i prava zakupoprimca kada je riječ o događajima i situacijama popravaka i uređenja, da li samo nužnosti prostora ili i javnih površina koji tim svojim aktivnostima onemogućuju sklapanje, odnosno obavljanje normalne aktivnosti u tim poslovnim prostorima pa je to jasno definirano. Ali isto tako da se iz toga ne bi špekulativno izvuklo određena vrijedna dobit, dakle s jednim člankom je rečeno da zapravo nekakva prava na posebne naknade štete, izgubljene dobiti i slično se ne može ostvariti što zapravo i govori da se u konačnici i dosta koncizno išlo upravo u pripremanje ovog zakona. A i sva naša dosadašnja rasprava u Saboru u svim ovim čitanjima je pokazala da svi zajedno želimo s jedne strane potaknuti daljnji gospodarski oporavak jer je to jedna od mjera gospodarskog oporavka, ali istovremeno štitimo interese prostora kojima je vlasnik prije svega ili država Hrvatska ili županija, grad ili općina. Sukladno tome i svemu ovome rečeno mislim da je Prijedlog zakona dobar, svakako veseli me to da, a često kao gradonačelnik imam priliku imati takva pitanja na dnevnom redu kada zakupoprimci imaju određena ulaganja i tada je uvijek hoćemo reći narodskim jezikom natezanje koliko su ta vrijednosti i ulaganja, da li sudski vještaci procjene su kvalitetne ili nekvalitetne veseli me da je ovdje određeno da mogu ti popravci, dakle dodatne radnje biti predmet smanjenja zakupa ali ne više od 30%. Svemu tome govori u prilog da ću prijedlog ovog Zakona podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Replicirao bih uvaženog kolegu samo u onom dijelu kada je spominjao i dakako slažem se sa njegovom raspravom, kada je spominjao što sve treba precizno sadržavati ugovor o kupoprodaji ajmo reći „bojazni“ da se ne bi došlo do zlouporabe prava koja su se stekla u smislu uključivanja kupoprodajnog ugovora i ja bih samo citirao odredbu članka 36. Koji dakle definira točno što takav primjer ugovora ili takav ugovor mora sadržavati da bi bio valjan. Pa kaže, odredba Zakona izričito zabilježbu zabrane otuđenja poslovnog prostora i to na vrijeme od 10 godina od dana sklapanja ugovora o kupoprodaji prostora te zabilježba prava nazad kupnje u prodavatelja. Dakle, tu imamo i zakonsku zaštitu dakle institut je tu koji u svakom slučaju štiti da se realizacija samog ugovora upravo odvija sa svrhom zaključivanja ugovora o zakupu poslovnog prostora a ne iz nekih drugih špekulativnih razloga.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući, jasno je da ovo što je kolega rekao vezano upravo uz to da se država, grad ili općina zaštiti od mogućeg ponašanja koje … u skladu sa zakonom i da je zapravo on kao pravnik to i taksativno odredio ali ja bih rekao ovdje da ne pošaljemo krivu poruku, najveći broj i zakupoprimaca a i potencijalnog kupaca poslovnih prostora su vrijedni, pošteni ljudi ili fizičke ili pravne osobe koje imaju cilj upravo kako potaknuti gospodarsku aktivnost, boljitak za poduzeće, njihove obitelji tako i za opći … države, ali ovaj dio naše rasprave bio samo u tome da u kontekstu zakona samo uokvirimo i kažemo da su te zaštitne mjere kvalitetne i primjerene po ovom Zakonu i njegovim člancima i određene. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom na redu je uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa prilikom drugog čitanja imao sam mnoštvo opaski na Prijedlog ovog zakona i čini mi se da su skoro sve prihvaćene tako da doista sam zadovoljan kako je ovaj Zakon poprimio visoku razinu kvalitete a mislim da sam malo pridonio sa svojim sugestijama koje su prihvaćene. Znam da se neće složiti sa mnom neki čelnici lokalnih jedinica ali to je i logično. Ali iz nalaza državne revizije je najčešće vidljivo koliko je do sada bilo problema u zakupu poslovnih prostora gdje su bile lokalne jedinice zakupodavatelji. Nalazi državne revizije su upozoravali da je toliko bilo neusklađenosti po pitanju rokova, po pitanju načina plaćanja, po pitanju osiguranja naplate, po pitanju pokušaja naplate kada je netko u dugo nije bio platio svoje obveze, pa u nalazima državne revizije kada se u većini slučajeva nije pokušavalo naplatiti, čast iznimci gdje je to uredno bilo, ima sredina gdje je to bilo, ali to je od Grada Zagreba nadalje, bio veliki problem u Republici Hrvatskoj. Čovjeka može biti sramota čitati nalaze državne revizije kada vidi kako neki gradovi i općine, a najviše grad Zagreb tako se nemarno odnosi prema državnoj imovini. I ovaj Prijedlog zakona će ispraviti korigirati te dosadašnje propise ali ne mogu se složiti sa nekima, kolega Tomljanović kaže zakup da je sumnjiv odnos, nije sumnjiv odnos kolega Tomljanoviću, čini vam se da ste tako kazali, jer zakup je normalan odnos i u zapadu najčešći odnos. Ako odete u gradove zapadne Europe, nitko nije vlasnik onog prostora u centru grada, svi su u dugogodišnjem zakupu, ali tamo ne znaju što znači ne platiti, ne znaju što znači rođak ili bratić, ne znaju što znači ne uzeti jamstvo, ne znaju što ne znači ovrhu poduzeti kada netko ne poštiva obveze, kod nas je to bilo tradicija, način poslovanja. Tamo ne pozna da netko recimo u Ilici, kao što kod nas u Ilici ima frizerski salon netko 50 godina, po cijeni od 50 eura, za cijeli prostor, a onaj tko mora iznajmiti od privatnika plaća 1000 eura za isti takav prostor, to je nedopustivo bilo, sada će se ovim Prijedlogom zakona to korigirati, popraviti i zato je to dobro. Zato zahvaljujem Ministarstvu koje je prihvatilo da kada se radi o zakupu prostora u vlasništvu državne imovine i lokalne jedinice, da ne smije se zakup davati ako nije ugovor ovjeren kod javnog bilježnika i da se mora plaćati na svim razinama, u cijeloj Hrvatskoj u isto vrijeme. Do sada je mogao u Zagrebu reći da je 6 mjeseci plaćanje ili nikako, u Senju da mora unaprijed, kako kome, sada je određeno da svi moraju unaprijed platiti i svi moraju postupati po zakonu da moraju naplaćivati i neće dolaziti do situacije da netko nije mogao naplatiti ono što je trebao uplatiti. Dakle, to je jedan veliki iskorak u tom dijelu s tim da posebice isto tako zahvaljujem što je prihvaćeno a to ste vi kolega Turk naznačili, to je bio moj amandman, da ne može nitko biti u zakupu a niti kupiti poslovni prostor tko je dužan državi ili radnicima za doprinose. To je sada učinjeno, to će najveći iskorak biti u ovom dijelu, to je izvrsno rješenje. Malo ću samo naglasiti da je bilo područja gdje se moglo još malo popraviti, ali ima uvijek vremena. Recimo kada se govori da se na 20 godina može obročno otplaćivati a da se može oduzeti nekomu ako ne vrši djelatnost onu koja je poželjna za lokalnu samoupravu. Postavljam pitanje što ako netko 19 godina vrši djelatno tu koja se traži, onda u 19. Godini ne vrši tu djelatnost zar ćemo mu raskinuti ugovor i vratiti prostor to definira onaj nazadkupnju pojam nazadkupnje. Isto tako valjalo je malo pažljivije postupiti kada se radi o razlikama između obročne otplate i plaćanja odmah. Malo prije sam kazao kada je plaćanje odmah čak bi dao i određeni popust, a kada je plaćanje na 20 godina kao što je ovdje zakonom predviđeno, u ovom trenutku kamata od 4% je stimulativna i pridonijet će gospodarskom i rastu i pridonijet će gospodarskoj aktivnosti i lokalnim jedinicama će najviše pridonijeti. To je dobro. Ali izaći ćemo mi iz krize i to ne izvana, iznutra, našim snagama, našim materijalnim i ljudskim snagama. I mi ćemo izaći iz krize. A onda možda za 10, za 2 ili za 15 godina ta kamatna stopa neće možda biti odgovarajuća. Bilo je možda racionalnije rješenje da se ali u trenutku kada se o ovome razgovaralo ja sam bio na operacijskom stolu pa nisam mogao intervenirati, ali da je recimo Euribor-a plus 3% na Euribor-a onda smo zaštićeni svih 20 godina. Ali mislim da nije to toliki problem, ali imamo vremena to uvijek popraviti. I još jedan dio gdje se moglo čini mi se da svi s puta razgovaraju puta obrtnika i malih djelatnosti onih tradicionalnih koji su bitni za lokalnu samoupravu. Pa takve doista treba zaštititi, ali ovdje nisu samo oni, ovdje su i veliki, ovdje su oni koji imaju samoposluge, može imati supermarket. Mislim da se moglo razmisliti, a to još nije kasno, da se zaštite ovi mali obrtnici od onih velikih. Njima treba pomoći. Velikima ne treba pomoć. Ako netko po samoposluzi zarađuje i ostvaruje ekstra profite na hrani najskupljoj u svijetu, onda mu država ne treba još sa ispodprosječnom kamatnom stopom izlaziti u susret. Ali time bi bili oštećeni ovi kojima treba pomoć, pa onda je i to na neki način prihvatljivo. Sve u svemu velika pozitivna razlika u odnosu na postojeće stanje i nadam se da će lokalne jedinice pristupati realizaciji ovoga zakona na vrlo ozbiljan i profesionalan način jer od njih ovisi koliko će pozitivno rezultirati i primjena ovoga zakona. Istina da zakon dosta osigurava i jamči jednu kvalitetnu provedbu, ali je ostavljeno prostora i lokalnim jedinicama, da i oni pokažu razinu svoje profesionalnosti. Ovo je jedan od rijetko izvanrednih zakonskih rješenja koji je prepoznao probleme trenutne i reagirao na te probleme, zato ću ga i podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa moram replicirati uvaženom kolegi, mada je ovo više na tragu ispravka netočnog navoda u onom smislu kada je on kazao da sam ja u svojoj raspravi rekao da je zakup sumnjiv poslovni odnos. Pa ni na kraj pameti mi nije bilo kolega da ja to izustim, a kamoli da kažem to u raspravi da je zakup sumnjiv poslovni odnos. Naprotiv. U svojoj raspravi sam apostrofirao one dijelove ovoga zakona koji mogućnost sklapanja ugovora o zakupu i kupoprodajnog ugovora u smislu primjene ovoga zakona pojašnjavaju, preciziraju i zapravo izbijaju sve one sumnje koje se mogu pojaviti ili sada imamo u praksi nekakvih odnosa da nemamo bilo valjani ugovor o zakupu poslovnog prostora, bilo da u smislu poslovnog prostora korištenja nije definira niti djelatnost, niti rokovi, niti zakupnina, niti sve ostalo što treba stajati u ugovoru o zakupu poslovnog prostora, s jedne strane. I s druge strane uvaženi kolega, nećete me razuvjeriti u smislu mog mišljenja kada kažem da je osnovno, osnovno za poticanje gospodarske aktivnosti kada govorimo o malom i srednjem poduzetništvu rješavanje imovinsko-pravnih odnosa. Nema ulaganja, nema razvoja djelatnosti u smislu poslovnog prostora ili ulaganja u poslovni prostor ako vi nemate zaključen valjani bilo o zakupu poslovnog prostora i to na jedan duži vremenski period ili ako niste u mogućnosti otkupiti taj poslovni prostor, dakle, prenijeti ga u svoje vlasništvo i na taj način sebi i svojoj obitelji u smislu razvoja gospodarske djelatnosti koja se odvija u tom poslovnom prostoru omogućiti normalnu egzistenciju. Pa upravo zbog toga donosimo ovaj zakon kao lex specialis kao poseban zakon koji će biti zakonodavni temelj jedinicama lokalne samouprave koje imaju u vlasništvu poslovni prostor da na pravi način definiraju i razriješe imovinsko-pravne odnose sa korisnicima poslovnog prostora koji je u njihovom vlasništvu.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine Tomljanović nisam ja vas pokušao ni u čemu vas razuvjeravati, uopće. Slažem se s vama da je za normalno poslovanje i bilo kakvu aktivnost gospodarsku potreban riješen imovinsko-pravni odnos, ali je i zakup isto tako riješen imovinsko-pravni odnos. I dosta toga počiva na zakupu, više nego na vlasništvu kada je riječ o malom obrtništvu. Ja govorim o zapadnom svijetu, ali je do sada i vjerojatno ste vi tako u svojoj raspravi i kazali, dosadašnji ugovori o zakupu su upravo dogodili do sumnjivih situacija. I zato se pokazalo da je zakup u Hrvatskoj sumnjivog karaktera. Pa kako da nije, kada ima netko tko nije 20 godina platio zakup nikako. To su nalazi Državne revizije. Kako nije onda sumnjiv? Ali sada ovim zakonom neće se moći do toga dolaziti jer neće moći više nitko potpisati ugovor o zakupu, a da nije u smislu javnobilježnike isprave potpisan i … Što se tiče isto tako neplaćanja ili reguliranja između zakupnika i zakupnodavaca, ovo će sada iznimno osigurati ovaj zakon i olakšati posao Državnoj reviziji, jer ima standarde. Ovo su postavljeni standardi, a do sada nije imala standarde i Državnoj reviziji je bilo vrlo teško raditi reviziju. Pa je tamo negdje u nekoj maloj lokalnoj jedinici imali su jedne kriterije u gradu Osijeku druge, u Vrbovcu treće, a sada ima standarde i Državna revizija će moći jasno kazati u svom izvješću tko poštuje zakon i tko ne poštuje zakon. Hvala lijepo.
I gospodin zastupnik Željko Turk, replika.
Hvala gospodine predsjedavajući. Tekst ove dobre raspravi možda ipak bolje skrenuti pažnju da kada govorimo o nenaplati i babi i stričevima, od toga ne treba bježati. Dakle, svi smo mi ljudi od krvi i mesa, svako na svom dijelu posla koja vodi odgovornosti i koju ima, ali svakako a vjerujem da je kolega Marić ne misli kada je o tome rekao generalizirati. Niti se braneći, a niti ne napadajući želim konstatirati da se svakodnevno u poslu kojim se bavite, a kad je vezano uz ovu temu, na osnovu situacija u kojima vam zapravo i jako teško, jako tužno poslati nekome ovrhu za određena neplaćanja imajući u vidu što je podloga tome. Pa dakle ruku na stranu, oni koji ne plaća zato što mu je netko zaboravio obračunati ili zato što ga netko nije opomenuo, nije pustio na ovrhu. Primjer od prije nekoliko dana kod mene u jednu veliku investiciju u kojoj je komunalni doprinos kao obveza bio predviđen na rate, zadnje tri rate investitor jednostavno, a investicije u proizvodnji nije uspio platiti. Dakle, sigurno s ovdje potpisanim ugovorima i elementima vezanim uz komunalne doprinose ja ga promptno i mora napraviti sve ono da bi dakle kroz svoje instrumente naplate osigurao. Dakle, želim samo reći da životna praksa i sve ono što se dešava u gradovima, općinama, županijama i državi je generalno uređeno i ovaj zakon to dobro određuje, ali vrlo često se nalazimo u situacijama kad nam je takve odluke donesi teško, uz konstataciju da je mnogo zakona ponovo doprinijelo kvaliteti upravo naplati jer ni Zakon o fiskalnoj odgovornosti koji na direktan način čelne ljude gradova i općina, ali i pročelnike … [[Ne razumije se.]] upravo tjera na način da se vrlo odgovorno ponašaju prema stavkama proračuna kako u privatnom tako u … [[Ne razumije se.]] smislu, upravo u interesu kvalitetnog raspolaganja društvenim sredstvima.
Odgovor na repliku.
Kolega Turk, nikada nisam ni o čemu u životu generalizirao, tako ni o ovome. Kako može se generalizirati kad postoje iznimno čestiti i pošteni ljudi koje treba istaknuti, a isto tako ne treba skrivati da ima bitanga u Hrvatskoj. Kako nazvati nekoga tko je kupio novi mercedes, a Gradu Zagrebu nije platio zakupninu već 15 godina. Kako nazvati taj čin, i voza se. Pa pogledajmo samo, a tražio sam od Državne revizije, tko to ne plaća zakupnine po Hrvatskoj, zaprepastili biste se. Ima najbogatijih ljudi koji ne plaćaju zakupninu. O njima govorim, a ne onim, ma siromašan čovjek nikad nije dužan. Pošten čovjek nikad nije dužan, dužni su hohštapleri i nije dužan zato što nema nego zato što troši u nešto drugo. Ima jahtu, a dužan državi i ne plaća radniku, ja o takvima govorim i o takvima ću vječno govoriti jer mi je to poziv. Ali ne možete čitati, s mučninom u trbuhu morate čitati nalaze Državne revizije, od Primorja preko Zagorja do Slavonije i da nema instrumenata. Kaže za jednog lokalnog čelnika 10 godina nisu pokušali naplatiti ni od jednog zakupodavatelja, pa kako to objasniti. I onda sam tražio da se napiše ma koji je to čelnik da ga više nikad ne izaberu. A ima takvih, ja o njima govorim. Poštenih ima, pošteni u Hrvatskoj više nego ovih, samo ovi, njihova su nedjela veća pa se više i rezultiraju, ali u Hrvatskoj je 90% poštenih ljudi i više, samo utjecaj ovih koji žele Hrvatsku na svaki način. Ima i onih koji bi je zapalili samo kad bi znali da bi na pepelu zaradili. Evo protiv takvih ja govorim. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Jerko Rošin, izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Evo ja se isto priključujem raspravi na ovu temu, doduše priključujem se ovoj raspravi već treći put jer je treće čitanje. Ovo je jedan od rijetkih zakona koji eto tako kroz tri čitanja prolazi svoju uvjetno rečeno kalvariju. I naravno, i ovaj put kao što sam i prethodna dva puta rekao, mislim da je ovaj zakon dobrodošao, da je dobro da ga imamo, da ovaj zakon pokušava dovest u red određene odnose, odnose između onih koji su vlasnici prostora i onih koji su u zakupu u tom prostoru. Odnos privremenosti korištenja tog prostora daje određenu nesigurnost onima koji su u tom prostoru u pogledu mogućih ulaganja i nastojanja da osiguraju ne samo svoju egzistenciju nego da i zaposle neke ljude u svom vlastitom obrtu itd. U tom smislu pridružujem se svima onima koji su rekli kako ovo pomaže razvoju obrta, kako ovo pomaže gospodarstvu Hrvatske u prvom redu, a tek u drugom redu što se iz tog zakupa odnosno prodaje prostora u vlasništvu Republike Hrvatske, županija, Grada Zagreba, gradova, općina itd. može postići u konkretnom novcu. Pri ovome je važno isto tako istaknuti da se ovdje ne radi samo o isključivom vlasništvu nego se radi i o suvlasništvu prostora kao temi koja je važna za regulaciju ovih odnosa. Interes za ovaj zakon svakako postoji kod zakupaca, obrtnika i oni u tom smislu podržavaju. Ja bih istaknuo jedan problem i priključio bih se jednoj raspravi. Konkretno rasprava o onome zadnjih replika koje su bile, pitanje obročnog plaćanja ili plaćanja jednokratnog. Zapravo mi se čini da je to pitanje odnosa onoga koji je vlasnik njegove poslovne politike i onoga koji se priključio jednom takvom ugovoru. Međutim, isto tako rasprava mi pokazuje zapravo ključni problem, da ovim zakonom pokušavamo eventualno riješit neka načela koja je potrebno da postoje u kvalitetnom smislu, a zapravo su izvrgnuta na sasvim obrnutu stranu. Naime, pitanje financijskog reda plaćanja zakupa i ovo, ne znam koliko se to može ovim zakonom regulirat, ali je apsolutno točno što je kolega Marić govorio, da postoji jedan nered u tome i naravno da bi sve jedinice, sve općine, svi gradovi, država i županije bili zainteresirani da se to uredno poslovanje obavlja i da se naplaćuju svi onih zahtjevi. Činjenica je na koje ukazuje kolega Marić, ali mislim da je to jedna opća činjenica koja nije vezana konkretno uz ovo i pitanje je urednosti i onih koji trebaju platiti i pitanje urednosti onih koji trebaju naplatit da li to čine onako kako bi trebali raditi. Ja mislim da i država sama potražuje ogromne novce u pogledu onih koji su im dužni, ne samo iz poreza nego na različite načine pa tako i sve jedinice lokalne uprave i samouprave. Dakle, pitanje jednog takvog urednog plaćanja svojih obveza mislim da bi se moglo regulirati jednim posebnim zakonom ili nekim posebnim pravilnikom ili uredbom koja bi se odnosila i na sve zakone koji reguliraju takve financijske odnose međusobno, a ne bi trebali u specifičnosti tog zakona ući kao što je tema ovoga zakona. Lupeži su lupeži pa s njima treba obračunavat onako kako jesu, bez obzira kolko su veliki i gdje se oni nalaze. Ja bih samo istaknuo jednu specifičnost ovoga a to je da se mnogi prostori nalaze i u objektima koje predstavljaju kulturna dobra. I čini mi se da ta tema zaslužuje jednu pozornost. Naime, dok je vlasnik kulturnog dobra država pretpostaviti je da će država bolje brinuti o tom kulturnom dobru, a kad dođe u ruke u posjed u vlasništvo jednog privatnika postoji bojazan da on možda neće poštivati sve one principe, nema Bože ovdje Biškupića, koji je o tome nekad vodio računa na mjestu ministra, da se osiguraju neki instrumenti kojima bi se pitanje tog kulturnog dobra, stanja tog kulturnog dobra i njegove budućnosti ne u smislu samo očuvanja nego održavanja i eventualno čak davanja na uvid i drugim ako to kulturno dobro predstavlja određenu kulturnu atrakciju koju turisti posjećuju ili drugi. Dakle, određene obaveze da se to stavi na raspolaganje. Recimo samo zbog ilustracije a ne zbog konkretnog primjera problema zvonik Sv. Duje u Splitu kojega se posjećuje. Dakle, to predstavlja jedno kulturno dobro mada ga crkva kontrolira. Na određeni način te relacije moraju postojati. One i danas postoje pa zato ističem samo kao jedan pozitivan primjer u svemu tome skupa i u smislu održavanja, a i u smislu dozvole korištenja tog objekta. Dakle, to je jedina stvar o kojoj bi svakako postoji mogućnost ne u smislu uključivanja u zakon. Ali upozorenja da bi u samoj praksi o tome trebalo voditi računa da li je nekim naputkom ili nekim takvim. Ali možda bi Ministarstvo kulture ili oni koji su nadležni, a koji nije ministarstvo, neka regionalna razina bi možda uz ugovor o prodaji odnosno kupoprodaji možda bi stavit određene ograde, odnosno uvjete pod kojima se to prodaje u smislu daljnjeg života tog kulturnog dobra. Hvala lijepa.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle, kolega Rošin možda u ovim svim raspravama nismo dovoljno istaknuli jednu intenciju koju Vlada želi kroz ovaj Zakon napraviti, a to je da konačno daje mogućnost jedinicama lokalne samouprave da same odrede što će u pojedinim prostorima biti. No, ja bih malo ovaj Zakon gledao i u malo širem kontekstu. Prvo, čemu stalno spominjemo da treba donositi zakone da bi netko nešto naplatio kad je to već regulirano određenim zakonima samo je pitanje da li to netko želi ili netko ne želi. Ja ću vam samo reći jedan primjer u trenutku kad se odlučio u Hrvatskoj ustrojiti registar koncesija. Jer koncesije od pojedinih ureda po ministarstvima do jedinica lokalne samouprave po razno raznim zakonima ima dat pravo svakom i da na jednom mjestu imamo taj registar, neke gradove koji se diče sa otvorenošću. 20 puta smo im slali opomenu samo da nam pošalju spisak koncesionara. Čak ih nismo ni tražili ugovor. Međutim, kad govorimo o decentralizaciji određenih sredstava onda trebamo isto tako gledati koje su mogućnosti jedinice lokalne samouprave prema postojećim zakonima da prikupe sredstva i da li oni ta sredstva prikupljaju. Druga stvar. Volimo se svi busat u prsa kako ćemo pomoći obrtnicima, kako obrtnicima treba dati ovo ili ono. Ovaj Zakon je jedinstvena prilika da jedinice lokalne samouprave kroz dodjelu poslovnog prostora zaštite određene tradicionalne obrte. I to je ono o čemu treba govoriti kad govorimo o ovom Zakonu. Nemojmo gledati nekakve stvari koje su negdje u oblacima, koje nikome nisu bitne, o kojima nitko ne želi odlučivati. Hajmo se spustiti tamo gdje su stvarni problemi. Pogledajte koliko je u Zagrebu u centru grada, možemo bilo koji grad, možda ima jedan ili dva grada u Hrvatskoj koje su to iznimke nestalo tradicionalnih obrta. Naprosto ih nestalo, a njima je naprosto mjesto u staroj jezgri. Ali onda tu treba govoriti i o drugačijoj zakupnini, onda isto tako treba gledati ako je netko došao u određene poslovne probleme kako mu jedinica lokalne samouprave može pomoći, a ne hajmo donesti još jedan novi zakon koji u principu neće ništa donesti. Samo ćemo imati brdo zakona i brdo administrativnih prepreka koje nikom ništa neće značiti. Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče na toleranciji.
Hvala. Odgovor na repliku.
Kolega Šuker, ovo sam više shvatio kao mini raspravu nego kao repliku na neko moje govorenje da bi ja s vama ušao u raspravu tko je u pravu u tom pogledu. Dakle, rekli ste ono s čime se ja apsolutno slažem. Ne može se jednim zakonom regulirati ponašanje općenito. Dakle, radi se o nekim načelima kao što je pitanje financijske urednosti plaćanja obveza koje treba biti vezano na sve i pojedinim zakonima ne bi trebalo uvoditi, a ta načela ako ih imamo trebali bi ih primjenjivat u urednom funkcioniranju države općenito a ne kompletni zakon. Dakle, u tome se potpuno slažem i dobro ste iskoristili repliku. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Davor Huška, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo puno je rečeno o ovom Zakonu. Dobar je, očigledno da ga svi podržavamo. Ali evo nekoliko osnovnih mojih razmišljanja. Čuli smo da je donošenje ovog novog Zakona o zakupu i prodaji poslovnog prostora predviđeno kao mjera 3. u sklopu programa mjera za pojednostavljenje poslovanja subjekata malog gospodarstva. Prihvaćeno zaključkom Vlade Republike Hrvatske u lipnju 2010. godine, a sukladno planu gospodarskih aktivnosti Programa gospodarskog oporavka Vlade Republike Hrvatske. Znači, samo još jedna u nizu mjera što kvalitetnijeg provođenja programa gospodarskog oporavka koji je u tijeku, koji provodimo na različitim razinama, a ovo je vezano znači za zakup i prodaju poslovnog prostora i pojednostavljenje procedure u tom segmentu. Dosadašnjim važećim Zakonom o zakupu poslovnog prostora a koji smo mijenjali tri puta prihvaćena je inicijativa Hrvatske obrtničke komore i Grada Zagreba da se ovim zakonom omogući i prodaja poslovnog prostora i u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i jedinica područne samouprave kao inicijativa za prodaju širem krugu subjekata zakupnicima, odnosno korisnicima tog prostora, a ne samo kao što je bilo do sada mikro ili malim subjektima malog gospodarstva. Naravno uz odgovarajuće uvjete, odgovarajući postupak kao i za poslovne prostore u vlasništvu Republike Hrvatske što je sve skupa ukazalo na nužnost promjene zakona koju evo nakon trećeg čitanja vjerujem da ćemo i očigledno je konsenzusom prihvatiti. Ovim konačnim prijedlogom omogućuje se sadašnjim zakupcima, odnosno korisnicima poslovnog prostora u vlasništvu Republike Hrvatske, općina, gradova, županija i Grada Zagreba. Naravno onih koji uredno izvršavaju sve obveze iz ugovora o zakupu i druge financijske obveze prema jedinici lokalne i područne samouprave te uz dodatni uvjet petogodišnjeg korištenja tog prostora uz propisane iznimke kupnja tih prostora uz uvjete i u postupku propisanim ovim zakonom, odnosno uredbom Vlade Republike Hrvatske odnosno odlukama jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave. Iz ovog je jasno vidljivo, a ne samo iz ovog da je Republika Hrvatska odredila malo gospodarstvo u kojem je pretežito obrtništvo, kao dio temeljne podloge gospodarskog razvoja Republike Hrvatske. Kako su upravo obrtnici najčešće zakupoprimci poslovnog prostora, to će se kroz zakon, zakonsku mogućnost kupnje poslovnog prostora koji koriste poboljšati njihov položaj pružajući im na taj način sigurnost kroz obavljanje poslovanja u vlastitom prostoru. Time se definitivno doprinosi jačanju malog gospodarstva, odnosno poduzetništva. Evo nekoliko isto osvrta na rasprave i replike koje su bile u prethodnim raspravama. Pitanje vlasničkih odnosa, odnosno vlasništva poslovnog prostora mislim da je ključno u cijeloj ovoj priči da sa ovim dijelom zakupa dosta je situacija jasno, pohvaljujem u tom dijelu zakupa opet mogućnost hrvatskih branitelja da u skladu sa zakonom uz ispunjavanje svih uvjeta, prihvaćanje najviše cijene zakupa ipak budu u prioritetu, mislim da je to dobra stvar, ne znam zbog čega to nismo mogli predvidjeti u slučaju kupoprodaje, odnosno kupnje poslovnog prostora takvu jednu mogućnost za hrvatske branitelje i članove njihovih obitelji. Želim reći da je vlasništvo na prostoru mogućnost da se u taj prostor kvalitetnije investira, da je taj prostor koristi kao jamstvo kod podizanja različitih kredita garancija, da vlastiti prostor poduzetniku jamči dugoročnu sigurnost u poslovanju, otvara mogućnost razvoja tog poslovanja, otvara mogućnost ulaganja u prostor koji će biti u njegovom vlasništvu, jer vidimo iz cijelog niza prostora koji su danas u zakupu da ljudi nisu spremni uložiti značajnija financijska sredstva u njegovo uređenje, adaptaciju, obnovu tog prostora zbog toga jednostavno što ulažu u tuđu imovinu, a potpuno drugačija situacija bit će kada obrtnici, mali poduzetnici i svi ostali postanu vlasnici prostora u kojem rade, obavljaju različite gospodarske djelatnosti. Nadalje, govorili smo ovdje o naplati potraživanja, urednom plaćanju obveza, ovjerama ugovora kod javnog bilježnika. Evo nekoliko riječi o tome. Mi danas imamo instrumente i zakone kao što je kolega Šuker rekao koji uređuju naplatu potraživanja, sve moguće radnje koje i jedinice lokalne samouprave i svi ostali subjekti u poslovanju u Republici Hrvatskoj u skladu sa zakonom mogu poduzeti kako bi poboljšali naplatu svojih potraživanja. Nama kao čelnicima jedinica lokalne samouprave stoji na raspolaganju cijeli niz instrumenata da provedemo kvalitetniju naplatu potraživanja, pa i od zakupa poslovnog prostora od svih ostalih prihoda koje jedinica lokalne samouprave ostvaruju različitih poreznih prihoda, komunalnih naknada, komunalnih doprinosa, prodaje zemljišta i sveg ostalog što čini prihode jedne jedinice lokalne samouprave, i mene čudi, a moram priznati da nisam u detalje čitao nalaz državne revizije, da ima jedinica lokalne samouprave kojima 10, 15 ili 20 godina nije u interesu naplatiti određene prihode koje iz godine obračunavaju, zadužuju, stvaraju, znači određene mogućnosti prihodovanja u svom proračunu a da cijeli niz godina ne poduzimaju radnje da do tih prihoda, do tih novaca i dođu. Posebice danas kad svaka kuna koja dolazi u proračun općine, grada, županije ima peterostruko veću vrijednost nego prije nekoliko godina, prije ove gospodarske krize koja još uvijek danas postoji i u našoj zemlji i u Europi, i u svijetu, danas ta kuna koju naplatimo ima daleko veću vrijednost nego prije nekoliko godina dok nismo bili svi skupa u ovakvoj situaciji, i čudi me nezainteresiranost, inertnost čelnika jedinica lokalne samouprave da do takvih prihoda naravno svim legalnim zakonskim mogućnostima i dođu. Vezano za ovo promišljanje kolege Marića o ovjeri ugovora kod javnih bilježnika. Kolega Mariću, mi danas maltene putne naloge moramo ovjeravati kod javnih bilježnika, različite dokumente, kupoprodajne ugovore, sve ostalo uredno ovjeravamo kod javnih bilježnika, plaćamo ne male naknade za te ovjere, no na žalost ako se po tim ugovorima i same jedinice lokalne samouprave ne poduzmu određene radnje vezano za ispunjenje ugovornih obveza, uglavnom se tu radi o naplati određenih potraživanja kupoprodajne cijene ili nekog drugoga, ta ovjera kod javnog bilježnika je praktično potpuno nevažna i ništa ne znači. Dobar kupoprodajni i pošten jedan poslovni odnos između kupca, prodavatelja, danas se rješava ugovorom koji naravno ovjeravamo kod javnog bilježnika, ali po kojem određene radnje naplate i rješavanja problematike zakašnjelog plaćanja, eventualno izmjene kupoprodajnih uvjeta, ako je to opravdano, ipak mora rješavati dvije strane iz ugovora kupac i prodavatelj, a javni bilježnik na žalost samo ovjerava te ugovore i nema nikakve druge pravne važnosti, niti zakonske mogućnosti da prati realizaciju tog kupoprodajnog odnosa. Znači na nama je svima pa u ovom slučaju i državi i gradu Zagrebu i županijama i gradovima i općinama da i ovu vrstu prihoda od zakupa poslovnih prostora, od prodaje poslovnih prostora što urednije naplatimo, da napunimo naše proračune, jer naravno rashodi postoje, rashodi se ne smanjuju, samo se povećavaju, a danas je do svake kune prihoda izuzetno teško doći i svi skupa moramo povesti brigu da svaka kuna koja je predviđena da dođe u proračun od najmanje općine, pa do državnog proračuna na vrijeme i u skladu sa zakonom u taj proračun i dođe. I na kraju želim reći da je evo u razgovoru sa članovima udruženja obrtnika grada Zagreba, želim izreći pohvale na donošenje ovog zakona, oni s nestrpljenjem godinama iščekuju ovakovu mogućnost i pozdravljaju donošenje Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora, naravno i sam podržavam donošenje ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Tri replike. Prva, gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Huška, drago mi je da ste prepoznali sve vrijednosti zapravo ovakvog, donošenja ovakvog jednog zakona, dijelim također vaše mišljenje kako smo svi odgovorni za svaku kunu koja ulazi u proračun i jedinica lokalne samouprave, regionalne jednako kao i u državni proračun. Ali nalazim za shodnim zapravo i možda i na ovome mjestu istaknuti jednu vrlo važnu dimenziju, također koja se može podrazumijevati i kod donošenja ovog zakona, a to su neiskorištena, odnosno još nenamijenjeni prostori sa zemljištima gdje su bile ranije vojarne. Često puta u, poglavito u zadnjih nekoliko godina, a evo vi ste i jedan od čelnika lokalne samouprave, možete također posvjedočiti da imamo ogromne prostore koji još uvijek nisu privedeni svrsi, konkretno moj grad Šibenik u nekom prethodno vremenu dvije, dva velika kompleksa koji su bili u ranijoj namjeni vojske privedeni su svrsi. Za njih je naravno bilo potrebno donijeti prostorno-plansku dokumentaciju, provesti određene rekla bih uvjetno investicijske cikluse i dovesti i privesti ih svrsi. Sada, u ovim trenucima, mi često puta možemo zapravo čuti velike povike na Vladu RH, držim da je to neopravdano i moramo definitivno još jedanputa naglasiti da je velika odgovornost na jedinica lokalne samouprave kako zapravo te prostore za koje, i vojarne, bivše vojarne, za koje Hrvatska vojska, odnosno Ministarstvo obrane ne drži ih više za perspektivnima. Prema tome jedinice lokalne samouprave kada donesu najprije prostorno-plansku dokumentaciju i istaknu namjenu i svrhu korištenja tih prostora neće biti niti jednoga razloga da Vlada Republike Hrvatske ne dodijeli te prostore upravo tim jedinicama. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku.
Tako je kolegice, dobro ste primijetili ovo, i slažem se s vama da definitivno inicijativa mora doći iz temeljne osnovne baze iz jedinica lokalne samouprave. Što vrijedi, ne znam u gradu Šibeniku ili negdje drugdje, što ima vojne objekte i vojna zemljišta ako to ne zna iskoristiti i valorizirati. Ja moram reći da kao čelnik jedne jedinice lokalne samouprave pomalo sam bio ljubomoran prema nekima koji su dobivali od države na korištenje i vojne objekte i u vlasništvo različita zemljišta, ali to su dobili oni gradovi i općine koji su napravili dobre programe za korištenje tih prostora i gdje im je država praktično bez naknade poklonila te prostore i objekte za korištenje. Najbolji primjer je za to upravo jedna dobra i poštena namjera države, zemljište koje dobivamo koje nam država daruje za gospodarske zone. Milijuni četvornih metara, deseci kvadratnih kilometara u proteklih 5, 6, 7 godina, a posebno intenzivno u protekle dvije godine darovane su jedinicama lokalne samouprave za razvoj gospodarskih zona i to je jedan od najuspješnijih projekata. Osobno držim tako, a znam iz razgovora sa čelnicima jedinica lokalne samouprave gdje smo dobili besplatno zemljište i gdje smo pripremili projektnu dokumentaciju, naravno preduvjet je prostorno-planska dokumentacija. Ali, to je opet jedna savjest, odgovornost i obveza jedinica lokalne samouprave. Ako nema inicijative, ideje, u biti volje za puno rada jer to nije jednostavan posao u jedinici lokalne samouprave džaba nekome stotine kvadratnih kilometara ako ne zna što će s njima napraviti.
Gospodin zastupnik Ivo Škaričić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Huška je dotakao tu problem prihoda jedinica lokalne samouprave i naplate tih prihoda i mislim da je to vrlo važno i vrlo značajno o tome kazat još nekoliko riječi. Naime, mi koji imamo samo svoje izvorne prihode i nemamo nikakvih dotacija doista se trudimo da te prihode i uprihodimo kako bi mogli funkcionirati.I Državna revizija uvijek navede ako se nije dovoljno učinilo ili se nisu poduzele sve mjere da bi se ti prihodi ostvarili. Međutim, ima situacija koje su nerješive za lokalnu samoupravu. A ja ću to ilustrirati s jednim primjerom. Na primjer kod komunalne naknade – postignete u postupku ovrhu, račun tog subjekta je blokiran i na njemu nema sredstava, pronađete mu druge račune na njima nema sredstava, međutim on i dalje normalno radi, on i dalje normalno vodi kafić, on i dalje normalno trgovina, on i dalje normalno radi. Što tu može napraviti jedinica lokalne samouprave? Ja nažalost sam kao gradonačelnik dugo godina već ne znam odgovor na to pitanje jer koliko god mi blokada napravili ne možemo ništa postići. Na računu nema para, a lokal otvoren. I tako nažalost godinama. Evo, mislim da je to jedno značajno pitanje koje bi trebalo riješiti. Hvala.
Odgovor na repliku.
Da, kolega borimo se s istim problemima očigledno. I nama u manjim jedinicama lokalne samouprave sve je to jasno jer se borimo za svaku kunu. Neki veći gradovi koji imaju veće izvorne prihode, nekakve prihode od prodaje nekretnina imovine, puno jednostavnije rješavaju ili bolje rečeno ne rješavaju tu problematiku naplate svake kune. Evo jednog konkretnog iskustva vezano upravo za kafiće. Mi svi znamo o kojim ljudima se radi pa i vi u Omišu i ja u Pakracu, ako otvori jedan kafić ne plati obveze za pola godine u drugom kafiću sa novim obrtom ili suvlasnik ili vlasnik pa također i tamo napravi dugove ne samo nama, napravi i Poreznoj upravi i nekim drugim subjektima pa se kroz neko određeno vrijeme preseli u treći kafić ili u drugi grad. Mi smo zasad jedino što nam zakon omogućava, naravno uz sve mjere naplate koje poduzimamo, ali to nažalost nema posebnog efekta, išli na onu mogućnost zakonsku koja nam kao jedinicama lokalne samouprave omogućava da svojim aktima određujemo radno vrijeme kafića i ugostiteljskih objekata. Pa tako sa subjektima gdje imamo problema vezano za naplatu, za remećenje javnog reda i mira, za učestale pritužbe građana idemo na maksimalno moguće skraćivanje radnog vremena ugostiteljskih lokala, potom izvijestimo policiju i inspektorat. Tako da praktično taj ugostiteljski objekt, odnosno njegov vlasnik mora odlučiti da li mu je bolje platiti gradu komunalnu naknadu i neke druge sitne obveze ili tri, četiri, pet sati kraće raditi u odnosu na druge ugostiteljske lokale i izgubiti značajan iznos prihoda. To je onda na njemu da se odluči za to. I mogu vam reći da takve aktivnosti pomalo i daju rezultate.
I gospodin zastupnik Goran Marić, replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Huška govorili ste o ovjeri javnih bilježnika ovih ugovora o zakupu i malo postavili upitnik hoće li to rezultirati boljim nego što je dosada. Mislim da hoće. Ako dosada je mogao biti ugovor o zakupu da nema nikakva jamstva dana po tom ugovoru o zakupu,a takvih je bilo mnoštvo, nema nikakve formalne mogućnosti naplatiti jedino prepušteno dobroj volji onoga koji je dužan. A znamo kakvih ima u Hrvatskoj ako im prepustimo na volju. Neki imaju koji misle da trebaju koncesiju dobiti na cijelu državu, ima i takvih. A ovdje kad se sklopi ugovor sa javnim bilježnikom i solemnizira ugovor to je dugoročni odnos i ugovor se samo jednom ovjerava tako da će rezultirati, bar će ga supruga doma upozoriti pa došla je ovrha čovječe idi to riješi. Netko će ga potaknuti, a ako ništa imamo i Ovršni zakon koji će isto tako pripomoći. FINA pripomaže. Pa vidite kako drukčije reagiraju kad dođe ovrha sad od FINA-e, svi trče i plaćaju. Tako da će i ovo pripomoći takvima, spriječit će one koji misle da mogu živjeti na račun drugih isključivo.
Odgovor na repliku.
Slažem se kolega s vama u potpunosti, ne želim obezvrijediti ovjeru ugovora kod javnog bilježnika ali ako ugovor nije dobro sročen, ako u ugovoru nisu predviđeni do u detalji instrumenti osiguranja plaćanja obveza koje proizlaze iz ugovora sama ovjera javnog bilježnika je praktično bezvrijedna. Mi sve više ugovaramo različitih instrumenata osiguranja povrata, odnosno plaćanja obveza po ugovoru, eto u praksi i određenih banaka pokušavamo se osigurati na način da se upisujemo sa teretom govorim kao jedinice lokalne samouprave, teretom na imovinu da ne dozvoljavamo prijenos vlasništva do isplate ukupne kupoprodajne cijene za određeno zemljište, stan ili nekakav drugi objekt, što mislim da je najbolji model zaštite primjerice prodaja zemljišta u gospodarskoj zoni, gdje se može novi vlasnik upisati 1/1 tek po isplati ukupne kupoprodajne cijene i nema mogućnosti nekakve malverzacije prijevremenog upisa prijepisa zemljišta na sebe, preprodaje zemljišta ili nekih drugih stvari jednostavno bježanja od obveza koje su ugovorene, to je jedan od najboljih modela koje nam Zakon omogućujem, imamo mi dobre zakone i Ovršni zakon i Zakon o obveznim odnosima ali sve to skupa treba još neko vrijeme da zaživi u praksi, zahvaljujem.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora. Ovo je treće čitanje. P.Z. br. 672. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za pravosuđe. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja je prihvatio amandmane Odbora za pravosuđe, te se o njima ne glasuje, jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno članku 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora. Molim uključimo se i glasujmo i provjerimo. Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen jednoglasno sa 77 glasova zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Prelazimo na sljedeću točku - Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova Vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija, Predlagatelj: Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Odbor je predložio ovu Odluku na temelju članka 3. Odluke o Vijeću za građanski nadzor obavještajno sigurnosnih agencija. Prijedlog akta primili ste poštom. Predstavnik predlagatelja, predsjednik Odbora gospodin zastupnik Tomislav Čuljak će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Potpredsjedniče, kolegice i kolege. Želim ukratko obrazložiti prijedlog Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na temelju članka 3. Odluke o vijeću za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija na 69. Sjednici Odbora raspravljao je o imenovanju članova vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija. Odbor je zaprimio ukupno 12 prijava kandidata te utvrdio da svi ispunjavaju formalne uvjete za predsjednika i 6 članova Vijeća. U tijeku postupka imenovanja jedan je kandidat odustao od kandidature. Sa kandidatima koji nisu do sada bili članovi Vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija na 68. Sjednici Odbora obavljen je razgovor. U postupku je zatraženo provođenje temeljne sigurnosne provjere za sve kandidate koji nemaju certifikat. U načelnoj raspravi podržan je dosadašnji rad Vijeća te iznesen prijedlog da se Hrvatskom saboru predloži imenovanje dosadašnjih članova Vijeća s obzirom na iskustvo u radu i uspješno obavljanje svih poslova iz nadležnosti Vijeća. O prijedlogu odluke za predsjednika Vijeća za građanski nadzor odbor je glasovanjem 6 glasova za i 1 suzdržan odlučio predložiti profesora doktora Krunoslava Antoliša. Odbor je većinom glasova 6 glasova za i 1 protiv odlučio da se Hrvatskom saboru uputi prijedlog da se dosadašnji članovi vijeća predlože za članove Vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak: Upućuje se Hrvatskom saboru prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija i to za predsjednika dr. Krunoslav Antoliš profesor voditelj znanstvenih istraživanja na Visokoj policijskoj školi, Policijske akademije, Ministarstva unutarnjih poslova Republike Hrvatske. Za članove Mile Čulumović, diplomirani inženjer elektrotehnike iz Zagreba, Zoran Grgić diplomirani inženjer strojarstva iz Lipovca, docent dr. Dražen Harasin docent na Kineziološkom fakultetu u Zagrebu, Sanja Sarnavka profesorica komparativne književnosti iz Zagreba, profesor doktor Nikola Mijatović diplomirani pravnih iz Zagreba i Nenada Vukman diplomirani politolog iz Zagreba. Evo ga, ovo je prijedlog, očekujemo podršku.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, gospodin zastupnik Tomislav Čuljak.
Evo uz imenovanje članova Vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija potrebno je reći da uz ured vijeća za nacionalnu sigurnost koji vrši stručni nadzor nad radom sigurnosnog sustava, te parlamentarnog nadzora koji neposredno provodi Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, nadzor nad sigurnosnim agencijama provodi i Vijeća za građanski nadzor, kao jedna dodatna demokratska kontrola sigurnosnog sustava, koju sačinjavaju predstavnici Hrvatskog društva tj. Građani. U proteklom mandatu vijeća za građanski nadzor postupalo je po predstavkama građana i obavljalo najavljene i izvanredne nadzore, te je o svom postupanju podnosilo izvješće. Mislim da možemo izjaviti svoje zadovoljstvo ali i svih građana Republike Hrvatske što Vijeće za građanski nadzor u proteklom mandatu nije utvrdilo nezakonito postupanje i kršenje ljudskih prava. Vijeće je ispunilo svoje zakonske obveze na korektan i prihvatljiv način ali je najvažnije da sigurnosni sustav djeluje u skladu sa Ustavom i zakonom te da nema nikakvih zloupotreba i kršenja ljudskih prava, a danas možemo pohvaliti profesionalni rad sigurnosno-obavještajnog sustava. Zbog svega navedenog Klub HDZ-a podržava prijedlog Odbora za unutarnju politiku kojim se predlaže imenovanje dosadašnjih članova vijeća. Isto tako podržavamo imenovanja profesora doktora Krunoslava Antoliša za predsjednika Vijeća zbog njegovog iskustva i kontinuiteta koje će sigurno osigurati nastavak uspješnog rada Vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija. Hvala.
Zaključujem raspravu.
Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova Vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija. Predlagatelj je Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika i članova Vijeća za građanski nadzor sigurnosno-obavještajnih agencija. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu odluke. Rezultat? Jeste? Da je prijedlog odluke prihvaćen jednoglasno sa 77 glasova u tekstu kako je predložio Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost.
Prelazimo na sljedeću točku - Izvješće o radu Hrvatskog fonda za privatizaciju za razdoblje od 1. Siječnja do 31. Prosinca 2010. Godine, Podnositelj: Nadzorni odbor Hrvatskog fonda za privatizaciju. Nadzorni odbor Hrvatskog fonda za privatizaciju podnio je ovo Izvješće na temelju članka 8. Zakona o Hrvatskom fondu za privatizaciju. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Raspravu su proveli Odbori za financije i državni proračun i Odbor za gospodarstvo. Predsjednik Nadzornog odbora Hrvatskog fonda za privatizaciju, Goran Marić će dodatno obrazložiti prijedlog.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kada je 9. Srpnja 2010. Godine prošle godine, ovaj Sabor imenovao Nadzorni odbor kolega Linić iz SDP-a je kazao da časti večerom da ako nadzorni odbor se sastane, a da dvije plaća ako nadzorni odbor podnese izvješće. Meni je žao što ga danas nema jer sam mislio da pola vremena o izvješću govori moj zamjenik kolega Linić, a pola ja. Ali morat ću sam. Dakle, ovo je nakon 13 godina prvo izvješće Nadzornog odbora Hrvatskog fonda za privatizaciju o radu Hrvatskog fonda za privatizaciju. Prvo nakon 13 godina i zadnje. Zadnje zato što je Zakon o upravljanju državnom imovinom formirana Agencija za upravljanje državnom imovinom i time po novom zakonu nema više Državne agencije za upravljanje državnom imovinom. Mislim da je čak trebalo zadržati nadzorni odbor ispred Hrvatskog sabora i u Agenciji za upravljanje državnom imovinom, jer ovaj nadzorni odbor je odradio ogroman, ogroman posao, vrlo stručan i nadasve profesionalan posao. Naglasio bih da bez obzira na različitost stranačku ili nezavisnih članova nadzornog odbora, sve odluke nadzornog odbora su bile jednoglasne. Zašto? Zato što je obuhvaćeno samo ono što je u djelokrugu rada nadzornog odbora i što je profesionalan odnos bio prema radu nadzornog odbora. Ovo izvješće sadržava velik broj relevantnih odgovarajućih podataka koje do sada nitko nije mogao vidjeti na jednom mjestu. Ovo je jedan vrlo vrijedan prikaz koji odražava stvarno i objektivno stanje u Hrvatskom fondu za privatizaciju. Mi se nismo mogli upuštati u ocjenu zakonitosti rada iako je to zakonom predviđeno, zato što nismo imali vremena za to. Mi smo djelovali nekoliko mjeseci i u tih nekoliko mjeseci održali nekoliko sjednica i sastavili ovo vrijedno izvješće koje ovoga puta podnosimo Hrvatskom saboru. Mi smo učinili ono što smo mogli, razmatrali godišnje izvješće. Financijski plan, što nam je zakonska bila obveza prihvatiti financijski plan nismo mogli jer je financijski plan bio donesen prije nego što smo imenovani. Dakle, u granicama ograničenog vremena mi smo činili i optimum i maksimum. Ovo izvješće upućuje na ogroman ekonomski potencijal Hrvatskog fonda za privatizaciju i na mogućnosti da ako se tim potencijalom iznađe optimalan model upravljanja tih potencijalom da taj potencijal može biti generator gospodarskog rasta u RH, ali treba iznaći optimalan model. On još uvijek nije iznađen. On može biti ovo izvješće može biti uporište za mnoge buduće važne odluke, jer sadrži veliki broj relevantnih korisnih i vrlo poučnih podataka. Ono sadrži informaciju od financijskog poslovanja u 2010., o obvezama Hrvatskog fonda za privatizaciju, o odobrenim kratkoročnim zajmovima, o potraživanjima, o upravljanju dionicama i poslovnim udjelima, o prodaji dionica i poslovnih udjela, o poslovanju sektora nekretnina sve do u detalje se iz ovog izvješća može saznati ali i izvući određene zaključke. Isto tako posebno je istaknuto poslovanje sektora pravnih poslova Hrvatskog fonda za privatizaciju. Dati je pregled svih kratkoročnih pozajmica Hrvatskog fonda za privatizaciju od '97. godine do danas. Ti podaci nažalost ne ohrabruju. Ukupno je Hrvatski fond za privatizaciju odobrio milijardu 583 milijuna 31 tisuću 630 kuna kratkoročnih pozajmica, a samo 10 firmi dobilo je skoro milijardu kuna. Povrat tih sredstava je skoro pa nemoguć, naplaćeno je negdje oko 300 milijuna kuna, a ostalo teško će biti naplativo. Nije problem taj što je Hrvatski fond za privatizaciju se zaduživao kod poslovnih banaka da bi davao pozajmice poduzećima trgovačkim u poteškoćama i mnoge pozitivne posljedice su iz toga rezultirale. Ali isto tako nije se iznalazio optimalan model, nisu se simulirale situacije, nisu se analizirale detaljno stanje u tim tvrtkama kojima se daju te pozajmice, nisu se restrukturirale jer sa pozajmicama su trebale ići plan restrukturiranja od poslovnog restrukturiranja do kadrovskog restrukturiranja do novih poslovnih planova. Nažalost, direktori su ostali isti, problemi su ostajali isti, a samo su dobijali novce koje su potrošili, tako da stanje kod onih koji su dobivali pozajmice nakon 7, 8 ili 2 godine ili isto ili još gore i efekat od toga nije bio ništa drugi nego samo odgođen problem na nekoliko godina, ali problem koji je veći prije nego nekoliko godina. Dakle, rješavalo se ad hoc a ne sustavnim pristupom. I naravno da iz toga onda i dođe do određenih poteškoća. Što se tiče troškova Hrvatskog fonda za privatizaciju uočljivo je da su veliki troškovi bili kamatni rashodi, jer su se podizali komercijalni krediti od komercijalnih banaka sa visokim kamatnim stopama, da su bili visoki troškovi intelektualnih usluga, nekoliko milijuna kuna. Dobro je da su smanjeni troškovi rashoda za zaposlenike, ali iz tih smanjenih plaća je proizišlo na nekoliko desetaka tužbi sa još većom štetom nego što su koristi od smanjenih plaća. I pitanje je, jeli se time postiglo očekivani pozitivni ili neočekivani negativni učinak. Dakle, Hrvatski fond za privatizaciju je sa 31.3. prestao sa radom, nadzorni odbor je time završio svoju misiju i to prvi nakon 13 godina, prvo izvješće, s tim da moram istaknuti da prethodni nadzorni odbori nisu se uopće sastajali, da je nadzorni odbor, prethodni nadzorni odbori nisu se uopće sastajali, da je jedan nadzorni odbor u jednom mandatu se samo jedanput sastao, konstituirao i nije ni o čemu odlučivao. Ali evo ovo će biti jedan trajni dokument o stvarnom stanju u Hrvatskom fondu za privatizaciju, upućuje na štošta toga i zahtijeva promjenu modela upravljanja državnom imovinom i upućuje na ogroman, ogroman ekonomski potencijal nedovoljno iskorišten kad je u pitanju državna imovina. Isto tako, u radu Nadzornog odbora Hrvatskog fonda za privatizaciju ne bi bilo ovako kvalitetno izvješće da nismo imali izvanrednu suradnju sa svim stručnim službama u Hrvatskom fondu za privatizaciju i moram istaknuti da Hrvatski fond za privatizaciju ima dovoljno stručnih i osposobljenih ljudi i mislim nedovoljno iskorištenih i da pad rashoda za usavršavanje i doškolovanje tih zaposlenika nije dobar putokaz nego da ih treba još više usavršavati. Najzad, za to ne bi trebalo štediti u desecima tisuća kuna jer ima tamo vrlo, vrlo vrijednih ljudi koji dugo godina profesionalno rade svoj posao. Ali ključne, strateške odluke o upravljanju državnom imovinom zahtijevaju sustavnu analizu simuliranjem modela i očekivane rezultate, ali isto tako i promjenu onih koji godinama upravljaju trgovačkim društvima u vlasništvu države na neučinkovit i neracionalan način. Hvala lijepa.
Hvala. Izvjestitelji odbora, financije i državni proračun, gospodarstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-HSU-a, gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. U izvješću Nadzornoga odbora Hrvatskog fonda za privatizaciju u točki 1.1. navodi se koje dužnosti ima Nadzorni odbor pa piše, da citiram: "Sukladno Zakonu o Hrvatskom fondu za privatizaciju Nadzorni odbor nadzire zakonitost rada, razmatra financijski plan, godišnje izvješće o poslovanju kao i završni račun Hrvatskog fonda za privatizaciju. Istodobno Nadzorni odbor nadzire ostvarivanje plana sredstava potrebnih za rad, obavlja nadzor nad uporabom materijalno-financijskih sredstava te kontrolira i utvrđuje je li poslovanje HFP-a vođeno uredno i sukladno propisima. Isto tako, sukladno Zakonu o HFP-u Nadzorni odbor je dužan Hrvatskom saboru jedanput godišnje podnijeti izvješće o radu." Međutim, Nadzorni odbor Hrvatskog fonda za privatizaciju od 1998. godine, dakle u punih ovih 13 godina nije Hrvatskom saboru podnosio izvješće o svome radu. Tako da možemo reći da je posljednje izvješće bilo podneseno još 1998. godine i to za '97. godinu. Od tada se Nadzorni odbor Hrvatskog fonda za privatizaciju zapravo nije redovito niti sastajao i održavao sjednice, a od rujna 2004. do kraja 2007. godine Nadzorni odbor Hrvatskog fonda za privatizaciju uopće se nije sastajao. Od siječnja 2008. do srpnja 2010. nije bio niti imenovan. Kako komentirati ove činjenice? Prije svega da Nadzorni odbor nije vršio svoju osnovnu funkciju i da je na taj način čak 13 godina sustavno kršio zakon. Vlada Republike Hrvatske je također kršila taj zakon jer je propustila dvije godine za redom, od 2008. do 2010. podnijeti Saboru prijedlog za imenovanja novih članova Nadzornoga odbora. Ovdje je očito da institucije i odgovorne osobe koje predlažu zakone te iste zakone ne poštuju. Dakle, ovdje se radi o neodgovornosti i kršenju zakonskih propisa na najvišoj mogućoj razini. Nadalje, pogledajmo neke detalje iz izvješća. Primjerice prihodi Hrvatskog fonda za privatizaciju koji kazuju da je fond planirao prihode u 2010. godini u iznosu od 190 milijuna 782 tisuće kuna. Ostvario je 163 milijuna 817 tisuća i 34 kune što predstavlja ostvarenje plana nešto više od 85%, dakle podbačaj gotovo 15%. Za stručno usavršavanje radnika fond je u 2010. godini imao trošak od 15 tisuća 629 kuna što je 67,7% manje od planiranog odnosno u odnosu na 2009. godinu kad su ti troškovi iznosili gotovo 49 tisuća. A s druge strane, za intelektualne i osobne usluge Hrvatski fond za privatizaciju je u 2010. godini imao rashode u iznosu od 3 milijuna 721 tisuću 453 kune. Rashodi za ostale usluge što su zanatsko-servisne, natječaji i slično povećani u 2010. godini na milijun i 211 tisuća 902 kune. Državna revizija je svojim uvidom u poslovanje fonda utvrdila da sa nekim vanjskim suradnicima fond uopće nije imao zaključen ugovor, a isplaćivao im je naknadu, a da u nekim slučajevima čak nije bio niti ovjeren račun na osnovu kojega je fond isplatio uslugu. To je vidljivo iz izvješća Državne revizije za 2009. godinu. Ukupni rashodi za radnike fonda iznosila su u 2010. godini 32 milijuna 456 tisuća 899,10 kuna uz bruto plaće radnika koje su iznosile 31 milijun 850 tisuća kuna. Bilo je otpremnina, nagrada, pomoći od 606 tisuća kuna. Smanjeni su dakle ukupni rashodi u odnosu na 2009. godinu za gotovo 950 tisuća kuna što je smanjenje od gotovo 3%. Međutim, ovaj podatak nije točan iz razloga što je 2010. godine desetak zaposlenika fonda otišlo u mirovinu i time je sukladno ugovoru o radu kakav je fond sklopio 2004. godine sa zaposlenicima bio dužan istima isplatiti otpremnine ali im nije isplatio otpremninu. Da je isplatio ovi bi podaci bili korektni i točni. Što znači da se može očekivati da će se ovaj iznos rashoda u budućem razdoblju povećati za desetke milijuna štete, a naročito zbog visokih troškova sporova i kamata. Šteta je tim veća što je fond mogao izbjeći ovako visoke troškove da je zaposlenicima izmijenio ugovore na što bi oni i tako pristali. No, nitko od odgovornih od predsjednika Fonda upravnog odbora i nadzornog odbora nije reagirao. Svi su znali da postoji ovaj problem. Odobreni kratkoročni zajmovi HFP-a točki 2.26 citiram: "Trgovačka društva kojima Hrvatski fond za privatizaciju odobrava kratkoročne zajmove u pravilu ih ne vraćaju." Odobravanje kratkoročnih zajmova trgovačkim društvima može se smatrati ekonomski opravdanim samo u slučajevima kada se radi o premošćivanju nelikvidnosti. Praksa odobravanja kratkoročnih zajmova trgovačkim društvima za plaće radnicima pokazala se nesvrsishodno. Uočen je nedostatak potrebne razine odgovornosti uprava i nadzornih odbora trgovačkih društava kojima fond odobrava kratkoročne zajmove ali i nedostak jasnih i poslovnih strategija, izostanak jasne poslovne politike, jasnih poslovnih ciljeva i planova. Istodobno često su se u trgovačkim društvima donosile neracionalne, ekonomski neopravdane poslovne odluke. Sve govori za sebe. Ukupno isplaćenog iznosa kratkoročnih zajmova od milijardu 583 milijuna 31 tisuću 630 kuna HFP je naplatio 331 milijun 813 tisuća i to samo glavnicu, a milijardu i 228 milijuna prijavljeno je u stečajnu masu što se odnosi na dugove po glavnici i kamatama. Dakle, iz ovih je brojki potpuno razvidno kako su bile nesvrsishodne pozajmice, pa je onda pitanje svih pitanja zašto su uopće odobravane i isplaćivane. Navodi se također nedostatak odgovornost uprava i nadzornih odbora trgovačkih društava. No, treba spomenuti i nedostatak odgovornosti odgovornih ljudi u fondu, te Upravnog odbora fonda koji je donosio štetne odluke, a Nadzorni odbor ih zapravo uopće nije nadzirao. Također u izvješću Državnog ureda za reviziju za 2009. godinu upozorava se fond na nezakonito postupanje gdje piše doslovno: "Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja upozorava fond da se ovdje radi o nezakonitim potporama te je fond u buduće zatražiti od agencije naknadno odobrenje danih potpora u skladu sa Zakonom o državnim potporama. Dakle, činjenica je da su pozajmice davane i nekim već privatiziranim društvima, a iz toga je evidentno koliko je politika pozajmica bila potpuno nesvrsishodna jer su se sredstva mogla utrošiti za otvaranje novih radnih mjesta i ponovno zapošljavanje. Ali ne, dodatno i ponovno je kršen zakon. Ako pogledamo strukturu društava kojima su isplaćene pozajmice vidimo da su to društva koja su pred stečajem ili su već u stečaju. Na primjer Jadran d.d., Crikvenica, Željezara Split d.d., Kaštel Sućurac, zatim Croatia line d.d. iz Rijeke, Dalmacija vino d.d. iz Splita čime je samo produžavana agonija tih firmi. Što se dividendi trgovačkih društava čijim dionicama i poslovnim udjelima fond upravlja u 2010. godini tiče kaže izvješće da je fondu u 2010. godini na račun uplaćen iznos od 10 milijuna 255 tisuća 909 kuna i 41 lipu po osnovi dividenda. navedeni iznos nije dividenda trgovačkih društava za 2010. već je to uplata na račun HFP-a po osnovi dividende koja je uplaćivana za 2010. godinu ali i ranije godine kao i iznosi koje je fond stekao ovrhom za neisplaćene dividende trgovačkih društava iz ranijih godina. Kad se gledaju visine uplata po dividendama ova u 2010. bila je najniža po toj osnovi od osnutka fonda ne računajući naravno '93. godinu, još uvijek ratnu kad je fond osnovan i kad je ukupna uplata po osnovi dividenda iznosila nešto manje od 4 milijuna kuna. Ako je odredbama članka 223. Zakona o trgovačkim društvima određeno da dioničari stječu prema društvu tražbine na isplatu dividende istekom dana kada je zaključena glavna skupština, a najkasnije 30 dana nakon iste zanima nas je li Pastor d.d. Zagreb vlasništvo sadašnjega potpredsjednika Vlade konačno isplatio fondu oko 500000 kuna dividende koje već godinama duguje Hrvatskom fondu za privatizaciju. Nadalje, zanimljivo je vidjeti i nagodbu između Hrvatskog fonda za privatizaciju i SN holdinga. U srpnju 2010. HFP je pripremio i nakon odluke Vlade Republike Hrvatske potpisao sporazum sa SN holdingom kojim su riješeni svi sporovi između fonda i SN holdinga, a koji su proizašli iz kuponske privatizacije. Navedenim sporazumom fond je prenio 165941 dionicu Liburnia riviera hoteli d.d. što čini 54,83% temeljnoga kapitala toga društva. Na SN holding, dakle je prenio te se obvezao isplatiti 162 milijuna 105 tisuća 182 kune i 24 lipe trgovačkom društvu SN holding, a SN holding se obvezao odreći i obustaviti sve postupke koje je pokrenuo protiv fonda. Svrha kuponske privatizacije. Bilo je zapravo obeštećenje stradalnika Domovinskog rata. Ovaj cilj je zapravo, to se vidi iz ovoga slučaja potpuno promašen. Stradalnici su izmanipulirani, šteta nanešena i stradalnicima i proračunu. Što se tiče zaključka ovoga Izvješća kaže se u njemu da je ovo prvo izvješće od '98. godine ali i posljednje obzirom da od 1. travnja 2011. godine Hrvatski fond za privatizaciju prestaje s radom. Sa istim danom s radom započinje Agencija za upravljanje državnom imovinom. Može li biti sramotniji zaključak od ovoga? Dakle, od '98. godine do danas ovo je prvo i jedino izvješće jedne od najvažnijih institucija koja je dugoročno oblikovala razvoj Republike Hrvatske i proces privatizacije izravno kreirala i usmjeravala naš, od čega će Republika Hrvatska imati štete ili koristi desetljećima. Navodi se također da je Zakonom o upravljanju državnom imovinom se uspostavio primjereni pravni institucionalni nadzorni okvir za učinkovitije i odgovornije upravljanje državnom imovinom, cjelovitije i pravilnije evidentiranje državne imovine te razvidniji i efikasniji sustav upravljanja državnom imovinom. Ne pamtim ni jedan jedini dokumenat u kojemu Vlada ovako otvoreno praktički kritizira samu sebe, jer se ovim navodom priznaje da upravljanja imovinom nije ni bilo, ili da nije bilo učinkovito. Hoće li se preimenovanjem ovoga instituta, odnosno institucije fonda u agenciju i novom reorganizacijom koja nota bene još nije ni napravljena promijeniti taj način upravljanja ili neupravljanja ukoliko ne promijenimo i ljude koji su odgovorni za taj postupak? Mi u klubu Hrvatske narodne stranke i HSU-a sumnjamo, i sa velikim razočarenjem komentiramo ovakvo izvješće nakon 1998. godine kako i samo kaže prvo i jedino. Možda da nije donesena odluka o ukidanju fonda, ne bi ga nikad ni vidjeli. Hvala lijepa.
Hvala. Dva ispravka. Prvi gospodin Goran Marić. Izvolite.
Kolega Beus nije točno da ne bismo vidjeli ovo izvješće da nije bilo odluke o osnivanju, o ukidanju fonda jer je nadzorni odbor imenovan prije odluke o ukidanju fonda. Dakle bilo bi ga. Nije točno da nisu točni podaci za rashode za zaposlenike od 32 milijuna 456 tisuća 899,10 kuna jer kažete tu nisu uključeni rashodi za otpremnine. Treba poznavati računovodstvene standarde i računovodstvenu politiku, pa biste onda znali točno nisu tu predviđene bile uključene otpremnine, ali ne mogu ni biti, one će biti uključene ako do njih dođe na temelju sudskih tužbi ili nagodbom, a onda će biti izvanredni rashodi, ali ovaj podatak je točan, i on je računovodstveno točan. A upravni odbor, nadzorni odbor nije točno da nije intervenirao, nego je dva puta pisanim putem upućivao upravnom odboru zamolbu da preispita odluke o smanjenju plaća radnicima jer je upozoravao na to da će doći do visokih šteta i naknada iako ugovori o radu imali su nekih neprihvatljivih uvjeta, ali radnicima se nije smjela smanjivati plaća, to je bilo neracionalna odluka, i takav je stav nadzorni odbor uvijek imao jednoglasan stav po tom pitanju. Dakle niste točno kazali. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dakle netočan je navod da su davane pozajmice poduzećima koja su u stečaju, jer prema Zakonu o stečaju točno se zna kakvo je financijsko poslovanje … [[Govornik se ne razumije.]] Druga stvar, dobro da ste danas javno rekli da ste protiv toga da nekoliko stotina radnika Dalmacijavina i drugih su uz pomoć Vlade dobili plaću, … [[Govornik se ne razumije.]] da problem Dalmacijavina je počeo u vrijeme koalicijske vlade, prema tome to nije problem jedne vlade, no vrlo interesantno da u svom ovako vrlo vehementnom govoru niste spomenuli tzv. prava s kojima se plaćala obnova od 2000. do 2003., pa bi vrlo interesantno vidjeti tko je temeljem kupnje tih prava došao do određenih dionica.
Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Šteta je da danas pred glasovanje i u ovoj nekakvoj vremenskoj stisci razgovaramo i raspravljamo o izvješću, o tako važnoj materiji kao što je izvješće o radu Hrvatskog fonda za privatizaciju, doduše za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2010. godine. Ali ovaj sad više nepostojeći Hrvatski fond za privatizaciju zaslužuje raspravu i u svezi svoga rada ranijih godina, zato i hvala gospodinu Mariću što je napokon nakon koliko 13 godina ne znam, napokon učinjen uložio napore, trud, znanje da napravi izvješće barem za 2010. godinu o kojoj zapravo i nakon toga i prestaje rad Hrvatskog fonda za privatizaciju, a počinje raditi Agencija AUDI za upravljanje državnom imovinom. Svima je poznato koliko je afera gotovo rekao bih kriminalnih afera vezano, koliko je kriminalnih radnji vezano uz rad Hrvatskog fonda za privatizaciju. Ne bi cjelodnevna rasprava, a i više bila dovoljna da raspravimo o svemu onome što je privatizirano, i na koji način je privatizirano kako su pojedinci, grupe, interesne skupine došle u posjed nekretnina, da kažem u portfelju Hrvatskog fonda za privatizaciju. Zato je sramotno i žalosno da danas evo ovdje raspravljamo o toj zadnjoj godini postojanja i izvješću koje je evo, o kojemu je referirao gospodin Marić. Je li to namjerno stavljeno danas za raspravu ja ne znam, ali tako ispada. Komedija e finita reklo bi se za Hrvatski fond za privatizaciju, na žalost ta komedija je zapravo tragedija za cjelokupno hrvatsko društvo i hrvatsko gospodarstvo. Obilježena aferama od maestra jedan, maestra dva, velikog maestra i maestrica, koje su orkestrirale rasprodaju hrvatske imovine, imovine hrvatskog naroda i ono što je stjecano desetljećima i stoljećima u Hrvatskoj. I sad mi raspravljamo za 5 minuta brže bolje o Hrvatskom fondu za privatizaciju, o onima koji su odgovorni za ono što se događalo o tome. Gospodin Marić je napravio samo za zadnju godinu izvješće, ali što je sa ovim godinama u kojima je, u kojima se krčmila hrvatska imovina, u kojima je prema nekim saznanjima džeparac bio 50 tisuća eura samo da dođeš razgovarati za prodaju ili kupovinu nekakve nekretnine u Republici Hrvatskoj? Što je o tome? U ovom izvješću za 2010., evo jednog primjera, piše da je prihod od prodaje nekretnina za 2010. planirano u iznosu od 50 milijuna kuna, ostvareno 13,7% ili 6 milijuna i 680 tisuća kuna. To je samo jedan od primjera ovako da kažem poslovanja Hrvatskog fonda za privatizaciju. Ali, puno su značajniji podaci o imenima koja su bila u upravi Hrvatskog fonda za privatizaciju i u Nadzornom odboru ili odborima Hrvatskog fonda za privatizaciju prije vas gospodine Marić. Pa se vidi sprega i utjecaj politike i političke elite na ono što se događalo u Hrvatskoj i zbog čega je Hrvatska danas velikim dijelom u situaciji u kojoj je, a ne se pravdati recesijom, svjetskom krizom itd. Hrvatski fond za privatizaciju, eto koji je nestao, a dobili smo novo ime i novi pravni subjekt Agencija za upravljanje državnom imovinom je mora se ovdje reći kada je već prestalo njegovo postojanje jedan od glavnih sukrivaca za ovakvo stanje u hrvatskom gospodarstvu, za ovakvo stanje hrvatske nacije, za ovakvo stanje ljudi koji imaju percepciju u 80%-nom iznosu da su siromašni. 80% ljudi u RH ima percepciju da su siromašni, a kad bismo gledali realno po nekim parametrima onda bi to možda ostalo 50%. Zbog toga mi je žao što i postoji ova vremenska stiska, ali kada bismo elaborirali sve ono što je učinjeno od hotela pa da ne kažem dalje u privatizaciji, a preko Hrvatskog fonda za privatizaciju onda bismo došli do katastrofalnih poraznih rezultata kako su se krčili hoteli, tko je sudjelovao u igri, ne štedim tu ni lijeve ni desne, pogotovo počevši od Dubrovnika i Dubrovačke banke i hotela Štrokovih itd., jel' tako gospodine Matošiću, i kako su silni milijuni eura, stotine milijuna eura ukradeni od ovoga naroda i ove države. … [[Upadica se ne razumije.]] Rekao sam to, Štrok, Linić osovina i ima osovina još gospodine, ma nemojte se vi tješiti da je Linić samo tu, ima tu kod vas koliko hoćete. Zbog toga, nisam očekivao da će danas biti ova rasprava, ali što da kažem, vaše izvješće kao izvješće za 2010. koje je korektno napisano i u njemu je sve objašnjeno se može prihvatiti, ali ukupno Hrvatski fond za privatizaciju vam nipošto ne dobiva prolaznu ili pozitivnu ocjenu ni od kluba HDSSB-a ni od građana RH.
Jedan ispravak, Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Znam da ste se sjetili moje rasprave kolega Grubišiću sa Slavkom Linićem, ali samo radi javnosti, sve te hotele je prodao SDP sa svojim partnerima dakle 2002., 2003. i to ih je prodavao na sramotan način kao što sam već govorio za milijun i 200 tisuća maraka, kasnije je ta cijena bila 600 tisuća maraka za hotel Excelsior koji je bio obnovljen i koji je imao, koji je poslovao tih godina sa dobiti. Da ne govorim o drugim nepravilnostima. Nažalost tome plus otok u Malostonskom zaljevu itd., itd. Ja se nadam da je Državno odvjetništvo, Državno odvjetništvo je sasvim sigurno dobilo dosta materijala, a nadam se da je te materijale proučilo i da će konačna istina isplivati na vidjelo. Jer to što je napravljeno sa dubrovačkim hotelima je pljačka stoljeća od strane SDP-a.
Povreda Poslovnika, izvolite.
Gospodine Matošić, ja nisam govorio isključivo i samo o hotelima u Dubrovniku, postoje i drugi hoteli u RH. Poput hotela Punta u Vodicama, pa tamo navedite tko je tamo pljačkao. Nadalje, ja sam govorio mislio reći o niz drugih privatizacija, poglavito o privatizaciji INA-e u kojoj je sudjelovala i vaša stranka i vaš vođa veliki.
Niti je jedno bilo ispravak navoda, niti je drugo bila povreda Poslovnika.
Članak 209. gospodine, zaboravio sam reći.
Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Nema je. Završni osvrt. A da bio je još ispravak, gospodin zastupnik Goran Marić, izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]] Zašto dajete zbunjujuće signale?
Samo tri rečenice za završni osvrt. Ovo Izvješće nadzornog odbora ne bi trebalo promatrati u kontekstu nerada nadzornog odbora prethodnih sastava i prethodnih 13 godina. Samo koliko je nadzorni odbor učinio napora u ovo izvješće pokazuje činjenica da niti jedan podatak u ovakvom obliku nije bio u Hrvatskom fondu za privatizaciju. Sve smo morali selektirati, prikupljati, analizirati i staviti. To je ogroman bio napor i zato je ovo tim vrjedniji, to je tim vrjednije izvješće jer u ovakvom obliku nijednog podatka nismo mogli naći u Hrvatskom fondu za privatizaciju. Ali, slažem se da od '90-te na ovamo Hrvatski fond za privatizaciju da se njime upravljalo na učinkovitiji i racionalniji način Hrvatska danas ne bi bila u ovakvoj krizi. I da u mnogo tome su negativno pridonijeli najviše menadžeri u trgovačkim društvima u vlasništvu države. Najdugovječniji su bili, a najnesposobniji. I zato odgovornost je velika bila na Hrvatskom fondu za privatizaciju što nije smjenjivala takve rukovoditelje i što im nije određivala poslovne planove, a nakon neispunjenja poslovnih planova trebalo ih je smjenjivati. Hvala lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Izvješće o radu Hrvatskog fonda za privatizaciju za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2010. godine. Podnositelj Nadzorni odbor Hrvatskog fonda za privatizaciju. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Hrvatskog fonda za privatizaciju za razdoblje od 1. siječnja do 31. prosinca 2010. godine. Molim uključimo se i glasujmo o izvješću. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno jednoglasno sa 77 glasova.