Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 14. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Melita Župevc, Cvetka Zalokar Oražem, Vili Rezman, Matjaž Zanoškar in Milenko Ziherl. Na sejo sem vabil predsednika Republika Slovenija k 24. točki dnevnega reda, predsednika Vlade, ministrice in ministre, generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 14. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 19. februarja 2010. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitve in umike dnevnega reda nisem prejel. Skupina 25-ih poslank in poslancev je na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika zbora predlagala, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se po skrajšanem postopku obravnava Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o članstvu Republike Slovenije v Mednarodnem denarnem skladu. V skladu z drugim odstavkom 142. člena Poslovnika zbora bo zbor navedeno zahtevo obravnaval kot 32A. točko dnevnega reda v torek, 2. 3. 2010, po končanih glasovanjih. Pod 25. točko dnevnega reda te seje je predviden Akt o odreditvi parlamentarne preiskave o brezplačnikih Slovenski tednik in Ekspres. Na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe so predlagatelji zahteve za odreditev parlamentarne preiskave 25. 2. 2010 zahtevo dopolnilni in v skladu s to dopolnitvijo se naziv 25. točke dnevnega reda 14. seje pravilno glasi: Akt o odreditvi parlamentarne preiskave za ugotovitev in oceno dejanskega stanja v zvezi z ustanovitvijo izdajateljev, izdajanjem in financiranjem brezplačnih tednikov Slovenski tednik in Ekspres, zaradi suma, da so bila izdana z namenom vplivati na volivce na volitvah v Državni zbor leta 2008, in sicer v korist političnih strank takratne vladajoče koalicije oziroma zaradi suma, da gre za njihovo prikrito predvolilno kampanjo oziroma financiranje političnih strank. Prehajamo na določitev dnevnega reda. Poslanske in poslance prosim, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga sprejeli s sklicem. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslance, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 14. seje Državnega zbora določen. Prekinjam sejo Državnega zbora, ki jo bomo z vprašanji poslank in poslancev nadaljevali ob 15. uri. Hvala lepa.
Spoštovane kolegice, poslanke in poslanci! Cenjeni predstavniki Vlade. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 44-ih poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za vprašanje na voljo tri minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri in generalni sekretar Vlade odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovore. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice, ministra ali generalnega sekretarja Vlade. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica, minister ali generalni sekretar Vlade v 30-ih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko se je za danes opravičil minister za zdravje Borut Miklavčič. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanje bo najprej postavil mag. Radovan Žerjav, Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade. Ustava Republike Slovenije določa, da je Slovenija pravna država in da morajo posamični akti in dejanja državnih organov temeljiti na zakonu ali zakonitem predpisu. 120. člen nadalje v drugem odstavku določa, da upravni organi opravljajo svoje delo samostojno, v okviru in na podlagi Ustave in zakonov. Več judikatov Vrhovnega sodišča, na primer sklep XIPS 1617/2005 med drugim pravi, citiram: "v četrtem odstavku 64. člena Zakona o upravnem sporu je določeno, da je upravni organ pri novem določanju vezan na pravno mnenje sodišča, glede uporabe materialnega prava in na njegova stališča, ki se tičejo postopka. Vendar ima po presoji Vrhovnega sodišča upravni organ, ki je pristojen za odločanje, možnost odločiti v nasprotju s pravnim mnenjem in stališči prvostopenjskega sodišča, če ima za to utemeljene razloge. To pa je zlasti upoštevanje načela zakonitosti, po katerem mora organ odločati na podlagi Ustave, veljavnih zakonov in drugih predpisov, kar mora v obrazložitvi nove odločbe posebej pojasniti. Da je temu tako, potrjuje tudi določba 2. točke prvega odstavka 65. člena Zakona o upravnem sporu, ki daje sodišču, ki odloča v upravnem sporu možnost odločanja o stvari tudi v primeru, če upravni organ v novem postopku odloči v nasprotju z že izraženim mnenjem in stališčem sodišča." Konec citata. Kako glede na zgoraj napisana nesporna dejstva komentirate argument ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Milana Pogačnika, da je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v primeru vrnitve bulmastifov lastniku brezpogojno moralo slediti napotkom Upravnega sodišča? Spoštovani predsednik Vlade sprašujem vas tudi: Kako bi vi osebno odločili v hipotetičnem primeru, ko bi se morali odločati med tem, ali boste ravnali v skladu z zakonom ali pa v skladu z odločitvijo in napotki sodišča, za katere bi bilo jasno, da temeljijo na napačni uporabi materialnega prava? Večkrat ponavljate, da se morate kot predsednik Vlade ta trenutek posvečati predvsem ukrepom za izhod iz krize in pomagati gospodarstvu. Prav je tako. Ampak eden od temeljnih pogojev za pomoč slovenskega gospodarstva je najprej zagotavljanje zakonitosti in enakosti pred zakonom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod predsednik, gospe in gospodje. Dober dan. Pred odgovorom na prvo vprašanje, preden se zatečem k pripravljenem odgovoru, ki mi ga je pomagalo oblikovati pravosodno ministrstvo, naj rečem nekaj političnih poudarkov ob robu tega vprašanja. Najprej, če bi se danes lahko vrnil v čas, v dan po tragediji, ko mi je minister ponudil odstop, če mislim, da s tem dosežem nek politični mir in se lahko ukvarjam z drugimi vprašanji, bi ponovno, tako kot danes, odločil, da ne. Mislim, da bi s tem morda prihranil kakšno kritiko javnosti ali opozicije ali stroke, vendar pa ne bi razčistili, kaj je šlo v tem primeru narobe in kaj in kako moramo ravnati v prihodnje, da se take tragedije ne bi ponavljale. Torej, mislim, da sem se odločil prav, ko sem terjal, da minister ostane na tem položaju in pojasni vse okoliščine, ki so privedle do te tragedije. Minister bo na interpelacijo, ki je vložena, tudi odgovoril. Vlada je že oblikovala besedilo in ga bo Državni zbor v kratkem obravnaval. Če in kolikor bo kdo od vas menil, da je treba priložiti temu odgovoru informacijo kateregakoli organa, za katerega mi lahko zakonito prosimo, bo Vlada storila vse, da boste imeli vse relevantne informacije na razpolago. Moramo razčistiti ali, kdaj in kako je kdo morda ravnal narobe, da je prišlo do tragedije ali pa ugotoviti, da se tragedije dogajajo in morda za to kdaj kdo ni neposredno, ne subjektivno ne objektivno, odgovoren. Ampak moramo ugotoviti dejstva. Najprej dejstva in potem bomo ocenili, ali je nekdo politično objektivno odgovoren ali ne. Gre za vprašanje ravnanja ministra, njegovih služb, gre za vprašanje ravnanja pravobranilstva, gre za vprašanje, ki ga vi načenjate, spoštovani gospod poslanec, vprašanja spoštovanja zakonov v tem primeru. Pristojni organ v okviru Ministrstva za kmetijstvo je pač spoštoval odločitev sodišča. In vi menite, da bi moral ravnati drugače, tako sem razumel iz vašega vprašanja, in spremeniti odločitev sodišče in ravnati po svoji presoji. Jaz okoliščin, zaradi katerih je sodišče razsodilo tako, kot je, ne poznam, pa tudi ne želim komentirati odločitve sodišča in ne bom odgovoril na vaše vprašanje, kako bi ravnal v tem primeru, ker se mi zdi to nekorektno. Jaz podrobnosti, zakaj je sodišče tako razsodilo, ne poznam in tudi ne vem na kakšnih drugačnih predpostavkah bi moral pristojni uradnik v ministrstvu skleniti drugače, kot je. Vam govorim, ne da bi zdaj bral to, kar so mi sicer pravno korektno pripravili na Ministrstvu za pravosodje. Torej, menim da je ministrstvo upoštevalo odločitev, pravnomočno odločitev Upravnega sodišča, da, kot bo kasneje minister v diskusiji tukaj v Državnem zboru pojasnil, ni bilo razlogov, da bi se administracija odločila drugače. Druge okoliščine, ki bi jo napotilo na to, niso bile znane. Vam pa še enkrat zagotavljam, spoštovani gospod poslanec, da bo Vlada, še enkrat pravim, za to, da bi se razjasnile vse okoliščine tragedije, da se ta tragedija ne bi ponovila, dala na voljo prav vse razpoložljive informacije, ki jih po zakonu lahko da. Vsa poročila, ki jih mora pripraviti v okviru svojih pristojnosti, da bo slehernemu izmed nas jasno, kaj, zakaj se je to zgodilo, da se ne bi več nikoli.
Kolega, želite dopolnitev odgovora? Prosim, mag. Radovan Žerjav.
Spoštovani predsednik Vlade! Presenečen sem nad vašim odgovorom, predvsem zaradi tega, v tistem delu, ko ste dejali, da niste seznanjeni s primerom. Torej praktično po več kot treh tednih temeljite razprave v javnosti in tudi sicer, me resnično preseneča, da niste dovolj dobro seznanjeni s tem primerom, da bi lahko ustrezno ukrepali. Dobivam občutek, da želite zbežati pred odgovornostjo, pred tem, da bi potegnili kakršnekoli poteze. Tako dobivamo občutek. In morali bi vedeti, kaj se je zgodilo. In ne, da mi trdimo, da je šlo na prav. Jaz sem vam bral judikat Vrhovnega sodišča. Več jih je, ki trdijo enako. Stvar je zelo jasna. In še nekaj želim povedati. V Slovenski ljudski stranki ne ščitimo nikogar, ga nismo ščitili in tudi tokrat ga ne ščitimo. Bili smo zelo jasni lani poleti, ko smo opozarjali na nepravilnosti, ko so se nam mnogi smejali. Zelo jasni smo bili tudi tokrat. Nismo ščitili nikogar, medtem ko so nekateri praktično poniknili in jih ni bilo nikjer. In tako kot nismo ščitili mi nikogar, tako bi morali storiti tudi vi, spoštovani gospod predsednik. Morali bi vedeti, ali se je v tej državi treba držati zakonov, skratka vsi mi, ki smo tu, se moramo držati zakonov, zakonov, ki jih je sprejel Državni zbor, ali pa ne. Hvala lepa.
Prosim, gospod predsednik Vlade.
Najprej predlagam, da se strinjava vsaj v eni stvari, čeprav tudi to, da ostaneva vsak pri svojem, ne bo nič škodovalo. Pri eni stvari, da skušamo razčistiti vse okoliščine te tragedije. Če bi sprejel odstop ministra, bi verjetno zadostil neki želji po tem, da se vzpostavi neka katarza, jaz pa tega nisem želel. Želel sem, da se raziščejo vse okoliščine. In kot sem zagotovil temu visokemu zboru, vse informacije v zvezi s temi okoliščinami bo tudi imel. Minister jih je dolžan predstaviti javnosti. Ko ugotavljate, zdaj pa moram prebrati, da ne bo nesporazumov in napačnega vtisa, da želim eskivirati vaše vprašanje, ko ugotavljate, da upravni organi opravljajo svoje delo samostojno, v okviru in na podlagi Ustave in zakonov, velja tudi poudariti, da mora v skladu z Zakonom o sodiščih vsaka fizična ali pravna oseba spoštovati pravnomočno sodbo sodne oblasti in določbo, da odločbe sodne oblasti vežejo sodišča in vse druge državne organe v Republiki Sloveniji. To je odgovor na vprašanje zakonitosti. Spoštovani gospod poslanec, kmalu bo v Državnem zboru razprava o odgovoru ministra na interpelacijo, do takrat bom kot predsednik Vlade skupaj z ministrom storil vse, da bodo razjasnjene vse okoliščine, ki so privedle do odločitev pristojnih organov in bomo poskušali razložiti, kaj se je pravzaprav zgodilo, kot rečeno, zato, da bi ugotovili, kot smo sklenili na zadnji seji Vlade, da preučimo, ali so vsi predpisi, ki jih imamo, dobri predpisi, ne da bi zdaj spreminjali zakonodajo zaradi te tragedije, ker se običajno to ne izkaže kot dobra praksa, ampak da bi povlekli nekatere nauke iz te tragedije zato, da bi preučili možne spremembe zakonodaje, če bomo ugotovili, da je kakšna nejasnost, ki je pripeljala do te tragedije. Skratka, Vlada, oblast bo storila vse, da pridemo ob koncu diskusije o odgovoru ministra na interpelacijo, do razjasnitve vseh okoliščin in bomo lahko skupaj ugotovili, ali minister objektivno odgovarja za okoliščine. Mene pa ne zanima edino to vprašanja, ampak me zanima tudi, ali je kdo ravnal napačno v okviru ministrstva, ali je bil pod kakšnim pritiskom, ali je iz drugih pristranskih razlogov ravnal drugače, kot bi moral. Vse to bomo ugotovili v odgovoru in diskusiji, ki bo tukaj potekala. Naj javnost ne misli, da poskušamo karkoli v tej tragediji prikriti za to, ker naj bi kdorkoli od nas ali naših sodelavcev imel kakšen poseben, oseben, strankarski ali drugi interes glede te zgodbe. Edini interes je, da se zgodba na dostojen način konča z ugotovitvami okoliščin te tragedije, in kot rečeno, da storimo vse, da se ne ponovi.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade Borutu Pahorju bo postavil Zmago Jelinčič Plemeniti - Poslanska skupina Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ve se, da se pripravlja nekakšno hrvaško-slovensko srečanje na Brdu med gospo Kosorjevo in vami, gospod predsednik. Govorili naj bi o vprašanju Slovenije in Hrvaške, konec koncev pa tudi širše. Ne vem, Evropa ni ravno navdušena nad tem srečanjem, kajti špansko predsedstvo govori, da namerava pripraviti to konferenco nekje konec maja ali v začetku junija. Kakor je meni osebno, na mojo zahtevo, odgovoril tudi španski predstavnik lanskega decembra v Parizu na rednem zasedanju Evropske obrambne in varnostne skupščine. Pa vendar se sprašujem: Na čem nameravate temeljiti to vašo konferenco? Konec koncev se je treba zavedati, kaj Hrvatje sodijo o svojem nacionalnem prostoru. Tukaj je knjiga, izdana v Zagrebu leta 1946, kjer je citirano, kaj je rekel gospod Maček Slavku Kvaterniku in razširil ljudem dne 10. aprila 1941. Bom prebral v originalu: "Hrvatski narode! Pukovnik Slavko Kvaternik, vođa nacionalističkog pokreta u zemlji, proglasio danas slobodnu i nezavisnu hrvatsku državu na cjelokupnom historijskom i geografskom području Hrvatske, te preuzeo vlast." Prevoda, mislim, ni potrebno, saj se dobro razumete tudi z gospo Kosorjevo. Ampak, kaj je bistvo pri tem? Govori se o celotnem nacionalnem prostoru Hrvaške. In tukaj imam Popis imena mjesta u nezavisnoj Državi Hrvatskoj. 1942 leta izdana knjiga, v kateri ni niti enega istrskega kraja, mesta ali zaselka. Kar pomeni, da Hrvatje nikoli niso imeli Istre v sklopu svoje države. Govori se o tem, da nameravate odpreti vprašanje Balkana. ne vem, kako boste odprli vprašanje Balkana, ko vaši ljudje v vaši Vladi ne vedo, pravzaprav nič o teh zgodovinskih dejstvih. Mislim, da bi bilo smiselno, da jim vsaj ti dve knjigi pokažete, naj si nekaj preberejo. Ni treba vsega. Zadeva je izšla pri Kluwer Law International v Haagu. In lepo piše in vsi dokumenti v zvezi z Jugoslavijo so notri podani in napisani. Sprašujem vas: Kaj vaša vlada sploh misli v zvezi s Hrvaško-Slovenijo. Kakšne so vaše intence? Ali nameravate ščititi slovensko nacionalno ozemlje ali nameravate to prepustiti nekakšni Evropski uniji, v katerih naj bi bili vsi enaki, enakopravni, seveda eni bolj, drugi pa manj? V tem primeru Hrvatje absolutno bolj, Slovenci pa nekako v podrejenem položaju.
Hvala lepa. Prosim predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Potem ko bo Ustavno sodišče odgovorilo na vprašanja, ki jih je Vlada naslovila nanj v zvezi z ustavnostjo na predlog arbitražnega sporazuma, se bo o tem predlogu pred ratifikacijo izrekel tudi Državni zbor in o tem bomo še govorili. Tisto, kar je v tem arbitražnem sporazumu pomembno, je v bistvu zapisano sporočilo oziroma načelo pravičnosti, ne samo, da v 3. členu nalaga sodišču, da določi stik slovenskega teritorialnega morja z mednarodnimi vodami, ampak opozarja, da mora pri končni odločitvi sodišče upoštevati vse relevantne okoliščine. To je pomembno zato, ker bomo imeli možnost v našem elaboratu, ki ga bomo predali sodišču pojasniti vse zgodovinske okoliščine, na osnovi katerih pričakujemo za nas ugodno razsodbo arbitražnega sodišča. Rad bi ocenil, da je bil arbitražni sporazum, ki je bil podpisan s predsednico hrvaške vlade v Stockholmu 4. novembra za Slovenijo velik uspeh. Mislim, da ga v podobnih okoliščinah, v drugačnih okoliščinah podobnega sporazuma ne bi mogli doseči. Da smo izkoristili majhno odprto okno priložnosti in dosegli tisto, kar je za slovenske nacionalne interese najbolj pomembno in najbolj koristno. Toda na koncu bodo o tem odločali poslanke in poslanci in morda ljudje, naši državljani in državljanke na referendumu. Jaz sem prepričan, da je to sporazum, ki zavaruje naše nacionalne interese. Mislim, da smo izbrali vse tisto, zbrali v sporazumu, kar je pomembno za to, da so izhodišča za končni izrek arbitražnega sodišča za nas ugodna. Tako, da smo lahko s tem sporazumom zadovoljni. Na začetku ste rekli, da pripravljamo konferenco o Zahodnem Balkanu in da je tukaj nekaj dilem v EU glede tega. Tukaj bi rad pred tem visokim zborom odpravil sleherni sum, da ima Evropska unija kakšno deljeno stališče glede tega vprašanja. Vsi pozdravljajo konferenco. Osebno sem govoril o tem s predsednikom španske vlade, ki je predsedujoči Evropskega sveta. Govoril sem s predsednikom Evropskega sveta, ki bo sem tudi prišel, skupaj s komisarjem za širitev. Predsednik Evropskega sveta bo tudi govoril na konferenci. Evropa to srečanje pozdravlja. Dejstvo je, da se bo potem, konec maja ali v juniju, v Sarajevu poskušalo nadaljevati tako imenovani butmirski proces, ki sprva ni bil uspešen. Dejstvo, da se bodo tukaj zbrali voditelji vseh držav Zahodnega Balkana, tudi predsednik albanske vlade, je pomembno, ker kaže na to, da obstoji politična volja, da zahodni Balkan pokaže, zakaj je njegova vključitev v Evropsko unijo pomembna za varnost, stabilnost in blaginjo ne samo tega dela Evrope, ampak celotne Evropske unije. Slovenija je dobila sijajno priložnost, da v organizaciji te konference pokaže svojo odgovornost in sposobnost, da pripomore k nadaljevanju procesa širitve, ki je za nas pomemben, in da spričo svojih zgodovinskih izkušenj pomaga temu delu Evrope, nenazadnje širšemu regijonu jugovzhodne Evrope in Evropski uniji, da z vključitvijo teh držav postopoma v bistvu združimo Evropo, kar je bil vedno na nek način tudi naš cilj. Menim, da smo dosegli to, kar je bilo mogoče doseči z arbitražnim sporazumom, da boljšega ne bi mogli doseči in da smo v tistem izjemno kratkem času videli odprto okno priložnosti in ga izkoristili. Presečni datum je 25. 6. 1991, kar smo si vedno želeli. Zraven je tudi opisano načelo pravičnosti, ki nam omogoča, da, gospod poslanec, sodišče upošteva vse relevantne zgodovinske okoliščine, tudi tiste, ki jih navajate. Odgovornost slovenske vlade je, da v pripravi memoranduma oziroma elaborata pripravi vse tiste potrebne dokumente, mi vam bomo hvaležni za pomoč, ki nam jo nudite, da bomo v elaboratu oziroma v tem memorandumu sodišče seznanili z našimi pogledi na to, kaj bi bila v danih okoliščinah pravična meja.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Kar se tiče arbitražnega sporazuma, je slab. To je nesporno dejstvo. In kot kaže tudi namen te konference ni drugega kot širitev Evrope, kar pa ne pomeni zaščite slovenskega nacionalnega ozemlja. Če hočemo kaj narediti, moramo narediti mirovno konferenco in ne govoriti, da je mirovna konferenca že bila. Pravno je mirovna konferenca res bila v Haagu 1991 leta septembra meseca, ampak zanimivo, da je to edina mirovna konferenca na svetu, katere posledica so bili spopadi na Balkanu. To se pravi vojna je bila šele po tej tako imenovani mirovni konferenci, kar pomeni, da niso dosegli ničesar. Tudi ta "Draft convention" z dne 4. novembra 1991 ni prinesla nič, kajti bila so izhodišča, na katerih naj bi nekaj naredili, pa niso naredili nič. Zato je smiselno, da bi bilo treba na drugih osnovah to postaviti. Mislim, da ne moremo dovoliti, da v bistvu negirate in se izogibate vsem dejstvom, ki niso po vaši meri oziroma po meri, ki vam jih je zastavila gospa Kosor iz sosednje države. Jaz mislim, da bi bilo smiselno, gospod predsednik, da daste nalogo svojim ljudem, kompetentnim ljudem iz določenih ministrstvih, da se učijo, da berejo kakšne knjige in da se naučijo kaj potegniti iz teh knjig, ne pa da, kot pravijo nekateri iz vašega bližjega kroga, da dajate "komando", da morajo ljudje pljuvati po vseh tistih, ki napadajo gospo Kresalovo. Tako sem vsaj izvedel iz vaših bližnjih krogov. Jaz mislim, da je smiselno, da zaščitimo slovenske nacionalne interese, kajti v nasprotnem ne bomo dosegli popolnoma ničesar. Morda se vam zdi smešno, meni se zdijo kakšne zadeve tragične in mislim, da tudi slovenskemu narodu se marsikaj zdi zelo tragičnega, zato prosim, gospod predsednik, malo več resnosti pri zadevi.
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik Vlade.
Ko bo zgodovina iz neke distance opazovala čas, ki ga zdaj živimo in naše odločitve v njem, sem prepričan, da bo vsaj glede enega vprašanja, ko je šlo za res strateške odločitve Vlade, ocenila kot dobro odločitev odločitev za podpis tega sporazuma. Mislim, da je to bil najprej prelom v kopičenju enega konflikta med Slovenijo in Hrvaško, ki je postajal nepredvidljiv v svojih razsežnostih, na koncu bi lahko bil tudi varnostni. To velja toliko bolj za ostali del Zahodnega Balkana in signal, ki smo ga poslali s tem podpisom, je bil tudi signal nekega optimizma, ki se dobro vidi danes in prispeva k temu, da je nekaj več vere in zaupanja ljudi na Zahodnem Balkanu, da je mogoče po mirni poti urediti zelo težka vprašanja. Vprašanje meje, vprašanje odprtih meja na Balkanu je samo po sebi dovolj velik razlog za zaskrbljenost mednarodne skupnosti, ne druga vprašanja, ki so že v zgodovini pripeljala do konfliktov in ne nazadnje tudi vojn. Torej, Slovenija ja naredila ob pravem času pravo potezo zase, za sosednjo Hrvaško, za regijo in za Evropo in mednarodno skupnost. Mi smo si okrepili svoj ugled, dosegli smo tisto, kar je potrebno za zavarovanje naših interesov, hkrati nismo ogrožali interesov drugih. Ampak kot rečeno, o tem bo tekla demokratična razprava v Državnem zboru in na koncu bodo verjetno o tem odločali tudi naše državljanke in državljani. Še enkrat vam bi rad zagotovil, da imajo minister Žbogar in vsi ostali od mene jasno navodilo, da promptno pripravljajo vse potrebne dokumente za potrebe memoranduma, če bomo odločili, da je arbitražni sporazum za Slovenijo sprejemljiv. Ta proces je v nastajanju. Jaz bom hvaležen vsakomur, ki bo pomagal pri oblikovanju tega dokumenta. Gre tako za strokovno kot laično javnost, ki nam pri tem lahko pomaga in tudi vaši nasveti in nekatere usmeritve, kolega Jelinčič, so za nas dobrodošle. Slovenija se bo na ta primer dobro pripravila in sem prepričan, da bo prišlo do rešitve, s katero bomo lahko mirno živeli in menili, da gre za rešitev, ki je ne nazadnje zgodovinsko pravična rešitev. Vsekakor smo si ustvarili možnosti za to.
Hvala lepa. Želite postopkovno? Prosim, Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Bom pojasnil zadevo. Namreč, res je, naredili smo vse za Evropo, za Hrvaško, za Bosno, za ne vem koga še vse, vendar nismo nič naredili za lastno domovino. To je tisto, kar je narobe, in tukaj nas bo zgodovina tepla in udarila. 1860, 1866 smo izgubili Furlanijo-Julijsko krajino. 1920 smo izgubili Koroško, 1945 smo izgubili Istro, tri otoke in pa velik del Međimurja. Leta 2010 bomo izgubili še dodatne dele slovenskega ozemlja, namesto da bi na osnovi mednarodnega državnega prava, na čemer temelji celotna Evropa, dobili te zadeve nazaj. To je možnost, samo treba je uporabljati pamet, ki je je pa v Slovenski politiki za en ščepec samo, če vse skupaj zberemo. Na žalost je to tako. Hrvatje imajo krasen pregovor "Verovanje-ludom radovanje". Se bojim, gospod predsednik, da se bo to zgodilo tudi pri nas. Vi verjamete, na koncu vas bodo nategnili. Točno tako, tako kot južnjaki to delajo ves čas, vso zgodovino. Vzemite Janeza Trdino, pa preverite kaj njegovih zadev, pa boste videli, kaj se je dogajalo že v tistih časih. In zadeve se ponavljajo, kot bi skopiral tisti čas samo v današnji čas, samo tehnološka sredstva so drugačna. Jaz mislim, da je premalo, da se gremo na ta način, in da tukaj obljubljamo ali pa poslušamo obljube. To je premalo, zato, gospod predsednik, želim, da v skladu z 246. členom Poslovnika glasujemo o tem, da odpremo v Državnem zboru razpravo, kjer bomo lahko govorili tudi o tem, predvsem pa, kjer bo čas, da bom jaz lahko pojasnil vašim zveličavnim pravnikom na Vladi, kaj pomeni državno pravo, ker ne vedo, kaj so dežele, kaj so dedne dežele, kaj so kronske dedne dežele in kam gre ta nit? Zakaj so Italijani risali enotno Primorsko, enovito Primorsko v enem kosu in to dajali v svoje učbenike in na šolsko ministrstvo? Zaradi tega, ker se zavedajo državniške in državnostne kontinuitete, česar se pri nas ne zavedajo. Na naših pravnih fakultetah se tega ne uči in se še dolgo ne bo, dokler ne bomo zamenjali več ali manj celotnega kadra, zato pa imamo pravnike, ki lahko sežejo do slovenske meje, čez pa bog ne daj. Zato, ker tam že na avstrijskem jih en iz Celovca, po domače rečeno "scat pelje". Jaz mislim, da ne smemo dovoliti takih zadev in zato vas lepo prosim, gospod predsednik, odprimo razpravo, dajmo na mizo dokumente. Jaz jih imam veliko, morda celo kakšne, ki jih ministrstvo nima, pa bi bilo zelo dobro, če bi se o tem pogovorili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Spoštovani kolega Jelinčič, jaz vas moram opozoriti na izraze, ki ste jih uporabljali in vas prosim, da tega ne počenjate več. Če prav razumem, predlagate, da se odgovarja, ker tega niste dosti jasno povedal, torej to predlagate [[...]]
Gospod predsednik, jasno sem povedal, da zahtevam razpravo, glasovanje o tem, da se izvede razprava v Državnem zboru v skladu z 246. členom Poslovnika, drugi odstavek. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 2. marca 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade gospodu Borutu Pahorju bo postavil Zvonko Černač, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik Vlade! Pred slabim mesecem dni smo v tem zboru razpravljali o tako imenovani izhodni strategiji, ki jo je pripravila vaša vlada. V njej smo pogrešali konkretne ukrepe in časovnico za njihovo uveljavitev. Pogrešamo jih tudi danes. Na današnji seji, na tej seji, ki bo trajala ta teden, ni niti enega vladnega zakona, povezanega z implementacijo izhodne strategije. V letu dni je Slovenija padla globoko. Najgloblje glede na evroobmočje. Izgubili smo skoraj desetino tistega, kar smo ustvarili leto poprej. Izgubljena so bila številna delovna mesta, brezposelnost se je skoraj podvojila. Po letu dni je bil izničen rezultat dohitevanja razvitosti Evropske unije iz preteklih let in danes smo po nekaterih kazalcih na stanju leta 2004, po nekaterih pa še bistveno nižje. V lanskem letu je vaša vlada skupaj z izdanimi poroštvi povečala zadolženost Slovenije za 6 milijard 300 milijonov evrov. Podatek je še posebej zaskrbljujoč, ker se je vlada v glavnem zadolžila za porabo in ne za investicije. Slovenija je padla v letu dni tako globoko tudi zato, ker vaša vlada ni hitro in učinkovito rešila dveh temeljnih problemov. Sprostitve tako imenovanega kreditnega krča in pospešitve državnih in lokalnih investicij v povezavi s črpanjem evropskih sredstev za te namene. Kljub temu pa so bila vrata za nekatere privilegirane na široko odprta. Kako sicer razumeti, da so v času, ko so morala številna perspektivna podjetja odpuščati, nekatera so pristala celo v stečaju, uspevali tisti z nizko dodano vrednostjo in tiste investicije, ki z ustvarjanjem novih delovnih mest in s povečanjem dodane vrednosti nimajo nobene neposredne povezave. Naj kot primer omenim eno izmed trenutno največjih, če ne celo največjo investicijo v tej državi, to je gradnja stadiona v Stožicah. V času največje krize, ob najhujšem kreditnem krču je to torej največja investicija v tej državi. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas torej: Ali je gradnja stadiona res najpomembnejša investicija v okviru izhodne strategije? Zanima me tudi: Ali bo državna banka - Nova Ljubljanska banka, ob tem, ko zahteva znatno dokapitalizacijo v višini okrog 300 milijonov evrov, in ob tem, ko mala in srednja podjetja od nje ne dobijo kreditov za zagon, za nova delovna mesta, za ustvarjanje nove dodane vrednosti, ali bo torej ta banka kreditirala oziroma morebiti že kreditira Jankovićev stadion v Stožicah? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Najprej, kot ste sami omenili, je ta visoki zbor pred slabim mesecem obravnaval tako imenovano izhodno strategijo, in Slovenija je po tem, da je na nek način to strategijo Vlada sprejela in da se je z njo seznanil Državni zbor, med tistimi redkimi evropskimi državami, ki že implementirajo svoje načrte v zvezi s časom po koncu recesije, in v gospodarskih okoliščinah v katerih pričakujemo nizko stopnjo v naslednjih dveh, treh letih. Najprej bi rad tukaj za en kanček optimizma, ne pretiranega, povedal zadnje izsledke Urada za makroekonomske analize in razvoj. Po tem res srhljivem padcu bruto domačega proizvoda, takšne padce so beležile tudi druge države, tiste, ki so bile na krizo slabše pripravljene, nekoliko bolj, in med njimi je bila tudi naša država. Mi zdaj te strukturne razloge za ta padec odpravljamo. Slovenija je vendarle v stanju, ko lahko zdaj oznani počasno a zanesljivo okrevanje gospodarstva. To sicer ni zelo hitro, niti nismo pričakovali, da bo. Ta hip je kvartalno na ravni 0,1%, kar kaže na to, da smo še vedno precej odvisni od mednarodnih okoliščin, seveda, bomo tudi v nadalje, vendar pa jih z ukrepi, kolikor jih lahko sprejemamo sami, vendarle te okoliščine, vsaj kar se tiče naših domačih razmer, danes lažje in bolj uspešno reguliramo, kot smo jih pred letom ali letom in pol. Še enkrat, ker vi ponavljate stvari vedno znova, moram tudi jaz. Padanje gospodarske aktivnosti, globok padec BDP se ni začel v letu 2009. Začel se je v zadnjem kvartalu leta 2008. In sem povedal v svojem inavguralnem govoru, ne po krivdi prejšnje oblasti, ampak zaradi najhujšega krčenje svetovnega gospodarstva po II. svetovni vojni. Poglejte malo gospodarske in socialne kazalce drugih držav. Slovenija okreva, sicer počasi, postopno, a gremo iz hudega padca v ponovni vzpon. So kazalci, ki kažejo na krepitev nekega gospodarskega optimizma, ki je v Sloveniji pomembno. Ne bodimo samovšečni, ne bodimo prehitrih obljub. Ne obljubljajmo nekaj, kar ni mogoče, ampak Slovenija se vrača na pot gospodarskega okrevanja in smo med državami, ki poleg kratkoročnih ukrepov, in to je sedaj odgovor na vaše vprašanje, sprejemamo tudi strukturne prilagoditve. Vlada je sprejela časovnico 26 oziroma 27 zakonov, govorim samo o zakonih, ne govorim o ukrepih ali podzakonskih aktih, ki morajo biti sprejeti zato, da bi na strukturni ravni odpravili razloge, ki so Slovenijo naredili tako odvisno od mednarodnih gospodarskih okoliščin, ki jim bila izpostavljena ob gospodarski krizi leta 2008. Seveda bo Slovenija še naprej kot odprto in majhno gospodarstvo vedno odprta in na nek način odvisna od teh okoliščin. Živimo v globalnem prostoru. Ampak mi moramo nekatera sidra svojega razvoja verjetno usidrati drugam. Omenjate podjetja z nizko dodano vrednostjo. Ta dolgoročno konkurenčna ne bodo. Mi smo z zakoni, ki varujejo predvsem interese zaposlenih, da niso nosili glavnega bremena te krize, tudi če so postali začasno brezposelni ali nezaposleni, da niso to trajno, ampak da bo Vlada poskušala storiti vse, da pridejo nazaj na delovna mesta z višjo dodano vrednostjo. Mi pripravljamo ne nazadnje sedaj nacionalno konferenco o inovacijah, o investicijah. Mi se moramo znotraj naloge, ki jo imamo, to je, da zmanjšamo primanjkljaj, spoštovani gospod poslanec, odločiti, kam in koliko bomo investirali. Ni res, je stadion največja investicija. Tukaj so ne nazadnje proračunske postavke, ki govorijo o investicijah v prometno infrastrukturo, v železnice, v dokončanje Darsa in druge investicije. Lepo vas prosim, mislim, da si moramo tudi kdaj priznati nekaj, kar delamo dobro vsi skupaj. In to je, da zdaj po enem letu izredne krize vendarle začenjamo regulirati okoliščine v naš prid, da počasi, a zanesljivo okrevamo in da obstaja možnost, da se priključimo državam, ki bodo okrevala najhitreje in najuspešneje. Ta možnost obstaja in Vlada bo naredila vse zato, da bo pravočasno sprejela odločitve. Zato smo tudi postavili semafor, ki nas zavezuje k temu, da pravočasno sprejemamo odločitve in to na celotni fronti zakona.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Zvonko Černač.
Jaz sicer nisem dobil, spoštovani predsednik Vlade, neposrednega odgovora, dobil pa sem osrednjega, da je gradnja tega stadiona, financirana z denarjem NLB-ja, ena izmed pomembnejših investicij, ki se izvaja v okviru izhodne strategije. Zakaj sem postavil to vprašanje? Postavil sem ga zaradi tega, ker je vaša vlada v okviru izhodne strategije črtala 13 od 35 projektov iz resolucije o nacionalnih razvojnih projektih, med njim je črtan projekt izgradnje omrežja državnih cest na razvojnih oseh, ki ni samo infrastrukturni, pač pa tudi razvojni projekt. Črtanje pomeni onemogočanje možnosti za ustrezne infrastrukturne povezave Koroške, Bele krajine, Ribniško-kočevskega območja, Posavja, Zasavja, severne Primorske in s tem tudi črtanje možnosti za njihov hitrejši razvoj. Predlagano je črtanje petih od devetih gospodarskih središč v regijah, ki so najmanj razvita, gre za projekte, ki bi pripomogli k ustvarjanju novih delovnih mest. Brez novih delovnih mest, spoštovani predsednik Vlade, ne bo povečanih prilivov v državno blagajno in izhodna strategija se ne bo izšla. Zanima me torej: Ali je ta sprememba dokončna? Ali so ti projekti dokončno črtani? Na drugi strani pa se očitno preko državne banke zagotavlja financiranje projekta, ki ne pomeni višje dodane vrednosti. S projektom stadiona se bistveno ne povečuje zaposlenost, pomeni investicijo v zidove, investicijo v stilu kruha in iger. Ljudje ne potrebujejo iger, potrebujejo pa delo in dostojno plačilo. Stadion Stožice tako predstavlja predvsem drag spomenik županu Jankoviću, gradi pa se na plečih delavcev, ki delajo v nemogočih, skoraj suženjskih razmerah. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, ponovno sprašujem: Ali je ob črtanju državnih razvojnih projektov, nekatere sem prej omenil, stadion res najpomembnejša investicija v okviru izhodne strategije? In: Ali ga morajo res plačati davkoplačevalci preko dokapitalizacije državne banke in s tem sanacije slabih naložb? Mislim, da to ni v redu in da bi od strategije pričakovali konkretne ukrepe že na tej seji Državnega zbora. Hvala.
Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Torej, o gradnji stadiona ni odločal ta zbor ali Vlada, ampak so odločale pristojne mestne oblasti. Kot rečeno, to tudi ni največja investicija v Sloveniji, samo za avtoceste bomo namenili pol milijarde, v naslednjih letih za železnice, če bomo tako sklenili, 1,6 milijarde, ampak, ker sem danes bil na železnicah, se ne bi želel zdaj prepustiti neki vnemi, s katero prihajam iz tega sestanka glede odločitev, ki bodo pred tem visokim zborom, ko bo šlo za vprašanje modernizacije železniškega prometa, tovornega in potniškega. Še enkrat bi vam rad zagotovil, da imamo časovnico. Ta časovnica je približna samo iz enega razloga. Približna je zato, ker moramo upoštevati tudi okvir socialnega dialoga. Če bi napisali točno časovnico, bi prvič posegali v pristojnost tega visokega zbora, zakoni so sprejeti tukaj. Drugič. Ne bi upoštevali dimenzije socialnega dialoga. Verjamem, da je pričakovani poslovniški rok možen in zapisan realno in da bomo sledili. Zelo hitro bodo prišli zakoni na dnevni red in zelo hitro se bo moral Državni zbor odločati o zelo težkih zakonih. Zakon o zdravstveni dejavnosti, ki ga utegne Vlada sprejeti, predlog zakona na naslednji seji v četrtek bo sprožil elementarne diskusije o začetku reforme zdravstvenega sistema. Prihaja pokojninska reforma ali modernizacija pokojninskega sistema in cela vrsta drugih zakonov, ki bodo pomenili korenite spremembe; javni zavodi itn., itn. Brez skrbi, dela bo za vse veliko, treba ga je samo opraviti z neko odločnostjo in z jasnimi cilji, ki so pred nami. Pri tem moramo imeti pred očmi, da moramo ravnati z denarjem davkoplačevalcev razumno, gospodarno, transparentno, učinkovito, ne smemo povečevati javnega dolga. Zato moramo torej z majhnim denarjem dosegati velike učinke. Mislim, da je Vlada sprejela doslej odločitve, ki so v tem smislu in ni sprejela tistega, o čemer govorite vi, to je o črtanju neke razvojne osi, recimo tretje. Te odločitve Vlada ni sprejela, gospod poslanec. Če imam ta privilegij, da vas o tem obvestim, to storim danes z največjim veseljem. Te odločitve Vlada ni sprejela. Se diskutira o tem, ampak te odločitve ni sprejela. Ko smo bili v Beli krajini, na Kočevskem smo slišali za probleme, s katerimi se sooča ta del naše dežele, s strani pogleda gospodarstvenikov, politikov iz tistega konca. Bilo bi jasno, da neke besede tukaj ne zaležejo, kot sem prej slišal kritiko iz vaših vrst, ampak da zaležejo dejanja. V petek se bo sestal Razvojni svet Vlade za Belo krajino, Kočevsko in Ribniško. Razvojni svet bomo ustanovili. Prediskutirali bomo, kateri konkretni ukrepi so potrebni za to, da ta del Slovenije porinemo naprej tako, kot poskušamo, bom rekel, razvojno poriniti naprej Prekmurje in Vlada bo šla naprej z obiski.
Hvala lepa. Gospod Černač, imate postopkovni predlog. Prosim.
Na podlagi določb Poslovnika predlagam, da se o tem odgovoru opravi razprava v Državnem zboru, ker ne vem, komu naj verjamem. Ali naj verjamem uradnemu zapisniku seje Vlade, kjer je v okviru obravnave izhodne strategije bilo predlaganih za črtanje 13 razvojnih projektov od 35., ali naj verjamem sedaj tem besedam. Na vsak način je najbolje, da se o tem prepričamo v okviru razprave na naslednji seji Državnega zbora. Ta razprava je med drugim pomembna tudi zato, ker danes nismo slišali niti enega konkretnega projekta iz izhodne strategije, enega konkretnega projekta, ki bi se izvajal ali pa bi bil na začetku izvajanja. Ostaja, da je edini največji projekt v tej državi v okviru izhodne strategije trenutno gradnja stadiona v Stožicah. Tudi danes na tej seji nimamo niti enega zakona, ne na tej seji ne v napovedi za sejo, ki bo konec meseca marca, ki bi pomenil implementacijo izhodne strategije, niti enega zakona. Mislim, da je nujna razprava tudi zaradi tega, ker gre za vprašanja, ki so razvojno povezana s posameznimi območji v Republiki Sloveniji in tudi zaradi tega, ker naj bi Novo Ljubljansko banko, kot smo pred časom slišali, dokapitalizirali z državnim denarjem. Davkoplačevalci bodo torej plačali ne samo stare, pač pa tudi nove zavožene investicije oziroma spomenike. Tudi take naložbe pa bodo povečale zadolženost države, kar nas nevarno približuje grškemu scenariju. Januarski podatki objavljeni danes so zaskrbljujoči. Davčni prihodki letos januarja 13,3% nižji kot januarja lani. Poraba na medletni ravni za tretjino višja, se pravi v sektorju birokracija ni varčevanja. Januarja lani je bil presežek 6,6 milijona v bilanci, letos 220 milijonov minusa. Ti trendi kažejo na to, da Slovenijo grozi ob koncu leta 5 milijard 500 milijonov evrov primanjkljaja. Spoštovani predsednik Vlade, to nas približuje zelo zelo hitro grškemu scenariju. Zaradi tega mislim, da je ta razprava nujno potrebna, ker postaja vedno bolj očitno, da bo izhodna strategija še eden od dokumentov, ki bodo ostali samo na papirju. Dokument, ki naj bi tako kot stadion dal ljudem predvsem iger, za kruh pa bodo morali poskrbeti sami. In za konec. Omenili ste vladni semafor oziroma tabelo z magnetki, ki bo sicer lahko skozi neko obdobje pokazala popolnoma zeleno situacijo. Vendar se bojim, da v življenju nekih učinkov teh ukrepov, žal, ne bo videti. Ocenjujem, da glede na te napovedi, ki smo jim priča v teh dneh, v zadnjih tednih je edina napoved, ki se bo uresničila, napoved o tem dodatnem zadolževanju, ki nas zelo hitro in zelo nevarno približuje grškemu scenariju. Zaradi tega bi bilo mogoče koristno, da bi poleg tiste table z magnetki, ki jo imate postavljeno nekje v vladni palači, dodali še števec zadolženosti te države. Če ga povežete še z vetrnico, potem glede na hitrost vrtenja te vetrnice v vladni palači gotovo ne bo potrebno imeti prižgane klime in zaznali bomo vsaj en konkreten učinek izhodne strategije. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zvonka Černača, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 2. marca 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Bojan Kontič, Socialni demokrati.
Hvala lepa, gospod predsednik. Pozdravljeni predsednik Vlade, ministrice in ministri. Ne vem sicer, kako zastaviti poslansko vprašanje, da bo uglašeno s prvimi tremi in vsaj približno enako neprijazno, kot so bila prva tri. Ampak, to bolj za šalo kot zares. Na [[...]]No, gospod Vizjak, od vas je zanesljivo ne pričakujem - niti kulture, ko nekdo govori, da bi bili tiho. Na Balkan in na njegov pomen imamo različne poglede, to smo lahko ugotovili že danes. Pri tem seveda velja ugotovitev, da Zahodni Balkan ni le Hrvaška, ampak je to širši teritorialni prostor. Morda bi drugačen odnos do balkanskih držav, trgov lahko vplival tudi na globino in obseg krize, ampak za te ugotovitve je verjetno že prepozno. Kljub različnim pogledom na pomembnost Zahodnega Balkana, in kljub temu, da nekateri to večkrat tudi poudarjamo - v preteklih letih ni bilo dovolj storjeno na tem področju. Razvojna pomoč je bila razdrobljena, bila je nekoordinirana in tudi netransparentna, pozicioniranje slovenskih strokovnjakov in politikov v pomembne regionalne organizacije pa ne dovolj močno. Na gospodarskem področju pa smo zamudili obdobje, ko bi Slovenija lahko pomenila most med Evropsko unijo in Zahodnim Balkanom in zato so nas prehitele druge evropske države. Vendar pa je v zadnjih letih Slovenija z nekaterimi dosežki uspela postaviti širitev na zahodni Balkan ponovno visoko na seznam prednostnih nalog Evropske unije, kar bi lahko utrdilo našo vlogo v regiji. Zato predsednika sprašujem: Kako vidite utrditev vloge Republike Slovenije na Zahodnem Balkanu? In: Kaj namerava Vlada, in seveda tudi vi kot predsednik Vlade, storiti, da bo Slovenija ponovno postala pomemben in aktiven dejavnik na področju Zahodnega Balkana? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Ker je gospod poslanec na začetku svojega vprašanja omenjal pričakovanje glede prijaznosti kritikov. Ne, jaz kot predsednik Vlade ne pričakujem prijaznosti s strani kritikov, ampak, kolikor je mogoče, tudi korektnost. Glejte, že statistično ni mogoče, da bi kdo ravnal v vsem dobro ali v vsem slabo. In če si ne bomo priznavali - mi, zdaj, kot politična reprezentanca, govorim, ker tukaj je visoki zbor, seveda ima Vlada svoje pristojnosti in največje odgovornosti. Tudi tisto, kar nam kot Slovencem uspe, ja kdo nam bo pa potem priznal, da naredimo nekaj dobrega v okviru svojih pristojnosti, v okviru vaših, mi v okviru naših, in kdo si bo dal neko samospoštovanje in neko samozavest, da bomo premagovali velike ovire. Kdo, če ne sami?! Torej, pričakujem kritiko, pričakujem drugačne poglede, pričakujem odkrit pogovor, ampak pričakujem tudi, da se bo kdaj ugotovilo, da smo naredili vsi skupaj ali pa v okviru svojih pristojnosti, zdaj ena ali druga stran, kaj dobrega. Da bo tudi to znalo odmevati med našimi ljudmi in da si bomo dajali nekaj "korajže", ker jo potrebujemo. Soočamo se z največjo krizo po drugi svetovni vojni, ne samo mi, ampak mislim, da mi relativno uspešno. Tako da eden od teh segmentov je tudi, da poskrbimo za varnost naše države, za njen ugled in umeščenost v mednarodni prostor, kot si jo želimo. In del te strategije je prav gotovo tudi strategija do Zahodnega Balkana. Slovenija je članica Evropske unije, je članica evroobmočja, je članica Schengena. Mi nimamo zgodovinskih zamer z Rusko federacijo, ker nismo bili nikoli članica Nata. Mi imamo idealne pogoje za to, da izkoristimo vsa poznanstva, naklonjenosti vodilnih krogov v svetu, da vidijo v nas atraktivnega partnerja, političnega in gospodarskega, oboje. Jutri odhajam v Sarajevo. Moj obisk je namenjen zlasti poglobitvi gospodarskega sodelovanja. V zadnjem letu smo postali največji investitor v Bosni in Hercegovini. Moja želja je, da jutri z največjo gospodarsko delegacijo doslej utrdim našo navzočnost v tej državi. Do 20. marca, do konference, ki jo omenjate, bo sledila vrsta srečanj voditeljev, ki bodo poskušali skupaj z menoj in z Evropskim svetom priti do ugotovitev, kako pospešiti reforme in stabilizirati to območje, da se bo v njem dalo normalno živeti, z višjo kvaliteto življenja ljudi, da bodo te napetosti popustile. Tu je Slovenija udeležena kot akter, mi smo na političnem zemljevidu in skrbimo za svojo uveljavitev oziroma za uveljavitev svojih interesov v celotnem prostoru Zahodnega Balkana. Mi smo torej evropska država, pripadamo in želimo pripadati najbolj razvitemu delu Evrope. Hkrati se zavedamo odgovornosti in priložnosti, ki nam jih daje naš prostor za utrditev prijateljstva in poglobljenega sodelovanja, vsestranskega, z državami, s katerimi smo nekoč živeli in širše. Igramo torej pomembno politično vlogo ta hip, ki je ne smemo spregledati. Imamo priložnost, da se izkažemo kot nekdo, ki razume ta prostor, bom rekel, priložnosti, ne samo probleme, in da jih tudi pomagamo reševati. Ne da bi solili komu pamet ali dajali nauke, temveč da bi skupaj z njimi oblikovali odgovore na zelo zahtevna vprašanja. Kriza je, kriza ni samo gospodarska, je tudi politična, je tudi socialna. Če in kolikor ne rešujemo elementarnih vprašanj in vprašanj meja na Balkanu, je lahko vprašanje, ki je varnostno občutljivo. Vendar smo se nekaj iz zgodovine naučili: če in kolikor bomo sposobni reševati ta vprašanja, da bo tudi mir naših ljudi in varnost naših ljudi zagotovljena, mislim, da smo naredili veliko za interese te države. Saj nismo edina država, ki meji na Zahodni Balkan, je tu še Avstrija, je Madžarska, je Bolgarija, je Romunija, seveda. Ampak očitno je, da Slovenija lahko, če želimo, če smo pripravljeni prevzeti odgovornost, morda da neko dodano vrednost, neko presežno vrednost diskusiji o perspektivi tega prostora. To priložnost in odgovornost imamo, evropska politika našo držo pozdravlja, jo jemlje kot spodbuden signal. In naj povem še enkrat vsem, te politike ne vodimo zaradi interesov tretjega, najprej in zlasti zaradi interesov naših ljudi, ki smo jim dolžni zagotoviti varnost, blaginjo, pravni red in tako naprej, seveda tudi zaradi interesov naših sosed in mednarodne skupnosti, katere del smo, in vse to pripeljati v eno harmonijo, da rešimo temeljna vprašanja, ki nam zagotavljajo te cilje, je vloga te Vlade. Ne naredimo vedno vse prav, ampak tudi ne vse narobe. Dajmo si spodbudo in malo korajže, ker rešujemo zelo težka in zelo zgoščena vprašanja, ki doslej pač niso bila rešena.
Hvala lepa. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja postavljena ne 12. in 13. seji zbora. Minister brez resorja, odgovoren za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu, dr. Boštjan Žekš, bo odgovarja na dve vprašanji, in sicer najprej na vprašanje Sama Bevka v zvezi s povezovanjem in vključevanjem slovenskih izobražencev v tujini. Prosim, gospod minister.
Spoštovane gospe poslanke, spoštovani gospodje poslanci, gospod predsednik. Odgovarjam na vprašanje gospoda Bevka, kakšne ukrepe načrtujemo na področju sodelovanja s slovenskimi znanstveniki in drugimi strokovnjaki v zamejstvu in po svetu. Izhodišče tega vprašanja je popolnoma pravilno in na žalost resnično, da Slovenija ne izkorišča dovolj znanja ljudi, ki smo jih poslali po svetu. Povezave med znanstveniki Slovenci v tujini in domačimi univerzami, domačimi inštituti praktično ni. Slovenija sodeluje s Slovenci v tujini preko društev, preko njih komunicira s posamezniki, preko njih finančno podpira nekatere akcije, ampak na žalost znanstveniki in izobraženci, posebno ti mlajši, ki odhajajo, sedaj niso vključeni v ta društva. Tako da do njih praktično nimamo, s klasičnimi metodami, dostopa, niti ne vemo, koliko jih je, niti ne vemo, kakšni so. Zato smo se na uradu lotili sistematske akcije, ki naj bi na koncu pripeljala do nekega spiska, ki naj bi bil na medmrežju, kjer bi bili ti strokovnjaki našteti, njihovo področje dela, naslov, njihova spletna stran. Dostopni bi bili vsi podatki. Začeli smo s tem, da smo od svetovnega Slovenskega kongresa, ki se ukvarja s tem, da organizira razne kongrese slovenskih strokovnjakov, dobili nek preliminarni spisek, potem smo tem ljudem pisali, če so pripravljeni sodelovati in če poznajo še kakšne druge Slovence po svetu, ki se ukvarjajo z znanostjo. Sedaj smo prišli po tretjem ali četrtem krogu do približno sto najuglednejših znanstvenikov. Dopisujemo si še z drugo stotnijo. Vsi se strinjajo, da sodelujejo, vsi so odgovorili, vsi so izrazili pripravljenost tudi za konkretno sodelovanje s Slovenijo in tudi obžalovanje, da do sedaj niso imeli te možnosti. Ta mesec bomo objavili na spletni strani ta spisek, pozvali vse, vas in Slovence v tujini, da prispevajo k dopolnitvi tega spiska, ki nikoli ne bo popoln. Vprašanje se pa pojavi kaj potem. Spisek bo služil povezovanju med samimi znanstveniki v tujini, povezovanju med znanstveniki Slovenci v tujini in doma. Upamo pa, da bi jih na kakšen način, ki ga uporabljajo druge države, vsaj delno vrnili domov. Upati na popolno vrnitev zaradi boljših pogojev dela v tujini verjetno ni mogoče, lahko pa bi jih zaprosili, vprašali, pod kakšnimi pogoji bi oni 10, 20% svojih aktivnosti prenesli domov. To delno vračanje seveda nekaj stane. Upam, da bomo sposobni dobiti nekaj sredstev, ki bi to omogočala. Seveda bi jih univerze ali tudi v gospodarstvu lahko vključevali glede na njihovo specifiko in njihovo znanje čisto na osebnem nivoju. To je prvi korak v tej smeri, o drugih bi se morali še pogovarjati. Hvala.
Gospod Bevk, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Gospodu ministru prof. dr. Boštjanu Žekšu se zahvaljujem za njegov odgovor. To vprašanje sem sicer zastavil že na decembrski seji Državnega zbora, tako da smo vmes to problematiko obravnavali tudi na pristojnem delovnem telesu, na Komisiji Državnega zbora za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Moram reči, da smo praktično vse poslanske skupine tako koalicije kot opozicije podprle ta projekt. Zelo je obetavno, da se je tega projekta tako sistematično lotila ta vlada. Ne nazadnje tudi sam minister je znanstvenik in nekdanji predsednik Slovenske akademije znanosti in umetnosti. Odziv je, kolikor sem sedaj iz teh najnovejših podatkov slišal, zelo obetaven in dober. Čeprav po nekaterih statističnih podatkih v tujini deluje vsaj 10% vseh slovenskih raziskovalcev, seveda ob predpostavki, da imamo v Republiki Sloveniji 12 tisoč raziskovalcev in znanstvenikov, torej zunaj Slovenije pa 1200, tako da bo kar nekaj truda še treba vložiti v ta projekt. Ministra prof. dr. Žekša sprašujem: Ali ste povabili k sodelovanju tudi druge kolege v Vladi, kajti mislim, da je to tudi neke vrste medresorski projekt? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za to dodatno vprašanje. Obstajajo različne številke, koliko je slovenskih izobražencev v tujini. Mi smo se omejili na, recimo temu, vrh, na ljudi, ki imajo doktorat znanosti, ki so profesorji na univerzah, ki imajo stalno pozicijo, ne pa recimo na doktorske študente, podiplomske študente, ki jih je dosti več. Uradno še nismo seznanili kolegov v Vladi, s posledicami tega projekta in bomo to zdaj v kratkem naredili. To zadeva vse resorje. Ministrstvo za visoko šolstvo in znanost bi moralo zagotoviti nekaj sredstev posebej za te vračajoče se Slovence, ker drugače jih njihovi kolegi tukaj, ki od države dobivajo sredstva, ne bi sprejeli. Treba je z državami, kot recimo z Združenimi državami Amerike, podpisati socialni sporazum. To pomeni, če nekdo ima službo v Združenih državah in se začasno želi vrniti v Slovenijo, bi rad na koncu, da se mu to šteje v pokojninsko dobo in take stvari. To je zdaj naslednji korak, ki ga še nismo začeli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Boštjan Žekš bo odgovarjal na vprašanje gospoda Srečka Prijatelja v zvezi s položajem slovenske manjšine na Madžarskem. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Tudi gospodu Srečku Prijatelju se zahvaljujem za vprašanje, ki je aktualno, ki je pa težko. Njegovo vprašanje se glasi: Zakaj takšna razlika med Slovenci na Madžarskem in Madžari v Sloveniji? Zakaj Vlada trdi, da je na tem področju vse vzorno urejeno? Za mene je lažji drugi del vprašanja, ker mislim, da Vlada ne trdi, da je na tem področju vse vzorno urejeno. Nikoli v življenju namreč ni vse vzorno urejeno, tudi pri nas doma ne. Kar pa se tiče Slovencev na Madžarskem, moram poudariti, da situacija ni lahka, ni rožnata, se pa, po moje, izboljšuje. Jaz bi se izogibal formulacijam, ki se uporabljajo v vprašanju, da so razmere katastrofalno slabe, da ljudje živijo na robu eksistenčnega minimuma. Živijo slabo, ampak preživijo. Ne bi se strinjal s tem, da gre pri tem za kršenje človekovih pravic. Treba se je zavedati, da je ta del predel, kjer živijo Slovenci, reven del Madžarske, ki je itak v povprečju revnejša od Slovenije. Zato je v povprečju velika razlika v življenjskem standardu v tem delu Madžarske in v Sloveniji. Zato nas šokira, ko pridemo tja. Ampak treba se je zavedati, da ni diskriminacije. Madžari na tem področju po mojem poznavanju živijo ravno tako težko in ravno tako slabo kot Slovenci. Zato ne bi uporabljal besede kršenje človekovih pravic. Se pa stvari počasi izboljšujejo. Ravno po zadnjem srečanju slovensko-madžarske mešane komisije za spremljanje te problematike, ki je bila 17. novembra 2009, je prišlo do malih napredkov. Neka ceste, ki se jo obljublja že leta in leta, je sedaj končno prišla do tega, da so državna sredstva zanjo zagotovljena, da so se počasi začela odkupovati zemljišča. To ne pomeni, da bo takoj gotova, ampak pomeni nek premik v pravi smeri. Povečalo se je število prevodov in učbenikov za dvojezične šole, obnovila se je lani šola v Števanovcih. Ključno pa se mi zdi naslednje. Tukaj imamo revna področja, sorazmerno revna področja na obeh straneh meje in edino z evropskimi projekti bi lahko uspeli dvigniti življenjski standard in ekonomsko uspešnost teh področij. Tukaj je treba povedati, da je slovenska manjšina na Madžarskem vključena v tri čezmejne evropske projekte, pri enem je glavni nosilni partner, pri drugih sodeluje. Projekti zadevajo kulturno sodelovanje, drugi medije, tretji kmetijstvo. Mislim, da je to začetek nekega resnega dela. V zadnjem času se je pojavil nov problem, zmanjšanje programa v slovenskem jeziku na Madžarskem. Mi smo pri madžarski vladi protestirali. Zaenkrat izgleda, gre za nesporazum med Vlado, ki plačuje, in televizijo, ki se odloča, kam bo ta sredstva dala. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Mi vztrajamo, da so te popravi. Hvala.
Gospod Prijatelj, želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik! Najprej hvala, gospod minister, da sem dočakal ta odgovor. Kar nekaj mesecev ga čakam. Kršenje človekovih pravic, pravite, da ni zaznati. Kaj pa je drugega, kot to, če govorimo o tem, da so otroci v vrtcih še pred nedavnim jedli iz tistih vojaških minešk? Komisija za zamejce po svetu je obiskala to področje. Ko gledamo slovensko šolo, ki naj bi bila slovenska, pa to ni, ker zgolj ena učiteljica tam zna slovensko, vidimo opremo, ki je donirana iz slovenskih šol, odrabeljeno opremo. Ko pa govorimo o tem, koliko je Slovenija dala za šolstvo, pa lahko letos ugotovimo, da je bilo za madžarsko šolstvo, ki pa je dvojezično, pa tudi dokumente vsi prejemajo dvojezične - tam lahko o tem samo sanjajo - smo pa samo letos dali 10 milijonov evrov za šolanje. Primerljivosti v zneskih se ne da primerjati. Čez 20 milijonov damo v Sloveniji za potrebe madžarske skupnosti, 44 oziroma čez 40 novinarjev dela za pokrivanje te manjšine na nacionalni televiziji. Tiskajo se knjige, imajo strokovno pomoč, imajo tudi pedagoge, ki svetujejo, kako uporabljati madžarščino v Sloveniji, dokumenti so vsi dvojezični, medtem ko na Madžarskem lahko ugotovimo, da Slovenci nimajo dvojezičnosti, nimajo dvojezične šole, če ravno se tako imenuje, da živijo v katastrofalno slabih pogojih, spoštovani minister in Vlada Republike Slovenije, ki je podpisala sporazum na predlog Madžarske, ne zna niti vztrajati pri tem, da bi se ta predlog s strani Madžarske spoštoval. Seveda podpisan sporazum bi moral veljati tudi za Madžare. Oni sami se izgovarjajo, da imajo manjšin preveč, in da Slovencem na žalost zaradi prevelikega romskega vprašanja, da ne rečem ciganskega, oni sami to imenujejo cigansko vprašanje, ne morejo zagotavljati denarja slovenski manjšini. Enostavno ignorirajo Slovence, živeče na Madžarskem. In to je vprašanje [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod minister, prosim.
Jaz se strinjam, da je situacija Madžarov v Sloveniji drugačna, boljša, kot je situacija Slovencev na Madžarskem. Kot sem želel na začetku povedati, je glavni vzrok to, da je situacija v Sloveniji drugačna, kot je na nerazvitem delu Madžarske. Kar se tiče številk, bi se pa jaz bal tega vpletanja kar tako. Če Slovenija daje toliko in toliko za dvojezično šolstvo v Prekmurju, tega ne smemo pripisati samo Madžarom, ker hodijo v to šolo Slovenci in Madžari, in to je treba pač na en način upoštevati. Samo še dve številki bi povedal. Po štetju leta 1991 je bilo na Madžarskem 1900 Slovencev. Po štetju leta 2001 jih je bilo že 3.040. Mislite, da se je prebivalstvo toliko povečalo na področju, kjer celotno prebivalstvo stagnira? Ne. Samo več ljudi se je izjavilo za Slovence. To se pravi, ni prav hudo biti Slovenec. Hvala.
Gospod Prijatelj, izvolite.
Spoštovani minister! Verjamem, da vi dobro delate. To sem že večkrat tudi javno povedal. Ampak poglejte, ko govorimo o številkah, seveda moramo vedeti, da mi dajemo milijone, medtem ko s strani Madžarov, ne dobimo niti tistih nekaj 100 tisoč evrov, ki so v sporazumu zagarantirani za slovensko manjšino. O tem sem govoril. Govoril sem tudi o tem, da je nedopustno, da slovenstvo na tak način na tem območju izginja, da je prisiljeno v asimilacijo in da postopoma izginja. Še malo, pa tam Slovencev ne bo. Nad tem se moramo zamisliti. V skladu s poslovnikom, ki mi omogoča, da v Državnem zboru zaradi zaščite nacionalnih interesov predlagam širšo razpravo, bom to tudi storil danes. In bi prosil, da odpremo ta problem celovito in da povemo Evropi, da Slovenija zagotavlja manjšinske pravice na vzoren način, da se to lahko tudi preveri. Bili smo tudi na slovenski strani in smo videli RTV studio, videli smo njihov klub, o katerem Slovenci na Madžarskem lahko samo sanjajo. Še en radio, ki deluje tam, še tisti program so ukinili, da ne govorim o tem, kako nonšalantno in nesramno so se obnašali do naše delegacije. Pustili so nas čakati nekaj ur in kasneje še ošabno zavrnili to, ker je v sporazumu na njihov predlog podpisano s strani Slovenije. Gre za eklatantno kršenje človekovih pravic, kot sem dejal, zato od tega ne odstopam. In če Vlada Republike Slovenije ne bo ničesar storila, bom predlagal, da v Evropskem parlamentu in v Svetu Evrope sprožimo to vprašanje in zaščitimo Slovence, živeče na Madžarskem. To bom zahteval in to pravico imam kot poslanec. In od tega problema vi ne morete bežati, spoštovani gospod minister. Absurd je tudi v tem, da je bil predsednik Vlade malo pred našo delegacijo na Madžarskem in se je hvalil, kako dobri da so odnosi. Niso dobri! Odnosi so ponižujoči za Slovenijo in tega mi ne bomo dopustili. Ne bomo dopustili, da se tako teptajo pravice Slovencev, živečih na Madžarskem. Tega ne bomo dopustili. In če vi mislite, da je to v redu narejeno, ker je razlika v standardu takšna, potem vam lahko rečem, da bomo pa vzeli Madžarom, živečim v Sloveniji, in dali ta denar Slovencem, da zagotovimo vsaj približno znosne bivalne in življenjske razmere tem Slovencem, živečim na Madžarskem. To bom predlagal. Mi mečemo milijone, da oni ne vedo, kako razpolagati z njimi, kregajo se vsako leto, ker ostaja ta denar, mi pa nimamo niti za klopi, učne pripomočke. Videti bi morali šolo, vi, spoštovani minister! Ste videli to šolo, kakšna je? Ste videli? Jaz sem lepšo šolo videl sedaj na Tajskem, tam v budističnem centru, lepše klopi imajo kot pa naši Slovenci na Madžarskem.
O predlogu poslanca gospoda Srečka Prijatelja, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra dr. Boštjana Žekša, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 2. marca 2010, v okviru glasovanj. Minister za promet gospod dr. Patrick Vlačič, bo odgovarjal na vprašanje gospoda dr. Petra Verliča v zvezi s pobranimi cestninami za leto 2009. Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoči. Na osnovi pridobljenih podatkov za leto 2009 so številke naslednje. Bruto prihodki iz naslova cestnin so 235.008.219 evrov. Iz tega naslova je od vinjete približno sedem milijonov evrov in iz naslova cestninjenja tovornih vozil približno sto sedemindvajset milijonov evrov. Število prodanih vinjet je naslednje. Letne vinjete: 849.672, polletne: 893.226, mesečne: 645.609, tedenske: 1.380.580. Navedeni statistični podatki ta trenutek niso popolnoma dokončni, ker pri popisu se bodo ugotovili manjki, ki jih bodo prodajalci naknadno poplačati, če so. V zvezi z vprašanjem glede deleža pobrane cestnine od tujih uporabnikov trenutno ni vzpostavljene možnosti, da bi preverjali, kateri uporabnik je tujec in kateri je domač. Tako teh podatkov ni na voljo. Na voljo je sicer podatek, koliko vinjet je bilo prodano onkraj meja Republike Slovenije, letnih: 32.337, polletnih: 301.668 in mesečnih: 322.107, tedenskih pa: 399.421. Kljub temu je bilo veliko vinjet, domnevamo, prodano tujcem oziroma državljanom drugih držav tudi v Republiki Sloveniji, zato nimamo natančnih podatkov glede tega, ker ni možnosti spremljanja. Ravno tako ni tehničnih možnosti spremljanja koliko tovornih vozil je tujih, koliko je domačih ta trenutek glede na pobrano cestnino, ker ni tega načina beleženja. Hvala lepa.
Gospod dr. Verlič želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa, ministru za promet se zahvaljujem za te odgovore. Vprašanje je bilo postavljeno ravno zaradi te dileme, ki se je ob spremembi režima vinjet vzpostavila. Prehod iz režima letnih in polletnih, ki je bil uveljavljen z bolj ugodnimi cenami. Tukaj mislim na tiste, ki pogosto uporabljamo avtoceste, in to smo predvsem domači uporabniki. In pa v tem, kar ste pravzaprav tudi sami pritrdili tedanjemu komisarju za promet, glede diskriminatornosti. Zato sem upal, da je vendarle obstajala kakšna primerjava s številom prehodov preko meje, ali pa vsaj, da se na ministrstvu, recimo, tudi za to, da bi ugotovili, kako je z odnosom: tuji - domači, da bi pravzaprav znali vsi skupaj ugotoviti, kaj pomeni tranzit preko Slovenije. S tem bi vsaj na kakšni taki ravni lahko dobili kakšen podatek. Torej sprašujem vas, čeprav se mi zdi, da iz odgovora razumem, da ne: Ali morda razmišljate, da bi vsaj, če ni nobenih primerjav niti s podatki z Ministrstva za notranje zadeve o številu prehodov, da bi vendarle lahko s tem dobili tudi oceno tranzita in pa domačih uporabnikov? S tem sem prepričan, da bi kmalu prišli do tega, kar sem spraševal, da ni bilo nobene potrebe po spremembi cen. To me sedaj še toliko bolj utemeljuje. Hvala.
Gospod minister.
Če se lahko z vami strinjam glede tega, da bi lahko mogoče s takšnim navzkrižnim primerjanjem podatkov res prišli do bolj natančnih podatkov, potem je ta predlog vaš dobrodošel in to lahko tudi naredimo. Ne morem pa se strinjati z vami, da ni bilo potrebe po zamenjavi tega sistema. Potreba je bila. Že večkrat sem povedal, da obstajata najmanj dve pravni mnenji, ki pravita, da je bil sistem, pri katerem smo imeli samo letno in polletno vinjeto, v nasprotju s pravom EU. Tudi vsi postopki so bili potem, ko smo spremenili sistem, za katerega vam jaz odkrito povem, tudi jaz osebno menim, da je bil diskriminatoren, s strani Evropske unije zaustavljen. Mislim, da je res že toliko oddaljen ta vinjetni sitem, da si lahko nalijemo čistega vina in da implicitno sami v tem vašem vprašanju poveste, da je bil bolj ugoden za domače uporabnike in manj ugoden za tuje. Samo problem, da je manj ugoden bil diskriminatoren. V tem je težava. Jaz sem vam že odgovoril, da je pri takšnih primerih, kot so vinjete, dovolj že nižja stopnja diskriminatornosti. Ni je sploh treba dokazati. Obstajajo judikati, pri katerih zadostuje možnost ali sum, da lahko pride zaradi take cene do diskriminatornosti, kar je pravno gledano precej nižji standard od tega, da mora komisija dokazati, da je prišlo do diskriminatornosti. Že zato bi kaj izgubili. To je bila težava. Takrat se je stvar prelomila in takrat smo ugotovili. Saj v nasprotnem primeru bi se mi šli pravdat, ampak ker so pravna mnenja kazala, da to ni smiselno, smo se potem odločili tako, kot sem vam povedal. Če boste želeli, da pripravimo to navzkrižno primerjavo podatkov z vstopom osebnih vozil v Republiko Slovenijo z Ministrstvom za notranje zadeve in poskušamo priti do bolj natančnih podatkov, bomo to z veseljem naredili. Ne bo pa to, še enkrat ponavljam, dokazalo tega, kar vi želite, da sistema ne bi bilo treba spremeniti.
Gospod dr. Verlič, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister! Te podatke bi najbolj potrebovali vi. Najbolj bi jih potrebovala Vlada. Res moram reči, da sem nekoliko presenečen, ker kolikor se jaz spomnim, vi na samem začetku tudi niste videli nobene potrebe, da se sistem spreminja. Jaz mislim, da je vas bolj zaskrbelo nekaj drugega in najlažje je obremeniti tiste, ki avtocesto pogosto uporabljajo. In najlažje je zvišati cestnino za 73%, tako ali tako bodo to kupili in pojedli tisti, ki avtocesto pogosto uporabljamo, to so pa domači uporabniki. Tisti, ki pa državo tranzitirajo, bi pa za ceno polletne vinjete plačali sorazmerno uporabo slovenskih avtocest. Ampak vse skupaj je lažje napraviti tako, kot se je. Kot kaže tudi brez kakršnihkoli pravih podatkov, s katerim bi evropskega komisarja in pa Evropsko komisijo na podlagi podatkov, na podlagi argumentov prepričali, da je Slovenija tranzitna država in da mora tranzit v tej državi plačati tudi določeno ceno. Tega niste storili. Niste predstavili niti teh podatkov, za katere pravite, da ste jih pripravljeni pripraviti sedaj. Jaz bom seveda zelo hvaležen, če boste to storili. In tukaj prihajam na svoj proceduralni predlog, da bi lahko o tem vašem odgovoru, podprti s podatki tudi argumentirano opravili razpravo v Državnem zboru. Zato seveda tudi predlagam, da se ta razprava na podlagi poslovniškega določila tudi opravi. Hvala lepa.
O predlogu poslanca dr. Petra Verliča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek 2. marca, v okviru glasovanj. Minister za zunanje zadeve gospod Samuel Žbogar bo odgovarjal na vprašanje gospoda Rudolfa Petana, v zvezi z imenovanjem vodje tujega diplomatskega konzularnega predstavništva v Republiki Sloveniji. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Poslanci! Gospod poslanec Petan je spraševal o razlogih, zakaj Združene države Amerike že več kot eno leto nimajo veleposlanika v Sloveniji, in kako so zastopani slovenski interesi oziroma kako se to kaže na zastopanje slovenskih interesov. Najprej bi rekel, da odnosi med Slovenijo in Združenimi državami Amerike ostajajo odlični. To je potrdil tudi moj obisk lansko leto v Washingtonu, pa tudi številni pogovori, ki jih imam z državno sekretarko ob robu mednarodnih konferenc. Slovenske interese do Združenih držav Amerike zastopa veleposlaništvo v Washingtonu, ki je polno zasedeno in kjer imamo letos že tudi novega veleposlanika. Res je, da so Združene države Amerike že več kot eno leto brez veleposlanika. V skladu z običajem, ki velja v Združenih državah, morajo vsi politično imenovani veleposlaniki ob nastopu novega predsednika podati odstopno izjavo. In tako je tudi prejšnji veleposlanik Ghafari zapustil Slovenijo 20. januarja lansko leto. Zaradi te dolgotrajne odsotnosti veleposlanika smo že večkrat odprli to vprašanje v pogovorih z ameriškimi sogovorniki, tako v State Departmentu kot tudi z veleposlaništvom v Ljubljani. Odgovori, ki jih dobivamo, so, da nikakor ne gre za politične razloge, da so to zgolj proceduralni razlogi in da gre za dolgotrajnost postopka. V Združenih državah je bil že tudi nek postopek za nekega kandidata, ki je bil v kasnejši fazi prekinjen in se je postopek na novo začel, kar je vse skupaj zavleklo postavljanje ameriškega veleposlanika v Ljubljani. Kot razumemo in kot pričakujemo, naj bi v zelo kratkem času vendarle prišlo do tega imenovanja. Ob tem želim samo še omeniti, da ni samo Slovenija država, kjer Združene države dlje časa nimajo veleposlanika. Šele v začetku letošnjega leta je bil imenovan veleposlanik pri Evropski komisiji oziroma pri Evropski uniji v Bruslju, v Španiji, kot predsedujoči, na Madžarskem, Češkem, Slovaškem, Portugalskem in tako naprej. Tako da ni to nekaj izjemnega za Slovenijo. Je pa res, da se je zaradi komplikacij pri postopku celoten postopek zavlekel. Mi na to odsotnost opozarjamo, čeprav dobro sodelujemo z odpravnikom poslov. Ameriška stran se opravičuje in zagotavlja, da bo v zelo kratkem času prišlo do imenovanja.
Gospod Petan, prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Prej nam je predsednik Vlade dejal, da moramo poskrbeti, da naredimo nekaj dobrega, da nam bodo tudi drugi to priznali in da vidijo v nas atraktivnega partnerja. Mislim, da ni dobro, če Združene države že eno leto nimajo veleposlanika v Ljubljani in da očitno delamo nekaj, s čimer smo pokazali, da nismo atraktivni partnerji. V preteklosti smo morali nekaj narediti. To, da se je v Washingtonu zamenjala administracija, velja tudi za druge države. Recimo, na Hrvaškem imajo ameriškega veleposlanika v Zagrebu. In zdaj ravno v tem času, ko se s Hrvati pogajamo za rešitev mejnega vprašanja, oni imajo ameriškega veleposlanika, mi ga pa nimamo. Ni enako odpravnik poslov kot veleposlanik; tu smo hendikepirani. In to očitno meče slabo luč na odnos Združenih držav do Slovenije. To je dejstvo. Dejstvo je tudi, ker verjetno Američani niso pozabili, da naš predsednik dr. Türk ni imenoval slovenskega veleposlanika v ZDA več kot pol leta. Verjetno tega niso pozabili. Če je naš predsednik mislil s tem nagajati prejšnji vladi, potem se je zmotil, ker nagaja Republiki Sloveniji. Verjetno v ZDA tudi niso pozabili tiste slavne washingtonske depeše, takrat v času našega predsedovanja, ko bi se na Balkanu lahko zakuhala tudi vojna. Ko je Kosovo razglasilo neodvisnost in so curljale informacije. Spoštovani gospod minister, vi ste takrat bili veleposlanik v ZDA, pa verjetno veste, kakšni so bili tam odzivi na to curljanje, kjer so Američani bili v tej vlogi, ko so se informacije tudi z njihove strani preko nekih slovenskih mrež predstavljale v javnosti. Da nekaj ni v redu za Slovenijo, da nas nimajo za atraktivnega partnerja, kaže tudi to, da Švedska zapira veleposlaništvo v Sloveniji, odpira ga pa v Slonokoščeni obali pa v Burundiju, pa še v kakšni državah, Slovenijo pa zapušča. To se pravi, s politiko Slovenije je v tem času res nekaj narobe. In to je tisto, kar sem jaz vas želel vprašati. Hvala lepa.
Gospod minister, prosim.
Nobeden od teh razlogov ni razlog za to, da veleposlanika ni tukaj, niti za to, da Švedska zapira veleposlaništvo v Ljubljani. Strinjam se, da ni dobro, da ni tukaj ameriškega veleposlanika, da odpravnih poslov ni isto, kot je veleposlanik. Američani pa sami zagotavljajo, da ni nobenih političnih razlog za to, da veleposlanika ni, ampak da gre resnično za proceduralne zaplete in dolgotrajnost postopka. Rekli ste, da na Hrvaškem je veleposlanik, je pa še veliko primerljivih držav v Evropski uniji, kjer ni ameriškega veleposlanika. In te države sem prej tudi naštel. Ob imenovanju veleposlanika v Sloveniji se je znotraj sistema nekaj zapletlo in so zato začeli ponovno postopek, ko so izgubili že nekaj mesecev za svoj notranji postopek. Se zgodi, se opravičujejo in nobenih širših ozadij ni treba iskati. Mi z Združenimi državami zelo dobro sodelujemo, zelo konkretno glede Zahodnega Balkana, zelo tesno sodelujemo in tudi vodimo neke akcije skupaj. Če bi obstajali kakršnikoli pomisleki s strani Združenih držav Amerike, ne bi z nami sodelovali pri zelo konkretnih zadevah na zahodnem Balkanu. Niti ni razlog to, da predsednik republike nekaj časa ni imenoval veleposlanika v Washingtonu. To je bilo samo, mislim, šest, sedem mesecev razmaka. Niti ni razlog washingtonska depeša, ki so jo v Washingtonu veliko prej pozabili, kot smo jo tukaj v Sloveniji. Njim je bilo v takratnem primeru predvsem važno, da zagotovimo oziroma da sprejmemo ukrepe, ki bodo preprečili ponavljanje takšnih prehodov depeš v javno sfero in so se potem zadovoljili z ukrepi, ki smo jih takrat sprejeli. Švedska zapira veleposlaništvo v Sloveniji, tako kot zapira še v štirih drugih državah Evropske unije. Ima nek svoj koncept in razmislek, da se znotraj Evropske unije tako pogosto srečujemo, da imamo tako tesne stike na vseh nivojih, da si ob teh proračunskih težavah, ki jih imajo, kot zagotavljajo, želijo del tega denarja prenesti na odpiranje veleposlaništev, kjer mislijo, da jih bolj potrebujejo oziroma bolj potrebujejo svojo prisotnost. Skozi prisotnost tudi pomagajo tem državam, da delujejo na poti reform in zato odpira veleposlaništvo v Moldaviji, Gruziji, Slonokoščeni obali, kot ste omenili.
Minister za zunanje zadeve gospod Samuel Žbogar bo odgovarjal na vprašanje gospoda dr. Petra Verliča v zvezi z možnim potekom mednarodnih prometnih koridorjev mimo Slovenije. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod Verlič je spraševal o evropskem transportnem omrežju oziroma o transportnih poteh čez Slovenijo in predvsem je zunanjemu ministrstvu postavil vprašanja glede aktivnosti, vezanih na Italijo in Avstrijo. Na Italijo je vezan 6. koridor transevropskega transportnega omrežja. Tukaj je tudi spraševal glede izjave oziroma, kot ste zapisali, nasprotovanju visokega uradnika zunanjega ministrstva sklenitvi takšnega sporazuma. Tukaj bi omenil naslednje. Prvič, zunanje ministrstvo absolutno podpira 6. koridor, v katerega je vključena tudi Slovenija in v okviru katerega tudi gradimo 2. železniški tir, ki bo okrepil delo Luke Koper oziroma povezavo Luke Koper z zaledjem. Visoki predstavnik zunanjega ministrstva ni nasprotoval temu 6. koridorju, ampak je bolj izražal nasprotovanje morebitni spremembi trase 6. koridorja, ki bi lahko pripeljala do tega, da bi Luka Koper izgubila pomen, ki ga ima. Tega se v zunanjem ministrstvu in v Ministrstvu za promet zelo zavedamo. Tudi pogovori, ki potekajo med ministrstvoma za promet Slovenije in Italije, gredo v tej smeri, da se ohrani obstoječa trasa, ki je bila potrjena tudi s strani Evropske komisije. In tudi v sedanjem trenutku, ko komisija pripravlja določene spremembe, odločbe sprememb, ki bi jih sprejela Evropski parlament in Svet o smernicah razvoja evropskega železniškega omrežja, bo Slovenija vztrajala, da trasa šestega koridorja ostane tako, kot je bila prvotno začrtana. Glede vprašanja, vezanega na povezavo med Zagrebom, Mariborom in Dunajem. Seveda obstajajo takšni interesi. V preteklosti smo zaznali takšen interes Hrvaške po hitri povezavi med Zagrebom in Dunajem preko Maribora. Takšna povezava ni v slovenskem interesu in mislimo, da se da z določenimi posodobitvami proge na slovenski strani, predvsem z modernizacijo proge Dobova - Zidani most in rekonstrukcijami na progi Zidani most - Maribor ter novim tirom med Mariborom in Šentiljem, to povezavo na ta način speljati brez gradnje te proge, ki bi šla direktno iz Maribora preko Krapine v Zagreb. Zavedamo se pomena transportnih povezav, pomena da transportne povezave tečejo čez Slovenijo. V svojih prizadevanjih in aktivnostih bomo skupaj z Ministrstvom za promet delali v tej smeri.
Gospod dr. Verlič, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, hvala za vaš odgovor in pa predvsem ta spodbudni del, da visoki predstavnik Ministrstva za zunanje zadeve ni mislil tistega, kar je napisano v časopisu. V časopisu Dnevnik je bila izjava takšna, da bi nas vse skupaj lahko zelo zaskrbela. Iz tiste izjave se je dalo razumeti, da nasprotuje točno takšnemu odgovoru, kot je bil leta 2008 med italijansko in slovensko stranjo. Jaz upam, da ga boste pozvali, da se bo ustrezno tudi odzval. Iz vaših besed tukaj v temu Državnemu zboru razumem, da temu ni tako in bi prosil, da to tudi zunanje ministrstvo nekako ta signal sporoči tudi slovenski javnosti, predvsem pa mednarodni javnosti. In v temu smislu vas kljub vsemu še enkrat sprašujem: Sem vesel, da vas sprašujem, kot rečeno, sem zadnjič okleval ali postaviti ministru za promet ali vam, vendar pa le Ministrstvo za zunanje zadeve bdi nad našimi nacionalnimi interesi. Zanima me: Ali je res prišlo do spremembe tega dogovora, ali se res želi spremeniti ta dogovor, ki je bil tudi s tehničine strani med Italijo, Slovenijo in Evropsko komisijo takrat dogovorjen, je tehnično ustrezen. Ali pa se zdaj želi s strani Italije spremeniti potek koridorja? V temu primeru, če ste to zaznali, vas pozivam, da storite vse, da obrani Slovenija ta dogovor, ki je bil sprejet. Zanima me: Ali ni morda tudi ta sprememba, ki jo zdaj slišim in o kateri bi še želel pojasnilo, da bomo šli mi samo v enotirno izvedbo, botrovala spremembi stališča Italije? Hvala.
Gospod minister. Prosim.
To so že zelo velike podrobnosti za zunanjega ministra, glede dvotirne, enotirne izvedbe. Meni se zdi, da mi še vedno gradimo drugi tir. In kot razumem ministra za promet, naj bi imeli že skoraj vso dokumentacijo za drugi tir pripravljeno in naj bi z drugim tirom začeli že v letošnjem letu, kar nas vse zelo veseli. Mislim, da bo dvotirna tako, da v eno smer bi šlo po enem tiru, po drugem pa v nasprotno smer. Ampak to je pa res že preveč podrobnosti. Jaz razumem, da gremo s temi tiri naprej, kot je bilo mišljeno, to je dva. Visoki uradnik zunanjega ministrstva, kot omenjate, je te izjave dajal brez vednosti ali pooblastil zunanjega ministrstva. Tudi ni to v njegovi pristojnosti, in je bil tako kot drugi podobni, ki dajejo izjave brez zunanjega ministrstva, obveščen, opozorjen ali opomnjen v zvezi s to zadevo. Mi podpiramo šesti koridor, kot ste vi rekli, kot je bil dogovorjen in kot je prišel v vse dokumente Evropske komisije. Na italijanski strani so mogoče neke ideje, da bi se zaradi lastnega zaostajanja pri pripravi dokumentacije za ta priključek, razmišljanja o kakšnih modifikacijah, čemur pa mi nasprotujemo in vztrajamo, da je tir takšen, kot je bil potrjen, zato naj tako tudi ostane. Mi zato tudi gradimo naprej pospešeno ta svoj del.
Gospod dr. Verlič. Izvolite.
Hvala lepa. Ne gre za to, spoštovani gospod minister, da bi vas s tehničnimi detajli tukaj mučil. To res ni vaša pristojnost. Vendar pa, ko je nekaj med obema državama doseženo in ko gre za nek dogovor, tudi če vam niso na zunanjem ministrstvu vse podrobnosti, vsi detajli znani, je pa vendarle bistveno, da se od tega ne odstopa. Če sem prav razumel ta vaš zadnji odgovor, Ministrstvo za zunanje zadeve od tega ne odstopa. Ampak ta dogovor, naj kar tukaj povem in zato je to moj predlog, da se o tem vašem odgovoru opravi skladno s poslovnikom razprava v Državnem zboru, ker mislim, da to že presega nivo Vlade. Gre za to, da je bilo dogovorjeno ravno zato, da so tako italijanski kot slovenski interesi enakovredno zaščiteni, da gre v obeh primerih za dvotirne povezave od Kopra proti Divači in od Trsta proti Divači pri tem priključku, kjer se obe progi spojita pri Črnem Kalu. Mislim, da to ni bilo pretežko. Seveda pa sedaj slovenska stran vztraja oziroma spreminja in pravi, da bomo mi gradili samo en drugi tir od Kopra proti Divači. S tem smo na nek način pokazali, da dajemo prednost povezavi od Trsta proti Divači, ki skladno s šestim in prednostnim projektom zahteva dvotirno povezavo, kar je seveda prav. Ampak tako bomo imeli od Trsta proti Divači dvotirno povezavo, od Kopra proti Divači pa en tir, kar je slabo in tudi spreminja ta dogovor. Zato mislim, da je pomembno, da to ugotovimo v Državnem zboru, ali je ta naša sprememba odprla možnosti Italiji, da je takoj rekla, v redu, če Republika Slovenija spreminja, pa dajmo še mi spremeniti. Potem smo tukaj v težavah. Naj pa takoj povem, ta dilema, ki je sedaj v javnosti velikokrat prisotna, tudi en dvojni tir zahteva dve cevi, kajti en predor, po katerem vozijo vlaki po enem tiru, zahteva zraven servisni tir, servisno cev, če pride do prometne nesreče. Samo malo jo povečamo pa imamo dve cevi za dvotirno povezavo, ki bi jo gradili fazno in postopoma. V vsakem primeru bomo torej gradili dve cevi. Hvala lepa.
O predlogu poslanca dr. Petra Verliča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 2. marca, v okviru glasovanj. Minister za šolstvo in šport gospod dr. Igor Lukšič bo odgovarjal na vprašanje gospe mag. Majde Potrata v zvezi z arhitekturo slovenskih šol.
Hvala. Spoštovana poslanka, poslanci! Vesel sem tega vprašanja zaradi tega, ker se v šolstvu navadno govori samo o ljudeh, o tem, kar je vezano na finance. Zapostavljajo pa se zgradbe. Zato se mi zdi prav, da se tudi Državni zbor s tem vprašanjem ukvarja in podpre na nek način to, kar se tudi nam zdi potrebno. Ministrstvo je jeseni pripravilo konferenco na temo Trajnostna arhitektura na področju šolstva, konferenco OECD, na katero je prišla tudi vrsta svetovno znanih arhitektov s področja šolskega prostora. Da je arhitektura pomembna, vam bom prebral stavek, ki pravi takole [[gre za šolske zgradbe v 19. stoletju, ki jih opisuje arhitekt Fedja Košir]] , in sicer: "Šola je institucija države, katere avtoriteto diha šolski razred, organiziran le za frontalni pouk. Ta podolgovati pravokotnik po uradni dolžnosti ni in ne sme biti domačen. Zato zadošča tudi normalna enostranska osvetlitev, za dostop pa ozek hodnik, dimenzioniran kot v drugih državnih uradih. Šolsko dvorišče ni namenjeno pouku, zato je največkrat revno in kasarniško nezanimivo. Edini vsebinski dodatek meščanskih šol sta šolska dvorana in morda telovadnica." To je 19. stoletje. Mislim, da je prav, da skupaj ugotovimo, da naše šole ne morejo biti v arhitekturi 19. stoletja. In da je prav, da ugotovimo, da je tudi šolski prostor tisti prostor, kjer si naši otroci in mi oblikujemo potrebe. Šola, ki ne stimulira novih potreb, ki ni prostor privzgoje novih potreb, je slaba šola. Ne smemo in ne moremo pristati na šolski prostor, ki je zgolj do potankosti funkcionalen in najcenejši možen. Moramo vedeti, da je tudi ta prostor v funkciji razvoja potreb vseh nas. Zato me veseli, da obstajajo med vami tudi ljudje, ki gredo, ko odločajo o teh zadevah, čez aktualne potrebe, ki jim jih, recimo, vsi priznavamo. Gredo čez njih v nekaj, kar pomeni dobro za 30 let naprej. Zato se mi zdi tudi to vprašanje, ki je bilo tu zastavljeno, pomembno. In prav zato, ker je zdaj kriza, da se ne ustavimo in ne pademo zdaj na izpitu in rečemo, zdaj bomo pa naredili samo neke kontejnerje, neke zasilne rešitve, ki potem trajajo, kot vemo, dolgo naprej, pač pa neke rešitve, ki bodo trajnostne. Tako kot so, recimo, generacije pred nami, od Marije Terezije naprej, znale graditi solidno, estetsko arhitekturo, kjer so otroci doživeli še neke druge dimenzije in ne samo te, ki so vezane na prenos znanja. Hvala.
Gospa mag. Potrata, izvolite.
Hvala za ta del odgovora spoštovani gospod minister. Če bi v preteklost gledala, potem bi tako ali tako iz neke splošne izkušnje kulturne krajine lahko izhajala, da je slovenski prostor zaznamovala ali da je bila dominantna cerkev, ob njej še šola, pa mogoče še gostilna. Ampak te čase smo preživeli. Tudi če ne bi bili na Ministrstvu za šolstvo in šport soorganizatorji te pomembne konference o šolski arhitekturi, se vprašanja v zvezi z arhitekturo, s kakovostjo izvedbe šolskih gradenj postavljajo tudi ob izkušnjah, ki smo jim bili priča, ko so novo zgrajene šole ostajale brez streh, ko so morebiti na isti šoli ob naslednji ujmi šole spet ostajale brez streh. Sama sem tudi poučevala v neki inštituciji, ki je imela sicer arhitekturno nagrado, arhitekt je dobil nagrado za tisto stavbo, ampak bivanje in delovanje v tisti stavbi je pa tako zaradi slabe izvedbe kazalo nujne prilagoditve ali pa zaradi spremenjenih metod neke posege v notranjo ureditev šole. Ampak tisto, kar se mi zdi bistveno, je to, da je pravzaprav za marsikaterega mladega človeka šola tisti prostor, v katerem si oblikuje svoj osnovni odnos tudi do estetike, tudi do tega, kako je treba, kdaj v prihodnje ravnati s prostorom odgovorno, po drugi strani pa za lokalne oblasti, da tako rečem, tudi redno tehtanja, ali bodo odmerili večja sredstva za zgradbe, ki so zgrajene po načelih trajnostnega razvoja. In te obremenjujejo šolske proračune. Tako se vam za ta del zahvaljujem, hkrati pa sprašujem: Ali imate tudi kakšen načrt o priporočilih, kako upoštevati ravno načela trajnostnega razvoja?
Gospod minister, prosim.
Hvala za ta del vprašanja. Večplastno se lotevamo te zadeve. Najprej bomo naredili nek pregled stanja, ki obstaja na šolskem polju. Mi danes nimamo pregleda nad tem, kaj je z našimi vrtci, osnovnimi šolami, če se ne prijavijo na naše projekte. In to je slabo. Od tu naprej bomo šli sanirat najprej tiste situacije, ki so najslabše, kjer enostavno ljudje tam nimajo moči, ne ravnatelj, ne občina, da bi postavili vprašanje prenove izgradnje na dnevni red. Kriteriji, ki so zdaj v igri in so vezani na trajnosti razvoj, so v glavnem vezani na energetsko obnovo. Tu se pogovarjamo o črpanju evropskih sredstev in že imamo določena sredstva rezervirana pri SVLR, ki ta sredstva razporeja, podobno kot je to uspelo že zgradbe s področja zdravstva. In ti dve stvari, se pravi evidenca vseh prostorov in kriteriji, ki so vezani predvsem na energetsko sanacijo, to je nekaj, o čemer je konsenz dosežen. Tisto, na kar pa namigujete, spoštovana poslanka, se pravi, kar bi šlo pa čez to, se pravi, da spodbudimo neke estetske kriterije, da pripeljemo v naše zgradbe tudi elemente drugih kultur, recimo kakšne arabske ali katerekoli, da tudi v šolski prostor vgrajujemo elemente kultur tega sveta, o tem pa ni soglasja. Kadar imam priložnost se pogovarjati z ljudmi, ki imajo dobre reference z zgradbami v svetu, pa ne bom navajal tukaj podjetja, in ki niso sploh vključena v gradnjo naših šolskih objektov, jih poskušam zagreti, da bi se lotili tudi našega šolskega prostora, ker bi rad, da imamo pri načrtovanju in izgradnji šolskega prostora najboljše naša podjetja. Naj še povem, da se tu dela nek doktorat skupaj z nekim podjetjem na področju arhitekture za najsodobnejšo arhitekturo v šolski prostor [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]Delamo korak za korakom, vključujemo ljudi, tako da mislim, da bo šla stvar v to smer, kar je intenca tudi tega poslanskega vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Darko Menih je postavil poslansko vprašanje v zvezi z izbirnim predmetom varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami v osnovnih šolah. Odgovarjal bo gospod minister za šolstvo, dr. Igor Lukšič.
Hvala za to vprašanje. Gre za predmet, ki je nov, ki še ne teče in je eden od več kot sto izbirnih predmetov, ki so na razpolago učencem v osnovnih šolah. Ta predmet je bil uveden na iniciativo Ministrstva za obrambo z idejo, da ponudimo otrokom možnost, da se podrobneje seznanijo z nekimi poglavji s področja varstvoslovja. Kvalifikacija zahteva dve ravni usposobljenosti učitelja. Ena je pedagoška in druga je strokovna. Glede strokovne za ta predmet velja, da bo vsak učitelj moral opraviti program usposabljanja, ki ga pripravlja Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje v sodelovanju tudi z Gasilsko zvezo Slovenije. Tu so namreč vključeni tudi gasilci, ker gre za vrsto vprašanj, ki so v pristojnosti gasilskih društev in gasilskih brigad. To usposabljanje bo prvič organizirano že letos v tem mesecu, torej v marcu. Drugi del je pedagoška izobrazba, ki jo morajo pridobiti učitelji tega predmeta, izvajalci tega predmeta po pravilniku o smeri izobrazbe oziroma o pedagoškem usposabljanju. To opravi v glavnem na pedagoških fakultetah. Hvala.
Hvala. Gospod Darko Menih, želite še dopolnilni odgovor? Prosim.
Spoštovani gospod minister, hvala lepa za odgovor. Imel bi še dodatno vprašanje, če mi lahko obrazložite. V skladu z novelo Zakona o osnovni šoli, Uradni list Republike Slovenije številka 102/7, je lahko učenec, ki obiskuje glasbeno šolo z javno veljavnim programom, oproščen sodelovanja pri izbirnih predmetih. Zanima me: Ali premišljujete, da bi v to kategorijo uvrstili tudi mlade člane gasilskih društev glede, na to, koliko ur porabijo za izobraževanje? Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Ideja je zanimiva. O tem nismo zaenkrat razmišljali. Bomo pogledali, ampak, če sedaj na prvo žogo odgovarjam, je podobno vprašanje tudi za športnike in še kakšne druge interesne dejavnosti. Bojim se, če bi odprli to polje, bi šolo še bolj razšolali, kot se nam sedaj dogaja. Želeli bi si vendarle neko količino znanj, ki je temeljna za osnovno šolo, bolj omejiti, opredeliti in znotraj tega zahtevati več. To idejo bomo proučili, pogledali, kaj bi to pomenilo za cel sistem, ampak na hitro pa ta odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Gospa mag. Majda Potrata je postavila poslansko vprašanje v zvezi s položajem javnih glasbenih šol. Odgovarjal bo gospod dr. Igor Lukšič, minister za šolstvo in šport. Prosim.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Slovenska javnost se premalo zaveda dejstva, da je slovensko glasbeno šolstvo eden največjih biserov slovenskega šolstva. To je nekaj, kar se enostavno ne more primerjati z nobeno državo v svetu. Glasbeno šolstvo smo na Slovenskem razvili v resnici do vrhunca. Naloga ministrstva in v prvi vrsti ministra je, da omogoči, da se ta sfera še naprej mojstri. Tako smo ob rebalansu proračuna 2009 zagotovili neka dodatna sredstva za to, da smo odprli nekaj novih oddelkov in s tem omogočili da v glavnem ni več otrok, ki bi ostajali zunaj glasbenih šol. Seveda so tukaj problemi še pri nekaterih instrumentih, recimo za klavir je zmeraj več povpraševanja, kot je možnosti, ampak vendarle smo odprli nek nov prostor. V šolskem letu 2009/2010 je v glasbene šole vpisanih skupno 24 tisoč 939 učencev, torej skoraj 25 tisoč. Od tega jih individualni pouk instrumentov obiskuje 20 tisoč, skupinski pouk predšolske glasbene vzgoje, glasbene in plesne pripravnice sodobnega plesa in baleta pa 4.687. V letu 2009 smo za to, da bi pokazali, da je naša glasbena šola kvalitetna, na dolgoletno pobudo glasbene šole v Ljubljani, ustanovili konzervatorij za glasbo in balet v Ljubljani. Tako je tudi Slovenija dobila institucijo za glasbeno in baletno vzgojo najvišjega ranga. Podobni procesi so tekli tudi za Maribor, ampak tam se za to zaenkrat še niso odločili, torej za to novo obliko. Potem smo na tem področju uvedli nekatere novosti; torej, poenotenje trajanja šolanja za večino inštrumentov, podaljšanje šolanja s šestih na osem let za pihala, trobila, tolkala in violino. S tem se je povečala možnost za oblikovanje kvalitetnih orkestrov na šolah. Veste, ko hodite okoli po raznih prireditvah, da imamo zelo dobre orkestre in zelo dobre posameznike. Potem smo omogočili povečanje nabora možnih orkestrov, ki jih glasbena šola lahko ponudi učencem, torej godalnemu, pihalnemu, harmonikarskemu, tamburaškemu in simfoničnemu orkestru se dodajajo še kitarski, džezovski, salonski in orffov orkester. Ponovno želimo vključiti pevski zbor kot pomembno obvezno sestavino izobraževanja na glasbeni šoli. Potrjen je program zasebne glasbene šole Zavoda Avsenik Glasbene šole Avsenik, ker gre za pomembno privatno iniciativo, ki, kot veste, je na slovenskem že kar na nek način del identitete. Toliko, hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite gospa Potrata.
Hvala lepa, gospod minister, za ta del odgovora. Tudi sama mislim, da je spremenjeni zakon o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja zagotovil do neke mere boljše varovanje javne mreže glasbenih šol. In v temu primeru vidim vsekakor odmik od tiste nevarnosti, ki smo jo v preteklosti zaznavali, ko smo poslušali starše otrok, ki niso mogli vseh svojih želja ali želja svojih otrok izpolnjevali po vpisu v javno glasbeno šolo. Me pa vseeno zanima, glede na to, da se je verjetno interes za obiskovanje glasbene šole povečal tudi po tistem, ko lahko obiskovanje glasbene šole predstavlja eno od oblik zunajšolske oziroma izbirnega predmeta: Ali načrtujete in kako načrtujete, s kakšno dinamiko naj bi se povečevale vpisne možnosti v javno mrežo glasbenih šol? Predvsem se mi zdi pohvalno to, da ste začeli na ministrstvu razmišljati tudi o tem, da bi ponovno vpeljali zborovstvo kot poseben predmet v glasbene šole glede na kakovost, ki jo slovensko zborovsko petje ne samo na tej osnovnošolski ravni ali mladinski ravni ampak tudi pri odraslih dosega. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Lukšič, izvolite.
Hvala, spoštovani predsedujoči, zbrane poslanke in poslanci. Mogoče najprej o mreži glasbenih šol; pogledali smo mrežo glasbenih šol po Sloveniji in smo videli, daje Slovenija dobro pokrita z glasbenimi šolami, tako da tu večjih problemov ni. Na nek način obstaja možnost, da se otroci, ki si želijo vključiti v glasbeno šolo, da imajo to možnost sorazmerno blizu kraja bivališča. Prej nisem povedal podatka, da je v zadnjem letu, od leta 2008/2009 na 2009/2010 zraslo število oziroma stopnja vključenosti osnovnošolskih otrok v glasbeno šolo s 13,47% na 14,3%. To je to, to je delež otrok, ki je vključen v glasbene šole. Skupaj z vodstvom glasbenih šol ocenjujemo, kakšne so pravzaprav še kapacitete, ki so na razpolago, torej moramo imeti zadosti učiteljev, da bi lahko mogoče ponudbo povečali. Te kapacitete so še, jaz sem se pogovarjal s kolegi, tako da bomo poskušali še povečati stopnjo oziroma ponudbo, se pa približujemo približno temu, kar smo zmožni dati; se pravi, v prostorih, v kadrih in kakršno je povpraševanje. Smo pa zato odprti. Na ministrstvu ocenjujemo, da je to v resnici pomemben del vzgoje in izobraževanja naših otrok, da je to en pomemben element, ki dviguje tonus, tudi če hočete, v narodu, in zato se mi zdi prav, da to podpiramo. Nikakor ne bi želel, da je glasbeno šolstvo eden od tistih žrtvenih jagenjčkov, ki bi v času suhih krav, ki smo sredi njih, plačalo ceno. Hvala.
Hvala lepa. Minister za pravosodje Aleš Zalar bo odgovarjal na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s postopkom sprejemanja zadnje novele zakona o odvetništvu. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani! Na prejšnji seji sem dobil vprašanje, ali še vedno vztrajam pri seznamu oseb in organov, s katerim je bila novela zakona o odvetništvu iz leta 2009 usklajena. In na navedbe, ki so bile izpostavljene na tisti seji, odgovarjam, da smo novelo C Zakona o odvetništvu usklajevali med drugim tudi z varuhinjo človekovih pravic, in sicer smo njena priporočila upoštevali pri spremembah disciplinskega režima. Z dopisom, z dne 28. januarja 2009 smo varuhinji v okviru strokovnega usklajevana v pregled posredovali Osnutek zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvetništvu, na katerem so bile predvidene določene varuhinje pristojnosti. Varuhinja je potem z dopisom z dne 2. 2. 2009 k temu osnutku predloga novele podala svoje mnenje. Zapisala je, da določene predloge pozdravlja, na primer predloge, ki imajo namen krepiti pristojnost in kakovost pravne pomoči, predloge, s katerimi se zagotavlja boljša varnost pravic strank, določba, ki varuje javni interes pri vrednotenju posameznih odvetnikovih storitev. Nekatere predloge, kot na primer določbo o sestavi disciplinskih komisij, to je bil takratni 64. člen, pa je ocenila za nejasen, saj iz nje ni bilo mogoče razbrati, kakšna bo sestava posameznega senata disciplinske komisije prve in druge stopnje. In te njene pripombe smo pri nadaljnji pripravi novele C tudi upoštevali. Ker je zdaj v sprejetem 61č. členu jasno določeno, koliko članov komisije prihaja iz vrst odvetnikov in koliko članov je izbranih z liste, ki jih imenuje minister za pravosodje. Glede na njeno oceno, da predlagane rešitve, ki se nanašajo na varuha, ko gre za vprašanje subsidiarnega pregona, v primeru, da tožilec odstopi od pregona, in možnosti pritožbe zopet odločbo disciplinske komisije, češ, da naj bi to presegalo ustavni okvir delovanja varuha in njegovo neodvisnost in nepristranost, smo tudi to pripombo pri pripravi predpisa upoštevali, tako da ima sedaj po veljavni ureditvi varuh le možnost predlagali uvedbo disciplinskega postopka. Na koncu je varuhinja opozorila še, da mora zakon vsebovati časovne okvire disciplinskih postopkov, in tudi to pripombo smo upoštevali, ne bom šel v podrobnosti. Če bi se dosledno navajale moje izjave na seji Državnega zbora, ko je bilo govora o usklajevanju z varuhinjo, glede novele C Zakona o odvetništvu in če se to ne bi trgalo iz teksta in se bralo zgolj dele, ki se morda narobe razumejo, potem bi se zlahka ugotovilo, da sem govoril o disciplinskem režimu. In prav to terminologijo sem izrecno uporabil pri predstavitvah. Disciplinski režim pa je seveda več, kot samo sestava disciplinske komisije, sem sodi tudi vprašanje postopka, kdo so lahko pobudniki, kateri organi odločajo in tako naprej. In da smo v zvezi s tem, torej v zvezi z disciplinskim režimom, posegli v dosedanjo ureditev toliko, da smo - zdaj spet poudarjam - zlasti upoštevali priporočila varuhinje človekovih pravic in dali med drugim varuhu v tem smislu tudi določeno vlogo v zvezi s pobudo za uvedbo disciplinskega postopka zoper odvetnika. Torej, ta odgovor, da je šlo za usklajevanje z varuhinjo, je pravilen in pripombe, ki jih je varuhinja podala, so bile upoštevane. Varuhinja pa je tudi sama na decembrski seji, na obravnavi njenega letnega poročila tudi jasno povedala, da sva se uskladila glede tega, da varuh ne more biti član disciplinske komisije pri Odvetniški zbornici. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gorenak želi dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, dovolite mi, da hipotetično prenesem vlogo poslanca in ministra zdaj v neko drugo situacijo in rečem tako, da sem jaz kupec, vi pa prodajalec. Jaz želim imeti kilogram klobas, vi meni prinesete kilogram krompirja. To pomeni, da bom slej kot prej zamenjal prodajalca. Poglejte, vi ste meni 9. aprila na izredni seji Državnega zbora, na moje eksplicitno vprašanje: "Ali je disciplinsko poglavje usklajeno z varuhinjo?", ker me je to presenetilo, odgovorili: "Na sestanku z varuhinjo človekovih pravic smo se dogovorili, da bo ministrstvo v prvo novelo zakona o odvetništvu vključilo tudi njene pripombe. In zato smo v noveli zakona preuredili to poglavje o disciplinski odgovornosti. Poudarjam, ko je bilo besedilo pripravljeno smo to besedilo tokrat posredovali, v mnenje varuhinji človekovih pravic z izrecnim vprašanjem, ali se ji zdi taka ureditev ustrezna. In odgovor je bil - v magnetogramu piše - "bi" "Da." Ker je bilo meni tako že itak takrat popolnoma nerazumljivo, da bi to sploh lahko rekla ali pa igra dvojno vlogo, pa sem se ob obravnavi njenega poročila čudil nad njenim soglašanjem, zato mi je poslala dopis, iz katerega ste vi nekatere stvari citirali, vendar iz tega dopisa je razvidno, da ne gre za isto besedilo. Ona je soglašala z besedilom osnutka zakona in ne s tistim besedilom, ki ste ga vi prinesli v Državni zbor, kar sem posebej razčistil z njo po tistem sestanku, po tisti obravnavi. Namreč, ona je natanko povedala, da želi imeti disciplinske komisije urejene v zakonu na način, da odvetniki ne bodo imeli večine, to pa seveda ni bilo narejeno. Zato jaz, gospod minister, ne vem, kako se temu reče. Da ne bi bil žaljiv, zato ne bom uporabil tistega, kar bi želel v nadaljevanju. Ne govorite resnice! Mislim, da ste dolžni dodatna pojasnila. Hvala.
Gospod minister Zalar, izvolite.
Ne vem, s kakšnim dopisom razpolagate vi, spoštovani gospod poslanec. Jaz razpolagam z dopisom varuhinje z dne 2. 2. 2009, naslov tega dopisa je Zadeva: Osnutek predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvetništvu. Ta osnutek smo na ministrstvu prejeli in o tem smo se usklajevali z varuhinjo. Drugih dokumentov jaz v zvezi s tem nimam in tudi nimam več česa dodati k tistemu, kar sem povedal prej.
Hvala lepa. Poslanec Gorenak, izvolite.
Poglejte, situacija je taka: minister, preden zapriseže - vemo, kakšna je zaprisega, da bo delal tako in tako in med drugim zagovarjal tudi resnico. To ni resnica, minister. Jaz sem posebej razčiščeval z varuhinjo. Ona in njen predhodnik sta si več let prizadevala, da bi se Odvetniška zbornica sploh odzivala na njihove dopise. Več let so imeli težave s tem, več let so prosili vaše predhodnike in ne vem koga vse, da je treba ta disciplinski postopek urediti tako, da odvetniki ne bodo imeli večine. To je uredil vaš predhodnik, minister dr. Šturm, v svojem zakonu, vemo pa, da ste vi to zadevo v lanskem letu popravili nazaj na stanje, ko imajo ponovno odvetniki večino. In trdim, da ste Državni zbor zavajali. Namreč, vi niste uskladili besedila, ki je bilo v Državnem zboru, to mi je povedala varuhinja - jaz sem se pripravljen z obema vama tudi sestati -, ampak neko drugo besedilo, ki ni bilo sprejeto v Državnem zboru. Zato se mi zdi korektno in prav, da o tem še spregovorimo. Seveda bom prosil poslance oziroma predsedujočega, da jutri damo to na glasovanje, da o tem razpravlja Državni zbor, če ne bo, mi bo pač ostalo kaj drugega, kak odbor. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospod Gorenak, bomo odločali jutri v okviru glasovanj, ali naj o odgovoru ministra za pravosodje gospoda Aleša Zalarja razpravljamo na naslednji seji. S tem zaključujem odgovore na vprašanja, postavljena na prejšnjih sejah. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Obveščam vas, da je poslanec Rado Likar najavil ustno vprašanje ministrici za javno upravo Irmi Pavlinič Krebs, ki me je pisno obvestila, da za odgovor na to vprašanje ni pristojna, zato tega poslanskega vprašanja nisem vključil v vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj. Prvi bo zato poslansko vprašanje postavil dr. Vinko Gorenak, in sicer generalnemu sekretarju Vlade. Izvolite.
Hvala lepa. No, tokrat dela tudi moj mikrofon. Jaz sem namreč eden tistih poslancev, poglejte, gospod generalni sekretar, ki brska po papirjih in si skuša iz tega tudi kaj zapomniti. Ko smo obravnavali poročilo državnega pravobranilca, to je bilo pretekli teden, smo naleteli, čisto tako, rekli bi, mimogrede ali ob vsem ostalem delu, niti nismo imeli namena odpirati kakih aktualnih afer in tako dalje, ker to pač ne sodi v tisto obdobje oziroma tisto poročilo, pa vendar. Poglejte, ta najaktualnejša zgodba s psi je tudi na tem odboru prišla na dan v naslednji obliki. Zakon o državnem pravobranilstvu je bil, mislim, da leta 2006 spremenjen in je prinesel tako imenovano generalno pooblastilo za zastopanje javnega interesa pravobranilcev. Ta zadeva je tekla povsem normalno, nobenih težav ni bilo, vse do leta 2009. Leta 2009 je seveda znani odvetnik, o katerem sedaj govorimo že tako veliko, pa nima smisla, da ga še jaz posebej omenjam, uporabil vsa pravna sredstva, kot veste, tako pri Upravnem sodišču kot tudi pri Vrhovnem sodišču. Manj znano je, da pri Vrhovnem sodišču dosegel to, da je Vrhovno sodišče reklo, da ni več mogoče imeti generalnega pooblastila za zastopanje javnega interesa, ampak da je dolžna Vlada v vsakem primeru posebej pooblastiti pravobranilstvo. Pravobranilce je na ta sklep presenetil, zadeva je bila normalna vsa tri leta, v enem trenutku pa nič več. Samo pri tej zadevi se pa stvar seveda ustavi. In pravobranilec je še isti dan, ko je bil obveščen o stanju na tem področju, ko je videl, da ne bo mogel zastopati tega javnega interesa, zaprosil vas oziroma sekretariat, ki ga vodite, Vlado, da izdate tako pooblastilo. Po njegovih besedah takega pooblastila niste nikoli izdali, tudi še danes ne, danes je tako prepozno, in seveda on o tej zadevi ni več mogel zastopati zadeve naprej. Torej sprašujem: Zakaj pooblastilo ni bilo izdano, da bi pravobranilec lahko zastopal tako imenovani javni interes? Hvala lepa.
Odgovarjal bo generalni sekretar vlade, mag. Milan M. Cvikl. Izvolite.
Najprej seveda lep pozdrav gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Pravzaprav me čudi, da kot bivši državni sekretar v kabinetu predsednika Vlade in kot predsednik odbora, sprašujete vprašanja, na katere imate sami odgovor oziroma odgovori na ta vprašanja ležijo v odločitvah vaše vlade. Prvič, ne gre za spremembo Zakona o državnem pravobranilstvu, kot ste se napačno izrazili, ampak v letu 2006 je prišlo do spremembe Zakona o upravnem sporu. In Zakon o upravnem sporu, njegov 18. člen, ki je bil seveda takrat spremenjen, je zahteval pooblastilo, posebno pooblastilo Državnemu pravobranilstvu, kadar gre za kršitev javnega interesa. Še več! V zakon se je takrat zapisalo, da mora o tem odločiti v vsakem konkretnem primeru Vlada. Vi ste se v prejšnji vladi odločili tam nekje leta 2007, da boste državno pravobranilstvo, kljub temu da ste uveljavili spremembo tega zakona predvsem zato, da bi zožili ščitenje javnega interesa po postopkih denacionalizacije, sicer izdali državnemu pravobranilstvu tako eno generalno pooblastilo, vendar je samostojna veja oblasti, gospod poslanec, samostojna od parlamenta, samostojna veja oblasti od vlade odločila v avgustu leta 2009, da bi državno pravobranilstvo moralo zaradi zaščite javnega interesa pri kršitvi javnega interesa v primeru, ki ga je sprožil poslanec Ribič, imeti posebno pooblastilo Vlade. Poznano je, da je vsa ta zgodba na nek način afera, vendar ni afera zaradi tega, kar se je dogajalo znotraj procedur, ki jih je vodila ta vlada. Ta vlada je vodila procedure skladno z zakonom in skladno z judikati Vrhovnega sodišča. In če je več ali manj slovenski javnosti znano, da je poslanec Ribič posredoval ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pobudo za nameno presoje zakonitosti, je treba tudi povedati, da je takoj Ministrstvo za kmetijstvo to posredovalo Državnemu pravobranilstvu. Zakaj se je Državno pravobranilstvo odločilo, da brez pooblastila Vlade na Upravno sodišče vloži tožbo za odpravo odločbe o tej predhodni odločitvi ministrstva, je vprašanje za Državno pravobranilstvo. Ko je Upravno sodišče odločilo, da se zahtevi Državnega pravobranilstva za odlog izvršitve odločbe ministrstva ugodi, je pritožbo na Vrhovno sodišče podal pooblaščenec lastnika. Tragično pri tej zadevi je, da bi že v predhodnih postopkih, to je sedaj slovenski javnosti poznano, bilo mogoče zaključiti z nekimi odločitvami, tam nekje v februarju leta 2008, usodo teh treh psov in ne bi bilo tega tragičnega primera. Vendar, potem ko je Vrhovno sodišče odločilo, da pooblastilo Državnemu pravobranilstvu na podlagi v vašem mandatu sprejetega zakona, ki zahteva odločitev Vlade o javnem interesu, ni bilo v spisu, ki ga je Državno pravobranilstvo predložilo, je Vrhovno sodišče razveljavilo to odločitev Upravnega sodišča. Temu je 24. avgusta, en mesec prepozno, sledila tako imenovana zahteva Državnega pravobranilstva proti generalnemu sekretariatu Vlade oziroma Vladi in mi smo zadevo takoj posredovali resornemu pristojnemu ministrstvu, Ministrstvu za pravosodje, ker je to ministrstvo bilo tisto, ki je spreminjalo zakon o upravnem sporu v letu 2006, in tudi ustrezno, v nadaljevanju, Ministrstvu za kmetijstvo. Upravno sodišče je, upoštevaje judikate Vrhovnega sodišča, ugotovilo, da ni mogoče več voditi postopka, zato je Upravno sodišče 31. avgusta odločilo, kot je odločilo. Državno pravobranilstvo - in to je manj poznano in to bi lahko vprašali gospoda državnega pravobranilca - pa je 4.9. Vladi Republike Slovenije sporočilo, da je sicer možna pritožba na ta sklep Upravnega sodišča, vendar je zaradi odločitve Vrhovnega sodišča verjetnost za zmago pri tej tožbi majhna, in s tem je bil postopek končan. To so vsa dejstva. Vlada Republike Slovenije pa, kadar Državno pravobranilstvo zahteva takšno posebno pooblastilo, posebno pooblastilo tudi da. Kar nekaj takšnih primerov je bilo v tem mandatu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Gorenak, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Gospod generalni sekretar, porabili ste štiri minute za to, da ste razlagali tisto, kar me sploh ne zanima, in eno minuto za to, da ste se nekako izvili in krivdo malo prevalili. Ne, gospod generalni sekretar, situacija je drugačna. Jaz vse dopuščam do odločbe Vrhovnega sodišča. Proti tisti odločbi nimam nič, pravzaprav ne moremo nič proti taki odločbi - tako odločbo je izdalo. Čeprav je do takrat generalno pooblastilo veljalo in nihče se ni spotaknil ob to in so vsi postopki s tistim generalnim pooblastilom bili veljavni. Seveda, zdaj tu spet pridemo do sposobnih odvetnikov, ki izkoristijo vse, kar je v njihovi moči in še nekaj več. Ampak nimamo kaj, taka zadeva je bila izdana! Vendar, državni pravobranilec je zelo jasno povedal, poglejte si magnetogram: "V času, ko sem Generalni sekretariat Vlade zaprosil za pooblastilo, sem imel pet delovnih dni časa, da reagiram. Vendar nisem mogel, ker pooblastila nisem dobil. Neuradno so mi povedali," pa ne vem, ali je to res, za to vas ne obtožujem, niti ministra za pravosodje, "da ste se posvetovali s pravosodnim ministrstvom," posredno ste to tudi rekli, da je resorno ministrstvo, kaj ste tam imeli, ne vem. Vendar, če bi vi danega dne to pooblastilo izdali, bi pravobranilec lahko reagiral. Tako pa je - v tem času bi pa lahko raziskal pravosodni minister s kakim nadzorom, in ga prosim, da to naredi - kar "šus", bi reklo ljudstvo, v petih dneh že dobil odločitev Vrhovnega sodišča. Ja, taka približno je zadeva. To pomeni - kaj? - da so vsi postopki tekli, tekli in tekli, tako kot smo rekli. In mislim, da je prav, da mi odgovorite bolj natančno, ne da je bilo prepozno, dosti časa je bilo [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Mag. Cvikl, izvolite, dopolnitev odgovora.
Gospod poslanec, spet vas moram opozoriti. Vrhovno sodišče je odločilo 13. avgusta in Vrhovno sodišče je ugotovilo, da Državno pravobranilstvo ni imelo pooblastila, ker za njega ni zaprosilo. Državno pravobranilstvo je 24. avgusta zaprosilo za nadaljevanje postopka pri Upravnem sodišču za pooblastilo Vlade in Državno pravobranilstvo je Vlado kasneje obvestilo, da je pridobilo sklep Upravnega sodišča, ki je upoštevaje odločitvi Vrhovnega sodišča ugotovilo seveda, da mora slediti odločitvi Vrhovnega sodišča, to je, da se ta postopek zaključi. In to isto državno pravobranilstvo nam je 4. 9. sporočilo "zoper sklep Upravnega sodišča je možno vložiti pritožbo. Rok za vložitev pritožbe poteče 16. 9. 2009, vendar pa menimo, da je možnost za uspeh glede na stališče, ki ga je zavzelo Vrhovno sodišče v sklepu, s katerim je odločalo v začasni odredbi, zelo majhno." S tem je Državno pravobranilstvo prej zahtevano pooblastilo zastopanja javnega interesa dejansko umaknilo. In minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v odgovoru na interpelacijo vsa ta dejstva zelo natančno pojasnjuje. Še enkrat: zadevo, v katero je bilo vključeno Državno pravobranilstvo je sprožilo Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano na podlagi pobude poslanca Janeza Ribiča. Državno pravobranilstvo je zaradi zadev, povezanih z odločitvami, ki ste jih vi, državni sekretark Kabineta predsednika Vlade skupaj s prejšnjo vlado predlagali temu Državnemu zboru - precej zapleten postopek pridobivanja pravice Državnemu pravobranilstvu, da vlaga tožbe za zaščito javnega interesa. Takšen postopek je ta vlada v svojemu mandatu nekajkrat izvedla, najprej v primeru seveda tako imenovane registracije četrte univerze in še nekaj drugih primerov je bilo. Nekaj dni nazaj tožba proti Ministrstvu za okolje in prostor na pobudo ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano smo dali pooblastilo Državnemu pravobranilstvu. In Državno pravobranilstvo, ko je ugotovilo s tožbo Vrhovnega sodišča in ko je ugotovilo, da Upravno sodišče sledi v pravni državi tožbam Vrhovnega sodišča, pove, da sicer je pritožbo možno vložiti, ni je šlo vlagati, ker je seveda ugotovilo, da je možnost za zmago v tej pritožbi zelo majhna. Zaradi seveda dokumentacije, predvsem pa zaradi postopkov, ki jih je določil v času vašega mandata sprejeti zakon o pravnem postopku. Obžalujem gospod državni sekretar, da me vi sprašujete o zadevah, ko ste vi na vladi izdali Državnemu pravobranilstvu po zdajšnjemu judikatu Vrhovnega sodišča očitno nezakonito pooblastilo. Pooblastilo je treba za vsak primer. Če bi ga državno pravobranilstvo zahtevalo pravi čas, 20. julija, bi ga dobilo: ni ga zahtevalo pravi čas in to je vsa resnica.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, izvolite.
Hvala lepa. Ne bom nadaljeval z vprašanji zaradi tega, ker generalni sekretar nima možnosti več odgovarjat, bom korekten. Poglejte, gospod generalni sekretar, pa vendarle, ko ste nekje na tisti strani sedli, jaz sem vas pa tam dol gledal, v prejšnjem mandatu ste bil strašno natančni. Očitno pa je, da je zdaj bil dopis pravobranilstva razumeti kot umik, tako ste vsaj vi povedali. Zato predlagam, da o tem opravimo razpravo, da bo tudi generalni sekretar Vlade imel možnost odgovarjati, se soočiti z dokumenti in dejstvi na tem področju, ker zdaj bi bilo verjetno res nekorektno, da ga zasipam še s kakšnimi podatki, kot je, recimo, ta, da je pa takoj prvi dan izdal soglasje za zastopanje javnega interesa v primeru nove univerze. Tam je pa bilo treba takoj sesuti tisto, kar je bilo nastalo - ampak, o tem nima smisla. Prosim za razpravo. Hvala.
Hvala lepa, gospod Gorenak. O vašem predlogu, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru gospoda generalnega sekretarja Vlade, bomo odločali jutri v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Srečko Prijatelj, in sicer ministrici za kulturo Majdi Širca Ravnikar. Izvolite, gospod Prijatelj.
Hval lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, verjetno vam ni neznan v bistvu apel novinarjev regionalnega centra RTV-ja iz Kopra. Mi v Klubu primorskih poslancev smo to pismo dobili. Naj povzamem nekaj trditev iz tega pisma. Redno zaposleni, tako pravijo pogodbeni kakor tudi redno zaposleni novinarji na RC Koper, so bili v zadnjih letih s strani vodstva RTV Slovenije deležni vrsto novosti. Nekatere so vplivale tudi na avtonomijo novinarskega dela. Nenehni pritiski s krčenjem finančnih sredstev, ki so v zadnjih letih v stopnjevanju, so imeli posledico erozijo tako kvalitete kot dejanskega, dela in tudi plačilnega sistema. Novinarji še nadalje opozarjajo na to, da se na njihov račun bistveno prihrani, na posameznika 5000 evrov bruto na mesec, in da je s tem ogrožena tudi samostojnost novinarstva in opravljanja dela novinarjev. Novinarji tudi opozarjajo, da niso v enakopravnem položaju z ostalimi novinarji v Ljubljani. Spoštovana ministrica, jaz vas opozarjam, da gre za porabo javnih sredstev, javnih financ in vas sprašujem sledeče: Kako se na tej isti televiziji v Kopru dovoljuje, da italijanska - ob tem, da želim odgovor tudi na to - stran za naš denar snema v bistvu oddaje na Hrvaškem za potrebe Italijanov, živečih na Hrvaškem? To je pritrdil že prejšnji minister, vaš predhodnik. In seveda: Zakaj se to ni popravilo, ta nezakonita poraba denarja? Koliko je zaposlenih ljudi na RTV, na javnem zavodu, ki nikoli ne pridejo v službo? Tudi te podatke imamo - jaz upam, da tudi vi razpolagate z njimi. In dobivajo plačo. Zanima me: Zakaj, recimo, direktor, ki je odgovoren za vodenje javnega zavoda na nekem področju, ne zna niti slovenščine? Ko govori, potrebuje v bistvu prevajalca ali podnapise, govori v srbohrvaščini, hrvaščini. Zakaj se dovoljuje enormna uporaba alkohola? Kar nekaj je oseb, ki so dejansko potrebne zdravljena med novinarji. To vi veste in to se tolerira. [[...]] [[Opozorilni znak zakonec razprave.]] [[...]] Zakaj v javnem zavodu še vedno ni v Kopru podnapisov, kadar poteka program v italijanskem jeziku? Namreč, če Slovenci govorijo na tem programu, na tem delu programa, se podnaslavlja v italijanščini. Želel bi, ker smo plačniki te storitve vsi, da se tukaj naredi nek red. Konec koncev pa gre za velik denar, ki se nekontrolirano porablja, troši. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] Na nek način bi hotel opozoriti tudi na to, da je tako imenovanih pogodbenih delavcev nekontrolirano število in da se niti ne ve, kdo kaj dela. Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za kulturo gospa Majda Širca Ravnikar.
Spoštovani poslanec! Postavili ste kar nekaj vprašanj, ki nimajo vedno pravega naslovnika. Kot prvo, tista vprašanja, ki s vezana na to, zakaj na RTV Slovenija pijejo ali - kako ste rekli? - zakaj se dovoljuje uporaba alkohola, zakaj direktor ne zna slovenskega jezika, zakaj toliko pogodbenih delavcev in tako naprej. To so vsa vprašanja, ki jih morate nasloviti na RTV zavod, ki je avtonomen in ki ima tudi kar nekaj predstavnikov v programskem in nadzornem svetu tukaj izvoljenih in potrjenih, da lahko posredujejo tudi ta vprašanja za pridobiti pravni odgovor. Je pa res, da nekatera od teh vprašanj se dotikajo tudi resorja Ministrstva za kulturo, ki na nek način izvaja ustanoviteljske, posredno, pravice. Recimo tiste, ki so vezane na delo pogodbenih delavcev, sindikati in tudi sicer se na RTV Slovenija pogovarjamo o ureditvi - predvsem se oni pogovarjajo, ampak naši svetovalci so zraven - , kako urediti zelo zelo veliko količino pogodb, ki so na meji pravnega reda za pogodbene in zelo ustvarjalne delavce na RTV Slovenija. Pogovarjamo se o prevedbenem sistemu plač, kot se je zgodil po tako imenovanem Virantovem zakonu, in tudi v luči dejstva, da te prevedbe niso, ker jih kontroliramo tako kot v vseh ostalih javnih zavodih, kako so bile narejene, niso bile povsem dosledno urejene. Skratka, ogromno vprašanj se dotika lahko tudi Ministrstva za kulturo in verjamem, da ste tudi tukaj pomešali tisto, ki je bilo naslovljeno na Ministrstvu za kulturo in gre v smer, kako urediti plačila, dodatke, pri izplačilu uslužbencev na Koprskem, ki naj bi morali ali ne znati in uporabljati tudi oba, slovenski in italijanski jezik, zaradi česar bi morali iti tudi več plačani. To so tudi vprašanja, ki jih rešujemo skupaj, ker vendarle so vezane na sistem plač v javnem sektorju. Kar se tiče vprašanja, kako da ne gledate in ne morete gledati no, to je vprašanje, ki ste mi ga postavili že zadnjič - slovenskih oziroma programov za manjšino s podnapisi. Razumela sem, da to tudi tokrat sprašujete. Naj vas opozorim, da tukaj imamo dva zakona, ki urejata ustavno kategorijo manjšin. To sta Zakon o medijih in Zakon o RTV Slovenija, ki natančno definirata, kaj je naloga države pri zagotavljanju italijanske in madžarske narodne skupnosti in njihovih pravic tako s strani RTV Slovenija kot seveda tudi v luči radijskih in televizijskih programov za italijansko oziroma madžarsko narodno skupnost. Tukaj vas še enkrat opozarjam, v zakonu ni določil, ki govorijo o temu, da morajo biti ti programi prevedeni oziroma podnaslovljeni s podnapisi in je stvar ponovno samega zavoda, ali to zagotavlja ali pa ne. Bi pa želela replicirati oziroma odgovoriti na eno vprašanje, ki ste ga zadnjič, ko ste mi postavljali tudi poslansko vprašanje in je bilo sorodnega značaja, vendarle - gospod Potrč je vodil takrat sejo - na nek način v tretji repliki, ko ste utemeljevali, zakaj je potrebna razširjena diskusija na moj odgovor, postavili in nisem imela možnosti, da bi vam oporekala. Namreč, zadnjič ste trdili, da znotraj programskih razpisov tako imenovanega medijskega sklada noben medij s Primorske ni bi financiran in sofinancirati. Tukaj vam moram oporekati, da ni res, da ste se očitno zavestno zlagali. Če pa niste bili informirani, vam lahko zdaj povem, da številni mediji na Primorskem oziroma v okviru teritorija, tako goriškega kot koprskega, je prejel znatna sredstva za pomoč na področju medijskega trga. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Ja! Spoštovana ministrica, niste mi odgovorili, zakaj dovoljujete nezakonito porabo javnih sredstev znotraj RTV-ja. Jaz sem vas jasno opozoril, na vse drugo ste odgovarjali, samo na to ne. Od zadnjič se vam piše kazenska ovadba - samo toliko v vednost, bo podana na ustrezno sodišče in boste lahko na sodišču zagovarjali svojo nezakonitost ali zakonitost. Danes sem vas vprašal, zakaj dovoljujte, da z denarjem, ki je pobran od vseh gospodinjstev, zakaj dovoljujete, da se snemajo oddaje s strani italijanskih novinarjev na Hrvaškem za potrebe hrvaške italijanske manjšine. Znano je dejstvo, da Hrvaška ne da niti ene kune za potrebe italijanske manjšine. O tem sem vas spraševal. In, seveda, na to želim odgovor! To, da sem navedel, da je prisoten alkohol, da je toliko in toliko fiktivnih zaposlitev, na to mi tudi niste odgovorili in bi prosil, če veste, da so, če ne veste - veliko bolj žalostno, bomo mi povedali, katere so te osebe, ki so v rednem delovnem razmerju, pa ne prihajajo delat ali pa so bile in niso prihajale delat pa dobivajo plačo ali so dobivale plačo. In ne nazadnje me zanima tudi: Kako boste rešili odprto vprašanje koprskih novinarjev? Dejali ste, da to pismo poznate. Naslovljeno je bilo na Klub primorskih poslancev. Povzel sem samo nekaj poglavitnih trditev iz tega pisma. Gre za to, da so postavljeni v manj ugoden položaj napram drugim novinarjem znotraj hiše v Ljubljani. To sem vas spraševal zadnjič, pa seveda [[...]]Zadnje vprašanje, kot rečeno: kazenska ovadba je pripravljena.
Gospa ministrica za kulturo Majda Širca, izvolite.
Zelo nejasni ste pri svojih vprašanjih, poudarjam - kazenska ovadba, mislim, [[...]]na zadnjič, aha, razumem. Imam možnost, da odgovarjam za zadnjič, ker nisem imela, ker ste v tretjem navalu postavili trditve. To kazensko ovadbo, ki naj bi se šla v razpis, kjer naj bi dobili sredstva samo mediji, ki so vpisani v razvid, ne pa tudi neodvisni, ta vam bo udarila nekako mimo, ker konec koncev bi potem morali ovaditi še koga, ki je enako delal v letu 2006, 2007 in 2008. Kot pa je bilo v razpisu za leto 2009, so nedvoumno upoštevane vse zakonske kategorije. To se pravi, neodvisni producenti, ki jih zahteva direktiva Evropske unije, in tisti, ki so vpisani v Sklad za pomoč medijem. Nezakonita poraba. Gospod poslanec, v Državnem zboru je Odbor za kulturo, ki mora obravnavati letno poročilo delovanja RTV Slovenija oziroma njihovega nadzornega sveta. Imate vse možnosti znotraj Odbora za kulturo in tudi ostale manevrske možnosti, da se lahko pridobi in tudi odpravlja nezakonitost porabe sredstev. Konec koncev, revizije in tako naprej so možne. Tudi Računskemu sodišču je po nekem sklepu iz leta 2009 naročeno, da vstopi v javni zavod RTV Slovenija, tako da bo najbrž ugotovilo tudi fiktivne zaposlitve, če so. Tisto, kar Ministrstvo za kulturo dela zaradi tega, ker je zgolj partner pri prevedbi plač, ki so se zgodile, ko je prišlo do podpisa pogodbe med tremi ministrstvi oziroma tremi subjekti in Ministrstvom za javno upravo v letu 2008, med RTV Slovenija in sindikati, tiste prevedbe se ugotavljajo znotraj širše skupine, kjer nismo samo predstavniki Ministrstva za kulturo, ampak tudi predstavniki Ministrstva za javno upravo in tako naprej. Če so, je strašljivo. Če so fiktivne zaposlitve, je strašljivo, in to najbrž ni v redu. Vemo pa, da je ogromno zaposlitev, menda okoli 400, kjer imajo novinarji ali pa tudi drugi pogodbeno razmerje, ki se nevarno približuje spornim rešitvam, kjer ni upoštevana možnost pogodbenih razmerij za določen čas in se lahko približujejo stalni zaposlitvi, kar se je, kot veste sami, v enem oziroma dveh primerih tudi zgodilo. Koprski novinarji so me spraševali o dodatkih, ki so vezani na nerazjasnjeno vlogo dodatka za znanje italijanskega jezika, ker se še ni ugotovilo ali to pripada vsakemu ali samo nekaterim [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod Prijatelj, želite dati proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Seveda me moti to, da ministrice Majde Širca ne moti, da eden od izvršnih direktorjev na RTV Slovenija ne zna slovenskega jezika, kar je evidentno, in bi resnično potreboval podnapise, kadar govori. Ne moti vas, da je nezakonita poraba javnih financ. To vas ne moti, kot sem opazil, čeprav sva skupaj sedela v prejšnjem mandatu, ko sem gospoda prejšnjega ministra o tem povprašal in je odgovoril, da je temu res tako, sem od vas pričakoval, da boste to nezakonito stanje odpravili, ko boste vi ministrica. In seveda, ne moti vas celo to, če cela Slovenija, vsi Slovenci gledamo vsiljeni italijanski program brez slovenskih podnapisov na nacionalni televiziji, kar je svojevrstna sramota. Ne vem, zakaj vas to ne moti, mene moti. Ne motijo vas tudi razlike v plačah, da ne [[...]]
Gospod Prijatelj, jaz bi lepo [[...]]
Dovolite [[...]]
Gospod Prijatelj, ali se malo umirite, prosim!
Seveda zaradi tega, kar sem povedal, želim, da se opravi v Državnemu zboru razširjena razprava o tem, da spregovorimo o javnemu zavodu RTV [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod Prijatelj, če mislite dati proceduralni predlog, ga, prosim, dajte, ne komentirajte odgovorov, ker ta moment polemika z ministrico mi mogoča. Prosim, izvolite besedo.
Hvala, hvala. Ravno to sem hotel storiti. Glede na to, kar sem povedal, mislim, da je dovolj vzrokov, da se predlaga razširjena razprava v Državnemu zboru, da o tem spregovori tudi ministrica. Vse to, kar je pa bilo povedano s strani ministrstva, se pa tudi izvaja. Mi vemo, da imamo na razpolago Računsko sodišče in druge kontrole in to bomo tudi prelagali, brez skrbi. Je pa na vas, da zagotovite zakonitost poslovanja na javnem zavodu, hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Prijatelj. O vašemu predlogu, da se opravi razgovor oziroma razprava o odgovoru ministrice gospe Majde Širca, bo Državni zbor odločal jutri v okviru glasovanj. Besedo ima poslanec Marijan Križman, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, kolegice in kolegi. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Kako potekajo aktivnosti glede dolgoročne oskrbe slovenske Istre in Krasa z vodo? Rižanski vodovod Koper oskrbuje z vodo tri istrske občine: Koper, Izolo in Piran. Poraba vode narašča s povečanjem rastočega števila prebivalstva in turistične sezone, ko se poraba še posebej poveča. Trenutni viri vode so omejeni in jih dopolnjujejo z dobavo s Hrvaške, kar je dolgoročno nezanesljiva rešitev, ke se naši sosedje srečujejo s podobno problematiko. Občine Hrpelje, Kozina, Sežana, Miren, Kostanjevica, Ilirska Bistrica, Komen, Divača, Postojna in Pivka se srečujejo s popolno enako problematiko dolgoročne oskrbe. Na voljo je dovolj kvalitetnih vodnih virov in so bili obdelani v devetih variantah, če jih naštejem, so to: Brestanica, ilirskobistriški vodovod, akumulacija Klivnik in Mola, Padež, Malni na Planinskem polju ter akumulacija Kubed in Pinjevec. Ministrstvo za okolje in prostor je na enem izmed delovnih sestankov, na katerem sem tudi sam sodeloval, že sprejelo nekaj splošnih sklepov o projektu vodooskrbne Obale in Krasa. Glavni cilji projekta so dograditev oziroma nadgraditi tansportne vodovode s pripadajočimi objekti za vse tri vodovodne sisteme in sicer, kraški vodovod, rižanski vodovod in ilirskobistriški vodovod ter izgradnjo vseh potrebnih objektov za zajem, pripravo in čiščenje pitne vode. Projekt, ki je nedvomno zahteven, saj je treba poleg finančnih in tehničnih težav uskladiti enajst občin, udeleženk v procesu zagotavljanja zadostnih virov oziroma zadostnih količin vode. Ker je projekt sestavni del operativnega programa razvoja okoljske in prometne infrastrukture za obdobje 2007 do 2013 in je zanj predviden velik delež sredstev kohezijskega sklada in proračunskih sredstev, vas sprašujem, gospod minister: Kdaj bo projekt vodooskrbne aktivno zaživel?
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Roko Žarnić, izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, gospe poslanke, gospodje poslanci! Danes je moj prvi delovni dan v tem parlamentu - zadnjič je bilo svečano - in nimam treme. Sem zadnjič prosil, če mi lahko pomagate in sem vesel vprašanj, ki sem jih dobil danes, iskreno. Kolikor sem ugotovil, so vprašanja izredno dober instrument, da ministri vedo, kaj jim je početi, kje so problemi in kaj lahko ukrepajo, zame, ki sem nov v tem, še posebej. Pravilno ste ugotovili, da so za projekt predvidena sredstva kohezijskega sklada in operativni program razvoja okolja in prometne infrastrukture za obdobje 2007-2013 je pred nami. Glavni cilj tega projekta, kar se tiče vodovoda, je zagotoviti zadostne količine in ustrezne rezerve s področja Obale in Krasa do leta 2026. Vendar, kot ste rekli, v dvajsetih letih je bilo izdelano 9 variant, so bile ovrednotene, veliko dela je bilo narejenega in Ministrstvo za okolje in prostor je te variante proučilo in se je spravilo k realizaciji. Gre za predinvesticijsko zasnovo projekta, kjer pa brez sodelovanja občin, ministrstvo na more narediti nič. Julija 2009 je državni sekretar imel sestanek z župani občin, ki jih zadeva ta problematika, predočen je bil plan aktivnosti in v tem planu aktivnosti je vrsta nalog. Prva naloga je bila ustanovitev projektnega sveta, za katerega so bile zadolžene občine, rok, ki je bil postavljen septembra 2009. In tu se težave začnejo. Občine so popolnoma neaktivne in nezainteresirane. MOP je julija 2009 zaprosil občino Hrpelje-Kozina za določitev kraja in časa sestanka, pa odgovora še ni prejel. MOP ni zagotovil sredstev za pripravo dokumentov, kajti ne more oceniti, dokler ni prvega sestanka. Pripravili smo dopis, pozvali k združitvi podatkov za pripravo dokumentov. Torej, žal mi smo v stalni pripravljenosti, vendar šestmesečna zamuda se pozna naprej. To se pravi, vse aktivnosti bodo nekoliko zamujene, vendar zadeva ni zamujena. Če bi uspeli, in upam, da kdo od prizadetih posluša, spodbuditi, aktivirati občine, smo mi pripravljeni. Zagotavljamo, da bomo zagotovili sredstva, kadre in spoštovanje rokov pri vseh tistih aktivnostih, kjer to lahko naredimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavila poslanka Alenka Jeraj. Ste želeli dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Križman.
Oprostite, nisem dovolj visoko dvignil roke. Je bila na moji strani napaka. Hvala lepa za besedo. Gospod minister, zahvaljujem se vam za tako konkreten in izčrpen odgovor, še posebej v tistem delu, kjer pravite, da je časa še vedno dovolj in da je treba z aktivnostmi nadaljevati. Ravno zato se na moje vprašanje namenoma navedel enajst občin in jih tudi naštel, ker vem, da je to največji problem - uskladiti. Mogoče kot dopolnilno vprašanje, pa sam ne vem, ali je to dovolj modro ali ni, to boste vi na Ministrstvu za okolje in prostor presodili. Glede na to, da do sedaj ni prišlo do pomembnih premikov dogovora vseh 11 občin, sprašujem kot dodatno vprašanje. Ali je mogoče, če ne bo šlo drugače - kajti brez vodne oskrbe za naslednje obdobje bomo imeli velike probleme s turizmom, industrijo in z drugimi zadevami. Torej me zanima gospod minister: Ali lahko proučite vprašanje, ali je mogoče vodno oskrbo zagotoviti Krasu posebej, istrskim občinam posebej? Ali je nujno zaradi projekta, ki je financiran iz sredstev Evropske skupnosti, ta projekt striktno peljati v vseh 11 občinah in določiti skupno politiko in tudi skupno nastopiti vizavi ministrstva evropskih sredstev in ne nazadnje tudi, vizavi določitve enega izmed najugodnejših virov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje, ki ga bolj razumem kot predlog. Bomo proučili te možnosti, ali se cel projekt razbiti na faze, na fragmente, če to zadosti višjim razlogom kohezijskega sklada in tega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Alenka Jeraj bo postavila poslansko vprašanje ministru za šport dr. Igorju Lukšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem. Sredi februarja letos je v Mariboru umrl šestletni deček. Umrl je zaradi posledic utopitve, potem ko se je pred nekaj dnevi poškodoval na tečaju plavanja v pokritem kopališču Pristan. Ob tej novici se starši sprašujemo, ali so naši otroci v šoli varni, se lahko tudi mojemu otroku zgodi kaj takšnega? In takšna vprašanje se porajajo še posebej zato, ker mediji navajajo, da se šele otroci, ko so sošolca opazili v vodi, začeli klicati na pomoč in tako opozorili odrasle, tako predstavnike zavoda, ki je tečaj organiziral, kot tudi reševalce ob bazenu in učiteljice, ki naj bi otroke v tistem trenutku pazili. Kje so bile učiteljice, saj mediji navajajo, da jih v trenutku nesreče ni bilo ob bazenu, pač pa nekje drugje. In če bi v tistem trenutku potekal klasičen pouk, končno je tudi plavalno opismenjevanje pouk oziroma učenje, bi najbrž morale biti ob otrocih. Plavalno opismenjevanje je namreč potekalo v času njihovega delovnega časa, torej bi morale biti prisotne. Vprašamo se lahko tudi o strokovnosti in strokovnjakih iz zavoda Športni objekti Maribor, ki je plavalni tečaj izvajal. Kdo je z njimi sklenil pogodbo, kakšna je bila ta pogodba, kaj je vseboval oziroma kaj je zahtevala od izvajalcev? In: Ali je bilo zadostno poskrbljeno za varstvo? Koliko predstavnikov izvajalcev je v trenutku nesreče skrbelo za varnost otrok in ali je to v skladu s standardi? Glede na normative verjetno takšen pouk zahteva drugačno število prisotnih učiteljev. Koliko je to? In: Ali je v konkretnem primeru dejansko bilo ob bazenu toliko ljudi, kot to zahtevajo predpisi? Vemo, da se podobne nesreče lahko zgodijo tudi ob prisotnosti večjega števila učiteljev, vendar pa bi bilo verjetno, če bi bile učiteljice prisotne, ukrepano hitreje in bi morda v temu konkretnemu primeru ohranili življenje šolarja. Po neuradnih podatkih naj bi se nekaj podobnega zgodilo tudi dan ali dva kasneje. Zanima me, če to drži oziroma če kaj veste o tem? In glede na navedeno vas, gospod minister, sprašujem: Kako oziroma s kakšnimi ukrepi boste zagotovili varnost otrok pri izvajanju predmeta športne vzgoje in ostalih aktivnosti v okviru navedenega predmeta?
Hvala lepa. Besedo ima minister za šolstvo in šport dr. Igor Lukšič.
To kar se je zgodilo v Mariboru, je tragičen dogodek. Jaz sem staršem izrekel sožalje, žal je to pravzaprav vse, kar lahko minister naredi v takšnem primeru, ko je seveda vse prepozno. Je pa prav in po tej plati mi je všeč, da zastavljate to vprašanje. Prav je, da zmeraj, ko pride do takih tragičnih dogodkov, tudi v Državnem zboru zajamemo sapo in ko gledamo, ali smo naredili vse in ali lahko naredimo še kaj, da do tega ne bi več prihajalo. Mi imamo avtonomijo osnovnih šol in ravnatelj oziroma šola se sama odloči, koga bo najela in na kakšen način bo izvajala plavalno opismenjevanje, ki je predpisano. Predpisano je za 2. in 3. razred, v tem primeru se je šola odločila, da gre s tem opismenjevanjem v prvem razredu, in da za to najame, kot ste vi tudi povedali, Javni zavod Športni objekti Maribor, in sicer strokovno vodstvo je potekalo pod nadzorom voditeljev iz podjetja Tiki d.o.o., ki ima ustrezne reference, že vrsto let skrbi namreč za reševanje iz vode in prvo pomoč v kopališču Pristan. Torej, to niso neki nepismeni ljudje, to so bili ljudje z izkušnjo. V tem primeru je seveda treba razumeti tudi šolo, da se je odločila za tovrstno podjetje, izvajalce, ki imajo reference. Torej, komu drugemu, bi človek zaupal otroke, če ne reševalcem. Glede natančnih okoliščin, glede tega, kar podrobno sprašujete, s tem se ukvarja Inšpektorat za šolstvo in policija in po naših informacijah naj bi bile ugotovitve znane ta teden. Torej, dokler ne bomo dobili poročil od inšpektorata in policije, do takrat glede tega težko kaj podrobneje rečem. Drugi del zgodbe je pa vezan na vprašanje varnosti pri pouku športne vzgoje. Pri pouku športne vzgoje zaenkrat tako težkih primerov vsaj v zadnjem času ni bilo. Dogajajo se poškodbe, ki so na nek način sestavni del telesne vzgoje oziroma športne vzgoje, ampak vendarle je ministrstvo v tem času prišlo do spoznanja, da je nekatere elemente, ki so težji in kjer je prihajalo večkrat do poškodb, kot so recimo del orodne telovadbe, gimnastike in pa en del akrobatike, ko gre za razne salte, premete in podobne discipline, da je to izločilo iz programa. Se pravi, to je, kar zadeva športno vzgojo zlasti v višjih razredih osnovne šole. Kar pa zadeva prvo triado, veste, da se z učenci ukvarjajo razredni učitelji. In tu razmišljamo, da bi uvedli pri teh predmetih učitelje športne vzgoje, ki so vendar bolj kvalificirani in usposobljeni. Za opravljanje poklica učitelja športne vzgoje je namreč potrebna univerzitetna izobrazba, pridobljena na Fakulteti za šport, ki daje široko paleto znanj, zahteva tudi vrsto izkušenj, zlasti praktičnega dela. Zaenkrat lahko ugotovimo, da tovrstna izobrazba omogoča, da učitelji znajo poskrbeti tudi za varnost in, vsaj če sodimo po dosedanjih izkušnjah, varnost otrok generalno gledano ni ogrožena. Seveda pa taki primeri, kot vemo, življenje je tudi kruto, niso izključeni. Mislim, da tako na šoli, kjer usposabljajo učitelje, kot na ministrstvu in na šolah naredijo vse za varnost. V tem primeru pa bomo videli, kaj je šlo pravzaprav narobe, in bomo tudi ustrezno ukrepali. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Alenka Jeraj, izvolite.
No, hotela sem samo na to spomniti. Rekli ste, da inšpektorat zdaj to tudi preiskuje oziroma ugotavlja. Ker ste se sklicevali na avtonomijo, to je že res, vendar pa učiteljice, ki so bile takrat na delovnem mestu, plačuje ministrstvo, tako da najbrž mora vedeti, kaj se dogaja. Glede na to, kar ste povedali, da se torej s primerom ukvarja inšpektorat, in v luči tega, kar sem na začetku vprašala, torej, ali so naši otroci varni, me zanima: Ali ste kakorkoli podobno ali pa sploh ukrepali tudi ob lanski nesreči, ko je otrok padel skozi okno šole v Postojni in ga prav tako niso pogrešali, ker naj bi bil tisti čas pri zobozdravniku, in je potem kar nekaj časa na tistem mestu poškodovan obležal? Ali so bile, verjetno po podobnem inšpekcijskem nadzoru, izvedene kakšne sankcije oziroma ali ste ugotovili kakšno nepravilnost ali da morda šola ni poskrbela dovolj za varnost v tem primeru? Bi pa predlagala, da tudi o tem, ko bo izveden inšpektorski nadzor in zaključen, da poslanke in poslance seznanite, kaj je bilo v konkretnem primeru in zakaj je do tega prišlo v Mariboru.
Gospod minister, izvolite.
Hvala za to dodatno vprašanje. Tudi tu dajem zavezo, da bomo o tem Državni zbor obvestili - upam, da bo zadosti pisno - takoj, ko bo kaj znanega. Glede Postojne, ne vem, kaj je bilo narejeno. Vem samo, da so šli ljudje na teren, potem pa me niso o tem več obveščali. Se bom pozanimal in tudi o tem obvestil Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil poslanec Janez Ribič ministru za promet. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem lep pozdrav! Spoštovani gospod minister! Zaradi novih razvojnih potreb države na področju gospodarstva in prometa, ki so nastale kot posledica dogodkov in normalizacije razmer na Balkanu in kasneje zaradi pristopa k pogajanjem in vstopa Slovenije v Evropsko unijo, je bila leta 2004 sprejeta na podlagi analiz in potreb nova resolucija o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji, ki velja od 21. maja 2004. V njej je tudi opredeljeno, citiram: "Tretjič. Avtoceste v območju mednarodnih mejnih prehodov. Izgradnja avtocestnih navezav je predvidena na naslednjih mednarodnih mejnih prehodih, ki se nahajajo na avtocestnem omrežju. Mednarodni mejni prehod Pince in mednarodni mejni prehod Dolga vas na odseku avtoceste Lendava-Pince, slovensko-madžarska meja. In pa mednarodni mejni prehod Gruškovje, na odseku avtoceste Hajdina-Gruškovje, slovensko-hrvaška meja, v dolžini 13-ih kilometrov." Zato vas, minister, sprašujem: V kakšni fazi je projekt izgradnje avtocest Draženci-Gruškovje? In: Ali menite, da je za dokončanje projekta treba dopolniti in spremeniti resolucijo o nacionalnem programu izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji, ki velja od 21. maja 2004? Prosim za odgovor.
Odgovarjal bo dr. Patrick Vlačič, minister za promet. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Hvala za vprašanje. Za avtocesto na odseku Draženci-Gruškovje teče postopek priprave in sprejema državnega prostorskega načrta, vodi ga sicer Ministrstvo za okolje in prostor. Njegov zaključek pričakujemo do jeseni letošnjega leta s sprejemom Uredbe v državnem prostorskem načrtu. Sprejeta Uredbo o državnem prostorskem načrtu bo podlaga za nadaljnje aktivnosti, se pravi, za pridobitev gradbene dokumentacije in samo gradnjo. Gradnja avtocestnega odseka je vključena res, kot pravilno ugotavljate, v resolucijo. Torej v dodatni program, ki nima terminskih in finančnih opredelitev, vendar to ni ovira za to, da bi tega programa ne peljali naprej. Namreč, ko bo sprejet državni prostorski načrt, se bo začelo že na podlagi same resolucije, takšne kot je, pridobivanje zemljišč, gradbenega dovoljenja in za vse to je dovolj že zdajšnja resolucija. Tisti manjši košček Phyrnske avtoceste edino v Sloveniji še ni dograjen, menimo, da mora iti naprej brez kakršnihkoli zadržkov. In tukaj ne vidim nikakršnih težav, tako da, po moji oceni, izgradnja avtocestnega odseka v pričakovanih rokih ni ogrožena.
Hvala lepa. Gospod Janez Ribič, izvolite dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Me veseli, če ni treba sprejemati sprememb. Rad bi pa dejal, recimo, ko se pelješ iz, ne vem, Splita v Slovenijo, prideš na slovensko-hrvaško mejo vseskozi po avtocesti, tudi sam mejni prehod je dokončan na koncu te avtoceste. Potem prečkaš obe meji, hrvaško in slovensko, prideš na slovensko stran in potem vidiš veliko tablo Evropska unije in nadaljuješ pot 13 kilometrov po naši avtocesti pri Ptuju. Moram reči, da vedno, ko se tam peljem, me nekako stisne, mi je nerodno, da pridem v Evropsko unijo in pridem na takšno cesto. Zato so moje pobude in vprašanja dobronamerna, s tem, da bi se morda zadeve začele pospešeno urejati. Letos bo spet turistična sezona, veliko bo turistov in je človeku nekako nerodno, kam pa je zdaj prišel, ko prihajaš s hrvaške strani v Slovenijo. Zato mislim, minister, da imate verjetno toliko volje in moči, da bi to zadevo dali med prioritete. Zato tudi ne bom danes naprej spraševal. Mislil sem celo, da bi o tem razpravljali v Državnem zboru, ampak sem v tem segmentu z vašim odgovorom zadovoljen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister dr. Patrick Vlačič.
Hvala lepa. Jaz vaše pripombe absolutno sprejemam kot dobronamerne in jih tako tudi razumem. Bi pa želel povedati, da absolutno ni nobene potrebe, da bi vas bilo sram zaradi tega odseka. 1994 smo začeli graditi avtoceste, imamo že skoraj popolnoma dokončan križ, imamo zgledne avtoceste. Države, ki so precej bogatejše od Slovenije, imajo slabše avtoceste. Nedavno sem bil v Kanadi, ki ima neizmerno slabše avtoceste kot mi. Na drugi strani je Švica, ki je začela avtoceste graditi leta 1960 - nima končanega programa, pa je samo 2-krat večji od Slovenije. Tako, da jaz mislim, da smo z našim avtocestnim programom kljub vsemu lahko zadovoljni, naj pa ne bo to zadovoljstvo ovira, da ne bi tega odseka hitreje zgradili oziroma ga zgradili v primernem roku.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču bo postavil gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani minister. Naštevali ste države, kjer so ceste slabše, ampak se mi zdi, da so na Hrvaškem zgradili dosti hitreje in dosti več kot pri nas, v Sloveniji. Moje vprašanje pa je naslednje. Na dela, ki potekajo zunaj, gotovo vplivajo tudi vremenske razmere, zato vas nekaj mesecev nisem spraševal, kako je z rokom dokončanja avtocestnega križa. Približuje se pomlad, zima resda ni bila najbolj mila, ampak vseeno upam, računam in vas sprašujem: Ali bo avtocestni odsek Ljubljana - Obrežje dokončan do turistične sezone?
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, zima ne da ni bila mila, zima je bila ena najhujših v zadnjih letih. Jaz vseeno tega ne jemljem kot opravičilo, ampak roki so še vedno takšni, kot so bili, se pravi konec junija. Upam da, tako mi zagotavljajo zaenkrat, ne kaže, da bi bilo treba zaradi tega spreminjati karkoli. Ne samo, mogoče res pri Hrvaški, ki se večkrat omenja kot primer hitre gradnje, ja, umeščanje v prostor, ja, ampak cestnine, ki jih na Hrvaškem plačujejo na avtocestah, so pa izjemno izjemno visoke zaradi res hitre gradnje. Mi smo vseeno nekoliko bolj počasi, pa še vedno hitro počeli, zato je mogoče tudi finančno breme nekoliko bolj razporejeno čez leta. Če bi imeli pri nas take cestnine kot so na Hrvaškem, ne vem, koliko bi bili zadovoljni s tem. V letnem načrtu razvoja in obnavljanja avtocest je predvideno še vedno Pluska - Ponikve, Ponikve-Hrastje, 30. 6. 2010. Upam, da bo ta datum držal, kljub hudi zimi. Torej, na tistem zemljišču, ki je bilo pridobljene od gospoda Lužarja, je praktično nasip narejen. Na približno 60% trase je narejena asfaltna prevleka. Večji del premostitvenih objektov, ki jih je bilo možno narediti pred zimo, je narejeniih. Pred zimo so bila pridobljena tudi še druga manjkajoča zemljišča, še od gospoda Kovačiča, tako da zdaj lastninskih in drugih zagat ni več. Zdaj je treba samo še zgraditi. Zaradi zimskih razmer so bila dela na gradbišču ustavljena. Izvajala so se tista, ki jih je bilo kljub nizkim temperaturam možno izvajati, na primer globoko temeljenje. Glede na to, da se vremenske razmera počasi izboljšujejo, pričakujem, da se bodo v zelo kratkem začele tudi večje in bolj intenzivne aktivnosti na tem odseku. Ponovno bo pregledan terminski načrt zaradi te prekinitve zimskih del. Jaz predvidevam, da se bodo pripravili tudi kakšni ukrepi hitrejše gradnje, če bo treba zaradi tega, ker je bilo nekaj prekinitev. Cilj za ta odsek ostaja, kot sem vam do zdaj govoril.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Jožef Jerovšek ministrici za notranje zadeve gospe Katarini Kresal.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica, ministri. Spoštovana gospa ministrica, pred 10 dnevi ste se na pogovornem večeru v Trbovljah izognili odgovoru, kje ste smučali pri izbruhu afere Beričevič. Seveda ste se s tem izognili tudi vprašanju, zakaj vas ni čuval uradni varnostnik, kot je predpisano za varovano osebo, ampak vas je menda čuval zasebni varnostnik. Pričakujem, da boste to pomembno dejstvo pojasnili, vendar je bistvo mojega vprašanja in zgroženosti namenjeno vaši grozljivi izjavi, ko ste v Trbovljah dejali, citiram: "Moja najljubša destinacija je Namibija, pozna se ji, da je bila dolgo časa nemška kolonija, Nemci pa znajo vzpostaviti red." O vzpostavljanju reda po nemško je poznano, da so ga Nemci v letih pred prvo svetovno vojno vzpostavljali na konicah bajonetov, s terorjem in genocidom nad ljudstvi Herero in Namaqua. Pobitih je bilo več 10 tisoč ljudi, nekaj več kot 80 tisoč, to je več kot polovica populacije obeh ljudstev. Preostali pa so bili poslani za suženjske delavce v rudnike zlata. Vaša volja do moči v vlogi policijske ministrice se zgleduje po rešitvah, ki so srhljive in jih enotno obsoja tudi današnja demokratična Nemčija. Po tem krvavem vzpostavljanju reda v Namibiji, ki ga vi občudujete, so se zgledovali nacisti pri snovanju nemškega reda na tako imenovanem spodnjem Štajerskem in celotni okupirani Sloveniji. V vlogo namibijskih črncev so nacisti potisnili zavedne Slovence. "Naredite mi to deželo spet nemško, uvedite nemški red v tej deželi" je na podlagi tega zgleda vpil aprila 1941 Hitler v Mariboru. Te metode iz Namibije so bile nacistom zgled za tako imenovano dokončno rešitev židovskega vprašanja "Endloessung" [[?]] so poudarjali. Vaša izjava je grozljiva in nesprejemljiva ter zahteva takojšnje ukrepanje predsednika Vlade gospoda Pahorja in demokratične javnosti. Notranji minister in s tem policijski minister, ki se navdušuje nad kolonialnim zatiranjem in nad krvavimi policijskimi, vojaškimi metodami, je nesprejemljiva grožnja demokraciji v Sloveniji in Slovenijo mednarodno kompromitira. Vaša izjava izraža zelo hudo rasno nestrpnost in odobrava apartheid, ker odobrava pobijanje in zasužnjevanje domorodnih črncev kot brezpravnih ljudi. Zaradi srhljive in nesprejemljiv izjave, s katero odobravate kolonialno zasužnjenje in postavitev reda na konicah bajonetov ter razkrivate vaše težnje o vlogi policijske ministrice, vas sprašujem: Ali ste zaradi tega že ponudili odstop z mesta ministrice? Hvala lepa.
Gospod Jerovšek, moram vas opozoriti, da v pomembnem delu ni šlo za vprašanje, ampak za ocene in da so mnoge od teh ocen bile ne samo enostranske, ampak žaljive in ministrico prosim, da v okviru svoje ocene, kaj je vprašanje in kaj so žaljive obdolžitve, odgovori na vaše vprašanje. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani poslanec! Prisluhnite, pa me boste slišali. Glede na to, da sem ministrica za notranje zadeve, žal, me vedno, v moje veliko veselje, me vedno spremljajo povsod uradni varnostniki, zasebnih varnostnikov nimam. Sicer pa, kot je opozoril že predsedujoči, zastavljeno vprašanje ne skriva svojega retoričnega prijema, saj skuša biti kar samo sebi odgovor. In vaše zastavljeno vprašanje temelji na besedah, izvzetih iz konteksta, ampak tega smo že vajeni. Namibijo sem na pogovoru v Trbovljah omenila in ocenila v kontekstu govora o potovanjih oziroma priljubljenih turističnih destinacijah, ne pa z vidika zgodovinske vloge in dejanj nekaterih narodov ali pa celo vizije o primerni družbeni ureditvi. O mojih vrednotah govorijo moja ravnanja in siceršnje zavzemanje za vladavino prava in dosledno spoštovanje človekovih pravic in to je tudi odgovor na vaše vprašanje.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, gospa ministrica. Oprostite, da vas še enkrat vprašam: Ali spoštujete ljudi v Sloveniji in odgovarjate resno ali pa se tako srhljivega vprašanja ne zavedate? Jaz vam povem, da je Heider v Avstriji odstopil zaradi izjave, ker je rekel, da so Nemci imeli, ker se je navdušenel nad zaposlitveno politiko v tretjem rajhu. Vi se navdušujete nad uvajanjem nemškega reda. Dejali ste, da dobro poznate zgodovino Namibije. Torej poznate tudi to in jaz se sprašujem, kaj poleg vodnega topa snujete za vzpostavitev vašega nemškega reda ob morebitni ponovitvi delavskega upora tipa Gorenja. Kako si dovolite žugati Slovencem s poudarjanjem poznavanja nemškega načina vzpostavljanja reda? Še enkrat vam povem, na podlagi tega so nacisti snovali in tudi izvajali uvajanje nemškega reda na spodnjem Štajerskem. Takrat, ko je Hitler vpil, uvedite ta red v Štajerskem, je moj oče, sicer kmet, še v družbi enega bolj znanega kmeta Alfonza Šarha, sedel v meljski kasarni. Zaradi tega takšnih žalitev ne morem sprejemati in želim, da se zavedate navdušenja in do moči, ki iz tega izhaja. To je nesprejemljivo in če je demokratična javnost v Sloveniji, kakorkoli in mora biti prizadeta, potem se na take izjave vlečejo konsekvence. Demokracija je pred tem, pred voljo moči. Hvala lepa.
Gospa ministrica, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Očitno v prvem delu nisem bila dovolj jasna, mogoče tudi ne dovolj glasna. Torej zavračam vašo implicitno trditev, da sem se na kakršenkoli način zavzemala ali pa celo propagirala, v narekovajih, uvajanje reda na nemški način. Oceno o urejenosti države sem podala kot osebno, torej izrazito subjektivno izkušnjo nekoga, ki je obiskal to deželo v vlogi turista, ne pa z vidika objektivnega zgodovinarja. V tem primeru bi se o katerikoli državi sploh lahko izrekli v pozitivnih terminih. Ta zgodovina je polna zgodb o zavojevalstvu evropskih držav, ki naj bi danes bile zapisane vladavini prava. Občudovati arhitekturne lastnosti bavarskih gradov ali pa renesančne poslikave Sikstinske kapele, bi tako pomenilo častiti fevdalno, torej izrazito nedemokratično ureditev, hvaljenje turistične ponudbe Južne Afrike pa bi se izkazalo za ignoriranje spomina na tamkajšnji apartheid. Verjetno se lahko strinjamo, da bi bilo takšno posploševanje svojevrsten absurd.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, poslanec, želite predlagati proceduralni sklep?
Želim. Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica! Vaše sprenevedanje in tiho govorjenje, ko znate sicer biti dovolj glasni, tako da vas nisem povsem dobro slišal, ter zanikanje tega, kar izhaja iz vaše izjave, "Namibiji se pozna, da je bila dolgo časa nemška kolonija..."
Gospod Jerovšek!
Nemci pa znajo vzpostaviti red. To je bistvo izjave [[...]]
Gospod Jerovšek, poznate Poslovnik in veste, da v predlogu za razpravo ne morete polemizirati z vsebino. Prosim! Dajem vam prvi opomin.
Jaz sem pričakoval, da boste, gospa ministrica, ki sicer tega v Večeru niste demantirali in se niste opravičili, izrazili vsaj neko empatijo do tega, kar ste izjavili. Da se boste pozanimali, in mislim, da se zavedate, kaj so politiki v demokratičnih državah za takšne izjave storili. In zaradi tega nepopolnega odgovora seveda zahtevam, da se opravi splošna razprava o tem strašljivem razumevanju vzpostavljanja reda in kaj iz tega izhaja. Tu je [[...]]
Hvala lepa. Predlog ste dali. O vašem predlogu, gospod Jerovšek, bomo odločali jutri v okviru glasovanj in sprejeli sklep, ali se opravi razprava o odgovoru gospe ministrice ali ne. Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Danijel Krivec, in sicer ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister! Leta 2004 je tedanja Ropova vlada s spremembo Zakona o varstvu okolja opravljanje dimnikarskih storitev kot obvezno gospodarsko javno službo prenesla z občin na državo. Zaradi takšne ureditve se v praksi pojavljajo mnoge nepravilnosti. Pojavlja se vsesplošno javno mnenje, da v ospredju niso interesi potrošnikov, pač pa predvsem interesi velikih izvajalcev dimnikarskih storitev. Iz številnih slovenskih občin prihajajo klici in opozorila številnih občanov o tem, da so zaradi novega sistema ostali brez njihovega lokalnega dimnikarja, ker na razpisu ni bil uspešen in je koncesijo prejelo večje podjetje iz drugega kraja. Konkretni primeri kažejo na diskriminatorno obravnavo v postopku razpisa, na to pa kažejo tudi upravni spori, ki so bili sproženi v posamičnih primerih. Glede na to, da so storitve monopolne, je veliko negodovanja s strani uporabnikov, predvsem glede cen storitev, ki so po njihovem mnenju bistveno previsoke. Problem pa ni samo v neustrezni kakovosti in predragih storitvah, izvorni problem je po mojem v konceptu, ki uvaja monopol na področju, ki bi lahko deloval bolje, predvsem pa ceneje, če bi bile te storitve dostopne vsem, na podlagi licenc oziroma dovoljenj, uporabniki pa bi sami izbirali konkretnega izvajalca teh storitev. Vaš predhodnik je maja 2009 ustanovil delovno skupino za celovito ureditev dimnikarske službe, ki naj bi načrtovala ustrezne ukrepe oziroma spremembe, rok za pripravo iz delovnih predlogov, spremembe in dopolnitev zakonodaje in predpisov pa je bil oktober 2009. Od izvajalcev koncesionarjev prihajajo vloge za enostranske prekinitve in odstope od pogodb. Odstopajo zato, da se bodo na naslednji razpis lahko zopet prijavili. Zakaj MOP ne prekine koncesij iz krivdnih razlogov neizpolnjevanja obveznosti, ki so zapisane v njej? Prihaja namreč do absurda, MOP utemeljuje, da si storitev čiščenja stranka lahko opravi sama, koncesionarju dimnikarju pa mora dovoliti opraviti in plačati vsaj pregled. Nikakor pa ji storitve čiščenja ne sme opraviti ne koncesionar z veljavnim obrtnim dovoljenjem in z ugledom, ki ga ima pri zadovoljni stranki in ga je k temu pozval. V razpisih naj bi bilo sporno točkovanje, ki upošteva izobrazbo vseh zaposlenih v podjetju in ne zgolj dimnikarjev, ter število kadrov, s katerimi bo podjetje izvajalo storitve na terenu. Sprašujem: Kolikokrat doslej se je sestala delovna skupina in kakšni so njeni zaključki oziroma predlogi? Kateri predpisi bodo deležni sprememb in na kakšen način? Kakšne so možnosti, da se zakonski oziroma podzakonski akti spremenijo, da se storitve na nek način pocenijo? Kakšne so možnosti oziroma kaj boste storili, da se podeljene koncesije spremenijo v licenco oziroma dovoljenja, ki niso teritorialno omejena? Kako ste zadovoljni z nadzorom nad opravljanjem dimnikarskih storitev? Ali so kazni po vašem mnenju za koncesionarje ustrezne? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Odgovarjal bo minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod Krivec, izredno sem vam hvaležen za ta vprašanja, resno mislim. Ko sem prišel na ministrstvo, sem se sam čudil, da je to eno najbolj vročih in zadimljenih področjih v našem ministrstvu in dejansko se bojim, da pet minut ni dovolj časa, da vam na vse odgovorim, nekaj bom poskušal odgovoriti, kolikor lahko. Drugič bi bil pa vesel, če to vprašanje spravite v dva vprašanja in imeli bomo 10 minut. Ko sem na ministrstvo prišel in sem vprašal, zakaj je problem, so mi povedali, da gre za zelo močne interese, sami ste povedali zanimive cene. Žal mi je, da je Vlada prenesla to z občin. Izvedel sem, da so bili celo kolegi, ki so aktivni pri tem, izpostavljeni zelo hudim pritiskom. To je zelo vroča zadeva. Skušal bom po vrsti. Komisija se je sestala trikrat, zadnjič leta 2009, junija, od takrat se ni sestala več. Komisija je neodvisna, v njej imamo polovico članov, odvisno od predsednika komisije in žal tukaj bom poskušal komisijo spodbuditi k nadaljnjemu sestajanju. Vendar se bojim, da nič ne dosežem. Toliko na to vprašanje. Glede sprememb, dva zakona sta oziroma uredbi, uredba o načinu, predmetu in pogojih izvajanja obveze državnega gospodarskega in tako naprej in še en pravilnik. Za oba dokumenta smo se glede na nedejavnost komisije odločili iti v letu 2010 korak naprej in predlagati spremembe. Kakšne so možnosti, da se akti spremenijo? Moram povedati, da je dimnikarski lobi izredno močan in tukaj gre za cene, za cenik. Moram povedati, da smo spremenili cenik in zato nas tožijo, ministrstvo tožijo dimnikarji. Vprašanje je, z zelo dobrimi advokati, če ne bodo iztožili. Namreč, poglejte, če vi dobite 33 do 78 evrov v petih, desetih minutah, bi tudi vi tožili. Ampak kljub temu korajža velja, gremo naprej in skušamo nekaj urediti. Z obstoječimi izvajalci, to je dejstvo, so bile podpisane koncesijske pogodbe, ki so asimetrično zavezujoče predvsem za koncedenta kot državo, manj za koncesionarje. Ne vprašajte, zakaj. Koncesijska doba je osem let, lahko rečete, saj ste vi pisali, to zadevo. Ja, na ministrstvu se je pisala ampak če bi jaz bil takrat minister se ne bi tako pisala. Tudi neke kadrovske zadeve urejam, samo žal nimam inštrumenta, da bi lahko kadrovsko urejal zadeve ministrstva tako, kot želim. Polovica izmed teh pogodb je v četrtem letu veljavnosti, druga polovica je bila podpisana šele leta 2008 in 2009, za osem let. Torej, lahko smo ostri, grozijo nam tožbe, izgubili jih bomo. Ideja o licencah je bila priigrana, razmišljamo kaj bi lahko v tej smeri naredili. Dve stvari, ki jih lahko naredimo sta: vzpostavitev elektronskih evidenc imetnikov kurilnih naprav in tekoče evidence opravljenih del na terenu. Sprašujem se nekaj, zakaj število požarov v zadnjih štirih letih narašča? Nekaj tukaj ni v redu!
Hvala lepa. Gospod Krivec želite še dopolnitev odgovora?
Najprej se zahvaljujem ministru za korekten odgovor predvsem pa odkritosrčen. Vesel sem, da se strinja, da je problematika pereča, nujna za rešitev. Skrbi me, da ta neodvisna komisija dejansko ne dela, to kar tudi ministra skrbi. Kar se tiče pa uredbe in pravilnikov, to je snov, ki jo sprejema ministrstvo in verjamem, da bo minister lahko poskrbel, da se uredba in pravilnik na nek način razrešita. Verjetno pa tudi država premore kakšnega pravnika, da se lahko tudi ti napadi s strani določenih dimnikarskih lobijev na nek način odbijejo, rešijo oziroma da tudi država prevzame kakšen del tveganje v takšnih primerih in da se uredba na nek način "korigira", kajti v uredbi in pravilniku je napisana osemletna koncesija. V samem zakonu mislim, da tega ni bilo napisanega. Vesel sem odgovorov, bi pa predlagal, tudi minister se je na nek način strinjal, da je tema pereča in da bi bilo treba o tem opraviti razširjeno razpravo, mogoče na odboru. Jaz bom predlagal, da se na plenarni seji, vendar bom na odboru vztrajal na tem, da se o tej problematiki ponovno odpre razprava.
Gospod minister Žarnić, izvolite.
Hvala lepa. Jaz imam dva dokumenta, imata dolgovezen naslov, pa nisem bral. Pripravlja se uredba o spremembi uredbe z dolgim naslovom in tudi pravilnik o spremembi pravilnika. Oba ključna dokumenta bomo skušali urediti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Andrej Magajna bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje gospodu Borutu Miklavčiču, ki je odsoten.
Hvala za besedo. Bom vseeno prebral vprašanje, saj ne zadeva le imenovanega ministra za zdravje, ampak tudi odnos in širše vprašanje odnosa zakonodajne in izvršilne oblasti. Namreč, za kaj gre. Spoštovani minister je odsoten zaradi zdravstvenih razlogov, mi je žal, tudi zato, čeprav bo morda kdo zlobno pripomnil, da tudi vsi tisti, ki mu postavljamo nenehna vprašanja, pripomoremo k njegovemu počutju. To je verjetno tudi delno res. Pa vseeno, vprašanje je širše. Spoštovani minister za zdravstvo gospod Borut Miklavčič je predlog zakona o zdravstveni dejavnosti predal v vladno proceduro, in to pred izvedbo javne predstavitve mnenj, ki naj bi potekala po 15. marcu 2010. Še več, napoveduje se celo vložitev zakona v parlamentarno proceduro, in to v kratkem času. S tem ravnanjem se je obšel dogovor na 5. redni seji Odbora za zdravstvo dne 17. 2. Glede na navedeno prosim za odgovor, torej pisni odgovor: Zakaj in na kakšno iniciativo je prišlo do spremembe vrstnega reda, torej do ignoriranja dogovora na Odboru za zdravstvo? Zakon, ki je šel v potrditev na Vlado, bi namreč moral izhajati iz ocene in mnenj, pridobljenih v javni razpravi. To je tudi smisel javne predstavitve. V samovoljen spreminjanje zaporedja aktivnosti, se kaže tudi neke vrste prezirljiv odnosa do parlamenta, do zakonodajne oblasti. Poudariti je treba, da je minister obšel tudi razpravo na Ekonomsko-socialnem svetu. Razprava je že potekala, partnerji so podali kritične pripombe in je bilo dogovorjeno, da bo Ekonomsko-socialni svet o tem polno razpravljal, vendar ni. Zadeva je bila predana v vladno proceduro, kar pa je izjemen precedan v Sloveniji.
Hvala lepa. V skladu z vašo zahtevo, boste od odsotnega ministra dobili pisni odgovor v 30-ih dneh. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Marijan Bezjak ministru za gospodarstvo dr. Mateju Lahovniku.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni gospodje ministri, poslanke in poslanci. Spoštovani gospod minister za gospodarstvo dr. Matej Lahovnik. Ali drži, da je Vlada Republike Slovenije nacionalni projekt izgradnje gospodarskega središča Oreh v Podravju, ki je eden od projektov resolucije o nacionalnih razvojnih projektih 2007-2023, črtala iz resolucije in ga uvrstila med regionalne projekte? Kaj to pomeni za ta projekt, ki naj bi Podravju prinesel okoli 3200 novih delovnih mest?
Izvolite, gospod minister Lahovnik.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec gospod Marjan Bezjak, Vlada Republike Slovenije sklepa, da bi nacionalni projekt izgradnje gospodarskega središča Oreh črtala iz resolucije o nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007 do 2023 sprejela. Moram reči tudi, da se v tem trenutku pripravlja poročilo o stanju na posameznih projektih, tako imenovanih resolucijskih projektih, na podlagi katerih bo Služba Vlade za razvoj, in ekonomske zadeve, ki jo vodi minister za razvoj pripravila predlog resolucije oziroma na podlagi tega stanja noveliran predlog resolucije, vendar ministrstvo ne načrtuje, da bi ta projekt črtalo iz resolucije. Moram tudi povedati, da so pomemben vir, kot veste, financiranja omenjenih projektov sredstva strukturnih skladov. Tudi zato verjamem, da upravičeno postavljate to vprašanje. Moram reči, da se bodo zaradi transparentnosti postopkov sredstva za posamezne projekte dodeljevala na podlagi javnega razpisa. Sama uvrstitev projekta v resolucijo ne daje projektu nobene prednosti. Tudi projekti, ki so v resoluciji navedeni, so indikativni, kar pomeni, da dajejo usmeritev ministrstvom, ne dajejo jim pa na razpisu avtomatično nobene prednosti. Razpisi bodo v kratkem objavljeni in bo tudi ta projekt lahko enakopravno kandidiral z vsemi ostalimi projekti.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, izvolite.
Hvala za besedo. V Resoluciji nacionalnih razvojnih projektov je zapisano, da se predlaga regionalni razvoj, ne pa nacionalni razvoj. Ja, poglejte, na Štajerskem smo marsičesa zmožni sami. Morate vedeti, da bomo univerzijado sami financirali, Vlada ima zelo tanko uho za to. Tudi to regionalno razvojno gospodarsko središče Oreh bomo sami financirali in ustvarili, ker ima Vlada ali Ljubljana slab posluh za to. Nikakor pa ne morem razumeti, zakaj je Vlada v lanskem letu Mestu Ljubljani dejansko kot nacionalni program uvrstila veliko objektov, tega pa ne vem, zakaj. Poglejte, Štajerci smo vsega zmožni, verjemite, zato bomo tudi podali predlog, da bomo napravili avtonomno pokrajino Štajersko, ministra za gospodarstvo že imamo, pa bomo potem tako začeli, če ni posluha za Štajersko. Ne vem, mislim, da nas hočete odstraniti, odrezati od sveta, toda verjemite, preživeli smo marsikaj, pa bomo tudi to.
Hvala lepa. Dr. Lahovnik, želite dopolniti odgovor? Izvolite.
Mogoče samo to, vsi projekti, ki bodo pripravljeni tudi v okviru tega gospodarskega središča in ki bodo ustrezni, se pravi, "ready to go" - pripravljeni za izvedbo z vsemi veljavnimi dokumenti, to pomeni tudi gradbeno in lokacijsko dokumentacijo, in ki bodo ustrezno prispevali k dvigu dodane vrednosti v regiji ter k ustvarjanju novih delovnih mest, bodo enakopravno kandidirali. In vsi dobri projekti bodo tudi izbrani. Ni bil noben projekt črtan. Kar se našega ministrstva tiče, pa moram povedati, da tudi nismo nobenega projekta na območju mestne občine Ljubljana uvrstili v to resolucijo ali kakorkoli drugače. Tako, da tega mesta nismo favorizirali, bo pa pomembno, da se bodo vsi dobri projekti na ta razpis, ki bo, prijavili, in da bodo tudi ustrezno pripravljeni. Moram reči, da smo pred kratkim objavili javni poziv. Rezultati tega poziva se skrbno analizirajo. Kažejo, da so projekti različno pripravljeni in tisti, ki bodo pripravljeni, bodo imeli možnost, da so tudi izbrani. Tam pa, kjer projekt ne bo pripravljen, pa seveda ne bo mogel biti izbran, ampak razpis bo javen in enakopraven za vse.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, izvolite.
Hvala. Poglejte, absolutno se strinjam, da vi sami kot minister, niste imeli vpliva na te objekte, ki so nekako bili iz mesta Ljubljane dejansko dani pod državo. Seveda nikakor ne morem razumeti, ker piše tukaj, da boste dali predlog na regionalni, ta Oreh, na regionalno razvojno strategijo. Res je, da se dejansko v Sloveniji ukvarjamo že nekaj časa z regijami, da bi ustanovili regije. Zato je tudi bil moj predlog, zakaj se mučimo z regijami, bomo ustanovili avtonomno pokrajino Štajersko, pa ne bo treba v Sloveniji urejevati regij. Jaz bi rad, da to moje vprašanje damo v Državni zbor, v razpravo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, vašega predloga ne morem dati na glasovanje, ker ni v skladu s poslovnikom. Namreč, Državni zbor ne razpravlja o vaših poslanskih predlogih, ampak o odgovorih, odgovori se pa na naše vprašanje niso nanašali. Naslednje vprašanje ima gospod Franc Jurša. Postavil ga bo minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. V letu 2006 je stopil v veljavo Zakon o vinu, gospod minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, s katerim so se ohranile tri vinorodne dežele. Sprememba je nastala pri vinorodnih okoliših, ko je nastalo iz štirinajst vinorodnih okolišev sedanjih devet okolišev med katerim je nastala večji vinorodni okoliš Štajerska Slovenija. V vinorodni okoliš Štajerska Slovenija so bili združeni naslednji vinorodni okoliši: Ljutomersko-Ormoški, Mariborski, Radgonsko-Kapelski, Šmarsko-Virštajnski, Haloze, prekmurski, Ptuj - srednje Slovenske gorice. Vinorodnemu okolišu Štajerska Slovenija so zasebni vinogradniki takrat nasprotovali, vendar niso bili uslišani in je obveljalo mnenje posameznikov, ki so mimorodno okolje Štajerska Slovenija podpirali. Vinogradniki Ljutomersko-Ormoškega okoliša niso samo predlagali ohranitve Ljutomersko-Ormoškega vinorodnega okoliša, ampak tudi spremembo imena v Jeruzalemske gorice oziroma Jeruzalem. Vinogradniki iz svojih izkušenj po teh treh letih veljave Zakona o vinu in odzivih gostov in kupcev ugotavljajo, da je ime Jeruzalem bolj znano kot Štajerska Slovenija in bi vina s tega območja bolje tržili in promovirali pod imenom Jeruzalem. Vinorodni okoliši so opredeljeni v Zakonu o vinu, medtem ko so podokoliši in lege opredeljene v Pravilniku o seznamu geografskih označb za vina in trsnem izboru. Glede na Zakon o vinu in njegov 8. člen, ki označuje geografske označbe, menimo, da je pri spremembah zakona bolj obveljala ekonomska upravičenost kot pa strokovna razlaga, saj v nobenem primeru ne moremo govoriti o istih oziroma podobnih podnebnih in talnih razmerah, če recimo primerjamo Ljutomersko, Ormoške gorice proti Mariborskim. Na osnovi dolgoletnih meritev dozorelosti grozdja le-te zorijo v Ljutomersko-Ormoških goricah tudi po štirinajst dni prej kot v ostalih delih vinorodnega okoliša Štajerska Slovenija. Prav tako so ostali zrelostni faktorji bolj ugodni kot drugod. Vprašanje se glasi: Ali je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano glede na določbe 8. in 9. člena Zakona o vinu pripravljeno pristopiti k spremembi vinorodnih okolišev in ponovno vzpostaviti vinorodne+i okoliš Jeruzalem, ki je bil na področju nekdanjega Ljutomersko-Ormoškega vinorodnega okoliša, kot je bilo to določeno do leta 2006. V kolikor je Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano pripravljeno prisluhniti potrebam vinogradnikov za nadaljnji obstoj ter potrebam turizma me zanima: Koliko časa je treba za ponovno vzpostavitev vinorodnega okoliša Jeruzalem? Hvala.
Hvala lepa. Odgovoril bo dr. Milan Pogačnik, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Hvala lepa. gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec, poslanke in poslanci. Leta 2006 je bil res sprejet Zakon o vinu in takrat so bile tudi določena tri vinska območja in seveda tudi potem vinorodni podokoliši. Zdaj, kot je bilo omenjeno, vinorodni okoliš Ljutomer - Ormož živi v vinorodnem okolišu Štajerska Slovenija. Vsekakor je takrat predlagatelj zakona imel določene cilje, predvsem je imel ključni cilj, da se koncentrira pridelava in s tem zmanjša administrative omejitve in da se poleg tega zmanjša razdrobljenost. Slovenija je znana seveda po velikem številu izjemnih vinorodnih področjih, vendar je tisto, kar resnično pesti Slovenijo, ta razdrobljenost te vinarske proizvodnje. Rekel bi pa tudi to, da je bilo kljub vsemu omogočeno, da se poleg naziva Štajerska Slovenija uporablja tudi naziv Ljutomer-Ormož, za vrhunsko vino, pridelano znotraj vinorodne lege Jeruzalem, pa tudi naziv Jeruzalem. Pravilnik iz leta 2001 je pa celo omogočil, da se vino, pridelano na območju Ljutomera-Ormoža označuje tudi z nazivom Jeruzalemčan. Se pravi, da ime samo ni bilo izgubljeno in po tej plati je prepoznavno, je na tržišču in je ohranilo ime. Vsekakor, če bi, tako kot gre v to smer tudi vaš predlog, če bi vzpostavili nov vinorodni okoliš Jeruzalem, bi potem tega morali izločiti iz vinorodnega okoliša Štajerska, Slovenija, kar bi pomenilo omejevanje obstoječega označevanja vina s tega območja. Bistven namen proizvodnje in povezovanja vinarske proizvodnje v Sloveniji je predvsem omogočiti pridelovalcem boljši vstop na trg Evropske unije. Imamo veliko aktivnosti na tem področju. Država, recimo, vlaga še posebej veliko sredstev v promocijo slovenskega vina na tretjih trgih, 3 milijone evrov letno je za to razdeljenih. In skušamo preseči pravzaprav to razdrobljenost pridelave, ki je nedvomno glavna težava slovenskega vinogradništva. Seveda pa po drugi strani butična pridelava marsikje dosega izjemne uspehe in tudi veliko višje cene. Jaz sem zadovoljen, da je ta Vlada zagotovila pridelovalcem vina, da ni treba plačati trošarine. To bistveno izboljšuje ekonomski položaj vinarjev in vinogradnikov v Sloveniji in nas izenačuje s tistimi državami, ki se smatrajo za dežele vina, države vina, in tudi Slovenija je med njimi. No, kakorkoli že, poučen sem bil, da je pri sprejetju zakona leta 2006 ministrstvo upoštevalo večinsko mnenje pridelovalcev, kot sem rekel, za možnosti večjega povezovanja. Vendar je res, od zakona so minila štiri leta, situacije se lahko spreminjajo. Težnje proizvajalcev so različne. In mislim, da nobena stvar ni večna. Kot minister sem nedvomno pripravljen prisluhniti pravim argumentom, pravim potrebam vinogradnikov pri oblikovanju zakonodaje, še posebej, če bo to resnično prispevalo, kot v svojem predlogu navajate, k boljšemu in uspešnejšemu razvoju ter uspešnejšemu uveljavljanju in prepoznavanju slovenskih vin v evropskem in svetovnem prostoru. Sprememba Zakona o vinu ni vključena v program ministrstva za leto 2010, vendar pa so pobude, ki bi bile argumentirane vedno vredne te razprave. Rekel bi še nekaj, da sem zadovoljen, da smo tržni odkup vina v času krize, v letu 2009 povečali iz lanskih 12 milijonov litrov na letošnjih 13 milijonov 411 litrov. V tej smeri nekako skušamo vzdrževati in povečevati proizvodnjo vina v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša, izvolite.
Jaz se gospodu ministru zahvaljujem za odgovor, ampak želim pa vseeno poudariti, da je iz prejšnjih 14-ih vinorodnih okolišev nastalo 9 vinorodnih okolišev in da je okoliš, ki sem ga omenjal, Štajerska Slovenija relativno velik in da mislim, da je predlog z naše strani, to so predlogi vinogradnikov, utemeljen in da pričakujem, da ga bo ministrstvo uvrstilo tudi v pripravo novega dokumenta, se pravi novega Zakona o vinu v letošnjem oziroma naslednjem letu. Hvala lepa.
Hvala lepa.
Hvala lepa tudi za to dopolnilo. Jaz sem že povedal, da je vsekakor koristno v kolikor to prispeva k boljši promociji in tudi plasiranju slovenskega vina, da smo se pripravljeni v tej smeri pogovarjati in jaz predlagam en skupen razgovor, na katerem bi našli prave argumente, ali je tak pristop nujen ali ni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ivan Grill bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsedujoči. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke, poslanci! Slovenske železnice so očitno zelo velik zalogaj tudi za to Vlado, za vaš resor, gospod minister, in seveda očitno tudi za vas osebno, kajti težave se povečujejo pri Slovenskih železnicah iz dneva v dan. Izgube znašajo na letnem nivoju že več 10 milijonov evrov. Infrastruktura je še vedno kritična na številnih odsekih, ne vidimo neke vizije, kdaj bo dograjen drugi tir iz Kopra, in očitno ste se, vsaj tako je zaznati v medijih, odločili, da se bo skušalo poiskati rešitev s pomočjo nekega svetovanega podjetja. V ta namen ste objavili mednarodni razpis, na katerega se je javilo nekaj domačih in tudi tujih podjetij. Ravno danes smo lahko prebrali v medijih, da ste dokončno, vsaj tako sem razumel, izbrali svetovalno podjetje, ne bom ga imenoval zaradi same reklame temu podjetju, za katerega boste plačali 1,2 milijona evrov. Pri tem pa mene; in verjamem, da tudi slovensko javnost; zanima predvsem: Na kakšen način je bilo to podjetje izbrano? Potem tudi: Kakšni kriteriji so bili? Kajti sama ocena, da je bil ključni kriterij najnižja, se mi zdi zelo zelo vprašljivo kajti če ne veste ali če ne vemo, kaj pričakujemo, da nam bo to svetovalno podjetje na koncu tudi predstavilo, pomeni, jaz pričakujem, da bo to neka rešitev, ki bo za nas, Slovenijo, sprejemljiva, ki bo prinesla nek napredek v razvoju Slovenskih železnic. Ker pa tega, vsaj v teh informacijah, ki smo jih zasledili v medijih, ni bilo zaznati, pa seveda sprašujem: Ali so tukaj znani predvsem neki konkretni cilji, neka vizija ali jo vi imate oziroma Vlada ima, na podlagi česar boste lahko potem tudi ocenili, ali je tisti izdelek tega svetovalnega podjetja zadovoljiv? Ali se ga bo dalo realizirati? Ker izkušnje, ki jih sam osebno imam s takšnimi podjetji, niso bile vedno pozitivne, se je dalo veliko sredstev, veliko denarja, na koncu pa je bil izdelek tudi neuporaben. Zato vas prosim, če lahko meni in tudi slovenski javnosti pojasnite: Kaj pričakujete? Na kakšen način se bo potem v postopalo nadaljevanju? V kolikšnem času naj bi bil ta izdelek na mizi? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Prosim minister za promet dr. Patrick Vlačič.
Hvala lepa, predsednik. Se vam zahvaljujem za to vprašanje. Z veseljem bom nekoliko opisal, ker se mi zdi, da je le pomembno, kadar gre za velike denarje, da te stvari tudi javno povemo. Izbiro mednarodnega razpisa nam zaradi vrednosti naročila narekuje zakon o javnem naročanju in odločili smo se za postopek s pogajanji po predhodni objavi, predvsem zato, ker ta postopek omogoča naročniku, da se o ceni naročila tudi pogaja. In da do neke mere tudi usklajuje vsebino in tudi druge elemente razpisa. Kriterij za izbiro pa je bila cena, vendar ob izjemno zahtevanih vstopnih pogojih. Na ta način smo izločili tiste, ki ne bi bili sposobni izvesti sanacije. Vstopni pogoji so bili v zadnjih dveh letih najmanj dve sanaciji primerljivih železniških podjetij. Pri tem smo imeli še drugi vstopni pogoj; najmanj en vodja projekta z vsaj 10 let izkušnjami na področju železnic in najmanj en projekt, ki ga je ta konkretni vodja vodil s sanacijo železnic. In pa najmanj 5 ključnih strokovnjakov, ki bodo sodelovali pri izvedbi naročila, pri katerih mora biti izkazano sodelovanje vsaj pri dveh projektih v zadnjih desetih letih. Se pravi, pri tako strogih pogojih pravzaprav odpadejo vsi, ki nimajo res veliko izkušenj na tem področju. Ti vstopni pogoji so pripeljali v osnovi osem ponudnikov, ki so dali indikativne cene. In če nekoliko poenostavljeno povem, kaj je bila naša zahteva pri temu javnemu razpisu, je bila hiter poslovni preobrat, socialno sprejemljive rešitve za odvečne delavce in pa pomoč pri izvedbi reorganizacije oziroma nove strukture Slovenskih železnic v skladu z navodili lastnika, ki bodo v skladu s predpisi Evropske unije. Nekoliko bolj detajlno, jaz bom sedaj mogoče nekoliko bolj enostavno povedal, ampak v osnovi gre za to. Ko smo dobili njihove prve "inpute" prijavilo se je vseh osem, takšnih, ki so izpolnjevali te pogoje. Ko smo pridobili te njihove preliminarne cene in pa njihove predloge, kako izpeljati to sanacijo in kako si oni to zamišljajo, smo iz teh njihovih predlogov na podlagi tega, kar smo mi želeli, izdelali konsolidirano novo zahtevo, zelo podobno kot prej, ampak bolj detajlno, kaj želimo od njih v tem programu. Potem smo jih povabili na pogajanja. Pogajanja so potekala tako, da smo imeli samo en krog pogajanj, da smo pred kamero izžrebali vrstni red, da smo dali vsakega ponudnika v svojo sobo, da smo snemali ta krog tako, da smo se pogajali pred kamero z njihovim privoljenjem in da je vse posneto. In da je bil samo en krog. Vsak ponudnik je prišel notri in povedal svojo ceno. Vse je posneto na kamero. Ko smo ta krog končali, smo jih poklicali skupaj in povedali, kakšne so te cene. Nato so morali te cene, ki so jih oni tam predlagali, poslati še formalno. To je bilo, Prejšnjo sredo je bil zadnji rok za oddajo. Ob enih je bil zadnji rok za oddajo in nismo dobili vseh. V vmesnem času smo enega izločili, ker ni izpolnil tistih prvih pogojev, ko smo zahtevali pri dodatnih zahtevah, naših. Medtem ko nekaj ponudnikov na koncu formalno ni dalo takšne ponudbe, kot jo je dalo na pogajanjih. Tako je najugodnejši je bil tisti, kot sem povedal, za milijon dvesto. Gre torej za eno mednarodno gospodarsko družbo, ki ima tudi pri nas sicer svojo poslovno enoto, ampak z dovolj zahtevnimi referencami oziroma z zadostnimi referencami strokovnjakov, da pričakujemo, da bodo lahko to nalogo uspešno opravili. Naj pa povem eno stvar glede železnic, če še imam časa dovolj. V zadnjih nekaj letih samo, ko se je vedno govorilo, da so železnice leta 2004 bile sanirane, smo tudi danes na železnicah o tem govorili. Poglejte, železnice imajo 350 milijonov evrov dolgov. Seveda je ob tako veliki obremenjenosti, tako veliki zadolžitvi poslovanje, tudi če bi bilo, recimo, popolnoma rentabilno, iz tega klasičnega poslovanja, brez obremenitev, kar se bi tudi lahko zgodilo, je ob teh obremenitvah praktično nemogoče. Tako bomo mi morali tudi v Državnem zboru o tem kaj reči. Da železnice, če želimo, da gredo naprej, jih bo treba dobro sanirati, ne samo s tem, da nam bo sedaj nek svetovalec pomagal poslovne procese izboljšati, poslovni preobrat [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]pa dobre rešitve, socialno sprejemljive, za odvečne delavce. Ampak, v tej državi se bomo morali v tej državi resno teh železnic lotiti kot sistema, ki je enostavno prezadolžen. Menim, da moderne, dobre železnice potrebujemo [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Grill.
Hvala lepa. Spoštovani minister, tudi sam bi si želel, da bi na podlagi teh rešitev uspeli sanirati, pa sprejeti neke rešitve, ki bodo naše železnice pripeljale na boljši nivo, kot ga imamo. Vendar se bojim, da je tukaj toliko neznank, nobene garancije, da bo na koncu, ko bo s strani tega podjetja vam predan nek izdelek, da bomo rekli, to je tisto, kar si želimo. Zanima me, kaj boste naredili, če boste ocenili, da zadeva ni sprejemljiva. Ali lahko pozabimo na teh milijon 200.000 evrov ali ne? Zakaj to govorim? Ravno to svetovalno podjetje, ne želim ga imenovati, je sodelovalo v podjetju, kjer sem bil sam zaposlen. 3.000 zaposlenih. Pol leta smo vsi zaposleni ali vodilni kader delali za njih razne ankete, vprašalnike, na koncu je bil njihov izdelek: tisoč jih mora biti na koncu, kar pomeni, 2.000 odpustiti. In še nekaj takih predlogov, ki smo jih samo povzeli. Po tistem, poglejte, ta zadeva je bila nesprejemljiva, še danes to podjetje dela po starem. Zato se bojim, da bo tudi tukaj v tem izdelku navedenih nekaj rešitev, ki so nemogoče realizacije, nesprejemljive in se bomo znašli pred istim problemom kot danes. Predvsem pa nisem zasledil, da bi odgovorili, v kolikšnem času naj bi oni ta izdelek tudi vam predstavili. Hvala lepa.
Prosim, minister za promet dr. Vlačič.
Hvala lepa. Hvala za dodatni čas, da še to obrazložim. Časa je leto in pol, celotnega, s tem, da je zadnjega pol leta - se opravičujem, če bom kakšen mesec zgrešil, ampak zadnjega pol leta je za opazovanje efekta in 40% vplačila je izplačanega po polletnem obdobju, ko mi presodimo, ali je sanacija bila uspešna ali ne. 40% tega plačila je po šestih mesecih, medtem ko ostalih 60% je po fazah. Vsakokrat ko ocenimo, da je bila faza uspešna, gremo v izplačilo. Oceno o tem daje naročnik, ali je bila faza uspešna ali ne. Torej, gremo po posameznih odsekih. Ne gre za kompletno zadevo. Še enkrat ponavljam: fazno, v enem letu, potem pol leta opazovanja in na koncu 40%, če je bila sanacija uspešna. Mislim, da je nekaj okoli sto tisoč evrov ali nekaj čez sto tisoč evrov tudi garancije z njihove strani za uspešno opravljen posel. To je naša zahteva bila.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog gospod Grill? Prosim.
Se zahvaljujem. Poglejte, spoštovani gospod minister, mislim, da bi splošna razprava o tem vprašanju, na katerega ste skušali odgovoriti, bila lahko v veliko korist vam, Vladi in ne nazadnje tudi temu podjetju. Zato predlagam v skladu s Poslovnikom, da tukaj opravimo razpravo o rešitvah, ki bi veljale, da se jih skuša realizirati pri sanaciji in reorganizaciji Slovenskih železnic, zato prosim, da tudi koalicija to potrdi in da se tukaj na široko razpravlja in da bo to, kot sem že omenil, lahko vsem skupaj v pomoč. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Ivana Grilla, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet dr. Patricka Vlačiča na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri v torek, 2. marca 2010, v okviru glasovanj. Franc Bogovič bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Prosim.
Lep dober večer, spoštovani predsednik, vam, spoštovani ministri in pa tudi kolegice in kolegi. Moje vprašanje se nanaša na aktualno temo, ki je v slovenskem prostoru in se nanaša na potencialni prevzem oziroma odkup večinskega deleža v Ljubljanskih mlekarnah, kajti Slovenija najprej kot gozdnata dežela, v nadaljevanju dežela z veliko travnatega sveta, predvsem pa z veliko površin s tako imenovanimi omejenimi dejavniki, kjer je tradicionalna panoga govedoreja praktično edina panoga, ki je garant, da bodo ta območja obdelana. Prireja mleka je panoga v kmetijstvu številka ena, tega se vsi zavedamo in danes v Sloveniji delujejo tri velike mlekarne, poleg ostalih, Ljubljanske, celjska in pa Pomurske mlekarne ter zadružniki oziroma zadružni sektor je večinski lastnik tako v Celjski kakor tudi v Pomurskih mlekarnah in tudi po večini evropskih dežel so mlekarne v veliki meri v zadružni lasti. Glede na lastninsko preoblikovanje v preteklosti je situacija danes v največji slovenski mlekarni, ki predela skoraj polovico slovenskega mleka, takšna, da štiri finančne družbe, ki so tudi lastnice več kot 50% delnic Ljubljanskih mlekarn, danes imajo zaprt paket, ki bi se naj prodajal, in vem, da poteka tako zelo velika aktivnost tako med kmeti, med zadružniki v okviru Zadružne zveze z osnovno ambicijo in željo, da se ta lastniški delež poskuša odkupiti, da se ne bi zgodilo to, da bi ga v želji po trgu tako slovenskim kakor tudi po trgu na jugovzhodni strani od nas, kjer tudi danes dobro kotirajo Ljubljanske mlekarne s svojimi izdelki, da bi ta trg s kakšnim sovražnim prevzemom prevzela kakšna sovražna mlekarna, ki bi prevzela to mlekarno zgolj v želji po temu trgu, ne pa po nadaljnjem razvoju slovenske govedoreje. Glede na to, da je stanje finančno za kmetijstvo dokaj ostro in da je ocena, tudi tistih, ki skušajo spraviti skupaj to finančno konstrukcijo za odkup tega deleža, takšna, da bodo kmetje in zadruge težko same vstopile in odkupile ta delež sprašujem ministra za kmetijstvo in gozdarstvo in prehrano: Ali se v okviru ministrstva kaj razmišlja v tej smeri, da bi se poskušalo skupaj s prej omenjenimi deležniki v temu postopku vključiti tudi državo preko svojih skladov in na nek način - ali za dlje časa ali pa vsaj za eno vmesno obdobje prevzeti in pomagati pri prevzemu tega pomembnega živilskopredelovalnega objekta v Sloveniji?
Hvala lepa. Prosim ministra, dr. Milan Pogačnik.
Hala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa tudi gospodu Poslancu Bogoviču za vprašanje. Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, je seveda odgovorno za področje, katerega ste omenili. Ukvarja se seveda z vsemi temi vprašanji, tudi s pomembnim vprašanjem živinoreje. Se absolutno strinjam, da glede konfederacije, geografske lege in sploh klime Slovenije, je živinoreja ena najpomembnejših panog v slovenskem kmetijstvu. Zaradi tega temu nekako namenjamo še posebno pozornost in ravno zaradi tega skušamo v teh težkih časih za slovensko kmetijstvo angažirati se tako, da čim prej pridelovalci tudi pridejo do subvencij, ki jih nekako pridobijo na osnovi teh prijav in s sodelovanjem evropskih sredstev. Tako kot smo, recimo, uspeli kar 90% OMD-ja razdeliti že v novembru, decembru, kar se je prvikrat zgodilo na področju kmetijstva. Tako kot skrbimo za ustrezno stanje na področju izboljšanega tega položaja kmetijstva in pa kmetijske pridelave se zavedamo tudi živilskopredelovalne industrije kot sestavnega dela te verige. V tej verigi prihaja do, to dobro poznate, do velikih disfunkcij, do nepravilnega razdeljevanja prihodov in še posebej dobičkov. In absolutno na ministrstvu podpiramo to, da se lastništvo kmetov uveljavlja, pa tudi potem preko zadružne organizacije, preko zadrug tudi v lastništvu mlekarn, ki so pomembne za predelavo slovenskega mleka. Res je, Ljubljanske mlekarne so ena večjih mlekarn, kar 53% slovenskega pridelanega mleka odkupi. Res pa je tudi, da ga 31% izvozimo v Italijo, in zadovoljen sem, da se je cena stabilizirala. V novembru, decembru ugotavljamo, da je povprečna cena cena mleka dejanske kakovosti, franko [[...]]mlekarna, v katero je vključen že tudi transportni stroški odkupa, zrasla na 27 do 28 evrov, prejšnje tri mesece je bila 26 do 27 evrov. Skratka, tisto kritično situacijo iz februarja smo stabilizirali. V naslednjih treh mesecih napovedujemo dvig cene, vsaj tako se pogovarjamo z mlekarnami in mislim, da bo nekako na ta način situacija boljša in bolj stabilizirana. Zaradi tega nam je še posebno pomembno, seveda, da ostanejo slovenske mlekarne nekako v čim večjem lastništvu, kot sem že povedal, pridelovalcev oziroma proizvajalcev in preko zadružne zveze in preko kmetijskih zadrug. Tudi zaradi tega smo takoj na začetku teh aktivnostih, ki so se pojavile, to gospod Bogovič dobro pozna, saj pri teh razgovorih vsaj v okviru drugih sredin intenzivno sodeluje in mislim, da je prav tako. Tudi mi smo se vključili v ta razgovor s predsednikom zadružne zveze, z gospodom Vriskom sva imela že pred mesecem in pol, dvema mesecema, zelo resen razgovor glede tega. Seznanil me je s situacijo, seznanil me je z možnostmi, kakršne imajo pridelovalci, pa potem seveda tudi Zadružna zveza Slovenije tudi drugi glede vstopa v večinsko lastništvo Ljubljanskih mlekarn. Seveda sem kot član Vlade opravil tudi ustrezen razgovor z ministrom za finance. Moram reči, da so s strani ministra za finance, pa tudi Ministrstva za finance, zadovoljni z aktivnostmi, kot potekajo. Vsekakor minister za finance podpira nakup in pravi, da imajo do sedaj kupci dovolj kreditnega potenciala za ta namen. Nedvomno je interes, da se, kot sem rekel, lastništvo večinsko prevzame, vendar do sedaj državni skladi niso dobili direktnega poziva k sodelovanju. Če bodo vsi tisti, ki organizirajo odkup mleka, in Zadružna zveza Slovenije zainteresirani, Ministrstvo za kmetijstvo in Ministrstvo za finance vsekakor želita ta predlog podpreti in bosta pri tem sodelovala. Več pa bi zaradi razgovorov, ki potekajo, težko govoril.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministri, poslanki in poslanci! V izhodni strategiji je znanju posvečena posebna pozornost, tako pri iskanju večje konkurenčnosti gospodarstva kot tudi pri usposabljanju za prilagajanje trgu dela. Če na izobraževanje gledamo celostno, da pomeni, kar vključujemo izobraževanje, usposabljanje, raziskave, razvoj in inovacije, me v tem hipu pravzaprav zanima samo tisti prvi segment, ki se mu reče izobraževanje, in v tem delu ima višje strokovno izobraževanje posebno mesto, glede na to, da zajema specifičen segment populacije. Po podatkih Statističnega urada Republike Slovenije, 26. februarja letos objavljenih, je v slovenskih višjih strokovnih šolah bilo v študijskem letu 2009/2010 vpisanih 7 študentov manj kot 17.000. Razmerje med tistimi, ki so vpisani v zasebnih šolah, in tistimi v javnih šolah in šolah s koncesijo, je tako, da je približno ena četrtina proti trem četrtinam. 45% študentov je vpisanih redno. Zanimiv pa se mi zdi podatek, ki presega običajno predstavo o tem, katere smeri so pri vpisovanju v višješolske strokovne programe najbolj popularne. Tu ni tako zelo odstopajoče družboslovje z vsemi različnimi variantami, ampak so, zanimivo, tudi naravoslovje, matematika, tehnične vede in tehnologija v skoraj enakem odstotku. Toda jedra problema ne vidim v tem. Višje strokovno šolstvo se srečuje z enakim problemom kot visokošolski programi. Namreč, učinkovitost tega študija, ponovno vpisovanje, financiranje, razmerje med javnim in zasebnim, in to me pravzaprav najbolj zanima v tem vprašanju, spoštovani gospod minister: Kaj v zvezi z višješolskim strokovnim študijem namerava napraviti ministrstvo, glede na to, da Slovenija v primerjavi z Evropo dosega razmeroma zelo visok odstotek zajete populacije v izobraževanje med 15. in 24. letom? Še prav posebej pa me zanima, glede na to, da se zdaj izide ali izteče nacionalni program za izobraževanje odraslih: Kaj namerava ministrstvo v tej resoluciji pripraviti novega ali spodbudnega za to, da bi se ugodni kazalniki še izboljšali? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, minister za šolstvo in šport dr. Igor Lukšič.
Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. Predsednik, poslanci. Po oceni Ministrstva za šolstvo in šport je postala mreža javnih višjih strokovnih šol v preteklih letih prenatrpana, preveč je izvajalcev, še zlasti, ker se je ob javni mreži šol razvijala tudi mreža zasebnih višjih šol, ki z izjemo dveh vse izvajajo samo izredni študij. Danes deluje 29 javnih in 31 zasebnih višjih šol, ki izvajajo skupaj 26 programov. Število rednih in izrednih študentov je v preteklih letih vsako leto naraščalo. Javne višje strokovne šole se za izvajanje rednega višješolskega študija financirajo po kosovnem principu, to je na podlagi števila vpisanih študentov in števila diplomantov. Merilo za financiranje je 2-kratno število študentov v drugem letniku. Na ta način se poskuša omejiti fiktivni vpis, ki tudi na ta način ni rešen. To je eden od velikih problemov, ki ga bomo - če zdaj preidem v tem segmentu na vprašanje kaj bomo naredili v novi zakonodaji, moramo tako kot v visokem šolstvu rešiti vprašanje fiktivnega vpisa in to bomo tudi naredili. Še finančni podatek. V letu 2009 so javne šole prejele 15 milijonov 480 tisoč evrov za izvajanje programov višješolskega izobraževanja. Dve zasebni višji strokovni šoli financira Ministrstvo za šolstvo in šport za redne študente na podlagi koncesij, ki sta bili podeljeni v prejšnjih mandatih. V letu 2009 sta ti dve višji strokovni šoli prejeli 900 tisoč evrov, skoraj milijon. Cena na študenta pa je enaka kot za javne šole. Letos koncesij, tudi zaradi pomanjkanja sredstev in tudi zaradi tega, ker ni urejen problem fiktivnega vpisa, nismo podeljevali. Izrednega študija ministrstvo ne financira - ne javnim in ne zasebnim šolam. Finančna negotovost, ki jo v svojem poslanskem vprašanju omenjate, spoštovana poslanka, se po naši oceni ne nanaša na financiranje rednega študija, ampak na financiranje izrednega študija, še zlasti na financiranje zasebnih višjih strokovnih šol. Koncesije so na področju vzgoje in izobraževanja urejene z Zakonom o organiziranju in financiranju vzgoje in izobraževanja. Sedaj pa glede tega, kaj bomo naredili. Pripravljamo spremembe zakona o višjem šolstvu, kjer naj bi uredili enotno evidenco študentov višjih strokovnih šol, pravice študentov na način, kot je to urejeno v visokem šolstvu, merila in način podeljevanja koncesij in, kar je zelo pomembno, merila za ustanavljanje šol ter za sprejemanje, razmeščanje in izvajanje študijskih programov. Ministrstvo za šolstvo in šport v Resoluciji o nacionalnem programu izobraževanja odraslih financiranja izrednega višješolskega študija nima namena umeščati. V Resoluciji o nacionalnem programu izobraževanja odraslih je predvideno sofinanciranje šolnin za zvišanje izobraževalnega primanjkljaja, ki ne zajema terciarnega izobraževanja. Izobraževanje odraslih bo še naprej v glavnini financirano iz sredstev ESS, za katere se moramo počasi navaditi, da so v resnici del proračuna in to niso neka evropska sredstva, ampak jih je treba počasi jemati kot integralni del proračuna. Ob tem bi rad povedal še to, da je poklicno srednješolsko izobraževanje v krizi in se potreba premika na višješolsko raven. Tudi foramcijsko so višje šole, zlasti strokovne, se pravi te, ki so v javni mreži, del srednješolskih centrov in želimo, da tako tudi ostane, ker ne bi radi, da se zgodi tako, kot se je v preteklosti, ko so višje šole postale visoke in potem fakultete in smo cel segment višjih šol izgubili. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, gospod minister. Jaz se opravičujem, če sem slabo poslušala in nisem slišala časa, v katerem ste napovedali spremembe zakona. Ampak mislim, da ga niste omenili. Razumem tudi finančne zadrega, zaradi katerih niste razpisovali novih višješolskih programov, vendarle prihajam iz okolja, v katerem je bilo razvitih kar nekaj novih višješolskih strokovnih programov, za katere tisti, ki so jih pripravljali, menijo, da imajo ustrezno strokovno usposobljene kadre, tudi ustrezne prostorske možnosti, da ne govorim o nekaterih primerih o opremljenih laboratorijih, tudi povezovanje med različnimi srednjimi šolami, ki bi razvijali take višješolske strokovne programe, je bilo uresničeno. Vendar to utegne pokazati čez čas neučinkovitost ali pa upad volje za razvijanje novih programov, če se bo tak trend nerazpisovanja novih programov nadaljeval. Razumem, da je tisto, kar je v sferi zasebnega prepuščeno tudi konkurenčnosti med izobraževalnimi inštitucijami, ki ponujajo podobne ali sorodne programe, ampak vendarle za ta del bi vas prosila, če bi mi lahko odgovorili, in razumem tudi, da ste pri resoluciji o izobraževanju odraslih jasno rekli izločitev tistim programom, ki gredo v višješolsko stopnjo izobraževanja. Me pa vseeno še vedno zelo vznemirja podatek iz poročila o uresničevanju izobraževanja odraslih za leto 2008, kjer so [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]šoferski izpiti še vedno na vrhu izobraževanja. Hvala.
Hvala. Minister, dr. Lukšič.
Hvala za dodatno vprašanje. Če začnemo zadaj in povežemo tudi s temi kazalniki, ki so bili omenjeni v prvem delu vprašanja. Mi, v naši državi in tudi v Evropski uniji imamo eno težavo, ki se ji reče zamenjava kvalitativnih kazalcev s kvantitativnimi. Po kvantitativnih kazalcih smo na področju šolstva zelo dobri, premalo pa smo v celotni Evropski uniji in tudi pri nas razvili kvalitativnih kazalce. Torej, ali imamo s tem, ko dosegamo boljše številke, boljše odstotke diplomantov raznih šol, tudi srednjih šol, ali imamo s tem tudi višjo stopnjo izobrazbe? Žal moramo ugotoviti, da ne. To je ena zadeva. In ravno zaradi tega in to se mi zdi pomembno ugotoviti, ravno zaradi tega se mi zdi širjenje števila programov tako v srednjem šolstvu kot v osnovnem šolstvu in tudi to, kar ni moj resore, v visokem šolstvu zelo slab kriterij za meritev ali pa merjenje razvoja in kvalitete našega šolstva. Zato smo tudi mi letos "ustavili konje", nismo razpisovali novih programov, niti nismo spodbujali, da šole razvijajo nove programe. Mislim, da je prav, da tiste šole, ki imajo neko dobro izkušnjo, dobre diplomante, ostajajo pri tem. Namreč generacije, ki prihajajo, so manj številne in bo tudi zaradi tega pomembno, da ne drobimo programa. Velja isto za višje šole. In zato letos nismo razpisovali novih programov po šolah. To bomo delali počasi, s pametjo in enostavno se mi zdi prav, da ustavimo to, kar se je razvijalo v zadnjih, recimo 10-ih letih, zlasti intenzivno pa v zadnjih štirih letih, ko smo drveli z novimi programi, z novimi fakultetami, z novimi višjimi šolami, z novimi programi v srednjih šolah in se nam zdaj izkazuje, da to ni bilo najbolj modro. Toliko, hvala.
Hvala lepa. Dr. Peter Verlič bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister, Ustavno sodišče Republike Slovenije je v eni izmed svojih odločb naložilo, da bo moral zakonodajalec natančneje določiti kriterije, na podlagi katerih bodo občine lahko ugotovile, ali na njihovem območju živi avtohtona naseljena Romska skupnost. Oceniti bo tudi moral, ali bi bilo potrebno predpisati za uresničevanje posebne pravice romske skupnosti do predstavnika v občinskem svetu še druge kriterije, na primer organiziranost, število pripadnikov in tako dalje. Citiram tisto, kar je napisalo Ustavno sodišče. Kot veste, zakonodajalec v nadaljevanju tega ni storil in je leta 2002 sprejel novelo Zakona o lokalni samoupravi, ki je navajala dvajset občin, ki naj bi zagotovile predstavniško mesto tudi predstavniku romske skupnosti. Ustavno sodišče je v nadaljevanju, v naslednji odločbi zavzelo stališče, da sama navedba občin sicer ni sporna, hkrati pa je dodalo, da bi bilo sporno, če bi bile občine v zakon navedene arbitrarno, torej brez kriterijev. Tako je zapisalo: "Izpodbijana ureditev bi posegla v pravice lokalne skupnosti, če bi zakonodajalec določal takšne občine arbitrarno, to je, ne da bi pred tem ugotovil, ali na območju neke občine prebiva avtohtono naseljena romska skupnosti oziroma če bi med takšne občine, uvrstil tudi občine na območju katerih ne prebiva avtohtono naseljena romska skupnost." Podobno stališče je Ustavno sodišče zavzelo tudi v eni od naslednjih odločb. Ker po osmih letih še vedno niso bili nikjer predstavljeni kriteriji, na podlagi katerih so bile določene tako imenovane romske občine v Zakonu o lokalni samoupravi, vas sprašujem po kriterijih, na podlagi katerih so bile določene tako imenovane romske občine.
Hvala lepa. Prosim minister, dr. Henrik Gjerkeš, prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, dr. Verlič. V času priprave novele zakona, ki je pozneje določil občine z romskim svetnikom, torej Zakona o lokalni samoupravi iz leta 2002, je bilo opravljanih v posvetovanjih med Inštitutom za narodnostna vprašanja, Uradom Vlade Republike Slovenije za narodnosti in Ministrstvom za šolstvo, znanost in šport in glede strokovnih izhodišč za določitev enotnih kriterijev avtohtonosti romske skupnosti na posameznem območju ugotovljeno, da kriteriji, ki jih uporabljajo nekatere druge države za ugotavljanje avtohtonosti poselitve Romov na Slovenskem zaradi različnih naselitvenih navad pripadnikov romske skupnosti niso primerne. Takšni kriteriji, ki vsebujejo preštevanja, obvezno opredeljevanje in določanje obdobja stalnega prebivanja na določenem območju, tudi niso v skladu s pravnim načelom in usmeritvami priporočil Sveta Evrope in drugih mednarodnih organizacij, ki skrbijo za uveljavljanje pravic Romov. Ob ugotovitvi, da meril in kriterijev zagotavljanja avtohtonosti ni mogoče pripraviti v takšni obliki, ki bi izključevale tako poseg v osebne pravice posameznika oziroma romske skupnosti v celoti kot tudi možnost arbitrarnega in s tem neenakega odločanja občinskih svetov, je bilo odločeno, da je treba z zakonom določiti območja občin, v katerih je treba zaradi tam tradicionalno živeče romske skupnosti zagotoviti njeno pravico do predstavnika v občinskem svetu. Za določitev območij, na katerih živijo avtohtono naseljene romske skupnosti, so bili uporabljeni rezultati raziskav in arhivskih gradiv posamičnih terenskih raziskav Inštituta za narodnostna vprašanja ter ugotovitve Urada za narodnosti, ki temeljijo na identificirani problematiki romske skupnosti v posameznih občinah. Vsem občinam, kjer se je ocenjevalo, da živijo pripadniki romske skupnosti, je bila aprila 2001 tudi posredovana odločba Ustavnega sodišča Republike Slovenije z dne 22. 3. 2001 skupaj z dopisom, s katerim se je občinam priporočilo, da preverijo avtohtonost pripadnikov romske skupnosti na določenem območju, torej če živijo Romi v občini daljše obdobje, številčnost Romov v občini, njihovo organiziranost in druge posebnosti, ki bi bile pomembne za določitev občin glede na prej omenjeno odločbo Ustavnega sodišča. Odgovori občin so tudi služili kot osnova za oblikovanje seznama občin, ki so bile vključene v 14. člen Zakona o lokalni samoupravi. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, dr. Verlič.
Hvala lepa za ta vaš odgovor. Torej, še vedno odgovora, kateri kriteriji so bili določeni ni. Sklicevali ste se na nekatere, če razumem, na nek vprašalnik občinam, na neke študije, vendar pa ne razumem, zakaj tega niste prelili v kriterije, s katerimi bi za vsako od slovenskih občin lahko preverili, z zakonom seveda, ali tam živi avtohtona romska skupnost ali ne. Morda je zanimivo, da je predstavnik Zveze Romov v enem izmed intervjujev, prispevkov na televiziji, v oddaji 24 ur dejal, da bi pravzaprav moral biti romski svetnik tudi v Ljubljani, Mariboru in Velenju. Kako to, da ga ni? In če se sklicujemo na najbolj verodostojen dokument, to pa je popis prebivalstva, lahko ugotovimo, da se v nekaterih občinah, ko pogledamo popis prebivalstva, Romi sploh niso opredelili za Rome, tako kot je bil to primer v občini Grosuplje. Okvirna konvencija Sveta Evrope ščiti tudi vse tiste, ki pravijo, da se lahko sami prostovoljno odločijo, kaj bodo. In da zakonodajalec pravzaprav nima pravice arbitrarno odločati za nekoga, da bo Rom, če to ne želi biti. Skratka, ne gre za to, gre za to, da se kriteriji določijo za vse slovenske občine enako. In odgovor, ki je tu na mestu, kako to, da, recimo, v nekaterih občinah, Ljubljana, Maribor, Velenje, pa romskega svetnika ni. Torej, sprašujem, jasno, po kriterijih.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Gjerkeš.
Hvala. Predstavnik romske skupnosti, ki ste ga omenjali, je tudi povedal, da se sam sprašuje, kaj pomeni za Roma avtohtonost, glede na to, da so nomadski narod. In sam pojem v zvezi s problematiko Romov, pojem avtohtonosti ni ne v Sloveniji ne v tujini v kateremkoli dokumentu jasno definiran. Strokovnjaki se ob odsotnosti uradne razlage zanašajo na pojma "zgodovinska ali tradicionalna naselitev". Tako je bilo tudi v tem primeru, kar je ugotovilo tudi Ustavno sodišče v sklepu, ki ga je pred kratkim izdalo v zvezi z občino Grosuplje, kjer potrjuje pravilnost odločitve in hkrati svetuje oziroma napotuje občino, da naj, če se s tem ne strinja, sproži uradni postopek za spremembo uvrstitve v ta seznam. Hvala.
Hvala lepa. Želite podati proceduralni predlog? Prosim, dr. Verlič.
Hvala lepa. Seveda, odgovorili ste tisto, kar je pravzaprav odgovorilo Ustavno sodišče, niste pa odgovorili, kje so kriteriji in zakaj jih zakonodajalec ne želi opredeliti. Saj, veste, ne gre za eno izmed občin, kjer se Romi niso opredelili za Rome, tako kot je to primer v občini Grosuplje, in popisa prebivalstva iz leta 2002 pa je zakonodajalec pač določil občini, da mora imeti romskega svetnika. Gre za občine, ki sem jih prej naštel, Ljubljana, Maribor in Velenje, kjer iz popisa leta 2002 izhaja, če se ne motim, da so se opredelili za Rome, pa nimajo svojega svetnika. In tu se pojavi vprašanje, vam kot ministru, pristojnemu za lokalno samoupravo, da ne glede na to, če tega kriterija avtohtonosti nikjer ne poznajo, če pri nas poznamo Zakon o lokalni samoupravi, ki je določil romskega svetnika, ki je določil občine, potem na mnogo, kot vidimo, tudi odločb Ustavnega sodišča, ki napotujejo k določitvi kriterijev, najbrž ne bi bilo težko predlagati sprememb zakona v tej smeri. In danes iz vašega odgovora nisem zasledil, da bi Ministrstvo za lokalno samoupravo in regionalni razvoj čutilo to potrebo, da to uredi za vse slovenske občine enako. Kajti, jaz mislim, da naloga Državnega zbora, naloga tistega, ki pripravlja zakona, to je Vlade in resornega ministrstva, je pač ta, da je zakon sistemski, ne da bo zakon pisan za eno občino, ne, da bo zakon določil, kaj mora ena občina storiti, ampak da bo zakon določil za vse občine v tej državi enotne kriterije. In ker nikakor ni tega posluha in ker nikakor tudi danes iz teh odgovorov tega sam nisem zasledil, predlagam, da o tem odgovoru opravimo razpravo v Državnem zboru in da Državni zbor opravi to nalogo in poskuša določiti kriterije za vse občine v Sloveniji, zato da bo tudi Rom v Ljubljani, če se je razglasil, imel pravico do romskega, do svojega svetnika, ki je zdaj pač nima. In to je ta naloga in zato, tako kot mi omogoča poslovnik, predlagam, da o tem opravimo razpravo v Državnem zboru.
Hvala lepa. O predlogu poslanca dr. Petra Verliča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra brez resorja, odgovornega za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 2. marca 2010 v okviru glasovanj. Miro Petek bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Nekaj časa nisem videl ministra za zunanje zadeve v Državnem zboru, pa sem bil kar vesel, sem bil prepričan, da je odšel v Črno na Koroškem, kjer je ravno sprejem za Tino Maze in ji mogoče podelil kakšno nagrado za njeno promocijo Slovenije v svetu. Tudi športniki so imenitni ambasadorji in ne sodijo samo v domeno Ministrstva za šolstvo, ampak Vlade kot take, mogoče tudi celo zunanjega ministrstva. Toda zdaj od ambasadorjev k ambasadam. Gospod minister, v zadnjem času se v Sloveniji veliko ukvarjamo z vprašanji najema prostorov za državne institucije, vladne službe, organov v sestavi in podobno. Na leto Slovenija nameni za najem teh prostorov več kot 24 milijonov evrov, na drugi strani pa je veliko prostorov v državni lasti tudi praznih. Toda tej vsoti 24 milijonov evrov še niso prištete letne najemnine v višini 1,6 milijonov evrov za nacionalni preiskovalni urad ali najemnina za Kosovo protikorupcijsko komisijo v višini 444 tisoč evrov na letni ravni. Tem najemninam pa moramo v naši državi dodati še najemnine Ministrstva za zunanje zadeve za potrebe diplomatsko-konzularnih predstavništev. Za 45 poslovnih prostorov ambasad in konzulatov, za 39 rezidenc in 210 stanovanj javnih uslužbencev, ki delajo na DKP-jih širom po svetu, je Slovenija v letu 2008 odštela več kot 10,6 milijonov evrov. Za najem ambasad in konzulatov je bilo plačanih 3,7 milijona evrov v letu 2008, za rezidence DKP-v smo po svetu plačali 2,4 milijonov evrov, za stanovanja omenjenih 210 uslužbencev smo 2008 plačali 4,5 milijona evrov, skupaj torej 10,6 milijonov evrov. Zanima me, spoštovani gospod minister: Kolikšno vsoto je Ministrstvo za zunanje zadeve odštelo v te namene v lanskem letu? In kaj načrtujete, kakšna sredstva načrtujete v letošnjem letu? Prav tako me zanima: Koliko nepremičnin za potrebe slovenske diplomacije nameravate odkupiti oziroma kupiti v letošnjem letu? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, minister za zunanje zadeve, Samuel Žbogar.
Hvala lepa. Bom najprej s številkami. V letu 2009 - najprej moram reči, da smo vse številke znižali. V 2009 smo uporabili 10,5 milijona za najeme poslovnih prostorov, rezidenc in stanovanj; od tega 2,2 za najeme rezidenc in 4,6 za najeme stanovanj javnih uslužbencev. Se pravi, 10 milijonov in pol smo porabili v 2009, v 2010 imamo za te namene 9,1, se pravi en milijon manj. Sedaj pa [[...]]Seveda si ob vsakem proračunu želimo oziroma predvidevamo, načrtujemo tudi nakup kakšnega veleposlaništva oziroma rezidence, da bi si na ta način dolgoročno privarčevali, ampak nam proračuni vsaj v tem trenutku in tudi v prihodnih, verjetno, nekaj let ne bodo omogočali, ker enostavno ne bo denarja in moramo proračun zniževati in po navadi je to prva stvar, ki se ob rebalansih črta. Doslej tudi zunanje ministrstvo ni moglo najemati kreditov za nakup nepremičnin v tujini, ker je takšen pač zakon o javnih financah, lizing pa je dovoljen v zadnjih petih letih in smo temu primerno tudi zdaj napotili veleposlaništva, da iščejo možnosti najema oziroma nakupa preko lizinga. Nepremičnine načrtujemo pridobiti tudi z nasledstvom. Doslej smo dobili eno samo tako nepremičnino od bivše Jugoslavije, to je veleposlaništvo in rezidenca v Washingtonu. V okviru OECD držav oziroma OECD območja je med naslednicami tudi bilo razdeljeno nekaj drugih nepremičnin, med katerimi si obetamo veleposlaništvo oziroma rezidenco v Rimu, v Milanu, v Budimpešti in še nekaj takih prostorov. Pogovori še niso zaključeni. Letos oziroma v lanskem letu so se intenzivirali med državami naslednicami, da bi čim prej zaključili to razdelitev nepremičnin nekdanje Jugoslavije. Mi računamo, da bi v letošnjem letu vendarle prišlo do premika in da bi lahko nekatera od teh veleposlaništev tudi dobili v svojo last in z njo upravljali. Toliko, mislim, da ste spraševali o stroških, zaenkrat.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Petek.
Hvala lepa. Minister, hvala za odgovor. Me veseli, da ste toliko znižali te stroške iz leta 2008 na 2009. Mislim, da sva si enotna, da je za Slovenijo boljše, da v tujini kupuje nepremičnine, kot pa, da posega po najemu. V 10-ih letih gre tukaj za 100 milijonov evrov, ki jih da Slovenija za najem teh prostorov, in v tem času bi lahko pridobili kar precej lastnih prostorov. Vi ste bili veleposlanik v Ameriki in tudi veste, da stalna misija v New Yorku ima rezidenco na aveniji na I standu. Država, mislim, da je kupila to rezidenco nekje leta 1994, 1995 in za te prostore, to je za 320 kvadratnih metrov, smo odšteli nekaj več kot milijon evrov. Če tako na palec izračunam je to manj kot 3500 evrov za kvadratni meter, kar je zelo poceni, glede na to, da so to prostori v središču sveta. Podobno velja za Pariz. Leta 2000 smo kupili prostore v višini 411 kvadratnih metrov za manj kot dva milijona evrov, kar je za Pariz spet zelo dober nakup, to je okoli 5000 evrov za kvadratni meter, da ne govorim o Trstu. V Trstu je Slovenija kupila pred časom 243 kvadratnih metrov površin za konzulat in smo plačali 400 tisoč evrov, to je manj kot pa stane letna najemnina za Kosovo protikorupcijsko komisijo. In to je manj kot 2 tisoč evrov za kvadratni meter. Spoštovani minister, dosedanji nakupi so torej bili smotrni. Zanima me: Kakšni so še limiti oziroma do katere vsote sme neka ambasada najemati prostore, rezidence in stanovanja? Kje plačujemo največ za kvadratni meter teh površin? Če imate te podatke, prosim.
Hvala lepa. Prosim, minister Samuel Žbogar.
Strinjam se, da najbolj racionalni bi bili nakupi, na žalost v tem času, v katerem živimo, v proračunu enostavno ni denarja za takšne nakupe. V preteklosti smo tudi, na žalost, zelo malo teh nepremičnin kupili. Vi ste omenili skoraj že vse nepremičnine, ki jih imamo v lasti. Je pa to naš načrt. V Bruslju imamo kupljeno stalno predstavništvo in rezidenco. Je pa to načrt. Je dolgoročna usmeritev predstavništva. Kako se določijo najemnine? Vsak diplomat, ki gre v tujino, dobi tako imenovani limit za stanovanje. Limit se odredi za posamezno veleposlaništvo na osnovi lestvice OZN. Tako v skladu z uredbo o plačah jemljemo kazalce, indekse, ki jih pripravlja OZN za svoje uradnike, in te indekse jemljemo. Na ta indeks pa mi sami določamo vrednost takšnega indeksa, tako da v nekaterih državah lahko najemajo do 50% od svoje plače, v nekaterih do 75%, odvisno od stanja nepremičnin. Mi smo sedaj ravno te dni v ministrstvu v nekem procesu racionalizacije in verjetno bomo tudi zniževali višine limitov v veleposlaništvih zato, da prihranimo ta milijon, ki ga moramo v letošnjem letu znižati na postavki najemnin. Najdražja veleposlaništva oziroma najdražje najemnine so v Londonu, Rimu, Berlinu, Dunaju, Haagu, Kopenhagnu, Moskvi, Tokiu in Varšavi. Tako so mi tukaj zapisali, da so po teh indeksih to najdražja mesta in nekako temu prilagajamo potem tudi svoje indekse.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, spoštovani ostali prisotni. Moje vprašanje se nanaša na nizkofrekvenčni hrup. Nizkofrekvenčni hrup je za ljudi praviloma neslišen ali je slabo slišen, ima pa negativne učinke na zdravje ljudi že tudi pri nizkih jakostih. Najpogostejše motnje zdravja so pritisk in bolečnine v ušesih, vrtoglavica, neugodno počutje in depresivne motnje, kar lahko privede do nepopravljivih okvar živčnega ali kardiovaskularnega sistema. Dovolj močan nizkofrekvenčni hrup povzroča tudi slišne resonančne vibracije stavbnega pohištva, kar še dodatno moti in vznemirja prebivalce v izpostavljenih stavbah. Vlade večine držav EU so zato uveljavile razne ukrepe za zmanjševanje nizkofrekvenčnega hrupa. Najbolj napredne države na tem področju so Velika Britanija, Švedska, Danska, Nemčija, Nizozemska in Poljska. Slovenije naj bi ne bilo med temi državami. Videti je, da problema nizkofrekvenčnega hrupa pri nas ne zajema nobena [[....]]
Prosim, mir v dvorani.
Po poznanih podatkih naj bi v Sloveniji za to področje tudi ne bilo delovnovarstvenih predpisov, čeprav naj bi zaposleni pogosto bili med delom izpostavljeni temu valovanju. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali ima Ministrstvo za okolje in prostor v načrtu urediti zakonodajo na področju varovanja prebivalstva pred nizkofrekvenčnim hrupom? In: Kdaj naj bi se to področje uredilo tudi v Sloveniji? Hvala lepa.
Hvala lepa. Trenutek, minister. Prosim, mir v dvorani! Kolegi, prosim, da prisluhnete. Besedo ima minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa poslanka! Hvala za vprašanje, ki ga razumem kot pobudo. Sam sem se s temi problemi v svoji praksi pred 20 leti srečeval in bistveni problemi so bili kriteriji, koliko tega je preveč. Veseli me, da evropske države gredo v to smer. Bil sem tudi v Kanadi, recimo, v Alberti, kjer imajo od leta 2007 predpise. Mislim, da je tam področje razmeroma mlado v zakonodaji. Vesel sem tega vprašanja, leta 2009 smo dobili tudi iz občine Kamnik podobno vprašanje. Mislim, da je ena od nalog, ki me čakajo v bližnji prihodnosti, tudi nekaj narediti na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospa Mlakar.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Tudi sama sem iz občine Kamnik in morda je tudi to razlog, da se je morda celo isti gospod oglasil tudi pri meni, ker pogreša urejenost tudi tega področja. Vsekakor se vam za odgovor zahvaljujem. Hkrati pa ugotavljam, da je to področje, kot ste ugotovili, relativno mlado in tudi dokaj nepoznano med ljudmi. Zaradi tega bi prosila, če bi morda lahko dopolnili odgovor s tem, kakšno je pravzaprav znanje na ministrstvu o tem področju. Namreč, čudi me, zakaj se na tem področju do sedaj še ni praktično ničesar naredilo - na področju zakonodaje, seveda. Namreč, po svetu se mnogo znanstvenikov ukvarja s problemom obremenjevanja okolja z nizkofrekvenčnim hrupom in škodljivimi posledicami tega valovanja na človekovo zdravje. Tudi meni je bila posredovana kar bogata literatura o nizkofrekvenčnem hrupu. Letos bo že 14. mednarodna konferenca na to temo, tokrat na Danskem. O slovenski udeležbi na tej konferenci ali o dejavnosti Slovenije na tem področju namreč ni nobenih podatkov. Upam torej, da se bo čim prej zaščitilo zdravje prebivalstva in nadoknadilo v preteklih letih zamujeno na področju preprečevanja nizkofrekvenčnega hrupa. Hvala vam za dodatno pojasnilo.
Hvala lepa. Prosim, dr. Roko Žarnić.
Kot rečeno, mislim, da tu ne gre za problem meritev, meritve se da izvesti, to se da obdelati, vendar problem so kriteriji. Kolikor je meni znano, glede teh kriterijev, splošno sprejetih, kolikor je preveč in za koliko je preveč, zakaj preveč, še ni nekega soglasja. Znanstvene konference so, pridobivanje znanja, izmenjava znanja; do zakonodaje pa morajo biti neki kriteriji. Računam, da mogoče bo na evropskem kot daljnem prostoru prišlo do nekih, za Evropo skupaj, sprejetih kriterijev. Kolegom pri nas, ki se s tem ukvarjajo, bom naložil, da naj še malo bolj spremljajo, in upam, da bo drugič vprašanje našlo boljši odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Iztok Podkrižnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Prosim.
Predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani, spoštovana ministra. Spoštovani gospod minister, urejena prometna infrastruktura pomeni tudi večjo razvojno možnost, zato vas sprašujem: Zakaj še danes nimamo kolesarskih stez na območjih, kjer je možnost razvoja turizma in s tem povezavo regij s to prometno infrastrukturo ter infrastrukturo v posameznih občinah. Imam občutek, da imamo strategijo razvoja turizma le na papirjih. Hvala.
Prosim, minister za promet dr. Patrick Vlačič.
Hvala, predsednik. Hvala za vprašanje. Najprej želim poudariti, da imamo v strateških razvojnih dokumentih Republike Slovenije v povezavi z ekološko naravnano turistično ponudbo planiran razvoj omrežja kolesarskih povezav, ki bi hkrati omogočale tudi zdravo gibanje prebivalstva. Pri tem je treba omeniti dejstvo, da se kolo kot sredstvo prevoza večinoma uporablja v lokalnih skupnostih na lokalni ravni znotraj mest in naselij, vendar zlasti v zadnjem času tudi za daljša rekreativna in turistična potovanja. Zato je vzpostavitev mrež kolesarskih povezav na območjih, ki presegajo meje občine oziroma tudi vzpostavitev omrežja kolesarskih povezav na nivoju države, ključnega pomena za spodbujanje kolesarjenja, ker gre za zdravo, ekološko, varčno in pa seveda turistično privlačno udejstvovanje. Na Ministrstvu za promet se zavedamo, da je ustrezna vzpostavitev mreže kolesarskih povezav nujna za zagotovitev kvalitetnejših pogojev kolesarjenja, predvsem tudi turistična razvojna priložnost. Je pa pri vzpostavljanju omrežja kolesarskih povezav, ključen interes zainteresiranih lokalnih skupnosti in turističnega gospodarstva za sodelovanje pri takšnih projektih, saj zlasti daljinske in regionalne kolesarske povezave vzpostavljamo najbolj pogosto po infrastrukturi in po zemljiščih, ki so v upravljanju lokalnih skupnosti in drugih lastnikov oziroma upravljavcev. Poudariti moram, da na področjih, kjer je interes lokalnih skupnosti in turističnega gospodarstva ustrezno prisoten, poteka kar nekaj projektov na področju razvoja državnih kolesarskih povezav. Naj jih omenim, ena je Pot zdravja in prijateljstva po trasi porečanke od Škofij preko Kopra, Pirana do meje s Hrvaško, potem je kolesarska povezava Kranjska Gora - Jesenice, kolesarska povezava Rogaška - Podčetrtek - Bistrica ob Sotli. Potem je povezava Brezovica - Vrhnika - Logatec, pa Jesenice - Lesce - Bled in vsi zgoraj omenjeni projekti so predvideni tudi za sofinanciranje iz Evropskega strukturnega sklada za razvoj. Kar zadeva nadaljnji razvoj mrež kolesarskih povezav, si bom prizadeval za tovrstne razvojne projekte na območjih, kjer je prisoten ustrezen interes lokalnih skupnosti, turističnega gospodarstva in predvidena za to tudi ustrezna sredstva. Če prav razumem, gre za območje Logarske doline, gre za območje občine Luče in drugih občin s tistega območja in z veseljem poskušamo, dajmo tudi tam narediti eno tako povezavo, ker mislim, da je postala Logarska dolina izjemno privlačna kolesarska destinacija, tako da z veseljem bomo tudi tam poskušali najti neke rešitve, da bi to pospešili.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Zahvaljujem se ministru za delni odgovor. Sam res prihajam iz Zgornje Savinjske doline in moram reči, da v Zgornji Savinjski dolini je res tradicija turizma. Že kar 50 let se ljudje intenzivno ukvarjajo z gospodarsko panogo turizma in ravno 1990. leta je bila v Zgornji Savinjski dolini huda poplava. Dejansko se je takrat potem naredil nek načrt, da se bo ta cesta Ljubno - Luče - Logarska dolina sanirala, renovirala in tudi delno na novo naredila in nekaj od tega je res bilo narejenega, s tem da še danes to ni končano, pa vemo, koliko časa je minilo od tega. Ni bila pa upoštevana ta razvojna komponenta in se pravi, teh kolesarskih stez pa pešpoti ni bilo narejenih. Dejansko mislim, da smo tukaj to zamudili in ne bi rad, da bi še v drugih krajih Slovenije prihajajo do takih problemov. Še zmeraj mislim, da Slovenija ima neko veliko priložnost, kar se tiče samega turizma, in da iz tega naslova lahko tudi v Sloveniji ustvarimo neko veliko dodano vrednost. Vesel sem, da minister podpira to stvar. Zdi se mi, da bi bilo dobro opraviti temeljito analizo na celem slovenskem območju in tudi neke prioritete zastaviti - to kar se tiče državnega nivoja. Kar se tiče pa občinskih nivojev, se pa tudi strinjam, da so občine tudi odgovorne za ta del, s tem da bi tukaj morala naloga biti tudi dana občinam, da bi v teh OPN-ih tudi morali upoštevati vse te komponente. In tudi, če že naredijo nek prostorski načrt, se pravi, bi morala tudi v temelju, fundamentu že biti tudi vrisana ta kolesarska ali pa pešpot. Tu gre tudi za samo komunikacijo šolarjev, ker danes mi šolarje vozimo od 500 metrov pa do treh kilometrov s kombiji v šolo. Vemo, da to ni racionalno in tudi pomanjkanje gibanja samih otrok. In če bi imeli to infrastrukturo bistveno boljše rešeno, bi tudi [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]nekaj pripomogli in bi bila slika v Sloveniji bistveno boljša. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mislim, da ni treba, to je bila pobuda. Se ne pričakuje odgovora. Mislim, da je bila to pobuda. Gvido Kres bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani gospod minister, Roko Žarnić, lepo pozdravljeni! Vlada je v decembru 2009 sprejela novo uredbo o okoljski taksi za odvajanje in čiščenje odpadnih voda, na podlagi katere je bila odpravljena možnost 50% znižanja okoljske dajatve za tista gospodinjstva, ki niso v sistemu javnih odvodnih omrežij oziroma kjer niso nameščeni vodomeri, ki merijo in določajo uporabljeno količine vode v gospodinjstvih. Na podlagi tega so prizadeta vsa gospodinjstva v Republiki Sloveniji, kjer se je do sedaj obračunaval 50% pavšal, ki določa porabo 50 kubičnih metrov mesečno na gospodinjstvo, ne glede na to, če bi bila poraba dejansko lahko tudi nižja. Pri tem je treba opozoriti, da so si vsa gospodinjstva, ki niso v mreži javnih vodovodov, po večini samo, z lastnim delom in investiranjem zagotovila nemoteno oskrbo z vodo, večinoma so to gospodinjstva v odročnih krajih in za to ni bilo uporabljenega niti centa davkoplačevalskega denarja. Ta gospodinjstva so tako rekoč na ta način, ko se jim odpravi že uveljavljeno 50% znižanje, kaznovanja za svoj trud. Nesprejemljivo je, da se to ukinja. Poleg tega menim, da je to še dodatni pritisk na gospodinjske proračune. Sprašujem tudi: zakaj ni bila uredba predhodno dokončno usklajena z reprezentativnimi združenji občin? Trenutno smo v fazi, ko morajo občine oziroma podjetja to izvršiti, kar pa je po našem mnenju nesprejemljivo. Hvala lepa.
Minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić, prosim za odgovor.
Spoštovani gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec, hvala za to vprašanje. Izvedel sem kaj je na stvari. Do spremembe normativne ureditve je prišlo zaradi uveljavitve zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o financiranju občin. Okoljska dajatev je dajatev za onesnaževanje okolja zaradi odvajanja odpadne vode od 1. 1. 2009. In od takrat je to prihodek občin. Ta prihodek se potem uporablja za gradnjo infrastrukture, ravnanje s komunalnimi odpadki in tako naprej. Gre za ukrep varstva okolja, kar pomeni, da je okoljska dajatev namenjena spodbujanju manjšega onesnaževanja. Dolžnost plačevanj okoljske dajatve ni vezana na javno infrastrukturo dobave pitne vode in ne na infrastrukturo za odvajanje in čiščenje odpadne vode, temveč za onesnaževanje vode, ki nastane zaradi odvajanja odpadne vode. Okoljska dajatev na onesnaževanje okolja zaradi odvajanja odpadnih voda nima povezave z investiranjem v izgradnjo infrastrukture pri oskrbi s pitno vodo ali je to bilo javno ali privatno. Glede usklajenosti je pa tako, usklajevanje je bilo z Zvezo občin Slovenije, Službo Vlade za lokalno samoupravo in Gospodarsko zbornico. Te uredbe so bile usklajene po podatkih, ki jih imam. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor?
Hvala, gospod predsednik. Gospod minister, zadovoljen sem z vašim odgovorom, res je kvaliteten. Bi pa na določene zadeve še opozoril oziroma dodatno vprašal. Imam podatke, res je, da je taksa izvirni prihodek občine, ni nam pa jasno, zakaj je ta taksa obremenjena še s plačilom DDV in si na ta način država odreže še svoj del pri tej taksi. Menimo, da je to neupravičeno, ker taksa ni storitev. Vprašal bi še naslednje. Ni določeno, kaj v primeru neplačnikov oziroma je določeno, uredba ne predvideva neplačnikov, saj mora izvajalec plačati zaračunano okoljsko dajatev, ne da bi bila ta tudi dejansko pobrana, kar je še en dodaten problem. Pa bi prosil še za ta odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Roko Žarnić.
Hvala. Saj sami bolje veste, da glede DDV nisem kompetenten, za to je pristojen drug minister. Zanimivo, da to vprašanje imamo. Ja, neplačniki, to je pa problem. Na to pa ne znam odgovoriti. Verjetno so neki kontrolni mehanizmi izpadli, mogoče bo treba uredbo dopolniti, vendar potem zopet nastane problem s pobiranjem in kaznovanjem. To pa že presega tisto, na kar lahko odgovorim. Hvala.
Prosim, postopkovni predlog. Zavezanec je podjetje, ki opravlja službo čiščenja odpadnih voda, za to je le-to zadolženo, tako da tu ni problemov. Prosim, če ste v zvezi s tem hoteli kaj vprašati.
Hvala. Razumem gospoda ministra, to je tako, kot je. Vendar vidim, da bi se pa mogoče o tem dalo v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika opraviti razpravo o odgovoru gospoda ministra. Hvala.
Torej predlagate, zagotovo bi se dalo, ampak če predlagate [[...]]
Predlagam. Hvala lepa.
O predlogu poslanca Gvida Kresa, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, v torek, 2. marca 2010, v okviru glasovanj. Franco Juri bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovana ministrica. Uresničevanje ustavne pravice do mirnega zborovanja in zbiranja na javnih shodih in javnih prireditvah se ureja z zakonom o javnih zbiranjih. Zato bi vas rad opozoril na dogodek, ki se je nedavno pripetil v Kopru, kjer je, vsaj po mojem mnenju, prišlo do slabe interpretacije zakona. In če ni tako sprašujem: Kako bi se v prihodnosti izognili takim dogodkom? Gre za miren shod nekaj krajanov, ki so prijavili samo zbiranje policiji oziroma upravni enoti. Vendar občina, lokalna skupnost ni dala soglasja za uporabo javne površine. Uporabila je možnost iz zakona o upravnem postopku in si vzela 30 dni časa za odgovor. To je pripeljalo do nedorečene situacije, ko soglasja lastnika površine ni bilo, in na podlagi tega nesoglasja je ob zbiranju krajanov prišla policije, legitimirala domnevne organizatorje in jih tudi zaslišala, kar je zvenelo in izgledalo kot pritisk oziroma ustrahovanje prisotnih. Dogodek je vzbudil veliko pozornosti in tudi razpravo o tem, ali je naša zakonodaja pomanjkljiva v tistem 14. členu, ki določa, da je potrebno soglasje lastnika za sleherno zbiranja krajanov na javnih površinah. Glede na to, da je Ustava zelo jasna in določa pravico svobode do zbiranja, če ne pride do konkretnih groženj za varnost države, sprašujem: Kako preprečiti tako ravnanje policije oziroma tako ravnanje lokalnih skupnosti, ko gre za podobne shode? Če je zakon pomanjkljiv, sprašujem: Ali je treba zakon dopolniti? Če je zakon ustrezen, sprašujem: Kako omogočiti ljudem, da se zbirajo svobodno na javnih površinah, tudi zaradi prihajajočih lokalnih volitev, kjer bomo lahko doživeli napovedi in omejevanja svobode izražanja? Hvala.
Hvala lepa. Prosim ministrico za notranje zadeve, gospo Katarino Kresal.
Hvala, predsednik za besedo. Spoštovani poslanec. Kot ministrica se še kako zavedam pomembnosti z Ustavo zajamčene pravice do mirnega zbiranja in do javnih zborovanj. Zato sem od policije zahtevala poročilo o konkretnem dogodku, od Direktorata za upravne in notranje zadeve pa ustrezno strokovno mnenje. Ustava Republike Slovenije zagotavlja pravico do mirnega zbiranja in do javnih zborovanj. Omejitve te pravice pa so dopustne, če to zahteva varnost države, javna varnost ali varstvo pred širjenjem nalezljivih bolezni. Način uresničevanja te pravice ureja Zakon o javnih zbiranjih, ki med drugim določa, da ima vsakdo pravico organizirati javne shode in javne prireditve in se jih udeleževati. Med pogoji, ki jih določa zakon, sta tudi ta, da mora organizator ob prijavi javnega shoda priložiti soglasje lastnika zemljišča oziroma prostora, na katerem se organizira shod, in dokazilo, da je o shodu ali prireditvi obvestil lokalno skupnost. Na ministrstvu menimo, da soglasje občine v primerih, kadar se shod organizira in odvija na javnih površinah, ki so namenjena prosti uporabi občanov, za takšno uporabo, kot je zbiranje ljudi, ni mogoče odreči. Shod ni dopusten le, če je z odločbo upravne enote prepovedan, kar pa v danem primeru ni bil. To še zlasti velja za tiste javne površine, ki imajo status zgrajenega javnega dobra. Gre za nepremičnine, ki so namenjene splošni in enakopravni uporabi državljanov, nad javnim dobrom pa nihče nima absolutne lastninske pravice. Katere nepremičnine predstavljajo javno dobro v posamezni občini, določajo zakoni in odlok posamezne občine. Upoštevajoč dejstvo, da je bil shod organiziran na javni površini, ki ima značaj grajenega javnega dobra, še posebej, ker je bil shod organiziran na trgu, pravica do javnega zbiranja pretehta nad lastninsko pravico občine. Občina bi kvečjemu predlagala drugo lokacijo, v občini, če bi ocenila, da obstajajo utemeljeni razlogi, da na predvideni lokaciji shoda ni mogoče organizirati. V prihodnje bo treba preprečiti preveč restriktivno oziroma napačno izvajanje zakona o javnih zbiranjih, ki ni v skladu z ustavno pravico do javnega zbiranja. Soglasje lastnika ni sporno, kadar gre za zemljišče oziroma prostor, ki je v zasebni lasti. Pri lastnikih, ki so subjekti javnega prava, kot so država in občina, pa je treba zagotoviti izvajanje ustavne pravice do javnega zbiranja in pri njenem morebitnem omejevanju upoštevati le ustavno določene izjeme, kot so varnost države, javna varnost in varstvo pred širjenjem nalezljivih bolezni, kot to določa tretji odstavek 42. člena Ustave. To še posebej velja v primerih, kadar naj bi javni shod potekal na zemljišču oziroma prostoru, ki je javno dobro. Posebej bo treba proučiti skladnost rokov, ki jih v takšnih primerih določa zakona o splošnem upravnem postopku in ki se uporabljajo za izdajo soglasja, kadar o njem odloča subjekt javnega prava z naravo ustavne pravice do javnega zbiranja. Uresničevanje le-te v praksi zahteva hitro odločanje v upravnih postopkih, potrebnih za opravo shoda. V veliko primerih se namreč javni shodi organizirajo ad hoc, torej v trenutku, ko javnost izve za nek bližajoči se dogodek. V skladu z navedenim že pripravljamo strokovne podlage za dopolnitev zakona o javnih zbiranjih, ki bo onemogočal zlorabo ustavne pravice do javnega zbiranja. V vmesnem času bo policija podala obvezne usmeritve in navodila glede izvajanja zadevnih določb zakona. Direktorat za upravne notranje zadeve pa bo v istem duhu spoštovanja ustavne pravice obvestil vse upravne enote in lokalne skupnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Franco Juri.
Hvala, gospa ministrica. Mislim, da sva se razumela in da dejansko sem od vas pričakoval tak odgovor. Pričakujem, da bo to obvezno tolmačenje zakona čim prej posredovano tako policiji kot lokalnim skupnostim. Dejstvo je, da v tistem konkretnem dogodku je prišlo do slabega tolmačenja zakona in do zlorabe domnevne možnosti, ki jih ta zakon ponuja. Upati je in prosil bi vas, da s tem tolmačenjem obvestite policijo, kajti na licu mesta je bila napovedana tudi globa oziroma kaznovanje domnevnega organizatorja. Doslej do tega kaznovanja ni prišlo. Pričakujem, da se s tem vašim očitno pravilnim tolmačenjem, ki ga je treba zapisati in še prej poslati tistim, ki izvajajo tudi zakon oziroma zagotavljajo ali lahko ovirajo izvajanje te ustavne pravice, tudi pravočasno seznani. Še enkrat ponavljam, da smo pred obdobjem lokalnih volitev in večkrat se je že dogodilo v koprski občini, da so lokalne oblasti intervenirale in preprečile tudi shode oziroma zbiranja politične opozicije. Tokrat je šlo za civilnodružbeno zbiranje in prav tako, žal, je bil zakon slabo interpretiran. Računam, da po tem odgovoru se bodo stvari uredile. Najlepša hvala.
Mislim, da ni potreben odgovor. Milan Čadež bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav kolegice in kolegi. Spoštovani minister, gospa ministrica. V državi poznamo kar nekaj rudnikov, ki se zapirajo ali pa so že zaprti. To so Kanižarica, Senovo, Idrija, rudnik Žirovski vrh. Prav o tem bi pa rad vas povprašal, kakšno je vaše mnenje o tem več desetletnem projektu države Slovenije. Po končani predvideni sanaciji letos v tem lokalnem okolju ostajata dva objekta, in sicer objekt Jazbec, kjer je odložena manj kvalitetna ruda, in pa objekt Boršt, kjer je odložena predelana ruda, ki je šla skozi tehnološki postopek. Mogoče vas spomnim, da je to tisto odlagališče, kjer so večji premiki, kot bi bili dovoljeni v zadnjem letu. Občina je v letu 2008 zaradi teh površin tudi pridobila nadomestilo iz naslova omejene rabe prostora. Vendar ga je pa aktualna vlada zmanjšala za polovico. Bilo je tudi kar nekaj komunikacij in tudi odgovorov z vašega ministrstva in tudi z Ministrstva za finance. Imeli so pa skupni imenovalec, da vplivi na okolje s sanacijo oziroma s končano sanacijo na obeh objektih niso več tako visoki. Z Ministrstva za finance smo pa dobili odgovor, da je zmanjkalo oziroma da zmanjkuje finančnih sredstev in pa premoženja javnega podjetja. Želim tudi opozoriti na to, da se je ministrstvo sklicevalo, da je bilo naravno ozadje na višini 5,5 milisieverta tisto, ki je bilo ocenjeno. Vendar želim poudariti, da v tem lokalnem okolju nikoli ni bilo izmerjeno od ničelnega stanja, od koder bi se lahko ti podatki natančno podali.
Hvala lepa. Prosim minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić.
Najlepša hvala. Hvala lepa za zanimivo vprašanje. Vi ste že v samem vprašanju nekako delno odgovorili na prvi del. Naše ministrstvo ni pristojno za zapiranje rudnikov, na splošno je pa pristojno za Žirovski vrh in tudi vaše vprašanje ima v glavnem težišče na temu področju. Kot ste že sami omenili, sanacijska zaključna dela še potekajo. Leta 2003 je saniran predelovalni obrat, 2006 jama, 2009 odlagališče Jazbec, zaključuje se odlagališče Boršt v letu 2010. Problem je plazenje, kot ste sami rekli, in plaz na Borštu ne miruje. Po zadnjih meritvah v aprilu 2009 so bili premiki v letih 2008 in 2009 večji, kot so bili pred tem, hitrost premikov se je od šest do sedemkrat povečala. Ni čisto jasno, ali so ti premiki zaradi aktivnosti sanacijskih del, strojev, ki so tam delali, ali se bo ta zadeva umirila. Zato se je leta 2009 aktiviral projektni svet, meritve se nadaljujejo in v nekem času bomo lahko dali bolj jasen odgovor. Glede sevanja. Kot strokovnjak, ki sem se tudi ukvarjal in še vedno se 20% ukvarjam z meritvami, eksperimenti vem, da je največji problem, če nimate repernega odčitka, se pravi nimate začetne vrednosti. Če je ni bilo, je pač ni bilo, in lahko samo obžalujemo, ker za nazaj se ne da narediti glede tega nič. Tukaj pred seboj imam nekatere navedbe, ki si sigurno tudi vam znane iz letnega poročila o izvajanju varstva pred ionizirajočimi sevanji in vplivi na okolje v letu 2008. Ta podatek, kot ste rekli, da je bila nekje kot ena reperna vrednost 5,5 milisieverta vzeta, tudi v tem poročilu piše. Piše tudi to, da so izmerjena sevanja ocenjena od 0,107, kar je približno 2% vrednosti 5,5. Dejansko nam te številke malo povedo o spremembi, če ne vemo, koliko je bilo sevanja na začetku. Tukaj se z vami lahko samo strinjam. Kaj dosti več o tem ne morem povedati, lahko povem, da se dela nadaljujejo, bodo zaključena, ta objekt bo spremljan, meritve bodo opravljene in upajmo, da se bodo umirile. Glede financiranja odškodnin je pa nekaj, kar verjetno sodi še v kakšno drugo ministrstvo. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Čadež.
Z vašim odgovorom nisem zadovoljen. Želim konkreten odgovor: Zakaj je bilo nadomestilo prepolovljeno? Glede na to, da je bilo jasno, da ni bilo izmerjeno ničelno stanje. In pa tudi glede na to, da druga lokalna okolja, kot so v Brinju kjer je aktivnost v teravecquerelih zelo nizka in prejemajo rento 0,2 milijona. Vemo, da začasno odlagališče v Krškem z lokalnim okoljem prejema 4,2 milijona. Lokalno okolje, kjer pa ostajata dva objekta, Jazbec in Boršt, za vedno in kjer zavajate, da je povprečje 5,5 milisieverta, kjer ni bilo začetno stanje nikoli izmerjeno, in to se ni zmanjšalo. To lokalno okolje je pa dobilo eno leto en milijon, letos pa samo pol milijona, ker se je to prepolovilo. Želim poudariti, da se vpliv rudnika na okolje s količino premoženja rudnika ne spreminja. Pravica do nadomestila zaradi omejen rabe prostora na območju Ruževeja ni odvisna od stvarnega in finančnega premoženja javnega podjetja.
Hvala lepa. Prosim, minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić.
Razumem, da niste zadovoljni z mojim odgovorom. Vendar moram vas razočarati, v materialih, ki jih imam tudi jaz, nimam odgovora, zakaj je vsota prepolovljena. Bom pa lahko na vašo željo, tukaj jasno izraženo, poskušal tak odgovor najti.
Hvala lepa. Zvonko Lah bo postavil poslansko vprašanje ministru, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister, gospod predsednik! Glede petega javnega razpisa bi postavil vprašanje. Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je v Uradnem listu 29. januarja letos objavila javni poziv za predložitev vlog za sofinanciranje operacij iz naslova prednostne usmeritve Regionalni razvojni programi, razvojne prioritete Razvoj regij, v okviru Operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov v obdobju 2007 do 2013, za obdobje 2010 do 2012. V pozivu so objavljeni tudi roki za predložitev vlog. Sedem rokov je v letu 2010. Prvi rok za predložitev vlog je bil že 26.2., vendar smo iz službe Vlade dobili 25.2. pojasnila glede izpolnjevanja pogojev glede uvrščenosti v izvedbeni načrt. V zaključku tega tudi piše: "Ker postopki priprave in potrjevanja izvedbenih načrtov, kot jih določa uredba, v nobeni od razvojnih regij do 26.2.2010 ne bodo zaključeni, vlog do prvega roka za predložitev vlog ni mogoče posredovati." Pod tem je podpisan minister. V občinah ne razumemo, zakaj je prišlo do tega. Vemo, da ni bilo razpisa v letu 2009, da je bil ta razpis januarja 2010 z vaše strani obljubljen in potem tudi izpeljan. Po vaši zaslugi verjetno, drugače ga še ne bi bilo. Vendar ker so občine oziroma regionalne razvojne agencije že novembra lansko leto posredovale izvedbene načrte regionalnih razvojnih programov 2010-2012 na vašo službo, bi pričakovali, da bodo tudi ustrezno pregledani in potrjeni od Službe Vlade. Vendar se to očitno ni zgodilo. Zato nas zanima: Zakaj se ne da prijaviti na ta prvi rok, ker mislimo, da se vseeno da pregledati in izdati potem te sklepe? Vemo, da do 30.9. moramo tudi poročilo oddati o izvedbi teh projektov. Če se stvar odlaša, je vprašanje, ali bomo sploh lahko izvedli te projekte.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Henrik Gjerkeš.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Vsi vemo, kako kratki roki so bili decembra, januarja, ko smo se še z RRA-ji pogovarjali, s sveti regij, kako pospešiti te postopke, da bo lahko 5. javni poziv januarja objavljen. Izvedbeni načrti, ki so bili posredovani na SVLR, niso bili v skladu z novo uredbo o regionalnih spodbudah. In to smo že takrat vedeli. Bili so indikativni izvedbeni načrti, za katere se je vedelo, da jih bo treba dopolniti. In v skladu z razpisnimi pogoji ter merili, ki so bili objavljeni v 5. javnem pozivu, so to regije oziroma RRA-ji oziroma sveti potrdili in na koncu to tudi izvajali. Vendar so zaradi kratkih rokov vsaj v večini regij zaprosili za podaljšanje oddaje izvedbenega načrta. Ker izvedbeni načrt v novi uredbi o regionalnih spodbudah mora biti pregledan s strani SVRL, potem SVRL poda mnenje in to mnenje posreduje regiji nazaj; to je nov dvostopenjski način, malenkostna sprememba od prvih štirih javnih razpisov. Zaradi pozne prispelosti izvedbenih načrtov zunanji izvajalec, ki smo ga najeli za to, da je presodil o izvedbenih načrtih oziroma o primernosti izpolnjevanja meril izvedbenih projektov, ni mogel dokončati svojega dela. Nekateri izvedbeni načrti so namreč prišli že po roku, ki je bil indiciran, da se pošljejo projekti. Večino izvedbenih načrtov je zunanji izvajalec pregledal, SVLR bo za vsako regijo pripravilo mnenje. To mnenje pa potem regija oziroma svet regije upošteva ali pa ne - po svoji presoji. Gleda na roke, ki so zdaj že preko prve prijave, bo možna prijava na drugi rok oziroma na ostale roke letos, ki so še marca, aprila in maja. Jaz mislim, da ni nič zamujenega. Vse skupaj smo dejansko stisnili na minimalno časovno skalo, ampak stvar se je premaknila in mislim, da bo tudi do konca korektno izvedena. Hvala.
Hvala lepa. Želi da minister dopolni odgovor? Prosim, gospod Lah.
Javni poziv je bil 29. 1. Če je bilo z javnim pozivom toliko novitet, da je bilo treba izvedbene načrte regionalnih razvojnih programov dopolniti - vemo, kakšen je postopek, da mora svet regije potrditi, da morajo občine dodelati in tako naprej, da to ne gre. Zakaj ste potem dali 26. 2. prvi rok? Od 29. 1. do 26. 2. je manj kot en mesec! Ker smo za te spremembe vedeli že lansko leto, da ni notri prometne infrastrukture, sami ste rekli, da se v bistvu ne bodo spremenili pogoji, nam v Regionalni razvojni agenciji trdijo, da so bili kljub temu projekti pripravljeni tako, da ustrezajo tem pogojem. Pa vseeno so bili vsi zavrnjeni. Če bo v nekaj tednih ali v tem tednu že nekaj izvedbenih načrtov pregledanih, zakaj ne pregledajo - verjetno niso še z vseh agencij prispeli izvedbeni načrti oziroma projekti - samo s tiste agencije, kjer so projekti prispeli k vam, da bo to hitreje. Sicer pa imate čas 60 dni do izdaje sklepa. V teh 60 dneh se lahko izvedbeni načrti pregledajo in izdajo tudi sklepi. Če bodo prijavljeni meseca maja, vloge oddane, in potem 60 dni od takrat - kdaj bodo potem projekti izvedeni, če moramo konec devetega meseca izdati poročilo oziroma dokazilo o plačilu [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]skupaj? Zato predlagam, minister, da vseeno vzamete te projekte, je pa čudno, kako je bilo tudi nam sporočeno, češ, dvignite vloge, sicer vam bomo vse zavrnili, ker nismo še izvedbene načrte [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Prosim minister gospod Gjerkeš.
Hvala. Sporočilo vsekakor ni bilo takšno, bil je samo nasvet. Saj mi ne moremo preprečiti, da pošljejo projekte na SVRL. Mi smo samo svetovali, naj počakajo v regijah še nekaj dni, ker zunanji evalvator še ni v stanju zaradi kratkega roka, ki ga je imel takrat, ko je pridobil izvedbene načrte, pregledati te izvedbene načrte. Nikakor nismo sugerirali, da bodo zdaj vsi projekti padli. Nikakor niso bili vsi zavrnjeni, nobeden ni bil zavrnjen. Samo postopek, ki je predpisan v uredbi o regionalnih spodbudah, ni bil korektno izveden. Veste pa, da moramo striktno paziti na te postopke zaradi sitnosti, ki smo jih imeli, ker v prvih štirih niso bili striktno upoštevani vsi postopki. Če bi bili izvedbeni načrti takšni, da bi jih lahko nespremenjene, oktobrske, posredovali, bi jih RRA-ji posredovali. Ampak v tistih delih, kjer so bile spremembe, kjer smo izpostavili določena merila, so detektirali, da je treba izvedbene načrte v določenem delu prilagoditi in so jih tudi prilagodili. Seveda pa to, kakor ste sami povedali, potegne za seboj, da jih morajo potrditi regionalni razvojni sveti, svet regije in tako naprej. Vse zahteva nek postopek in ta postopek je bil realen, seveda v idealnih okoliščinah. Na žalost se je izkazalo, da smo dejansko postavili prekratek rok in zato prvi projekti niso bili prijavljeni v februarju. Ampak ni to izključno SVRL, ampak je tudi stvar tega, ker smo odobrili regijam, da so lahko kasneje po roku pošiljali načrte, ker so, kakor ste tudi sami ugotovili, bili roki kratki in so se morali sestajati in potrjevati, mislim, da celo dvakrat, te izvedbene načrte. Hvala.
Hvala lepa. Želite dati postopkovni predlog? Prosim.
Gospod minister, nisem zadovoljen z odgovorom. Prihajam iz regije, kjer nismo nič popravljali, ker trdijo, da so izvedbeni načrti pripravljeni tako, kot je bilo v javnem pozivu. Ampak s tem dopisom se tudi štirje projekti iz naših izvedbenih programov ne morejo prijaviti na ta prvi rok, da bi lahko šli v razpis pravočasno in bi se projekti izvedli v letošnjem letu. Nič nismo popravljali, vi pa mečete vse v isti koš. Enostavno, ker niso bili pregledani izvedbeni načrti, ni vaša služba uspela to pregledati od jeseni lanskega leta. Zato enostavno odložite vsaj za en mesec, potem pa se bo čakal še sklep 60 dni, ker imate rok 60 dni, in mi se bojimo, da občine pritiskajo, ker bi radi letos tudi te projekte fizično izvedli in dali dokazila do roka, ki ste ga vi določili. Jaz bi postopkovno prosil, če se opravi po Poslovniku razprava na seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Zvonka Laha, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra brez resorja, odgovornega za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, bo Državni zbor odločal jutri, v torek, 2. marca 2010, v okviru glasovanj. Silven Majhenič bo postavil vprašanje ministrici za notranje zadeve ter ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri! Novembra 2007 je bil pri Vrhovnem državnem tožilstvu ustanovljen specializirani oddelek, v katerem sodelujejo poleg tožilcev še policisti in vojaški policisti. Namen ustanovitve specializiranega oddelka je preiskovanje oseb s policijskimi pooblastili na področju notranjih zadev in obrambe. O pomembnosti tega specializiranega oddelka nas sigurno prepričajo številke, ki govore o obravnavanju in podanih ovadbah policistom, ki so prekoračili pooblastila ali bili obravnavani zaradi suma storitve kaznivih dejanj. Zlorabo pooblastil in kazniva dejanja, storjena v vrstah oseb s pooblastili, ne more neodvisno raziskovati policija, kajti v tem primeru raziskuje sama sebe, kar pa je v nasprotju z odločitvijo Evropskega sodišča za človekove pravice. Vendar zadeve ne tečejo, kot so bile zastavljene, saj prepoved vpogleda v notranje, upravne evidence, ki jih vodi Ministrstvo za notranja zadeve Republike Slovenije, otežuje delo specializiranega oddelka, še posebej, ko je zadeva v fazi preiskovanja in odkrivanja. Nesoglasje med policijo in tožilstvom ne bi smelo biti ključno za neuspešno delo specializiranega oddelka, ki svoje delo opravlja profesionalno in po zakonu. Prevladati bi moral interes, ki sledi cilju namena, to pa morajo zagotoviti ministrstva. Odgovornost pa je sigurno na ministrih in predsedniku Vlade, ki je odgovoren, da ministrstva delajo v interesu pravne države. Zato sprašujem: Ali je res, da nameravate ukiniti ta specializirani oddelek, ki se je potrdil z rezultati, ki potrjujejo namen in upravičenost oddelka, samo zaradi nesoglasja med policijo in tožilstvom, ki bi morala po vsakršni logiki še kako sodelovati med seboj? Kaj boste storili, da bo sodelovanje na nivoju, kot se spodobi za te institucije? Hvala.
Kdo bo prvi odgovoril? Minister, gospod Zalar. Oba skupaj z ministrico za notranje zadeve imata pet minut. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec. Ta specializirani oddelek, o katerem govorite, je organizacijsko sestavni del skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala. Pristojnosti teh državnih tožilcev in policistov na tem področju so urejene v Zakonu o kazenskem postopku. Ministrstvo za pravosodje namerava poseči v Zakon o državnem tožilstvu in zlasti prenoviti nekatere institute, ki se nanašajo na organizacijo in način dela skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala, in to na način, da bomo zagotovili organizacijske, postopkovne, materialne in kadrovske pogoje za optimalno delo. To je treba predvsem zaradi tega, ker smo v Sloveniji pred kratkim dobili najprej Nacionalni preiskovalni urad, potem pa še specializirani oddelek na Okrožnem sodišču v Ljubljani za pregon in za sojenje v nekaterih zadevah gospodarskega in organiziranega kriminala. Ta prilagoditev glede pristojnosti in tudi glede tehničnih podlag za delovanje, normativnih podlag za delovanje in podobno, je razlog za to, da pripravljamo določeno prenovo na tem področju. Povsem jasno pa je, da bo ob tem treba upoštevati sodbo, ki ste jo omenili v zadevi Matko, ki je vzpostavila standarde. Gre za sodbo Evropskega sodišča za človekove pravice in te sodbe nikakor ne bomo prezrli. Tej skupini oziroma temu oddelku bodo tako zagotovljena ustrezna organizacijska umestitev in način dodeljevanja zadev, ustrezno število tožilcev in znotraj tega specializiranega oddelka tudi ustrezno število policistov. Sicer pa bi rad opozoril samo še na to, da je bilo Ministrstvo za pravosodje na problem organizacijske vpetosti tega oddelka v skupino državnih tožilcev opozorjeno že 22. decembra 2008 na prvem delovnem sestanku, ki smo ga imeli z Vrhovnim državnim tožilstvom. In Vrhovno državno tožilstvo je bilo tisto, ki je predlagalo določeno spremembo na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Ministrica, gospa Katarina Kresal.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec! Organizacija in pristojnosti državnega tožilstva ne sodijo v pristojnost Ministrstva za notranje zadeve, zato je prvi odgovarjal kolega, minister za pravosodje. Vendar pa bom vendarle podala svoje mnenje v zvezi s tem oddelkom. Zavedam se namreč pomena neodvisnega zunanjega nadzora nad delom policije, ki ga izvaja specializiran oddelek pri Vrhovnem državnem tožilstvu. Spoštujemo to, da je takšna organizacija posledica sodbe Evropskega sodišča, ker zahteva v primeru posega represivnih organov v človekove pravice ustrezen neodvisen nadzor in preiskavo. Ob tem pa ne morem mimo tega, kar so ugotovili že različni pravni strokovnjaki ob uvedbi takšnega sistema, kot ga imamo, torej da smo namesto tega, da bi dobili koherenten sistem učinkovitega in neodvisnega preiskovanja nezakonitega poseganja v človekove pravice, dobili nesistemski, netransparenten in nedomišljen super nadzorni organ pri Vrhovnem državnem tožilstvu, z obsežnimi policijskimi pooblastili. In kot sem sama že večkrat poudarila, se zavzemam za celovito ureditev sistemsko preglednega, učinkovitega in neodvisnega nadzora nad policijo. Današnji sistem prepletanja pristojnosti in s tem prelaganja odgovornosti je finančno in organizacijsko neoptimalen, nesistemski in ima po mnenju mnogih strokovnjakov za posledico zmanjšano pravno varnost posameznikov pred posameznimi nezakonitimi posegi policije in tudi zmanjšano pravno varnost samih policistov pred neutemeljenimi obtožbami in šikaniranji. Z našega vidika so torej spremembe potrebne. V kakšni smeri, je v pristojnosti Ministrstva za pravosodje. Seveda pa nikakor ni mogoče govoriti kar počez o ukinitvi tovrstne ureditve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor. Ministra za finance dr. Franca Križaniča sprašujem v zvezi s poenostavitvijo odmere dohodnine od obresti na denarne depozite pri bankah in hranilnicah v Sloveniji, tako da bi denarne ustanove direktno obveščale Davčno upravo Republike Slovenije z vnaprej pripravljenimi davčnimi napovedmi. Na podlagi zakona o dohodnini morajo davčni zavezanci vložiti napoved za odmero dohodnine od obresti na denarne depozite pri bankah in hranilnicah, ustanovljenih v Sloveniji ter v drugih državah članicah Evropske unije, v primeru, da skupni znesek obresti dosežen v davčnem letu presega 1.000 evrov. Na podlagi sedanje ureditve mora davčni zavezanec davčno napoved vložiti pri davčnemu uradu. Lahko pa tudi vloži napoved v elektronski obliki prek sistema E-davki. Pri tej ureditvi se pojavljajo težave, ker mora veliko ljudi priti iz oddaljenih krajev do davčnih uradov. Marsikje tudi starejši in bolni na to enostavno pozabijo in tudi ne morejo elektronsko vlagati napovedi. Zaradi tega bi bilo bolje, da bi banke in hranilnice letno obveščale davčne urade o zneskih obresti. V primeru, da ti zneski presegajo 1.000 evrov, pa bi bilo smiselno, da Davčna uprava na podlagi posredovanih podatkov s strani bank in hranilnic pripravi predizpolnjeno napoved in jo posreduje davčnim zavezancem po pošti. V primeru, da davčni zavezanec ne ugovarja, bi se s tem končala njegova davčna obveznost. Na podlagi teh sprememb poenostavitve davčnega postopka, ki ga predlagam, bi se razbremenili davčni zavezanci glede roka in načina vložitve. S tem bi omogočili starejšim in osebam iz oddaljenih krajev, da jim ne bi bilo treba hoditi na te oddaljene davčne urade in jim ne bi bilo treba paziti na roke vložitev napovedi. Ministra za finance dr. Franca Križaniča sprašujem: Ali pripravljate kakšne davčne poenostavitve za davčne zavezance na tem področju? Za odgovor se že vnaprej lepo zahvaljujem.
Hvala lepa. Prosim, minister za finance dr. Franc Križanič.
Spoštovani, hvala za vprašanje. Odgovor se glasi: za uveljavitev predlaganja poenostavitve je na zakonodajni ravni nujna sprememba Zakona o davčnem postopku. Poleg tega pa je treba proučiti in prilagoditi delovne postopke na Davčni upravi. Hitre rešitve glede te spremembe po mnenju našega ministrstva ne bi bile primerne. Ne glede na to, pa ocenjujemo, da je predlog treba podrobneje proučiti predvsem z naslednjih vidikov. Prvič, z vidika vpliva spremembe sistema pobiranja davka na obseg pobranih davkov, posebej v odboju finančne konsolidacije javnih financ. Drugič, z vidika tehničnih zmogljivosti informacijskega sistema DURS, saj je le-ta do izgradnje novega davčnega informacijskega sistema, ki ga letos začenjamo, preobremenjen in ne omogoča novih nadgradenj oziroma aplikacij. Še vedno deluje v sistemu DOS. Tretjič, z vidika ustreznosti spremembe veljavnega sistema napovedovanja davka iz naslova obresti. Tu je treba upoštevati, da DURS ne more avtomatično pridobiti podatkov o dohodkih iz naslova obresti od tujih bank oziroma drugih ponudnikov plačilnih storitev, zaradi tega je vprašanje, ali za davčnega zavezanca predizpolnjena napoved, na katero bi moral ugovarjati, ker dohodki iz tega naslova, doseženi v tujini, ne bi bili vključeni v predizpolnjeno napoved, dejansko pomeni poenostavitev ali pa komplikacijo in možnost določenih konfliktov. Četrtič, predlog je treba proučiti tudi z vidika nadzora in celovitosti podatkov, vključenih v predizpolnjeno napoved, ki bi zagotavljali pravilno odmero davka. Šele na podlagi te celotne ocene bo mogoče sprejeti dokončno odločitev, ali oziroma kdaj spremeniti sistem pobiranja davka, tako kot predlaga poslanec v svojem vprašanju. Je pa to brez dvoma eden od dolgoročnejših ciljev, ki pa terja bistveno izboljšano informatiko, glede na sedanje stanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Renata Brunskole bo postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni. Vprašanje postavljam gospodu prof. dr. Roku Žarniću. Ministrstvo za okolje in prostor je pristojno za povračilo škode, ki jo povzročajo zavarovane vrste prostoživečih živali pri domačih živalih - drobnici in ostalih živalih. Na žalost se je izkazalo, da je bilo Ministrstvo za okolje in prostor do zdaj neučinkovito ali premalo učinkovito - po mnenju kmetov - pri izplačevanju odškodnin. V prejšnjem tednu sem bila tudi sama udeleženka okrogle mize na temo problemov z zavarovanimi vrstami prostoživečih živali, ki jo je organizirala Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije. Prisotni so bili predstavniki območnih enot iz cele Slovenije. Veliko je bilo kritik in ostrih besed v zvezi z učinkovitostjo delovanja pristojnih služb v okviru Ministrstva za okolje in prostor, v tem primeru Agencije Republike Slovenije za okolje, ki je bila sicer pohvaljena, da je sedaj ta dejavnost oziroma to delo izvedeno bolj transparentno in učinkovitejše, kot je bilo prej pri drugi službi, ki je bila za to odgovorna, vendar se še vedno soočajo s težavami pri izplačevanju odškodnin. Poudarjeno je bilo, da bi bilo treba učinkoviteje reševati to problematike s kvalitetnejšo spremembo zakonodaje, da bodo tudi kmetje, ki se dejansko ukvarjajo s kmetijsko dejavnostjo in od tega živijo, imeli občutek, da ščitimo in podpiramo njih in njihovo delovanje, ne pa samo divjadi oziroma prostoživečih živali. Zanima me: Kako bo Ministrstvo za okolje in prostor pristopilo k reševanju te problematike? Ali se nam morebiti v kratkem obeta tudi sprememba zakonodaje na tem področju?
Hvala lepa. Prosim, minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić.
Spoštovani! Najlepša hvala za vprašanje. Pri tem vprašanje je, zanimivo, prišlo do časovnega zamika. Pritožbe na neučinkovitost so bile vmes že odpravljene. In na dan 23.2.2010 je ostalo še 20 nerešenih odškodninskih zahtevkov od 911 v letu 2009, se pravi, 2%. Toda naj se vrnem na začetek. Pri nas imamo to področje regulirano z dvema zakonoma, Zakonom o ohranjanju narave in Zakonom o divjadi in lovstvu, ter z navodili za ravnanje v teh zadevah in s Pravilnikom o primernih načinih varovanja premoženja. ARSO, Agencija Republike Slovenije za okolje, ki ste jo pohvalili, se je zadeve dokaj resno lotila in kot kaže, zaostankov ni več. Bi vam pa mogoče za lažje razumevanje prebral nekaj zelo zanimivih podatkov. Od leta 2005 do 2009 je bilo rešenih 5.518 zahtev, 20 jih je še ostalo v reševanju, kar je davkoplačevalce stalo približno 1 evro na prebivalca Slovenije ali milijon 973 tisoč 136 evrov. In če k temu dodamo še 236 tisoč 472 evrov za 491 vlog od leta 2005 do 2009 za zaščitne ukrepe, imamo pred seboj nekako to zadevo. Mislim, da kritika, da država slabo pokriva te zadeve, ni ravno na mestu. Jasno, ljudje si želijo več denarja od države. Tu pride 360 evrov na primer, s čimer sta ovca ali dve dobro poplačani. Pa ne bi hotel biti narobe razumljen, vendar treba je še to povedati, da je izšel javni razpis 5. februarja, kjer je za letos predvidenih sto tisoč evrov nepovratnih sredstev za nakup elektro mrež in pašnih aparatov kjer ministrstvo financira 60% priznanih stroškov. Na internetu so ti razpisi objavljeni, zaključijo se 10. maja. Torej gre za preventivo, vlagamo v to, v redu plačujemo zakonske obveze in mislim, da tukaj ni kaj komentirati. Vsak zakon se da spremeniti, se ga da dopolniti, se ga da izboljšati, samo to je pa sedaj že druga zgodba. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim.
Hvala lepa. Najlepše se vam zahvaljujem za odgovor, bi pa ob tem podala tudi nekaj mnenj iz te razprave na okrogli mizi. Predvsem je bil dan zelo oster poudarek, da bi bila potrebna večja socialna sobivalna kvantiteta, torej ljudje, zveri celo razprave je bila o tem, da bi se morali v Sloveniji odločati [[...]]
Kolegica ne smete širiti teme, dopolnitev odgovora bi prosil.
V redu, hvala, saj to je v zvezi s tem. Predvsem se moramo odločiti, ali želimo poseljeno pokrajino in kmetijsko dejavnost ali bomo ščitili prosto živeče živali. Gre za problematiko sobivanja ljudi in divjadi. V zvezi s tem jaz tudi sama predlagam in prepričana sem, da boste tudi vi v okviru vašega resorja v tej smeri še želeli, da bi potekal normalen dialog med Ministrstvom za okolje in prostor in tudi vsemi tistimi, ki se ukvarjajo s kmetijsko dejavnostjo in da bi v bodoče tudi v zvezi z izplačilom odškodnin pa tudi v zvezi s sobivanjem zadeve potekale tako, kot je treba. Predlagam, da to zadevo tako resno, kot ste že sedaj na začetku, nadaljujete še naprej. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Silva Črnugelj bo postavila vprašanje ministru za okolje in prostor. Zdaj imamo okoljski program v tem trenutku. Prosim.
Hvala lepa za besedo, lepo pozdravljeni gospod minister in predsednik. Res je, izgleda, da smo danes nekako poslanci začutili, da imamo resnega sogovornika med seboj in ker je okolje neka takšna splošna priljubljena tema vseh poslancev, smo verjetno želeli, tudi jaz, izkoristiti vaš svež zagon in entuziazem ki ga imate na temu področju. Naj se osredotočim na vprašanje. Slovenija je znana po svojih naravnih lepotah. Te naravne lepote so neizmerne. Tisti, ki ima rad naravo, zna tudi v tej naravi uživati. Paralelni podzemni svet v Sloveniji je neizmerno bogat in metri in metri, kilometri, stotine metrov rovov podzemnih ima, so neko neizmerno bogastvo, ki si ga imajo možnost ogledati nekateri v javno dostopnih terminih, nekateri pa samo ljubiteljsko in kot člani Jamarske zveze. Če le povem, da sem na spletnih straneh Jamarske zveze videla, kako in na kakšen način, koliko dejansko se Jamarska zveza ukvarja z vsem tem našim paralelnim podzemnim svetom in vsemi temi lepotami. V zadnjem času je bilo zelo veliko govora o nekaterih najbolj znanih jamah, to sta Postojnska jama in Škocjanske jame, zaradi že v medijih dosti znanih problemov. Ampak ti problemi niso vezani samo na te najbolj razvpite in najbolj znan jame, ampak so vezani tudi na ostale jame, ker so bogate po vseh svojih lepotah, če ne mogoče celo so ta bogastva in lepote nekoliko, bi človek rekel, bolj mistične, za nekatere bolj interesantne in tako naprej. Če gremo samo v Planinsko jamo, Križno jamo, zdaj že Križno jamo 2 in novih rovih, ki so jih pridni jamarji odkrili, lahko ugotovimo, da je tukaj eno bogastvo, ki zgleda, da ni dovolj raziskano. Mene zanima: Kaj mislite ukreniti na tem področju? Zakonodaja je bila sprejeta v enem obdobju, evalvacija, implementacija te zakonodaje pa je potrebna. Koliko menite, da bo treba dejansko še postoriti na tem področju, podelitvi koncesij tudi za druge ne toliko znane jame, recimo Taborska, Županova in tako naprej? V Sloveniji jih je kar veliko. Ne samo zaradi obiska, ampak bi bila to eventualno tudi zelo bogata gospodarska dejavnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa poslanka! Najlepša hvala najprej za zelo spodbudne besede. V tem odgovoru bom skušal nekaj številk tako malo na kratko povedati. Imamo Zakon o varstvu podzemnih jam iz leta 2004 in leta 2006 dopolnjen, ki celovito ureja varstvo in naravo podzemnih jam. Vsak zakon je zakon, kakršen je, in vsak zakon rabi občasno prenovo in preverjanje. Če je štiri leta preteklo od zadnje verzije, se bo verjetno treba lotiti že malo kritične ocene na osnovi izkušenj, ki jih imamo z implementacijo tega zakona. In ravno tu pa je mali problem. Operacionalizacija sistema varstva podzemnih jam ne poteka tako hitro in tako celovito, kot bi si želeli, vključno s povečanjem izvajanja nadzora, ki je nujno. Se pravi zakone, ki jih imamo, ne da bi jih spremenili, je treba najprej dovolj dobro uveljaviti in operacionalizirati. Jasno, s to operacionalizacijo dobivamo podatke za izboljšave. Mogoče malo statistike. V Pravilniku o določitvi in varstvu podzemnih jam iz leta 2004 in 2006 je vključenih 8 tisoč 382 podzemnih jam pri nas. Pa še zdaleč niso vse. Od teh je 6 jam opredeljenih za zaprte jame, ki so tako ranljive, da jim lahko grozi vsakršno vstopanje vanje. Torej samo 6 jih je zaprtih. 184 jam je opredeljenih kot odprte jame z nadzorovanim vstopom. Tukaj je seveda tudi Postojnska jama. Zaradi občutljivosti je vstopanje treba nadzorovati. 8.192 jam pa sodi med odprte jame. Trenutno je fizično z vrati zaprtih 79 jamskih vhodov. Se pravi, ne vseh 384. Na podlagi zakona so sprejeti še trije podzakonski predpisi: Pravilnik o sporočanju podatkov o podzemnih jamah, Pravilnik o usposobljenosti za samostojno jamarsko delovanje in Pravilnik o usposobljenosti za jamske vodnike za vodenje po odprtih jamah, ki so urejene za turistični obisk. Kot sem rekel, v ta izvajanja zakona so vključene aktivno najpomembnejše nevladne organizacije, ki se ukvarjajo z jamami, kot so Jamarska zveza Slovenije, jamarska društva, Institut za raziskovanje Krasa pri Slovenski akademiji znanosti in umetnosti. Tista začetka, pogojno rečeno, kritika ne gre toliko na njihovo dejavnost, vendar je povezana s številom jam, ki jih imamo. Tukaj smo tudi toliko bogati, da je težko vse dobro obvladati. Zaradi omejitve finančnih in kadrovskih zmožnosti pa je še vedno tukaj veliko stvari treba postoriti in treba se je truditi da čim bolje opravimo to delo. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilni odgovor? Prosim, gospa Črnugelj.
Hvala lepa za besedo. Jaz se zavedam, da je zaradi količine tega neizmernega paralelnega sveta oziroma bogastva, ki ga imamo, nadzor, varovanje veliko težje, kot je recimo v državah, ki takih jam in v takem obsegu nimajo, tudi ne v takih metražah kot je v Sloveniji. Pa vendarle je to eno veliko bogastvo za celo Slovenijo in ga je vredno ohraniti, ne nazadnje tudi pokazati širši javnosti. Pred kratkim sem bila na Kubi. Oni imajo sicer bogat jamski svet, ampak ker sem si jaz našega dodobra ogledala, se ne da primerjati. Ampak imajo pa način izkoriščanja in reprezentiranja javnosti in turistom daleč bolj intenziviran, kot je tukaj v naši Sloveniji. Sprašujem vas: Ali načrtujete tudi kakšna dodatna sredstva v nekaterih drugih finančnih perspektivah, ker za raziskovanje, varovanje in ne nazadnje tudi za vlaganje v infrastrukturo v tem jamskem svetu je treba imeti tudi določena finančna sredstva? Nekaj jih bo verjetno v sklopu biodiverzitete in leta biodiverzitete mogoče v naslednjih finančnih obdobjih tudi dobiti oziroma se pripraviti za črpanje nekaterih novih sredstev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, dr. Žarnić.
Hvala za vprašanje. S sredstvi je tako. Nekatere teh jam, ne mnoge, imajo koncesionarje. Vemo, da velik del koncesije pride nazaj v občino. To je eden od teh virov sredstev, ki se lahko vložijo tudi v to, kar ste omenili. Drugo je turizem. Sigurno je to treba izkoristiti. Te jame v takem velikem obsegu, če bi to mogoče bilo kje drugje, bi bile bolj komercialno izkoriščene. Ali je komercialna izkoriščenost pa naravi vedno prijazna? Tukaj je treba najti neko ravnotežje.
Hvala lepa. Dr. Luka Juri bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje.
Hvala lepa. Minister, kot je bilo skoraj napovedano, vidite, da komaj ste v sedlu, pa že ste tu z nami v nočnih urah. Dobrodošli. Čeprav ste na ministrskem sedlu šele nekaj tednov, vas želim opozoriti na večdesetletno težavo, ko jo trpimo prebivalke in prebivalci Mestne občine Koper, predvsem Dekanov in Bertokov. To je kemična tovarna Kemiplas. Ta industrija je v času socializma od leta 1949 živela pod imenom Iplas, nato pa se je preoblikovala in dobila novo ime Kemiplas v času privatizacije. Žal pa je obdržala več ali manj isto tehnologijo, s katero proizvaja anhidrid ftalne kisline, anhidrid maleinske kisline, dioktiftalat, PET predforme in tako dalje. Pobuda, da bi se tovarna preselila, je stara že več let. Potekala so celo že uradna pogajanja, vendar se je vse ustavilo na mrtvi točki, tako da danes Mestna občina Koper in skupina občank in občanov išče svojo pravico na sodišču, doslej neuspešno. Vprašanje Kemiplasa se je v preteklem letu za nekaj časa umirilo, potem ko se je uprava odločila zaradi gospodarske krize ustaviti proizvodnjo, sedaj pa ponovno obratuje in v ozračje dnevno izpušča nevarne snovi. Res je, da se izvajajo meritve, vendar te naroča in plačuje sam lastnik tovarne, ki ima interes prikazati, da je vse v redu. Edina neodvisna meritev, ki jo je pred leti izvajalo vaše ministrstvo, pa je pokazala prekomerne izpuste. Poleg tega je stanje, pa ne samo stanja, ampak tudi alarmanten občutek, ki je prisoten v javnosti, toliko bolj poslabšal incident, ki se je zgodil prejšnji teden, ko je ponoči izbruhnil požar in le zaradi hitre intervencije gasilcev ni prišlo do izredno škodljivih izpustov v okolje in do smrtnih žrtev; sami veste za ta incident. Hkrati pa na vašem ministrstvu že nekaj časa čaka vloga, s katero naj bi odobrili delovanje Kemiplasa, ker pa odgovora še ni, tovarna smatra molk organa kot odobritev in prosto deluje. Zato vas sprašujem: Kdaj lahko pričakujemo, da bo vaše ministrstvo vendarle odgovorilo na odprto vlogo? In: Kakšne so možnosti, da se spremeni sedanja praksa in da vi urejate ter izvajate meritve, seveda na stroške Kemiplasa? Na koncu me še zanima: Kakšne so možnosti, da bi ministrstvo ob sodelovanju lokalne skupnosti pristopilo k aktivnemu iskanju rešitve, s katero bi se tovarno Kemiplas vendar zaprlo? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, minister za okolje in prostor dr. Roko Žarnić.
Gospod predsednik! Spoštovani gospod poslanec, hvala lepa za najbolj vroče vprašanje na koncu dneva, ampak me ne moti, ker sem na to vprašanje pripravljen že od takrat, ko se je nesreča zgodila. Še najbolj me je pa zbodla pripomba koprskega župana, ker mislim, da je zelo narobe razumel moje sporočilo novinarjem - ravno v nasprotno smeri. Namreč, morate vedeti, da so pri izdaji dovoljenj veliki pritiski, da so nekateri lastniki izredno vešči pri uveljavljanju svojih interesov na sodiščih z dobrimi advokati in pri takih zelo kočljivih zadevah smo tudi mi posebej pozorni. Moja izjava je šla v to smer, da ravno zaradi tega dogodka bomo skušali zadeve še bolj organizirano in bolj kvalitetno pripraviti, da v primeru, da bi prišlo pri dovoljenjih do sklepov, ki niso ravno po želji lastnikov, da bi takšni sklepi bili tako močni, da bi bili ubranljivi. To je bilo moje sporočilo, ki ga je župan narobe razumel. V nobenem primeru ne gre za to, da želimo skrivati, da želimo služiti kapitalu, kot se je nekaj slišalo, vendar želimo pravično in pošteno - v skladu z zakonodajo, kakršno imamo - ukrepati in urediti ta problem. Sami ste povedali, da je nekaj časa zadeva mirovala, zato tudi od leta 2007 se stvari niso premaknile, ker obrat ni obratoval. Mi smo vodili tudi dva postopke v zvezi z zahtevo zavezanca za predelavo odpadkov in zahtevo, da bi dobili status zbiralca odpadkov. V obeh primerih smo se odločili negativno, vendar je na drugi stopnji zavezanec na pritožbi dobil del ugoditve in je šla zadeva spet na prvo stopnjo. Se pravi, da se s tem intenzivno ukvarjamo. Danes zjutraj sem se sestal s kolegi, ki so za to zadolženi, in ravno to, kar ste vi rekli, neodvisno od tega, smo sami ugotovili, da je treba glede monitoringa nekaj bolj radikalno ukrepati in bomo predlagali spremembo Zakona o varstvu okolja tako, da izbira pooblaščenca, ki meritve izvaja, ni več prepuščena upravljavcu, ki ga plačuje, temveč bi bil neposredno neodvisen ekspert, pooblaščenec ministrstva, s tem da pa bi upravljavec z neko obvezno kavcijo račun pokril. Vendar, ne direktno izvajalcu, temveč integralno v proračun ali na kakršenkoli način in bi s tem pooblaščenec bil popolnoma neodvisen. S tem bi zagotovili bistveno višjo kakovost pristopa k reševanju problemov in bi imeli neobremenjene strokovne meritve, kar bi rešilo veliko teh problemov. Za zaključek pa še - in da me ne bo kdo narobe razumel. Za naše ministrstvo so takšni dogodki neke vrste posebni dogodki, ki omogočajo preboj navzgor. Po hudih potresih, ki se nahajajo, kljub žrtvam se s popotresno prenovo nekaj uredi, se gre na višji nivo. Mislim, da tudi ta primer Kemiplasa je lahko negativen, ampak nekoliko prispeva - ne bom rekel, da je pozitiven - k premiku naprej in verjamem, da bomo v kratkem času vsi bolj zadovoljni.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Ste želeli dopolnitev odgovora? Mislil sem, da ste tako zadovoljni z odgovorom, da tega niste želeli, ampak dobro. Prosim, dr. Juri želi dopolnitev odgovora.
V italijanščini pravijo, da apetit prihaja, medtem ko ješ. In ker je bil odgovor tako dober, seveda, ne morem, da ne bi prosil še za dopolnilni odgovor. Glede na to, da ste me, moram reči, zelo razveselili z napovedjo, da razmišljate o spremembi zakonodaje, s katero bi lahko samo ministrstvo določalo izvajalca meritev in konec koncev tudi določal njegovo finančno samostojnost in ga dejansko postavilo na položaj, da lahko izvaja svoje delo. Spoštovani minister, ne zameriti, ampak zanima me: Kdaj nameravate ta predlog podati? Hkrati pa lahko računate tukaj na polno podporo mene in kolegov, da bo ta sprememba šla čim prej skozi. Hvala.
Hvala lepa. Prosim. Želi minister odgovoriti? Prosim, minister.
Hvala. Danes zjutraj sva z direktorjem ARSO o tem se pogovarjala. Se pravi, postopek se je začel.
Hvala lepa. Kot sem že omenil, gremo na drugi krog. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod minister. Mi smo v Poslanski skupini SDS zahtevali nujno sejo Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje na temo nagrad stečajnim upraviteljem in nisem imel namena danes tega vprašanja sploh postavljati. Ampak razlog, da postavljam to vprašanje, je bil pravzaprav v tem, kar je ministrstvo 25. 2. sporočilo javnosti po tisti naši zahtevi za izredno sejo odbora. V vašem sporočilu za javnost, se pravzaprav s to našo pobudo na nek način strinjate in lepo vse stvari, ki so narobe na tem področju po vaši lanskoletni spremembi pravilnika 11. 7. 2009, nekako prevalite na Vrhovno sodišče oziroma na sodišča. Ko smo pisali to zahtevo, nismo imeli namena napadati sodišč in njihovih odločitev, ona so pri tem avtonomna, ampak smo želeli opozoriti na sistem, ki na tem področju ni dorečen. In zato bom šel malo nazaj. 11 dni po sprejemu vašega mandata ste verjetno kot eno prvih normativnih stvari spremenili pravilnik s tega področja, posegli ste v 3. in 5. člen. Mislim, da so se zadeve začele že tam. Na vsak način so se začele že tam, tako vsaj kažejo vse podrobnejše analize. Kasneje, 28. 2. kljub deflaciji v času veljavnosti zakona - ne morem namreč govoriti o celemu letu 2008 ampak o veljavnosti zakona, ta pa je bila tri mesece, je bila deflacija, pa niste nič znižali. V času potem v nadaljevanju do meseca maja se je zgodil tudi Videm-Krško, ni bilo nič spremljanja situacije in tisto, kar je še vedno narobe, za kar jaz mislim, da je pripeljalo do tega problema, ki danes velja v sodstvu - mislim, da so sodniki kar malo zmedeni, upravičeno zmedeni, ker če vsake nekaj dni spremenijo predpise, potem je lahko težava, tudi za sodnike. In potem tisti mesec maj lanskega leta in hkrati tisto, kar se je zgodilo v tej dvorani in sam sem takrat opozarjal pri zagovoru tistega amandmaja - govorim seveda o tretjemu odstavku 499. člena, s katerim ste podzakonske akte, ki so takrat veljali, naredili veljavne tudi za nazaj pred 1. 10. -, da je to naredilo največ zmede, ki jo danes na temu področju imamo. Zmedo imamo pa popolno, o tem pa v dopolnitvi vprašanja. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, minister za pravosodje Aleš Zalar, potem bomo videli, če bo dopolnitev. Prosim.
No, saj jaz vprašanja sedaj niti nisem slišal, ampak ker je bilo napovedano, bom odgovarjal na tisto, kar je bilo napovedano. To pa je, da še vedno spremljamo na ministrstvu stanje na področju izplačil stečajnim upraviteljem in odgovor je: "Absolutno da." Spremljamo ga in tu vam lahko pokažem, recimo, gosto tipkam seznam na tridesetih straneh za vsako zadevo posebej od oktobra 2008 dalje po stečajnih postopkih, po zneskih izplačil in tako naprej. To redno spremljamo na ministrstvu in tukaj ni nobenih sprememb. Mi sicer spremljamo tudi stanje na celotnem področju v zvezi z izvajanjem stečajne zakonodaje, insolventne zakonodaje in zato pripravljamo eno večjo spremembo te zakonodaje. Ta bo predvidoma vložena v vladno proceduro še v temu mesecu in potem v nadaljevanju bo seveda Državni zbor lahko razpravljal o rešitvah, ki jih pripravljamo. Vse to pa je seveda posledica spremljanja stanja na temu področju, vključno z vprašanji, ki se nanašajo na delo stečajnih upraviteljev pa tudi plačevanje stečajnih upraviteljev. Rad bi ob tem izpostavil to, da ministrstvo spremlja stanje, ko gre za izplačila, tudi še na druge načine. Mi smo opozarjali večkrat, tako kot ste pravilno že sami ugotovili, tako sodne organe, pa ne samo Vrhovno sodišče, ki skrbi za enotno sodno prakso, ampak vsa sodišča, ki rešujejo stečajne postopke, pa protikorupcijsko komisijo, pa Vrhovno državno tožilstvo; skratka, tisto, kar minister lahko v mejah pooblastil in pristojnosti, ki jih ima, stori za ureditev stanja na tem področju, smo storili, predvsem pa smo omejili enormne zneske nagrad stečajnim upraviteljem. Vi veste, da so bile te neomejene višine posledica ureditve, ki jo je izpeljala prejšnja vlada. Ko je prišlo do prvih izplačil, je v teh primerih naše ministrstvo takoj interveniralo in 11. julija je začel veljati nov pravilnik, ki je zagotovil te omejitve in ki je določil tudi drugačno strukturo in način plačevanja, tako da je sedaj stečajni upravitelj nagrajen predvsem v odvisnosti od tega kako uspešen je pri unovčevanju stečajne mase, ne pa tako kot je bilo prej, po prejšnji ureditvi, ko je pretežni del izplačila bil vezan na zgodnjo fazo stečajnega postopka, ki pa se še ni zacelila v nekem zelo obsežnem delu stečajnega upravitelja. Tako da, ocenjujemo, da so praktični učinki teh omejitev, ki jih je ministrstvo izvedlo s tem pravilnikom, doseženi. Če pa se seveda v posamičnih primerih zgodi, da posamezno sodišče ne upošteva teh omejitev, pa imamo tukaj seveda pooblaščenca države. To je državno pravobranilstvo, ki potem intervenira s pritožbami. Več o tem, o tej problematiki, bomo pa tako kot ste že napovedali, verjetno govorili na seji Odbora za pravosodje in tudi tukaj se strinjam z vami, mislim da je prav, da opravimo to razpravo, in da si glede teh vprašanj nalijemo nekaj novega čistega vina. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim dr. Vinko Gorenak.
Mislim, ne vem, kaj naj rečem. Resnično ne vem, kaj naj rečem. Jaz besede lažete ne želim izreči. Ne želim izreči! To, da vi spremljate zadevo, ni res. Aprila je ta dosojena nagrada, natanko veva, koliko, 400 tisoč in toliko evrov, Videm-Krško, pa niste čisto nič reagirali. Če bi spremljali zadeve naprej, bi lahko reagirali že prej. In ponovno slišim stokrat ponovljeno stvar z vaše strani: Šturmova zakonodaja je kriva. Ni kriva Šturmova zakonodaja! Ponovno govorim kameri, saj vam nima več smisla govoriti. Krivda je - kje? - v spremembi zakona, sprejeti v tem parlamentu, črtanje tretjega odstavka 429. člena, s čimer ste za stare stečaje pred 1.10.2008 omogočili uporabo nove tarife. Minister, lepo prosim, saj znam brati, verjemite mi, da sem se naučil brati že pred, ne vem, 48 leti. To je ena zadeva. Druga zadeva. Julija in septembra ste trdili, "zdaj sem pa jaz vse uredil." In spet govorite, "vse sem uredil," s svojim pravilnikom z dne 11.7. Ni res! Sodišča jih ne upoštevajo. Na sodišču, namesto da bi upoštevalo vaše pravilnike, pravijo, "Revija Manager je objavila take in take zneske," in sodijo po reviji Manager. Vendar mislim, da bi morali - Vrhovno sodišče nima tiste pristojnosti, saj to oba veva, ampak sodišča so zadnja instanca na tem področju. In če skličete tožilce, potem bi verjetno tudi lahko sklicali predsednike višjih sodišč in rekli, "dajte se zmeniti, poglejte, tu je nekaj narobe." To pričakujem od vas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister, gospod Zalar.
Zdaj ne vem, ali vas bom razočaral ali vas bom razveselil, gospod Gorenak, ampak jaz sem to storil in sem imel ta sestanek s predsedniki sodišč, kjer smo se pogovarjali o tem, kaj se da storiti. V nadaljevanju sem jim vsaj enkrat ali dvakrat poslal še dodatna opozorila. Seveda se pa jaz ne morem postaviti v to vlogo, v katero ste se postavili vi, da bi ocenjeval konkretne sodne odločbe, ali so pravilne ali ne, te pristojnosti pa kot minister nimam. Nimate je niti vi kot poslanec, imate pa seveda pravico do svojega mnenja in imate tudi pravico izraziti ga. Morate pa razumeti, da sem jaz minister za pravosodje in da se predvsem od mene pričakuje, da se ne bom na tak način vpletal v odprte sodne postopke. Zato opozarjam, da je za zagotavljanje enotne sodne prakse, kajti za to gre v tej zadevi, po našem zakonu o sodiščih pristojno Vrhovno sodišče. Ono pa izbere način, na kakršnega bo to enotno prakso zagotovilo. Poleg tega lahko predsedniki sodišč uporabijo svoja nadzorstvena pooblastila, ki jih imajo v razmerju do sodnikov, če bi menili, da je to v taki situaciji potrebno. Skratka, pred očmi moramo imeti ustavo in delitev oblasti. Hvala bogu, da jo imamo, to delitev oblasti, kam pa pridemo, če bomo kar naročali sodnikom, kako naj sodijo in uporabljajo zakone. Za to imamo pravna sredstva in stopenjsko sodstvo vse do ustavnega, ki lahko korigira tudi eventualne napake oziroma napačno uporabo materialnega prava na nižjih sodiščih. In to je vse. To je pač demokracija in boljšega sistema zaenkrat še ni nihče izumil, kot je rekel Churchill. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog? Prosim.
Ne bom zahteval razprave, ker računam, da bomo na odboru to rešili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ivan Grill bo postavil vprašanje ministru za zdravje. Minister je odsoten.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, glede na to, da je minister odsoten, bi prosil, da na naslednji seji poda na moje vprašanje tudi ustni odgovor. Moje vprašanje pa se glasi glede na uvedbo tako imenovane, v narekovajih, "nove zdravstvene kartice", ki jo ravno v tem času uvaja Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Že do sedaj je bila ta kartica, po mojem prepričanju, manj uporabna, kot smo si vsi želeli in je pri pacientih povzročala kar nekaj neprijetnosti in predvsem dodatnega dela; in to povsem po nepotrebnem. Zato tudi o tej tako imenovani novi zdravstveni kartici, ki sedaj več ne določa, da jo je treba pred obiskom zdravnika, potrditi, ampak jo je treba kljub temu imeti in ravno tako se potem v zdravstvenem domu oziroma pri zdravniku s pomočjo ta zdravstvene kartice ugotavlja, ali je zavarovanec zavarovan ali ne. Glede na to, da poznam to področje profesionalnost oziroma iz predhodnih delovnih izkušenj, sem prepričan, da je povsem nepotrebna tudi ta nova rešitev, ki se je sedaj uvajala. Prepričan sem, da je z uvedbo nekih novih softverskih storitev, pa tudi novih služb, ki bodo morale servisirati delovanje nove kartice, to dodatno obremenjevanje predvsem Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Zakaj tako menim? Zagotovo bi bilo treba slediti načrtom predhodne vlade, ki je skušala že na projektu uvedbe nove osebne izkaznice, da bi se tudi v zapis osebne izkaznice omogočilo, da se tudi zdravstveno zavarovanje na ta način identificira oziroma ugotavlja. To bi pocenilo stroške. Prepričan sem, da bi bili s tem zadovoljni tudi sami zavarovanci, kajti sedaj je treba imeti tako osebno izkaznico kot tudi zdravstveno izkaznico, kar bi bilo z enotno kartico to poenostavljeno. Glede na to, da pa sedaj uvajamo zopet neko rešitev, ki je v bistvu enaka kot prej, me zanima: Koliko je sam projekt uvedbe te kartice stal zavarovalnico? Koliko bo stalo zavarovanje? Koliko bo potrebno za zamenjavo programske opreme in za vse, kar je povezano s stroški, ki so po mojem prepričanju nepotrebni? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Peter Verlič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Prosim.
Hvala lepa. S spremembo Zakona o železniškem prometu je bila ustanovljena Direkcija Republike Slovenije za vodenje investicij v javno železniško infrastrukturo. Gre za organ v sestavi Ministrstva za promet, ki pravzaprav ima pred seboj pomembne naloge glede tudi na zaveze, ki si jih je zadala Vlada pa tudi ministrstev, da bo okrepilo vse projekte na področju železniškega prometa oziroma v investicije, v posodobitev železniške infrastrukture, kar seveda ne moremo drugače kot pozdraviti. Ker je nekako ta organ v sestavi v ozadju, ima pa najbrž mnogo projektov v izvajanju, mnogo projektov je še pred njim in upravlja verjetno tudi s kar precejšnjim deležem davkoplačevalskega denarja in s projekti, ki morajo biti izvedeni v nekih rokih, me zanima: Kako vi, gospod minister, ocenjujete delovanje oziroma dosedanje delo in aktivnosti Direkcije Republike Slovenije za vodenje investicij v javno železniško infrastrukturo, ki jo vodi dr. Andrej Godec kot direktor in tudi kot predsednik nadzornega sveta Slovenskih železnic? Skratka, rad bi vašo oceno trenutnega stanja: Kakšno je zdaj stanje na tej direkciji? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister za promet dr. Patrick Vlačič.
Hvala, gospod predsednik. Zelo sem pravzaprav vesel tega vašega vprašanja. Poglejte, direkcija ta trenutek vodi dvaindvajset investicijskih projektov, pa saj sem prepričan, da jih kar dobro poznate, kar mislim, da je bil že v času, ko ste bili še vi na ministrstvu, nastavljen sistem, ki kar dobro kaže spremljanje projektov z zeleno, rumeno ali rdečo barvo. Mislim, da je že takrat nastal nekakšen semafor poteka projektov. In s tem nadaljujemo, ker mislim, da je to dobro. Trenutno so trije projekti od dvaindvajsetih rdeče barve, kar pomeni, da so nekoliko zaradi raznih razlogov v zaostanku. Eden izmed teh so signalnovarnostne naprave in daljinsko vodenje na stari progi Divača-Koper, pa še dva projekta sta taka. Te projekte sem si tudi osebno ogledal. Prepričan sem, da jih tudi vi poznate in dobil sem zagotovila, da bodo projekti dokončani pravočasno, tam, kjer pa niso, pa zahtevam ukrepe. Torej ocenjujem, da od teh 22 projektov drugi tečejo relativno v redu. Ker so ti projekti v različnih fazah, od priprave projektnih nalog in razpisnih dokumentacij do izvedbe javnih naročil ali pa celo same fizične izvedbe, je potreben ta sistem spremljave. Če slučajno z menoj delite skrb, da postaja ta organiziranost mogoče že premajhna, pretoga, premalo mogoče pripravljena za vse to, kar bo v prihodnosti čakalo ministrstvo, potem deliva isto mnenje. Razmišljamo pravzaprav, kako bi se lotili zadeve, ker, recimo, že samo projekt drugega tira je ogromen projekt, ki bo zahtevah ogromno energije, ki bo zahteval ogromno dela vseh vpletenih in če samo ta trenutek pogledamo vse projekte, ki so v fazah od priprave projektnih nalog, priprave raznih dokumentacij izvedbe javnih naročil ali pa same fizične izvedbe, je preko milijarde in pol ta trenutek v igri. In: ja, ta organ je zelo obremenjen. Mogoče v nekem drugem času je lahko opravljal naloge dovolj dobro, v prihodnosti bo treba razmisliti, kako pravzaprav organizirati to službo, da bo lahko promptno in čim bolj kvalitetno opravljala svojo nalogo. Zaenkrat ocenjujem, ker sem vam povedal, koliko projektov je in kateri so v nekem zaostanku ali zaradi javnih naročil ali zaradi izvajalca - česarkoli - sem z delom direkcije pod vodstvom gospoda dr. Godca zadovoljen; zavedam pa se, da bo v prihodnje ob teh prihajajočih projektih treba naredili določene korake. O tem tudi zelo zelo intenzivno razmišljamo, ker pravočasna izvedba projektov je relevantna tako zaradi same modernizacije železniške infrastrukture in s tem konkurenčnosti našega železniškega prevoznika in konec koncev tudi izrabe evropskih sredstev. Poznate pa, prepričan sem, večino projektov. Praktično skorajda vsi ali velika večina je bila že iz prejšnjega mandata, nekateri so tudi novi, smo mi zdaj podpisali pogodbe, ampak veste, da gre za proces. Torej to stanje, v katerem imamo direkcijo, v katerem imamo toliko in toliko projektov, ni nastalo z mojim prihodom, ampak je stanje, kot ste ga že vi nastavili oziroma takšno, kot ste ga pravzaprav pustili meni v dediščino. Naj pa povem, da gredo stvari bistveno boljše, odkar smo na direkciji zamenjali vodečega, to pa lahko povem.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, dr. Verlič.
Hvala lepa, gospod minister. Saj najbrž optimizem je na mestu pri obeh - pri vas in tudi pri nas v Slovenski demokratski stranki, ker se zavedamo projekta. Vendar pa kljub vsemu - ne, žal nimamo vpogleda v vse projekte, nemogoče. Vpogled v projekte imate vi, vpogled v projekte imajo na direkciji, vpogled v projekte pa imamo tudi državljani, ker gre za javna sredstev in ta vpogled je mogoč preko internetne strani Direkcije Republike Slovenije za vodenje investicij v javno železniško infrastrukturo. In tukaj vas, gospod minister, sprašujem: Ali ste si morda ogledali internetno stran? Kdaj ste si jo nazadnje ogledali? Jaz sem si internetno stran nazadnje pogledal danes, piše, da je bila osvežena 26. februarja 2010, žal pa me to, kar sem lahko pogledal, in to, kar lahko pogledajo državljani in se seznanijo, ne navdaja s takšnim optimizmom, kot vas. Kajti, ko pogledam mednarodne projekte, recimo, nova železniška povezava Divača - Koper, je pač to projekt, kjer se bodo izvajale, predvidene aktivnosti, ki se bodo izvedle v letu 2009. Ko gremo na domače projekte, recimo proga Grosuplje-Kočevje, so predvidene aktivnosti v letu 2008, ki se bodo izvajale - mi pa smo v letu 2010. Torej, sprašujem vas: Ali bo ta semafor, ki ste ga napovedali, ali bo ta promptnost zagotovljena tudi na internetni strani? Da ne bomo ugotavljali, da so projekti, ki bodo izvedeni šele leta 2008.
Hvala lepa. Prosim, minister za promet dr. Vlačič.
Hvala za opozorilo. Vaše opozorilo je na mestu. Če to na internetni strani ni promptno, bom poskrbel, da bo. Tedensko se poučim o vseh projektih, kje so, kako tečejo, kaj jih zadržuje, in dejansko sprejemam kritiko, če na internetni strani to ni osveženo, bo to urejeno.
Hvala lepa. Franco Juri bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani minister! 8. novembra je večina krajanov Ankarana na referendumu odločila, da si želijo samostojno občino Ankaran. Pobuda o referendumu je bila sprejeta v Državnem zboru in nato tudi potrjena. Vlada se je zavezala, da bo pripravila ustrezno zakonodajo, s katero bo ustanovitev te občine tudi mogoča. Zainteresirani krajani se sprašujejo, kaj se pravzaprav dogaja: skrbi jih dejstvo, da se rok za začetek postopkov v Državnem zboru hitro bliža in da morda postopkom grozi časovni zamik, ki bi lahko prejudiciral potek celotne procedure. Zato vas vprašam: Kaj se dogaja s predlogom zakona? Ali je bil ta zakon že pripravljen? Ali je že bil posredovan Državnemu zboru? In če ne: Kdaj se bo to zgodilo? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Prosim, minister dr. Gjerkeš.
Hvala, predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Hvala za decidirano vprašanje in tudi odgovor bo takšen kratek in natančen. Torej, v skladu z določbami Zakona o lokalni samoupravi in izidom posvetovalnega referenduma o izločitvi območja nove občine Ankaran iz Mestne občine Koper smo na Službi Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko že februarja pripravili Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ustanoviti občin ter določitvi njihovih območij, s katerim bodo ustanovljene nove občine. Predlog zakona je bil 22. februarja 2010 poslan v koalicijsko usklajevanje in bo po obravnavi na Vladi posredovan Državnemu zboru v sprejem. Glede na manj zahtevne spremembe zakona bo Vlada predlagala sprejem zakona po skrajšanem postopku. Hvala.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za zdravje bo postavil Andrej Magajna. Minister je odsoten.
Hvala za besedo. Minister je odsoten, kljub temu bom postavil vprašanje. Do danes mi tudi ob zdravstvenem stanju dobrem ne bi mogel odgovoriti, bojim se, da tudi v naslednjih 30 dneh, a vseeno bom javno postavil to vprašanje. Namreč, kako bo minister nadzoroval ločitev javnega od zasebnega zdravstva, ob tem - ko je ta prepleten in zapleten do absurda. Zakon o zdravstveni dejavnosti predvideva uvedbo zasebne samoplačniške tržne dejavnosti še v vse zdravstvene domove in bolnišnice, kar bo še povečalo mešanje javne in zasebne zdravstvene dejavnosti - 135. člen zakona. Prav tako bo po predlogu zakona mogoče delo zasebnikov v zdravstvenih domovih in bolnišnicah, pa tudi delo v zdravstvenih domovih in bolnišnicah pri zasebnih koncesionarjih. Tudi zasebni koncesionarji bodo lahko še naprej opravljali delo za samoplačniške zasebne tržne storitve. Očitno pa to ni bilo dovolj. Po zadnji verziji, tako imenovani uradni verziji 12. 2., slišimo, da je še nova verzija in nove možnosti prepletanja javnega in zasebnega, odprla so še dodatna vrata; tako na lahko, potihem. Revidiran je bil 69. člen zakona. Ta je omejeval zaposlenim v javnem sektorju, da bi s podjemnimi pogodbami lahko delali pri zasebnikih. Te omejitve danes ni več, kot pravim, potiho so se odprla še ta vrata. Minister pa nenehno ponavlja, "ločil sem javno od zasebnega!" Morda to misli na način, kot se dogaja danes v javnih lekarnah, kjer zaposlene farmacevte usposabljajo za prodajo plačljivih izdelkov, za neke vrste trgovce. Morda čisto retorično vprašanje za začetek: Kdo še temu danes verjame? Kdo bo, na primer, lahko ugotovil, katero dejavnost v danem trenutku izvaja konkretni zdravnik: javno ali zasebno? Koliko nadzornikov bi potrebovali, da bi učinkovito preverjali mešano poslovanje koncesionarjev? Kdo bo preverjal vse koncesionarje, komercialne, tržne projekte, njihovo upravičenost in namensko porabo? Ministra sprašujem: Ali ima za tako imenovani nadzor, po novem še bolj zahteven, sploh kakšen operativni program organizacijske, kadrovske in ne nazadnje finančne podlage? Še sedaj je nadzor šepal, zato [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za zdravje, ki je odsoten, bo postavila mag. Julijana Bizjak Mlakar. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani prisotni! Prosim, da mi gospod minister, ker je danes odsoten, odgovori na to vprašanje pisno. Ta teden je teden boja proti raku. Teden boja z boleznijo, pri kateri smo v Sloveniji po uspešnosti zdravljena nekaterih vrst raka še vedno na repu razvitih držav. To pomeni mnogo nepotrebnih prezgodnjih smrti. Zato se sprašujem, ali je v Sloveniji izvršna oblast storila vse potrebno, da bi se zdravniki onkološkega inštituta, ki so že dolgo preobremenjeni z zdravljenjem, lahko posvetili zdravljenju bolnikov. Videti je, da ne. Ta mesec namreč minevata že dve leti od odkritja prvih hudih napak pri gradnji Onkološkega inštituta Ljubljana. Investitor novogradnje je Ministrstvo za zdravje, Onkološki inštitut Ljubljana pa je uporabnik in upravljavec objektov in opreme. V okviru poteka prve faze investicije so bile takoj po predaji, vendar pred zaključnim delom oziroma končnim obračunom del, ugotovljene številne napake pri novogradnji, izpostavljena pa tudi vprašanja glede odgovornosti in vprašanja, povezana z odpravo napak in s kritjem stroškov napak. Videti je, da po dveh letih od ugotovitve napak ugotovljene napake še vedno niso odpravljene. Zato o tem sprašujem odgovorno osebo investitorja, to je gospoda ministra za zdravje. Prvič. Kakšna je vrednost doslej odpravljenih napak? Kdo je popravilo napak izvedel? In: Kdo je nosil stroške odpravljanja teh napak? Drugič. Kolikšna je predvidena vrednost odprave doslej še neodpravljenih napak in kdo bo nosil stroške odpravljanja teh napak? Tretjič. Ali so bile oziroma ali bodo vnovčene garancije v pogodbi s podjetjem SCT, ki je dela izvajalo? Ter: Kdo je pooblaščen in odgovoren za to, da garancije unovči? Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo zaključili poslanska vprašanja. Predsedniku Vlade, ministricam, ministrom, generalnemu sekretarju Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam sejo Državnega zbora. Nadaljevali jo bomo jutri ob 10. uri. Pred tem pa je ob 9. uri še Znanje žanje. Hvala lepa.