Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, lep pozdrav! Pričenjam 30. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: mag. Janez Drobnič, gospod Franc [[Feri]] Horvat, gospod Miran Jerič, gospod Anton Kokalj, Branko Marinič in gospod Franc Pukšič. Na sejo sem vabil predsednika Vlade Republike Slovenije, gospoda Janeza Janšo, k 1. in 15. točki dnevnega reda, predstavnike Vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta Republike Slovenije k 24. točki in predstavnika Sodnega sveta k 28. točki dnevnega reda. Vse lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 30. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 29. junija 2007. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Prehajamo na predlog za umik točke z dnevnega reda. Poslanska skupina LDS predlaga, da se z dnevnega reda umaknejo: Predlog zakona o pokrajinah, prva obravnava, Predlog zakona o volitvah v pokrajinah, prva obravnava, in Predlog zakona o financiranju pokrajin, prva obravnava. Predlog za umik ste prejeli z dopisom 5. julija 2007. Predlagam, da razpravo o vseh predlogih za umik opravimo skupaj, po končani razpravi pa bomo o vsakem predlogu glasovali posamezno. Želi besedo predstavnik predlagateljev umika? Izvolite, gospod Školč, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. V naši poslanski skupini menimo, da v tem trenutku še ni primerno odločati o tem, ali so vsi trije zakoni primerni za nadaljnjo obravnavo. Problem obravnave tega paketa je v tem, da Vlada Državnemu zboru v obravnavo ni predložila četrtega zakona, to je zakona, ki bi povedal, kakšno bo število pokrajin in kakšen bo teritorij pokrajin. Paketna razprava, za katero smo se dogovorili na kolegiju, pa naravnost terja, da ima celovita obravnava teh treh zakonov za podlago tudi zakon, ki bi določal teritorij pokrajin. Brez tega bo ostalo preveč vprašanj odprtih in brez tega bo preveč špekulacij. Ni namreč mogoče ločiti teh treh zakonov od tega, kako bo Slovenija zares teritorialno razdeljena. Kdor misli, da je to mogoče, da gre za tehnično vprašanje, podcenjuje poslanke in poslance, podcenjuje vso zainteresirano javnost in meče pesek v oči tistim, ki postopke jemljejo zgolj normativno. Teritorialna razdelitev je ključ za razumevanje nove pokrajinske zakonodaje. Če že, kako bi moral biti najprej v obravnavi zakon, ki ga nimamo, potem šele drugi. Zato, gospod predsednik in spoštovane poslanke in poslanci, menim, da bomo več za skladen sprejem regionalizacije naredili, če danes izglasujemo umik te točke, počakamo četrti zakon in o vseh skupaj v jeseni normalno razpravljamo. Hvala lepa za pozornost, čeravno se mi zdi, da nekateri, ki jim je bilo to namenjeno so vnaprej o vsem odločeni [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]ne da bi poslušali kogarkoli, kakršenkoli argument. Hvala tudi gospodu Jerovšku.
Hvala. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Odpiram prijavo za razpravo v imenu poslanskih skupin. Prijava teče, prosim prijavite se. Gospod Kontič, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! V preteklih mesecih smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov večkrat opozarjali Vlado in pristojno ministrstvo, da zamuja s pripravo obljubljenega paketa zakonodaje. Eno leto je, odkar smo spremenili tri člene ustave in omogočili postopek oziroma omogočili pripravo in sprejem zakonov, ki naj bi se obravnavali tudi na današnji seji. Naj tudi povem, da smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov zahtevali, skladno s poslovnikom, splošno obravnavo, torej to prvo obravnavo, ki bi se opravila na tej seji, če bo do obravnave prišlo. Mi smo sodelovali, kolikor smo pač bili povabljeni k sodelovanju, pri pripravi te zakonodaje z dajanjem pripomb in naših sugestij. Nekaj tega je bilo v pripravi zakonodaje upoštevano, seveda je s tem zakonodaja izboljšana, ni pa v tem trenutku takšna, da bi jo lahko v Poslanski skupini Socialnih demokratov kar tako podprli. Potrebna je še vsebinska razprava, potrebne so še spremembe znotraj teh zakonov in potem seveda odločanje. Mi ne bomo nasprotovali razpravi na tej seji Državnega zbora, pričakujemo pa, da bomo do jeseni, do takrat, ko bomo obravnavali te zakone v drugi obravnavi, dobili še tisto, kar sedaj manjka oziroma bolj kot ne postavljamo pogoje, kot smo jih postavljali vse doslej. Tudi mi mislimo, da potrebujemo zakonodajo v paketu, torej potrebujemo Zakon o ustanovitvi pokrajin; to ni najpomembnejši zakon glede vsebine in financiranja, pomeni pa oziroma ti zakoni bodo odražali dejansko stanje razdelitve Slovenije na pokrajine. Vemo, da je zdaj v javni obravnavi ta zakon. Rezultati te obravnave nam še niso znani. Verjetno bodo tudi referendumi in prav bi bilo, da v drugi obravnavi v paketu obravnavamo te zakone. Hkrati pripominjam, da bi bilo dobro, in to tudi pričakujemo od ministrstva oziroma od Vlade, da nam predstavi ta tako imenovani tehnični zakon, s katerim prenaša pristojnosti. Zelo natančno bomo takrat vedeli, katere pristojnosti bodo. Sedaj je to ohlapno našteto v dveh členih. In izračun financiranja pokrajin, neke vrste simulacijo, ki je sedaj ni. In nenazadnje, potrebno bo v tem procesu sprejemanja sprejeti tudi zakon o volitvah v pokrajinske svete ob prvih volitvah, kajti kasneje bo to naredil pokrajinski svet, in tudi to je zelo pomemben zakon. Zato želimo dejansko, to je tudi naš pogoj za obravnavo v drugem branju, da imamo ta paket zakonodaje, ki bo dokaj jasen in bo odgovoril na vprašanja, ki so v tem trenutku dejansko še odprta. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Peče, v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Spoštovani prisotni! V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke za razliko od stališča Poslanskega kluba Liberalne demokracije ne trdimo, da gre za podcenjevanje poslank in poslancev, ampak gre v primeru kompleta pokrajinske zakonodaje za norčevanje iz državljanov in državljank. V naši državi smo zgodbo delitve, naj si bo na področju lokalnih skupnosti, že imeli. Kakšen je rezultat tega, vemo vsi. Od nekaj 10 občin na začetku v letu 1994 do preko 200 občin oziroma lokalnih skupnosti v letošnjem letu. S tem, ko se povečuje število posameznih mikro ali pa makro nivojev v okviru naše države, se izgubljajo tudi pristojnosti in pa financiranje. Ampak dejstvo je, da je število povečanja posameznih lokalnih skupnosti bilo vedno posledica aktualne politične oblasti. Tako je prejšnja politična oblast na podlagi lokalnih volitev ali pa sedanja politična oblast na podlagi rezultata lokalnih volitev si prilagodila svoj fevd. In ker nimamo zagotovila, da se to ne bo zgodilo na nivoju pokrajin, v tem primeru v nacionalni stranki tovrstnega kompleta, pa naj si bo popolnosti ali samo v treh četrtinah, ne moremo podpreti. Predlog nacionalne stranke pred časom, ko smo sprejemali spremembe ustave na omenjenem področju, je bil, da se število pokrajin vnese v najvišji pravni akt v okviru naše države, torej v Ustavo Republike Slovenije. Kajti prvič, ocenjujemo, da samo na podlagi fiksnega in garantiranega števila pokrajin za prihodnost, lahko dorečemo vsebino, kar po eni strani pomeni obveznosti, po drugi strani pravice in nenazadnje podkrepljeno s financiranjem. V primeru, ko v naši državi nimamo garanta, da bo število pokrajin obveljalo vsaj za 10 let naprej, je, spoštovane poslanke in poslanci, zelo neumestno govoriti o nalogah, kajti vsi vemo, da se bo na podlagi volitev ali pa rezultata volitev v pokrajinske organe spreminjalo število pokrajin. Zato iz tega naslova ocenjujemo, kot sem na začetku povedal, da ne gre za norčevanje poslank in poslancev, vsi vi ste podprli, z izjemo poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, ustavne spremembe. Vsi vi težite k temu, da bo s časoma prišlo do inflacije pokrajin in s tem do norčevanja državljanov. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke zato vztrajamo pri tem, če boste naše glasove v tem kompletu hoteli dobiti, da se da garant državljankam in državljanom, da če verjamejo v pokrajine, naj bodo te pokrajine dolgoročne in naj bodo kredibilne, naj bodo pokrajine z obveznostmi, pravicami in nenazadnje tisto, kar je najpomembneje, s svojim dolgoročnim virom financiranja. [[Opozorilni znak za konec.]] V okviru predlaganih zakonov pa tega ni. Zato še enkrat poudarjam, v smislu ustanavljanja pokrajin je izključno v igri politična priljubljenost in nič drugega. Zato bomo v nacionalni stranki podprli [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala. Gospod Jazbec, v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, prosim.
Hvala lepa. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke se ne strinja s predlogom Poslanskega kluba LDS, da bi se s sprejemanjem pokrajinske zakonodaje počakalo do dokončnega oblikovanja tako imenovanega četrtega zakona, to je Zakona o ustanovitvi pokrajin. Poslanski klub LDS se v obrazložitvi predloga umika sklicuje na to, da je po njihovem mnenju prav od števila pokrajin, njihove velikosti in razmejitve odvisna celotna ureditev pokrajin, kar pa v SDS ocenjujemo za malo smešno in zavajajoče, saj je prvi paket pokrajinske zakonodaje šel skozi usklajevalno proceduro tako v koaliciji kot tudi v opoziciji. In ravno ta usklajevanja so bila namenjena dajanju pripomb in svojih zamisli ter predstav. To je bil čas, ko je bil Poslanski klub LDS v takratni sestavi pod vodstvom gospoda Toneta Ropa seznanjen in je Poslanski klub tudi dal svoje pripombe k omenjeni zakonodaji, vendar nikjer ni bila omenjena želja po odstopu od terminskega načrta sprejemanja pokrajinske zakonodaje. Vsem nam je tudi znano, da smo pokrajine začeli ustanavljati že v letu 2006 s spremembo ustave, obširna razprava o tej temi pa ima še daljšo zgodovino. Prav tako je Vlada v maju 2007 sprejela samo Predlog zakona za določitev območij pokrajin, njihovih sedežev in imen, ki je nekakšna osnova za nadaljnje oblikovanje pokrajin. Ta predlog je posredovan v 60-dnevno javno razpravo, od katere se pričakujejo konstruktivni predlogi in veliko konsenzov. Prav tako nam je vsem znano, da je za sprejemanje tako imenovanega četrtega zakona potrebno veliko političnega konsenza. V Slovenski demokratski stranki menimo, da ni nikakršnih zadržkov, da se splošna razprava o prvih treh zakonih ne bi opravila, saj lahko prinese mnoge nove poglede ali pa nove predloge, ki bi doprinesli k tej zakonodaji, prav tako pa lahko razblini posamezne pomisleke. Pred nami so tudi parlamentarne počitnice, ki bodo drugo obravnavo teh zakonov tako na delovnem telesu kot tudi na seji Državnega zbora zavlekle v jesen, do takrat pa bo predvidoma dokončno oblikovan tudi četrti zakon. Tako ni nobenega razloga, zaradi katerega bi splošno razpravo prestavljali. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predloga ne bomo podprli in menimo, da gre samo za nepotrebno zavlačevanje Poslanskega kluba LDS. Hvala.
Hvala. Gospa Zalokar Oražem, v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice! Nepovezani poslanci združenja Zares bomo predlog o umiku pokrajinskih zakonov, treh zakonov, ki urejajo pokrajine, podprli, kar je seveda na nek način logično glede na trenutno stanje razprave v zvezi s tem. Škoda se nam zdi, da Vlada in vladajoča koalicija nista bolje izkoristili splošnega konsenza in velike podpore v zvezi z ustanavljanjem pokrajin, ki smo ga izrazili v Državnem zboru predvsem ob spremembi zakonov, ki to omogočajo. Menimo, da je bilo dovolj časa in dovolj možnosti. Resda je tekla tudi razprava, vendar žal ugotavljamo, da večina predlogov ali pa ključni predlogi v zvezi z ustanavljanjem pokrajin žal niso bili slišani in predvidevamo, da tudi do jeseni ne bodo uslišani. Tu se nam zdi predvsem neracionalna, neprimerna odločitev slaba in nestrokovna, ko je Vlada pravzaprav na prvem koraku predlagala, da ustanovimo 14 pokrajin. To je predlog, ki ne upošteva stroke, kajti stroka v celoti, vsi strokovnjaki, ki so kadarkoli sodelovali pri pripravi zakonov v zvezi s pokrajinami, je vedno apelirala, da naj v Sloveniji ne bo več kot osem pokrajin. Vlada si je naredila medvedjo uslugo, predlagala 14 pokrajin in s tem povzročila nove in nove zahteve, po našem mnenju popolnoma upravičene tudi iz nekaterih zapostavljenih in ne slišanih okolij, kot so zgornja Gorenjska, del osrednje Slovenije, Bela krajina in podobno. Takšnih predlogov bo najbrž še več, kajti duh je ušel iz steklenice. Vlada je pripravila, kot pravi, politično sprejemljiv zakon oziroma predlog v zvezi s številom pokrajin. Seveda nas moti tudi vse drugo, način financiranja, ki spodbuja drobljenje pokrajin že na prvem koraku in mi jih bomo imeli, tako kot menijo tudi v Slovenski nacionalni stranki, še več in več, kajti formula je zelo podobna in spodbuja. Prav tako niso dorečene pristojnosti, prav tako še vedno je nekje na pol dogovor o enotirnosti. Ministra imata vsak svoj pogled, za javno upravo gospod Virant in za lokalno samoupravo gospod Žagar, na to zadevo in puščata zadevo odprto nekaterim kasnejšim dogodkom. Ni izračunov, ni stroškov, bomo pa ustanovili pokrajine, v katerih bo več kot 500 funkcionarjev, za katere bo treba zagotoviti prostore in podobno. Mi ustanavljanje pokrajin podpiramo, vendar racionalno, razumno, število, ki je primerno, ne pa razdrobljeno, kajti več kot bo pokrajin, večja bo centralizacija še v naprej. Hvala.
Hvala. S tem zaključujem razpravo in prosim poslanke in poslance, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave. Odločali bomo o predlogu za umik Predloga zakona o pokrajinah, prva obravnava, z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 42. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Glasujemo o predlogu za umik predloga zakona o volitvah v pokrajinah, prva obravnava, z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 43. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Odločali bomo o predlogu za umik Predloga zakona o financiranju pokrajin z dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 43. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlog za umik ni sprejet. Tako ostanejo vsi trije zakoni na dnevnem redu. Predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na odločitev o dnevnem redu. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem seje. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 10. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je dnevni red 30. seje zbora določen. S tem prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15. uri z obravnavo 1. točke dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 28 poslank in poslancev. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. V nadaljevanju bo minister za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Jure Zupan odgovoril na poslansko vprašanje gospoda Aleša Guliča, postavljeno na 29. seji zbora, na katero zaradi odsotnosti ni dobil odgovora. Poslanke gospa Maria Pozsonec, mag. Majda Potrata in gospa Darja Lavtižar Bebler ter poslanec mag. Borut Sajovic, ki so prijavili po dve vprašanji, bodo drugo vprašanje postavili, ko bodo vsi prijavljeni poslanci postavili po eno vprašanje. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne mora pa postaviti dodatnega vprašanja. Prosim poslanke in poslance, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. V zvezi s to točko so se za danes opravičili naslednji ministri: minister za javno upravo dr. Gregor Virant, minister za finance dr. Andrej Bajuk, minister za promet mag. Janez Božič, minister za zunanje zadeve dr. Dimitrij Rupel od 16.30 dalje, generalni sekretar Vlade mag. Božo Predalič od 16.30 do 18.30. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar Vlade v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru; v tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katera v poslovniškem roku še ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. V zvezi s tem vas obveščam, da sta poslanca, gospod Sašo Peče in gospod Boštjan Zagorac, najavila vprašanji tudi ministru za okolje in prostor, za katera pa minister ni pristojen, zato na vprašanji ne bo odgovarjal. Poslanca sta obe vprašanji naslovila dvema ministroma, tako bosta na vprašanji odgovorila le minister za gospodarstvo in minister za promet. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Janez Janša. Prvi bo poslansko vprašanje [[...]] [[oglašanje v ozadju]] [[...]]Imate predlog gospod Peče? Izvolite, proceduralni predlog.
Hvala lepa gospod predsednik. Jaz bi prosil, da Državni zbor odloči, čigava hiša je to. Ali je to hiša Vlade Republike Slovenije in gospoda Janeza Janše ali je to hiša Državnega zbora? Po ustavni ureditvi Republike Slovenije je Državni zbor kot zakonodajna veja oblasti suverena v okviru svojih pravic, tako kot je v okviru svojih pravic suverena Vlada Republike Slovenije in nenazadnje sodna veja oblasti. V petek, ko je bil čas za oddajo poslanskih vprašanj, so strokovne službe Državnega zbora sprejele moje poslansko vprašanje in kolege Zagorca, ki je bilo naslovljeno v skladu z zakonodajo, v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Od kdaj, gospod predsednik, ima minister Podobnik pravico določati, ali se lahko njemu postavi poslansko vprašanje ali ne? Od kdaj je minister Podobnik tisti človek, ki lahko iz svojega delokroga izvzame področje energije? Od kdaj je minister Podobnik tisti človek, ki s svojega delokroga lahko pred javnostjo izvzame avtocestna postajališča? Mislim, da to ni korektno, da ste še enkrat podvrgli delo Državnega zbora Vladi Republike Slovenije. Dovolite s tega mesta, da še enkrat opomnim, kar vas je opomnila nenazadnje polovica Državnega zbora, ki sestavlja opozicijo, da je Državni zbor samostojna veja oblasti in ni podrejena Vladi Republike Slovenije. Poslanke in poslanci so bili voljeni na volitvah, Vlada Republike Slovenije je bila izvoljena v tej hiši, zato ni korektno do kredibilnosti te hiše, da omejujete pravice poslank in poslancev in da v bran jemljete posamezne ministre. Gospod Podobnik je v svojem dopisu, ki ga je naslovil na poslansko skupino, posredoval po faksu, se seveda skušal izogniti svojemu delu, ki ga nekorektno, po moji oceni celo koruptivno, počne v okviru svojega ministrstva.
Gospod Peče, res je Državni zbor je samostojna veja oblasti, zakonodajna veja oblasti in samostojna veja je sprejela Poslovnik, ki v 240. členu piše, da vsak poslanec lahko Vladi ali posameznemu ministru, in tako dalje, postavi določeno vprašanje s področja delovanja Vlade oziroma posameznega ministra ali vladne službe. Zaradi tega samo tista poslanska vprašanja pošljem naprej določenemu ministru, ki sodijo v njegov resor. In mislim, da lahko zaključimo to vprašanje in to razpravo. O poslovniku in razlagi poslovnika odločam jaz. Gospod Zagorac, če boste tudi vi zlorabili poslovnik in svoj proceduralni predlog izkoristili za to, da boste odpirali novo polemiko, vam bom odvzel mikrofon. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Vaše vprašanje je bilo posredovano spoštovanemu ministru, ker drugače on ne bi mogel odgovoriti na njega - kot prvič. Kot drugič pa - kolikor jaz vem, so avtocestna postajališča ravno v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor, glede na to, da je to ministrstvo pisalo odlok o tem. Zato nikakor ne morem sprejeti želje ministra Podobnika, da na to ne bi odgovarjal, glede na to, da je njegovo ministrstvo odlok pripravljalo, kar kaže na to, da gre za pristojnost, zato vas prosim gospod predsednik, da zagotovite, da se bo v tej hiši resnično odgovarjalo in ne si izmišljevalo nepristojnosti posameznega ministra. Hvala.
Prva bo predsedniku Vlade postavila poslansko vprašanje gospa Cveta Zalokar Oražem. Izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani ministrski zbor, spoštovani gospod predsednik Janez Janša! V mesecu decembru je minister za zdravje zagovarjal in z večino glasov vladajočih strank tudi ubranil interpelacijo zoper številne napake, nezakonitosti in slabo delo. Takrat smo mu očitali predvsem nestrokovnost pri pripravi javnih razpisov in nepravilnosti pri nabavi medicinske opreme ter odgovornost za zamude, pri čemer še posebej izstopata nakupa operacijskih miz in linearnega pospeševalnika. Očitali smo mu velike zamude, slabo pripravljene in neusklajene zakonske predloge, saj še vedno nimamo zakona o pacientovih pravicah, o duševnem zdravju, o dolgotrajni oskrbi. Prav tako je Slovenija že več let brez usklajene zdravstvene mreže na vseh nivojih in dve leti brez strategije. Zakoni, kot sta na primer o zdravilstvu in o pacientovih pravicah so pripravljeni brez dogovora z nevladno sfero in brez upoštevanja izkušenj varuhinje bolnikovih pravic. Minister se izmika pogovoru, dialogu in usklajevanju. Področje podeljevanja koncesij je še vedno šibko in neprimerno urejeno, kljub temu pa poteka podeljevanje koncesij in razgradnja zdravstvenega sistema, zato ministru očitamo divjo in pospešeno privatizacijo. Ni prisotne vizije in koncepta. Kako naprej ne vedo v zdravstvenih domovih, ne v bolnišnicah. Na področju čakalnih dob minister še vedno ni pripravil na nacionalni ravni urejenega sistema naročanja, ki bi pokazalo resnično stanje čakalnih dob. Minister se zateka v številna zavajanja in netočne podatke. Na področju zavarovalništva dopušča nezakonite oblike zavarovanj, s katerimi bolnikom jemljemo iz žepov dodatna sredstva za prehajanje čakalnih vrst. Prav tako ni pravočasno pripravil zakona o preoblikovanju Vzajemne. Slovenija pa je deležna tudi ostrih kritik zaradi neprimerno urejenega področja zdravstvenega zavarovanja. Vse to smo ministru očitali že pred pol leta, a žal se do danes ni spremenilo skoraj nič. Še več. Vrtijo se nove afere in težave, ki jih minister ni sposoben obvladovati. Aferi s helikopterskimi prevozi, ki je finančno še vedno odprta, se je z vso silovitostjo pridružila afera Pediatrična klinika, kjer se je ugotovilo, da je minister vpleten in da so bila domnevno neracionalno potrošena visoka sredstva za kvazi svetovanje. V zvezi z Onkološkim inštitutom mu očitamo zavlačevanje pri odpravljanju napak, kljub temu, da so ga k temu društva bolnikov pozvala že v marcu. Komisijo je imenoval z dvomesečno zamudo. Tako bodo bolniki vse poletje ležali v slabo klimatiziranih sobah, na nečloveško visokih temperaturah, popravila pa bodo šele jeseni. Glede na vse povedano vas, gospod Janša, sprašujem: Ali minister Bručan še uživa vaše zaupanje? Ali še vedno menite, da je njegovo delo dovolj kvalitetno in primerno, da ostane minister za zdravje?
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Na klasični zaključek odgovarjam klasično. Vsak minister v Vladi uživa moje zaupanje, dokler je na tem mestu. Glede konkretnih navedb pa bom samo ponovil stvari, ki sem jih ravno v poslanskih vprašanjih oziroma med poslanskimi vprašanji že nekajkrat odgovarjal, kajti situacija se tukaj ni spremenila, kljub temu pa se očitki, tudi neopravičeni, ponavljajo. Slovenski zdravstveni sistem zagotovo ni idealen, zagotovo so rezerve, kjer bi se dalo še marsikaj izboljšati in to bo v prihodnje tudi potrebno. Vendar pa je deležen enakih škarij kot zdravstveni sistemi v vseh drugih evropskih državah, kjer se potrebe povečujejo, prebivalstvo se stara, medicina in znanost napredujeta, se pravi marsikaj je danes možno rešiti, kar včasih ni bilo. Sredstva za to so pa omejena. Sredstva se ne povečujejo enako hitro in vedno je treba iskati rezerve in izboljšave. Se pravi, nimamo idealnega sistema, nimamo pa zagotovo najslabšega zdravstvenega sistema. Trditi nekaj takšnega je v nasprotju z realnostjo. Po znanih evalvacijah se slovenski zdravstveni sistem uvršča nekje v sredino med državami članicami Evropske unije, po nekaterih segmentih pa v vrh. To seveda ne rešuje tistih problemov, do katerih konkretno prihaja in ki se vedno potem razpihnejo in se na podlagi enega primera obtožuje na tisoče ljudi, ki dobro delajo ali pa degradira celoten zdravstveni sistem. Konkretno na stvari, ki so bile izrečene. Pediatrična klinika. To je zgodba z zelo dolgo brado. Začela se je že zdavnaj. Šele v lanskem letu je sedanji minister za zdravje uspel stvari nekako pripeljati do tega, da se je podpisala pogodba za zaključna dela, da se lahko končno vidi neka luč na koncu tunela. V zvezi s tem so bili očitki o določenih nepravilnostih, ki naj bi se pojavile v razmerjih med zasebnimi podjetji. To preiskujejo organi pregona. Jaz sem prepričan, da bodo svoje delo dobro opravili. Ko gre za Onkološki institut, ki je stalna tema, je treba povedati, da je bil Onkološki institut projekt, ki je bil začet med prejšnjimi mandati in projekt, ki je bil tudi dokončan pod prejšnjimi mandati, zgrajen do konca z vsemi napakami, ki so se ob tem pojavile. Za te napake ni nihče odgovarjal. Krivda se vali izključno na ministra, ki sedaj skuša te napake odpravljati. Če je nekje projekt bil zgrešen, če so bile ponekod projektirane premajhne bolniške sobe in preozka vrata in tako naprej, in to je bilo že vse zgrajeno, za to ne more biti kriv sedanji minister, zelo težko neposredno tudi prejšnji ministri, ker to ni stvar, s katerimi bi se ukvarjali prejšnji ministri. Začuda pa nihče nikoli ni kazal s prsti na ljudi, ki so se s tem konkretno ukvarjali dolga leta in so bili vseskozi predstavljeni kot uspešni in dobri strokovnjaki. Kar se tiče helikopterske nujne medicinske pomoči, sem doslej trikrat v odgovorih na poslanska vprašanja zadevo pojasnjeval in res ne vidim smisla, da se to stalno ponavlja. Ko gre za koncesije, pa ponovno opozarjam na dejstvo, da obstaja še vedno enak sistem, kot je bil uveljavljen v prejšnjih mandatih, da se v tem mandatu koncesije podeljujejo na podlagi istih pravil igre kot nekoč, kvečjemu so se ponekod izboljšala in da to področje oziroma podeljevanje koncesij ni možno zlorabiti za argumentacijo, da gre za privatizacijo zdravstva. Če primerjamo podatke, koliko koncesij je bilo podeljenih v prejšnjem mandatu in koliko zdaj na primarni in sekundarni ravni, boste videli, da jih je bilo prej podeljenih več, pa se ni govorilo o razprodaji javnega zdravstvenega sistema oziroma o privatizaciji. Torej konkretni odgovori na konkretne stvari, povedani že velikokrat, vendar pa očitno premalo slišani.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa za odgovor, gospod predsednik Vlade. Vendar žal ste me z njim razočarali in očitno ste me razočarali tudi s slabim poznavanjem situacije in problemov na področju zdravstva. Z nadaljnjo podporo, kljub temu da vam opozicija sporoča, da pripravlja že drugo interpelacijo zoper ministra Bručana v tem mandatu, tudi vi neposredno prevzemate odgovornost za stanje na področju zdravstva, ki se slabša in kjer bolniki vse bolj glasno sporočajo, da je situacija kritična, da poteka očitno načrtna razgradnja nekoč solidnega zdravstvenega sistema. Minister je pri svojem delu skoraj v celoti pozabil in zanemaril bolnike in njihove interese. Kljub finančno ugodnim časom, kot nam tako radi sporočate, pa se ne pripravljamo ustrezno na dolgoročne težave, o katerih ste tudi govorili, ki nas čakajo zaradi naraščajočega staranja prebivalstva in s tem povezanih povečanih potreb po zdravstvenih storitvah, zdravilih in oskrbi starostnikov. Številni zdravniki so preobremenjeni zaradi slabe organiziranosti in neenakomerne obremenjenosti. Zamujamo pri inovativnih pristopih in v racionalizaciji na vseh ravneh, bolniki smo zaskrbljeni in ogroženi, ker zdravniki zaradi različnih pritiskov in težav na delovnih mestih vse večkrat delajo in so do bolnikov tudi neprijazni. Ministru zaradi številnih afer, v katere se zapleta, arogance in izmikanja ne uspe najti časa, da bi se ukvarjal z resničnimi in strateškimi nalogami. Zato vas, gospod Janša, še enkrat sprašujem: Ali res menite, da se slovenskemu zdravstvu in bolnikom v tem trenutku ne dela velika in nepopravljiva škoda?
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Težko bi rekel hvala za te trditve, kajti vedno je možno na posplošitvi enega ali dveh primerov delati črne scenarije, ki zbledijo in izhlapijo potem, ko se pogleda celoten sistem. Slovenija danes ni samoten otok sredi ocena, je del Evropske unije, je del nekih procesov, ki se evalvirajo in ki se merijo in po teh meritvah v Sloveniji ne poteka razgradnja zdravstvenega sistema in po kvaliteti ta sistem sodi nekam v sredino oziroma v evropsko povprečje. Strinjam pa se s tem, da ima minister premalo časa za ukvarjanje s strateškimi zadevami, kjer se ga vsak dan sprašuje, če se pokvari zadnji vijak na operacijski mizi v zadnji bolnici ali pa v zdravstvenem domu, kjer se ga vsak dan napada zaradi dve stopinji previsoke temperature v bolniških sobah in mora vsak dan pojasnjevati stvari, ki v nobeni normalni državi niso odvisne od ministra in tudi v Sloveniji niso. Torej predlagam, da se vendarle ta način dela nekoliko spremeni, da tam, kjer so predlogi, pride do dialoga in da se stvari začnejo urejati v neki dobri veri. Eno samo kritizerstvo zagotovo ne bo pomagalo izboljšati zdravstveni sistem, tudi še deset napisanih interpelacij ne bo nič spremenilo, še posebej, če so prvopodpisani pod takšne interpelacije tudi osebno neverodostojni. Gospa poslanka, ki je podpisala prvo interpelacijo in ki je danes postavila to vprašanje, je bila nekaj mandatov županja ene od občin in v tistem času je bilo podeljenih tisti občini nesorazmerno veliko koncesij na primarni ravni v zdravstvu, osmim zdravnikom, šestim zobozdravnikom in dvema lekarnama. Nihče ni obtožil, da ruši zdravstveni sistem in predlagam, da se iste vatle uporablja tudi ko se ocenjuje delo ministra.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospa Zalokar Oražem.
Hvala lepa. Glede na to zadnjo izjavo bi želela reči, da koncesije v občini Domžale so bile podeljene v skladu s strategijo, ki jo je sprejel občinski svet in ta strategija je bila premišljena in po njej smo si zastavili, da bomo podelili največ do 50% koncesij. Takšne strategije, gospod predsednik Vlade, Slovenija nima v tem trenutku in zaradi tega menim, da je vse drugače, ali se stvari delajo kontrolirano, ali so pogodbe dobro sestavljene, ali zdravniki izpolnjujejo svoje koncesijske obveznosti, delujejo v zdravstvenih domovih, v urgenci in podobno. Tako da če boste v Domžalah vprašali, ali so s tem zadovoljni, bodo pritrdili. Žal pa številne koncesije, ki jih je podelil minister Bručan, vključno z nekaterimi, ki jih je podelil svojim prijateljem, niso bile takšne in tudi niso bile v javnem interesu. Kljub vsemu pa, spoštovane kolegice in kolegi, kljub neustreznemu odgovoru ne bom predlagala, da se opravi posebna razprava. Tako ali tako ste jo zavrnili že s tem smehom pred nekaj sekundami in očitno nam ponovno ostane samo to, da vložimo interpelacijo. Prav bi pa bilo, gospod predsednik [[...]]
Hvala, gospa Zalokarjeva. Če nimate proceduralnega predloga, nimate pravice do 3 minut [[...]]
[[...]]če bi kdaj prisluhnili tudi javnemu mnenju [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa, gospa Zalokarjeva.
Hvala, ker ste mi vzeli besedo!
Naslednji bo vprašanje predsedniku Vlade postavil gospod Zmago Jelinčič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod ministrski predsednik, dejstvo je, da slovenska država potrebuje vsak evro. Glede na to, da se na Ministrstvu za obrambo valja kar nekaj finančnih sredstev, ki gnijejo, rjavijo v raznih skladiščih, me pravzaprav zanima: Kako poteka odprodaja državne premične lastnine znotraj vladnega sistema prodaje, še posebej, kar se tiče Ministrstva za obrambo? Imamo, recimo, 2.000 kosov municije kalibra 130 milimetrov, ki jih ne rabimo. Kot kaže, bomo to poslali v uničenje, namesto da bi to municijo prodali, kajti Etiopija, recimo, se zanima za odkup tega streliva, ki bi prinesel državi kar nekaj, veliko milijonov evrov. Po drugi strani imamo v Borovnici svoje pozicije za uničevanje določenih starih eksplozivnih sredstev, pa tega ne uporabljamo; mi to vozimo na Slovaško in plačujemo Slovakom. Hrvatje prosijo, da bi za njih uničili približno 15.000 ton - 15.000 ton! - eksplozivnega materiala, česar mi kakor nočemo sprejeti. Računamo oziroma računa se za uničevanje takega materiala približno 2 evra na kilogram. Izračunajte, koliko kilogramov je to pri 15.000 tonah in koliko to znese denarja. Človek se vpraša, ali so na Ministrstvu za obrambo tisti gospodje, ki so za to odgovorni, res pripravljeni narediti nekaj za Slovenijo. Tu se sprašujem, kako je mogoče, da gospod Bogataj koordinira vse te kontakte med ministrstvom oziroma ministrom in Vlado, ko pa vendar vemo, da gospod Bogataj te zadeve jemlje zelo subjektivno, če temu tako rečemo. Po drugi strani pa se dogajajo tudi zadeve, da določena orožja, ki bi lahko državi prinesla kakšen denar, enostavno izginjajo iz skladišč. Zgodovinski kosi orožja, ki so po eni strani absolutno kosi, ki morajo soditi v muzeje, izginjajo. Poleg tega so izginili primerki slovenskih ostrostrelskih pušk, [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]ki so jih proizvajali v Iskri, orodjarni d.o.o. Na vprašanje, kje so zdaj te puške, ko bi jih lahko zbiralci vzeli, je gospod Gorazd Tomič rekel, da so še vedno v operativni uporabi, kar je navadna laž, ampak pušk pa tudi ni več na ministrstvu oziroma se ne ve, kje so. Mene zanima: Kam to izginja, zakaj se ne prodaja, zakaj se [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]te zadeve ne uredijo?
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Prodaja premičnega, stvarnega premoženja države poteka v skladu z Zakonom o financah, postopek je dolgo časa uveljavljen in sproži se na pobudo tistega resorja oziroma tiste institucije, ki želi takšno sredstvo odprodati. Konkretno, ko gre za Ministrstvo za obrambo je bilo v zadnjih letih veliko teh sredstev odprodanih, vzetih iz uporabe. Po njihovih podatkih, ki jih bom delno povzel, ko gre za večje stvari je bilo v letu 2005 odprodanih 211 nebojnih vozil, v glavnem je šlo za tovorna vozila, v letu 2006 60 nebojnih vozil, v letu 2007 je doslej odpisanih že 66 takšnih vozil, s tem da se vsako leto del teh sredstev, ki so še uporabna, nameni oziroma odda tudi enotam zaščite in reševanja. V letu 2005 je bilo odpisanih tudi 18 zastarelih tankov T55, ki so bili uničeni oziroma odprodani kot surovina, v zadnjem času pa je bilo iz operativne uporabe izločenega tudi veliko pehotnega orožja, to se je dalo v strateške rezerve, del tega orožja pa je bil namenjen tudi za mednarodno vojaško pomoč v okviru operacij OZN in Nata. Ko gre za eksponate oziroma predmete, ki bi lahko imeli muzejsko vrednost, obstaja postopek kjer sodelujejo strokovnjaki s področja vojaškozgodovinske dejavnosti, tako se del teh sredstev potem izloča bodisi za zbirko muzejskega topniškega in tankovskega orožja oziroma oklepnih sredstev v Pivki, bodisi za zbirko, ki naj bi bila postavljena v kadetnici v Mariboru, ko bo obnova končana. Poslanec, ki postavlja to vprašanje, je konec junija tega leta podobno vprašanje postavil tudi na Odboru za obrambo. Tam je predstavnikom ministrstva izročil tudi seznam določenih vrst orožja, ki ga zanimajo, precej podoben seznam, vključno z registrskimi številkami. Glede na to, da gre za daljši seznam in za podrobnosti, bo ministrstvo poslancu pripravilo pisni odgovor.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik za to, da bom dobil pisni odgovor. Upam, da bo zelo podroben in da bo razjasnil tudi vprašanje tistih štirih pušk, ki so izginile neznano kam, namesto da bi se znašle v slovenskem muzeju. Rekli ste, da je bilo veliko število tankov T55 uničenih in prodanih kot surovina. Saj to je tisto, kar je narobe. Tanki T55 imajo še vedno določeno precej visoko ceno v določenih državah, ki niso zajete znotraj prepovednih rejonov Nato pakta. In to je tisto, kar človeka boli: da raje uničujemo, kot da bi zadevo prodali. Tudi pehotno orožje se da prodati. Samo v Šentvidu je bilo okoli 300 minometov, iz katerih bi lahko vsaj malo povrnili tisti denar, ki smo ga zapravili takrat, ko je prejšnji minister kupoval to zadevo v Izraelu in ko so bile lafete za puščavsko vojskovanje, namesto za vojskovanje v slovenskih razmerah. Ta odgovor bi res prosil, kajti bojim se tudi glede na to, da nam Hrvatje ponujajo možnost za zaslužek, pa tega zaslužka nočemo sprejeti. Ali gre tukaj za splošni trend, ko je zanimivo, da tudi poslanci koalicije glasujejo proti temu, da bi imeli zasedanje skupščine zahodnoevropske unije v Sloveniji? Ali gre za trend približevanja Hrvaški oziroma Balkanu? Jaz se tega bojim in nisem za to. Zato še enkrat pravim, da bo treba prevetriti. Rečeno je bilo, da bo Ministrstvo za obrambo zmetalo na cesto cel kup ljudi. Pravzaprav se ni nič zgodilo. Mislim, da bi bilo to nujno potrebno, da se to že vendarle enkrat zgodi.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Pravzaprav ni bilo postavljenega dodatnega vprašanja. Kar se tiče možnosti odprodaje sredstev, ki so šla v odprodajo za surovine za drug namen, tega ne vem. To so proučevali ustrezni strokovnjaki, dejstvo pa je, da je po koncu hladne vojne teh sredstev veliko, da vse države ta sredstva uničujejo. Dvomim, da obstaja kakšen velik trg za to, ampak kot že rečeno, prepuščamo to strokovnjakom.
Hvala. Naslednji bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavil gospod Rudolf Moge.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, gospod predsednik Vlade, ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Lep pozdrav! V Liberalni demokraciji Slovenije pozdravljamo, da razmere v Sovi razčistijo in da se pri tem uporabijo metode, ki spadajo v sodobno demokratično družbo, nikakor pa ne, da se ob razčiščevanju Sova predvsem izrablja zgolj za nabiranje političnih točk. Vsem je znano, da je znesek, ki ga je Republika Slovenija dobila iz trgovine z orožjem, še vedno neznan, in to kljub zaključeni trgovini. To potrjujejo stališča oziroma poročila, ki so jih doslej dale različne Vlade, preiskovalne komisije, komisije za nadzor varnostno-obveščevalnih služb ter drugi. Pred kratkim, spoštovane gospe in gospodje, je izšla knjiga Matjaža Frangeža z naslovom "Kaj nam pa morete" o trgovini z orožjem do Depale vasi, v kateri ste vi gospod predsednik citirani kar 235-krat z imenom in priimkom. Ob pazljivem branju se da iz nje prebrati in od izjave avtorja, da ste predali ministru Kacinu znesek okoli 28 milijonov nemških mark, avtor in ta knjiga pa trdi, da je tega denarja bilo za 136 milijonov nemških mark. Da bi, gospod predsednik Vlade, ovrgli vsak kanček suma, ki se ob tem, da je večja vsota denarja izginila neznano kam, še vedno se to poraja v glavah državljank in državljanov Republike Slovenije, vas sprašujem: Ali lahko pričakujemo, da boste podobno, kot ste na Slovenski obveščevalni varnostni agenciji preiskali nepravilnosti z ustanovitvijo posebne skupine, to storili tudi na Obveščevalno varnostni službi Ministrstva za obrambo Republike Slovenije z namenom, da se med drugimi nepravilnostmi pregleda tudi celotno poslovanje posebnega sklada, tako imenovanega v sedanji govorici črnega fonda in s tem neposredno odgovori tudi na vprašanje, kam je izginil denar od trgovine z orožjem? Prav Obveščevalno-varnostna služba je bila v tistem času glavni organizator trgovine z orožjem. Za odgovor, gospod premier, se vam že v naprej zahvaljujem.
Hvala. Gospod Predsednik, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje. Očitno se neka knjiga ne prodaja preveč dobro, zato je treba delati reklamo tudi v Državnem zboru. Jaz je nisem bral, ne vem, kolikokrat sem citiran. Vem pa, da sem te stvari že velikokrat pojasnjeval, med drugim tudi spoštovanemu poslancu, ki je vodil dve tovrstni preiskovalni komisiji oziroma eno cel mandat, pa ena je bila še prej, da sem to pojasnjeval praktično deset let. Vsak, ki je imel 5 minut časa, se je s tem ukvarjal. Hodili smo od sodišč do kriminalistične policije in preiskovalnih komisij. Rezultat vsega tega je bilo, da je poročilo, ki je bilo predano leta 1994 mojemu nasledniku, obveljalo. Slovenija je bila dejansko v času osamosvojitve in vojne za Slovenijo prisiljena kupovati orožje. To je bila prisiljena zaradi tega, ker je bila slovenska teritorialna obramba na dan, ko je prisegala nova vlada leta 1990, skoraj popolnoma razorožena, vsaj kar zadeva težko orožje, in še do danes ni bila razčiščena vloga tistih, ki bi to lahko preprečili, ker so imeli instrumente v rokah, pa tega niso storili. Mnogi ljudje, ki so to napako potem popravljali, so tvegali marsikaj. Odhajali so v pokoj, ne da bi se jim kdo zahvalil ali pa da bi dobili kakšno priznanje. Medtem ko nekateri, ki so v novejših časih razpolagali s črnimi fondi, odhajajo v pokoj z bogatimi nagradami, zahvalami in vsem mogočim. Toliko, ker je gospod poslanec pač uporabil to primerjavo. Za to obdobje obstaja glede na razmere, kakršne so bile, zelo natančna dokumentacija; večino imate tudi v Državnem zboru, ker je preiskovalna komisija to zbirala. Ni bilo nobenih črnih fondov, črni fondi so obstajali kasneje, ko je v roke dobila vse skupaj Liberalna demokracija. Zelo zanimiv je podatek, da je bila celotna dokumentacija o teh posebnih fondih v Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji leta 2003 popolnoma uničena. Za čas pred nekaj leti ta dokumentacija ne obstaja, ker je bila uničena. Za čas, o katerem govori gospod poslanec, obstaja na stotine strani dokumentacije in popolno poročilo, ki ga doslej ni še nihče ovrgel.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, gospod premier. Če vam lahko vrnem to, kar ste vi o Drnovšku odgovorili, vaš odgovor govori sam zase pri tem, kar ste povedali, meni torej nič na to, kar sem vas vprašal, pač pa ste dajali neko sodbo. Ampak, poglejte, neraziskana trgovina z orožjem v zadnjem času dobiva odmev tudi onstran naših meja. Tako to zadevo intenzivno preiskujejo v bodoči članici Evropske unije, v naši sosedi, Republiki Hrvaški. Če samo preberem, v eni od oddaj, ki so o tem govorile, pravi voditelj: "Dok nitko u Hrvatskoj ne osporava legitimnost naoružavanja, još nije razjašnjeno, koliko je novaca stvarno otišlo na oružje, a koliko je završilo u džepovima ratnih profitera." Hkrati vsi vemo, da je nek njihov general odšel čez mejo s polnim kovčkom diamantov, v znesku, kot pravijo, okoli 5 milijonov dolarjev, tudi iz te trgovine. Hrvaški izsledki se bodo brez dvoma dotaknili tudi našega pogleda in naše še vedno neraziskane zadeve. Dejstvo pa je, da sta si državi ob svojem nastanku nesebično pomagali, in mislim, da je prav tako. A kljub temu na obeh straneh ostajajo vprašanja, ki zahtevajo konkretne odgovore. Zato vas vprašam, gospod predsednik Vlade: Ali ste o zadevi sprožili kakršnekoli pobude tudi s sosednjo Republiko Hrvaško, da bi to poglavje enkrat za vselej zaprli, in to na državotvoren način, kot se to spodobi za članico Evropske unije, ki je tik pred prvim predsedovanjem, in bodočo članico Evropske unije? Torej, na kratko: Ali so bili o tem kakršnikoli razgovori oziroma poizvedovanja tudi s strani naše sosede? Za odgovor že vnaprej najlepša hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Ta vprašanja niso odprta. Odpirajo jih nekateri, ki so si to očitno zadali za svoj življenjski cilj, doslej so bili neuspešni in vsako leto znova skušajo narediti popravni izpit. Ne vem, kaj jih vodi pri tem motivu. Iz časov, ko sta Slovenija in Hrvaška sodelovali, in v to sodelovanje sta bili pač prisiljeni, obstaja dokumentacija, ki ne pušča odprtih vprašanj. Kot že rečeno, leta 1994 je bilo izdelano popolno poročilo, leta 2007 ima poročilo še enak status, je državna skrivnost, obstaja tam, kjer mora obstajati, nihče ga ni ovrgel. Preiskovalna komisija, ki jo je spoštovani gospod poslanec vodil, se je s tem seznanila in ni predlagala nikakršnih sprememb pri tem dokumentu. Ljudje v sosednji državi, ki so bili takrat na odgovornih mestih, so med drugim napisali tudi svoje spomine. Recimo general Špegel, kjer je predstavil dokumente iz tega časa, ki potrjujejo tisto, kar je zapisano tudi v poročilu s strani Slovenije. Trditve, da vsi vemo, kaj je nek hrvaški general nesel čez mejo [[...]]Jaz, oprostite, ne vem. Če ste bili vi zraven in veste, potem veste tudi, kakšne so formalne poti, da se te stvari uredijo. kar posploševati neke zadeve in iz tega potem delati argumente, to sicer je pač možno, ni pa to ravno verodostojno. Ob zadnjem obisku hrvaškega predsednika gospoda Mesiča v Sloveniji na pogovoru z vsemi poslanskimi skupinami, to je bilo nekje proti koncu prejšnjega mandata, je eden od poslancev takratne koalicije gospodu Mesiću postavil podobno vprašanje. Hrvaški predsednik je dejal, da v zvezi s tem med državama ni nobenih odprtih vprašanj in da bo Hrvaška večno hvaležna Sloveniji za pomoč v tistem času.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod premier, jaz se vam zahvaljujem. ta zadnji odgovor je bil res o tem in ste mi res odgovorili NA to, kar sem vprašal. Prvi pa ni bil takšen in meni se zdi, da tI odgovori namesto jasnih sporočil prinašajo v veliki meri samo diskreditacijo poslancev, ki vam zastavljamo vprašanja in obračunavanje z njimi. mislim, glede na vaše - to, kar ste mi povedali -, da v Vladi ni resne namere, da bi omenjeno zadevo razčistili do konca, če je le možno še pred predsedovanjem Slovenije Evropski uniji. Namesto tega pa imamo v Državnem zboru pet preiskovalnih komisij, od tega kar dve, ki se ukvarjata s trgovino z orožjem. Ena od teh pa tudi s povezavo oseb, ki so v letih 1991-1993 trgovale z orožjem in so danes posredno ali neposredno udeležene pri nakupu oklepnikov 8x8. Spoštovane poslanske, spoštovani poslanci, zato predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika v Državnem zboru opravimo razpravo o odgovoru predsednika Vlade. [[Na prvo vprašanje mi namreč niste odgovorili.]] Pozivam vas, da moj predlog podprete in s tem izkažete zaupanje, ki ste ga na zadnjih volitvah dobili od volivk in volivcev, ter izrazite pripravljenost, da se o tem spregovori ter državljankam in državljanom Republike Slovenije enkrat nalije čistega vina. Hvala lepa, gospod predsednik.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Mogeta, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Sedaj bo vprašanje predsedniku Vlade postavil mag. Franc Žnidaršič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi. Pretekli konec tedna smo lahko v medijih zasledili, da so socialni partnerji ter ministrica za delo, družino in socialne zadeve ob prisotnosti predsednika Vlade podpisali dogovor o spremembah zakona o delovnih razmerjih. To verjetno pomeni, da so pogajanja zaključena in da bomo predlog zakona kmalu prejeli v obravnavo poslanci Državnega zbora. Ob zadovoljstvu, ki se je kazalo in so ga izražali podpisniki sporazuma, pa je bilo v medijih mogoče zaslediti tudi ocene, da gre bolj za lepotne popravke zakona. Zato vas sprašujem, spoštovani gospod predsednik Vlade: Na podlagi česa je Vlada Republike Slovenije prepričana, da bo s predlogom zakona, ki je bil pripravljen, uresničila cilje, ki si ji je zadala za to področje v začetku mandata in jih je zapisala tudi v koalicijski pogodbi? Za odgovor se že vnaprej lepo zahvaljujem. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Potem, ko je bila v lanskem letu v častitljivem zboru sprejeta davčna reforma, je iz paketa gospodarskih in socialnih reform ostal še en težiščni cilj, to je reforma trga dela oziroma zagotovitev večje fleksibilnosti trga dela, ob ohranitvi socialne ali vsaj enake stopnje socialne varnosti. Tega cilja se je Vlada lotila preko socialnega dialoga, ta je trajal skoraj polni dve leti in zaključek tega socialnega dialoga je kompromis, ki v zelo veliki meri ohranja cilje, ki so bili postavljeni v izhodiščih. Res pa je, da so nekatere rešitve nekoliko drugačne, ker je pač prišlo do usklajevanja in na koncu tudi do kompromisa, ki je bil podpisan s strani absolutne večine sindikatov in tudi delodajalskih organizacij. Torej, ne gre za lepotne popravke, gre za dejanske spremembe, gre po eni strani za dejansko povečanje fleksibilnosti trga dela, po drugi strani pa tudi za povečanje socialne varnosti, še posebej nekaterih kategorij zaposlenih. Slovenija ima tržno gospodarstvo. V tržnem gospodarstvu vedno obstajajo načini, da se najdejo tudi stranski izhodi za rešitev kakšnih vprašanj, če glavni ne obstajajo. Eden od stranskih izhodov za reševanje problemov togega trga dela je bilo zaposlovanje za določen čas. To zaposlovanje se je enormno povečalo v zadnjem obdobju, ker delodajalci niso želeli, da dobijo delovno silo oziroma delavce, ki bi potem, tudi če se izkažejo, da niso dobro ali da niso ustrezni, predstavljali pretiran strošek v končnih bilancah. Tukaj ne gre za pripisovanje kakršnih koli slabih namenov, tako pač tržno gospodarstvu funkcionira in država je tista, ki mora urediti pogoje, tako da obstajajo pravila fer igre. Torej, zaradi tega, ker se je iskalo stranske izhode, je kategorija tistih, ki so na novo dobili zaposlitve in so bili zaposleni za določen čas, naraščala, šlo je predvsem za mlade. Glede na to, da so bili zaposleni za določen čas, so težko dobili oziroma niso mogli dobiti kreditov in mnogih ostalih stvari, ki so pač vezane na stalno zaposlitev. To je oteževalo reševanje stanovanjskih problemov in tako dalje. V bistvu je tog trg dela na koncu bolj kot delodajalce prizadeval določene kategorije delavcev, še posebej mlade, in to ni koristilo nikomur. Zato je prišlo tudi do popuščanja z obeh strani, tudi s strani sindikatov, in do kompromisov, ki bodo sedaj, ko bo zakon sprejet, omogočili: da dobimo bolj fleksibilen trg dela tudi v tem segmentu, ko gre za zaposlitve za nedoločen čas; večjo fleksibilnost, ko gre za vprašanje nadur, kar je v tem primeru v sedanji situaciji pomanjkanja delovne sile v večini panog velik problem. Imamo omejeno število, zgornje število nadur, ki je bistveno nižje. Ta limit je bistveno nižji, kot so evropski kriteriji. In delavci, tudi če želijo, ne morejo opravljati več nadur oziroma je to kaznivo. Sedaj je ta limit dvignjen. Mi smo šli na evropsko [[...]]- dogovor ni bil oziroma kompromis ni bil sprejet na najvišjo mejo, ampak nekoliko pod njo, vendar ob soglasju tako delodajalcev kot delavcev. Urejene so bile še mnoge druge stvari, ki so bile v zakonu preživete. V kratkem lahko pričakujete nov zakon o delovnih razmerjih oziroma spremembe zakona, ki so kompromis, vendar posegajo oziroma predstavljajo izboljšavo v obe smeri: večje socialne varnosti, še posebej kategorij mlajših zaposlenih, in na drugi strani v smeri večje fleksibilnosti dela.
Hvala. Zahvaljujem se predsedniku Vlade za odgovore na poslanska vprašanja. Na 29. seji Državnega zbora je poslanec, gospod Aleš Gulič, postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo dr. Juretu Zupanu o dialogu ministra s študenti ob sprejemanju zakonodaje o visokem šolstvu. Ker minister na seji ni bil prisoten, je poslanec zahteval ustni odgovor na naslednji seji zbora. Zato dajem besedo ministru, da odgovori na njegovo vprašanje. Prosim, gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Spoštovani zbor, spoštovani gospod predsednik! Najprej bi se rad gospodu Guliču opravičil, da na zadnji seji nisem mogel dati odgovora, ker sem bil službeno odsoten. Danes dajem odgovor. Vprašanje se je glasilo: Kako si minister predstavlja dialog s študenti ob sprejemu zakonodaje? Treba je povedati, da smo dialog popolnoma normalno vodili. 15. aprila smo poslali vsem uslužbencem osnutek z oznako "interno", z željo, da ga najprej razložimo in nato dobimo pripombe. S študenti smo imeli ne samo enega, ampak dva sestanka, kjer so pojasnjevali. Obljubili so, da bodo dali pripombe. Pogovarjali smo se s prav vsemi partnerji, torej s sindikati, s Korisom, z univerzami, potem pa ne - na našo zahtevo, ampak na zahtevo študentov, ki so rekli, da se ne bodo pogovarjali - se je dialog prekinil. Je pa sedaj dialog zopet vzpostavljen in se pogovarjamo. Ustanovljena je skupina in se ponovno pogovarjamo, prvi sestanek smo že imeli in naslednji sestanek je predviden konec julija. To je prvi del odgovora. Torej, mi se ves čas želimo pogovarjati, mi nismo tisti, ki bi pogovor na kakršenkoli način prekinjali. Drugi del vprašanja pa je bolj zapleten. Spoštovani gospod poslanec sprašuje, ali bom zahteval v medresorskem usklajevanju, da retrogardira verbalni delikt. Moram priznati, da tega niti nisem najprej razumel, potem pa, ko sem prebral trak, se je ugotovilo, da gre za resolucijo Avtonomne tribune študentov, ki so mi menda želeli izročiti neko mnenje. Kot je povsod v navadi, moram reči, da sem ta dnevni red oziroma ta način komuniciranja z vsemi obdržal, ko sem prišel na ministrstvo, in sicer, da se vsak, ki želi komunicirati z ministrom, najavi in potem se določi datum. Ne ŠOS ne Avtonomna tribuna se nista nikoli najavila za kakršenkoli pogovor. Izvedeli pa smo od službe, da so vstopili v avlo našega poslopja, v katerem smo. Treba je povedati, da nismo lastniki poslopja, da smo skupaj s še nekaj najemniki v poslopju, ki je v lasti Hypo banke, in da je tudi vratarska služba od Hypo banke. Torej, mi smo najemniki tega poslopja. Ko so študentje prišli, so, po izjavah varnostnika, lepili plakate po avli. Mesto za plakatiranje je povsod javno določeno, v privatnih stavbah plakatiranje pač ni dovoljeno. Glede na to, da je potem varnostnik poklical policijo, ker se je čutil ogroženega, je to njegova osebna presoja. On ni v naši službi, nihče z našega ministrstva ni bil obveščen, niti ni nihče vedel, da so študentje v stavbi. Policijo je poklical varnostnik in dovolite, da ima svojo presojo o tem, kdaj se čuti ogroženega. Policija je potem prišla in pač ukrepala, kot je bilo ustrezno. Menim, da ima vsak lastnik pravico, da od tistega, ki je plakatiral po njegovi stavbi, pač ustrezno zahteva. Torej, mislim, da tudi spoštovani gospod poslanec, če bi po njegovi sobi poplakatirali - kdorkoli - bi verjetno želel, da to odstranijo. Toliko o tem. In vse, kar smo izvedeli, je iz policijskega zapisnika, ki ga je podala policija, in s tem moram ponovno poudariti: to smo izvedeli šele kasneje, ker nihče, ne študentje ne Avtonomna tribuna, se ni nikoli najavil za pogovore, niti da bodo prišli. O tem pač nismo vedeli, ker smo v stavbi od drugega nadstropja naprej najemniki. Kaj se je dogajalo v pritličju, pač ni bilo pod našo kontrolo in je to bila izključno prijava varnostnika. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na prvi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospa Breda Pečan bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dober dan, ministri in ministrica. Z uresničevanjem načela prostega pretoka ljudi v Evropski uniji in s potrebo po zaposlovanju delavcev iz držav izven Evropske unije se je pojavilo tudi povečano priseljevanje otrok, ki jih s seboj pripeljejo prej omenjeni delavci. V skladu s prvim odstavkom 10. člena Zakona o osnovni šoli imajo šoloobvezni otroci pravico do izobraževanja pod enakimi pogoji - torej ti šoloobvezni otroci - kot državljani Republike Slovenije. Do tu vse lepo in prav. Problem pa se pojavi, ko se v posamezen razred ali posamezno osnovno šolo vpišejo otroci, ki ne obvladajo niti besede slovenskega ali italijanskega oziroma madžarskega jezika in v skladu z aktualnim zakonom vse do 7. razreda zaradi nesoglašanja staršev, kljub vsakoletnemu popolnoma negativnemu šolskemu uspehu, napredujejo iz razreda v razred. Na koncu njihovo znanje v 7. razredu pogosto niti ne dosega znanja 2. razreda osnovne šole. Dodatna težava je še v tem, da tudi njihovi starši ne obvladajo niti besedice vsaj enega naših uradnih jezikov in potrebujejo prevajalca, da se lahko na roditeljskih sestankih ali govorilnih urah seznanijo vsaj z najosnovnejšimi pogoji in pravili, ki veljajo v našem šolskem sistemu. Naj mimogrede še povem, da so materini jeziki teh otrok vse od romunščine, albanščine iz Albanije, albanščine s Kosova, ruščine, vse do bolgarskega in ukrajinskega jezika. Na kratko torej jezikov, ki jih pri nas ne obvlada praktično nihče. Ravnatelji oziroma ravnateljice posameznih osnovnih šol, pri katerih je ta problematika še posebej prisotna - tako na primer v Osnovni šoli v Novi Gorici je kar 35 otrok brez vsakega znanja slovenščine, ena osnovna šola v Izoli im 17 otrok v 7. razredu, ki ne obvladajo slovenščine in bodo po vsej verjetnosti vsi ponavljali razred - so večkrat opozarjali Ministrstvo za šolstvo in šport, da je potrebno izvesti pred vključitvijo otrok v šolo intenzivni tečaj slovenščine, da bodo lahko skupaj z lastniki normalno spremljali pouk v razredu. Odgovor je bil lakonski in drakonski obenem. Ocenjujte jih po njihovem znanju. In pika! Znanje je bilo seveda nikakršno in posledice so tukaj. Zaradi navedenega me zanima: Kako gledate, gospod minister, na izvajanje in financiranje posebnih tečajev slovenščine še pred pričetkom pouka za otroka tujcev, ki se vključujejo v osnovnošolsko izobraževanje? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa poslanka! Hvala lepa za vprašanje. Na kratko bi lahko odgovoril, da gledam na ta problem podobno kot vi. Otroci migrantov - in glede na migracijske trende in tokove bo to vprašanje tudi vedno bolj prisotno ne samo v Sloveniji, ampak tudi v drugih državah po Evropi in sploh po svetu - pridobivajo v vseh modernih šolskih sistemih enakovredno pozicijo z otroci, recimo, staršev, državljanov neke države, torej kot domači otroci. Edina direktiva, ki je obvezujoča, na primer, za članice Evropske unije na področju šolstva, je ravno ta, ki ureja to vprašanje. Mi smo že v preteklosti v zadnjih letih spremenili ali dopolnili kar nekaj zakonov, ki postavljajo te otroke v enakopraven položaj. To vprašanje, ki ga pa vi omenjate, je dodaten, poseben problem, ki zahteva še poseben tretma teh otrok. Že Zakon o osnovni šoli sedaj omogoča učenje tega jezika, novela, ki pa jo predlagamo, pa omogoča točno to, kar predlagate tudi vi sami, to je organiziranje posebnih tečajev za te otroke. Zdi se nam, da je ta oblika posebnih intenzivnih tečajev boljša oblika kot dosedanja praksa, ko smo financirali posebne ure, individualne ure za te otroke. Glede na množičnost in vse večjo potrebo, se mi zdi, da je ta oblika, tak poseben tečaj, ki ga tudi sami omenjate, najbolj primerna. Edina težava pa je v tem, ali lahko začnemo s temi oblikami preden, kakor vi sprašujete, se otroci vključijo v osnovno šolo. Če so integrirani v predšolsko vzgojo, potem tukaj večjih težav ni. Težava je tam, kjer ti otroci migrantov niso vključeni v predšolsko vzgojo in ne pridejo v stik s slovenskim jezikom, in tukaj je težava pri njihovi inkluziji. Bomo pa razmislili, poleg tega, kar ponujamo, tudi o tovrstnih možnostih, zlasti za tiste otroke, ki niso vključeni v predšolsko vzgojo.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa Pečanova.
Gospod minister, verjetno se nisva razumela. Jaz sem mislila, da pred vstopom v razred, ne glede na to, ali gre tukaj za predšolskega otroka - oziroma za prvi razred oziroma da vstopi v šoli nekje v sredi, kaj jaz vem, v 2., 3., 4. razred. Se pravi, preden začne obiskovati pouk z vrstniki, da gre skozi intenzivni tečaj, ne pa že v šolskem letu, ko bi potem seveda spet zamudil cel kup časa. Ampak drugo me še zanima, to pa po mojem bo zanimalo zlasti župane posameznih občin, ki imajo precej teh primerov; namreč, zapisano je v Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o osnovni šoli, da se pač organizira tečaj slovenščine. Ampak vprašanje je zdaj: Ali bo to sodilo v obveznost financiranja Ministrstva za šolstvo in šport ali bodo morale to kot nadstandard financirati občine? Sedaj je namreč bil največji problem v tem, da šole niso imele vira, iz katerega bi lahko financirale tečaje slovenskega jezika. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
V Ministrstvu za šolstvo se zavzemamo, da tudi recimo sedaj, ko pripravljamo pokrajinsko zakonodajo, da bi nekatere pravice ali pa posebne pravice manjšin ali pa drugih etničnih skupin, ki zahtevajo poseben tretma, varovala država, torej da bi bile s strani države zaščitene in jih ne bi prepustili ustanoviteljem na nižji ravni. Zdaj, ko bomo pripravili ta novi pristop k učenju slovenščine - tudi za te otroke bomo sledili enakemu načelu.
Hvala. Gospod Borut Sajovic, sprašujem, ker minister za finance je odsoten. ali želite kljub temu postaviti vprašanje. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Spoštovane kolegice in pa kolegi! Lep del letošnjega leta smo v Sloveniji pri medijih in pri poročilih poslušali zgodbe o rekordni gospodarski rasti. Prejšnji teden pa jaz upam, da nas je vsaj nekoliko postavilo na tla spoznanje in pa statistični podatki o inflaciji. Vladna služba, ki raziskuje te makroekonomske analize, UMAR, nas je namreč obvestila, da je inflacija v lanskem oziroma v letošnjem juniju znašala kar 3,6% na medletni ravni, kar je brez dvoma znak za trezen razmislek in pa alarm. Zato gospodu ministru Andreju Bajuku, ki je danes, kot slišim, v Bruslju - jaz sem prepričan, da ga bodo tudi tam opozorili na to našo zgodbo, kajti pri nas smo ob tej novi zamahnili z roko, rekoč, saj to ni nič takega; vendar brez dvoma, zgodba je zaskrbljujoča, saj je v Sloveniji 3,6% inflacija, v drugih državah evroobmočja pa samo 2%. Zakaj nas ta inflacija tako skrbi? Prvič, zato ker brez dvoma inflacija zelo vpliva tudi na življenje tistih slojev ljudi, ki najtežje živijo in imajo najnižje dohodke. Nekomu, ki ima 378 evrov zajamčene plače ali zajamčeno pokojnino rekordna gospodarska rast prav nič ne pomaga k boljšemu življenju, na drugi strani pa 3,6% podražitev osnovnih življenjskih potrošnih dobrin še kako vpliva na njegovo izbiro, kaj bo izbral v košarici nujnih artiklov v trgovini. Brez dvoma bi to moralo zaskrbeti - in jaz upam, da pa v bodoče tudi bo - našega ministra za finance. Eden od izgovorov je bil, da se draži nafta in da draži tudi hrana. Vse to se draži tudi drugod po Evropi in po svetu, vendar drugje nimajo takšen inflacije. Jaz mislim, da mora Ministrstvo za finance skupaj z Banko Slovenije potegniti določene poteze, ki vplivajo na ponudbo, povpraševanje; poteze, ki vplivajo na potrošnjo. Predvsem mora država storiti tisto, kar se v takšnih trenutkih pričakuje tudi od državljanov: da se zategne pas, da se zmanjša izdatke, ki niso nujni, da se v trenutkih rekordne gospodarske rasti ne zatekamo k dodatnemu zadolževanju, pač pa gospodarimo maksimalno s tistim, kar imamo, in ne živimo prek svojih možnosti. Poglejte, tudi v večini slovenskih bank se obresti za evrske depozite gibljejo tam nekje med 3,2% in 4% točke. Če [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]je inflacija 3,6% in če ste med tistimi, ki državi plačujete 20% akontacijo iz dohodnine, iz tega naslova potem pomeni, da je vaše premoženje vsak dan vredno manj. In to me skrbi [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[..]]
Hvala. Gospod Bojan Rugelj bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav ministroma, ministrici! Spoštovani minister Bručan, v Sloveniji je bilo skupno število bolniških dni v letu 2005 10 milijonov 404 tisoč in v letu 2006 10 milijonov in 40 tisoč, kar pomeni, da ste v tem času uspeli znižati število bolniškega staleža za približno 4%. Še občutno bolj pa se je znižalo število primerov, iz česar je razvidno, da znižanje ni šlo na račun pacientov in to je tudi najbolj pomembno. Število bolniških dni v breme delodajalcev se je znižalo iz 5 milijonov 915 tisoč s 5 milijonov 537 tisoč, kar pomeni zmanjšanje za 6,4%. To so brez dvoma veliki uspehi, ki jih ne smemo spregledati, in je prav, da jih pohvalimo, kajti s tem so se občutno zmanjšali stroški tako za gospodarstvo kot tudi za zdravstveno zavarovalnico. Žal pa se še vedno pojavljajo posamezni primeri, ki povzročajo precej slabe volje tako pri pacientih kot tudi pri delodajalcih. V mislih imam primere bolniškega staleža, ki naj bi trajal nad 30 delovnih dni. Kaj se v praksi dogaja? V takšnih primerih o nadaljnjem bolniškem staležu odločajo imenovani zdravniki s strani zdravstvene zavarovalnice, ki so mnogo manj radodarni do bolnikov kot njihovi osebni zdravniki, ki odločajo o bolniškem staležu do 30 dni. Tako ti, zdravniki imenovani s strani zdravstvene zavarovalnice, večkrat povzročijo s prekinitvijo bolniškega staleža veliko nejevoljo tako pri pacientih kot tudi pri delodajalcih, kajti, ko se stalež prekine, potem bolnik zopet za 30 dni dobi bolniško od osebnega zdravnika, stroški pa gredo v breme delodajalca, čeprav bi bilo logično in pravilno, da bi te stroške krila zdravstvena zavarovalnica. Možna je sicer pritožba na zdravstveno komisijo, vendar se tej pritožbi ugodi v redkih primerih, ker je tudi ta tričlanska komisija imenovana s strani zdravstvene zavarovalnice. Približno 60 imenovanih zdravnikov je tako v letu 2006 izdalo 253.270 odločb v zvezi s trajanjem bolniške nad 30 dni, od tega je približno 20 do 30% negativnih. Uradnega podatka žal nisem uspel pridobiti. Zdravstvena komisija druge stopnje pa je obravnavala 4.559 primerov pritožb in je pritožbam ugodila le v 14,6% primerov. Vsi ti podatki kažejo na to, da so merila zdravnikov imenovanih s strani zdravstvene zavarovalnice, njihove zdravstvene komisije, precej strožja od meril osebnih zdravnikov in specialistov. Vzrok ja za to pa je logičen in tiči v tem, kdo pač nosi stroške bolniških staležev. Sprašujem vas: Ali bi bilo možno, da bi bila vsaj ta komisija II. stopnje sestavljena bolj nevtralno, [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] in sicer tako, da bi enega zdravnika predlagala zdravstvena zavarovalnica, enega pa interesno združenje obrtne in gospodarske zbornice? Menim, da bi bilo tako kar nekaj kritičnih primerov potem obravnavano drugače in tudi bolj pravično, tako [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Lep pozdrav! Spoštovani gospod predsednik, poslanke, poslanci! Rad bi se zahvalil za to vprašanje, ki dejansko odpira neko veliko področje, ki se ga je Vlada oziroma Ministrstvo za zdravje že lotilo, in sicer s spremembami v Zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Problem absentizma je pač področje, ki je zelo pereče in tudi zelo občutljivo. Naj tudi takoj povem, da je stanje po različnih krajih v Sloveniji na tem področju precej različno. Pomembno pa je, da se zavedamo, da gre pri tem za neko rušenje ravnotežja med določenimi sposobnostmi, po eni strani, in zahtevami delodajalca na drugi strani. Zelo pomembno je dejstvo, da je mnogokje v naši zavesti še vedno prisotna neka miselnost, da delo ni vrednota. Treba je počasi in vztrajno spreminjati našo miselnost v smeri, da je delo vrednota in se ob tem graditi in tudi pripadnost ali, če hočete, tudi lojalnost do svoje organizacije. Seveda pa to pomeni, da bo morala tudi delovna organizacija marsikje spremeniti odnos do svojih delavcev. In razlogi za bolniški stalež so zelo različni: ob tistih povsem jasnih in tudi časovno povsem jasno opredeljenih do takih, ki so nepotrebni, pa so vendarle prisotni v našem prostoru. Najprej naj poudarim, da je veliko preveč staleža zaradi poškodb pri delu. Veliko več odgovornosti bi moral prevzeti tudi posameznik tudi pri poškodbah izven dela. Nekako nerazumljivo se zdi, da je sedaj že vsaka rizična nosečnost in kot taka zahteva dolgotrajno bolniško. Ogromno in predvsem dolgotrajnega bolniškega staleža pa je zaradi konfliktov na delovnem mestu, kar ima lahko za posledico psihično neuravnovesje zaposlenega in gre v bolniško. Tu je predvsem v ospredju nezaupanje vase, pri zaposlenem izguba motivacije, depresije in tako naprej. Lahko pa je pri reagiranje pri zaposlenem tudi obratno, samopomilovanjem, jezo, užaljenostjo in podobno. Ob iskanju resnice imamo v teh primerih zdravniki pri tem nemalo težav - ali pa imajo zdravniki nemalo težav - kljub dobri strokovni praksi. In še bi lahko našteval, kar se tiče razlogov za dolgotrajno bolniško, kot je, recimo, nezgodno zavarovanje in tako naprej. Povečati bo treba vlogo predvsem medicine dela in vzpostaviti njeno neodvisnost od delodajalcev. Na to temo smo pravkar imeli tudi posvet v sodelovanju ekspertov. Ne nazadnje je treba vzpostaviti učinkovit nadzor nad strokovnim delom vseh, ki so vpleteni v delo zdravstva. Moram reči, da so vaši pomisleki glede te komisije pravzaprav vsaj deloma ali pa mogoče kar v celoti upravičeni. Treba je poudariti, da smo se na Ministrstvu za zdravje takoj po nastopu mandata v začetku leta 2005 zelo aktivno lotili odprtih vprašanj absentizma, ki so se izpostavljala v 15-letni uporabi veljavnega Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, in dosegli skupaj z zavarovalnico tudi spodbudne uspehe, ki jih med drugim navajate tudi sami. Hkrati pa smo odprli aktualna vprašanja v obstoječi zakonodaji, višina nadomestil, potem postopki ugotavljanja pri izbranih zdravnikih in zdravstveni zavarovalnici, ravnanja zavarovancev v času odsotnosti z dela in vlogi oziroma sodelovanju ekspertov za ocenjevanje pogojev in kriterijev za ugotavljanje nesposobnosti za svoje delo pri zavarovancih v primerih bolezni in poškodbe. Tu lahko ugotovim, da smo v pogajanjih s socialnimi partnerji, tako s sindikati kot delodajalci, dosegli pomembne dopolnitve k predlogu novele Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, tako v pospešitvi postopkov pri daljših bolniških odsotnostih, večji odgovornosti in sankcioniranju zavarovancev zaradi neupravičenih bolniških odsotnosti. Prav tako bodo v zagotavljanje pogojev in kriterijev za odsotnost z dela vključeni tudi eksperti medicine dela, kar je pravzaprav modificirana realizacija vašega predloga glede vključevanja zdravnikov v zdravstvene komisije. Zdaj seveda kot zdravnik lahko rečem, da takšno zastopanje s strani delodajalcev, kot ga predlagate, bi lahko bilo smiselno, lahko bi pa pomenilo tudi po drugi strani nezaupanje v strokovno delo zdravnikov, ki pač morajo spoštovati strokovne kriterije. Ampak glede na to, kar sem zdaj povedal, pa lahko ponovno ugotavljamo nekaj, kar nas pa lahko tudi po svoje skrbi. Po zadnjih razpoložljivih podatkih Zavoda za zdravstveno zavarovanje za letošnje prvo četrtletje se zopet povečujejo bolniške odsotnosti nad enim letom. Zato bo pač treba zagotoviti dodatna finančna sredstva v programih. Ampak tisto, kar sami predlagate, da v to komisijo druge stopnje imenujemo tudi zdravnike s strani delodajalcev, pa bomo proučili in mislim, da obstajajo neke možnosti, da se dejansko na zavarovalnici in v tej komisiji lahko taka prisotnost zagotovi tudi v prihodnje.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Saj v glavnem sem zadovoljen z odgovorom, če bo to res. Mislim, da ta komisija druge stopnje, ki obravnava 4.500 primerov, ni tako velika količina primerov. Žal me je zmotil ta rezultat, da je pač odobrenih samo 14,6% - in je pozitivno, vse ostalo je pa negativno. Tako se sama velikost komisije ne bi spreminjala, s tem da bi bil en zdravnik postavljen s strani Zdravstvene zavarovalnice, eden pa s strani delodajalcev. Mislim, da tu ne bi bilo zmanjšano zaupanje v nobenega od zdravnikov. Verjamem pa, da bi takšna rešitev povečala zaupanje tako pri pacientih kot tudi pri delodajalcih. Zato sem prav vesel, da ste pripravljeni tako idejo podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Želite, gospod minister? Izvolite.
Hvala. Še dva ali tri stavke bi vseeno povedal v zvezi s tem. Namreč, tu gre za problem, ki nam je več ali manj jasen. Gre za to, da se na ta način, pač, na nek umeten način - ali pa včasih umeten način - delodajalcem daje v plačilo bolniška, ki bi sicer morala biti že plačana s strani zdravstvene zavarovalnice in to nesorazmerje čutijo po eni strani vsi, ki so udeleženi v tem procesu, tako delodajalci kot bolniki in tudi zavarovalnice, ki pa zaenkrat niso našle možnosti, pa tudi ne mogoče zadostne volje, da bi dejansko ukrepale na tej drugostopenjski komisiji skupaj tudi s predstavnikom delodajalcev. Mislim, da dejansko za to obstajajo neke možnosti, deloma smo se o tej točki, o tej smeri tudi z direktorjem zavarovalnice pogovarjali, to naj bo izhodišče za nadaljnje razgovore. Mislim pa, da je to področje absentizma v Sloveniji tako problematično, da smo ga že od vsega začetka tega mandata kot takega zaznali, skušali urediti na nekaterih točkah, tudi s spremembo Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, našli nek skupen jezik tudi s socialnimi partnerji in da bomo tudi na tej točki, ki pa nekako bolj zadeva zdaj delodajalce, tudi našli dodatne možnosti za realizacijo vaših predlogov.
Hvala. Mag. Majda Potrata bo postavila poslansko vprašanje ministrici za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovana ministra, cenjena kolegica in kolegi. Gospa ministrica, slovite kot oseba, ki zna prisluhniti socialnim partnerjem, zato sem se odločila nasloviti vprašanje na vas, ker neko drugo ministrstvo, ki se ga vprašanje zelo zadeva, to je Ministrstvo za šolstvo in šport, po raziskavi nevladne organizacije, dialogu z nevladnim sektorjem ni ravno odprto. Nedavno tega, v začetku junija, je Konfederacije sindikatov javnega sektorja na vas kot na predsedujočo Ekonomsko-socialnemu svetu naslovilo zahtevo, naj na dnevni red seje sveta uvrstite tudi novelo zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Menili so namreč, da je predlagana šolska reforma take narave, da bo vplivala na življenje velike večine državljank in državljanov. In ker bi s posledicami sprememb tega zakona, še pred obravnavo na Vladi bilo dobro seznaniti tudi Ekonomsko-socialni svet, so od vas pričakovali uvrstitev na dnevni red, vi pa ste odgovorili, da predlagane spremembe na področju vzgoje in izobraževanja ne posegajo na temeljna področja delovanja Ekonomsko-socialnega sveta, opredeljena s pravili delovanja tega sveta, in da bi uvrstitev obravnavanega zakona na sejo Ekonomsko-socialnega sveta pomenila tudi spremembo dosedanje ustaljene prakse. No, v dopisu, ki ga ne bom dobesedno navajala, naprej, ste tudi zapisali, da predlagate ministru za šolstvu, dr. Milanu Zveru, da se sestane z zainteresiranimi člani Ekonomsko-socialnega sveta. Do tega sestanka je res prišlo 16. junija, ampak Vlada je o zakonu odločala in sprejela besedilo 14. junija, to se pravi pred tem, ko je bil pogovor opravljen. Sama sem šla pogledati, kaj pravijo pravila delovanja Ekonomsko-socialnega sveta in najdem vsaj pet alinej, po katerih bi bilo normalno, da bi tudi Ekonomsko-socialni svet spremembe zakonodaje obravnaval. Zato vas, spoštovana gospa ministrica, sprašujem: Zakaj niste uvrstili obravnave Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja na Ekonomsko-socialni svet? Hvala za odgovor.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovana poslanka, spoštovani poslanci! Kot trenutno predsedujoča Ekonomsko-socialnemu svetu sem, kot ste že navedli, 4. junija dobila pobudo predsednika Konfederacije sindikatov javnega sektorja, da na sejo Ekonomsko-socialnega sveta predložimo, uvrstimo obravnavo predlogov dveh zakonov s področja šolstva, to je Zakon o osnovni šoli in Zakona o organiziranju in financiranju vzgoje in izobraževanja. To je bil datun, 4. junija, ko je ravno potekala že seja Ekonomsko-socialnega sveta, v njihovem dopisu pa je bilo sporočeno, da se socialnim partnerjem predstavijo spremembe o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja v naši državi. Zato sem, ker v Vladi spoštujemo socialni dialog in se zavedamo, da je ta v procesu sprejemanja in spreminjanja zakonodaje ključnega pomena, strinjala s predlogom ministra Zvera, da skliče sestanek in da predstavi vsem socialnim partnerjem oba zakona na skupnem sestanku. Tako je bil sklican skupni sestanek in povabljeni so bili vsi člani Ekonomsko-socialnega sveta. Ta sestanek je bil sklican predvsem z namenom, da se člani Ekonomsko-socialnega sveta seznanijo s predlogom obeh zakonov, pregleda vse sprejete pripombe ter ustreznost njihovega upoštevanja ter dobijo tudi vse odgovore na morebitna vprašanja, povezana z obema zakonoma. Tudi sama sem po sestanku sprejela zapisnik, da se tega sestanka niso udeležili vsi člani Ekonomsko-socialnega sveta, temveč samo dva predstavnika, to je Obrtna zbornica Slovenije ter predstavnica sindikata Pergam. Glede na dejstvo, da je Ekonomsko-socialni svet združuje kar 15 predstavnikov tako delodajalske kot sindikalne strani - socialnih partnerjev 7, delodajalskih 8 -, smo sklepali, da tovrstno tematiko za člane Ekonomsko-socialnega sveta nima velikega pomena, vendar predstavniki Konfederacije sindikatov so naslovili ponovno pobudo za sklic Ekonomsko-socialnega sveta in iz tega sem sklepala, da ni prišlo do dogovora, da se tudi niso udeležili sestanka in ker menim, da je odprta vprašanja nujno potrebno rešiti, ker na drugi in na tretji pobudi so se sklicevali pa tudi na socialno tematiko oziroma na samo ureditev delovnih razmerij v šolstvu, sem se odločila, da ponovno pobudo Konfederacije sindikatov javnega sektorja za obravnavo obeh zakonov na seji Ekonomsko-socialnega sveta obravnavamo pred drugo obravnavo v Državnem zboru. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, gospa ministrica. Izkušnje pa žal kažejo, da od prve obravnave do druge zakoni običajno ne doživijo kakšne bistvene konceptualne spremembe. In zakonodaja, ki jo bomo obravnavali, je takšne narave, da posega v koncept, ker gre za vprašanje, kateremu šolstvu dajemo prednost. Ko sem govorila o tem, da pravila delovanja Ekonomsko-socialnega sveta v 2. členu posegajo v problematiko zaposlovanja in delovnih razmerij, sistem kolektivnega dogovarjanja, pravno varnost, soupravljanja delavcev in sindikalne pravice in svoboščine, ste verjetno skupaj z mano, spoštovana ministrica, lahko v javnih občilih zasledili, da je bilo kar nekaj primerov kršenja, ali nesporazumov, ali nereševanja problemov, o katerih bi bilo mogoče govoriti; od tega, kako na Ministrstvu za šolstvo in šport gledajo na vlogo sindikatov, do tega, kako svojo pravno varnost čutijo zaposleni v osnovni šoli - v zakonu je ne nazadnje predlagana celo ukinitev podaljšanega bivanja v šestem razredu -, pa so že zdaj zaposleni zaskrbljeni, kako je z varnostjo njihovih delovnih mest, zmanjšuje se njihova možnost soupravljanja v šolskih svetih zaradi tega, ker nekatere stvari so, lahko pa tudi da ne bodo, glede na to, kako bo ustanovitelj tretiral njihovo vlogo; pa tudi predpisana izobrazba - protestirajo učitelji strokovnih predmetov. To se pravi, da je teh problemov, ki posegajo v delovne pravice, v delovno zakonodajo, zelo veliko, in veseli me, da boste ta pogovor organizirali, žal pa mislim, da je to že nekoliko prepozno. Hvala lepa.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Kot sem že rekla, je bila prva zahteva samo o seznanitvi o spremembah obeh zakonov. In zato, ker smo to zahtevo dobili 4. junija, 4. junija pa je bil Ekonomsko-socialni svet, sem pač v sodelovanju z ministrom Zverom predlagala, in tudi sam se je strinjal, da se oba zakona vsem socialnim partnerjem predstavita na tem sestanku. In malo čudno se mi zdi, da se člani Ekonomsko-socialnega sveta niso udeležili tega sestanka, da bi jim bil ta zakon predstavljen, ker v prvi zahtevi je bila samo zahteva za seznanitev oziroma obvestilo o novostih tega zakona. Zato, ker smo želeli, da se čim prej seznanijo člani Ekonomsko-socialnega sveta, je bil predlagan ta sestanek, ki sta se ga, žal, udeležila samo dva člana. Zato bomo to v jesenskem roku pred drugo obravnavo obravnavali na Ekonomsko-socialnem svetu, ker sta prišla iz Konfederacije sindikatov javnega sektorja še dva predloga, ki pa zahtevata širšo obravnavo, kar bo obravnavano na Ekonomsko-socialnem svetu pred drugo obravnavo.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Hvala. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da opravimo splošno razpravo o odgovoru ministrice za delo. Jaz se vam, gospa ministrica, opravičujem zaradi tega svojega predloga, zato ker ste mi pač odgovorili, kar ste mi lahko odgovorili. Ampak tisto, zaradi česar predlagam razpravo o vašem odgovoru, pa je naslednji razlog. Ministrstvo za šolstvo in šport je že drugič poslalo okrožnico na osnovne šole in na druge šole, v kateri je mogoče zaslediti željo po racionalizaciji in večji finančni učinkovitosti tega področja. So pa napotila, ki jih ministrstvo daje, v navzkrižju s tistim, kar Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve v urejanju področja delovnopravne zakonodaje in skrbi za družino nenehno poudarja: enakopravno vključevanje žensk v trg dela, razporejanje družinskih obveznosti, skrb za to, da bi lahko starši imeli otroke v kakovostnih vzgojno-varstvenih institucijah v predšolski dobi in tudi v podaljšanem bivanju v šoli, glede na spremenjen, fleksibilen delovni čas, se mi zdi, da so tiste stvari - pa ne nazadnje sem o tem enkrat že spraševala vašega predhodnika, ko je Ministrstvo za šolstvo in šport zelo zožilo možnosti za nadomestne zaposlitve za nadomeščanje delavk na porodniškem ali starševskem dopustu ali bolniškem dopustu. Ker sodim, da se tu pač ne da s strogo statistiko ravnati in prešteti, koliko mest v celi državi je in kje bi se dalo kaj narediti, mora za vsako nadomestno zaposlitev minister dati dovoljenje. Se pravi, da gredo določbe tega ministrstva v nasprotje s tistimi določbami in tistimi usmeritvami, ki jih vi zagovarjate. In jaz bi želela, da se v Državnem zboru o tem razpravlja tudi na ta način. Jaz ne vem, kaj razpravljate v okviru medresorskega usklajevanja na ministrstvih, ampak za poslance in poslanke bi bilo zanimivo slišati, kako na nekatera odprta vprašanja - ki, poudarjam - sodijo tudi v povečevanje ali stimuliranje nekaterih gibanj, zvezanih z demografsko politiko, da bi bilo o tem vredno razpravljati. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanke mag. Potrata, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za delo, družine in socialne zadeve na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Sedaj bo dr. Mitja Slavinec postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, na 27. redni seji Državnega zbora ste v odgovoru na moje poslansko vprašanje zatrdili, da ste zagovornik javne mreže šolstva in da skrb za javno mrežo ni edina skrb pristojnega ministrstva, čeprav ji namenja največ pozornosti. Sedaj, ko imamo predlog zakona, pa vas sprašujem: S katerimi konkretnimi ukrepi v predvideni šolski reformi skrbite za kakovost in enakopraven položaj javnih šol in vrtcev? Ali gre med tem ukrepe tudi 100% financiranje zasebnega šolstva, ki ga uvajate v predlogu Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja? Ne nazadnje: Zakaj se niste odločili, če ste že želeli poenotiti financiranje, za 85% financiranje vseh zasebnih šol, kot je ne nazadnje ostalo tudi pri glasbenih šolah? Kako skrbite za še večjo kakovost šolstva z vsemi temi ukrepi, kar je tudi bilo izpostavljeno, da je reforma namenjena predvsem za skrb za še večjo kakovost? Ne nazadnje je 13 nevladnih organizacij med njimi sindikati, združenje ravnateljev, dijaška organizacija, študentska organizacija, v pismu za javno šolstvo vas opozarjalo na mnoge od teh stvari, o katerih sedaj govorim. In potem je poslancem tudi poslalo prošnjo, naj vas vprašamo, katere od predlaganih sprememb bodo povečale kakovost v javnih šolah in vrtcih. Tukaj kar konkretno lahko citiram: Ali gre v to smer zaostrovanje normativov za sistematizacijo svetovalnega delavca, knjižničarja, računovodjo, pisarniškega referenta, kuharja, hišnika in čistilca? Ali bo kakovost javnega šolstva dvignil tudi povečan normativ za število učencev v učnih skupinah? Zaostreni so normativi za [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]sistematizacijo varuha negovalca in tako naprej. Bojim se namreč, da vse to ne prispeva k dvigu kakovosti, ampak ravno obratno - da bo vse to še poslabšalo kakovost v javnih šolah in vrtcih. Za odgovore se vam že vnaprej lepo zahvaljujem.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod poslanec, hvala lepa tudi za vprašanje, ki sta ga naslovili name. Res je, takrat sem povedal, da je moja glavna skrb skrb za javno šolo, ampak to predvsem zaradi tega, ker je praktično zasebnega šolstva v Sloveniji izjemno, izjemno malo. Smo tako po številu zasebnih šol kot po številu učencev oziroma udeležencev le-teh, na samem dnu Evrope in tudi na samem repu držav, ki se združujejo v OECD. To pomeni daleč na dnu, ne delimo kje zadnjega mesta, ampak je Slovenija, recimo, po deležu zasebnih šol v primarni vzgoji in izobraževanju z 0,13% daleč na zadnjem mestu. Skratka, imamo neko strukturo, ki ni primerljiva z Evropo - ampak to ta hip niti ni najbolj pomembno. Bolj pomembno je, da različne deklaracije o človekovih pravicah govorijo o tem, da imajo otroci in starši pravico do pouka tudi na podlagi posebnih pedagoških načel. In to pravico jim zagotavlja tudi slovenska ustava in nihče nima v tej državi pravice diskriminirati te otroke in tudi učitelje, ki delajo v teh zavodih. In sedanji sistem je bil diskriminatoren, 15% nižje financiranje bi lahko pomenilo, da država namenja manj pozornosti za kakovost tovrstnih šol. Pa tudi v primeru, ko financiramo 100% program, še ne pomeni, da financiramo 100% celotno storitev ali pa strošek zasebne šole. Kot veste, država ne financira ne investicij, ne investicijskega vzdrževanja, ne opreme; skratka, dobršen del stroškov, ki so povezani z vzgojo in izobraževanjem. In to ustanovitelj zasebnik vnaša v šolski sistem, v šolski prostor in mi smo lahko hvaležni za ta doprinos. To je dejansko doprinos zasebnikov ustanoviteljev v šolski prostor, sicer bi morala država sofinancirati; in ta delež ni majhen. Nekateri izračuni pravijo, da je tudi 100% financiranje programov pomeni šele pokritje 70% stroškov, ki jih imajo tovrstni ustanovitelji s šolo. To pomeni, da če se bo pojavilo več zasebnega šolstva v Sloveniji, bo civilna družba dodatno prispevala oziroma tudi materialno bogatila slovensko šolo. Skratka, hočem povedati, da je javna šola že ima vnaprej zagotovljen nek prednostni položaj, zlasti z večjim deležem financiranja s strani šole. Jaz menim, in to je tudi trend v Evropi in po svetu, da se zasebne šole, zlasti program, financira vedno v večji meri iz javnih sredstev. Zdi se mi, da prav tako, tudi zaradi tega, da se zagotovi večje dostopnost vseh, tudi do zasebnih šol. Mi smo želeli s 100% financiranjem in pa prepovedjo šolnin zagotoviti enako dostopnost. To pomeni, da se na področju zasebništva v šolstvu ne bi pojavljale neke elitne šole za bogate sloje ljudi, ampak smo s tem zagotovili dostopnost vsem otrokom. Ključna zadeva ali pa načelo je nediskriminatornost, ki se je v praksi pojavljala, jaz upam, da bomo tudi jutri, ko bo velika razprava tudi na to temo, lahko prepričali tudi vas, ki imate morda še dvome, da ta odločitev ni najbolj sprejemljiva in racionalna. Učenci, ki obiskujejo te šole, in tudi učitelji, ki delajo v teh šolah, imajo tudi z zakonom in z ustavo enake pravice kot tisti, ki obiskujejo javno šolo javne mreže. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Slavinec.
Hvala lepa za besedo. Iz vašega odgovora, spoštovani minister, sem lahko razbral predvsem to, kar me je najbolj skrbelo. Torej, reforma ni namenjena temu, da se dvigne kakovost javnega šolstva, temveč temu, da uskladite po vašem neprimerno strukturo; torej, da z reformo omogočite razvoj zasebnega šolstva. Vidimo pa, da zasebno šolstvo v bistvu pomeni razvoj katoliškega šolstva. Videli smo pred nekaj dnevi, da nastaja prva katoliška devetletka in ko ste že govorili o šolninah, lahko smo tam na tiskovni konferenci izvedeli, da šolnin sicer ne bo, bo pa ustanovljen sklad z dobrodelnimi prispevki, ki bo potem dodatno financiral to izobraževanje - torej popolnoma po vzorcu delovanja Cerkve. In tukaj tudi smo videli, da lahko pričakujemo spremembo predmetnika, recimo, verski pouk naj bi nadomestil državljansko vzgojo in etiko. Po eni strani seveda to ministrstvo problematizira, se zdi sporno, po drugi strani pa to, da ne bo naravoslovja in tehnike, ni nikomur sporno. V smislu tega "Najti boga v vsakem človeku", kot je bilo v sporočilu prve katoliške devetletke, bi potem v Prekmurju ustanovili tudi zasebno šolo, kjer bi namesto državljanske vzgoje imeli prekmursko vzgojo in poiskali Prekmurca v vsakem Prekmurcu. Mislim, da to ni prav, da takšen razvoj ni pravi in da je še vedno treba poskrbeti za razvoj javnega šolstva - in to ne na račun zasebnega šolstva. Nimam nič proti zasebnemu šolstvu, nimam nič proti katoliškim šolam, vendar ne na račun javnih šol.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Še enkrat, zasebne šole se ne bodo razvijale na račun javnih šol, ampak nasprotno; v slovenski šolski prostor prinašajo ogromno materialnih sredstev in tako financ kakor tudi prostora, opreme in podobno, kar je v korist slovenski šoli na sploh. Kar se pa kakovosti tiče ZOFI, ta novela, posebej skrbi za razvoj in spremljanje kakovosti; tako interne - kot ste lahko prebrali oziroma boste slišali jutri ob predstavitvi novele zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, uvajamo sistem interne kontrole, samoevalvacije, tako da bodo vsi vrtci, šole, skratka vsi zavodi, redno predstavljali svoje samoevalvacije - kakor tudi znanje oblike evalvacije, za katerega pridobiva, ali pa glede tega pridobiva Svet za evalavacijo na nacionalni ravni posebno pristojnost in skrb. Torej, ta novela, o kateri govorimo, namenja ravno evalvaciji in kakovosti posebno mesto. Ni toliko v ospredju vprašanje razvoja zasebnega šolstva, ki smo ga pri nas rešili že v 90 letih, ampak ravno kakovost, evalvacija notranja, zunanja - omogočanje, da so zasebne šole lahko tudi na področju poklicnega izobraževanja, ki so bile iz nerazumljivih razlogov v 90. letih izločene, možnost ustanavljanja centrov, kakor tudi se določa izobrazba oziroma določajo se minimalni standardi izobrazbe. To so ključne novosti, ki jih prinaša ZOFI, ne pa to odpravljanje, recimo, neskladja, pač da so nekatere šole financiranje 100%, tri šole pa 85%. In sedaj odpravljamo to razliko, da bodo tudi te tri šole dobile nekoliko več, kar znaša na letni ravni manj kot 300.000 evrov, kar je v primerjavi z milijardo in 180 mio evrov zanemarljiv znesek. Ta sredstva se bodo dobila dodatno. In še enkrat pravim, financiranje programa, ki znaša sicer formalno 100%, nikakor ne pokrije 100% stroškov za celotno izvedbo storitve.
Hvala. Gospa Maria Pozsonec bo postavila poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Številne površine v Sloveniji so zaraščene z ambrozijo, ki je zdravju škodljiva rastlina, saj je njen pelod eden od najmočnejših znanih alergenov. Gre za plevel, ki raste na zapuščenih in neobdelanih površinah. Za uspešno zatiranje je potrebno rastlino uničiti še pred cvetenjem. Zanima me: Ali se bo ministrstvo reševanja tega problema lotilo tudi na način, da se bo zakonsko predpisala obveznost uničevanja te rastline oziroma ali se bo na kakšen drug način prisililo ljudi k uničevanju tega škodljivega plevela? Inšpektor namreč pravi, da nima zakonske podlage za kaznovanje ljudi, ki ne uničijo ta plevel na svojih površinah. Hvala.
Hvala. Gospod minister.
Hvala za vprašanje. Po informaciji fitosanitarne uprave pelinolistna ambrozija ali [[Ambrosia artemisiifolia]] postaja dejansko ena najpomembnejših plevelnih vrst v kmetijski pridelavi in kot ste sami ugotovili, povzroča tudi inhalacijske alergije. Zaradi tega se v Evropi glede odprave posledic oziroma zastopanosti te rastline ter njenega cvetnega prahu za zdravje ukvarjajo v glavnem državne službe s področja zdravstva in okolja in deloma tudi kmetijstva. Pri nas se ta ambrozija širi šele v zadnjih letih. V Sloveniji pravzaprav se širi najhitreje na nekmetijskih, slabo vzdrževanih zemljiščih, od koder se pa nato širi tudi na kmetijska zemljišča. Natančnejših zlasti pa sistematičnih popisov območij, kjer se pojavlja, pri nas še ni narejenih, vendar pa smo sedaj v fazi strokovne izdelave študije, ki bi to opredelila, v kateri sodelujeta Univerza v Mariboru ter Kmetijski institut Slovenije. V večini evropskih držav je ta rastlina precej razširjena. Na karantenskem seznamu pa je le v Rusiji, Belorusiji in Ukrajini, uradno pa želijo oziroma nameravajo hitro proti njej ukrepati tudi na Poljskem in v Litvi. V teh dveh državah so tudi pripravili oceno tveganja zaradi širjenja te rastline, ki jo sedaj proučuje evropska agencija za varno hrano EPSA in kjer bodo mogoče sprejeta neka navodila tudi za evropsko raven. Evropska in mediteranska organizacija za varstvo rastlin EPO je uvrstila to rastlino na seznam tujerodnih invazivnih rastlin, ki se obravnava v skladu s konvencijami o varstvu rastlin in konvencijo biološke raznovrstnosti. Ministrstvo za okolje in prostor pripravlja strategijo v zvezi z tujerodnimi invazivnimi rastlinami. Za omejevanje širjenja teh rastlin se v skladu z obema konvencijama lahko sprejmejo zadrževalni programi. In v Sloveniji bi glavni zadrževalni program lahko na kratko označili z geslom urejanje krajine, s čimer so mišljene predvsem nekmetijske površine. Na kmetijskih površinah, ki so obdelane, prisotnost te rastline v glavnem ni problem, lahko pa ob velikem pritisku semena v prihodnosti postanejo problematična na površinah z ekološko kmetijsko pridelavo. Pri uresničevanju iniciative za uradne ukrepe proti tej rastlini bi morali po našem mnenju združiti moči trije javni sektorji: zdravstveni, okoljski in kmetijski. Počakati bi morali, da se opravi ta študija in nato verjetno tudi na osnovi dogajanja v v evropski agenciji za varno hrano pripraviti ukrepe za Slovenijo. Vendar, poudarjam, da to ni v glavnem zadeva, ki bi bila v pristojnosti našega resorja, lahko pa damo s tem v zvezi pobudo. Hvala.
Hvala. Gospod Sašo Peče bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo. Prosim.
Spoštovani prisotni! Gospod minister, vi ste v okviru Vlade Republike Slovenije, ki ima žal vsa pooblastila v okviru naše države, pooblaščeni tudi za področje električne energije. Pred časom sem vas spraševal o enem parcialnem proizvajalcu električne energije, in sicer o dravskih elektrarnah Maribor, kjer je seveda pred časom potekala zamenjava generalnega direktorja iz popolnoma nekrivdnih razlogov, to je bil gospod Danilo Šef. Tja ste postavili po vaši oceni izjemno sposobnega posameznika z imenom Koletnik, ki je znan predvsem po tem, da si omogoča in izmišlja različna prevozna sredstva, ne glede na to, kako dolgo je na posameznem položaju. In teh položajev je kar nekaj v zadnjem obdobju, od kar ste kadrovanju v tej državi začeli prikimavati tudi vi. Tokrat pa vas bi spraševal v povezavi z nuklearko. Nuklearka je ena izmed tistih institucij celo rečeno, ki proizvaja cca nekaj več kot 40% električne energije. In ta električna energija ima v nadaljevanju svoje poti, poti distribucije, poti prodaje. V okviru vašega kabineta ste ustanovili direktorat za energijo, ki ga vodi dr. Igor Šalamon. Omenjenega gospoda so na vaš predlog, poudarjam, da na vaš predlog, gospod Vizjak, imenovali v začetku tega leta tudi v upravni odbor sklada za financiranje NEK-a in nenazadnje pred časom v lanskem letu tudi za člana upravnega odbora agencije za radioaktivne odpadke. Kar je pa zanimivo pri vsem tem, pa je omenjeni gospod, torej gospod Igor Šalamon, ki ima nedvomno veliko prstov pri prodaji električne energije, za katero naj med drugim samo povem, da se je v letošnjem letu drastično podražila, da je tudi član oziroma predsednik nadzornega odbora tako imenovane firme Istrabenz Gorenje, energetski sistemi. Istrabenz Gorenje energetski sistemi je podjetje, v katerem ima nekdanji državni sekretar gospod Rado Golob 0,1% delež. Vaš direktor direktorata pa je predsednik nadzornega sveta. Iz tega naslova me seveda zanima: Kako je mogoče, da nekdo z 0,1% deležem, ki ga ima gospod Golob v tej firmi, ima na podlagi družbene pogodbe pravico do 10% udeležbe na dobičku, to pomeni 100-krat več in ob tem, tisto, kar je najpomembnejše, da ima celo določeno fiksno maržo ne glede na ceno. Gospod Vizjak, jaz in verjetno vsi ostali, vemo, da je to eden izmed šolskih primerov prelivanja državnega denarja v zasebne roke. Vas pa zato sprašujem, kajti ministrstvo za gospodarstvo [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]je nosilec energetike: Kako to, če imate direktorja direktorata na tako pomembnem področju, kot je predsednik nadzornega sveta v omenjeni firmi, vi ne naredite [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani poslanec, najprej nekaj pojasnil. Država ali pa Ministrstvo za gospodarstvo in Direktorat za energijo nimata nič z Istrabenz Gorenjem. Po mojem vedenju je to povsem zasebna družba, res pa je, da je država ustanovitelj Gen energije, to je podjetje, ki je nosilec lastništva, polovičnega lastništva Nuklearne elektrarne Krško. To podjetje razpolaga z električno energijo proizvedeno iz tega podjetja, to se pravi iz Nuklearne elektrarne Krško. Gen energija je bila ustanovljena kot drugi energetski steber iz več razlogov. Zelo pomemben razlog je za uvedbo oziroma za vzpostavitev konkurence na trgu z električno energijo na debelo. V preteklosti, do vzpostavitve tega subjekta ni bilo praktično nobene konkurence, 79% razpolaganja z vso energijo je bilo v domeni Holdinga Slovenske elektrarne. Zato smo tudi v skladu s priporočili evropske skupnosti vzpostavljali in vzpostavljamo trg z električno energijo. Pomemben ukrep je bila ustanovitev podjetja Gen energija. Gen energija je razvijajoče se podjetje in je za trženje električne energije vzpostavilo odvisno družbo Gen I in ta odvisna družba Gen-I je tržila del električne energije, proizvedene iz Nuklearne elektrarne. V letu 2006 zgolj nekaj več kot 15%, v letu 2007 bo tega okoli 28%. Gen-I, katerega soustanovitelj je Gen-energija 50%, ostalih 50% pa zasebna družba, ki jo omenjate, ima naslednji poslovni načrt: ves dobiček, ustvarjen iz prodaje električne energije, ostaja na Gen-energiji, torej na družbi, ki je v 100% državni lasti, upravlja storitev v višini od 0,5 do 1,3 evra za prodano megavatno uro električne energije. Dobiček Gen-I je v letu 2006 znašal na 100 milijonov evrov prometa 1,5 milijona evrov, dobiček, ki je bil v celoti uporabljen za dokapitalizacijo družbe, to se pravi, niti evro ni bil izplačan ali kakorkoli namenjen iz dobička družbenikom, dobiček bo tudi v prihodnje namenjen dokapitalizaciji in razvoju družbe. Ta družba Gen-I je bila ustanovljena z namenom razvoja in tudi delovanja trga z električno energijo, zato je bil ves dobiček vložen nazaj v družbo v obliki dokapitalizacije. Gospod Igor Šalamun je predsednik nadzornega sveta Gen-energije, ki je v 100% državni lasti.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Seveda. Hvala za besedo. Danes sem že nekajkrat slišal smešna poslanska vprašanja, to je seveda moja lastna ocena, toda tako smešnega, zavajajočega odgovora, kot je bil pa tokrat podan z vaše strani, kolega Vizjak ali pa gospod Vizjak, je pa le malo preveč. V okviru službe vašega ministrovanja imate direktorja direktorata gospoda Šalamuna, ki sodeluje na tistem področju, namenoma govorim počasi, ki se imenuje Istrabenz-Gorenje, energetski sistemi, kjer je neka fizična oseba predsednik uprave te firme in lastnik v višini, prosim, dobro me poslušajte, 0,1%. Družbeniška pogodba, h kateri ste dali soglasje vi v okviru vašega ministrstva, pa dovoljuje tej osebi 10% dobiček, se opravičujem, 10% udeležbo na dobičku. Iz tega naslova vas sprašujem, ker to je tipičen primer prelivanja državnega kapitala v zasebne roke. To je tipičen primer korupcije, klientalmizma in pranja denarja, ki se dogaja v okviru vašega ministrstva oziroma pod apelom ljudi, ki vodijo vaše ministrstvo, gledano vsebinsko. Iz tega naslova vas še enkrat sprašujem: Ali ne bi bilo smiselno za zaščito državnega kapitala doseči to, da predsedniki nadzornih odborov pregledajo tovrstne družbeniške pogodbe, ki omogočajo nekaterim, ki so blizu vam v vašem ministrstvu, bogatenje oziroma krajo državnega premoženja, katero pokrivate oziroma katero branite, v vašem odgovoru je bilo to zaslediti, celo vi. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Zato prosim za odgovor v povezavi z Istrabenz, Gorenjem, energetski sistemi, gospod Rado Golob v višini 0,1%, 10% udeležba na dobičku in predsednik nadzornega odbora [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Gospod minister, izvolite.
Spoštovani poslanec! Jaz ne vem, od kod vam te informacije. Jaz se pravkar po telefonu poklical gospoda Igorja Šalamuna in ga vprašal, če ima karkoli, ali sedi v kakšnem nadzornem odboru. Za te inštitucije pravzaprav ne vem, kajti družbe imajo nadzorne svete in uprave, ali pa imajo poslovodstva. In gospod Igor Šalamun ne sedi v nadzornem odboru družbe Istrabenz-Gorenje. To je zasebna družba, še enkrat poudarjam. Ministrstvo za gospodarstvo nima s to družbo nič. Jaz ne vem, od kod vam, spoštovani poslanec, takšne obtožbe na račun ministrstva, na račun gospoda Šalamuna, generalnega direktorja direktorata za energijo in na račun mene. Jaz sem vam še enkrat želel pojasniti celo zgodbo z Gen energijo, ki je v državni lasti, z Gen I, kot odvisno družbo Gen-energije, ki je namenjena za storitev prodaje električne energije. In to je vse, kar se države tiče. Istrabenz Gorenje, spoštovani, iz besed izhaja, kdo ga je ustanovil: Istrabenz, Gorenje in lahko da še kdo, ampak ne pod patronatom našega ministrstva, ne z našim soglasjem in ne pod našim ne upravljanjem, ne nadzorom. In res ne vem, od kje to. Še najmanj pa, da bi dejal kakršnokoli soglasje h kakršnikoli družbeni pogodbi tega zasebnega podjetja. Jaz sem želel še enkrat poudariti, da je cilj in tudi interes Ministrstva za gospodarstvo, da se v tej nesrečni energetiki, kjer je toliko različnih interesov, naredi red, preglednost in da se ne nazadnje vzpostavi trg za energijo v Sloveniji. Zato smo sprejeli vrsto ukrepov. Verjamem pa, da marsikateremu smo s tem tudi, monopolistu, poudarjam, stopili na žulj in se ne čudim potem tudi takih reakcij.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Peče.
Hvala lepa. Glede na to, da je v navado prišlo članom Vlade in pa Vladi v celoti, da vse tiste stvari, ki so več kot očitne, zanikajo na najbolj deklarativni ali pa transparentni ravni v Državnem zboru, to se je namreč zgodilo z nedavnim pismom Andrijane Starine Kosem, ampak to je že druga zgodba, bom seveda uveljavljal pravico iz naslova Poslovnika Državnega zbora, da o tej zadevi, o kateri minister pravi, da ne drži, jaz pa pravim, da on ni informiram, tako kot marsikje na svojem področju, kjer mu pač vodijo ministrstvo popolnoma drugi, dosti mlajši ljudje, mnogo bolj lakomni ljudje, ki težijo predvsem s kapitalom, da se v Državnem zboru opravi tovrstna razprava. Kajti dejstvo je, da če minister ne pozna delovnih funkcij ljudi, ki mu vodijo ministrstvo, najsi bo agencijo, najsi bo sklad, to me veseli, da niste zanikali, kajti ta gospod Šalamun je v upravnem odboru obeh, če ne ve tega, da sedi v nadzornem svetu omenjenega podjetja, ki pa, še enkrat poudarjam, ima zelo skrivljeno ali skregano s poštenjem družbeniško pogodbo, od koder je najlepše razviden pretok državnega denarja v zasebne roke. Gospod minister, vi bi morali biti prvi izmed prvih, glede na to, da ste član Vlade, ki bi poskrbel za to, da se ne odvijajo v okviru področja energetike oziroma vaše vlade tako skorumpirana dejanja, kot je primer, ki sem ga navedel. Prosim Državni zbor, da se jutri v okviru glasovanj pozitivno opredeli do razprave, kjer bomo področje električne energije obravnavali tako z vidika neopravičenih podražitev kot z vidika neopravičenega vodenja posameznih elektrarn predvsem na Štajerskem, kakor tudi tisto, ko Vlada Republike Slovenije vedno, pa najsi bo v prejšnjem ali tem mandatu, Državni zbor uporabi izključno za bran ali napad nad Republiko Hrvaško, ko so seveda spori. Ko pa je govora o dejanski korupciji znotraj naše države in ko vemo, da je nuklearka ena izmed tistih institucij, ki se ukvarjajo s pridobivanjem električne energije, ki imajo na podlagi poročila iz leta 2006 najvišjo količino [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ali glavnico, ki je seveda neodplačana preko 10 milijard tolarjev, istočasno pa Vlada dovoljuje tovrstno krajo državnega premoženja, to je vredno razprave v tem Državnem zboru. Hvala.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Pečeta, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za gospodarstvo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v okviru jutrišnjih glasovanj. Besedo dajem gospodu Alojzu Soku, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani ministri, kolegice poslanke in poslanci! Moje vprašanje bo kratko, zdi pa se mi, da v tem trenutku pomembno in seveda še bolj pomemben bo odgovor s strani ministra. Takole bi ga vprašal. V Sloveniji je veliko odlagališč komunalnih odpadkov, ki so bila v preteklosti sanirana na različne načine. V to sanacijo so bila vložena velika sredstva občinskih proračunov, vložena pa so bila tudi sredstva s strani Evropske unije, predvsem vem iz programa, tako imenovanega programa LIFE. V tem trenutku imam občutek, da Slovenija ne razvija neke strategije na tem področju v smeri sežiganja komunalnih odpadkov. Verjetno ne zato, ker so se ti poskusi v preteklosti tudi marsikje izjalovili. Ostaja torej dejstvo, da bodo ta odlagališča komunalnih odpadkov, ki so bila sanirana in na katerih je še veliko prostora za odlaganje komunalnih odpadkov, ostala v funkciji tudi za naprej. Ker pa službe na Ministrstvu za okolje in prostor verjetno zaradi velike obremenjenosti nekako ne izdajajo okoljevarstvenih dovoljenj, tako imenovanih IPPC dovoljenj, in mnoga odlagališča v Sloveniji danes čakajo na to dovoljenje, vas spoštovani minister sprašujem: V kakšnih rokih in če sploh boste te zadeve uredili v tej smeri, da bi lokalne skupnosti, ki s temi odlagališči razpolagajo in v lasti katerih mnoga od teh odlagališč so, v prihodnje vedele, kako naj se obnašajo, kako naj ravnajo oziroma ali bodo roki za odlaganje podaljšani, kot se napoveduje, oziroma ali jih bo potrebno zapreti, kot je bilo predvideno? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani gospod poslanec Sok, dve ključni vprašanji ste mi postavili. Prvo je vezano na vprašanje strategije v zvezi z odlaganjem odpadkov v Republiki Slovenije in v zvezi s tem tudi konkretno vprašanje rokov glede IPPC dovoljenj, IPPC dovoljenje je angleška kratica za celovito okoljevarstveno dovoljenje, ki ga izdaja agencija za okolje, ARSO Republike Slovenije. To je organ, ki je sicer avtonomen, deluje pa v okviru našega ministrstva. Ker ste tudi vprašali v vašem pisnem delu, v kakšnem času je dolžan pristojni organ izdati okoljevarstveno dovoljenje za napravo, ki lahko povzroča onesnaževanje večjega obsega za odlagališče nenavadnih odpadkov, mi dovolite, da sem pri tem vprašanju zelo konkreten in da povzamem veljavne uredbe. Skladno z veljavno uredbo o odlaganju odpadkov na odlagališčih so si upravljavci obstoječih odlagališč dolžni pridobiti okoljevarstveno dovoljenje v skladu s predpisom, ki ureja vrste dejavnosti in naprave, ki lahko povzročajo, kot smo rekli, onesnaževanje okolja večjega obsega najkasneje do 31. oktobra letošnjega leta. Vloge pa so morali oddati do zadnjega oktobra v lanskem letu. Prav tako pa ima Zakon o varstvu okolja tudi določbo, da mora agencija za okolje odločiti o izdaji za okoljevarstveno dovoljenje za napravo, po kateri se bo izvajala dejavnost, ki lahko povzroči onesnaževanje okolja večjega obsega v šestih mesecih od dneva prejema popolne vloge. To je ta časovni okvir. Dovolite, da vam odgovorim še na vaše osnovno vprašanje: Kakšna je strategija ravnanja s komunalnimi odpadki v Sloveniji? Slovenija to strategijo ima. Skladno z direktivo sveta o odlaganju odpadkov na odlagališčih so bile države članice evropske skupnosti dolžne, da pripravijo nacionalno strategijo glede zmanjšanja količin biorazgradljivih odpadkov najkasneje v dveh letih po začetku veljavnosti direktive. Ker je Slovenija vstopila v Evropsko skupnost kasneje, je v Bruslju tudi ratificirala operativni program odstranjevanja odpadkov, s ciljem zmanjševanja količin odloženih bioloških razgradljivih sestavin odpadkov za obdobje do konca leta 2008. V tem operativnem programu so definirani tako cilji, ukrepi kot tudi, kot ste omenili, finančni viri. V skladu s členom direktive o odlaganju odpadkov je skrajni rok za prilagoditev obstoječih odlagališč, poudarjam, obstoječih, zahtevam te direktive 16. julij 2009. Torej imamo še točno dve leti časa. Skladno z Uredbo o odlaganju odpadkov na odlagališčih pa si upravljavec obstoječega odlagališča, ki je dobil okoljevarstveno dovoljenje za obratovanje z veljavnostjo do 31. oktobra letos, lahko podaljša veljavnost najkasneje do 16. julija 2009, razen če je obstoječe odlagališče ali del naprave ali del dejavnosti, za katere je treba pridobiti okoljevarstveno dovoljenje tako, torej je večjega obsega, za to pa si mora pridobiti IPPC dovoljenje, kot smo rekli, do konca oktobra v letošnjem letu. Če gre pa za izgradnjo nove deponije, in kar nekaj takih, hvala bogu, v Sloveniji je že bilo in je še, pa mora upravni organ izdati dovoljenje, kot smo rekli, v šestih mesecih, ko dobi celovito popolno vlogo. V Sloveniji se uspešno uveljavlja regijski koncept ravnanja z odpadki. Večina le-teh ima že zgrajene sortirnice, objekte za mehansko obdelavo, deponijski prostor. Na primer, regijski center Cero-Celje, pa ima v sklopu potrebnih naprav in objektov za ravnanje z odpadki tudi toplarno oziroma energetski objekt, ki bo kot gorivo uporabljala stabilat, pripravljen iz odpadkov. To je prvi primer v Sloveniji termične obdelave dela frakcije, ki še ostane. Z novelacijo operativnega programa pa se bo dorekla še izgradnja manjkajočih objektov za termično obdelavo odpadkov, najverjetneje, kot pravijo strokovni krogi, bo Slovenija v celoti imela dve do tri. Prav tako pa bomo tudi definirali ostale regijske centre za ravnanje z odpadki v Sloveniji, kajti v nekaterih pokrajinah ali regijah še niso določene lokacije manjkajočih centrov: Štajerska, Primorska, Notranjska in Gorenjska. Ta novelacija programa bo predvidena oziroma dokončana v mesecu oktobru letošnjega leta.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, kolega Sok. Izvolite.
Niti ne vprašanje, ampak želel bi samo dopolniti, da so upravljavci obstoječih odlagališč pač prepričani, da so njihove vloge za pridobitev IPPC dovoljenja popolne. Če te vloge niso popolne, potem bi vas kot ministra prosil, da svojim službam odredite, da natančno povedo, kaj je potrebno v teh vlogah dopolniti in da potem te vaše službe potem pač ustrezno odgovorijo. To pa iz tega dejstva, da bomo v občinah vedeli, pri čem smo, da bomo vedeli, koliko finančnih sredstev je potrebno nameniti v sama vlaganja v obstoječa odlagališča komunalnih odpadkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor.
Hvala lepa. Hvala tudi za to dodatno vprašanje. Rad bi povedal, da imamo redna srečanja, v nekem smislu IPPC kolegije, kot rečemo, ter gremo po posameznih podsistemih. Prav deponije so eno od pomembnih področij te sicer strokovno zelo dobre, pa morda še premalo številčne skupine, ki na Agenciji za okolje pripravlja, da bo poskušala v roku izdati IPPC dovoljenje. Kot mi je poznano, so tudi naše strokovne službe z vsemi lastniki ali upravljavci teh deponij tudi v stiku, imajo tudi redna tako imenovana delovna srečanja. Odprli ste tudi še vprašanje financiranja. Dovolite, da še to na kratko pokomentiram. Država sofinancira izgradnjo centrov za ravnanje z odpadki in tudi pripadajočimi odlagališči, seveda pod pogoji, če so izpolnjeni kriteriji iz posebnih predpisov o ravnanju z odpadki in tudi kriterijev, ki so prisotni v operativnem programu za ravnanje z odpadki. Še nekaj finančnih številk. Država v ta namen namenja sredstva okoljskih dajatev približno v višini 9,5 milijona evrov za letošnje leto in 13,7 milijonov evrov za leto 2008. Prav tako pa je Republika Slovenija za področje ravnanja z odpadki v novi finančni perspektivi predlagala in dobila tudi že odobreno okoli 200 milijonov evrov iz sredstev kohezijskega sklada. Teh 200 milijonov bo možno koristiti za tiste projekte, ki so uvrščeni v prednostno listo kohezijskih projektov - operativni program razvoja okolja. Kot mi je znano, so prav vsi še manjkajoči regijski centri oziroma regijske deponije v tem prednostnem naboru. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil poslanec Miran Potrč, in sicer ministru za javno upravo, ki pa je odsoten. Izvolite, dobili boste odgovor na podlagi poslovnika.
[[...]] [[mikrofon ni vključen, slaba slišnost]] [[...]]vprašanje, ker si želim, da bi vsaj v mesecu dni dobil pisni odgovor. Vprašanje pa je naslednje: V zadnjih dneh, na podlagi poteka dosedanjih mandatov Ministrstvo za javno uprava odloča o imenovanju načelnic in načelnikov upravnih enot za naslednji mandat. To so pomembne odločitve, ki bodo za daljši čas vplivale na kvaliteto javne uprave, na njeno strokovnost in politično neodvisnost, saj je imenovanje, tudi pri vseh njihovih podrejenih, jasen pokazatelj ali se zagotavlja takšna neodvisnost in samostojnost ali se povečuje politična odvisnost v javni upravi. Za odpravo vsakega dvoma v kakršnokoli pristranskost pri teh postopkih in pri imenovanju so pomembni jasni, razvidni, javni kriteriji in postopki za njihovo imenovanje. Pomembno je, da se izbor vseh načelnic oziroma načelnikov opravlja po enakih merilih, kjer in koliko pa gre za razlike v postopkih imenovanja, pa da tudi te razlike temeljijo na vnaprej določenih merilih. Obveščeni smo, da je bilo 18 načelnikov doslej imenovanih za nov mandat brez javnega natečaja, to je, brez sodelovanja in mnenja natečajnih komisij in najbrž tudi brez jasnih kriterijev, zgolj na podlagi osebne odločitve ministra za javno upravo. Pri vseh ostalih pa je bil opravljen javni natečaj. Natečajne komisije, ki jo je imenoval uradniški svet, pa so na podlagi standardov in meril preverjale primernost kandidatov in ministru za javno upravo dajale strokovne ocene za odločanje. Na tej podlagi je minister imenoval 9 novih načelnic oziroma načelnikov, v ostalih primerih pa razpis ponovil. Postopki, skratka, so bili različni, ne da bi vedeli, na podlagi kakih kriterijev. Zato gospoda ministra dr. Viranta sprašujem: Po kakšnih kriterijih se je odločal za različne postopke pri ponovnem imenovanju načelnic oziroma načelnikov upravnih enot, posebej v primerih, ko ni bil opravljen javni natečaj? Kdo je oblikoval te kriterije, kakšna je njihova vsebina ter kje in kdaj so bili ti kriteriji objavljeni? Hvala.
Hvala tudi vam. Možnosti za dopolnilno vprašanje vam seveda ne bom dal, ker ni bilo niti osnovnega odgovora. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Besedo ima poslanec dr. Slavko Gaber, ki bo zastavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Gospod minister, dovolite mi, da vam vprašanje, ki ste ga dobili pisno, dopolnim in vam s tem omogočim popolnejši in bolj kvaliteten odgovor. Sindikat vzgoje in izobraževanja je javnost opozoril, da mu kratite pravico do, navajam, "svobode izražanja misli, govora in mnenja". Sindikatu se zdi nedopustno, da mu očitate, da njegove, tudi po naši presoji, kvalitetno pripravljene pripombe in predloge za dopolnitev zakonov, ki ste jih poslali v parlament, sedaj pa navajam iz vašega dopisa, "predstavljajo politično razpravo, ki nima nobene zveze z vzgojno-izobraževalno dejavnostjo", konec navedbe. Sindikat opozarja, da je taka vaša kvalifikacija njegove komunikacije s članstvom, ko gre za vprašanje urejanja javnega šolstva v tej državi, zopet navajam, "milo rečeno, smešna". Sam ne vem, ali je vaš pritisk na sindikat smešen ali ne, meni se prej zdi, da ni. Vem pa, da je prvikrat v samostojni Sloveniji minister za šolstvo skušal s svojimi okrožnicami omejiti predstavitev mnenj sindikata o zakonu, ki zadeva prav zaposlene v javnem šolstvu. Ker verjamem, kolega Zver, da se strinjate z menoj, da tudi za zaposlene v šolstvu in za sindikat velja 44. člen naše ustave, ki pravi, da ima vsak državljan pravico, da v skladu z zakonom neposredno ali po izvoljenih predstavnikih sodeluje pri upravljanju javnih zadev, vas sprašujem: Ali boste preklicali okrožnico, ki ste jo poslali v vse slovenske šole in ste z njo, vsaj po mojem prepričanju, sami politizirali javni šolski prostor? Verjamem, da vam to ne bo težko narediti, kot gesto, ki bo prispevala k enakosti pred zakonom in tudi k občutku državljank in državljanov, da so v svoji državi obravnavani enako, pravično in da jim je dovoljeno tudi organizirano izražanje stališč do predlaganih zakonov. S tem, verjamem, da se bo okrepil tudi njihov občutek patriotizma. Hvala.
Hvala lepa. Prosim ministra za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Spoštovani gospod poslanec dr. Gaber! Res je, hvala tudi za to vprašanje, čeprav je bilo vprašanje, ki je bilo v pisni obliki nekaj čisto drugega. Če mi dovolite, da ga citiram: Gospod minister sprašujem vas kako si v povezavi z vašim pojmovanjem domovinskosti predstavljate udejanjenje z ustavo zagotovljenih pravic državljank in državljanov Republike Slovenije in enakost pred zakonom? Poslužili ste se starega trika, postavili splošno vprašanje, potem konkretno pa želite nekaj drugega, ampak kljub temu bom poskušal odgovoriti tudi na to konkretno vprašanje. Če se odpovedujete prejšnjemu vprašanju lahko odgovorim samo na to? [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Potem bi vas prosil, da še enkrat razložite, ker tukaj so velike razlike med tema dvema vprašanjema.
Gospod minister prosim, če odgovorite.
Bi z veseljem odgovoril, če bi vedel natančno kaj naj odgovorim. Ampak to današnje ustno vprašanje se je nanašalo na dialog, ki ga vzpostavlja Ministrstvo za šolstvo in šport s socialnimi partnerji. Jaz lahko ponovim to kar sem že nekajkrat ponovil, da smo dialog o obeh novelah o katerih teče beseda zdaj in pa jutri, vzpostavili že konec lanskega leta. Da smo od takrat pripravili več kot 50 razprav o izhodiščih in tezah za razpravo in seveda tudi o samih dikcijah, ki izhajajo iz obeh novel. Da smo obiskovali tudi poslanske skupine, kar pomeni, da smo želeli predstaviti obe noveli tudi na terenu politike, na terenu strankarske politike, torej ne samo strokovne javnosti. Zato nas je stališče sindikata tem bolj presenetilo. Tudi zadnji dopis, ki ga je pripravil gospod Štrukelj iz SVIZ-a in povabil nanj tudi nekatere druge organizacije, ki pozivajo poslance, naj novele ne podpirajo, seveda iz različnih zornih kotov, vsak je našel kakšno zadevo, s katero se v dokaj konsistentnih novelah obeh zakonov ne strinja. O konkretni okrožnici, o kateri ste spraševali. Mi smo dobili kar nekaj opozoril s terena, da tovrstna agitacija po hodnikih in med učenci ni vmesna se ne spodobi, da naj sindikat izvaja svoje aktivnosti v zbornicah in zlasti med učiteljstvom, ne pa med učenci. In tisti poziv, ki je bil dan s strani MŠŠ je pač opozarjal samo na to, celo poudarjal je pomen in pravico sindikatov, da izražajo svoja stališča, da jih poskušajo tudi na ta način čim bolj artikulirati in v ničemer nismo, to lahko verjamete, želeli sindikatom kratiti njihove pravice do aktivnosti. Še enkrat pravim, jaz sem kljub velikemu naporu, ki smo ga vlagali zadnje čase, zadnje mesece v socialni dialog, nad tem dialogom razočarani, zlati zaradi nekonstruktivne drže sindikata. Nedavno tega sem bil na enem izmed srečanj v Berlinu, kjer smo se srečali, tako imenovani trio, s socialnimi partnerji in tam smo lahko videli, kako pomembno vlogo, konstruktivno vlogo igra sindikat, šolski sindikat na evropski ravni in tudi v drugih državah Evropske unije. [[...]] [[Opozorilni znak za konec.]] [[...]]kako se trudijo iskati mehanizme in načine, da bi bila šola v Evropi kar se da kakovostna in šolski sistem tudi v tem smislu učinkovit. Jaz bi si samo želel, da bi bilo tudi pri nas tako.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, kolega Gaber, izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Gospod minister, zastavil sem vam zelo preprosto vprašanje, tako pisno, kot tudi ustno: Ali velja tudi za sindikat enakost pred zakonom v tej državi? Ali tudi za sindikat velja besedilo 44. člena Ustave? Zato vprašanje ponavljam še enkrat: Ali boste umaknili svojo okrožnico, v kateri prav nič ne piše o agitaciji med učenci, če je res prišlo do nje, jo sam obsojam, vendar pa pričakujem, da mi boste v pisnem odgovoru podali dokaze za to, da je do nje res prišlo. Dokler temu ne bo tako, vam ne bom mogel verjeti, zaradi tega, ker vi govorite o dialogu, govorite o usklajevanju, vendar pa stroka ne podpira rešitev, ki jih prinašate v parlament in kar 13 organizacij s področja vzgoje in izobraževanja, od vseh ravnateljskih združenj, ki si jih lahko izmislite, preko študentske organizacije, dijaške sekcije posebej, sindikata do zveze pedagoških delavcev Slovenije, nas vse tukaj v parlamentu pozivajo, naj ne podpremo zakonov, ki ste jih prinesli v parlament. Zato sam ne verjamem, da omogočate tem ljudem enakost pred zakonom, da jim omogočate resno razpravo o teh vprašanjih in torej soodločanje. Sprašujem vas: Ali boste to stanje popravili v bodoče? In za začetek, ali boste umaknili inkriminirano okrožnico?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
S tisto okrožnico smo zaščitili pravice otrok, učencev, udeležence vzgojno-izobraževalnega procesa. Kot sem že omenil, očitno ne poslušate dobro, smo vložili ogromno napora in energije v usklajevanja in socialni dialog. Ampak vi dobro razumete, da tega dialoga, da tisti, ki odločijo o tem, niso dopustili možnost, da bi bil ta dialog produktiven in to zadnje pismo, ki je bilo poslano in oblikovano na SVIZ-u s strani Branimirja Štruklja, izraža neko željo, da bi strokovne zadeve, tudi sprememba obeh zakonov postale politično blago, ne pa strokovno. Žal mi je, takšno je moje stališče, tako jaz ocenjujem tudi to pismo in tudi vašo vlogo pri tem.
Hvala vam. Kolega Slavko Gaber, proceduralno. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Skladno z 246. členom Poslovnika predlagam, da se o ministrovem odgovoru opravi razprava. Verjeli mi boste, da potem kar smo slišali nazadnje, to razpravo vsekakor močno potrebujemo. Minister je namreč žrtev zarote, če prav razumem, on se neskončno trudi, ogromno energije je vložil, vendar pa tako kot se mu je dogajalo, že pred tem 20 tisoč podpisov je bilo zbranih proti rešitvah, ki jih je predlagal, pa so bile konsenzualne očitno, prav v dobro učiteljstva narejene, če bi ga poslušali. Zarota se mu dogaja tudi na ta način, da vsa ravnateljska združenja ne verjamejo v predloge, ki jih sam pripravlja in verjetno nam bo predložil argumente, dokaze za to, da za vsem tem stoji, če sem prav razumel, tajnik SVIZ-a, gospod Štrukej. To ste pravkar tukaj izjavili. Poglejte, sam predpostavljam, gospod predsednik, da bo vredno poslušati to razpravo in te argumente, še posebej, ker v javnosti velja drugačno prepričanje. Vsi našteti so prepričani, da minister ne verjame v dialog, da ne verjame v to, da je potrebno dosegati, glede rešitev na tem področju, ki je zelo občutljivo, dogovore v družbi. Še več, njemu se zdi vse politizacija, kadar je mnenje drugačno od njegovega. Če sam pošilja po Sloveniji, po šolah okrožnice, ki gredo proti temeljnim pravicam sindikata, se mu to ne zdi politično, kot se mu tudi ne zdi politizacija šolstva, kadar njegovi strankarski kolegi okrog po cerkvenih zgradbah sklicujejo na zborovanja ravnatelje. O tem bi kazalo razpravljati in mislim, da zna biti prav zanimivo.
Hvala lepa. O vašem predlogu bomo glasovali jutri v okviru točke glasovanj. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil kolega Samo Bevk, in sicer ministru za zdravje. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Pred šestimi leti, ko sem prvič spraševal glede ukrepov za preprečevanje bolnišničnih okužb v zdravstvenih ustanovah v državi, sem dejal, da se vsak deseti bolnik dodatno okuži v bolnišnici, zato se lahko tudi danes vprašamo, kako varne oziroma kako nevarne so slovenske bolnišnice zaradi bakterijskih okužb. Pred štirimi leti sem v literaturi zasledil podatek, da zaradi posledic bolnišničnih okužb v Sloveniji vsako leto umre od 400 do 600 ljudi. Tudi prevalenčne raziskave bolnišničnih okužb so takrat pokazale porazne rezultate. Najbolj nevarna je okužba s bakterijo MRSA, ki je postala odporna na praktično vse antibiotike. MRSA je tudi danes še vedno pereč problem slovenskih bolnišnic in še posebno Kliničnega centra. Stanje se ni normaliziralo in pojav je postal vsakdanji. Skoraj polovico ugotovljenih nosilcev MRSE to bakterijo pridobi v bolnišnici. Po ocenah strokovnjakov je MRSA še vedno med 50 in 60% pridobljenih infekcij v bolnišnicah. Počasno ukrepanje oziroma neukrepanje nas je pripeljalo do nastajanja novega problema s področja bolnišničnih infekcij, to je VRE, vankomicin rezistenten enterokok. Če se sprehodimo samo po Kliničnem centru, se zelo pogosto na številnih vratih pojavlja napis "Kontaktna izolacija". Ali je torej v Kliničnem centru dobesedno neko vrenje? Enterokoki so del normalne človeške flore. V bolnišnici se najpogosteje prenašajo preko rok osebja, ki se kontaminira ob stiku z bolnikom, ki je nosilec VRE, ali v stiku s površinami v njegovi okolici. Enterokoki preživijo v okolju od 7 do več mesecev. Zanima me, gospod minister: Kakšne ukrepe izvajamo v bolnišnicah ob tem pojavu? Ali se izvajajo namestitve bolnikov v enoposteljnih sobah? Ali imamo redni mikrobiološki nadzor bolnišničnega okolja ter kako se preverja kakovost izvajanja higienskih ukrepov na bolnišničnih oddelkih? Ali je vpeljano dosledno razkuževanje rok bolnišničnega osebja kot najbolj enostaven in učinkovit ukrep? Predvsem pa vas sprašujem, spoštovani gospod minister dr. Bručan: Ali imamo pri nas javno objavljene podatke, katere bolnišnice so pri nas nevarne oziroma varne glede bolnišničnih okužb in druge podatke, kot so padci s postelj, preležanine, čakalne dobe, čakanje na odpust iz bolnišnice in tako dalje? Hvala lepa za odgovor.
Hvala vam za vprašanje. Ministra prosim za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani. Pozdrav tudi spoštovanemu podpredsedniku Državnega zbora in vsem poslankam in poslancem! Ta zadnji del seveda ne sodi na področje bolnišničnih okužb, ampak kolikor bom lahko, bom tudi na to odgovoril. Kar se tiče bolnišničnih okužb, se pa zahvaljujem za vprašanje in pozdravljam zanimanje politične javnosti za pomembna strokovna vprašanja. Bolnišnične okužbe so tako v Sloveniji, kot drugod po razvitem svetu po eni strani odraz nespoštovanja načel hospitalne higiene in racionalne rabe antibiotikov, po drugi strani pa gre za neizogiben stranski učinek sodobnih, učinkovitih, a pogosto zelo agresivnih načinov zdravljenja. Ne glede na slednje moramo bolnišnične okužbe šteti za problem bolnikove varnosti in nenehno skrbeti za njihovo obvladovanje. Že pred časom je bila imenovana Nacionalna komisija za obvladovanje bolnišničnih okužb, v tem mandatu pa sem imenoval, po priporočilih Sveta Evrope, še vzporedno delovno telo, ki skrbi za smotrno rabo protimikrobnih zdravil, katerih raba je neposredno povezana z razvojem bolnišničnih okužb z odpornimi bakterijami. Na spletni strani Ministrstva za zdravje so objavljena priporočila za obvladovanje bolnišničnih okužb, za bolnike in strokovnjake. Priporočilo je pripravila zgoraj omenjena komisija. Spletna stran Komisije za smotrno rabo antibiotikov, ki vključujem porabo protimikrobnih zdravil v vseh slovenskih bolnišnicah in bo v prihodnje vključevala tudi podatke o odpornosti bakterij, je še v pripravi in je zaenkrat dostopna samo strokovnjakov. Natančno spremljanje bolnišničnih okužb terja projektni pristop in je kadrovsko in finančno zelo zahtevno delo. Raziskava v preteklosti, o bolnišničnih okužbah v vseh slovenskih bolnicah je bila narejena pred par leti, rezultati so bili primerljivi z evropskimi, to je bilo že takrat leta 2001. Sicer pa v Sloveniji ves čas spremljamo bolnišnične okužbe posredno, navadno s pomočjo spremljanja odpornosti proti antibiotikom pri nekaterih bakterijah. Pri tem smo v Sloveniji v zadnjih letih dosegli zelo pomemben premik, ki je za zgled drugim evropskim državam, tako da so vaše ugotovitve v neki situaciji, ki je alarmantna, slaba in bistveno slabša kot drugje po svetu - ne vem kje ste jih dobili - na vsak način so podatki drugi. Delež bakterij stafilokokus aureus, ki je odporen proti meticilinu, kot vemo, se je od leta 2000 do lani zmanjšal za več kot polovico. Slovenija je s tem med 32 evropskimi državami, ki v enotnem sistemu zbirajo podatke o MRSI, poleg Francije, edina država, ki je dosegla izboljšanje. Tako, da mislim, da kakšne hude krize ni, je pa treba seveda vse na tem področju narediti, da se stanje še izboljšuje. Ob tem je zmanjšanje in pogostost MRSE v Slovenija bistveno bolj izrazito kot v Franciji. Omeniti je treba tudi to, da je do izboljšanja prišlo kljub problemu, ki ga imamo v Sloveniji pa ga v drugih državah Evropske unije ni, ali pa v Evropi ni, ali pa v večini držav ni, to je pomanjkanje zdravnikov in sester in tudi ob nespremenjenih prostorskih razmerah. In ti dobri rezultati so vzpodbuda za vse slovensko zdravstvo. Seveda, problem bolnišničnih okužb ostaja in zahteva dnevno, intenzivno delo visoko usposobljenih strokovnjakov, zdravnikov in medicinskih sester. V zadnjem letu se je res povečala pogostost proti vankomicinu odpornega enterokoka - druge bakterije, ki je posredni označevalec bolnišnične higiene. Trenutno je videti, da je problem vankomicinu odpornih enterokokov predvsem po zaslugi ustreznih služb UKC obvladan. Potrebno pa bo še veliko dela, da ponovno ne vzplamti. Podatki o bolnišnični higieni, predvsem pa ob pogostosti MRSE so navedeni na spletnih straneh slovenskih bolnišnic - to je drugi del odgovora - med kazalniki kakovosti, ki so vključene v področni dogovor. Situacija pa je drugačna v domovih za ostarele, ki niso zdravstvene ustanove, je manj jasna in manj obvladana in ocenjujejo, da je pogostost odpornih bakterij sorazmerno velika, saj so oskrbovanci domov pogosto obravnavani v bolnišnicah, kjer pridobivajo odporne bakterije, še posebej so zanje dovzetni oskrbovanci s kroničnimi boleznimi. To je naloga za prihodnje, ki jo bo treba na vsak način še urediti. Zdaj, v enoposteljnih sobah, pa kolikor je za to možnosti, smo nanje vedno pripravljeni, je pa problem drugje, problem je pomanjkanja postelj v [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Kolega Bevk, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Te statistike, ki so bile povedane so zelo relativne. V Skandinaviji je odstotek bistveno nižji kot recimo v južni Evropi. Od 0,3% v Skandinaviji do recimo 30% v Španiji, Italiji in Franciji in če se primerjamo potem s temi državami na jugu, potem so rezultati res boljši, če pa se primerjamo z državami na severu Evrope, potem ti rezultati niso tako dobri, kljub temu, da je statistično bil narejen napredek v zadnjih šestih letih, to je res. Vendar, kot je opozorila podpredsednica Nacionalne komisije za obvladovanje bolnišničnih okužb v Sloveniji, je bilo v Sloveniji z bakterijo MRSA okuženih še vedno okrog 50% bolnikov tistih in da je ta podatek za leto 2006 nekaj nižji, okrog 45%. Potem je še posebej izpostavila, da sta le dve bolnišnici v Sloveniji v tem času število okužb z MRSO drastično zmanjšali, ti sicer nista navedeni, ampak mislim, da sta bili to bolnišnici Golnik in Jesenice, kar je vsekakor pohvalno. In tako nadaljuje, uspešni bomo, ko bomo okužbe z MRSO v vseh bolnišnicah spravili pod mejo 10%, kajti iztrebiti je žal ni mogoče in obenem je tudi opozorila, da je zdravljenje enega samega bolnika z MRSO dražje kot štiriletni program za preprečevanje širjenja MRSA, tako da vas gospod minister oziroma ministrstvo in tudi bolnišnice čaka na tem področju še zelo veliko dela. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister želite odgovoriti?
Hvala lepa za besedo. Seveda, saj se strinjam. Veliko dela nas čaka, veliko ga je opravljenega in rezultati izboljšanja v zadnjih letih kažejo na to, da je bilo to delo opravljeno dobro. Na vsak način pa želimo preiti na nivo kakršnega imajo skandinavske države. Da pa smo v okolju kjer živimo daleč najboljši pri izboljšavah je pa tudi seveda možno ugotoviti in ste tudi vi to prav lepo tudi sami povedali. Moram reči,da so statistike relativne, na tem primeru je to res, naša štartna osnova je bila razmeroma slaba in so potem rezultati pokazali večje izboljšanje, kot v Skandinaviji, kjer je že štartna osnova v istem času bila bistveno bistveno boljša. Ampak to nič ne govori o tem, da je stanje krizno, ampak govori o tem, da se stanje izboljšuje in da smo na dobi poti, da se približamo ali dosežemo države, ki so tu že od nekdaj bistveno bistveno na višjem, tako higienskem, kot na katerem drugem nivoju. Na to kar ste vprašali v prvem delu, pa nisem imel časa odgovoriti, vam lahko povem, da se izvaja zelo pogost in reden higienski nadzor, [[predvsem pa]] da se uporablja razkuževanje že samo z običajno vodo pri pregledih pacientov. Moram reči, da ko sem sam še delal pred par leti na urgenci, pa tudi na intenzivi, smo to izredno izredno vestno izvajali. Moram reči, da je pri zaposlenih izredno visok nivo, zelo visok nivo osveščenosti v tej smeri in da so tudi s strani vodstva zavodov, klinik in oddelkov upoštevali vse tiste smernice, ki so bile dane s strani svetovnih in evropskih normativov. In mislim, da se to izvaja tudi sedaj, kar je pripeljalo tudi do tega, da so se rezultati sedaj popravili v tej smeri kakor so se. Upam, da bomo lahko že v kratkem poročali o še boljših rezultatih, ko bo opravljena ponovna presečna analiza, ki je bila prvič narejena že leta - 2001, zdaj pa jo izvajamo praktično, na posameznih segmentih večkrat v različnih obdobjih. In rezultati tega dela in teh raziskav so pokazali te razmeroma dobre rezultate.
Hvala lepa. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil poslanec Boštjan Zagorac, in sicer ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Jaz se bom držal procedure, in sicer zastavljam poslansko vprašanje dvema ministroma, tako kot je v scenariju, ki smo ga danes dobili. Eden je za promet, ki manjka, ampak verjamem, da prisotni minister bo pa z veseljem odgovoril. Začel bom morebiti malo drugače, kot to počnemo poslanci v praksi. Po vzroru prakse Vlade Republike Slovenije bom citiral svoje poslansko vprašanje. To dela predsednik Vlade, pa tudi nekateri ministri ste zelo spretni. Pristojna ministra sprašujem: Kakšni so poglavitni razlogi in težave pri izgradnji avtocestne povezave Lendava-Maribor s poudarkom na asfaltiranju avtocestnih odstavnih pasov in predvidenih počivališč? Danes zjutraj me je presenetilo pismo ministra za okolje in prostor, nobene inštitucije Državnega zbora, nobene službe, ampak ministra. Sem mislil, da mi že pošilja odgovor, glede na to, da najavljamo vprašanja, ampak ko sem prebral, sem videl, da ne gre za to. Ministrstvo za okolje in prosto ni pristojno - v kratkem, da ne tratim časa - za tako poslansko vprašanje. Zato vas bom v svojem prepričanju, da je pristojno, vseeno vprašal in verjamem, da mi boste z veseljem odgovorili. Poudarek v mojem poslanskem vprašanju je bil na asfaltiranju te ceste. Državni lokacijski načrt delata skupaj Ministrstvo za okolje in prostor in Ministrstvo za promet. Torej, tukaj ste pristojni. Ko gre za postavitev asfaltnih baz, morate dati soglasje, da se taka baza postavi, bodisi da gre za premične bodisi za fiksne, tudi tukaj ste pristojni. Poudarek mojega poslanskega vprašanja, še enkrat poudarjam, je na asfaltiranju. Asfaltna baza je del asfaltiranja, asfalt je treba nekje vzeti. Uredba o emisiji snovi v zrak iz naprav za pripravo asfaltnih zmesi, spoštovani gospod minister, Uradni list št. 34/2007, 17.4.2007, stran 4890, je bila sprejeta na Ministrstvu za okolje in prostor. Jaz še vedno ne vem, zakaj niste pristojni. Ampak, ko gre za avtocesto [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]od Lendave do Maribora, je bila ta uredba kršena. Zato vas sprašujem: Ali je postavitev premične asfaltne baze v skladu z uredbo, ki jo je izdalo Ministrstvo za okolje in prostor ali ni? To je prvo vprašanje. In drugo vprašanje, ki se nanaša na Ministrstvo za okolje in prostor je vprašanje: Zakaj med Lendavo in Mariborom kljub sprejetju državnega lokacijskega načrta, ni predvidenih avtocestnih počivališč? [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]To je pa mogoče vprašanje, ki se nanaša na vašega kolega. Hvala.
Hvala. Jaz verjamem, da bo minister Božič odgovoril na tisti del, ki se ga je dotikal. Gospod minister Podobnik, vas sprašujem, želite odgovoriti?
Hvala lepa. Jaz sem sicer razumel, da je danes predsednik Državnega zbora odločil, da je vprašanje postavljeno samo Ministrstvu za promet. Ampak jaz ne vidim nobenih problemov. Najprej bi rad povedal, da je očitno šlo za nesporazum. Na podlagi vašega vprašanja, ki smo ga prejeli v enem stavku, če ga še enkrat preberem: Kakšni so poglavitni razlogi in težave pri izgradnji avtocestne povezave Lendava - Maribor, s poudarkom na asfaltiranju avtocestnih in odstavnih pasov in predvidenih počivališč? Jaz nisem videl neposrednega konteksta z resorjem, ki ga vodim. Kakor ste vprašanje dopolnili, če bi vi, seveda, v tem vašem pisnem vprašanju tako postavili vprašanje, tudi z moje strani ne bi bilo nobenega problema da bi odgovor pripravil. Najprej bi rad povedal, da sem najprej pričakoval, da je morda vprašanje, ker govori o težavah pri izgradnji avtocestne povezave, da je morda vezano tudi na pričakovane prometne obremenitve novega avtocestnega odseka in vprašanje kakšni bodo gabariti nove avtocestne povezave, kajti to je bilo eno od vprašanj v preteklih letih. Večkrat so nanje ministri že odgovarjali, ampak to vprašanje je bolj povezano s tehničnimi in drugimi pogoji, ki jih pri umestitvi avtoceste v prostor pokriva prometni resor. Kar se pa tiče vprašanja, ki je vezano na postavitev asfaltnih baz, na uredbo o emisijah in vprašanje, če je kakršnakoli postavitev, kot ste rekli, asfaltne baze v nasprotju z veljavno uredbo, vam bom z velikim veseljem zelo detajlno tudi pisno na vaša vprašanja odgovoril. Kajti nisem bil seznanjen z bolj konkretnimi vprašanji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mene veseli, da smo razčistili nesporazum. Kolega Zagorac, imate dopolnilno vprašanje. Izvolite.
Spoštovani gospod minister! Sami veste, da je predsednik tega Državnega zbora prvi med vsemi nami in ne more o ničemer odločati, ko ste rekli, da je on karkoli odločil. Ne more. Kar se tiče vašega razumevanja mojega poslanskega vprašanja, je to vaša subjektivna pravica in jo tudi spoštujem. Vsak razume določeno poslansko vprašanje tako kot ga želi. Ampak v mojem poslanskem vprašanju je jasno pisalo: "...poudarek na asfaltiranju, kamor spadajo tudi asfaltne baze." Jaz sicer ne vem zakaj mi boste odgovarjali pisno, ker za to nimate nobenega razloga. Oba veva o kateri asfaltni bazi govoriva. V kolikor vi ne veste, vam povem, da gre za asfaltno bazo locirano v Spodnji Senarski. Ge za premično asfaltno bazo, ki je tam nastala čez noč. Tudi to vam povem. In to vi dobro veste, da je tam nastala čez noč. Tudi sami veste, da je vaše ministrstvo izdalo negativno odločno o tem, da se tam lahko postavi fiksna, zato tam danes stoji premična. To odločbo vam lahko kasneje, če želite, tudi dam, zato ker niste z njo seznanjeni, ampak verjamem, da ste. In v kolikor mi boste odgovorili pisno o tem ali je katera asfaltna baza v Republiki Sloveniji v neskladju z uredbo, ki sem vam jo prej citiral, ne bom citiral členov, vam povem, da je večina teh asfaltnih baz v neskladju s to uredbo, tako kot je napisana. Ta v Spodnji Senarski je eklatanten primer kršenja ne samo te uredbe, tudi kakšnega zakona. In povejte mi, zakaj ta baza še vedno stoji, kljub temi, da je v neskladju tako z uredbo kakor z zakonom? In ne govorite mi, da mi boste odgovorili pisno, ker sami veste dobro za katero vprašanje gre in minimalna stvar na katero lahko v tem primeru pomislim, je misel na tri K-je. Za te pa sami boljše veste kako se imenujejo kot jaz.
Hvala lepa. Gospod minister, želite odgovoriti? Izvolite.
Torej, še enkrat, tudi glede na dopolnilno vprašanje, ki govori o konkretni premični asfaltni bazi, kot ste rekli, v Spodnji Senarski, se bom seveda pozanimal pri inšpekcijskih službah, pri organih na ožjem ministrstvu in pri Agenciji za okolje. Pridobil bom vse pisne informacije. Če bi dobil to vprašanje pisno, bi vam danes odgovoril. Če bi to zapisali, bi vam odgovoril, žal, zdaj nimam pred seboj teh podatkov in v celoti, zelo detajlno boste dobili korekten pisni odgovor, to je vse, kar lahko rečem.
Hvala lepa, gospod minister, z vaše strani torej dobimo pisni odgovor. Proceduralni predlog pa kolega poslanec Boštjan Zagorac, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo, spoštovani predsedujoči. Mislim, da to ni samo moja težava in da ta pisni odgovor ne bo zanimal samo mene, ampak vse poslance v tem Državnem zboru, ker vemo, koliko stane kilometer asfalta oziroma asfaltiranja. Vemo, koliko stane kilometer nabave takšnega asfalta. Gre za velike denarje in pri tako velikem denarju se mi zdi, da je prav, da je o tem ustno obveščen celoten Državni zbor. Jaz verjamem, minister, da ste vi sposobni do naslednje seje te odgovore, ki ste mi jih obljubili, pisno posredovati temu cenjenemu zboru, tem devetdesetim ljudem, ki vsi skupaj skrbimo tako za davkoplačevalski denar kot za denar te države, boste te odgovore z veseljem predstavili. Mogoče bomo uprizorili krajšo razpravo o vaših odgovorih, kar je vsekakor zelo dobrodošlo. Zato mi dovolite, in upam, da boste tudi sami podprli moj predlog, ker verjamem, da tudi sami verjamete, da ne gre za nič nelegitimnega, da ne gre za kršenje nobenih zakonov, nobenih uredb. Jaz vam samo povem, da kljub temu, da je ministrstvo izdalo negativen sklep, tam ta baza stoji, mimo vseh dovoljenj. Ampak vi to verjamete, jaz verjamem drugače, devetdeset poslancev v tem cenjenem zboru vas bo z veseljem poslušalo, ko jim boste predstavljali svoj odgovor, ki ga boste v roku 30 dni zagotovo posredovali, zato upam, da boste moj predlog o širši razpravi tudi z veseljem podprli. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Besedo ima poslanec Marjan Drofenik, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Ministri, poslanke in poslanci! Ko prebiramo časopisje, vedno pogosteje prebiramo o strašljivih scenarijih podnebnih sprememb in iz tega tudi izhaja tudi moje vprašanje. Uresničevanje programa reform za izvajanje Lizbonske strategije nalaga državam članicam EU uvajanje novih tehnologij, ki bi naj znatno pripomogle k večji energetski učinkovitosti srednjih in malih podjetij, tudi v povezavi z zmanjšanjem toplogrednih plinov. V skupnosti prevladuje mnenje, da je prav uvajanje novih okoljskih tehnologij, tudi priložnost za gospodarski razvoj in odpiranje novih delovnih mest, predvsem tistih, ki so povezana z visoko stopnjo uporabe novih tehnologij. Gospoda ministra za okolje in prostor sprašujem: Ali ima ministrstvo za okolje in prostor izdelano strategijo promocije okoljskih tehnologij in energetske učinkovitosti, ter ali je ta program uvajanje okoljskih tehnologij vključen v program zmanjševanja izpustov toplogrednih plinov in rabe obnovljivih virov? Predvsem v smislu doseganje strateških ciljev, ki si jih je zastavila skupnost do leta 2020. Zlasti pa me zanima: Ali ima Slovenija program za izpolnjevanje obveznosti uporabe biogoriv, ki predvideva, da se do konca leta 2020, nadomesti najmanj 10% fosilnih goriv, namenjenih za pogon vozil v prometu? Hvala lepa že vnaprej za odgovor.
Hvala lepa vam za vprašanje. Ministra pa prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Ta načelna strategija, spoštovani gospod poslanec, obstaja. Najprej bi rad povedal, da je tako Vlada v celoti, kot tudi Ministrstvo za okolje in prostor, zaveda, da je promocija uvajanja novih okoljskih tehnologij prava možnost, da se doseže cilje, ki si jih je Evropa zelo ambiciozno zastavila v zvezi s klimatsko oziroma s podnebno varnostjo. Zmanjševanje izpustov toplogrednih plinov z uvajanjem predvsem energetsko učinkovitejših tehnologij, pa je istočasno tudi v Sloveniji priložnost za gospodarski razvoj, za odpiranje novih delovnih mest, predvsem tistih, ki so povezane ali s proizvodnjo ali pa uporabo novih tehnologij. Kar nekaj tehnoloških platform je v Sloveniji, ki se ukvarjajo ali z obnovljivimi viri ali pa pokrivajo področje ekoinovacije oziroma eko podjetništva. Na zadnjem neformalnem srečanju okoljskih ministrov v Essnu sem imel možnost, da sem dve takšni slovenski podjetji tudi povabil, da sta tam predstavili svoje izdelke, Esotech in Holding Hidria. Na področju promocije novih energetsko učinkovitih tehnologij in uvajanja obnovljivih virov, pa bi omenil štiri programe, ki jih na našem ministrstvu v skladu s pristojnostjo koordiniramo. Prvi je: subvencija učinkovite rabe v gospodinjstvih, drugi je: ugodna posojila za uvajanje novih tehnologij učinkovite rabe pri pravnih osebah, tretji je uvedba investicijskega sklada pri ekološkem skladu in četrti: pripravljalne aktivnosti za spodbujanje proizvodnje biogoriv iz biomase s pomočjo tehnologij druge generacije. Glede sredstev subvencij učinkovite rabe vedno bolj se namenjajo uvajanju sodobnih tehnologij tudi v gospodinjstvu. Iz subvencij - pretežno za toplotno izolacijo stanovanjskih objektov, v zadnjih dneh letih se že prihaja na subvencije na rabo toplotnih črpalk, pa subvencije za kurilne naprave na biomaso. Letno se k temu pristopu pomaga 1500 gospodinjstvom. Za slovenske razmere, v smislu promocije novih tehnologij, to ni nezavidljiva številka. Glede ekološkega sklada lahko samo povem, da že do sedaj z ugodnimi krediti pomaga zaključevati finančne konstrukcije pravnim osebam pri tehnološko zahtevnejših investicijah na področju varstva okolja in učinkovite rabe energije. Tudi tistim, ki se soočajo z ITPC postopki, ne nazadnje, to je zelo pomembno. V ta namen se na leto da okoli 32 mio evrov posojil in kar 70% le-teh se namenja prav učinkoviti rabi energije. Sprememba zakona o varstvu okolja pa bomo dali tudi zakonsko možnost ekološkemu skladu, da bo dodatno spodbujal na trgu še ne uveljavljene ekološke tehnologije ter načinom, da bo neposredno s kapitalskimi vložki vstopal in s tem pomagal investitorjem v take tehnologije. In še glede vprašanja bio goriv. Prav posebni poudarek dajemo pripravi za uvedbo in spodbujanja bio goriv iz lesne bio mase na podlagi tehnologij druge generacije. Znano je, da je proizvodnja bio goriv prve generacije, to so bio goriva iz oljne ogrščice ali pa iz sladkorja, ne dosega tako velikega energetskega učinka. Pri proizvodnji bio dizla iz oljne ogrščice porabimo za 60% goriv, iz bio etanola iz sladkorja pa samo 20%. Bio goriva iz gozdne bio mase na podlagi tehnologij druge generacije pa so bistveno bolj energetsko učinkovita in po našem mnenju so lahko prava priložnost za Slovenijo, ki je zelo bogata z gozdnim, torej lesnim potencialom. Za njihovo proizvodnjo porabimo le 10% goriv. ocenjeno pa je, da bi iz letnega prirastka gozdne mase, ki ni primerna za drugo, še posebej rabo lesa v slovenski pohištveni in lesni industriji, lahko nadomestili najmanj 15% primarne energije, ki jo Slovenija porabi. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Kolega Bojan Kontič bo zastavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister za gospodarstvo! Vlada Republike Slovenije je že v mandatu 1996-2000 leta 1997 pripravila primeren Predlog zakona o soudeležbi zaposlenih na dobičku družbe, ki je sledil evropskim usmeritvam in priporočilom ter izkušnjam na tem področju, vendar je urejal le delavsko udeležbo na dobičku, ne pa tudi lastništva zaposlenih. Ta zakon ni bil nikoli obravnavan, čeprav je bil objavljen v Poročevalcu. V tem mandatu smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov dvakrat vložili Predlog zakona o udeležbi zaposlenih pri dobičku družbe in lastništvu zaposlenih. In dvakrat smo, kot je vsem znano, bili neuspešni. Obakrat je bil eden izmed argumentov tudi ta, da Vlada pripravlja celovito rešitev težav ali pa tega na kar smo mi opozarjali v svojem zakonu, da je treba urediti. In tako je bil ta zakon dvakrat zavrnjen. Glede na to, da je Vlada imela v svojem programu pripravo tega zakona in da je to najprej sodilo v Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, smo, ali pa sem sam povprašal tudi to ministrstvo, ki je kasneje pri drugi obravnavi tega oziroma pri drugem predlogu tega zakona to bilo nekako odstopljeno v pristojnost Ministrstvu za gospodarstvo. Ampak usoda tega zakona je bila podobna kot prvič. Tudi drugič je bil zakon zavrnjen. Zanima me, glede na to, da so vsi roki, ki so bili v vladnih napovednih glede obravnave tega zakona že potekli in bi zakon že moral biti pripravljen in vložen v proceduro, me zanima: Kdaj načrtujete pripravo tega zakona in kdaj bo ta zakon prišel v parlamentarno proceduro? Že zdaj pa povem, če zakona v začetku jeseni ne bo bomo mi naš nekoliko spremenjen predlog zakona tretjič vložili v parlamentarno proceduro in to bomo počeli vse dokler ta zakon ne bo sprejet.
Hvala lepa. Ministra prosim za odgovor.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec, hvala za to vprašanje. Vlada je že v program dela kakor tudi v program te koalicije uvrstila Zakon o finančni participaciji zaposlenih in dobičku. Namreč, ocenjujemo, da je izjemnega pomena, da so tudi zaposleni v gospodarskih družbah deležni dela dobička, saj ga nenazadnje tudi ustvarjajo in to preko različnih možnosti, tako preko vnovčitve direktne kot tudi preko participacije pri deležu v družbi. Seveda gre za zelo kompleksno problematiko, zato imate prav, s tem se je pred Ministrstvom za gospodarstvo ukvarjalo kar nekaj ministrstev. Moram reči, da smo prišli razmeroma daleč, osnutek zakona je v delovni verziji pripravljen. Seveda je ključno kako bodo davčno stimulirane gospodarske družbe za te sheme, kako se bo davčno stimuliralo tudi zaposlene, da dolgoročno ostajajo z deležem v družbi, torej da ga ne vnovčujejo takoj. V sled tega so bile potrebne določene analize, tudi finančnih posledic. To je pripravo zakonskega teksta za nekaj mesecev tudi zavrlo in sledi še razmeroma pomemben del na katerega večkrat opozarja poslanska skupina SD, to je sociali dialog oziroma dialog tako s sindikati kot z delodajalskimi organizacijami in če nam uspe vse skupaj uskladiti lahko pričakujete v jesenskih mesecih zakonski tekst na mizi. Jaz si tega zelo želim, ne samo zaradi zavez, ki smo si jih zadali vsi skupaj, temveč zato, ker verjamem, da je participacija zaposlenih pri dobičku pomembna iz naslova pripadnosti, iz naslova motiviranosti zaposlenih in nenazadnje je prav da delavci, ki ustvarjajo dobiček od tega direktno tudi nekaj imajo. Torej, zakon je pomemben del normativnega programa našega ministrstva za letošnje leto in srčno upam in želim, da bomo pri pogajanjih s socialnimi partnerji imeli srečno roko in da nam bo seveda tudi uspelo to izpogajati. Bi pa ponovil razloge oziroma vsaj enega izmed pomembnih razlogov zakaj zakonskega predloga, kot ga je predlagala SD nismo sprejeli in ga, če bo takšen, verjetno tudi ne bomo - to je pristop. Namreč vi ste zagovarjali razmeroma redke rešitve v Evropi, to je obvezno participiranje, pri čemer pa, kot ste tudi že v izhodiščih in pisnem stališču Vlade na vaš predlog pred časom dobili obrazloženo, zagovarjamo prostovoljni model in seveda s tem tudi povsem drug in drugačen koncept in s tem tudi rešitve. Torej, jaz predlagam, spoštovani poslanec, da nam je končni cilj vsebina, torej dejansko zakon, ki bo to omogočal, ne prestiž in na silo uveljavljene rešitve, ki lahko niso najboljše. Torej, predlagam tudi to, da se takoj, ko bo zakon v takšni fazi, da ga bomo lahko tudi predstavljali, da se poveževa, da vam pravzaprav tudi obrazložim koncept, ki mu sledimo in s tem vidimo kakšne vrste podporo lahko, tudi iz vaše poslanske skupine, pričakujemo. Vsekakor pa, če sem prav seznanjen, ta zakon sodi tudi v sklop zakonodaje, ki jo bomo usklajevali v okviru Partnerstva za razvoj in sled tega se tudi nadejam konstruktivnega sodelovanja.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, kolega Kontič, izvolite.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Jaz se zahvaljujem za odgovor gospodu ministru, predvsem so mi všeč razlogi, ki jih je naštel za to, da je potrebno zakon sprejeti. Mi smo na te razloge opozarjali že dolgo časa in ponovno bomo, če bo to potrebno in pravilna je ugotovitev, da Socialni demokrati vedno zahtevamo usklajevanje s partnerji. Tudi jaz vam želim, da bi imeli srečno roko, še bolj želim sindikatom, da bi imeli srečno roko v pogajanjih z vami takrat, ko se boste dogovarjali o vsebini tega zakona. Seveda je vsebina pomembna, zato smo tudi mi v pripravo tega zakona vložili kar nekaj napora. Konceptualno pa smo se lahko razhajali in to nam je bilo takrat tudi pojasnjeno. Mi smo zagovarjali nad določenim številom zaposlenih obvezno ureditev, ampak zaradi tega, ker imamo slabe izkušnje in smo na ta način želeli zagotoviti delavcem, da bodo vsekakor soudeleženi pri dobičku in da ne bo to stvar posameznikov, ki bodo odločali o tem, ali to da ali ne. Malo za lase privlečeno pa je to, da naj nam ne gre za prestiž. Ne gre nam za prestiž, to bi kvečjemu lahko mi očitali koaliciji, lahko očitali Vladi, kajti dvakrat je bil zavrnjen naš predlog in kaj lahko bi potegnili zaključke iz te zgodbe ali pa nauk, da je pač treba počakati, da pripravijo predlog Vlada ali koalicijski poslanci, pa bo potem brez prestiža ta zakon zadovoljil kriterije. Želel pa bi še enkrat vaše zagotovilo, da to bo jeseni. In glede na to, da smo zdaj v stanju gospodarske rasti, tako imenovanega skorajda blagostanja, finančno ugodnega stanja, bi bilo kar prav, da v tem trenutku zagotovimo delavcem, ki ustvarjajo ta dobiček, ki ustvarjajo novo vrednost, da so tudi soudeleženi pri delitvi tega dobička. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Izvolite.
Hvala lepa. Moram biti res zelo jasen. Razlogi, zakaj je Vlada zavrnila predloge, so bili povsem vsebinski. In sicer, če zelo poenostavim, je razlog tičal v tem, da je kakršenkoli pristop, ki temelji na obveznih participacijah, neustrezen. Neustrezen zaradi tega, ker ne verjamem v obvezen način relacij izplačil do zaposlenih. Mislim, da je stvar stimulacije ene in druge strani, da se za to odločijo. Zato predvideva ta koncept davčne olajšave za tiste pravne osebe, da namenijo del dobička v izplačilo oziroma v participacijo zaposlenih in hkrati namenjajo davčne olajšave zaposlenim, da dolgoročno ostanejo v družbi, se pravi, da dolgoročno participirajo v kapitalu družbe, bodisi kot delničarji bodisi v drugačnih razmerjih, v drugih kapitalskih družbah, ki niso delniške družbe. Seveda pa ne preprečujemo tudi možnosti takojšnjih izplačil ter potem tudi nekoliko drugačne davčne obravnave. Torej, to je bil ključni razlog, zaradi tega, ker želimo vzpostaviti partnerstvo na podlagi interesov delodajalske in delojemalske strani. Pa še nekaj želim povedati - to, da se tudi sam zavzemam, da bi del uspešne gospodarske rasti, ki jo beležimo lani in tudi v letošnjem letu, prelili tudi v debelino denarnic. Če primerjamo realno rast plač v letošnjem letu, lahko rečemo, da je z določenim zaostankom, vendar kljub temu realna rast plač. Še bolj kot to je pa pomembno, da končno preidemo v sistem, ko bodo uspešni oziroma tista podjetja, ki so tudi uspešnejša, lahko izplačala ta del, stimulativen del plač, da dobička in ustvarjene vrednosti ne bodo prelila kar vsepovsod v neko uravnilovko, temveč da bodo nagrajevala uspešnejše in s tem tudi bolj perspektivne panoge. Namreč, nenazadnje smo tudi sami priča pomanjkanju kadrov v določenih poklicih, v določenih družbah in prav je, da bo tudi plača na nek način gibalo trga delovne sile. In prav ta sistem participacije, finančne participacije je konkreten ukrep kako doseči, da so uspešni nagrajeni in da se s tem ne podvržemo nekim negativnim posledicam vsesplošnega oziroma neke uravnilovke pri dvigovanju plač.
Hvala lepa. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Naslednji bo poslansko vprašanje postavljal poslanec Ljubo Germič, in sicer ministru za šolstvo in šport. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Gospod minister Zver, pred dobrim letom in pol sem vam na dveh sejah Državnega zbora že postavil dve vprašanji v zvezi z ravnanjem Vlade glede Zavoda za šport Slovenije, ki ga je s sklepom tudi ukinila. Takrat ste utemeljeval, da bodo zaposleni na takratnem zavodu premeščeni na ministrstvo in da bodo tam opravljali naloge, ki jih je do takrat opravljal ta zavod. Zanimivo je bilo, da je potem bil v zelo kratkem času ustanovljen nov zavod pravzaprav s podobnimi nalogami kot zavod, ki ste ga ukinili, tudi s podobnim imenom, torej Javni zavod za šport Republike Slovenije - Inštitut za šport, za katerega ste utemeljeval, da bodo nekatere naloge, ki jih je opravljal prejšnji, sedaj prenešene na nov zavod in da ste utemeljeval takšno ravnanje, da bodo sedaj ravnanja bolj transparentna, da bodo ravnanja racionalnejša in da bodo storitve, ki jih bo doslej država dobila za ta denar, da bodo te storitve bistveno kvalitetnejše. Seveda v sled vseh teh argumentov, ki ste jih takrat navajali, gospod minister, vas danes sprašujem: Kdaj bo lahko oziroma upam, da boste to lahko storili danes, Ministrstvo za šolstvo in šport in vi kot minister tega resorja davkoplačevalcem razkrili rezultate projekta racionalizacije dejavnosti nekdanjega Zavoda za šport Slovenije začetega pred več kot enim letom in kako lahko vi kot minister za šolstvo in šport o vseh ugotovljenih pozitivnih vplivih športnega udejstvovanja pojasnite racionalizacijo, če je do nje prišlo oziroma zmanjševanje proračunskih sredstev za športne programe in zmanjšanja dejavnosti športa otrok in mladine? Seveda se vam, gospod minister, zahvaljujem že v naprej za odgovor. Razlog, da sem se ponovno odločil, da vam postavim to vprašanje, pa so prav gotovo v rezultatih objavljeni v Informatorju 2 Šport mladih 2006/2007, ki govorijo o poročilu, analizi interesnih programov za šport otrok in mladine za šolsko leto 2005-2006, ki govorijo o poročilu, analizi interesnih programov za šport otrok in mladine za šolsko leto 2005/2006, kjer vodja Direktorata za šport, gospod Starček navaja, da na podlagi pridobljenih podatkov in primerjave s preteklimi obdobji opažamo neizkoriščene možnosti predvsem na področju organizacije in človeških virov. Predvsem slednjemu bo potrebno namenjati posebno pozornost v smislu usposabljanja in ustrezne vrednote njihovega statusa in dela. V zvezi s temi mislimi gospoda direktorja direktorata in z mojim vprašanjem vas prosim za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim za odgovor. Hvala.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Hvala tudi vam za vprašanje. V zvezi s tem zadnjim, programi Šport otrok in mladine, naj povem, da se sredstva, namenjena za ta del, iz leta v leto povečujejo. Leta 2004 smo za to namenili 839 milijonov, leto kasneje 851 in lansko leto 861 milijonov slovenskih tolarjev, kar pomeni, da tudi na tem segmentu država namenja nekoliko več pozornosti in sredstev. Če začnem pri začetku vprašanja, ki se je nanašalo na racionalizacijo; sama po sebi racionalizacija ni bila namen, ampak dejansko bolj smotrna organizacija dela na področju, ki ga pokriva Zavod za šport Republike Slovenije, in tudi večja učinkovitost in kakovost. In lahko rečem, da je takrat imelo vseh enajst zaposlenih - takrat - na zavodu možnost preiti v službo na Ministrstvu za šolstvo in šport. To možnost je izkoristilo pet delavcev, ki sedaj opravljajo storitve v enakem obsegu, kot jih je prej 11 na zavodu za šport. Tako je ministrstvo dejansko začasno prevzelo vse aktivnosti in dejavnosti, ki jih je prej izvajal zavod. Lahko rečemo, da smo v tem času razvili in zgradili nov, sodoben in učinkovit informacijski sistem za potrebe športa v Republiki Sloveniji. Projekt informatizacije na področju športa, katerega nosilec je bil prej zavod, v desetih letih ni bil izpeljan. Teh deset let je zavod potreboval za eno nalogo in je na koncu ni izpeljal. Tako smo na ministrstvu v relativno kratkem času izpeljali nujno infrastrukturno delo, ki je podlaga za eno izmed pomembnih podlag za kreiranje športne politike. Ne nazadnje je na to dejstvo opozorilo tudi Računsko sodišče v svoji reviziji. Ustreznost tega so potrdile tudi druge športne asociacije in lahko rečemo, da so se naloge zavoda, ki so se prenesle na ministrstvu, še bolj okrepile in se bolj kvalitetno počnejo tudi na področju športa otrok in mladine, ki ste ga posebej izpostavili. Sredstva, ki so bila namenjena za delovanja zavoda leta 2005, teh je bilo kar za tedanjih 73 milijonov slovenskih tolarjev, z vso dejavnostjo, ki jo opravlja MŠŠ sedaj, tudi za prevzeto dejavnost zavoda, pa smo ta sredstva, torej za iste naloge, prepolovili za polovico. Prav tako je treba zavrniti v vašem vprašanju izpostavljeno tezo, da gre za zmanjševanje proračunskih sredstev za športne programe. Ta teza na drži. Delež odstotka v proračunu za šport v Republiki Sloveniji narašča. V letošnjem letu znaša 0,29%, v starem denarju je to 5,6 milijarde slovenskih tolarjev. Recimo, še leta 2004 smo za šport namenjali 3 milijarde slovenskih tolarjev oziroma 0,19% v proračunu. Če dovolite, samo da povzemam: v letu 2006 in 2007 smo želeli dati večji poudarek na razvoju [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]za [[...]] [[Nerazumljivo.]] samo vzdrževanje sistema, v letošnjem letu smo torej na tem razvojnem področju, razvojne in strokovne naloge v športu, povečali sredstva kar za 46%. Skratka, ugotavljamo, da javna sredstva na področju športa nenehno naraščajo, da smo presegli celo predvidene cilje [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]iz nacionalnega programa športa kar za tri leta prej, preden je bilo načrtovano. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Dopolnilno vprašanje, kolega Germič, izvolite.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Seveda se spretno izogibate konkretnemu odgovoru, tako kot ste se izogibali tudi v okviru prvih dveh vprašanj, kjer niste odgovorili, da so ukrepi Vlade seveda zaobšli tako nacionalni program športa kot Zakon o športu. Ko pa govorite o uspešnosti, bi vas prosil potem, da komentirate dve dejstvi, ki so iz Informatorja neposredno prezentni. Najprej bi vas prosil: Kako je mogoče, da, recimo, je pri primerjavi odstotka preverjanih petošolcev po letih, ki so vključeni v akcijo "Naučimo se plavati", da je mogoče zaslediti v letu 2004-2005 91,7% vključenih oziroma preverjenih, medtem ko je v letu 2005-2006 68,7% preverjenih, kar je 23% znižanje. Potem bi vas prosil: Kako komentirate dejstvo, da je v programih Hura, prosti čas, kjer naj se mladi vključujejo v športne programe v času počitnic, ob zaključku tedna, da se je število vključenih v programe, ki jih organizira Zavod za šport Slovenije v letu 2005-2006 znižalo za polovico - torej, z 20.000 je padlo na dobrih 10.000 -, pri čemer je bilo število programov znižano iz 236 iz leta 2004-2005 na 60 leta 2005-2006, in da se je višina skupnih sredstev Zavoda za šport Slovenije z 18 milijonov SIT znižala na 6 milijonov SIT. To so podatki iz Informatorja in bi bilo dobro, da komentirate vsa dejstva, o katerih ste govorili vi. Zanimivo bi bilo tudi slišati konkretneje, katere so bile vse tiste športne organizacije, ki so podpirale aktivnosti v zvezi z ukinjanjem prvega zavoda in nato ustanovitev pravzaprav njegovega naslednika. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister, izvolite.
Nedvomno je, da na področju športa država izvaja ne samo zadnje dve leti, ali dve leti in pol, ampak že vrsto let kar dokaj učinkovito politiko. Precej javnih sredstev se namenja zlasti za mlade. Lahko rečemo, da je vedno več programov in izbira je tudi vedno bolj pestra. Zato je logično pričakovati, da na nekem stalnem programu ne moremo pričakovati nenehno večanje stopnje udeležbe, ne nazadnje tudi zaradi demografskih problemov, ki jih imamo. Tako je število, recimo, v športnem oddelku manjše, normalno, zadnja leta, zato ker je tudi število dijakov manjše. Ampak vendarle, če vam kaj pomeni rezultat znanja plavanja, to je prav tako ena tabela, ki govori o isti zadevi. V lanskem šolskem letu je odstotek plavalcev znašal 89%, leta 1994 69%. Iz leta v leto je ta odstotek višji, kar pomeni, da ti programi prinašajo konkretno dobre rezultate. Prav tako program Zlati sonček in Krpan, kjer so sicer resda nekatera nihanja, ampak generalno gledano stopnja udeležbe v teh programih narašča. In podobno. Že prej sem omenil programe športa in otrok, mladine nasploh. Indeks rasti sredstev v letu 2007 se je glede na 2006 na tem razvojnem delu povečal kar za 309. In dosegli smo 266% realizacijo nacionalnega programa športa. Bolj konkretne podatke, če jih želite, vam jih lahko dostavimo. Zame so zelo spodbudni in, lahko bi rekli, več kot spodbudni. Kar se pa tiče zavoda, sem pa že nekajkrat opozoril, zavod ni bil kos nalogam, zaradi katerih je bil ustanovljen, od evidenc do informacijskega sistema in podobno. Praktično ni izvajal svojih zakonsko določenih naloge in zaradi tega sem bil primoran v smislu dobrega gospodarja reagirati - tako kot smo. In sedaj smo mi izvedli tiste naloge, ki bi jih moral izvesti zavod. Na to je opozarjalo tudi Računsko sodišče v svoji reviziji in mislim, da je bila poteza, ki smo jo storili, več kot upravičena.
Hvala lepa. Naslednji bo poslansko vprašanje zastavil poslanec Aurelio Juri, in sicer ministru za zunanje zadeve, ki pa je odsoten. Prosim, izvolite.
Hvala. Te časti nimam, seveda, da bi mi danes minister odgovoril, vendar pričakujem, da mi bo odgovoril, skladno s poslovnikom, na prvi naslednji seji Državnega zbora. Želja in načrti Združenih držav Amerike, da bi postavili tako imenovani protiraketni ščit na tleh Evrope, konkretno na Češkem ali Poljskem, vse bolj dvigujejo mednarodno temperaturo, zlasti ob nasprotovanju Ruske federacije, ki v njem vidi grožnjo do same sebe ter začetek novega oboroževalnega obdobja ter novih napetosti med velesilami in sicer v svetu. Ker strahovi ter posledično grožnje Rusije, vsaj kar zadeva novo oboroževalno spiralo, držijo in ker so vse doslej iz visokih evropskih ust prihajali sicer načelni signali v prid nadaljevanju procesa razoroževanja, zlasti jedrskega, naj spomnim, da tudi Portugalska ob začetku svojega predsedovanja Evropskemu svetu napoveduje posebno pozornost vprašanjem razoroževanja in ne proliferacije, preseneča, da do konkretnega ameriškega projekta, ki tokrat vstopa kar v Evropo, eminentnih evropskih nasprotovanj še ni slišati. In tudi Slovenija v glavnem molči in čaka; če že kdo o tem spregovori, se ga raje napoti k zvezi Nato. Zato ministra sprašujem: Ali Vlada ocenjuje, da je tak ščit za Evropo, za njeno večjo varnost, za varnost Slovenije same ter za utrjevanje miru v svetu koristen in potreben ter da ga je nujno zato gostiti na samih evropskih tleh? In: Ali le-ta sodi v politiko zmanjševanja jedrskih in drugih arzenalov za množično uničevanje oziroma, če meni drugače, kako in kdaj namerava svoje pomisleke, če že ne kar svoje jasno nasprotovanje protibalističnemu ščitu sporočiti Združenim državam Amerike ter partnerjem v EU in Natu? Skratka, kaj bo predlagala ob iskanju skupnega enotnega stališča Evropske unije do tega izziva? Ali bo načelna in rekla: "Ne," ali bo ubrala, kot že mnogokrat, bolj ustrežljive poti? Kot sem prej dejal, ker odgovora oziroma ker ministra danes ni, pričakujem odgovor na prvi naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. In kolega Geza Džuban bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem skupaj. Gospod minister, razlog za poslansko vprašanje je kar nekaj polemik, povezanih z incidenti v Piranskem zaliv, nekaj ugotovitev inštituta za balkanske študije, morda tudi Narodne zveze, ki je povezana z Ljudsko stranko, in vsakodnevna vprašanja posredno ali neposredno prizadetih prebivalcev na področju, o katerem bova zdaj govorila. Ministrstvo za okolje in prostor je v okviru pristojnosti, ki zadevajo vodno gospodarstvo, zadolženo za ureditev protipoplavne zaščite ob reki Muri pri Hotizi. Za skupno obnovo nasipov z Republiko Hrvaško na levi, torej na slovenski strani reke Mure, sta se 3. septembra 2006 na srečanju pri Hotizi dogovorila slovenski in hrvaški premier Janez Janša in Ivo Sanader - o resnih zapletih med državama na omenjen ozemlju ob Muri sredi lanskega leta. Ministrstvo za okolje in prostor ves čas zatrjuje, da je poglavitna naloga slovenske in hrvaške strani, da uredita protipoplavno zaščito ob Muri, ne da bi prejudicirali potek državne meje. Toda Republika Hrvaška je po osamosvojitvi tudi na tem delu meje storila vrsto dejanj, ki spreminjajo dejansko podobo in stanje ob meji. Res je, da je tudi naša država na tem delu meje sprejela ukrepe, stanje mej in razmejitve, kakršna je obstajala na dan osamosvojitve obeh držav, to je 25. junija 1991, ampak govorim o sporazumu Drnovšek-Račan, ki je potrdil pravice, ki sta jih državi uživali ob osamosvojitvi 25. junija 1991. Po sporazumu, ki je bil seveda nujno kompromisne narave, bi pretežni del ozemlja na levem bregu Mure ostal slovenski, in sicer na račun ozemlja slovenskega katastra na desnem bregu Mure, obnovljeni protipoplavni betonski nasip med Hotizo in Kotom pa poteka med neuveljavljeno mejno črto po sporazumu Drnovšek-Račan, ter hrvaško katastrsko mejo. Dejstvo je torej, da se hrvaška stran z enostranskimi dejanji ter tudi s pomočjo tehničnega sporazuma o obnovi protipoplavnega nasipa pri gospodarjenju z ozemljem na levem bregu Mure vedno bolj pomika, kar pomeni njihovo širite na ozemlje Republike Slovenije. Spoštovani gospod minister, znano vam je, da v mednarodnem pravu je prisotna tudi tendenca uveljavljanja dejanskega stanja na dolgi rok, torej po načelu "iz dejstev nastaja pravo". Kaj boste kot minister za okolje in prostor, kot tudi član vladne pogajalske skupine, ki ima zelo jasno in občasno odločno stališče o ureditvi meje s Hrvaško, storili, da omenjeno načelo ne bo škodilo našemu interesu? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister, prosim za odgovor.
Hvala lepa. Hvala tudi za vprašanje spoštovanemu poslancu Gezi Džubanu. Lahko vam zagotovim, glede na vaše vprašanje, da sem kot minister za okolje in prostor, ki ima tukaj pomembno pristojnost protipoplavne zaščite, istočasno pa tudi ob tem, da upoštevam ohranjanje vodnega in obvodnega ekosistema, ob izvajanju vseh vodnogospodarskih ukrepov in dejavnosti v okviru svojih pristojnosti vseskozi sledil ohranjanju celovitosti in suverenosti ozemlja ob reki Muri. Lahko vam kot argument - kaj bom storil, ste vprašali - naštejem par dejstev. Prvi je ta, da je Inšpektorat Republike Slovenije za okolje in prostor 17. julija lani izdal odločbo, s katero je zavezal koncesionarja VGP Muro, da zaradi poplavne ogroženosti območja sanira celotni odsek na levem bregu Mure, ki vključuje tudi odsek med Hotizo in naseljem Kot. Prav tako bi rad povedal, da sem že v začetku lanskega leta kot minister, tudi na podlagi vsebine osmega zasedanja stalne slovensko-hrvaške komisije za vodno gospodarstvo, pri reševanju teh vprašanj skupaj z državnim sekretarjem dosledno zagovarjal, da se zagovarja stanje meje na dan 25.6.1991. Kaj se je potem zgodilo? Mi smo potem celo pripravili celovit projekt; sami, prvič, noben minister do takrat ga ni pripravil, to moram povedati. Mi smo ga pripravili, mi smo tudi seznanili stalno slovensko-hrvaško komisijo, tudi hrvaško stran, ta pa nas je takrat obvestila, da namerava sama pričeti ta dela za obnovo nasipa prav na istem odseku. Takrat je sledilo moje pismo hrvaškemu kolegu, da v kolikor nameravajo sami izvesti ta dela, pa potrebujejo v skladu s slovensko zakonodajo ustrezno dovoljenje in tudi soglasje. Nato je bila sklenjena pogodba z VGP Mura o začetku del na tem območju nasipa. Ker pa je, spomnimo se, hrvaška stran pričela sama izvajati dela na tem, tudi cestnem telesu v bližini tega nasipa, je inšpektorica za okolje in prostor dvakrat opravila ogled na terenu in tudi pripravila poročilo in nato izdala odločbo. Imamo veljavno odločbo inšpektorice, s katero je Vodogradnji d.d. Varaždin takrat naložila vzpostavitev prejšnjega stanja. Prav tako bi vas rad spomnil, da je v teh pogajanjih o tehničnih rešitvah hrvaška stran izrazila namero, da je v skladu z njeno zakonodajo gradnja nasipov možna le, če Hrvaška odkupi oziroma razlasti zemljišče na nasipu in da to lahko stori tudi potem, ko so dela že izvedena. Mi smo v okviru dogovorov in pogajanj temu dosledno nasprotovali, to bi bila nedopustna rešitev, kajti pomenila bi razlastitev slovenskih lastnikov, to pa je pomemben akt izvajanja javne oblasti. Skupna izvedba sanacije nasipov ne sme pod nobenim pogojem spreminjati lastniških razmerij na tem območju. To je tudi sklep Vlade, ki je bil sprejet na moj predlog 28.9.2006, in tako se je potem tudi dejansko izvajalo, torej tudi na podlagi stališč Ministrstva za okolje in prostor. Dovolite mi, da še povzamem rešitve, ki jih je potem takrat predlagala pristojna inšpekcija; torej, da se izvedejo naslednja nujna vzdrževalna dela: prilagoditev krone visokovodnega nasipa po teku gladine stoletnih visokih voda, ob upoštevanju varnostne višine v Dolnji Bistrici, Kotu, Koloniji, od Petišovec do Benice, da se prepreči precejanje voda skozi in pod nasipom med Kotom in Hotizo, v Dolnjem Lakošu in Koloniji in da se odvajajo zaledne vode v naseljih Hotiza in Kot. In še skupna vrednost del, ki jih je izvajalec dolžan opraviti po naročilu koncidenta v letošnjem letu, upoštevaje pri tem naloge javne službe, tudi po potrjenem programu dela javne službe, na območju porečja reke Mure, za kar je tudi pristojen, za obdobje januar-december 2007 in tudi skupaj z vrednostjo del na odseku Kot-Hotiza po dodatku z dne 14. maja letos v skupni višini milijon 600 tisoč evrov je 3 milijone 974 tisoč evrov. Rad bi tudi povedal, da smo s to investicijo izkoristili tudi edini primerni trenutek, da se vgradi v te visokodovne nasipe ob Muri višek materiala, ki nastaja pri gradnji avtoceste v [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]Pomurju. To je bil pravi trenutek, da smo pač v ta velik projekt šli. Projekt je zasnovan celovito, upošteva tudi, kot sem že rekel, ohranjanje vodnega in obvodnega ekosistema. To velja tudi za nadaljevanje [[...]] [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, kolega Geza Džuban, izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, begajo me špekulacije, da eventualno - ugotovitve inštituta za balkanske študije - prihaja tu do nekih ozemeljskih teženj s strani Hrvatov. In, vi zagovarjate mejo 25.6. na Muri, preko katere so Hrvati naredili most, ki je vreden približno 2 milijona evrov. So šli naprej čez mejo Drnovšek-Račan, ki je v enem delu po reki Muri, po enem delu pa je med nasipom in reko Muro. In so prestopili to mejo in na tretji meji, na nasipu zgradili betonski nasip, za katerega pravite, da je vreden 3,5 milijona evrov - tu nekje, kajne? Kako bomo, boste dopovedali Hrvatom, ko se bo postavila, recimo, reka nazaj na reki Muri: "Pozabite nasip, pozabite most, zdaj boste šli nazaj na reko Muro in tu vi s tem nič več nimate." To nas bega, ker lahko postane nasip, betonska ograja, ki je sicer protipoplavno zelo v redu, nova meja, ki pa je daleč in za nekaj 100 hektarjev drugje, kot govorite vi pa morda kdo drug, na reki Muri, ali pa to, kar zdaj govori predsednik Vlade, da je osnova sporazum Drnovšek-Račan in da bi se od tu naprej morali dogovarjati. To se pravi, šli so čez vašo mejo, čez mejo Drnovšek-Račan, prišli na tretjo mejo, za katero se bojimo, da bo postala oziroma da jo bodo pogajali kot državno mejo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Glede na pristojnost, ki jo imam kot minister za okolje in prostor, lahko samo ponovim, da bom ob izvajanju vseh vodnogospodarskih ukrepov, tudi tistih, ki so vezani na ohranitev vodnega in obvodnega ekosistema, dosledno v okviru svojih pristojnosti sledil ohranjanju celovitosti in suverenosti ozemlja ob reki Muri, to vam lahko zagotavljam. In če greste gledat ravnanja mene kot ministra vse od začetka, ko so se odprla vprašanja velike ogroženosti protipoplavnih nasipov, deset let so slovenski vodarji opozarjali, da je treba nekaj storiti, pa nihče ni storil ničesar. Premiki, ki sem jih sam storil kot minister za okolje in prostor, so tu veliki in so vidni. Lahko vam tudi zagotovim, da bo v okviru strokovne rešitve z vodnogospodarsko-tehničnega vidika tudi nadaljevanje izgradnje tega nasipa - 5. julija, pred kratkim, smo podpisali, je ARSO podpisal dodatek h koncesijski pogodbi o opravljanju nekaterih nalog obveznih državnih gospodarskih javnih služb na področju urejanja voda na območju reke Mure v letošnjem letu, bo prav tako sledil tej temeljni zavezi. Prej sem tudi govoril o nekaterih detajlih, ki so bili vezani na lansko zelo živahno poletje in jesen, na kar nekaj srečanj komisij in podkomisij, kjer je slovenska stran tudi na podlagi doslednih drž predstavnikov Ministrstva za okolje in prostor vztrajala na tem, da so vsa naša ravnanja taka, da bomo dosegli ohranjanje celovitosti in suverenosti ozemlja ob reki Muri, to vam lahko zagotovim. In ne nazadnje vrednost teh del, za katera je bil ta aneks podpisan, je po potrjeni projektni dokumentaciji več kot 2 milijona evrov. Torej, mi ta dela nadaljujemo v skladu z dogovorom in pristojnostmi, ki jih imamo kot tisti, ki bedimo nad vodnogospodarsko službo na tem predelu slovenskega ozemlja.
Hvala lepa. Naslednji postavlja poslansko vprašanje mag. Milan M. Cvikl, in sicer generalnemu sekretarju Vlade. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke, poslanci! Izkoriščam poslovniško možnost in funkcionarja Vlade Republike Slovenije, generalnega sekretarja sprašujem: Kako ocenjuje novo plačno razvrstitev vseh zaposlenih v generalnem sekretariatu Vlade? To sprašujem zaradi dveh razlogov, prvič zato, ker me zanima: Ali ste se strinjali s tem, da bodo zaposleni v generalnem sekretariatu Vlade tisti, ki imajo višji količnik minulega dela, po novi plačni razvrstitvi pravzaprav financirali del dviga plač mlajšim? Gre za to, da delavka, delavec s 30-mi leti delovne dobe bo po odločitvi Vlade, katere generalni sekretar ste, sedaj namesto 15% dodatka imel samo 9% dodatek: torej znižanje za eno šestnajstino, znižanje za 6%. In drugič, v tej zvezi me zanima: Ali ste se vi sami zavzeli za dvig vaše plače ali pa je to res bila neposredna pobuda predsednika Vlade? Namreč, kot navajajo mediji, naj bi potem, ko se je popravljal funkcionarski odlok, odlok o plačah funkcionarjev, samo v vašem primeru prišlo do dviga plače s 60. na 62. količnik, to je na raven ministra. In v tej zvezi, gospod generalni sekretar, se strinjam, ste funkcionar Vlade in zaradi mene lahko imate tudi plačo ministra, vendar želim, da delite vse dobro in tudi vse slabo od ministra. Ampak, gospod generalni sekretar, vi ste kot Božo Predalič, kot predstavnik Upravnega odbora Slovenske odškodninske družbe postali član Nadzornega sveta Istrabenza in vaši mesečni prejemki so vsaj še enkrat višji od vaših uradnih prejemkov. Zanima me: Ali ocenjujete, da je v redu, da skupaj z dodatnim poslom v članstvu Nadzornega sveta Istrabenza mesečno zaslužite skoraj dvakrat več kot vaš predpostavljeni predsednik Vlade? Torej, gospod Predalič: Ali nameravate enako zavzeto, kot delujete v Vladi, tudi načeloma slediti politiki Janeza Janše, ki pravi, da se funkcionarji morajo umakniti iz nadzornih svetov, in se boste umaknili iz Nadzornega sveta Istrabenza, ker boste sledili volji Vlade Republike Slovenije, katere odločbe, katere ukrepe, katere zakone tukaj podpisujete. In seveda pri tem prosim, ne pozabite, kako ste plačno razvrstili delavce in delavke v generalnem sekretariatu Vlade Republike Slovenije. Hvala lepa vnaprej za odgovor.
Hvala lepa. Generalnega sekretarja Vlade prosim za odgovor. Izvolite.
Hvala lepa za vaše vprašanje, spoštovani poslanec. Je sicer bistveno razširjeno od vprašanja, ki ste mi ga postavili, verjamem, da je del, ki ste ga pisno postavili in najavili, za vas pomembnejši, zato bi v tem delu začel, potem bi pa nadaljeval z razširjenim delom vašega vprašanja. In sicer, vprašali ste, vsaj najava vprašanja je bila, kako ocenjujem novo plačno razvrstitev vseh zaposlenih v generalnem sekretariatu. Za vse zaposlene ni mogoče podati celovitega odgovora, saj so nove uvrstitve v plačne razrede v generalnem sekretariatu trenutno sprejete zgolj za funkcionarje, in sicer na podlagi Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, ki ste ga sprejemali v Državnem zboru. Za javne uslužbence oziroma za državne uradnike takšna uvrstitev še ni dokončno usklajena. V generalnem sekretariatu je oziroma sem edini funkcionar jaz kot generalni sekretar in uvrščen v 62. plačilni razred. Tu je tudi del vašega vprašanja. Če pogledamo malo nazaj, še v vlado, v kateri ste nekaj časa tudi sami sodelovali kot minister, takrat je bil generalni sekretar vlade gospod Mirko Bandelj in tudi pred njim, praktično vse obdobje, je bila plača generalnega sekretarja v rangu plače ministra. Sedaj so preračunani plačni razredi ministrov na aprilsko plačo najbolj blizu razredu 63. Tudi moja sedanja plača oziroma aprilska plača je bila v razredu 63. S tem, ko se mi plača znižuje v 62. plačni razred, se mi plača zmanjšuje za en plačni razred. To lahko preverite. To sem konec koncev tudi medijem dal. Moje plače so javne, tako da se to lahko vedno vidi. S to spremembo se mi bo plača manj znižala kot pri prvotnem predlogu, ko je bilo predvideno, da sem v 62. plačnem razredu. To se pravi v razredu, ki so nižji od državni sekretarjev. Verjetno se strinjate tudi sami, da je položaj generalnega sekretarja višji kot položaj državnega sekretarja na ministrstvu. In to je bil eden osnovnih povodov, zakaj se je potem tukaj opravila korekcija, ne vem iz kakšnega razloga je takrat bil predviden 60. plačni razred. Takrat jaz še nisem bil generalni sekretar vlade in pri tem nisem sodeloval, vem pa, da so se v teh primerjavah 60. plačnega razreda za generalnega sekretarja, 61. plačnega razreda za državne sekretarje po ministrstvih in dejstvu, da je bil vedno generalni sekretar v rangu ministra, vsaj v preteklih vladah, tudi v vladi, v kateri ste sami aktivno kot minister sodelovali, je bil osnovni razlog temu, da se je potem popravilo, in sicer v 62. plačni razred, kar je za en plačni razred nižje, kot ima večina ministrov. Toliko na ta del vprašanja. Da pa nadaljujem tukaj, kjer sem prej ostal. Sem uvrščen v 62. plačilni razred. Uvrščanje funkcij vseh vej oblasti, izvršilne, zakonodaje in sodne, je bil predmet usklajevanja že ob pripravi odloka o plačah funkcionarjev, pri čemer ustavno sodišče v svoji odločbi ni izrazilo nikakršnih pomislekov glede primernosti uvrstitve teh funkcij. Glede na omenjena dejstva uvrstitev funkcije generalnega sekretarja sprejemam kot primerno. Kot veste, pa se bo ta plačni sistem začeli uporabljati s 1. januarjem. Kar pa se tiče delovnih mest oziroma nazivov javnih uslužbencev oziroma državni uradnikov v generalnem sekretariatu, uvrščanje še ni končano. Po parafiranju kolektivne pogodbe za javni sektor, kar naj bi se predvidoma zgodilo v ponedeljek, 16. julija, bodo pogajalski partnerji pristopili k pogajanju za kolektivno pogodbo za državno upravo, pravosodno upravo in upravo lokalnih skupnosti. Ta pogajanja, naj bi se predvidoma zaključila najkasneje do sredine oktobra 2007, tako da bi se nov plačni sistem za javne uslužbence lahko začel uporabljati s 1. januarjem 2008, kar je tudi skupna volja Vlade Republike Slovenije in večine socialnih partnerjev.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, kolega Cvikl. Izvolite.
Poglejte, gospod generalni sekretar. Najprej primerjave z drugimi generalnimi sekretarji. Gospod Bandelj je bil generalni sekretar, vendar je imel samo plačo, vi pa ste - kot navaja Dnevnik, 30. junij - samo kot član Nadzornega sveta Istrabenz dobili še 32 180 evrov v enem letu. Sprašujem vas: Ali boste postopali enako kot ministri? Minister Bajuk je izstopil iz članstva Nadzornega sveta Slovenske izvozne družbe, minister Vizjak iz članstva Nadzornega sveta Holdinga Slovenske elektrarne. Ali boste, ker ste funkcionar, ker ste plačani enako kot ministri, odstopili kot član Nadzornega sveta Istrabenza? Prvo vprašanje. Drugo, glede vaših zaposlenih v generalnem sekretariatu. Kako ste lahko kot Vlada sprejemali odločitve, ki pomenijo pretvorbo, če niti ne veste, koliko bodo posamezniki imeli plač? Nedvomno je, da bodo tisti, ki imajo 30 let minulega dela, da se bo njim plača zmanjšala za 6%. Kako boste vi lahko te ljudi vodili z zgledom? Imate plačo ministra in imate poleg ministrove plače še 32000 evrov neke nagrade. In, gospod generalni sekretar, rekli ste, da vam ni treba odstopiti kot član Nadzornega sveta Istrabenza, odstopili pa boste kot član Upravnega odbora SOD-a. In sprašujem vas: Kako to, da ste se kot član Upravnega odbora SOD-a strinjali s poceni prodajo Mercatorjevih delnic Istrabenzu, sedaj pa izstopate od tam, kjer ste naredili luknjo, nočete pa izstopiti iz Nadzornega sveta Istrabenza, delniške družbe? Prosim za zelo jasen odgovor in prosim, če mi pojasnite, kako ste lahko podpisali dokumente, ki ste jih posredovali Državnemu zboru, ne da bi vedeli, koliko plače bo po novem sistemu imela vaša prva sodelavka. Mislim, da gre za popolno sprenevedanje, in predvsem, da znate dobro poskrbeti zase.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa, gospod poslanec, za to dodatno vprašanje. Poskušal vam bom odgovoriti po svojih najboljših močeh. V prvem delu vprašanja me sprašujete glede Nadzornega sveta Istrabeza. To ste prebrali tudi v Dnevniku, sami ste citirali. Sklepi Vlade in vladna uredba se nanaša na podjetja, ki so v večinski državni lasti oziroma kjer Republika Slovenija uveljavlja vlogo ustanovitelja. Sami veste, da to dejstvo ne velja v družbi Istrabenz, velja pa v SOD-u. Zato me vladna uredba zavezuje, to sem tudi v tem časopisu, kjer ste prebrali, povedal, da bom odstopil iz SOD-a do predvidenega roka, do 31. avgusta. Kar pa se tiče drugega dela, ko sprašujete za zaposlene. Opozoril bi vas, da 39.a člen Zakona o sistemu plač v javnem sektorju, plača zaposlenih drugje, kakor tudi v Generalnem sekretariatu Vlade Republike Slovenije predvideva, da se prevedejo, in sicer nominalni zneski osnovnih plač, določenih za delovna mesta oziroma nazive, in nominalni zneski osnovnih plač javnih uslužbencev po predpisih in kolektivnih pogodbah, ki se uporabljajo do izplačila plač po tem zakonu. Na podlagi 49.c člena citiranega zakona pa se bodo nominalni zneski vrednosti delovnega mesta oziroma naziva, izračunani v skladu z zakonom, uvrstili po vrednosti v najbližji plačni razred. To se pravi, da naj bi se sedanje plače praviloma izračunale najbližjemu plačnemu razredu in na podlagi tega se bo uvrščalo. Predvidevam, da bodo tudi v kolektivni pogodbi oziroma na pogajanjih dosegli te rezultate. Želim si pa, da bi bili še ugodnejši. Na podlagi povedanega bo razvrstitev plač za vse zaposlene v Generalnem sekretariatu Vlade Republike Slovenije predvidena v skladu z zakonom in kolektivno pogodbo, zato jo ocenjujem kot primerno in primerljivo z razvrstitvijo večine javnih uslužbencev, zaposlenih po ministrstvih. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralno, kolega Cvikl. Izvolite.
Proceduralno predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena opravimo razpravo o neustreznem odgovoru gospoda generalnega sekretarja. Gospod generalni sekretar je namreč navedel nekaj pomembnih dejstev. Povedal je, da bo odstopil kot član Upravnega odbora SOD-a, ne bo pa odstopil kot član Nadzornega sveta Istrabenza. Dobro. Stvar vaše odločitve, ampak gospod Predalič, letno poročilo Istrabenza, stran - ne vem katera, člani nadzornega sveta, predstavniki dela: mag. Božo Predalič, predstavnik Slovenske odškodninske družbe, njegova funkcija: član upravnega odbora. Vi boste odstopili kot član Upravnega odbora SOD-a, pa še zmeraj menite, da je prav, da zastopate Slovensko odškodninsko družbo v Istrabenzu? Ali se vam to ne zdi konfliktno? Ali se vam ne zdi konfliktno, da ste kot član Upravnega odbora SOD-a poceni prodali Marcatorjeve delnice in ostajate član Nadzornega sveta Istrabenza? Ali se vam ne zdi konfliktno, da se borite za višjo plačo, tako visoko plačo kot minister, sta pa seveda v neenakopravnem položaju do ministrov? Ker ministri Vlade Republike Slovenije - na primer, gospod Podobnik ne more biti član nadzornega sveta katerekoli delniške družbe, kjer bi dobival 32.000 evrov letne nagrade. In vam povem, v prejšnji vladi tega ni bilo, ministri niso sedeli kot člani nadzornih svetov. In zato je seveda prav, gospod Predalič, prav je, da je Vlada sklenila, da funkcionarji ne morejo biti člani nadzornih svetov delniških družb. Ampak to velja tudi za vas, vi ste voljeni funkcionar. Prvo imenovanje, ki ga Vlada naredi na vsaki svoji seji, ko se zbere, je imenovanje generalnega sekretarja. On odide in pride z Vlado. In vi menite, da je prav, da ostanete v nadzornem svetu Istrabenza! Zanima me, gospod Predalič, ali vam je znano, kakšen je dobiček Istrabenza? Istrabenz je imel v prvi četrtini leta 700 tisoč evrov dobička, vi ste pa 400 tisoč evrov dobička dali - takšni so sklepi, ki ste jih vi podprli kot član nadzornega sveta - za nagrado upravi Istrabenza. In zato, predsedujoči, predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 260. člena opravimo razpravo o dvoličnosti Vlade Republike Slovenije, o dvoličnosti politike, ki je tu zastopana, kjer na eni strani pravite, ja, dvigujemo si plače, da bi bili tako plačani kot ministri, ampak obdržali bomo pa najboljše od privatnega sektorja, ostali bomo člani Istrabenza, potem ko ste naredili slabo potezo in prodali kot član Upravnega odbora SOD-a Istrabenzu Mercator pod ceno. Mislim, da vas je treba tožiti kot člana Nadzornega sveta delniške družbe SOD, d.d., tako kot gospoda Toplaka in še druge, ker ste oškodovali državljanke in državljane, in predlagam o tem javno razpravo, vas pa prosim, da nehate biti dvolični. Hvala.
Hvala. Kolega Petan, dovolite, da nadaljujemo sejo. O vašem predlogu, kolega Cvikl, bomo glasovali jutri v okviru točke glasovanj. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil poslanski kolega Aleš Gulič, in sicer ministru za finance, ki pa je danes odsoten. Izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi, cenjeni predsedujoči! Meni je prav žal, da gospoda dr. Bajuka danes ni. To je eden redkih ministrov, ki je nekaj romanske sproščenosti vnesel v ta sicer zadrti slovenski sproščeni zbor. Žal mi je tudi, da ni kolegov iz SDS. Konec koncev se mi zdi pa vendar pomembno, da poslanci opravljamo svoje delo v Državnem zboru in da je nekaterim, ki moramo kaj spraševati, onemogočeno prisostvovanje pri imenovanju letališča Ljubljana v Letališče Jožeta Pučnika Ljubljane. Vprašanje gospodu ministru je: Kako dolgo boste še dopuščali nezakonito prirejanje iger na srečo v Sloveniji? Kako je mogoče, da kljub skoraj letu dni stari odločbi Urada za nadzor prirejanja iger na srečo, po kateri mora bwin prenehati oglaševati in prirejati igre na srečo prek interneta v slovenskem jeziku, Vlada Republike Slovenije ne ukrepa proti nezakonitim prirediteljem igre na srečo in ne izpelje sprememb, s katerimi bi uredila ta trg, ki povzroča velike družbene težave, predvsem zasvojenost z igrami na srečo med mladimi, kriminal, tako pa bi seveda zavarovala tudi dolgoročno stabilnost prihodkov iz naslova koncesijskih dajatev, ki jih loteriji, ki imata to koncesijo v Sloveniji, morata plačevati, tem, na internetu, pa ni treba? Kakšne ukrepe bo torej Vlada Republike Slovenije, Ministrstvo za finance, sprejela za pregon nezakonitih prirediteljev na srečo v Sloveniji za ureditev tega področja? Želel bi seveda, da mi gospod minister dr. Andrej Bajuk na to odgovori ustno. Upam, da bo do jeseni to lahko preštudiral in mi odgovoril, čeprav me malo skrbi, da v tistem času ne bo imel časa, saj se bo takrat najbrž pripravljal na prvi kongres pogrebnikov Slovenije, kjer se bo tudi spodobilo, da je. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Kot ste sami ugotovili, odgovora danes ne boste dobili. Naslednja postavlja vprašanje poslanka Barbara Žgajner Tavš, in sicer ministru za zdravje. Izvolite. Se opravičujem. Ste v tokom današnjega dne odpovedali vaše poslansko vprašanje? [[Ne.]] Potem je napačna informacija prišla do mene. Se opravičujem, kolega Horvat, ste na vrsti.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospodje ministri, predstavniki Vlade, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Kljub temu da je minister za kmetijstvo, gospod Iztok Jarc, odsoten, želim postaviti vprašanje, zdi se mi, da je pomembno, in pričakujem od gospoda ministra v čim krajšem roku tudi pisni odgovor. Ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospoda Iztoka Jarca prosim, da pojasni: Kakšni so razlogi, da ministrstvo ne podpira oziroma ne dovoljuje sofinanciranja ukrepa kalcifikacije oziroma apnenja njivskih površin in kaj predlaga Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot alternativno rešitev? Problem sem zaznal posebej v Pomurju, za katerega vemo, da je najbolj kmetijska regija v Republiki Sloveniji. Vse občine v Pomurju imajo narejene programe razvoja kmetijstva, ki so jih pripravile skupaj s strokovnimi službami Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije, to je Kmetijsko-gozdarskega zavoda Murska Sobota. Večina tal v Pomurju je preveč propustnih ter kislih in kmetje že vsa leta uporabljajo kalcijeve pripravke za kalcifikacijo, da na ta način tla razkisajo in vzdržujejo ugodnost ter rodnost tal. Te pripravke oziroma ukrep kalcifikacije so sofinancirale vse občine v Pomurju, ki pa jim sedaj tega več Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ne dovoli. Moja zaskrbljenost in bojazen je v tem, da če se v bodoče ne bo omogočilo, da bi kmetje svoje površine vzdrževali v ugodni rodnosti, bo v osrednjem delu Pomurja na najbolj plitkih tleh prišlo do prekinitve kmetijske dejavnosti, saj bo na ta način onemogočeno izvajanje integrirane pridelave poljščin in drugih podukrepov v skladu s tehnološkimi navodili, ki so jih kmetom izdale kontrolne službe, kontrolne organizacije v Republiki Sloveniji. Kot rečeno, ministru za kmetijstvo, gospodu Iztoku Jarcu se za pisni odgovor že sedaj zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. In še enkrat moje opravičilo, da sem vas izpustil iz pregleda postavljavcev vprašanj. Sedaj pa je na vrsti poslanka Barbara Žgajner Tavš, ki bo zastavila svoje poslanko vprašanje ministru za zdravje. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. No, minister nekaj iztočnic za poslansko vprašanje sem dobila danes od predsednika Vlade v sila izmikajočem se odgovoru na poslansko vprašanje čisto na začetku seje. Verjamem, da predsednik Vlade ve, da vaše ministrovanje uživa dejansko podporo le zelo ozkega kroga, pa bom rekla, vaših kolegov koncesionarjev. Celotna strokovna javnost, laična javnost, je, roko na srce, ogorčena nad vašim ravnanjem, napoveduje se celo, pa ne bom omenjala interpelacije, ki jo pripravljamo, ampak referendum proti vaši politiki, ki jo vodite na Ministrstvu za zdravje. Odraža vas sporno podeljevanje koncesij v večernih oziroma nočnih urah, kjer so se podpisovale bianco koncesijske pogodbe. Ta dokument imam. Nespoštljiv odnos do pacientov - nekatere vaše poteze imajo celo prizvok korupcije. Pa da ne naštevam naprej. Skratka, minister, delate v korist kapitala in ne v korist javnega dobrega. Ampak, da ne boste odgovor iskali stranpoti, naj preidem k vsebini vprašanja, ki sem ga tudi vnaprej najavila. Osredotočila pa se bom na en segment v okviru zdravstvenega sistema, to je področje zobozdravstva, pa bom poskušala govoriti v čim bolj enostavnem jeziku, takšnem jeziku, ki ga poznamo in uporabljamo uporabniki zdravstvenih storitev, tisti ljudje, ki se pravzaprav soočamo s posledicami privatiziranja javnega sektorja. Prvo zaskrbljujoče dejstvo je, da so se z uvedbo zasebništva pri ortodontiji povečale čakalne dobe, tudi za otroke in tudi za dobo do pet let. V Sloveniji je okrog 50 aktivnih ortodontov, velika večina je zasebnikov, ki resda uporabljajo sofisticirano tehnologijo, kvalitetno tehnologijo, pa vendar, velika večina otrok je uvrščenih na zelo dolge čakalne liste, omenila sem, minister, tudi do pet let - za otroke govorim. Sprašujem vas: Ali se zavedate, kaj dejansko to pomeni za otroke - to so dolgoročne posledice - ob dejstvu, da je v Sloveniji po grobih ocenah več kot četrtina otrok, ki imajo anomalije zobovja, ki zahtevajo korekcijo? Večina otroških zobozdravnikov ima danes koncesijo, vse manj zobozdravnikov dela za šolske otroke. Konkreten primer: šolska ordinacija je zaradi pomanjkanja zobozdravnikov dalj časa zaprta, na vratih je obvestilo, da naj v nujnih, ampak poudarjam, zgolj v nujnih primerih pacienti obiščejo zobozdravnika v Ljubljani, konkretno, na Aškerčevi. Samo v nujnih primerih, ampak izključno, še enkrat poudarjam, minister [[opozorilni znak za konec]] , v nujnih primerih. To pomeni, da preventiva na področju predšolske vzgoje oziroma šolske vzgoje, kar se tiče zdravstva in zobozdravstva, ne funkcionira. Kakšni so, minister, predvideni učinki podeljevanja koncesij na področju [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Hvala lepa. Minister, prosim za odgovor. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. Vaša razprava v okviru vprašanja nima direktne povezave s tistim vprašanjem, ki ste ga postavili. Vprašanje je bilo, kakšni so predvideni vplivi koncesionarstva na posamezne panoge v okviru slovenskega zdravstva, govorili ste pa samo o zobozdravstvu. Tako da bo moj odgovor tudi temu namenjen, vendar moram reči, da v zdravstvu nimamo panog, v zdravstvu imamo določene specialnosti, nismo ne atletska organizacija niti ne kaj drugega, da bi imeli panoge. Panog ni, to so pač specialnosti, specializacije, posamezna področja klinik in tako naprej, ampak dobro, to je pač mogoče lapsus, ki ga vzamem kot takega. Na vsak način pa je to vprašanje popolnoma brezpredmetno in ni povezano s podeljevanjem koncesij. V samem vprašanju je bilo govora o ortodontiji, bilo je govora o zobozdravstvu, ki je že ves čas, še preden sem jaz prišel na ministrstvo, bilo izrazito peljano na področje koncesionarstva. Mi v času tega ministrstva na področju zobozdravstva praktično nismo podelili koncesij. In naj vam še enkrat povem - ne vem, ali ne razumete ali nočete razumeti, verjetno je tudi ta druga varianta dosti možna - da koncesije na tem področju podeljuje - ali pa vas vprašam, ali mi lahko odgovorite - občina, ne jaz. Podeljujejo jih občine, občine so tiste, ki podeljujejo te koncesije. Jaz nisem podelil niti ene koncesije za zobozdravstvo, sem jih samo potrdil tam, kjer so bili vsi pogoji dani. In kar se zobozdravstva tiče, imamo v Sloveniji že od nekdaj, in ne od zdaj, že ves čas sistem, ki omogoča še razmeroma zelo obsežno plačevanje vseh storitev iz obveznega zdravstvenega zavarovanja in dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. V Ljubljani je v zdravstvenem domu v času zadnjega leta 70 zobozdravnikov želelo pridobiti koncesijo. Žal, pač ali pa kakorkoli, na vsak način mestna občina ni imela nobenega posluha za to, da bi jim podelila to koncesijo in jim tega tudi ni podelila in tudi jaz nisem mogel podeliti, tudi, če bi hotel, pa niti nisem hotel. To ni moje področje. Skratka, to vprašanje, vsebina tega vprašanja je bila postavljena v napačno smer, če že govorimo o posameznih specialnostih v zdravstvu. Kljub temu pa vam lahko povem, da si ministrstvo želi pač s podeljevanjem koncesij doseči večjo dostopnost, predvsem pa večjo konkurenco in stroškovno učinkovitost in to smo dosegli. In z uvajanjem tega javno-zasebnega partnerstva se ta sistem samo še dograjujejo. Za ista sredstva se mora doseči na ta način učinkovitejše poslovanje in tudi večja dostopnost. Ne vem, ali so vam znane čakalne dobe, ki smo jih v zadnjem času tako izrazito skrajšali, predvsem recimo, danes sem odprl ponovno eno novo magnetno resonanco v Izoli, ki bo ponovno skrajšala čakalno dobo na magnetno resonanco, kjer smo že v tem času, v tem mandatu skrajšali čakalne dobe z 11 mesecev, ko smo prišli na ministrstvo, na 3 mesece v povprečju v Sloveniji. Skratka, za 4-krat. In ti aparati in take dejavnosti bodo še dodatno skrajšale čakalne dobe. Tu sploh ne gre za zasebno dejavnost, tako da so čakalne dobe po drugi strani pa izrazito skrajšanje z dodatnimi programi, ki smo jih na ministrstvu oddelili tudi zasebnikom v okviru javnega zdravstva. In s temi zasebniki smo izrazito skrajšali čakalne dobe na nekateri področjih. Tukaj vam, recimo, povem, eno od teh področij specializacij v zdravstvu je, recimo, operacija golše oziroma ščitnice. Operacije na ščitnici so se s podelitvijo koncesije, čakanje na te operacije se je skrajšalo za praktično na vrednost, ki jo težko sploh lahko merimo - nekaj dni oziroma maksimalno 14 dni, dva tedna. Od tistih časov, ko smo prišli na ministrstvo, ko je bilo za čakanje na operacijo golše potrebno tudi leto in pol. Jaz mislim, da so ti rezultati jasni in da je k temu pripomoglo tudi zasebništvo. Pa ne samo to, tudi javni, državni sektor je imel pri tem seveda velike zasluge z veliko večjo učinkovitostjo kot prej, ki pa je bila tudi normalno plačana, kar prej seveda ni bilo, s sredstvi, ki smo jih imeli na razpolago.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Izvolite, poslanka Tavševa.
Hvala lepa za besedo. Minister, jaz bi bila pravzaprav presenečena, če bi dobila z vaše strani normalen odgovor, brez vsakršnega cinizma in poduka. Verjamem, da nisem strokovnjak, ampak veste, tudi vam marsikdaj marsikaj "sfali", po domače rečeno. In ker se skrivate za cinizmom, bom rekla, teptate stroko in to je slabo. Teptate stroko na račun celotne populacije. Dovolite, ko ste rekli, da pravzaprav nimate čisto nič s koncesijami; jaz verjamem, da veste, da je to ena zelo velika laž, ki ste jo izrekli. In če me boste danes hoteli podučiti, da pa zobozdravstvo, pa naj se imenuje ali panoga, ali specialnost, ali špecialnost - kot jo imenujete, kakorkoli -, ne sodi v okvir vašega resorja, potem mi povejte, kdo v tej državi je pristojen za to področje. Jaz pa trdim minister, da večina otroških zobozdravnikov danes ima koncesijo in da zaradi koncesije vse manj zobozdravnikov dela za šolske otroke zato, ker v primeru šolskih otrok to ni donosen posel. In jaz verjamem, da se boste v tem delu strinjali z mano. Med drugim ste omenili, da Mestna občina Ljubljana pred leti, pred kratkim ni imela posluha za podeljevanje koncesije, pa ste dodali besedico žal zraven. Zanima me: Kakšni bodo učinki tega množičnega podeljevanja koncesij? Zaenkrat lahko rečem le, da se koncesionarji ali zasebniki zelo okoriščajo na račun tistih ljudi, ki ne morejo plačevati za, bom rekla, bolj kvalitetne ali hitrejše zdravstvene storitve tudi v okviru zobozdravstva to velja. Samo en primer, minister. Koncesionar zaračuna svojim pacientom mesečno 23 evrov z izgovorom, da jim nudi nadstandard. In veste, kaj je ta nadstandard - v varovanje kartotek, kar je celo protizakonito, in preskakovanje vrst! To so vidni učinki koncesionarstva.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Seveda, obtožbe letijo kar naprej, letijo brez razloga, brez osnove. Poteptanje stroke ne vem, kaj ste s tem mislili. Jaz sem celo življenje bil kar priznan strokovnjak na področju zdravstva, medicine in to delam tudi še sedaj kot minister. In sem stroko ves čas spoštoval. Seveda, kaj je to stroka, je včasih malo težje razlagati, ampak na vsak način, moje delo je ves čas usmerjeno k temu, da stroko negujem, da jo ščitim in predvsem upoštevam. In to se dogaja ves čas, odkar sem na ministrstvu, pa tudi prej. Za to je veliko dokazov, vi pa za teptanje stroke nimate. Seveda ste mi očitali, da sem rekel, da nimam nič s koncesijam. Seveda imam s koncesijami, saj tega ne morem zanikati, ampak nimam pa nič s koncesijami, razen v zadnji fazi, pri podeljevanju na področju zobozdravstva. To sta pa dve popolnoma ločeni stvari! Koncesije jaz za zobozdravstvo podpišem, potem ko je občina za to že odločila in podelila koncesijo, potem ko so bili izpolnjeni vsi pogoji za podeljevanje koncesije, vključno zavarovalnica, vključno zdravniška zbornica in tako naprej. In so bili ugotovljeni še pogoji, pod katerimi lahko dobi nekdo koncesijo. In na podlagi vsega tega občina da koncesijo, ki jo jaz v končno fazi podpišem. Saj ne morem reči, da je ne bom podpisal, če je občina že vse te pogoje ugotovila, da so izpolnjeni! Tako, da s koncesijami imam. Koncesij nisem nikoli niti forsiral, nasprotno, koncesije se podeljujejo po redu, kakršen obstaja v Sloveniji po zakonu od leta 1992, na enak način in pod istimi pogoji. Sprašujete, kam torej sodi zobozdravstvo. Zobozdravstvo sodi ravno tako v moj resor, ne pa direktno podeljevanje koncesij na področju zobozdravstva, kjer sem zadnji podpisnik, potem, ko so pogoji že izpolnjeni. Govorite tudi, da se danes zobozdravstvo v glavnem dela s koncesijami - to ni od danes, jaz vam še enkrat povem, no! To je od leta 2005 ali 2004, ko sem prišel na ministrstvo, popolnoma enako. Mi smo minimalno koncesij podelili oziroma odobrili na podlagi občinskih odlokov o koncesijah za področje zobozdravstva. Minimalno število! Ker ste me pač začeli spraševati o zobozdravstvu, vam ta trenutek številke ne morem povedati, jo bom pa seveda sporočil in jo boste seveda lahko tudi dobili. In preventiva je popolnoma enakovredna, kot je bila včasih. Njena vloga, preventive, s podeljevanjem koncesij ali pa s tem ministrstvom nima prav nobene zveze. Jaz sem se sestal s predstavniki zobozdravstva pred kratkim in moram reči, da smo ugotovili, da je prav na področju preventive v zadnjem času narejenega kar precej dela in so vidni tudi rezultati. Da pa se zdravniki, zasebniki zelo [[...]] [[opozorilni znak za konec razprave]] [[...]]okoriščajo kot koncesionarji, boste morali dokazati. Zaenkrat vas kakšen ne more tožiti, ampak mogoče bo ta priložnost še prišla. Na vsak način se nič ne okoriščajo in ni nobenega [[...]] [[izklop mikrofona]] [[....]]
Hvala. Izvolite, proceduralni predlog.
Hvala lepa za besedo še enkrat: minister tudi vam za odgovor. Zdaj, če grozite komurkoli s tožbo, zato ker si upa opozarjati na nepravilnosti, ki se dogajajo; najsibo, ker sem omenila v sistemu zobozdravstva ali pa sistemu javnega zdravstva - minister, sram naj vas bo! Na tem mestu vam to sporočam - jasno in glasno. Veste, opozorila niso moja, niso od danes, opozorila gredo preko javnosti do vas, jaz upam, da pridejo do vas, da niste tako slepi in tako gluhi, da tega ne bi slišali ali pa dojeli. Minister, ta opozorila niso od danes in verjemite, opozorila so zelo resna. Ko pa ste rekli, ne vem, naj vam povem ali pa naj vas vprašam: Ali ima ministrstvo nacionalni program mladinskega zdravstva z jasno zastavljenimi cilji? Ne! Ministrstvo tega nima, zato pravim, da ministrstvo na preventivi zelo šepa, in to na preventivi, ko govorimo o otrocih in mladostnikih. Ni evalvacije, nimamo informacijskega sistema, ki bi spremljalo zobozdravstveno stanje slovenske populacije. Minister, ne vem, to so stvari, ki so prišle do mene - od vas drugega odgovora nisem dobila - s strani strokovnjakov, ljudi iz zobozdravstva. Stanje na tem področju se slabša, samo podatek, ki sem ga dobila, da je karies v porastu, je dovolj zgovoren. Pa ne zato, ker ljudje ne bi bili dovolj osveščeni, minister, ampak zato ker je zdravstveni sistem na tem področju postal nedostopen. In o tem govorijo tiste čakalne vrste - 5 let sem omenila, je čakalna doba za to, da pride otrok do zobozdravnika, ker zobozdravnikov ni. O tem govorijo tudi ljubljanski, bom rekla direktorji zdravstvenih domov, da je blazno pomanjkanje otroških zobozdravnikov zaradi podeljevanja koncesij. Očitno nekaj ne "štima". Kdorkoli že je odgovoren za koncesije, minister, mora nekaj storiti. Jaz trdim, da v prvi vrsti ste vi odgovorni za to politiko. In tudi zaradi tega, da se enkrat za vselej razčistijo tudi podatki, ki jih obljubljate, da jih imate, pa jih niste bili do zdaj sposobni predstaviti - niti poslancem, niti javnosti. Veste, o tem bi bilo smiselno opraviti širšo razpravo, minister, brez sprenevedanja. Jaz upam, in stojim za vsako besedo, ki sem jo izrekla. Upam, da boste za tem stali tudi vi. Kot že rečeno, izrabila bom možnost, ki mi jo daje 246. člen Poslovnika za to, da o tem vprašanju opravimo širšo razpravo v parlamentu.
Hvala lepa. To bomo tudi storili jutri v okviru točke glasovanj. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Naslednje bo poslansko vprašanje zastavila gospa Darja Lavtižar Bebler, in sicer ministru za zunanje zadeve, ki je prav tako odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Žal mi je, da je minister za zunanje zadeve gospod Rupel odsoten, vendar zaradi javnosti in predvsem tudi koroških Slovencev sem mu želela zastaviti naslednje vprašanje. Na dan naše državnosti je predsednik avstrijske vlade, gospod Gusenbauer nagovoril parlamentarno skupščino Sveta Evrope in med drugim tudi povedal, da se je osebno zavzel in neposredno angažiral pri pripravi predloga, kako urediti vprašanje dvojezičnih krajevnih napisov v krajih, kjer živi slovenska narodna manjšina. Zapustil je zelo dober vtis pred poslanci cele Evrope, saj se je zdela njegova skrb za uresničitev posebnih pravic slovenske narodne manjšine v Avstriji zelo iskrena. Toda tako rekoč že med njegovim govorom v Strasbourgu so doma v Avstriji njegov predlog že začeli cefrati na vseh možnih koncih in krajih. Kot nalašč pa so samo nekaj dni pred tem v Svetu Evrope na odboru ministrskih namestnikov obravnavali poročilo odbora ekspertov o tem, kako Slovenija uresničuje evropsko listino o regionalnih ali manjšinskih jezikih. Avstrijski predstavnik je zelo vehementno pritrjeval ocenam, da Slovenija ne stori dovolj za uveljavljanje pravic nemške oziroma staroavstrijske manjšine glede javne rabe in izobraževanja v nemščini v Sloveniji. Menda se ta pomanjkljivost kaže predvsem na področju predšolske vzgoje, ker se ta ne izvaja v nemškem jeziku na območjih, kjer bi to bilo treba. Ko bi se le tudi naši vladni predstavniki znali tako odločno postaviti za pravice koroških Slovencev v Avstriji, da o tistih na avstrijskem Štajerskem sploh ne govorim. Zanima me torej: Kako minister ocenjuje trenutne razmere v zvezi s to problematiko? Kako se odziva na kritike slovenskih organizacij v Avstriji, da slovenska vlada ni dovolj odločna ali pa, da je docela pasivna, ko bi morala vendarle tudi na bilateralni ravni ta vprašanja odpirati in terjati ustrezno razrešitev v skladu s 37. oziroma v skladu s 7. členom avstrijske državne pogodbe in odločbami Ustavnega sodišča Avstrije? In ko je že pred nekaj dnevi obiral češnje v Brdih z zunanjo ministrico Avstrije, bi ga seveda pobarala, ali ni nemara povprašal ministrico za zunanje zadeve Avstrije: Kako je z reševanjem tega, za koroške Slovence in tudi za Slovenijo kot zaščitnico narodne manjšine Slovencev v Avstriji, vitalnega pomena. In se mu bom zahvalila za odgovor in pričakujem, da mi bo ta odgovor tudi ustno podal čim prej. Hvala.
Hvala tudi vam. Naslednji bo poslansko vprašanje zastavil poslanec Ciril Testen in sicer ministru za finance, ki je prav tako odsoten. Izvolite prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav predsedujoči! Pozdrav ministru, poslankam in poslancem! Moje vprašanje je namenjeno ministru za finance in na naslednji seji pričakujem ustni odgovor. Ministrstvo za finance je konec junija prejelo sodbo v zvezi z lastninjenjem Zavarovalnice Triglav. Ta sodba je pritrdila mnenju ministrstva oziroma ministra za finance dr. Andreja Bajuka, da je obnova postopka določitve upravičencev do odkupa delnic na podlagi nove, enkrat višje cenitve, dopustna. Na ta račun bo državni proračun dobil 50 milijonov evrov dodatnih sredstev in s tem je preprečeno oškodovanje državnega premoženja. Gospod finančni minister dr. Andrej Bajuk, zanima me: Kako je možno, da je prišlo do takšne razlike med prvo cenitvijo in naslednjo cenitvijo vrednosti zavarovalnice? Kako si razlagate, da je prejšnje vodstvo Zavarovalnice Triglav drugo cenitev skrivalo oziroma prejšnja Vlada ni ukrepala? Zanima pa me tudi: Kako bo ta sodba vplivala na nadaljnji proces lastninjenja Zavarovalnice Triglav in kaj pravzaprav taka odločitev sodišča pomeni za državo, posledično pa za vse davkoplačevalke in davkoplačevalce? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Preden preidemo na drugi krog poslanskih vprašanj, vas prosim za razumevanje, ker bom sejo prekinil za dve minuti. Nadaljevali jo bomo ob 19.26. Hvala.
Prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj. Mag. Majda Potrata bo zastavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport.
Hvala za besedo. Spoštovani kolegici poslanki, spoštovani poslanci in spoštovana ministra! Dovolite, minister dr. Zver, da vam najprej zastavim vprašanji in potem obrazložim njuno vsebino: Zakaj Ministrstvo za šolstvo in šport ni predložilo analize uresničevanja nacionalnega programa športa Državnemu zboru? Zakaj je onemogočen dostop do informacij o delovanju in razporejanju sredstev novega javnega zavoda za šport Republike Slovenije, Inštituta za šport? Marca leta 2000 je bil sprejet nacionalni program športa, sprejel ga je Državni zbor. Tam v 6. poglavju piše, da Vlada Republike Slovenije poroča o uresničevanju nacionalnega programa enkrat letno. Naloženo pa je z Zakonom o športu, da za vsako leto pripravi ministrstvo tudi letni program športa, tega pa sprejme samo Vlada Republike Slovenije. Do leta 2004 je bilo uresničevanje nacionalnega programa športa mogoče spremljati. V letih 2005 in 2006 je bilo iz državnega proračuna za šport namenjenih skoraj 30 mio evrov, v letu 2007 naj bi bilo iz državnega proračuna porabljenih še dodatnih 23 mio evrov. Skupno naj bi šlo za realizacijo nacionalnega programa športa v zadnjih treh letih 53 mio evrov javnega denarja, o porabi javnega športnega denarja oziroma o uresničevanju nacionalnega programa športa v tem mandatu vlade pa namreč ni bilo mogoče zaslediti nobenega poročila, namenjenega Državnemu zboru, tako da bi bili davkoplačevalci prek poslancev in poslank obveščeni o tem, kako so se sredstva porabljala. Kot rečeno je bila praksa prejšnje vlade drugačna, pa tudi praksa Zavoda za šport je bila taka, da je izdajal letno brošuro in elektronski informator. Izvajalce letnega programa športa na državnem nivoju v skladu z 10. členom zakona o športu izbere Ministrstvo za šolstvo in šport na podlagi javnega razpisa. Kdo je izvajalec letnega programa športa in koliko javnih sredstev je prejel, pa mora Ministrstvo za šolstvo in šport v skladu z 58. členom zakona o športu voditi v razvidu izvajalcev [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] letnega progama športa. In tu se sedaj začne težava. Ni mogoče zaslediti ustreznega vira informacij, ki bi po obljubljeni [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala vam. Ministra prosim za odgovor.
Spoštovani gospod podpredsednik! Spoštovana gospa poslanka, hvala za vprašanje, ki je zelo podobno vprašanje, na katerega sem danes že odgovoril. Dovolite, da poizkusim odgovoriti tudi na obe vaši postavljeni vprašanji na način, da se ne bom ponavljal, ampak dodal tistem, kar je bilo že rečeno. Imate prav, nacionalni program športa je bil sprejet pred davnimi leti in je poskušal vzpostaviti nekatere cilje, ki bi jih naj slovenska športna politika dosegala. In danes lahko z zadovoljstvom ugotovimo, da smo že tri leta pred iztekom tega nacionalnega programa športa vse te cilje dosegli oziroma v večini točk presegli. Tako da smo, kar se tega tiče, lahko več kot zadovoljni. Dejstvo je tudi, da so do leta 2004, to imate popolnoma prav, naredili analizo. Vendar je bila ta analiza in poročanje dokaj slabo pripravljeno, še posebej zaradi tega, ker Zavod za šport, ki ste ga omenili, ni pripravil vseh evidenc, ki bi jih moral po zakonu. Te evidence smo vzpostavili šele zadnje leto. Istočasno nismo imeli informacijske baze, informacijskega sistema, da bi lahko konsistentno in validno spremljali razvoj slovenskega športa po kriterijih, ki jih je vzpostavil nacionalni program športa. To pomeni, da smo šele v zadnjem obdobju vzpostavili neke pogoje, na podlagi katerih bomo lahko pripravili celovito in veljavno poročilo, analizo o uresničevanju samega programa športa. In to bomo predložili, mislim, da do konca septembra bomo pripravili temeljito analizo celotnega dogajanja do sedaj, s posebnim poudarkom na zadnji dve leti, še posebej zaradi tega, ker nista bili predloženi. To bomo, ampak še enkrat poudarjam, nismo pa zaradi tega, ker niso bili podani vsi pogoji za pripravo temeljite analize. To pomeni, ni bilo evidenc in ni bilo informacijskega sistema. Šele sedaj so pripravljeni pogoji za tako celovito analizo in jeseni bo le-ta pripravljena. Letni programi športa so bili normalno potrjevani, ne samo s strani Vlade, ampak tudi s strani Olimpijskega komiteja Slovenije ter Strokovnega sveta za šport pri Vladi Republike Slovenije; v obeh asociacijah je seveda prisotna civilna družba. Kar se tiče drugega vprašanja, da je bil onemogočen dostop do informacij o delovanju in razporejanju sredstev novega javnega zavoda za šport Republike Slovenije, Inštituta za šport, tu lahko rečem, da zadeva ni bila nikoli kakorkoli postavljena tako, da bi poskušali prikrivati ali skrivati. Dejstvo je, da smo zavod reorganizirali, o čemer je bilo danes že govora, da se vzpostavlja novi zavod z nekoliko drugačno funkcijo. Dejansko bo delal bolj na strokovno-znanstvenih osnovah in manj bo nalog ali pa ne bo nalog, ki jih lahko opravi uradniški del. Nekatere projekte, kot sem že prej omenil, smo zato prenesli s tega zavoda na urad oziroma na ministrstvo, na Direktorat za šport in tam jih uspešno izvajamo. Tako da bo poslej poslanstvo tega zavoda bolj strokovno-znanstvene narave in manj operativno-izvedbene. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Potrata, izvolite.
Hvala lepa, gospod minister, za ta del odgovora. Verjetno ste opazili, da sem vendar drugače spraševala. Spraševala sem vas o poročanju v zvezi z uresničevanjem nacionalnega programa, ampak to ne iz kakšne posebne nagajivosti ali radovednosti, ampak zaradi tega, ker je to zakonska obveznost. In če ni bilo ustreznih, pravite, podatkovnih baz, na podlagi katerih bi lahko takšno poročilo opravili, potem mislim, da najmanj, kar bi bilo treba narediti, bi bilo, da bi matično delovno telo, to je Odbor za kulturo, šolstvo in šport, obvestili o tem, da niste te obveznosti naredili, ker kot članica tega odbora razen Zakona o planinskih poteh in zadnjič razprave o fundaciji za šport kaj dosti o športu ne v prejšnjem ne tem mandatu nismo govorili. To je res. In zadnjič, ko smo o fundaciji razpravljali, smo ugotovili, da nismo dobili pravzaprav nobenih konkretnih informacij. Mene veseli, da vi pravite, da so tri leta prej doseženi cilji nacionalnega programa, ki je bil zamejen z letnico 2010. Ampak jaz vam ne morem pritrditi, da bi bila strateška usmeritev v športu postati športna nacija že uresničena tri leta prej. Mogoče so res nekateri cilji doseženi, ampak če spremljam samo javna občila, je ravno vse tisto, kar je zvezano s športno vzgojo in tudi pripravljenostjo, telesno kondicijo in zdravim odnosom do športa, v mladi generaciji precej problematično, daleč od tega, da bi bili športna nacija. In to me skrbi, zato vam zastavljam ta vprašanja. Sicer pa je po Zakonu o dostopu do informacij jasno, da bi na spletu morali biti podatki objavljeni. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Vzpostavili smo zgleden informacijski sistem, kjer so podatki in evidence na voljo, če to zakon dopušča. Jaz sem tudi na voljo, da kadarkoli odpremo nekatera vsebinska vprašanja, ki ste jih tudi sami načeli. So zelo dobre teme in lahko damo zelo dobre podlage za razpravo. Še enkrat pravim, veselim se jesenskega pogovora in razprave ob uresničevanju nacionalnega programa športa, ki ga bomo zagotovo pripravili.
Hvala lepa. Mag. Borut Sajovic bo zastavil poslansko vprašanje ministru za promet, ki ni prisoten. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana, spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Moje poslansko vprašanje je naslovljeno predvsem tudi kot želja in pa pobuda na gospoda ministra Božiča. Mi je žal, da ga ni danes v tej sobi, ker sem prepričan, da bi vsaj v delu te zgodbe zagotovo pritrdil stališču, ki ga predstavljamo. Na trasi gorenjske avtoceste se je našlo izjemno arheološko nahajališče, tako imenovana rimska vila Rustika, ki je presenetila marsikoga v spomeniški in pa v kulturni stroki, kajti gre za eno izjemnih najdb na področju Slovenije, predvsem pa brez dvoma edinstveno in pa presenetljivo najdbo na področju od Ljubljane proti Gorenjski. Obstoj te najde je vezan na spremembo projekta, ki pa ni velika. Gre za borih 140 tisoč evrov, ki bi omogočili, da bi namesto zaščitnega nasipa, ki bo zasul izjemno nahajališče, naredimo betonski armiran zid, kot protihrupna ograja. Te rešitve je ponudila stroka, zadeva pa stane, ne boste verjeli 140 tisoč evrov. Jaz sem vesel, da temu projektu zaščite daje vso podporo tudi Ministrstvo za kulturo, z gospodom Simonitijem na čelu. In jaz mislim, da je na potezi tudi politika, da te manjkajoče denarje na nek način vsi skupaj, ne glede na politične barve in pa oznake, zagotovimo. Gorenjska je brez dvoma pokrajina, ki bo v bodoče živela manj od industrije, več pa od turizma, in to nahajališče bi v nekaj letih lahko popestrilo turistično kulturno ponudbo Gorenjske. Prepričan sem, da se ta sredstva, ki bi bila vložena v prihodnjih letih in pa desetletjih lahko povrnejo, predvsem zato, ker ima Ministrstvo za kulturo že izdelane projekte, preko katerih bi zagotovilo več kot 300 tisoč evrov za prezentacijo tega izjemnega nahajališča, brez dvoma pa ne bo za odmet tudi ta podatek, da Gorenjci, ki se dnevno vozimo po avtocesti [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], pa tudi naši gostje na poti proti Ljubljani, ta sredstva na tak ali pa drugačen način Darsu vplačamo približno tam nekje v 10-ih do 14-ih dneh. Zato prosim in pa dajem pobudo spoštovanemu gospodu ministru, da zadevo še enkrat prouči in pa v okviru možnosti financiranja Darsa zagotovi ta sredstva oziroma del sredstev zagotovi s kreditom ali pa [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]zagotovi v proračunu za naslednje leto. Mogoče ne bo nepomembno v tej zgodbi, da to podpirajo tudi vsi gorenjski poslanci, [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]ne glede na barvo in strankarsko pripadnost. Podpira pa tudi stroka, ki za to zagotavlja [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa tudi vam. Verjamem v pozitivni odgovor ministra za promet, ko ga bomo dobili. Naslednja pa bo poslansko vprašanje postavila gospa Maria Pozsonec, in sicer ministru za okolje in prostor. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim. Gospodu ministru za okolje in prostor [[...]] [[zvonjenje telefona]] [[...]]Janezu Podobniku bi postavila naslednje vprašanje. V severovzhodni Sloveniji so RTV oddajniki in razni telefonski pretvorniki zelo, zelo pogosti [[...]] [[zvonjenje telefona]] [[...]]Stojijo sredi vasi, tam, kjer je poseljenost prebivalstva zelo gosta. Znane so študije o škodljivosti sevanja teh oddajnikov in ljudje zelo nasprotujejo ravno oddajniku v Pečarovcih. Gospod minister je menda samo gledal ta oddajnik, dvakrat, in obljubili, da se bo zelo hitro našla rešitev. Tega pa ni. Sprašujem: Kdaj ljudje lahko pričakujejo, da boste premestili oddajnik na bolj varen prostor? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanja spoštovani poslanki Marii Pozsonec. Če dovolite, glede elektromagnetnega sevanja, ker je posameznikom na voljo tudi osebni dozimeter, ki trajno meri sevalne obremenitve in pokrije različne vire elektromagnetnega sevanja. Jaz sem ga lansko leto nekaj dni nosil in sem bil, ne boste verjeli, najbolj sem bil izpostavljen zaradi uporabe tiste naprave, ki je gospo poslanko dvakrat zmotila med njenim nastopom. Mobilni telefon je pokazal največjo dozo, s katero sem bil sam obremenjen. Ostaja torej ta osebni dozimeter in če bi ga kdo od poslancev želel tudi dobiti, ga lahko dobi. Na konkretno vprašanje bi rad povedal, da sem se osebno zelo angažiral, da bi se vprašanje v Pečarovcih rešilo. Vašemu poslanskemu kolegu sem že pred pol leta na zelo podobno vprašanje odgovarjal in sem se pozanimal, kaj se je zgodilo v tem času. Namreč, takrat sem dobil dopis Javnega zavoda RTV Slovenija, pa tudi odgovor s strani Mobitela, ki je zelo jasno rekel, če bi se RTV objekt selil na drugo lokacijo, bo tudi družba Mobitel preselila svojo bazno postajo na to novo lokacijo. Kje je nastal problem? Problem je nastal v tem, da ta nova lokacija, ki bi imela vse tehnične parametre, bi stala v sosednji občini Moravske Toplice, na takem delu, s katerim se pa občina Moravske Toplice in krajani ne strinjajo. Lokacija, ki jo predlagajo krajani oziroma občina Moravske Toplice, pa je s tehničnega vidika bistveno manj primerna kot tista, ki jo predlaga tako RTV kot Mobitel, d.d. Upam, da se bo našla neka kompromisna rešitev, da se ta preselitev zgodi. V pisnem vprašanju ste, gospa poslanka, omenjali tudi Dolgo vas. Na območju Dolge vasi imamo samo bazne postaje mobilne telefonije, nimamo visokofrekvenčnih virov radijskih in TV oddajnikov, so pa na širšem območju Lendave, in sicer, regionalni center ima Maribor, Studio Lendava ima na Kranjčevi 10, prav tako pa tudi oddajno točko Dolnji Lakoš. Ampak to je v širšem območju občine Lendava. Že pri svojem prvem odgovoru sem predlagal, da bi morda nekoliko več časa temu občutljivemu vprašanju posvetil tudi Odbor za okolje in prostor - mi smo pripravljeni vse gradivo tja posredovati -, da bi si vzeli več časa in bi šli skozi uredbo, skozi pravilnik, da bi odgovorili tudi na vprašanje. Pogosto se reče, da obstajajo študije, ki dokazujejo škodljivost tega sevanja na zdravje ljudi. Moram povedati, da so smernice Mednarodne komisije za varstvo pred neioniziranimi sevanji, ki je neodvisna mednarodna skupina znanstvenikov številnih področij, ki tudi ocenjuje znanstveno literaturo in ugotavlja tveganje za zdravje, in da te smernice podpira tudi Svetovna zdravstvena organizacija in je potem to tudi podlaga, na podlagi katere so te mejne vrednosti v okviru uredbe zapisane, taka, da bi vendar smeli v načelu verjeti, da so njihove referenčne vrednosti take, ki ne škodijo zdravju. Za nove posege v prostor je Slovenija z uredbo vgradila dodaten preventivni dejavnik in je zaščitila najbolj občutljiva območja. To pa so bivalno okolje, šole, vrtci, bolnišnice. Zato zahtevamo povečano varstvo, 10-krat strožjo omejitev, kot velja v Evropski uniji. Tako velja v Sloveniji. Imamo tudi poseben register podatkov sevalnih obremenitev virov na osnovi meritev elektromagnetnih sevanj v naravnem in življenjskem okolju. Če bi vas zanimalo, je sedaj ta kataster virov elektromagnetnih sevanj pripravljen v interaktivnem naravovarstvenem atlasu, je v internetni verziji in sedaj ga bomo premestili na moj predlog v internetno povezavo, da bo lahko vsak za vsako slovensko občino pogledal. Glede na tehnološki razvoj se bomo soočali z vedno novimi viri in tudi z novimi povezanimi postopki umeščanja teh virov v prostor. Zato je zelo pomembno, da se prebivalci seznanjajo s to problematiko in zelo podpiramo tudi merilno kampanjo, ki poteka v okviru projekta Forum EMS in v sodelovanju s Skupnostjo občin Slovenije. Hvala.
Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister, za odgovor. Res je bil temeljit. Za Pečarovce velja to. Če bi samo RTV oddajnik bil, kar so 80. leta dali, mislim, da ljudje ne bi tako nasprotovali, kot sedaj, ko so še marsikaj dodati. Kar se pa tiče v Dolgi vasi, je v bližnjem zaselku, pa tam živim v oddaljenosti 500 metrov, tako da vem, da je tam. In celo noč sveti. Mislim, da je Simobil.
Najlepša hvala. Nadaljujemo. Besedo ima poslanka gospa Darja Lavtižar Bebler, ki bo poslansko vprašanje zastavila ministru za pravosodje. Izvolite prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, natanko pred enim letom sem vas vprašala: Kdaj bo Slovenija naposled podpisala in ratificirala konvencijo Združenih narodov proti korupciji? Odgovorili ste, da je verifikacijska komisija že opravila verifikacijo prevoda konvencije v slovenski jezik in da ministrstvo za pravosodje pripravlja vse potrebno, da se bo lahko začel postopek ratifikacije in na to izvajanje te pogodbe. Takrat, 10. julija 2006, lani torej, ste se tudi pohvalili, da je novela zakona o državnem tožilstvu na novo določila pristojnost skupine državnih tožilcev za pregon organiziranega kriminala. Sem sodijo sedaj tudi koruptivna in druga kazniva dejanja, katerih odkrivanje in pregon zahtevata posebno organiziranost in usposobljenost. Tako bo ta skupina državnih tožilcev, tako ste rekli, pomembno prispevala k odkrivanju in dejanskemu kazenskemu pregonu korupcije. Decembra lani, ko sem vam ponovno zastavila vprašanja, kdaj boste Državnemu zboru končno predložili konvencijo Združenih narodov v ratifikacijo, ste se sklicevali na to, da še čakate odločbo Ustavnega sodišča, ki naj bi se po vašem mnenju zagotovo izreklo tudi o tem, kako bi lahko zadostilo pogojem iz 6. člena konvencije. Danes oba veva, da je Ustavno sodišče ugotovilo le to, da Slovenija konvencije Združenih narodov še ni ratificirala, in da nas ta konvencija, logično, kaj ne, v ničemer ne zavezuje. Takrat ste se tudi veselili, gospod minister, da je Slovenija v mednarodnem primerjalnem pregledu glede korupcije ocenjena celo bolje, kot leto poprej. Danes se soočamo s posebnim poročilom ustreznega delovnega telesa OECD, ki z zaskrbljenostjo ugotavlja, da Slovenija na področju boja proti korupciji nazaduje, stopnja zavesti o problematiki je nizka, OECD pa je zaskrbljena tudi zaradi napovedane ukinitve protikorupcijske komisije, ki je poglavitni protikorupcijski "watch dog" v Sloveniji. Ali ste morda tudi vi kaj zaskrbljeni, gospod minister? Ali ste morda tudi vi kaj zaskrbljeni, gospod minister, ali boste naposled vendarle predlagali ratifikacijo konvencije Združenih narodov proti korupciji? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Hvala tudi za vprašanje, spoštovana gospa poslanka. Nanizali ste nekaj vsebin dosedanjih odgovorov, s katerimi se lahko samo strinjam. Med drugim sem že pred kakšnim letom povedal oziroma natančneje, mislim, da je bilo to novembra lanskega leta, da je ustavnosodna presoja nekoliko upočasnila vse v zvezi z ratifikacijo te konvencije. Ustavnosodna presoja je tukaj, je znana. Medtem smo tudi že dobili prve rezultate primerjalnopravnih analiz primerljivih evropskih držav, ki se tudi ukvarjajo z enakimi vprašanji. Naj na kratko povem, da se na Nizozemskem z bojem proti korupciji ukvarja več organov, koordinacijsko in iniciativno vlogo ima Ministrstvo za notranje zadeve, predvsem v sklopu biroja za integriteto javnega sektorja. Francija je izoblikovala centralno službo za preventivo pred korupcijo, organ pod pristojnostjo Ministrstva za pravosodje. Luksemburg je za potrebe 6. člena konvencije ustanovil medministrsko telo. Odbor za preprečevanje korupcije, ki je sestavljen iz predstavnikov sodne oblasti, policije in zadevnih ministrstev. Odbor nima stalnega zaposlenega osebja, niti lastnih prostorov. Sestaja se nekajkrat letno. Velika Britanija pa še ni določila organa, ki bi se ukvarjal z navedeno problematiko. Zgledujemo se po primerljivih državah iz evroobmočja, kamor sodimo. Rezultati, ki smo jih dobili, nam že dajejo zanesljive odgovore, tako da vam lahko povem, da bomo po predvidevanjih še letos ratificirali to konvencijo, pri čemer bomo uporabili vse možnosti, ki jih daje za 5. in 6. člen konvencije same in tudi rezultati primerjalne analize, ki smo jih doslej dobili.
Hvala lepa. Poslanka Darja Lavtižar Bebler bo zastavila dodatno vprašanje. Izvolite.
Hvala ponovno za besedo, gospod podpredsednik. Kot vas, upam da, prav razumem, se Ministrstvo za pravosodje še vedno ukvarja z nekakšnim primerjalnim pregledom, da bi torej ugotovilo, kako je v nam primerljivih državah. Jaz bi pri tem seveda povedala samo tole. Doslej je konvencijo Združenih narodov proti korupciji že ratificiralo 94 držav. Podpisalo pa je ni samo 11. In med njimi, če imam pravi pregled, ni niti ene evropske države oziroma države, ki bi bila članica Evropske unije. Ampak to sploh ni pomembno. Pomembno je tudi to, da v teh državah, ki ste jih navedli, niso še, tako kot mi, ratificirali konvencijo Združenih narodov proti korupciji in da se še vedno ukvarjajo z vprašanjem, kakšen organ pooblastiti za te dejavnosti, ki jih med drugim potem tudi predvideva 6. člen konvencije Združenih narodov proti korupciji. Vendar pa, minister, ničesar niste rekli na moje vprašanje: Kako je zdaj s tem poročilom OECD-ja, ki izraža zaskrbljenost nad stanjem stvari v naši državi, ki je zaskrbljeno zaradi nizke zavesti v družbi o tej tako pomembni socialni bolezni sodobnega časa? In niste odgovorili: Kako bo Slovenija odgovorila na to vprašanje oziroma na to poročilo, kar je dolžna storiti, in ali smo navsezadnje še vedno zainteresirani oziroma ali še vedno med naše strateške cilje sodi članstvo Slovenije v OECD-ju? Bila bi vam zelo hvaležna za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Zahvaljujem se spoštovani gospe poslanki. Tudi za to dodatno zastavljeno vprašanje. Odgovor je preprost. Storili bomo to, česar pravite, da nekatere države Evropske unije še niso storile, bomo pač ratificirali konvencijo pred njimi. Primerjalna analiza se bliža h koncu. Prej sem vam že povedal v odgovoru na prvi del vašega vprašanja, da predvidevam, da bomo konvencijo lahko ratificirali že letos. Upam, da bo to lahko šlo tudi po skrajšanem postopku. Nikakor pa ne želimo, da bi Državni zbor ratificiral konvencije, ki ne bi bila izvedljiva v praksi. Zato bomo predlagali takšno rešitev, ki bo dala učinkovito, neodvisno, samostojno izvajanje aktivnosti, ki jih zahteva konvencija za preprečevanje korupcije.
Hvala lepa. Proceduralno, poslanka Darja Lavtižar Bebler. Izvolite.
Hvala. Zelo težko verjamem ocenam, da se je treba še posebej ukvarjati z vprašanjem, ali je konvencija izvedljiva v praksi. Sprašujem se, kako je z 94 drugih držav, ki so konvencijo ratificirale, to vprašanje, domnevam, neobstoječe. Jaz z odgovorom ministra nisem zadovoljna, ker sem podoben odgovor tako rekoč do cela enak dobila že 10. julija 2006 in potem še decembra 2006 in nimam nobenega razloga, da bi zdaj verjela obljubljam ministra. Ne glede na to pa mislim, da so dognanja v poročilu OECD-ja zelo resna in zelo zaskrbljujoča in tudi sicer menim, da je boj proti korupciji in vse, kar se v zadnjih dveh letih dogaja z njim v Sloveniji, pereče vprašanje, o katerem bi Državni zbor vendarle moral tudi širše spregovoriti. Zato v skladu s poslovnikom predlagam, da Državni zbor javno razpravlja o odgovoru ministra za pravosodje.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru točke glasovanj. Zaključili smo poslanska vprašanja. Zahvaljujem se vsem, ki so sodelovali v okviru le-teh. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prekinjam 30. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri. Lep pozdrav in srečno.