Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 21. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne more udeležiti naslednja poslanka in poslanci: gospa Iva Dimic, gospod Tomaž Lisec, gospod Jan Škoberne, gospod Branko Zorman do 16. ure in gospod Kamal Izidor Shaker. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Urada predsednika Republike, kandidatko za sodnico Ustavnega sodišča dr. Špelco Mežnar, kandidata za sodnika Ustavnega sodišča Marka Šorlija in predstavnika Sodnega sveta k 24. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Preden preidemo na določitev dnevnega reda seje dovolite, da na kratko nagovorim Državni zbor. Spoštovani državljanke in državljani, poslanke in poslanci, predsednik Vlade in Vlada! V teh dneh obeležujemo in se spominjamo vseh tistih bistvenih dogodkov in mejnikov, ki so botrovali nastanku naše države, samostojne in neodvisne Republike Slovenije. Smo v času praznovanja in veselih spominov, zato je tudi prav, da nas v tem trenutku prevevajo občutki radosti, zadovoljstva in ponosa. Radosti, ker smo uspeli uveljaviti svojo temeljno človekovo pravico do samoodločbe, zadovoljstva, ker smo zanjo zmogli doseči zavidljivo raven družbene in politične enotnosti, in ponosa, ker smo svojo odločitev uspeli tudi ubraniti in doseči mednarodno priznanje. A moramo se zavedati, da takšnih spominov niso deležni vsi. Zato bi bilo neodgovorno, če bi obenem pozabili na širše zgodovinsko ozadje, v katerem se je Slovenija rodila. Ozadje, v katerem je razpad naše bivše skupne države ne le presegel vse tiste pregovorne označbe Balkana kot soda smodnika, temveč se je sprevrgel v eno najbolj krvavih, brezčutnih in nečloveških epizod v zgodovine narodov, ki na tem območju živijo že stoletja. Prav na današnji dan pred 21 leti se je na območju Srebrenice namreč začel izvrševati eden najbolj krutih načrtov, ki za dosego nacionalističnih političnih ciljev ni izbiral sredstev, pa naj je ta še tako očitno kljuboval našim skupnim civilizacijskim normam. Srebreniški genocid je celotni mednarodni skupnosti ali, bolje rečeno, moralni skupnosti človeštva zadal globoke rane. Podobe morja tisočerih v zeleno tkanino zavitih krst, ki se stapljajo z obmolklim srebreniškim gričevjem, bodo zavedno vtisnjene v naš kolektivni spomin ter obstale kot opomin, česa je zmožen človek, ko ga v njegovih dejanjih vodi najokrutnejše zlo. V preteklem letu je v tem državnem zboru gostoval cvet Srebrenice – simbolični spomin na nedolžnost žrtev tragičnih dogodkov izpred dveh desetletjih ter pomenljivo opozorilo nam, da njihove zgodbe prenesemo tudi bodočim generacijam. Vprašanje, ki se nam ob tem upravičeno zastavi, je, ali ne bo mar takšen spomin ob neprestanem vsakoletnem ponavljanju zbledel, ne bodo naši občutku zvodeneli. Odgovor je ne. Ne bodo. Ne smejo. Naša vztrajnost spomina je namreč tista, ki v nas ohranja človeka in nam ne le omogoča, marveč zapoveduje, da se nečlovečnosti upremo ter razčlovečenje zavržemo. Pri tem se velja spomniti besed nedavno preminulega taboriščnika, tudi nobelovca Elija Wiesla, ki je dejal: "Kjerkoli in kadarkoli so človeška bitja podvržena trpljenju in ponižanju, se moramo opredeliti. Nevtralnost pomaga tiranu, nikoli žrtvi. Tišina opogumlja mučitelja, nikoli trpinčene." Spoštovane in spoštovani! Zgodovina človeštva je raznolika in mnogokrat nam ne more biti v ponos, še posebej ne takrat, ko priča o naši nezmožnosti in nejevoljnosti učenja. Čas velikih odkritij so na domala vseh celinah našega planeta zaznamovali tudi sistematični in okrutni pokoli domorodnih ljudstev, pripadniki katerih so bili označeni za barbare, divjake, za neljudi, pa na to velikokrat vse prevečkrat pozabimo. Razvoj humanizma in duh razsvetljenstva, ki sta sledila, sta človeka, njegov čut in razum postavila v središče naše skupnosti, postopoma pa se je skozi intelektualno misel razvilo tudi zavedanje o njegovih neodtujljivih pravicah, pravicah, ki mu pripadajo izključno na podlagi njegove človečnosti, ki smo jo kot civilizacija dolžni varovati. A preteklo stoletje hudodelstev, o katerih sem v tej dvorani že spregovoril, priča, da razvitih vrednot nismo ponotranjili in svojih napak ne popravili. Armenski Metz Yeghern, ukrajinski holodomor, judovska shoah, nacistični holokavst, kamboška morilska polja, ruandske kostnice ter zeleno morje srebreniške tragedije so zgolj nekateri izmed bridkih opominov, kako krhka je človeška volja in kako nezanesljive posledice prinese množična manipulacija z izprijenimi interesi peščice proti etnično drugim ali drugačnim. A morda smo vendarle vsaj delen korak naprej storili s tem, ko smo skrbneje oblikovali jezik, s katerim o hudodelstvih spregovorimo. Kot je dejal znani britanski pisatelj Clive Staples Lewis: »Ne uporabljaj prevelikih besed, ne reci neskončno, ko misliš veliko, saj ti bo tako zmanjkalo besed, ko boš želel spregovoriti o nečem zares neskončnem.« Ne razumite me napak. Jezik ne definira našega odnosa do žrtev razčlovečenja, njihova človečnost je v vsakem izmed nas zasidrana z njihovo lastno usodo. Prav nasprotno – jezik definira naš odnos do človečnosti same, tiste, zaradi katere moramo okrepiti ne le naše besede, ampak tudi dejanja, ki bodo z leti, desetletji in stoletij zmanjšale število žrtev, za katere gojimo in ohranjamo naš spomin. Njegova vztrajnost pa mora ostati za vedno. Spoštovani in spoštovane! Kot v prejšnjih letih tudi danes skrbimo za to, da srebreniški kriki groze ne bodo nikoli pozabljeni in da bosta naša solidarnost in sočutje z žrtvami neomajna. Zato vas prosim, da se jim poklonimo z minuto molka. / minuta molka/ Hvala. Prehajamo na določitev dnevnega reda 21. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 1. julija 2016, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda seje nisem prejel. Prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Po dogovoru na seji Kolegija predsednika Državnega zbora 6. julija 2016 sem Državnemu zboru predlagal, da dnevni red 21. seje razširi z 3a. točko, to je s Predlogom Zakona o ukrepih za odpravo posledic pozebe in snega v kmetijski proizvodnji med 25. in 30. aprilom 2016. Predlog za širitev ste prejeli v sredo, 6. 7. 2016. Želi besedo predstavnik Vlade mag. Dejan Židan? Prosim.
Spoštovani poslanke in poslanci! Aprila tega leta je prišlo do pozebe do vremenskega pojava, kakršen ni bil prisoten zadnjih 60 let v državni Sloveniji. Na ministrstvu in na Vladi, skupaj z nevladnimi organizacijami smo pripravili predlog, osnutek interventnega zakona, ki z štirimi ukrepi pomaga tako kmetijam kakor kmetijskim gospodarstvom. Ker je treba z izvajanjem prvega ukrepa začeti že avgusta, vas prosim, da sprejmete širitev dnevnega reda. Hvala.
Želi besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne.]] Potem zaključujem predstavitvi stališče predlogov za širitev. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Odločamo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev. Za je glasovalo 80, nihče proti. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. V skladu s časovnim potekom seje bo zbor to točko obravnaval v četrtek, 14. 7. 2016. Prehajamo na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev. Za je glasovalo 80, nihče proti. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 21. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 40 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom in drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslanke in poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postavljati dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloča Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnemu odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko se je za danes opravičil dr. Dušan Mramor, minister za finance. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovoril predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Mag. Alenka Bratušek imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije.
Najlepša hvala. Spoštovana predsednika, gospe in gospodje! Gospod Cerar, v zadnjem letu ste jasno pokazali, zakaj ste želeli oblast v svoje roke. Odkar vodite vlado, ste večkrat z besedami in dejanji pokazali, koliko vam je mar za ljudi in državo. Od tega, da si dovolite slovenski narod deliti na male ljudi in tiste bolj posvečene, do tega, da jim iz dobro ohlajene pisarne žugate, da bodo plačali ceno, ker se ne strinjajo z vašimi odločitvami. Ob zadnjih dogodkih v Luki Koper so maske padle, jasno ste pokazali, da ste se za oblast pripravljeni povezati z lobiji in delati v njihovem interesu. Korist podjetja, korist ljudi, korist države pa so tam nekje daleč, daleč stran. Tako kot se pod vašo vlado lomasti po slovenskem premoženju, se v Sloveniji še ni. V Novi Ljubljanski banki ste želeli nastaviti ljudi, ki niti osnovnih zakonskih pogojev niso izpolnjevali. Zakaj le? Da bodo lahko začeli kopati novo luknjo? Novo Kreditno banko Maribor ste prodali finančnemu skladu za 200 milijonov evrov in ob tem na davkoplačevalce prevzeli morebitno breme obveznic. Prvi korak novega lastnika je bil izčrpanje celotnega dobička iz banke. Nam lahko poveste, zakaj to dovolite. Dogajanje v Luki Koper pa je pika na i. Tisti, ki ste jih v SDH nastavili, javno grozijo, da bi morali nad protestnike spustiti specialce. Gospod Cerar, kje ste ob takšnih izjavah? Zakaj ne ukrepate? Na vodstvo SDH vsak dan letijo očitki, z njihovimi odločitvami se ukvarja KPK, vi pa ne ukrepate. Ali niste rekli, da bo pod vašo vlado vse drugače? In res je drugače. Ste pa ljudem pozabili povedati, kako drugače. Slovenski narod si ni predstavljal, da bodo lobiji in ljudje iz ozadja v državnih podjetjih dobili samopostrežbo – vzemi, kjer hočeš in kolikor hočeš, je metoda, ki ste jo vpeljali. Mislim, da je glede na zadnja dogajanja v Luki Koper prav, da jasno in glasno nam in slovenskemu narodu poveste, kdo je kriv in odgovoren za vse to, kar se je v zadnjem mesecu v Luki Koper dogajalo.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. To, kar sem zdaj poslušal, gospa poslanka Bratušek, ni bilo pravzaprav vprašanje, to je bil seznam obtožb, ki so pa tako zelo neresnične, da bi želel nekaj besed ob tem le povedati. Namreč, pravite, da smo si želeli oblast, da bomo delali slabe stvari. Ni res. Mi smo bili tista vlada, ki smo Slovenski državni holding imenovali, torej s pomočjo Državnega zbora, po strokovnih merilih, s strokovno komisijo neodvisnih strokovnjakov, strokovno komisijo ministrstva preko Vlade in skozi demokratični postopek v Državnem zboru. Spomnite se, kako je vaša vlada imenovala SDH. Spomnite se kako ste vi 15 podjetij postavili na listo za privatizacijo brez reda, smisla, brez cilja, brez vizije in da smo potem mi, naša vlada, s strategijo upravljanja državnih naložb te zadeve uredili tako, kot je treba, da se z gospodarskimi naložbami države, torej z državnim premoženjem, bankami, zavarovalnicami in državnimi podjetij gospodari po nekih kriterijih, brez netransparentnih postopkov, tako kot je dobro za ljudi, za davkoplačevalce. In nenazadnje morem priznati, preden preidem na Luko Koper, da sem resnično, zdaj pa že naveličan tega, da mi ravno vi, gospa Bratušek, ki je uničila politično stabilnost s svojo vladavino, ko je pustila, da je vlada potonila zaradi nekih, jaz bi rekel, nečednih dogovarjanj, ki ste jih imeli, ki je zaradi osebnega interesa, ki ga je dala pred interes države, prepustila državo v slabi kondiciji vsem nam, ki je s spreminjanjem odločitev v času, ko ste vstopali glede upravljanja z državnim premoženjem, naredila Sloveniji celo škodo, jo osramotila pred mednarodno javnostjo. In zdaj od vas poslušam te očitke, pa ne danes, vsak dan, po televiziji, kjerkoli se oglašate, stalno kritizirate, ste nejevoljni. Prav, ampak moram ljudem povedati, da to ne drži, kar govorite. Moram povedati, da ta vlada dela bistveno bolje, kot vaša, zato smo tudi po dveh letih državo pripeljali z te krize, kar nam je Evropska komisija pripoznala, ker nas je izvzela iz postopka nadzora. Ni več nevarnosti trojke, imamo stabilne finance, javni dolg ne narašča več, in delamo naprej. Luka Koper. Tam je prišlo do manipulacij. Ustavilo se je delo, zaradi nečesa, kar sploh ni bilo nikoli izrečeno niti načrtovano, so delavci, ljudje zaskrbljeno izvajali neka dejanja, h katerim jih je očitno spodbujalo tudi vodstvo Luke. Za vse, kar se dogaja v poslovnem procesu tega državnega podjetja, torej Luke Koper, so seveda odgovorni vodstvo, uprava in nadzorni svet. In če proces ni tekel, če je bil blokiran, če je prišlo do blokad in celo do tega, da se je mednarodne tuje partnerje obveščalo, da Luka Koper ne deluje in da je za to kriva Vlada, kar je absurd, potem bo nekdo za to moral nositi odgovornost, kajti nastala je škoda, škoda Slovenskim železnicam, škoda določenim podjetjem in predvsem škoda Luki Koper in škoda Sloveniji, ker so se ladje preusmerjale v Trst. In se nam zdaj zunaj vsi smejijo, da je Luka, ki je naša najbolj uspešna državna naložba na obali, za katero ta vlada skrbi, se pripravljamo, da zgradimo drugi tir, spodbujamo, da bo deloval dobro, ji želimo dobro, da je ta Luka sama sebe blokirala v ta proces. Tega ne bomo dovolili več. In mene je zaskrbelo po tem, ko se te manipulacije niso nehale, zato sem res poklical k sebi predstavnike delavcev na razgovor, ki je bil konstruktiven, jih poslušal. Seveda me je najbolj zanimalo, ali so pravice delavcev kršene, ali prihaja do nezakonitih praks, kar se zdaj veliko govori, tudi strokovnjaki, ljudje iz vladnih resorjev, inšpektoratov govorijo, da so tam nepravilnosti. Ne vem, ampak pričakujem in na tem se že dela, da bodo pristojne inšpekcije tudi, če bo treba, če bo treba, če bodo ovadbe, karkoli, kriminalisti, predvsem pa tudi Računsko sodišče in vsi drugi opravili svojo dolžnost, pričakujem te izsledke. Verjamem pa, da je že tako očitno, kaj se je tam dogajalo tudi slovenskim državljanom, da je zdaj pomembno samo to, da Luka Koper normalno dela naprej, da se Vlada lahko normalno posveti temu, da bomo zgradili drugi tir in spodbudam Luki, da bo to dobro za ljudi tam v Luki, v Kopru in širše in za državo. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratuše, imate besedo da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Spoštovani predsednik, mogoče bi bil čas, da se spustite na realna tla. Če bi si vzeli tisti petek eno uro časa za pogovor z ljudmi, ki si to zaslužijo, nobene škode ne bi bilo. Pa se vam niti do slovenske obale ni dalo zapeljati. V Luki Koper ste želeli zamenjati tri nadzornike od devetih. Naj nam nekdo razloži, kaj trije nadzorniki od devetih lahko v podjetju spremenijo. Razlog naj bi bilo slabo poslovanje. Ko smo vam dokazali, da to ne drži, bi naj bil razlog v neuresničevanju strategije. Ko smo vam dokazali, da ste za to, da bo Luka Koper lahko še bolj uspešna, odgovorni prav vi, ki sedite na Vladi, je razlog postal kraja in kriminal v Luki Koper. Zakaj takoj tega argumenta niste dali na mizo, spoštovani predsednik? Veste zakaj? Zato, ker je edini namen bil, da zamenjate nekatere z vašimi. Vse te nečednosti bi se lahko dogajale naprej, tako kot se dogajajo v drugih slovenskih podjetjih, na primer na Darsu, zamenjali ste nadzornike, zamenjali ste upravo in takoj zatem vidni član SMC gospod Avbreht dobi dobro pogodbo za izpeljavo nekega razpisa, kjer se mimogrede dogajajo nečednosti, ker se dopolnjuje razpisna dokumentacija. Da ne omenjam ponovno podjetja Sava, d. d., ki ste ga s sklepom Vlade želeli premakniti na Slovenski državni holding, da boste pustili skrite nečednosti. In vi govorite Slovenkam in Slovencem, da naj se pazijo mafije, ki bo vladala v tej državi. Me skrbi, da že danes dela to.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Bom čisto na kratko, ker se res ne mislim zapletati v te navidezne prepire. Bom samo ponovil. Ta Vlada dela v skladu s svojimi pristojnostmi tisto, kar mora za ljudi. Delo v podjetju, v tem primeru državnem podjetju v večinski državni lasti, kajti dve tretjini Luke Koper sta v državni lasti, in je to strateško podjetje, ki smo ga mi, naša vlada opredelil kot strateško, ne nobena prej. mi smo rekli, da je to državno podjetje strateškega pomena, ki ga je treba posebej spodbujati. V tem podjetju je prišlo do ultimatov, do zastaja, do upora nezakonitega, to ni bil štrajk, to ni bila stavka, to je bil upor, spodbujan tako ali drugače, ki je blokiral delo v podjetju, blokiral poslovni proces, zato je odgovorno vodstvo in tisti, ki so to sprožili. In očitno res moram pojasniti ponovno. Za kadrovanja v nadzornih svetih Luke Koper in drugih državnih podjetjih ni pristojna Vlada, ampak Slovenski državni holding. Ta vlada spoštuje načelo korporativnega upravljanja, to se pravi, da Slovenski državni holding je tisti, ki po strokovnih merilih – in zato ga imamo – izbira te nadzornike, ki potem izberejo uprave. Seveda ima vsakdo pravico, da javno izrekal svoja mnenja o tem. Tudi sam sem jih, tudi sam sem pozval Slovenski državni holding in Luko k umiritvi strasti. In Slovenski državni holding je temu prisluhnil in umaknil svoj predlog, ki je vznemiril marsikoga. Kaj je bila reakcija na strani tistih tam dol v Luki Koper, težko rečem delavcev, ker so bili zmanipulirani, ne vem točno, kdo je to naredil, še večji upor, ultimati vladi, kot da vlada vodi podjetje, kot da vlada kadruje, kar ni res. In dokler se boste vi obnašali tako, kot da politika namešča ljudi v firmah, kar se je delalo prej, bomo živeli v preteklosti, z našo vlado in z naslednjimi, ko smo spremenili pravila, ko gremo na korporativno upravljanje, pač politika lahko izreče svoje mnenje, ampak kadrovanje se pa dogaja strokovno, po nekih merilih, ki so določena. Na tem bomo tudi vztrajali, vsaj jaz bom na tem vztrajal in ne bom pristajal na takšne neresnice in bom vedno znova ljudem povedal, da nimate prav, da ta vlada dela tako, da bi bilo Luki Koper dobro. Zato tudi delamo na tem, da bomo zgradili drugi tir, železnico in povezali to Luko s srednjo in vzhodno Evropo tudi drugimi deli in Slovenijo ohranili kot geostrateško pomembno državo. Hvala.
Mag. Alenka Bratušek imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Najlepša hvala. Gospod predsednik, pravljice so ponavadi za bolj pozno uro. Slovenija je šla v zadnjih letih skozi težko obdobje recesije, ki je trajalo dlje kot v evropskih državah, ampak smo se kot država uspeli ponovno postaviti na noge. Beležimo gospodarsko rast, sicer ne prav visoko, ampak jo. Brezposelnost se znižuje, ukrepi, ki so težili ljudi, se počasi, ampak se poslavljajo. Ampak veste kaj, gospod Cerar, za vse to nisem zaslužna jaz ali moja vlada, še manj pa vi ali vaša vlada. Za vse to je zaslužen slovenski narod, ki je z odrekanjem in trdim delom postavil Slovenijo nazaj na pravo pot. Ljudje, ki delajo za 600 evrov na mesec, upokojenci, ki preživijo s 400 evri na mesec, zdravniki, učitelji, policisti in vsi ostali, ki so se bili pripravljeni marsičemu odreči. Vsi ti so zaslužni za to, da je Slovenija spet na pravi poti. In vsi ti si zaslužijo odgovor, zakaj na takšen način upravljate z našim premoženjem. Ne se zavijati pod krinko korporativnega upravljanja. Vi ste postavili ljudi v Slovenski državni holding in zato ste vi odgovorni za to, kar se tam dogaja. In zadnji čas je, da nekdo za vse to prevzame odgovornost. Veste kaj me pa pri vsem tem najbolj boli? Da se Vlada, ki pravi, da je levosredinska, na takšen način ukvarja z našim premoženjem. In zato je prav, da se v tem Državnem zboru o Luki Koper in mogoče tudi o vsem ostalem pogovorimo na seji Državnega zbora.
Mag. Alenka Bratušek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 13. julija 2016, v okviru glasovanj. Mag. Anže Logar, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala predsednik. Ta koalicija je pregon bančnega kriminala na deklarativni ravni postavila precej visoko, na začetek koalicijske pogodbe. Bom citiral samo 3. točko, ki govori o tem: "Za zagotovitev povrnitve zaupanja v finančne institucije, nadzorne inštitucije in institut pravne države je potrebno opredeliti odgovornost za nastalo bančno luknjo in zahtevati odškodninsko ter materialno odgovornost." In naprej: "Odgovornost za izvedbo preiskave bančne luknje se prenese iz DUTB na Banko Slovenije." Zdaj imamo pa težavo. V sredo so namreč bili kriminalisti na Banki Slovenije, torej na instituciji, ki je po odločitvi koalicije primarno odgovorna za odkrivanje razlogov za bančno kriminaliteto. In v prvem odzivu je predsednik Vlade gospod Cerar rekel, da zaupa pristojnim organom, da so pri preiskavi zelo dobro premislili in opravili vsa dejanja v skladu za zakonom. Poglejte, gospod Cerar, vi zelo dobro zaupate vsem, zelo dobro zaupate ministru za pravosodje, čeprav je večkrat dokazano kršil zakonodajo, zelo dobro zaupate zdravstveni ministrici, čeprav še ni sprejela nobene reforme, zaupate gospodu Gašperšiču pri njegovem delu, čeprav javnost in ulica pravi drugače. In naprej, pravite, da morajo organi pregona po vaših opozorilih paziti, da ne presežejo svojih pristojnosti, da ne bi nedopustno posegli v neodvisnost Banke Slovenije in škodili njenemu ugledu ter vlogi v finančnem sistemu. Tukaj ste verjetno mislili na ta zadnji stavek iz te odredbe, ki pravi, citiram, napisala jo je pa sodnica Irena Topolšek: "Izpostavljam tudi, da zasežena oprema in podatki vsebujejo zaupne podatke, ki se ne nanašajo na predmet zaupne preiskave." To zveni malo na fishing, če se ne motim, gospod predsednik Vlade, in verjetno imate zato to izjavo. In zdaj pa me zanima, kaj boste storili, če bo ta postopek padel zaradi tako imenovanega fishinga, zaradi neustavnosti. In bomo po tem pregonu deležni blamaže na področju pregona bančne kriminalitete. Spomnimo se, računalnike enega poslanca so v tej preiskavi izgubili, izvajali so se prisluhi brez odredbe sodišča, poskušalo se je zaseči strežnik največje opozicijske stranke in nenazadnje, kot sem zdaj izvedel pri rahlo bizarnemu pregonu bivše predsednice vlade, tri pričanja so tu nekako čudežno izginila iz sodnega spisa. Zanimivo. Zato vas sprašujem: Kaj boste naredili, če zadeva pade? Dejali ste, da imate vse scenarije razdelane, zato vas sprašujem: Kaj se bo zgodilo, če bo Ustavno sodišče odločilo, da je bil izbris podrejencev protiustaven? Kje boste našli dodatnih 600 milijonov? Kaj boste naredili, če bo to posledica manipulacij in parcialnih podatkov? Kaj boste naredili, če se ne bo zgodilo nič?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanja, spoštovani gospod poslanec. Vlada dejansko samo lahko pozdravlja proaktivno vlogo pristojnih organov na področju odkrivanja in pregona bančne kriminalitete. Tu se seveda zadeve dogajajo. Ampak moram poudariti, zato ker ste to vprašali, da ravno dodatne premike na tem področju omogočajo nekatere normativne spremembe, spremembe v tem mandatu. Lansko leto je bil sprejet nov zakon o bančništvu, ki je uredil pogoje za dostop do podatkov varovanih kot bančna tajnost, kar vemo, da je bil zelo pomemben premik, prej tega ni bilo. Lani je bil tudi dopolnjen Zakon o ukrepih za krepitev stabilnosti bank. Ta zdaj za osebe, ki so z DUTB v pravnem razmerju, določa naznanilno dolžnost, kar je pomemben ukrep. Organom pregona morajo osebe, ki so bile seznanjene z morebitnim kaznivim dejanjem, ki je v povezavi z banko, to kaznivo dejanje tudi naznaniti. S tem smo zavrnili vrzel Zakona o kazenskem postopku, ki takšne obveznosti ni predvideval. Se pravi, dve pomembni normativni spremembi, dva zakona v tem mandatu v tej smeri. V tem mandatu smo uvedli tudi višje kazni za korupcijska kazniva dejanja in smo podaljšali zastaralne roke, da ne bi takšna dejanja tudi v povezavi z bančnimi luknjami zastarala. Prej se je velikokrat dogajalo, da je zastaralo marsikaj. Natančneje smo opredelili kazniva dejanja davčnih zatajitev in zlorab notranjih informacij. Omogočili smo kadrovsko optimizacijo sodišče ter s 30 novimi državnimi tožilci okrepili ravno delo pregona. Policija se s temi področji, kot sem rekel, stalno ukvarja in vzporedno s preiskovanjem sumov kaznivih dejanj potekajo tudi finančne preiskave, s ciljem identifikacij, sledenja in zavarovanja protipravno pridobljene premoženjske koristi. Za zagotovitev večje učinkovitosti je policija z Banko Slovenije sklenila celo sporazum leta 2014, marca, to je bilo že prej, o medsebojnem sodelovanju. Policija redno poroča dvema odboroma Državnega zbora o svojih zadevah, teh zadevah, in tako je tudi imenovala strokovnjaka za nudenje strokovne pomoči parlamentarni komisiji. Tako da tu vidite, ukrepov smo kar veliko sprejeli v tem mandatu za odkrivanje bančne luknje. Moram pa opozoriti, da ne bo dvoma, ta bančna luknja je nastala nekoč prej. Spomnimo se v katerem mandatu, kdaj. Res je nekoliko zanimivo, kdo nas najbolj skuša prikazati v kritični luči. Ne glede na to imate pa prav, ti ukrepi so nujni, potrebni, zato jih zdaj ponovno prestavljam, sicer nekatere že poznate. Glede preiskave v Banki Slovenija, ki ste jo omenili. Naj rečem to, da noben organ, še tako neodvisen, avtonomen, ne sme biti brez nadzora. Rekli ste, zaupam. Ja, jaz sem človek, ki rad zaupa, še posebej ko nekoga preverim, in glejte, vsak zasluži neko mero zaupanja, ampak neka znana misel pravi Zaupanje je dobro, nadzor je še boljši. Tako da se še posebej kot predsednik Vlade zavedam, da kljub zaupanju pa mora biti stalno prisoten nadzor nad vsakim funkcionarjem, nad vsakim uslužbencem, javnim, pravzaprav nad vsakim, ki opravlja pomembno delo. In zato mora biti nadzor zagotovljen tudi nad Banko Slovenije. Pomembno pa je, da se vsak tak postopek vodi v skladu z zakonom, če pride do nadzora ali pa preiskave, in tudi v skladu z načelom sorazmernosti. Tudi to je pomembno. Podatki, ki vas zanimajo. Slovenija je banke v težavah leta 2013 dokapitalizirala v skupnem znesku 3 milijarde 647 milijonov evrov. Od tega je bilo v denarju plačanih milijardo 122 in še nekaj milijonov evrov, preostanek so predstavljale državne obveznice. Hkrati je država izdala za milijardo 560 milijonov evrov državnih poroštev, to je bilo leta 2013, za obveznice, ki jih je izdala DUTB, ko je odkupila tvegane postavke, ter za milijardo 30 milijonov evrov poroštva za zadolžitve bank pri Banki Slovenije za potrebe likvidnostnih zadolžitev bank. Seveda so bili v postopku sanacije bank, tudi to je bilo še pred našim mandatom, udeleženi tudi imetniki delnic in podrejenih vrednostnih papirjev. Zdaj se pač naša vlada ukvarja s to težavo, ki je resnično precejšnja, in naj rečem tako, da tukaj tečejo sodni postopki. Končnega stroška bančne sanacije na sploh zaradi sodnih postopkov v teku ni mogoče dokončno napovedati, ampak zagotavljam vam ponovno, zagotavljam tudi javnosti, da je Vlada pripravljena na različne izide. Kako, kaj tukaj ne morem v interesu nadaljnjih procesov jasneje povedati, ampak ponavljam, pripravljeni smo na različne možne izide in počakajmo, da s ti postopki končajo. Sicer pa ste videli, ukrepov smo sprejeli veliko, zelo konkretnih, zakonskih, imenovanje tožilcev, postopki se vodijo in zdaj si želim samo in pozivam pristojne organe, da se ti postopki vodijo čim hitreje, seveda v skladu s stroko.
Mag. Anže Logar, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala predsednik. Predsednik Vlade je ostal zvest sebi, na nič mi ni odgovoril. Zdaj pa, poglejte, vas bom vprašal tako, kako torej sami komentirate preiskavo v Banki Slovenije ob tem, da vemo, da pri nekaterih, ki so neposredno kopali bančno luknjo pri nekaterih bankirjih, še do danes ni bilo hišne preiskave, pa so bili prijavljeni organom pregona že sredi leta 2012. Celo več, nekatera vabijo in sprašujejo kot priče, da jim razložijo kreditni postopek v institutu strokovnjaka bančne stoke, čeprav so sami podpisovali kredite za več kot 10 milijonske luknje in jih danes plačujemo mi. Nenavadna je tudi časovnica tega pregleda, namreč Data Retention Directive pravi, tri leta ostajajo podatki zapisani na tistih relejih in ravno tri leta bo minilo 6. 9. 2016, zato je verjetno najti tudi razloge, zakaj v Banki Slovenije ne po tistih, ki so bančno luknjo kopali. Naprej, sprašujem se, kako lahko verjamem vašim besedam, če je vaš pravosodni minister tukaj simpatiziral z izjavo neke sodnice na Okrožnem sodišču v Ljubljani, da je parlamentarna preiskava oziroma zakon protiustaven. Kako naj verjamem resnični želji po preiskovanju razlogov in vzrokov ter odgovornih za bančno kriminaliteto, če je vaša ministrica za notranje zadeve na Odboru za pravosodje dejala, citiram: »Tukaj pa manjka ena zelo pomembna komponenta, ki je bistvena, morda se preveč ukvarjamo s stanjem za nazaj?« Kako naj torej v takem pogledu verjamem Vladi, da je tisto, kar imajo zapisano v koalicijski pogodbi na začetku ne zgolj mrtva črka na papirju, ampak resno izražena namera, da se ugotovi krivce, tiste, ki so nas vsakega od nas stali 2 tisoč 500 evrov?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Odgovarjal pravzaprav ne bom več, ker očitno ne poslušate, kaj govorim. Rekli ste, da nisem na nič odgovoril. Nasprotno, navedel sem dejstva iz zakonov, ki smo jih sprejeli, navedel sem številke, navedel sem ocene in načrte. Vse je bilo z dejstvi navedeno, tako da očitno ni vaša želja poslušati, ampak kritizirati. Res je, nekaj imate prav, strašne stvari so se dogajale v preteklih letih, strašne stvari. Umetni stečaji, poniževanja delavcev, bančne luknje, TEŠ 6, same afere, avtocestne afere, tukaj, tam, tretje, povsod se je pokradlo davkoplačevalce. In imate prav, ogromno, ogromno nepravilnosti, ogromne finančne luknje so nastale na bremenih naših ljudi. In zdaj naša vlada to rešuje. Tudi različne arbitražne spore iz preteklih obdobij, ki so jih zakuhali drugi. Denimo lansko leto, se spomnite, tik pred novim letom smo morali vplačati nekaj deset milijonov za neko zadevo, ki je nastala več kot 10 let nazaj zaradi neodgovornega ravnanja določenih elit. Zdaj naša vlada vse te zadeve, ki jih ni zakrivila, rešuje, vsaj večji del vlade jih ni zakrivil. In pomembno je tako, da se tega lotimo intenzivno. Jaz sem navedel, kaj počnemo. Zagotavljam vam, da postopkov je veliko, ki tečejo, podatki so dostopni in delali bomo naprej, da se te zadeve rešijo. Konkretnih postopkov glede Banke Slovenije pa ne morem komentirati, to ni moja pristojnost, bilo bi narobe. Povedal sem, kaj je načelno pomembno, vse ostalo je v domeni stroke. Naša vlada bo odgovorno peljala zadeve naprej, preiskovala nezakonita dejanja in ne skrbeti, bomo opravili svojo dolžnost po najboljši moči. Hvala lepa.
Mag. Anže Logar, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala predsednik. Mene za razliko od predsednika Vlade skrbi. Skrbi me tudi zaradi njegovih izjav včeraj na, mislim, da so imeli neko klavzuro znotraj, ko je dejal, vsaj po poročanju medijev, po njegovih besedah je pred SMC dilema, ali bodo dovolili, da bo Slovenija ostala ali postala mafijska država z interesnimi skupinami, ki jo obvladujejo. Beseda "ostala" pomeni, da je že danes takšna država, vi ste pa na oblasti dve leti. In če vam citiram vaš uvodni nagovor izpred volitev, ki ste si ga sposodili od nekoga drugega, pravi: "Za zmago zla je dovolj, da dobri ljudje ne storijo ničesar." Torej, dve leti je minilo, če izhajamo iz pred dispozicije, da ste bili vi dobri ljudje, glede na to, da ste utemeljili platformo na moralno-etičnih standardih, vas bom pa jaz takole vprašal, pravite, sprejeli smo veliko ukrepov, koliko bančnikov pa sedi? Dve oprostilni sodbi imamo. Dve oprostilni sodbi, ob tem da resorna ministrstva procesne zakonodaje, ki bi neposredno vplivale na to, se niti še niso dotaknila, čeprav so nekateri predlogi na mizi že od leta 2008. Torej ne morete govoriti, da je ta vlada naredila vse, kar je v njeni moči. In naprej, zdaj ko imamo nov postopek, za katerega upam, da ne bo procesno padel, vas vseeno sprašujem, kje so tisti primarni odgovorni za bančno kriminalno luknjo. Zakaj se njih ne preiskuje? In pridemo spet do novega paradoksa, zato ker so v Banki Sloveniji zasegli nekatere dokumente, originalne dokumente zapisnikov Sveta Banke Sloveniji ravno v trenutku, ko je preiskovalna komisija začela zasegati in pridobivati te zapisnike, so ti dokumenti zdaj za preiskovalno komisijo nedosegljivi. In poglejte, sodišče je ravno odločilo, da bomo lahko zasegli dokumente Nove Ljubljanske banke. Kaj če so tudi v Novi Ljubljanski banki zasegli originalne dokumente in jih je potem parlamentarna preiskava zaradi tega razloga ne bo mogla zaseči? Veliko naključij je v tej zgodbi o bančni kriminaliteti, zagotovo pa ta pregon ni takšen ,kot bi lahko brali na podlagi zapisa v koalicijski pogodbi, zato je smotrno, da o tem eno poglobljeno razpravo naredimo tudi v Državnem zboru, ne samo da nam predsednik Vlade prebere, kar so mu zapisali z že sprejeto zakonodajo, ampak da malce proaktivno poseže v koalicijski pogodbi zapisano prioriteto. Namreč, s tem se strinjam, z zapisom v koalicijski pogodbi – zaupanje državljanov v institucije je ključno za napredek te družbe. In takšni dogodki, ki ne pripeljejo do epiloga, ampak samo še dodatno razgrejejo ozračje brez neke sodne instance, samo povečujejo nezadovoljstvo ljudi z delom pravne države. Zato predlagam, da o tem opravimo razpravo.
Mag. Anže Logar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 13. julija 2016, v okviru glasovanj. Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, v zadnjih dneh ste večkrat zagotovili, da ta vlada oziroma tudi vi ne boste privatizirali Luke Koper. Ampak hkrati je tud jasno, da vaš projekt javno-zasebnega partnerstva za drugi tir brez privatizacije nekako ni izvedljiv. Če pogledamo nekaj dejstev. Vlada je ustanovila projektno podjetje 2TDK, ki bo po vaših načrtih oziroma načrtih vlade v večinski zasebni lasti. To isto podjetje bo upravljalo z drugim tirom, ostale proge pa seveda tako kot zdaj upravljajo Slovenske železnice. Zato je že podelitev koncesije privatnemu podjetju na nek način privatizacija sama po sebi. Privatizacija pa se na tej točki ne konča; uporabnina, ki jo bo zaračunavalo projektno podjetje, ne bo pokrila investicije, to je jasno vsem, in zato boste pravzaprav morali privatnim investitorjem zagotoviti neke dodatne prihodke nekje drugje. Citiral bom tudi odgovor Vlade glede tega na naše pisno vprašanje. »Glavna ideja je, da bi se podjetju 2TDK podelila koncesija za izgradnjo in upravljanje nove železniške povezave in drugih z logistično gospodarsko dejavnostjo povezanih kapacitet.« Konec citata. Mislim, da je matematika precej preprosta. Vsi vemo, da je konkurenčna prednost Kopra ravno v tem, da vse dejavnosti izvaja eno podjetje Luka Koper, ki je v večinski državni lasti. Zaradi tega vas sprašujem: Ali nameravate privatnim investitorjem podeliti koncesijo za izgradnjo tretjega pomola na območju koprskega pristanišča? Če tretji pomol ni opcija, torej če ni to plan, povejte: Katere so tiste ostale koncesije, ki pridejo v poštev zato, da zagotovite donosnost investicije tem privatnim investitorjem? In še dodatno: Ali vaša zagotovila predvsem tista preteklih dni, da je Luka Koper, d. d., strateška državna naložba, ali to pomeni, da je to v taki obliki, kot jo poznamo danes, torej upravitelj javne pristaniške infrastrukture v skladu s koncesijsko pogodbo, ki je sklenjena do leta 2043, če je temu tako, če ostaja v taki obliki, ali ste vi in tudi Vlada pripravljeni to zagotovilo nekako tudi izkazati s sprejetjem ustreznega dokumenta, v katerem bi to bilo jasno in nedvoumno zapisano? Na vaši programski konferenci v soboto je bilo rečeno, da je SMC stranka dobrih ljudi, bodite dober človek, skušajte biti iskren in podati direktne, zelo jasne odgovore na vprašanja, ki sem jih vam postavil, po možnosti brez branja že vnaprej pripravljenih opomnikov. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani gospod poslanec Vatovec. Naj uvodoma pojasnim, da podelitev koncesije ne pomeni privatizacije, saj se s koncesijo koncesionarju podeli pravica izgradnje in izkoriščanja objektov, ki jih zgradi. Ti objekti pa po preteku koncesijskega obdobja preidejo v last države, država je tukaj koncendent, kot se temu strokovno reče. Naj poudarim, da se na to družbo za izgradnjo drugega tira, torej 2TDK v nadaljevanju, ki bo pridobila koncesijo za izgradnjo in upravljanje drugega tira proge Koper–Divača, ne bo preneslo lastništvo nad zemljiščih, ampak se mu bo podelila stavbna pravica samo za čas trajanja koncesijske pogodbe. V tem času bo na zemljiščih vknjižena stavbna pravica, lastništvo nad vsemi objekti pa bo ob izteku stavbne pravice prešlo na državo kot lastnico zemljišč. Ker prihodki uporabnine ne bodo zadoščali za pokrivanje investicije kot tudi ne bi, če bi država sama gradila to povezavo, bo treba podjetju 2TDK poleg plačila razpoložljivosti s strani države, to je tako imenovana availability, zagotoviti še dodatne komercialne prihodke, in to pomeni, da moramo k projektu pritegniti zasebne investitorje. Model financiranja bo določen v zakonu in v pogodbi o obsegu in ravni storitve, ki mora vključevati tudi klavzulo, da v primeru, ko storitev ni opravljena, tudi plačilo za to storitev enostavno ni. Ne drži trditev, da bi morala država zasebnim, domačim ali tujim investitorjem zagotavljati donosnost investicije. Država bo koncesionarju 2TDK plačevala za opravljeno storitev zagotavljanja razpoložljivosti železniške povezave v dogovorjenem obsegu in nivoju storitve. Če pa slednje s strani podjetja 2TDK ne bo zagotovljeno v celoti, mu bo država plačevala sorazmerno manj in lahko tudi pride do situacije, ko podjetje ne bo dobilo nobenega plačila, če povezava ne bo razpoložljiva. Naloga države kot koncendenta pa je, da na javnem razpisu poišče takšne zasebne investitorje, ki bodo zagotavljali dogovorjeni nivo storitev na ekonomsko najugodnejši način. Glede bojazni za privatizacijo upravljanja pristaniške strukture naj opozorim, da je na podlagi Uredbe o upravljanju koprskega tovornega pristanišča upravljavec pristanišča Republika Slovenija, torej država, ki posamezne naloge v zvezi z upravljanjem lahko s koncesijsko pogodbo prenese na koncesionarja, država je to tudi storila in to sedaj izvaja Luka Koper, d. d. Glede železniške infrastrukture pa naj pojasnim, da je za upravljavca te infrastrukture skladno z zakonom o železniškem prometu določena odvisna družba Slovenskih železnic, to je družba Slovenskih železnic – Infrastruktura. Ker je treba družbi 2TDK dovoliti, da bo na delu omrežja med Divačo in Koprom lahko zagotavljala ustrezno razpoložljivo povezavo, ji mora biti podeljena tudi koncesija storitev za samo ta del omrežja, za obstoječi in za novi tir, ostalo omrežje pa ostane v upravljanju SŽ – Infrastruktura. Podrobnosti takšnega načina upravljanja dela omrežja bomo natančno uredili v predlogu zakona, ki je v pripravi. Kot torej izhaja iz vsega navedenega, se na družbo 2TDK, torej družbo za izgradnjo drugega tira, ne bo preneslo zemljišč, ampak mu bo podeljena le stavbna pravica in koncesija gradnje ter storitev. Po preteku koncesijskega pogodbe pa bo infrastruktura prešla nazaj v last države, zato do privatizacije, tudi upravljanja z železniško infrastrukturo pač ne more priti. Tako sem vam na, jaz bi rekel, kar dokaj izčrpen način pojasnil, kako s to zadevo je. Hvala lepa.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. V resnici sem pričakoval to, kar se bo zgodilo, skratka, da odgovora ne bo, kot je že običajno. Med drugim ste prebrali odgovor, ki je bil pripravljen 9. junija, zakon, o katerem govorite, bi pa moral biti že konec marca v javni obravnavi. Toliko o tem. Jaz imam občutek, da to, kar ste zdaj povedali, sicer že vemo, ker je to na nek način neka mantra oziroma stalni odgovor, govori samo o tem, da drugega tira ne bo. Zdaj že dve leti ste v vladi in na nek način že dve leti naj bi ta drugi tir bil prioriteta, še vedno pa ne veste, kakšen bo ta natančen koncesijski model, kakšen bo način investiranja. Dejansko to, da na nek način ne veste, kaj boste ponudili zasebnemu investitorju, pomeni, da seveda tega zasebnega investitorja ne bo in prav tako ne drugega tira. Jaz ne bom dodatno tukaj zdaj skušal argumentirati svojih vprašanj, ampak vam jih samo še enkrat zastavljam in vas resnično prosim za jasne in direktne odgovore. Ponavljam: Kako boste privabili zasebne investitorje? Ali vaša zadnja zagotovila, tisto, kar smo slišali prejšnje dni, pomenijo, da bo Luka Koper ostala koncesionar do leta 2043, in ne pomenijo dodatnega razkosanja koprskega pristanišča, s tem seveda mislim na odpiranje koncesijske pogodbe glede tretjega pomola in seveda prihod novih koncesionarjev na območje koprskega pristanišča? Gre za model, ki ga imamo v Sloveniji, ki nam ga zavidajo druge države. V raziskavah se to jasno poudarja kot konkurenčno prednost, jaz pa imam občutek, da se na nek način vaša vlada pa tudi z ministrom Gašperšičem skuša te konkurenčne prednosti in tudi na nek način dobrega modela skuša znebiti iz nekih drugih motivov.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Ne drži, da nisem podal odgovora, kar izčrpno sem navajal neka dejstva, ki so pomembna v zvezi z vašim odgovorom. Pa vendar pravite, na to pa moram zdaj odgovoriti, da ne bo dvoma, pravite, da smo dve leti na vladi, nismo naredili nič. Nič ni bilo narejenega prej. 23 let nič oziroma se je šlo v to smer, pa ustavilo in padlo nazaj in tako. Kaj smo naredili? Pridobili smo vsa soglasja, vključno z okoljevarstvenim soglasjem. Pridobljena je pravica graditi na vseh zemljiščih, potrebnih za gradnjo drugega tira. Pridobljeni sta dve gradbeni dovoljenji, ki pokrivata celoten potek drugega tira. Ustanovljeno je posebno podjetje za izgradnjo drugega tira in za to, kar sem prej izčrpno pojasnil v prvem delu ogovora. Intenzivno sodelujemo z zalednimi državami, Evropsko komisijo in Evropsko investicijsko banko s ciljem, da bi pridobili finančna sredstva za to gradnjo, torej, evropska sredstva, EFSI mehanizem, vložki, posojila zalednih držav. Lani je bil tudi realiziran, kar je zelo dobro, projekt poglobitve vplovnih kanalov na 15 metrov v pristanišču. V okviru pretekle finančne perspektive je bilo v posodobitev obstoječe železniške povezave vloženih okrog 200 milijonov evrov. Zaključuje se projekt posodobitve javne železniške infrastrukture na območju pristanišča, to je elektrifikacija ranžirne grupe. Pravkar začenjamo z gradnjo izvlečnega tira, ki v bistvu predstavlja začetni odsek bodočega drugega tira. Poleg tega si seveda prizadevamo za ureditev starih vprašanj. Mislim, da sem navedel v tem kratkem času, ker mi to čas ne dopušča podrobneje pojasnjevati, kar nekaj dejstev, da mislimo resno. Ni pa lahko, ni lahko in resnično ta projekt je zahteve, terja sodelovanje Slovenskih železnic, terja sodelovanje Luke Koper, za katero se to pravzaprav dela, da bo še bolj uspešno. In res je, če je model uspešen, in je, je to dobro, ampak prihodnost prinaša nove izzive. Luka Koper mora ostati konkurenčna z drugimi lukami v severnem Jadranu, povečati zmožnost pretovor zato tudi bo potrebovala ta drugi tir. In mi gledamo naprej, imamo to vizijo. Zato upam, da bomo vzpostavili dobro sodelovanje z Luko Koper, Slovenskimi železnicami in z vsemi drugimi deležniki, tudi zasebni partnerji, da se bo ta gradnja tira zgodila čim prej in da bo pripomogla k razvoju Luke Koper in ugledu Slovenije na tem geostrateškem položaju. Hvala lepa.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Ja, hvala še enkrat. Dejstvo je, da to niso bili odgovori oziroma, če so bili, so bili odgovori na neke postranske zadeve, so pa bili tudi precej nekorektni oziroma nenatančni. Zemljišča so bila v večini odkupljena že v prejšnjih letih, preden ste prišli na Vlado. 2TDK je projekt, ki pravzaprav prihaja kot neka ideja, ki nima nobenega plana v ozadju, še danes ne veste, kako pravzaprav s takšnim modelom izpeljati izgradnje drugega tira. Velika težava pa je bila seveda tudi že prva prijava na razpisu v okviru evropskih sredstev v programu CEF, ki je bila seveda pripravljena popolnoma diletantsko in jasno je bilo že takrat, da to ne bo uspelo. Vaši odgovori kažejo zgolj na to, da ta vlada, jaz se bojim, ni sposobna zgraditi drugega tira, sploh pa ne s takšnim odnosom. Če ga bodo izgradili tuji investitorji, bodo to seveda plačali državljanke in državljani s subvencijami in posledično tudi s privatizacijo in koncesijami. Jaz mislim, da Slovenija ima tehnologijo za izgradnjo drugega tira, nima pa očitno političnega razreda, ki bi bil ta projekt sposoben ali pripravljen realizirati brez nekih drugih koristi. To je na žalost razlika med državami, kakršna je Slovenija, in samostojnimi državami, kakršna je Avstrija, ki ta hip seveda pospešeno gradi železniški bajpas okoli Slovenije. Projekt bo stal več kot 9 milijard in tam so ga sposobni graditi z njihovimi državnimi železnicami, z evropskimi sredstvi in tudi s krediti, za katere je dala poroštva država sama. Skratka gradijo na način, ki ga predlagajo v Luki Koper, ki ga predlaga Gospodarska zbornica Slovenije, samo da bi ga pri nas gradil DARS. Jaz mislim, da ni nobeno naključje, da niti minister Gašperšič ne pozna nobenega primera javno-zasebnega partnerstva takšne vrste v Evropi. Evropa pač ni tretji svet, Avstrija ne podeljuje koncesij zato, da bi tuja podjetja, čeprav zanjo veljajo čisto enaka pravila, evropska pravila kot za Slovenijo, še več Avstrija ima tudi višji javni dolg kot Slovenija, ima bistveno nižjo gospodarsko rast in v nasprotju z nami ima še precej nerešeno bančno krizo. Skratka, če pristojni ne znajo zgraditi drugega tira brez javno-zasebnega partnerstva, morajo oditi že zaradi nesposobnosti. Če tega nočejo, ker delajo v interesu privatnega kapitala, potem morajo oditi zaradi skorumpiranosti. Skratka, v vsakem primeru jaz menim, da bi Državni zbor nemudoma moral opraviti razpravo o odgovoru predsednika Vlade. Vas predsednik Državnega zbora, pa na nek način naprošam, da zagotovite, da bo predsednik Vlade dejansko odgovarjal na vprašanja, ker pogosto pridemo do situacij, kjer se pravzaprav prebere v naprej pripravljene odgovore, ki nima nobene veze s tistim, kar je institut poslanskega vprašanja, torej, da dobimo konkretne informacije o konkretnih vprašanjih.
Dr. Matej T. Vatovec o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 13. julija 2016, v okviru glasovanj. Gospod Peter Vilfan imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani, gospod predsednik Vlade. Cela država skoraj vsakodnevno z veliko žalostjo in ogorčenjem preko medijev spremlja poročanje o tragičnih dogodkih, povezanih z družinskim nasiljem, domnevnimi nepravilnostmi v postopkih odvzema otrok staršem oziroma starim staršem, kot žal tudi hudim nasiljem nad otroki. V javnosti se ustvarja vtis, da Centri za socialno delo, policija, sodišča in nenazadnje tudi zdravstvene ustanove ne delujejo povezano pri zaščiti pravic otrok, ukrepajo posamezno, kar pa je žal premalo, ko gre za zaščito otroka. Praksa kaže, da se veliko žrtev po enkratnem obisku Centra za socialno delo poskuša znajti kar po svoje in se na mesto na organ CSD, ki bi jim moral pomagati, raje obrnejo na nevladne organizacije, ki jim pomoč ponudijo takoj. Še več, centri za socialno delo z določenimi primeri odlašajo predolgo, medtem pa se zlorabljanje v družini, nasilje, in kar je najhuje, nad otroki, nadaljuje. Pri vsem tem pa je najhuje, da trpijo ravno otroci, ki izgubljajo leta svojega otroštva. 25. marca 2012 smo na referendumu odločali o družinskem zakoniku, žal ga je podprlo le 45 % volivcev. Zakaj žal? Ne moremo se namreč izogniti občutki, da slovenska javnost ni niti vedela, o čem odloča oziroma kakšna je dejanska vsebina družinskega zakonika. Referendumska kampanja je bila, kot vedno, osredotočena le na pravice istospolnih partnerjev, a tu moramo biti jasni, družinski zakonik je prinašal mnogo dobrih rešitev tudi na področju delovanja in pristojnosti centrov za socialno delo kot tudi sodišč, predvsem pa je bila rdeča nit zakonika zaščita ranljivih otrok. Zakonik je jasno določal nujni ukrep odvzema otroka, kadar je izkazana huda ogroženost otroka in nenazadnje je bilo vključeno tudi načelo, da je telesno kaznovanje in ponižujoče ravnanje z otroki nedopustno, kar je dvignilo ogromno prahu in negativnih kritik. Spoštovani gospod predsednik Vlade, v Poslanski skupini Desus z zgroženostjo spremljamo družinske tragedije, ki se, lahko rečemo, dogajajo skoraj vsakodnevno, na žalost se nekatere končajo tudi s smrtjo. Zato vas sprašujem: Kakšne ukrepe bo sprejela ta vlada, da do takšnih tragedij ne bo več prihajalo in da bodo za te namene ustanovljene institucije tudi pravočasno in ustrezno ukrepale?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani gospod poslanec Vilfan. Ja, ne samo v Desusu, prepričan sem, da v vseh strankah v parlamentu pa v vsej državi z žalostjo, z zgroženostjo, pravzaprav z bolečino vsi spremljamo te oblike nasilja nad ranljivimi skupinami nasilja v družini, nad otroci, celo nad dojenčki. Ne moreš verjeti, mislim, kaj se zgodi, nad ženskami [[…]]Seveda Vlada dela na tem, da izboljša situacijo tukaj, da zaščiti te ranljive skupine, ampak naj najprej rečem nekaj – cela družba bo morala še spremeniti, še dodatno spremeniti odnos do tega. Vlada absolutno. Bom odgovoril, pripravljamo zakonske spremembe, spodbujamo policijo, informativno sodeluje šolstvo, izobraževanje je izrednega pomena od vrtca, šole, da se izobražujemo v duhu spoštljivosti, človečnosti torej. Ampak nekaj je zelo pomembno, se mi zdi, včasih sosed, prijatelj, znanec raje pogleda malo stran, pogleda malo stran, kot da bi se vmešal v nek nastajajoči konflikt, ko zaznava problem, da bi pomagal ali nekoga obvestil. Mislim, da bomo vsi morali čisto individualno storiti več, biti bolj pozorni, biti tudi bolj aktivni. Kajti vsi smo soodgovorni kot ljudje, če se zgodi nek konflikt v naši soseščini, blizu nas pa smo vedeli, da se je že pripravljal in da se je že dogajal, potem pa pride do neke grozne posledice. Tako da to je prvo. Vem, da policija se trudi, da delajo vse, da bi intenzivirali svojo pomoč tem žrtvam, potencialnim žrtvam, kakorkoli. Mi smo seveda že sprejeli leta 2008 Zakon o preprečevanju nasilja v družini. To je bil prvi korak, da to preprečujemo bolj učinkovito, ampak zdaj imamo že na Vladi v obravnavi novelo tega zakona v zaključni fazi. Še pred počitnicami, torej zdaj, bomo na Vladi to obravnavali in poslali v državni zbor. Ta zakon bo pomemben, ker bo razširil opredelitev družinskih članov, kar pomeni varstvo več oseb. Razširili bomo opredelitev nasilja v družini, recimo, že grožnjo bomo obravnavali kot neko vrsto nasilja, kar bo pomenilo možnost večje preventive, ukrepanje državnih organov že na tej ravni. Dodatno bomo opredelili prevencijo, ukrepe glede fizičnega nasilja, spolnega nasilja, psihičnega nasilja, ekonomskega nasilja. Skratka, treba je tukaj narediti korake naprej. Dodali bomo novo obliko družinskega nasilja, tako imenovano zalezovanje, ki tudi predstavlja neko približevanje temu, kar lahko pripelje do nasilja. Tukaj gre tudi za prepoved telesnega kaznovanja otrok. Gre za poudarjeno dolžnost prijave suma nasilja nad otroki. Dodaja se omejitev izpostavljanja otrok ali njihovih osebnih podatkov v javnosti. Sodišča bodo dobila posebne pooblastitve in kot ste sami ugotovili, škoda je bila narejena že s tem, ko ni bil sprejet nov družinski zakonik. Tudi tukaj bo treba zdaj novo vloženi družinski zakonik, ki ga Vlada pač predlaga, sprejeti, da se ta dolžnost države pri varovanju v korist otrok, načelo najmilejšega ukrepa in tako dalje in druge oblike, ki pomagajo k temu, da bodo te ranljive skupine še posebej varovane, da se to uvede tudi na tej ravni in potem lažje izvaja v praksi. Seveda si vsi želimo bolj angažiranih, še bolj senzibiliziranih centrov za socialno delo, uslužbencev tam, čeprav imajo tudi oni naporno delo, tega se moramo zavedati, ni jim lahko, soočajo se vsak dan s kriznimi situacijami, s težavami, z bolečinami. Policija, drugi pristojni organi, vsi bomo delali še več. Zagotavljam in ministricam in ministrom polagam to tudi na srce, da vsak v okviru svoje pristojnosti naredi tam, kjer je za to pristojen, še več. Pozivam pa pravzaprav vse državljanke in državljane, da vsakdo od nas, ki zaznava neko možnost nasilja ali že celo nasilje v družini, kjerkoli med sosedi, kjerkoli pač to vidi, da naredi nekaj za to. Če ne more sam, pomaga tudi ukrepati z besedo, ravnanjem, pa naj obvesti pristojne organe. Zagotovo pa bo Vlada, kot sem rekel, s temi zakonodajnimi ukrepi, na ravni pristojnih organov storila v prihodnje vse, da bo še bistveno bistveno omejila možnosti za tako nasilje in preprečevala te grozovitosti, ki so se tudi v Sloveniji žal že prevečkrat zgodile in se še dogajajo. Hvala lepa.
Gospod Peter Vilfan, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Saj bom kratek. Hvala še enkrat za besedo. Mi v Poslanski skupini Desus seveda zagovarjamo stališče, da je varovanje in zaščita otrok pred nasiljem seveda prioriteta, ki mora biti prioriteta seveda in te vlade in vsake slovenske vlade. Mene seveda veseli, da ste vi s tem svojim odgovorom to tudi potrdili in da ste tudi vi enakega mnenja. Tisto, kar me dodatno zanima, je: Ali ste morda pri pripravi vseh teh ukrepov, o katerih ste govorili, ki so potrebni in tudi dobri, predvideli kakšne roke? Obstaja morda kakšna časovnica, do kdaj bi se ti ukrepi lahko sprejeli, da bi potem seveda čim prej lahko začeli tudi veljati? Sam bi se na koncu seveda pridružil temu vašemu apelu ali pa pozivu, ker mislim, da je prav, da velikokrat o tem govorimo, da pozovemo vse državljanke in državljane, da si ne zatiskajo ušesa, da ne zapirajo oči, da poslušajo, da gledajo, in če kaj slišimo in vidimo in če zaznamo tudi najmanjši sum morebitnega nasilja v naši okolici, seveda še posebej nasilja nad otroki, da spregovorimo, da to naznanimo, da to prijavimo ali kakorkoli že temu rečemo, ker naši otroci si to seveda zaslužijo.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Oba zakona, ki sem ju omenil, ki bosta še bistveno pripomogla k nadaljnjemu preprečevanju in omejevanju tega nasilja v družini, in sicer zoper ranljive skupine, oba zakona bosta sprejeta še letos. Kot sem rekel, eden je že v postopku, ga bo Vlada že julija poslala v Državni zbor, drugi bo takoj jeseni poslan. Mislim pa, da lahko glede na to, kar vsi skupaj ugotavljamo, verjamem, da tukaj ni nekih razlik med vsemi nami, naredimo še eno stvar. Lahko že v času kampanje, ko bomo razpravljali o teh zakonih, ko bomo pravzaprav se teh problemov dotikali, vi se jih boste v Državnem zboru, javna razprava bo, da že tam pravzaprav intenzivno ozaveščamo tudi javnost, državljane, kateri ukrepi se pripravljajo in kaj lahko tudi ljudje sami storijo in kako naj tudi v šolah in sicer še večjo pozornost temu dajo. Skratka, ni nobenega izgovora, da bi čakali na neke roke. Danes in jutri, vsak dan lahko vsak nekaj stori v tej smeri. Jaz mislim, da če bomo to vzdušje v Državi krepili, nam bo bolje, bodo otroci, ženske, kadar so, ranljivejše skupine in ostali bolje zaščiteni. In to je in bo ostala prioriteta te vlade in verjamem, da tudi vsake prihodnje. Hvala.
Predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju, se zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Gospa Eva Irgl, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani poslanke, poslanci, spoštovana gospa ministrica! Najprej naj rečem, da bom zastavila podobno vsebinsko vprašanje, kot ga je pred menoj že predsedniku Vlade, gospod Peter Vilfan, ampak vendarle na začetku naj povem, da mi je žal, da koalicijski poslanci takrat, ko govorimo na sejah Komisije za peticije ter za človekove pravice in ena možnosti ravno o teh temah, ko nanje opozarjamo tudi glede ravnanj Centrov za socialno delo, žal te seje obstruirajo. Toliko o tem kako, kako se skladajo besede z dejanjem. Poglejte, spoštovana gospa ministrica, v zadnjem času javnost pretresajo zgodbe, povezane z ravnanji in odločitvami Centrov za socialno delo, zlasti na področju družinske politike. Veliko se govori o nasilju v družini oziroma nad nemočnimi otroki, kjer centri za socialno delo svojega dela ne opravijo, žal, vse prevečkrat tako, kot bi ga morali. Če pogledamo samo primere koroških dečkov, večkrat smo ta primer obravnavali na seji Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti in tukaj moram reči, da je sramotno, da si niti enkrat niste vzeli časa, da bi prišli na sejo komisije in pojasnili nekatera ravnanja, ki so se odvijala znotraj centra za socialno delo. Obenem naj opozorim, da smo večkrat na komisiji govorili tudi o samem delovanju centrov za socialno delo, o tem kako boste vi kot ministrica reorganizirali ta sistem centrov za socialno, pa se vam ni zdelo vredno, da bi prišli na to sejo komisije in pojasnili svoje stališče. Tako kot se večkrat ne zdi vredno koalicijskim poslanskim skupinam, da bi prisostvovali sejam komisije. Ampak, če pogledamo primer koroških dečkov, odvzem otrok je bil nezakonit, kar je potrdilo tudi upravno sodišče. Varuhinja človekovih pravic je ponovno povedala tudi na seji komisije, da je bil način odvzema otrok starim staršem neprimeren. Kršene so bile ustavne in človekove pravice. Na koncu pa je 14 dni nazaj tudi Upravna inšpekcija v svojem nadzoru ugotovila večkratne kršitve človekovih pravic v postopku. Na takšen brutalen način, spoštovana gospa ministrica, se lahko, pa še takrat je to vprašljivo, ampak se lahko otroka odvzame samo v primeru, če je ogroženo njuno življenje in zdravje. Glede na vse dokumente pa tudi na izjave na zaprti seji komisije, pač ni šlo zato. Vi pokrivate resor, kamor sodijo tudi ravnanja in delovanja centrov za socialno delo, zato ste, spoštovana gospa ministrica, za njihove nepravilnosti in napake objektivno odgovorni. Minister ne nosi samo subjektivne odgovornosti, ampak nosi tudi objektivno odgovornost. Zato vas sprašujem: Ali boste kot ministrica končno odstopili, sploh glede na vse, kar je povedala sedaj Upravna inšpekcija, saj ste nenazadnje pokrili in asistirali pri nezakonitih postopkih in kršenju človekovih pravic tako starima staršema kot obema dečkoma? Hvala.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovor.
Hvala za vprašanje, gospa Eva Irgl. Bom poskušala odgovoriti, v skladu s poslovnikom sem dobila vprašanje: Ministrico, pristojno za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti bom vprašala glede delovanja centrov za socialno delo na področju izvajanja družinske politike. Centri za socialno delo so institucije, ki imajo pristojnosti izvajanja. Izvajajo dva sklopa, predvsem odločajo o materialnih pravicah in pa drugi sklop, imajo neposredno delo z družinami. Kar se tiče materialnih pravic odločajo o starševskem dodatku, pomoči ob rojstvu otroka, otroškem dodatku, dodeljujejo dodatek za veliko družino, dodatek za nego otroka, delno plačilo za izgubljeni dohodek. To je določeno v Zakonu o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Po drugi strani pa tudi odločajo po Zakonu o starševskem varstvu in družinskih prejemkih o prejemkih, ki se nanašajo na porodniško, torej na starševstvo kot tako, torej varovanje materinstva. Po drugi strani pa so neposredno odgovorni za delo z družinami, kjer odgovarjajo, imajo razlike po Zakonu o socialnem varstvu pomoč družini za dom, pomoč družini na dom, socialni servis izvajajo. Na primer, če pogledamo, koliko je bilo teh pomoč na domu – so izvedli v povprečju od leta 2010 do 2015 tisoč 130 takih ukrepov, pomoč za dom, razgovori o obravnavi – jih je bilo v povprečju od 2010 do 2015 2 tisoč 471. Potem je pomembno, da imajo tudi pristojnosti v okviru Zakona o preprečevanju nasilja v družini, kjer imajo predvsem v skladu s tem, da oblikujejo multidisciplinarni tim, takih multidisciplinarnih timov je bilo v povprečju v letu 2010 in 2015 443, imajo pa tudi pristojnost, da izdelajo pomoč pomoči, če gre, takih je bilo 915 v povprečju letno med 2010 in 2015. Imajo pristojnost tudi izvajati ukrepe po Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, kjer vodijo upravne postopke, ki so namenjeni zaščiti otrok, torej lahko izvedejo ukrep za zaščito otrokovih koristi, kjer se poslužijo odvzema otroka in namestijo le-tega v eno od oblik institucionalnega varstva, v rejništvo ali zavod. Odvzemov je bilo v letu 2010 35, leta 2011 47, leta 2012 45, leta 2013 48, leta 2014 38 in leta 2015 32. Odločijo tudi o namestitvi v rejništvo, na primer število odločb o namestitvi po ZUP je bilo v povprečju v obdobju 2004 do 2015 139 letno, število odločb o prekinitvi rejništva, podobno, 141 v povprečju v obdobju od leta 2004 do 2015. Podpisali pa so tudi v povprečju 803 anekse k pogodbam o izvajanju rejniške dejavnosti. Center za socialno delo mora vedno, vendar ni sama institucija, v skladu z Zakonom o preprečevanju nasilja v družini in na podlagi tega zakona, ki je bil sprejet leta 2008, tudi številni pravilniki določajo način delovanja med vsemi javnimi institucijami in protokoli, na kakšen način je treba javljati. In treba je poudariti, da mora vsak organ ali tudi vsak posameznik, kolikor izve za nasilje, predvsem nad otrokom, to tudi javiti. Tako da so protokoli delovanja med policijo, med zdravstvenimi domovi, izobraževalnimi institucijami; ker vrtci so tisti, ki morajo – center za socialno delo seveda v skladu s svojimi postopki tudi vodi –, morajo, če je kakršenkoli sum zlorabe otrok, takoj odreagirati. Kar se tiče centrov za socialno delo so torej samostojni v vodenju svojih postopkov, vsekakor pa morajo delovati v skladu z zakonom. Kar se tiče primera koroških dečkov, bom ponovila nekaj, kar je bilo že velikokrat tudi na komisiji povedano, da so postopki odprti, da tečejo, da noben še ni bil pravnomočno zaključen. 15. 6. smo imeli več kot 13 ur razprave na to temo. Predvsem pa je pomembno, da se podatki iz tekočih postopkov, ki se tičejo posameznika v razmerju do Državnega zbora in poslancev, varovani bolj kot vse druge državne skrivnosti, kjer imajo poslanci pravico vpogleda in skrbnega ravnanja. V tem primeru, zakaj na komisiji nismo, je zaradi tega, ker ne smemo dajati teh podatkov, ker gre za osebne podatke posameznikov. In predvsem, ko gre za otroke, se mi zdi, da odrasli odločajo o tem, kaj bodo povedali in kako bodo zaznamovali te otroke, to nedopustno. In pri tem ne želim sodelovati. Je pa vedno pristojen predstavnik [[izklop mikrofona]]
Gospa Eva Irgl, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala za besedo. Poglejte, spoštovana gospa ministrica, najprej na sejo Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti niste prišli, ne zato, ker bi želeli zaščititi in delati v korist otrok, ampak zato, ker ste želeli zaščititi izključno sebe, zlasti pred interpelacijo. In drugič. Ni res, da pridejo predstavniki ministrstva na vse seje komisije. Nazadnje, ko smo govorili o tem primeru, jih ni bilo. Nikogar ni bilo. In na to je opozoril tudi znani psihoanalitik, gospod Borut Pogačnik. Dajte si pogledati njegovo razpravo s te komisije, mislim, da bi bila zelo dobra za vaše siceršnje nadaljnje ravnanje. Poglejte, spoštovana gospa ministrica, interpelacija, ki smo jo proti vam vložili v SDS, je kljub temu, da ste jo preživeli, pokazala, da imate zelo šibko podporo še celo v koalicijskih vrstah. Vaša koalicijska partnerica znotraj Vlade, stranka Desus, je namreč našo interpelacijo podprla, in to zato, ker menijo, da ste objektivno odgovorni za postopke, ki so se nepravilno odvijali znotraj primera koroških dečkov. In jaz, spoštovana ministrica, vas nisem spraševala o tem, kakšne so naloge in dela centrov za socialno delo. To ni bilo moje vprašanje. In imam občutek, da sploh ne poslušate, ko vas nekdo nekaj vpraša, ampak preprosto preberete tisto, kar vam napišejo na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Vi ste meni zdaj brali kaj so dela centrov za socialno delo. To ni bilo moje vprašanje. Moje vprašanje je bilo jasno – Kdaj nameravate prevzeti odgovornost? Ker ste objektivno odgovorni za nastalo situacijo, ki jo je povedalo Upravno sodišče, Upravna inšpekcija, tudi varuhinja človekovih pravic, če hočete, čeprav bi po mojem mnenju morala biti še bolj ostra glede tega primera. In zato vas še enkrat sprašujem, ne kakšne so naloge centra za socialno delo, to jaz vem, ampak vas sprašujem: Kdaj nameravate prevzeti odgovornost za primer koroških dečkov? Hvala.
Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovani predsednik. Še enkrat ponovim, vi ste mi postavili vprašanje v skladu s Poslovnikom pač navedete tisto, kar je napisano, ste mi postavili: »Ministrico, pristojno za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, bom vprašala glede delovanja centrov za socialno delo na področju izvajanja družinske politike.« Jaz sem v skladu s svojimi najboljšimi možnosti vam razložila, kakšne so pristojnosti centra za socialno delo, kaj delajo, pač v teh petih minutah, ki jih imam na voljo. O zgodbi koroških dečkov ste imeli 13 ur in ste me povprašali večkrat eno in isto in jaz sem velikokrat eno in isto odgovorila. Če pogledamo zgodbo, tudi to, da govorite na komisiji, da stiki niso določeni, je to zavajanje, ne bom rekla, da niso celo laži. In tega je zelo veliko. Zaradi tega, ker gre tukaj za postopke, ki tečejo, o tem ne želim govoriti. Če smo konkretni, je treba povedati tudi, da je varuhinja za človekove pravice pogledala in se opredelila, da so bili razlogi za odvzem otrok tehtni. Vi navajate nekaj drugega, ampak to je po navadi temu tako. In jaz bom v skladu s svojimi pristojnostmi in dolžnosti sodelovala pri tem, poskušala pojasnjevati, kadar je dobronamerna. Kadar pa gre zgolj za diskreditacijo, za uničevanje, za zlonamerno, pa o tem ne želim izven tega, kar je seveda moja dolžnost, ker vas cenim kot poslanko in ker ste predstavnica slovenskega ljudstva, bom to nameravala tudi naprej delati. Več kot to, da se bom pa opredeljevala do vsakega posameznega izrečenega, tako ali drugače obrnjenega dejstva v tej zgodbi. Da je Upravna inšpekcija ugotovila, da so bile kršene človekove pravice – prosim, najdite mi ta stavek. In še marsikaj bi lahko z vami, pa ne želim, ker nima smisla. Hvala.
Dr. Franc Trček imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica, spoštovani zbor! Za razliko od številnih pred menoj ne bi rad zlorabljal inštituta poslanskega vprašanja, rad se bi z gospo ministrico pogovarjal o zadevah, ki sem jih najavil, onkraj očitkov kar počez in izhajajoč iz dejstev. Gospod premier je rekel ob nekih res tragičnih, žalostnih dogodkih pred kratkim na tej seji, da bi vsi morali delati še več, jaz mislim, da bi morali delati bolj bistroumno. In to je tudi ena od temeljnih nalog opozicije, da izvršilno oblast opozarja. Zadeve niso lahke, če zopet citiram gospoda Cerarja, in pogosto tisti, ki ste v izvršilni veji oblasti že zaradi tempa dnevnega dela ali pa tudi zaradi vaših pogledov na to, kaj naj bi bila socialna država, ne ukrepate tako, kot mi v opoziciji mislimo, da bi morali. Z gospo Kopačevo, stanovsko kolegico, sva se glede tega že večkrat argumentirano kregala, kar je tudi sestavni del parlamenta – odpiranje konfliktov. Moje vprašanje v bistvu izhaja iz seje matičnega delovnega telesa, ki se ukvarja s problematiko zaposlovanja in zaposlenosti, ki se je zgodila dober mesec nazaj v Mariboru, kjer nas je bilo od 17, koliko šteje ta komisija, prisotnih samo 7, jaz sem bil edini iz opozicije, že zaradi tega bi bilo treba opraviti razpravo. Šli smo na Zavod za zaposlovanje Republike Slovenije v Mariboru, kjer smo se ukvarjali s stanjem, problematiko zaposlenosti, nezaposlenosti, zaposljivosti v naši regiji. Tam sem bil seveda etiketiran s strani koalicije, z vaše stranke žal nobenega ni bilo razen državne sekretarke, če to štejete kot kvoto, kot neke vrste ne popravljiv pesimist. Seveda je koalicija trenutno stanje prikazovala zelo optimistično, kar je delno povezano z ekonomskimi trendi, predvsem z boljšimi trendi na področju izvoza. Ampak dejstvo je, da v bistvu tri četrt tako imenovane aktivne politike zaposlovanja, kot se jo imenuje, tvorijo javna dela. In jaz to težko nekako jemljem kot aktivno politiko zaposlovanja, še zlasti, ker se je tudi ta inštitut javnih del, njihov nek izvorni namen v veliki meri, moram reči, izrodil. Ne zagotavljajo vsaj v enem delu, da bi nekdo potem vsaj srednjeročno iz tega dobil neko zaposlitev. In moje vprašanje je: Kdaj se bomo začeli res ukvarjati z aktivno politiko zaposlovanja? Lahko mi to na primeru regije, iz katere jaz izhajam, poveste in se mi zdi, da je nujno, da bi o tem opravili razpravo.
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsednik, za besedo. Gospod dr. Trček, hvala za vprašanje. Treba je vseeno na začetku povedati, da je dobra novica, da imamo v temu trenutku manj kot 100 tisoč brezposelnih, to številko smo čakali dolgo, nazadnje je bilo to septembra leta 2010. Pomembno je pa predvsem, da se je v prvi polovici leta zaposlilo bistveno več ljudi kot lansko leto v istem obdobju, ker je treba primerjati enaka obdobja, ker je dinamika ciklična, vemo, kako se odvija tekom leta glede zaposlovanja, da je bilo več kot 9 % več zaposlitev v prvem polletju. Tudi če pogledamo primerjalno, koliko se je znižalo od junija 2016, se je v Sloveniji v povprečju znižala brezposelnost za 9,5 %, v Mariboru pa na območju, ki ga pokriva območna služba Maribora, pa za 10,7, kar je seveda dobro, ker je tam višja stopnja brezposelnosti. Vemo, da je problem predvsem v trajanju brezposelnosti, problem, da se nam podaljšuje, da imamo problem z dolgotrajnimi brezposelnimi. Pri mladih se stopnja brezposelnosti še hitreje znižuje kot pri drugih. Problem pa nam ostajajo predvsem pri nizko izobraženih in starejših, kar so tudi prednostne, poleg mladih, prednostne skupine v operativnem programu. V letošnjem letu, če pogledamo, je za aktivno politiko zaposlovanja v celoti namenjeno 93,8 milijona evrov, od tega je 53 milijonov evropskih sredstev, 40,8 milijona je integralni proračun. Izpostavili ste javna dela; javna dela od teh 93,8 milijona predstavljajo 37,5 milijona, tako da tri četrtine težko rečeva, da je to aktivne politike zaposlovanja, smo se pa izrazito borili in tudi javna dela fokusiramo vedno bolj res na te ranljive, tudi smo zaostrili, kdo se lahko vključuje v javna dela. Namreč, moramo se zavedati, da so to zdaj ljudje, ki so dolgo časa od trga dela, dolgo časa nevključeni in seveda eno leto možnost zaposlitve in poveča tudi možnost kasnejše vključitve na druga delovna mesta. Zato smo tudi preprečili to, da bi prehajali več kot leto, da bi verižili javna dela, ker je treba s temi sredstvi, in to so tudi integralna sredstva, večino drugih sredstev so evropska sredstva, samo javna dela plačujemo z integralnimi sredstvi. Če pogledamo druge, so se letos, predvsem sredi leta šele polno začeli ukrepi aktivne politike zaposlovanja z nove finančne perspektive, tako da imamo usposabljanje in izobraževanje, torej ukrep je 16 milijonov evrov, spodbude za zaposlovanje je predvideno 39,3 milijone evrov. Če pogledamo samo za Maribor in okolico, je letos predvideno skoraj petina vseh sredstev, torej 18 milijonov evrov zaradi stopnje brezposelnosti, ki je višja kot drugje. In tudi, če pogledamo na primer brezposelnost v Mariboru za javna dela, ker je višja stopnja, imajo občina in ostali za doplačati samo 15 %, 85 % plačila pa zagotavljamo mi. Do konca maja 2016 se je, če pogledamo območno službo Maribora, je ta v ukrep aktivne politike na novo vključila tisoč 260 brezposelnih, od tega 102 ukrep usposabljanje in izobraževanja, 282 program za spodbujanje zaposlovanja mladih, torej prvi izziv, to so nove zaposlitve za nedoločen čas mladih, in pa 876 v javna dela. Hkrati pa je tudi zelo pomembno, da poskušamo z novimi programi aktivne politike zaposlovanja dati večjo vlogo lokalni skupnosti v lokalnem dogajanju in regijam, zaradi tega, da lahko prilagodijo programe potrebam v svojem okolju. Pomembno je, na primer, da se programi usposabljanja za deficitarne poklice, na primer v Mariboru je zelo veliko povpraševanje po varilcih, cevarjih in drugih, da se pač zavod odzove, oblikuje skupaj z delodajalci te programe usposabljanja in da seveda tiste brezposelne osebe, ki so se pripravljene preusposobiti, da jim tudi s tem omogočamo nove zaposlitve. Večina planiranih sredstev je tudi v drugem polletju 2016, še kar nekaj programov je v pripravi, ker je pač nova finančna perspektiva. Treba je pa šteti tudi sredstva regionalnega razvojnega programa, kjer je pa tudi cilj, da se povečujejo razvojne možnosti regije, ki pa seveda posredno vplivajo tudi na možnosti zaposlovanja v regiji. Dejstvo pa je seveda, da delovna mesta, revitalizacija Maribora in tudi širše Slovenije, tam, kjer je to nujno, ključno, torej aktivna politika zaposlovanja ne more sama po sebi [[izklop mikrofona]]
Dr. Franc Trček, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za povedano, gospa ministrica. Seveda, veliko večino oziroma vse to, kar ste povedali, vem, ker pač imam profesionalno deformacijo analitika. Tam na tisti seji sva se z vašo državno sekretarko, vaša kolegica Vuk, strinjala, da večinoma gre za nekaj, kar imenujemo gasilski ukrep, ki so seveda potrebni. Seveda je tudi razveseljivo, da število brezposelnosti upada. Ampak, veste, jaz sem v opoziciji, in tu moram postaviti "ampak", verjetno bi isto reagirali na mojem položaju. Prav neko vprašanje je, kako se čistijo tovrstne statistike. Mene so ljudje v Mariboru klicali: »Na zavodu me silijo, da grem delati preko agencije, čeprav vem, da so slabi plačniki.« Pa ne le enkrat. Na samem zavodu so nam pač gospe odkrito povedale, da pregorevajo. Da običajno ima ena strokovna delavka 700, 800 nezaposlenih, s katerimi se mora ukvarjati, kar pomeni, da pride mogoče dvakrat, trikrat ne leto na vrsto. To ni aktivna politika zaposlovanja. In ko sem rekel, dobro, zdaj sem tu, dajte nam povedati, koliko dodatnih ljudi bi potrebovali, ker je nujno ta resor od ZUJF, če se tako izrazim, je zdaj odsotni predsednik komisije rekel, ja, ja, tako se pa ne moremo pogovarjati, bomo racionalizirati gor in dol. In jaz sem gledal obraze tistih mojih someščank, ki so skoraj skupaj padle. In to so neke zadeve, s katerimi se moramo ukvarjati. Sočasno pa oba kot analitična družboslovca veva, da je treba podatke gledati v daljši longitudi. En tak zelo neprijeten podatek je, da se je plačilna nezmožnost v naši regiji v preteklem letu zmanjšala za eno četrtino. In med temi neplačniki so bila v glavnem mikro in majhna podjetja. Po domače neke pol prisilne espeizacije. In tako je treba celotno sliko gledati. In bi rad odgovor, da se bomo res šli aktivno politiko zaposlovanja, tudi z dodatnimi [[izklop mikrofona]]
Ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, spoštovani predsednik. Mi smo v okviru omejitev zaposlovanja v širši javni upravi vedno poskušali zavod in tudi centre za socialno delo čim bolj izvzeti iz tega trenda. Žal ni šlo popolnoma. Je pa zavod pomembno z evropskimi sredstvi tudi dopolnjeval svojo aktivnost, če samo pogledamo, imamo svetovalca za mlade prav posebej, prav v okviru tega, da delajo z mladimi in da je bolj informiran, na drugačen način pristopajo. In seveda je to poleg tistih 700 oziroma malce več kot 700 zaposlenih preko javnih sredstev, imamo tudi kar nekaj preko evropskih sredstev, kjer poskušamo dopolnjevati evre. Saj takšna aktivnost, ki je tudi plačana s strani z evropskimi sredstvi, torej našimi sredstvi, ampak na drugačen način. Skratka, zavod je tudi sprejel v preteklosti doktrino dela z brezposelnimi osebami, kjer je podobno, kot imajo po vzoru tudi drugi zavodi, točno na kakšen način, katero kategorijo brezposelnih oseb morajo obravnavati, v kolikšnem času je potreben razgovor, za katero skupino ljudi. Je pa dejstvo, da seveda s tem, da imajo večinoma 700 ljudi na enega svetovalca, nekje tudi več, težko zelo aktivno delati in da bo treba v bistvu je zelo pomembno to triažno delo, ki je v doktrini tudi jasno zapisano, da se seveda fokusiraš na tiste, ki so glede na osnovne karakteristike lahko tisti, ki bodo imeli večje težave pri iskanju zaposlitve in da jih pravočasno primeš in tudi z njimi bolj aktivno delaš. Tudi zdaj v okviru Zakona o urejanju trga dela, ki je bil sprejet, mislim da leta 2010, se tudi podeljujejo koncesije za opravljanje storitev na trgu dela, kjer so določene svari, če tako rečem, outsourcane, ker enostavno ni bilo mogoče več, da vse samo zavod za zaposlovanje počne. S tem smo poskušali malce zmanjšati ta negativen vpliv. Glede ukrepov aktivne politike zaposlovanja pa so bile številne analize opravljene, evalvacije, ker mi, tudi družboslovci veliko damo na te evalvacije, in kažejo, da seveda ni tako, kot se dostikrat ustvari vtis, da mečemo denar skozi okno. To najbolj pokaže delež tistih, ki so vključeni, ki so kasneje zaposleni. Imamo primerljivost naših ukrepov, če primerjate z drugimi evropskimi državami, na visokem nivoju, na primer, jamstva za mlade – je Evropska komisija naše ukrepe pohvalila. In druga stvar, morda še to, da tudi OECD nam zdaj dela celovito analizo in jaz sem predverzijo, če tako rečem, že videla, bo pa do konca poletja, to je pa connecting, približevanje ljudi delu, lokalnim trgom dela. Tudi ta analiza bo javna in bodo tudi predstavljeni rezultati, ki so zanimiv tudi z vidika delovanja zavoda, povezanosti [[izklop mikrofona]]
Dr. Franc Trček, imate besedo, za postopkovno zahtevo, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru.
Hvala za besedo. Saj tudi ministrica nekako sama je priznala, da so v tem resorju težave, da potrebujemo več ljudi, da potrebujemo več znanj. Jaz sem se spomnil, ko sem vas poslušal, ko sem šel na začetku mandata 2014 v Pariz na OECD, sem zahteval obisk njihovih strokovnjakov, ker sem se ravno pogovarjal o zaposlovanju mladih, in so me malo začudeno gledali, da slovenski parlamentarec pride pa še nekaj hoče, bolj naši ljudje, ker niso bili na to navajeni, pa tudi delno OECD strokovnjaki. Zdaj iz vsega tega povedano, pogosto se reče nova perspektiva, stara perspektiva, OECD, ta doktrina, tista doktrina. Človek in tudi poslanec na terenu in tudi moje ljube drage Štajerce te velike besede na zanimajo kaj dosti, po domače povedano, radi bi imeli šiht, če ostanejo brez njega, pa neko individualizirano obravnavo na zavodu, kar delajo neke družbe, s katerimi bi rad, da se primerjamo. In tudi zaradi tega se mi zdi potrebno to debato odpreti. Seveda ni to metanje denarja preč, tukaj se z ministrico strinjava, pa bi ji lahko glede na politično razporeditev v temu parlamentu najbolj nabijal, ker smo si verjetno vseeno relativno ideološko blizu, ampak ne bom. Gre dejansko za neko dejstvo, da se moramo resno s problemom soočiti. In problem, ki seveda tudi preči neko gospodarsko politiko, o kateri se premalo pogovarjamo. Problem, ki preči tisto našo – zdaj gospoda Počivalška ni notri – strategijo pametne specializacije. In če se zdaj dotaknemo občin, brez neke resne reforme lokalne samouprave, ki se očitno v temu mandatu ne bo zgodila, dajmo si naliti čistega vina, občine nimajo denarja za financiranje zaposlovanja. Tam mogoče nek drobižek gor in dol. In se bo treba začeti resno ukvarjati, ker se že, v glavnem gospe, ki delajo v tem stresnem resorju, tega zavedajo. Imamo veliko problematiko zaposlovanja mladih, imamo veliko problematiko starejših dolgotrajno brezposelnih z nižjo izobrazbo, imamo problematiko tudi nečesa, kar vi bolj kot jaz obvladate, ker izhajate iz te podstroke, nezaposljivih. Kaj bomo z vsem tem naredili? S temi ukrepi, ki jih trenutno izvajamo, se s tem ne ukvarjamo v zadostni meri, zato predlagam, da opravimo razpravo in se tudi začnemo konkretno pogovarjati, o ukrepih, o ljudeh, o penezih, kje jih bomo vzeli, kako bomo merili in se začnemo s tem resno ukvarjati tako v Mariboru kot tudi drugje, ne pa, da berem kako bo Vlada 2018 zmanjšala število razvojno depreviligiranih regij na polovico. Navsezadnje izvoz in dodana vrednost v Slovenije se v veliki meri [[izklop mikrofona]]
Dr. Franc Trček, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 13. julija 2016, v okviru glasovanj. Gospa Erika Dekleva imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovana ministrica Irena Majcen, jaz sem prepričana, da ste seznanjeni, da se je v Postojni v začetku junija širil neznosen smrad in v Pivki jami so celo poginile ribe. Razlog za to je bilo najbrž gnojenje v okolici mesta. Ljudje so se takrat upravičeno spraševali, ali nemara vse to vpliva tudi na kakovost vode. To je sicer v nadaljevanju direktor podjetja Kovot zanikal. Vendar ne glede na to dejstvo, bo treba najbrž poiskati rešitev za smrad in onesnaževanje reke Pivke, saj je to v zadnjih letih postala bolj stalnica kot pa izjema. Vendar pa je težava drugje. Danes želim izpostaviti predvsem veliko neodzivnost pristojnih služb, saj nihče ni odšel na teren takoj, ko se je to zgodilo, vsi so zgolj prelagali odgovornost drug na drugega. Iz omenjenih razlogov bi želela konkreten odgovor glede pristojnosti inšpekcijskih služb v takih primerih. Zanima me tudi: Na kakšen način se Ministrstvo za okolje in prostor sooča s podobnimi prijavami ter kakšni so ukrepi, ker predvidevam, da se takšne stvari niso zgodile prvič? Predvsem pa me zanima: Zakaj ni bilo pravočasne takojšnje reakcije? Tako bi se lahko vzorčilo pravočasno, in to vzorčenje bi potem tudi dalo rezultate, kaj točno se je polivalo po poljih in kdo je za to odgovoren. Saj vendar govorimo o onesnaževanju zraka, tal, vode, podtalnice, zato takšne stvari seveda ne moremo zanemariti. Hvala za odgovor.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana poslanka, gospa Erika Dekleva! V svojem odgovoru se bom v prvem delu obrnila na naše inšpekcije oziroma na našo pristojnost. V drugem delu pa bi vam vseeno želela povedati, da je za kmetijska zemljišča pristojna inšpekcija Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Sama sem agronom, zato mi ni težko reči, če se nekaj poliva po njivah ali travnikih in ima močan vonj, je to gnojevka ali gnojnica, drugega ne more biti. Zakaj se to dogaja v pravzaprav poznem času na območju občine Postojna, bo prav gotovo odgovor pripravljen drugje. Lahko pa zagotovim, da s strani našega ministrstva tudi iz naslova kohezije sofinanciramo izgradnjo čistilne naprave tako v občini Pivka kot v občini Postojna. Tudi pri delitvi koncesnine iz Postojnske jame zagotavljamo finančna sredstva za izgradnjo kanalizacijskega sistema in morebitno izgradnjo posameznih enot čistilnih naprav po domovih. Naša skrb, kot ste sami omenili, naša skrb pa je čisto okolje, čiste vode, zato temu namenjamo ne samo skrb, ampak tudi finančna sredstva. Če zdaj to povem malo bolj strokovno, pa lahko rečem, da ima naša inšpekcija za okolje in naravo pristojnost za ukrepanje na podlagi 157. člena Zakona o varstvu okolja ter 175. in 176. člena Zakona o vodah. V primeru okoljske škode pa se uporablja 27. člen Zakona o varstvu okolja, in sicer govori, da mora povzročitelj okoljske nesreče o nesreči nemudoma obvestiti organ, pristojen za obveščanje, določen s predpisi o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami in izvesti tiste nujne ukrepe, s katerimi je mogoče zmanjšati škodljive posledice za okolje. Prav tako Zakon o vodah v 96. členu določa, da morajo pri izvedbi interventnih ukrepov ob naravni nesreči zaradi škodljivega delovanja voda ali izrednem onesnaženju pristojne službe in organi ravnati tako, da čim manj ogrožajo kakovost vode in poškodujejo vodna in priobalna zemljišča, vodno in drugo infrastrukturo, druge vodne objekte ter z napravami v največji možni meri ohranjajo hidromorfološke razmere vodnih in priobalnih zemljišč. Ker ste navedli pogin rib, je treba povedati, da Uredba o pravilih ravnanja v zvezi z ukrepanjem ob poginu rib je bila sprejeta na podlagi Zakona o sladkovodnem ribištvu. Ta zakon pa v 3. členu določa, da mora vsakdo, ko opazi ali izve za pogin rib, v skladu z zakonom, ki ureja varstvo pred naravnimi in drugimi nesrečami, ter zakonom, ki ureja sladkovodno ribištvo, o tem obvestiti regijski center za obveščanje Republike Slovenije za zaščito in reševanje, to je pa Ministrstvo za obrambo. Tako vidimo, da je v vseh teh postopkih potrebno usklajevanje tudi med resornimi ministrstvi, kar pomeni, da so ribiško upravljanje, ribiška inšpekcija ali izvajalec obvezne gospodarske javne službe spremljanja nenadnega onesnaženja voda po predpisih o vodi morajo na kraju pogina rib ugotoviti, torej priti na teren in ugotoviti, kaj od morebitnih vzrokov je povzročilo navedeno reakcijo. Za pitno vodo pa v skladu z Uredbo o oskrbi s pitno vodo skrbijo upravljavci vodovodov. Kot ste že sami omenili, so upravljavci vodovodov ugotovili, da je pri njih bila voda neoporečna. Se pa strinjam, da je pri nadaljnjih ukrepih to povezovanje inšpekcijskih služb še pomembnejše, še bolj pa je pomembno, da ljudje odgovorno ravnajo tudi na kmetijskih zemljiščih. Hvala.
Mag. Branko Grims imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Najprej naj rečem, mi je danes kar malo neprijetno govoriti v tem državnem zboru, kajti če smo z največjim spoštovanjem vsi stali v spomin na žrtve v Srebrenici, pa moram reči, da je nekaj zelo zmotilo uvodni del. Ko je predsednik Državnega zbora dr. Brglez našteval vse zločine, masovne zločine in genocide, je izpustil Slovenijo. 600 grobišč leži po Sloveniji, 100 tisoč ljudi, zverinsko pomorjenih v genocidu po drugi svetovni vojni, leži po njih, pa niso bili niti omenjeni z besedo, in tudi njim gre spomin in vsa čast. Zakaj to omenjam? Ne samo zaradi njih, ampak tudi zato, ker zgodovina, če se iz nje nič ne naučimo, se rada ponavlja. Srebrenica in pomori v Sloveniji s Hudo jamo, kje so bila živa zazidana dekleta, imajo skupno točko: oboje so storili častilci rdeče zvezde. In kaj je lansko leto povedala zgodovina? Da se ne sme kršiti predpisov. Če lansko leto ne bi spuščali nezakonito na ozemlje Evropske unije 100 tisoče ljudi, potem se ne bi zgodili številni zločini, številni poskusi zločinov in verjetno, to sem trdno prepričan, tudi brexit nikoli ne bi uspel. Ampak očitno se nekateri iz tega niso nič naučili. Tragedija, ki je zaznamovala Slovenijo pred dvema tednoma, je bil umor policista pri opravljanju njegove službene dolžnosti. Vsak napad na policista, še posebej umor, je tudi zločin proti državi. Zato zahteva sam po sebi, da se ga povsem pojasni, tudi okoliščine, kako je lahko sploh do tega prišlo. Podatkov o tem, kaj se je zgodilo, nisem zahteval nikoli od policije, ki mi je potem odgovarjala, da oni tega ne dajo. Zahteval sem jih od ministrstva. In seveda ne zaradi tega, da bi se samo objavilo ime in priimek. Pa sem trdno prepričan, da ime in priimek nobenega zločinca ne more ščititi noben zakon o osebnih podatkih. Posebej ne, če je ta že mrtev, ker je sam dvignil roko nase. Ampak tudi zaradi ene druge okoliščine, ki je bila popolnoma zamolčana, pa sem nanjo večkrat opozoril. Kako je ta človek sploh tukaj lahko bil? Če je bil zavrnjen, ker ni imel pravih papirjev, ne bi smel biti na ozemlju Republike Slovenije, še najmanj pa se prosto gibati, in to še oborožen za povrhu z dolgim rezilom, kot smo lahko prebrali. Po drugi strani, če je bil zavrnjen iz varnostnih razlogov na Hrvaškem, bi ga morali takoj naložiti na vlak in poslati nazaj, od koder je prišel. V nobenem primeru se ne bi smel gibati samostojno po Sloveniji, prosto, kot se je zgodilo. Če bi se spoštovalo zakon, do tega zločina ne bi prišlo, zato vas sprašujem, gospa ministrica: Kaj je bila resnica o tem dogodku? Kako je ta človek tukaj [[izklop mikrofona]]
Preden bom predal besedo naprej, bom na tisti prvi del reagiral, tako kot ste vi kršili samo poslansko vprašanje, tisočkrat oziroma že velikokrat sem pojasnil svoje stališče do tega vprašanja. To, kar se je v Sloveniji zgodilo, so bili povojni poboji. Povojni poboji so zločini proti človečnosti, to niso genocidna dejanja. Genocidna dejanja storiš proti drugi etnični skupnosti. In to je osnovna predpostavka, da lahko o tem govorimo, zato prosim, da si ne nalagamo večjega bremena, kot bi ga lahko nosili. Gre pa za pietetno zadevo, zaradi tega si ne dovolim takšnih zadev postavljati v slovenski kontekst. Genocid in zločini proti človečnosti, imamo dve kategoriji, obe sta obžalovanja vredni, obsojanja vredni, nikakor pa nista enaki. Zato bi prosil, da s tovrstnimi zadevami kot reakcija na pietetno dejanje in spominsko dejanje v tem državnem zboru ni več prisotna, pa tudi ne, bom rekel, medijsko, tako kot ste jo danes na podlagi tistega, kar je bilo izrečeno, izpostavili. Sedaj pa dajem besedo za odgovor ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani poslanec Grims! Mislim, da smo v preteklem času že veliko govorili tako o področju schengna kot glede migracij, tako da mislim, da ni treba ponovno poudarjati dejstva, da Slovenija nikogar ni nezakonito spuščala na ozemlje Evropske unije. To ne nazadnje tudi ni mogoče, glede na to da mi ne varujemo zunanje meje Evropske unije, tako preko naše meje migranti ne vstopajo v Evropsko unijo. To je prva vaša napačna trditev. Kar se pa tiče nadaljevanja vašega vprašanja, moram pa uvodoma povedati, da niste zadeli niti v dejanskem niti v pravnem smislu oziroma vse napačno zatrjujete. S strani Ministrstva za notranje zadeve ni prišlo do nikakršnega prikrivanja kakršnihkoli podatkov. Edini razlog za neobjavo imena storilca je varstvo osebnih podatkov. Policija nikoli, kadar sporoča javnosti, ne posreduje podatkov storilcev v smislu posredovanja njihovih osebnih podatkov, torej imen, priimkov. Če se spomnite, tudi lani, niti predlani ob tragični smrti policista, ko smo izgubili prav tako dva policista pri opravljanju policijskih nalog, nismo sporočali imen storilcev. So pa policisti takoj po tem dogodku začeli v skladu s svojimi pristojnostmi s preverjanjem identitete tega storilca. Ugotovljeno je bilo, da je šlo za 22- letnega nemškega državljana, duševnega bolnika, ki se je že več let zdravil in je bil tudi v preteklosti samodestruktiven, pogosto tudi na begu, bil je tudi uživalec drog, tako da je popolnoma jasno, da vas moram tudi razočarati, da tukaj povezave med migracijskim diskurzom in danim dogodkom ni, da je ta povezava povsem izsiljena, glede na to, da je ta oseba bila rojena v Nemčiji in v Nemčiji je bil rojen tudi njegov oče. Od tujih varnostnih organov tudi nismo dobili nikakršnih podatkov o tem, da bi ta storilec bil obravnavan za kakršnokoli kaznivo dejanje ali da bi bil na kakršenkoli način povezan z radikalnimi skupinami ali terorističnimi organizacijami. Tudi način storitve na policista ne kaže na to. Več kot očitno je, da gre za kaznivo dejanje iz sfere krvnih deliktov, in vsi podatki, ki so se kasneje v javnosti pojavljali, so popolnoma neresnični. Vemo, zakaj se tudi vsi ti podatki pojavljajo, vendar ne bom zahajala v ta diskurz. Kar se tiče izvedbe postopka na meji, tudi tukaj niste z vidika dejanskega stanja pravilno zadeli. Verjetno veste, da naši in hrvaški policisti izvajajo skupno mejno kontrolo. Naši policisti ob izvajanju mejne kontrole na zunanji schengenski meji, torej ob izstopu, velikokrat odkrijejo državljane Evropske unije, ki s seboj nimajo ustreznih dokumentov za prestop meje, v času turistične sezone so takšni dogodki še številnejši. V vseh teh primerih policisti izstopa ne dovolijo in jih napotijo v notranjost države z namenom pridobitve ustreznih dokumentov oziroma vrnitve v svoje države, če ne gre za državljane Republike Slovenije. Ta postopek je bil popolnoma skladen z nacionalno in tudi z evropsko zakonodajo. Kar se tiče tega dogodka, je dejansko šlo za to, da so policisti na avtobusu na liniji za Zagreb odkrili osebo, ki teh dokumentov ni imela. Po preverbi identitete in državljanstva je sledil postopek, kakor sem ga ravnokar opisala. Policija pa razlogov za pridržanje oziroma za vračanje v matično državo ni imela, saj pravica do prostega gibanja državljanov Evropske unije velja tudi v primerih nesporne ugotovitve državljanstva Evropske unije. Mene sicer veseli, da ste vi izrecno prepoznali tragičnost tega dogodka. Jaz se s tem globoko strinjam, vendar ker ne vem, kam boste peljali to današnje poslansko vprašanje, bi pa vendarle izkoristila to priložnost, da apeliram na vas, da tega tragičnega dogodka, ki je zares tragičen, ne izrabljate v politične namene. Morda, bom malo sentimentalna, če vam povem, da če bi vi bili dva tedna nazaj v soboto na tem pogrebu, na katerem je bil tudi vaš spoštovani kolega poslanec Zorčič, in če bi vi gledali, kako mati in oče pokopavata svojega sina, ki je bil pošten in predan policist, zagotovo ne bi postavljali tega današnjega vprašanja z namenom poskusa ustvarjanja vtisa neuspešnega dela slovenske policije. Slovenska policija dela zelo dobro in je zelo spoštovana članica schengenskega območja, tako da mislim, da ta smer diskurza ni prava, nezaupanje v delo policije ni prava smer, ker ne nazadnje imamo opravka z enim najzahtevnejših in najnevarnejših poklicev v naši državi.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovani, moram reči, da najostreje protestiram proti nesramnosti, ki si jo je ravnokar privoščila ministrica. Prvič, sem sam osebno javno na tiskovni konferenci in potem še preko interneta izrazil sožalje družini, tudi policiji, vsem bližnjim v danem primeru. Tragedija, ki se je pa zgodila, gospa ministrica, pa je po mojem mnenju odraz dveh stvari, da vi v neumnostih, ki ste jih lani govorili in jih še vedno trdite, zdaj že sami iskreno verjamete. Slovenija ni nek varen otoček, ampak je izpostavljena vsem gibanjem in dogajanjem, ki so ta trenutek aktualna v Evropi. Tudi, mimogrede, balkanska pot se spet odpira, 500 do 800 na dan je zdaj že spet frekvenca. Ampak če se vrneva nazaj na dani primer. V danem primeru je očitno šlo za dvoje. Eno, da očitno ni pravi postopek predpisan, ko se pristopi k nekomu, da ne upošteva realnosti, v kateri smo, kajti sicer se tak zločin ne bi mogel zgoditi. Drugo pa je generalno vprašanje, pravite, "ja, je bil napoten nazaj". Ja, ampak očitno se tega ni držal, gospa ministrica. Ta človek tam oborožen naslednji dan niti slučajno ne bi smel biti. Ne mi govoriti, da je svoboda gibanja to, da se nekdo z dolgim rezilom brez veljavnih dokumentov giba po tuji državi. Tega noben evropski dokument ne dovoljuje, in to vi dobro veste in grobo zavajate javnost. Če nekdo nima veljavnih dokumentov, mora v najkrajšem možnem času to urediti ali pa ga je treba napotiti v matično državo. Da se je pa ta človek gibal še naslednji dan okoli po vaseh in strašil ljudi in imel pri tem pri sebi nedovoljeno orožje, vsi vemo, da enega velikega noža ne smeš nositi s seboj, to pa je zadeva, ki je čisto nekega drugega ranga. Če se ravna na takšen način, potem se samo lahko vprašamo, koliko še takšnih primerov je in zakaj se ravna na takšen način, da se ne upošteva realnosti, v kateri živimo. In za to ste vi osebno odgovorni, in prosim, da na to tudi korektno odgovorite.
Hvala lepa. Mag. Vesna Györkös Žnidar, izvolite.
Spoštovani poslanec, ponovno s tem svojim nadaljevanjem zavajate slovensko javnost. Tej osebi na avtobusu ni bil zavrnjen vstop v Republiko Hrvaško zaradi tega, ker bi imela pri sebi nož, ampak ker pri sebi ni imela ustreznih dokumentov. To je prva stvar. Vidim pa, da vztrajno povezujete to problematiko varovanja schengenskega območja z migracijami, kar ne nazadnje na nek način je povezano, seveda da je. Tudi v preteklosti, če malo zavrtimo čas nazaj, sva se midva tudi velikokrat strinjala glede določenih zadev, kar se tiče migracij. Jaz sem še vedno na stališču, da je treba zaostriti azilno zakonodajo oziroma sploh pogoje vstopa v državo, kar ni povezano s to situacijo, ampak ker vi vztrajno to povezujete z dogodki iz preteklega obdobja, bom pa to dodala, ker menim, da je to potrebno ne nazadnje zaradi dejstva, ki je nam vsem poznan. Gre za mešane migracijske tokove, kot ste tudi sami v preteklih razpravah ugotovili, da v teh tokovih ne potujejo samo osebe, ki potrebujejo mednarodno zaščito, ampak da gre tudi za osebe, ki ne prihajajo z vojnih območij in pa tudi glede na nova dejstva. Vemo, da države okoli nas so znatno zaostrile azilno zakonodajo, tudi na splošno pogoje vstopa v državo. Pravzaprav so prepisale tiste naše rešitve, ki smo jih mi predlagali, vendar pa v tem državnem zboru niso bile takrat sprejete. Če ste, verjamem, da ne berete Mladine, ampak tam je v intervjuju ministra za pravosodje bilo izrecno napisano, da v tisti situaciji je prevladalo stališče Ministrstva za pravosodje, da se zakonodaja ne sme na tak način zaostrovati, kar pa bo zagotovo naši policiji otežilo izvajanje ene najpomembnejših nalog. To pa je varovanje schengenske meje. To je tista naloga, preko katere se je policija v preteklih letih pridobila veliko zaupanje vseh držav evropskega območja oziroma schengenskega območja. Slovenija je obdana z samimi državami članicami Evropske unije, ni prva država vstopa v schengen, tudi ni prva država vstopa v Evropsko unijo. Povsem jasno je, da tranzita več ne bo, če se odpre ponovno ta migracijski tok, in kot potrjuje ta razvoj dogodkov v preteklem obdobju za zdaj podpore koalicijskih partnerjev za hitre in učinkovite postopke oziroma za zavrnitev stopa v državo nimamo. Jaz osebno menim, da so te spremembe nujne, in tudi sama sem na sestanku ministrov v Bruslju opozorila, da mora pravzaprav celotna Evropa dati signal, da nekontrolirani pritok v Evropo na podlagi tihotapskih modelov je nedopusten in da mora Evropa jasno povedati, da bo zaradi zoperstavljanja temu pojavu pripravljena podvzeti tudi bolj restriktivne ukrepe, pri čemer pa je ključno varovanje zunanje meje Evropske unije, torej tiste zunanje meje Evropske unije kot takšne, preko katere sploh migranti vstopajo v Evropo. Kot pa vemo, Slovenija te meje ne varuje, ima samo zunanjo schengensko mejo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims, izvolite postopkovno.
Vsekakor bi o tem moral spregovoriti Državni zbor, kajti očitno tega, da nekdo brez dokumentov ne sme stopiti na ozemlje Republike Slovenije ali pa se tukaj zadrževati, ministrica sploh noče razumeti ali pa dejansko ne razume. Se pravi, čisto vseeno je, iz katere smeri je ta oseba prišla, ampak brez veljavnih dokumentov se ta oseba ne bi smela zadrževati dneve dolgo na ozemlju Republike Slovenije, še najmanj pa se tam sprehajati po vaseh oborožena. Ali je to prinesla s sabo, očitno ni bila pregledana ali kakorkoli že se je to zgodilo, tukaj je nekaj v postopkih hudo narobe, kar se je žal materializiralo na najhujši možen način – s tragično smrtjo umorjenega policista. Zaradi tega vas opozarjam na to, da ste se očitno kar navadili, da ljudje lahko brez dokumentov hodijo po državi Sloveniji. Pa ne smejo. Tudi če jih nimajo, se ve, da morajo po najkrajši poti to urediti. Po drugi strani pa v danem primeru bi morali imeti neke mehanizme, postopek, ki bi že tam na meji omogočal zaznavo problematične osebe. Če pa se to ni storilo, pa vsaj po tem, če se pač izvrši kontrola, da se postopa na način, ki zaščiti tudi tistega policista, ki to izvaja. Vse to je dolžna vzpostaviti kot mehanizem institucija, ki jo vi vodite. To je Ministrstvo za notranje zadeve. In v okviru te institucije pač vse službe, ki jo sestavljajo, vključno s policijo. Za to ste, še enkrat poudarjam, vi osebno odgovorni. Očitno se tukaj ravna tako, kot da smo nek varen otok, da je vse v najlepšem redu, da je vse tako, kot je nekoč bilo, pa žel ni. Žal ni. In zaradi tega se je to zgodilo, kar se je. In zgodilo se je zato, ker očitno niso bili predpisi dosledno spoštovani. Tukaj pa je paralela s tistim iz lanskega leta, kar sicer vztrajno zanikate. Zaradi tega, gospa ministrica, je dobro, da se o tem spregovori, kajti ena stvar je bila včeraj poudarjena, ko se je govorilo o največji vladni stranki: morala, etika in odgovornost. Jaz moram reči, da jo strahovito pogrešam pri tej vladi. Zaradi tega se je treba o tem zelo resno pogovoriti, da se te stvari ne bi ponovile. Kolikor sem jaz slišal, sem se malo pogovarjal z ljudmi ob meji, je takšni primerov, da ljudje tam kar malo hodijo in se sprehajajo brez dokumentov, ker so bili zavrnjeni, še kaj. To se ne sme dogajati. Treba je, gospa ministrica, dosledno spoštovati zakone, ker je to nujno za varnost ljudi, za varnost vseh državljank in državljanov, vseh, ki tukaj živimo, pa tudi za varnost policije same. In to je vaša odgovornost. Dajte prosim to razumeti!
Hvala lepa. Gospod poslanec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 13. julija, v okviru glasovanj. Gospod Jožef Horvat bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister gospod Zdravko Počivalšek, moje tokratno vprašanje se ne bo nanašalo na gospodarski razvoj in tehnologijo, ampak na načela civilizacije. Pieteta, gospod minister, je globoko spoštovanje do vseh pokojnih, je temelj človeške civilizacije. Je vrednota, ki nas povzdiguje nad vsa ostala živa bitja. Je spoštovanje in spomin na osebnost umrlega, ki ga posameznik goji v skladu s svojim prepričanjem. Zato je namen pravice do pietete tudi posmrtna zaščita osebnosti pokojnika, njegovega dostojanstva in želja, da bodo njegove odločitve, ki so bile sprejete za časa življenja, spoštovane tudi po njegovi smrti. Od nekdaj velja nepisano ljudsko pravilo, da moramo spoštovati voljo pokojnika, ki se nanaša na zadnje slovo. Predvsem na podeželju, gospod minister, kjer imata dom in domačija še vedno drugačen pomen kot v mestih, se ohranjajo različni krajevni običaji, kjer ima posebno mesto slovo od pokojnika. Veljavni zakon, sprejet v nekem prejšnjem družbenem režimu leta 1984, spoštuje zadnjo voljo pokojnika. Spoštovani gospod minister, predlog novega zakona o pogrebni in pokopališki dejavnosti, o katerem bo Državni zbor Republike Slovenije razpravljal in glasoval na tej redni seji, bo v tem pogledu človeškega dostojanstva in spoštovanja pietete umrlih, popolnoma poteptal voljo pokojnika, ki bi želel ležati doma. Vaš predlog zakona namreč pod nobenim pogojem ne dopušča, da bi svojci izpolnili takšno željo pokojnega v primeru, da je na pokopališču mrliška vežica. Pa ste v predlog zapisali, da je pieteta do pokojnih eno ključnih načel zakona. Koalicija na seji Odbora za gospodarstvo, in tudi Vlada ni prisluhnila našim argumentom vloženega amandmaja. Ker določbe člena, ki govori o uporabi mrliških vežic, ni mogoče več amandmirati, vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Kako boste pojasnili državljanom, da z uveljavitvijo novega zakona, ki ste ga predlagali, ne bodo mogli več izpolniti zadnje volje pokojnih svojcev glede načina zadnjega slovesa? Se vam zahvaljujem za vaš odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zdravko Počivalšek, minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Na začetku bi rad poudaril, da smo pri pripravi predloga novega zakona o pogrebni in pokopališki dejavnosti prisluhnili tako stališčem strokovne javnosti kot tudi stališčem drugih deležnikov. Vendar pa žal vseh predlogov nismo mogli upoštevati, ker so si večkrat nasprotovali oziroma so se izključevali. Pripravljavci zakona smo se morali odločiti za predloge, ki so usklajeni s čim več deležniki ter ustrezno nadgrajujejo in dopolnjujejo predlog zakona. V 40. členu predloga zakona, ki vključuje določbe o mrliških vežicah, je v četrtem odstavku določeno, da ni dovoljeno, da je pokojnik do pogreba doma, kjer je predpisana mrliška vežica. Taka ureditev je bila usklajena med ministrstvi, upoštevajoč tudi sanitarno higienske in zdravstvene pogoje. Čuvanje pokojnika je urejeno v 13. členu predloga novega zakona, in sicer v četrtem in osmem odstavku, kjer je določeno: "Kjer ni mrliške vežice in je pokojnik pred pogrebom doma, se priprava, čuvanje in slovo od pokojnika opravi doma. V ostalih primerih pa je čuvanje in zadnje slovo urejeno v mrliških vežicah." V predlogu novega zakona je tudi določeno, da se priprava pokojnika lahko opravlja le v ustreznih prostorih zdravstvene ustanove ali izvajalca pogrebnih dejavnosti ali domovih za upokojence. Pri pripravi pokojnika morata sodelovati vsaj dva urejevalca. Strokovna javnost ocenjuje, da je z vidika sanitarno-higienskih in zdravstvenih pogojev to najprimernejša rešitev. Spoštovani poslanec Jožef Horvat, Poslanska skupina Nove Slovenije je dvakrat vložila amandmaje k predlogu novega zakona, in sicer 25. maja in 5. julija 2016. Amandmaji z dne 25. maja 2016 vključujejo pripravo in čuvanje pokojnika. Vaši predlogi amandmajev k 13. členu, ki ureja pripravo pokojnika, so bili v celoti upoštevani in vključeni v dopolnjen predlog zakona z dne 29. junija 2016. Vaš predlog amandmaja k 40. členu, ki ureja mrliške vežice, in sicer da se dopolni četrti odstavek z besedilom, da če je volja pokojnina ali naročnika pogreba lahko pokojnik do pogreba leži doma, pa ni bil podprt. Ta amandma na 19. seji Odbora Državnega zbora za gospodarstvo dne 29. junija 2016 namreč ni dobil podpore. Razloge za to sem že pojasnil. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Hvala, gospod minister, za vaša pojasnila. Mi le ocenjujemo, da sedaj ta novi zakon dejansko posega v pietetna čustva svojcev do pokojnika, ki so z ustavo varovana v okviru njihove osebnostne pravice do duševne integritete. Motiv za moje ustno poslansko vprašanje je zapisano tudi v ustavi, in sicer 82. členu Ustave, ki med drugim pravi, da je poslanec poslan od vsega ljudstva. Vprašanja ne postavljam, da ne bi bile zadeve v mojem volilnem okraju urejene. Urejene so odlično v moji vasi. Sam sem bil član gradbenega odbora, ko smo gradili mrliško vežico, in od takrat naprej so te zadeve urejene dejansko na maksimalno visokem pietetnem nivoju. Namreč slovo od pokojnika. Ampak Poslanska skupina Nove Slovenije, ki je blizu ljudem, je dobila kar nekaj telefonskih klicev, tudi pisem, kjer nas opozarjajo na primere, in takšnih je veliko v Sloveniji, gospod minister, kjer imamo vas ali kakšen zaselek, kjer ni mrliške vežice, in je danes običajni krajevni način slovesa od pokojnika doma, na domu, na domačiji. Sedaj bo to najbrž nek šok, neke vrste, ja, neke vrste šok za svojce. Enkrat dolgoročno se bodo najbrž navadili. Ampak dejansko posegamo po naši oceni v neko pieteto do pokojnikov. Mislim, da bi tu le morali slediti želji in krajevno ustaljenim navadam, tradicijam državljank in državljanov in ne iti proti njihovi volji. Tako da vas prosim za razmislek o morebitnem noveliranju tega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Zdravko Počivalšek, izvolite.
Poudariti moram tudi to, da izjema, ki bi določala, da se pokojnik lahko čuva doma, povzroča problem v tej smeri, da otežuje delo 24-urne dežurne službe, ki je zadolžena za vsak prevoz od kraja smrti do hladilnih prostorov izvajalca javne službe ali pa zdravstvenega zavoda. Obenem se tudi zastavlja vprašanje, kako naj bo izjavljena volja pokojnika, pisno ali ustno, da želi do pogreba biti doma, ter kdo bo preverjal, če je takšna volja pokojnika bila resnično izrečena. Ne nazadnje vaš predlog posega tudi v sam koncept predloga novega zakona. Še enkrat pa moram ponoviti, da je v 40. členu predloga zakona zapisano, da ni dovoljeno, da je pokojnik do pogreba doma, kjer je predpisana mrliška vežica. Tam, kjer je pa ni, je pa ta izjema potem, kar sem prej povedal, določena. Spoštovani poslanec, upam, da sem vam zdaj uspel vsaj malo odgovoriti, zakaj vaša dopolnitev k 40. členu ni bila sprejeta. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marinka Levičar bo postavila poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lepo pozdravljeni vsi trije ministri in vi, kolegi in kolegice! Moje vprašanje se nanaša na dolge roke za reševanje pritožb na dodeljevanje državnih štipendij. Spoštovanja gospa ministrica, Anja Kopač, s terena smo bili opozorjeni, da se pritožbe na zavrnitev pravice do državne štipendije na vašem ministrstvu rešujejo tudi dve ali še več let. To je nesprejemljivo in tudi ni v skladu z Zakonom o upravnem postopku, po katerem ste dolžni reševati pritožbe in jih pošiljati tistim, ki so jih vložili. Na Ministrstvu za delo in socialne zadeve kršite te določbe ZUP-a. Zanima me: Zakaj se to dogaja? Na problem, da se tako dolgo rešujejo te pritožbe, opozarja tudi Varuh človekovih pravic. Dobili smo obvestilo oziroma njegov odgovor gospe Ivi Kačič, ki ji takole odgovarja Varuh človekovih pravic: "Znano nam je, da samo zaostanki pritožb na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve zelo veliki. Pristojne na to opozarjamo že vsaj dve leti. O omenjeni problematiki smo se sredi meseca januarja ponovno pogovarjali z njihovimi predstavniki. Na podlagi našega vztrajanja po dodatnih informacijah smo na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve z dne 26. 21. 2016 prejeli pisno pojasnilo, iz katerega izhaja, da pritožbe zoper otroški dodatek, subvencijo vrtca in štipendije trenutno rešujejo še iz leta 2014. Pristojni so pojasnili, da zato lahko stranke pričakujejo rešitev njihove pritožbe v roku dveh let." Varuh nadalje opozarja, da bo na ta problem opozoril tudi v letnem poročilu za leto 2014. Gospa ministrica, mene zanima: Koliko je trenutno nerešenih zaostankov po posameznih področjih socialnovarstvenih pravic na drugi stopnji? Kakšen načrt imate za učinkovito odpravo teh zaostankov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. Dejstvo je, da še vedno nismo stvari sanirali tako, kot bi si želeli. Ampak če pogledamo, zakaj je do vsega tega prišlo. Pred Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev je ministrstvo odločalo kot drugostopenjski organ o petih pravicah, z Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev pa od trinajstih. Povečalo se je torej za več kot še enkrat, predvideno je bilo povečanje za 20 javnih uslužbencev tistega leta, nakar se je zgodil Zakon za uravnoteženje javnih financ in teh 20 zaposlitev Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve ni dobilo v letu 2012. Še celo več. 6 odobrenih v letu 2012 ni dobilo, že odobrenih 6 zaposlitev je bilo odpovedanih, tako da je ministrstvo čez leto 2012 šlo z enakim številom zaposlenih kot pred tem, ko je odločalo o petih pravicah znotraj socialno-varstvene zakonodaje. Stanje aprila 2014 je bilo takšno, da je bilo 9 tisoč 500 nerešenih pritožb. Mi smo v letu 2013 potem vlado, takrat je bila vlada Alenke Bratušek, obvestili o vsem tem in kljub tisti situaciji, ki je bila v državi, dobili 10 dodatnih zaposlitev, 5 za nedoločen čas in 5 za določen čas, kjer so bili osredotočeni k zmanjševanju zaostankov. Tudi spletno aplikacijo, informacijski sistem smo prilagodili, tako da smo prišli od teh grozovitih 9 tisoč 500 zaostankov smo prišli, tako da je bilo decembra 2014 nerešenih okoli 4 tisoč 200, v januarju 2016 smo imeli tam okoli 3 tisoč zadev in še vedno je dokaj podobna številka. Mi se pogovarjamo, da bomo ponovno naredili akcijo, kot smo imeli takrat, da bodo vsi, ki izpolnjujejo pogoje na Ministrstvu za delo, prispevali k temu, da bodo reševali te odločbe, ker se zavedamo, da je to, da toliko časa v pritožbi ljudem ni odločeno, nesprejemljivo. Ampak dejstvo je, da z resursi, ki so, zelo težko naši zaposleni, če vam povem, da je na sociali za celotno področje zaposlenih tam okoli 40 ljudi, se samo s pritožbami, ki jih je veliko več kot na večini drugih ministrstev, ukvarja 8 zaposlenih ljudi, ki so usposobljeni za to, gre pa zahtevne postopke. Poleg tega da je bilo znotraj ministrstva veliko že storjeno, ker če ne bi storili nič, se stanje ne bi spreminjalo, bilo pa je res katastrofalno. Še vedno pa ni zadovoljivo. Je pa tudi odgovor sprememba same zakonodaje na tem področju. Tako kot smo že naredili subvencijo vrtcev, na primer, ko ne odločajo več centri za socialno delo na prvi stopnji, ampak na podlagi odmere otroškega dodatka, potem šole samo izstavijo račun o višini subvencije oziroma koliko je treba plačati računa. To je velika poenostavitev sistemu in tako bodo tudi v prihodnje spremenjene te razmere. Je pa znotraj vseh teh pravic, ki so, zaostanki, kjer se odloča, prednostno odločajo, ves čas zagotavljajo na ministrstvu, tako je navodilo, prednostno o teh nujnih, torej denarna socialna pomoč, izredna denarna socialna pomoč in varstveni dodatek. Te pritožbe se prednostno obravnavajo in so žal potem na področjih, kot je otroški dodatek in drugi, se pa stvari ne rešujejo v roku, ki ga postavlja Zakon o upravnem postopku.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite, gospa Marinka Levičar.
Hvala, gospa ministrica. Jaz vas popolnoma razumem in vaše ministrstvo in spoštujem to, da ste se trudili, da bi te zaostanke reševali. Ampak vseeno s takšnim stanjem, kot trenutno je, ne moremo biti zadovoljni. Glede na to, da ste opozorili, da ste že v prejšnji vladi, vladi Alenke Bratušek na ta problem opozorili in dobili nekaj dodatni zaposlitev, jaz ne vem, koliko je sedanja vlada s tem seznanjena in kako ste sedaj to vlado opozorili, da bi vam pa mogoče druga ministrstva ali kakorkoli pomagali strokovni sodelavci, da taki zaostanki se ne bi več dogajali. Jaz si ne predstavljam študenta, ki mora dve leti čakati na pritožbo za socialno štipendijo. Ne predstavljam si življenja v taki nesigurnosti, kako lahko sploh študira, če je socialno ogrožena družina. Če smo res neka socialna država, tudi do takšnih zaostankov ne bi smelo prihajati. Jaz apeliram tudi na to vlado, da bo storila nekaj v pomoč vašemu ministrstvu, da bodo ti zaostanki odpravljeni in da bodo zahteve reševane v skladu z ZUP-om. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Jaz bi se samo zahvalila za izraženo podporo in razumevanje, da lahko samo skupaj rešujemo te probleme, ki so naši skupni. Je pa dejstvo, da tudi na ministrstvu z notranjim prerazporejanjem poskušamo zagotavljati, tudi septembra bo ena večja akcija, cilj pa je, da bi se do konca leta to odpravilo, še pred novo zakonodajo da stare zaostanke odpravimo. Naslovili ste mi tudi vprašanje, kako centri za socialno delo odločajo pravočasno. Po informacijah, ki sem jih pridobila, naj ne bi prihajalo do večjih zaostankov, problem pa je, ko je večje število vlog, to je te v času septembra, ko je naval za oddajanje. Takrat se določeni zaostanki pojavijo, ampak ni pa toliko, da bi bili večji problemi na tem področju, kar se tiče odločanja na prvi stopnji.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo postavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Gospa Jerneja me je obvestila, da se je gospod minister Klemenčič nekje zataknil v poletni gneči na cesti in se v tem trenutku opravičuje, tako da vas prosim, da se tudi opredelite do načina odgovora. Izvolite, gospod Gorenak.
Hvala lepa. No saj, minister Klemenčič se je že velikokrat zataknil, to vemo, ne. Prav o tovrstnem zatikanju, v narekovaju, sem nameraval vprašati ministra. Poglejte, govorim o dveh dokumentih. 26. maj 2016, Mandatno-volilna komisija. Tam je gospod Štefanec, kakorkoli smo ga ocenjevali pred dvema letoma ali kdaj je že bil imenovan na tisto delovno mesto vodje KPK, šefa KPK, več ali manj negativno, pa vendarle njegova zadnja ravnanja na tej komisiji kot tudi njegova zadnja ravnanja v dokumentu, ocena stanja, ki je priloga k zadnjemu poročilu Komisije za preprečevanje korupcije, je izjemno, jaz bom kar tako rekel, korekten pa direkten, kot nismo bili vajeni od nobenega od dosedanjih šefov KPK. Na Mandatno-volilni komisiji je precej jasno rekel naslednje. Namreč očitali so mu, da je stopil v prevelike čevlje, on pa je odgovoril, da ne želi stopiti v te prevelike čevlje, ker so okuženi z glivicami nezakonitega delovanja, s čimer je zelo jasno povedal, da je gospod Klemenčič deloval nezakonito. V tem poročilu, ki je priloga, ocena stanja, ki je priloga poročilu Komisije za preprečevanje korupcije, je pa podal eno fantastično sliko vlade. Tu sta samo dva ministra, ampak vseeno, jaz mislim, da vam je nastavil tako ogledalo, da je kar hudo. Takole je zapisal: "V letu 2015 smo bili priča primerom, kjer bi pričakovali uresničitev vladne zahteve po učinkovitejšem boju proti korupciji tudi v praksi. Primeri avtorskih honorarjev ter dodatkov na stalno pripravljenost so na primer vlado in njene člane zadevali neposredno, saj so se domnevne nepravilnosti pa tudi kršitve integritete ugotovile ravno v povezavi s člani vlade. Tik pred tem sprejet vladni etični kodeks je še okrepil pričakovanja komisije tudi javnosti, da bo vlada ustrezno ukrepala in s tem tudi utrdila svojo protikorupcijsko zavezanost ter posledično ugled, vendar smo prej bili priča izmotavanju ministrov in nejasnim odgovorom. Vlada je padla na lastnem preizkusu integritete." To so besede nekoga, ki predstavlja neodvisen organ, Komisijo za preprečevanje korupcije. V nadaljevanju sem imel namen še govoriti o pravosodju, kjer se njegove ocene skladajo s tistim, kar mi govorimo na sejah odborov. Tudi o tem sem imel namen gospoda Klemenčiča vprašati. Prosim pa za ustni odgovor na naslednji seji. Podpredsednik, zmenite se, prvič sem videl, da nekoga ni bilo. Prav je, da ukrepate. Hvala.
Hvala lepa. Smo zabeležili. Gospa Anja Bah Žibert bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana ministrica, minister! V četrtek smo imeli po mojem mnenju eno konstruktivno razpravo o tem, kako pomagati študentom, ki v bistvu zaključujejo študij predbolonjskega študija, bodisi visokošolskega bodisi nadaljevanje študija. Tam je bil sprejet tudi en, se mi zdi, zavezujoč sklep, da se stvari pogledajo in omogoči tako imenovani zaključek študija. Sama sem bila nekoliko presenečena, ko sem potem doma pogledala eno od informativnih oddaj, kjer je bila tudi vaša izjava, v kateri ste ponovno izpostavili, da se roki ne bodo podaljšali. Dejstvo je, da so v tem primeru, o katerem je bila največ govora v četrtkovi razpravi, tisti, ki so v skladu z odločitvami in navodili fakultet oddali naloge in zaradi preobremenjenosti profesorjev sedaj ne pridejo na vrsto. Dejstvo je, da so sedaj na nek način tudi pred nekimi zaprtimi ali pa polodprtimi vrati in da tudi ne morejo nadaljevati s pripravami, ker ne vedo, kaj jih čaka. Za njih bo zagotovo treba poiskati neko rešitev in najverjetneje ta do 30. 9. ne bo izvedljiva, glede na to, da je eden od rektorjev mimogrede povedal, da je večina profesorjev sedaj že na dopustu. Ministrica, še enkrat vas sprašujem, glede na to, da je zdaj nekaj dni minilo, da ste verjetno naredili tudi en razmislek v okviru ministrstva: Na kakšen način boste pristopili k iskanju rešitev, da damo tem študentom, ki so sedaj na nek način na čakanju, in ne vedo, kaj se bo z njimi zgodilo, nek odgovor, ki ga zagotovo vsi nestrpno pričakujejo? Hvala.
Hvala lepa. Ministrica, dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Spoštovani v dvorani, spoštovana gospa poslanka! Nujna seja matičnega odbora četrtek popoldne je odprla razpravo o tem, kako iskati rešitve iz akutne situacije, v kateri se je znašel marsikateri posameznik, ki ni uspel do sedaj v tem dvanajstletnem roku zaključiti študija. Seveda so razlogi za to zelo različni. Naj samo povzamem, da je ta zakonodajni del bil sprejet že leta 2004. Seveda so pa zgodbe posameznikov verjetno v različnih življenjskih izidih lahko zelo različne. V tem duhu se je strnila precej velika številka tistih, ki želijo zaključiti do 30. 9., torej do končnega zakonodajnega roka svoje obveznosti. Mi smo, tako kot smo se dogovorili v skladu s sklepi na odboru, nemudoma v petek tudi pozvali vse institucije, da posredujejo tako podatke kot na drugi strani, da se čim prej srečamo. Ravno sedaj je napovedano srečanje tudi na ministrstvu vseh predstavnikov, da poiščemo ne le presek stanja, ampak tudi ustrezne rešitve za naprej. Torej kaj je izvedljivo, kaj ni izvedljivo, kaj v svoji pristojnosti in odgovornosti že v tem trenutku institucije izvajajo, kaj lahko izvedejo do 30. 9 [[..]]V ta namen bomo potem tudi v skladu s tem pogovorom danes predlagali nadaljnje korake in rešitve. Tisto, kar je pomembno, je, da dobimo predvsem presek stanja števila tistih, ki so že izpolnili obveznosti do stopnje, da pravzaprav lahko čakajo na ta zagovor ali kakršno koli drugo obliko do končnega preverjanja znanja do 30. 9 [[..]]Torej to je tista skupina 4 in 5, o kateri smo tudi govorili na odboru in ki je pravzaprav predmet ne le današnjega vprašanja, ampak že predhodnih vprašanj, ali v zakonodajnem roku v resnici dobijo tudi vso storitev in vso podporo, ki jo potrebujejo, glede na to, da se zakon izvršilno gledano nanaša na 30. 9. 2016, torej morajo postopki do takrat kot običajno tudi teči in zagotavljati vso podporo. Res je, da so nastale precejšnje težave tudi znotraj postopkov na posamičnih institucijah, ne vseh, nekaterih pa. In prav to bi želeli danes z vsemi predstavniki institucij tudi razčistiti in ugotoviti, ali in do kakšne mere so postopki izvedljivi, predvsem pa da vemo, da smo na to že nekaj časa opozarjali, ne samo na ministrstvu, tudi znotraj institucij, in da se zavedamo, da je tako na eni strani zdaj velika teža na mentorskem delu, na drugi strani pa tudi na delu študentov, študentk, ki morajo te obveznosti zaključiti. Bi pa morda tudi opozorila, da so tudi sveti, tako Svet za visoko šolstvo kot Svet za znanost in tehnologijo o tem razpravljali, tudi študentje so bili o tem posebej opozorjeni, tudi prek spletne strani. Neposredno pa so tiste najbolj pomembne informacije tiste, ki prihajajo s posamične institucije. Mi pristojnosti same institucije na ministrstvu seveda ne moremo prevzeti, to je pristojnost korektne izvedbe postopka in obravnave posameznega kandidata. Lahko pa seveda na krovni ravni, ne lahko, ampak moramo pa usmerjati na način, da se čim več teh postopkov, ki so zdaj v teku, na najbolj pravi in tudi zakonodajno uveljavljen način dokonča. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa, ministrica za odgovor. Samo toliko, da dopolnim. Res je, vsi vemo, da je bil zakon sprejet leta 2004, vendar pa je treba poudariti, in to se mi zdi, da prevečkrat zavajamo, da so bili zadnji vpisi 2008/2009. Se pravi, da bi bilo treba te vpise, ker so se takrat že izvajali t. i. bolonjski programi, morda prej zaključiti. Pa vendar, mi govorimo zdaj o teh rokih, in mene veseli, da se iščejo rešitve, vendar pa menim, in tukaj pa pozivam tudi ministrstvo, na previdnost. Mi imamo namreč tudi študente, ki so že bili v obdelavi, imeli prvi pregled nalog, potem pa so dobili odgovore, "zdaj pa ne bo šlo več, ker vas je preveč". Skratka, ko boste zbirali te podatke, se mi zdi zelo pomembno, da se pridobijo čim bolj natančno. Bi pa ob tem poudarila še nekaj, ker govorimo o t. i. predbolonjskih študijih, in zagotovo je tudi cilj ministrstva, da je čim več ljudi konec koncev izobraženih, sam postopek preusmerjanja na t. i. bolonjske programe. Večina fakultet zdaj t. i. znanstvene magisterije preusmerja na bolonjske magisterije, kar po izenačitvah ni nekako v istem rangu. Prav tako je dilema pri samem vpisovanju v program, kjer v bistvu ni prehodov. Ker na nek način so to prehodi. Morda bi veljalo na ministrstvu razmisliti tudi o neki kategoriji prehodov iz enih študijev v druge, ne pa na neke ponovne vpise od začetka, ker gre le za eno spremembo v zakonodaji. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Najlepša hvala. Kar se tiče vpisne generacije 2008/2009 v skladu z zakonodajo je bila dovolj dolga možnost izpolnjevanja obveznosti, vključno tudi z absolventskim stažem ali kakršnimkoli zamikom študija, ker gre za stare programe, torej štiriletne programe ali pa znanstvene magistrske, ki so bili običajno enoletni programi ali pa dvoletni, odvisno seveda od programa oziroma vrste študija. Zakon je tudi to predvidel, zato je bila tudi zadnja generacija sploh lahko takrat tudi vpisana, sicer ne bi imeli dovolj priložnosti regularno zaključiti svojega študija. Kar pa se tiče prehodov oziroma t. i. pravila obstajajo za prehode med programi, ta že delujejo od zaključka večine znanstvenih programov, recimo magistrskih, seveda pa odvisno od stanja na posameznem programu. Nekatere fakultete so prej, druge kasneje uvajale bolonjski prehod in so zato tudi morale zagotoviti ta prehodna obdobja in hkrati tudi programsko prehodnost. Ima pa tudi NAKVIS kot nacionalna agencija tisto krovno nalogo, da poskrbi posebej še ob teh zadnjih načinih prehajanja za ustrezna pravila, t. i. pravila prehoda med programi. To je namreč tudi sicer namera in zahteva NAKVIS, da se hkrati zagotovi tudi ustrezna kakovost. Gre za aktualno znanje, posodobitev znanja, gre za prenavljanje programov. Tudi bolonjski programi so se vmes že prenovili na nekaterih fakultetah, zato je to sledenje še toliko bolj kompleksno. V obdobju 2004–2016 lahko da je kateri od programov doživel tudi že dve, tri prenove. V skladu s tem je treba slediti tudi ustrezni situaciji danes in zagotoviti, da so tudi zaključevanja, ko pride do prehoda, ustrezna in da zagotovijo tudi ustrezen nivo ne le izobrazbe, ampak tudi aktualnosti znanja in izpolnjevanja pogojev po programski akreditirani shemi in seveda kurikulu, ki je odobren. Ti se pa zdaj seveda razlikujejo od tistih prejšnjih. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Lilijana Kozlovič bo postavila vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju.
Spoštovani, predsedujoči hvala za besedo. Lepo pozdravljen minister, vse kolegice in kolegi. Javna uprava, za katero ste odgovorni minister, je v naši družbi izjemnega pomena, saj sledi potrebam naših državljanov. Če pa želi slediti tem potrebam, se mora kot taka tudi prilagajati in zaznati, kaj je tisto, kar je v družbi potrebno. Že iz samega gospodarstva kot tudi državljani in pa tudi iz tujine nas opozarjajo, da je treba ta naš veliki organizem prilagoditi in pa spremeniti. To pa lahko naredimo na eni strani skozi sistemske spremembe, na drugi strani pa lahko tudi z nekimi ukrepi. Glede na to, da skozi zakonodajni postopek nismo sledili nekim sistemskim spremembam, me zanima: Ali ste v tem svojem obdobju ministrovanja, se pravi kmalu bosta potekli dve leti, sprejeli ukrepe, ki sledijo konceptu vitke in pa produktivnejše javne uprave? Hvala.
Hvala lepa. Gospod Boris Koprivnikar, izvolite, minister za javno upravo.
Hvala, predsedujoči za besedo. Hvala poslanka za to vprašanje. Če sem iskren, je bilo to vprašanje pripravljeno že s strani poslanke Brinovškove iz SDS v prejšnji seji, pa mi je žal, da ne bi na tega odgovoril, ker menimo, da imamo kaj pokazati na področju javne uprave, čeprav nismo tako orientirani v spremembe zakonov, ampak želimo predvsem dvigniti točno to, kar sprašujete: učinkovitost delovanja in vitkost javne uprave. Sprejeli smo Strategijo razvoja javne uprave za obdobje 2015– 2020, ki je opredelila 9 jasnih ključnih ciljev, kateri sledi tudi konkreten operativni program, izvedbeni načrt, ki določa nosilce in roke. Po tem načrtu od sprejetja naprej delujemo, o njem tudi redno poročamo na Vladi. Izboljšali smo na ministrstvu notranjo organizacijo, spremenili tako, da je delo na ministrstvu bolje organizirano glede na naravo našega dela, v celoti smo uvedli projektni način dela pri vseh nalogah ministrstva, tudi pri zakonodajnih projektih, uvajamo ciljno vodenje, uvajamo sistem spremljanja kakovosti po modelu CAF in te uvedbe ciljnega vodenja sistema kakovosti prenašamo tudi na druga ministrstva. Izvedli smo oceno organizacijske klime in tudi ocenili vodje s tako imenovanim 360-stopinjskim ocenjevanjem, da vidimo, ali vodje, ki so ključ uspeha v javni upravi, dejansko delujejo dobro. Na področju javnega naročanja smo uvedli obvezno uporabo elektronskih dražb, ta je obvezna od februarja 2015. Povprečno prinaša približno 7-odstotno znižanje stroškov. Uvedli smo aplikacijo statistik in jo predstavili javnosti pred nekaj meseci, ki omogoča popolnoma transparentno pregledno dodeljevanje javnih sredstev prek javnih naročil. Prvič smo začeli s skupim izvajanjem javnega naročanja na področju zdravstva, kjer že izvajamo štiri javna naročila: zdravila rokavice, igle, plenice. Dva se pa še pripravljata. Zelo smo okrepili število skupnih javnih naročil. Naj povem za primer, da je v letu 2014, ko sem prevzel ministrstvo, bilo 6 skupnih javnih naročil, v letošnjem letu jih izvajamo 16. To so zelo zahtevna najbolj obsežna javna naročila. Med prvimi smo implementirali evropsko direktivo z novelo Zakona o javnem naročanju-3, ki je bila sprejeta že decembra lansko leto in objavljena točno na rok, z aprilom letošnjega leta. Z njo pa povečujemo transparentnost, poenostavljamo postopke, zmanjšujemo stroške in omogočamo tisto, kar smo vedno iskali – tudi načine za javno naročanje inovativnih storitev, se pravi svetovalnih storitev, razvojnih storitev in tako naprej. Izdelali smo e-katalog, ki omogoča javnim naročnikom na zelo transparenten in enostaven način uporabljajo rezultate javnega naročanja, omogoča preglednost in poenostavlja uporabo predvsem za naročnike. Dokončali smo več modulov za popolno e-javno naročanje, za katerega računamo, da bo v celoti obvezno od januarja 2018, štiri od petih pa že danes uporabljamo in testiramo. S spremembo zakonodaje na področje informacij javnega značaja so zdaj dostopne tudi pogodbe na podlagi javnih naročil v depersonalizirani obliki, tako da jih lahko vsi državljani tudi preverjajo. Izvedli smo funkcijsko analizo javnega sektorja, 240 subjektov s preko 20 tisoč javnimi uslužbenci. Izdelali smo 110 kazalnikov, in to je eno močno orodje, ki ga mi že uporabljamo. Izdelali smo sedem krovnih ukrepov, ki jih vsak predstojnik v javnem sektorju lahko vzame v roko in takoj začne izboljševati organizacijo svojega ministrstva, organov v sestavi. Jih tudi promoviramo, na našem ministrstvu jih pa tudi intenzivno uporabljamo. S spremembo Zakona o državni upravi smo omogočili centralizacijo informatike in upravljanja s stvarnim premoženjem, ki sta tudi dva strateška vladna projekta. S pripravljenimi spremembami Zakona o sistemu plač in javnih uslužbencev povečujemo fleksibilnost, povezanost rezultatov dela z dejansko plačo. Zasnovali smo koncepte kompetentnega modela, ciljnega vodenja, spremljanja kakovosti celotnega modela upravljanja s kadri, postavljamo sistem kompetentnega centra, ki bo omogočal, da se bomo do znanja javnih uslužbencev obnašali bistveno bolj sistematično in bistveno bolj načrtno in dolgoročno. Pri inšpektoratih, ker sem tudi predstojnik inšpekcijskega sveta, smo uvedli sistemske nadzore, letošnje leto potekajo že drugič, okrepili sodelovanje med inšpekcijskimi službami in zasnovali tud informacijski skupni povezan informacijski sistem, ki bo omogočal povezanost in učinkovitost dela inšpekcijskih služb. Glede informatike, celoten projekt smo začeli izvajati že leta 2014. V letu 2015 smo izvedli zahteven projekt postavitve državnega računalniškega oblaka, ki v tem trenutku zapolni že preko 60 % preko po šestih mesecih dela. Uvedli smo strateški svet za razvoj informatike, uvedli smo uporabo skupnih gradnikov, da se ne ponavljajo razvoji, ki so [[izklop mikrofona]]
Gospa Lilijana Kozlovič, izvolite.
Hvala, minister. Verjetno niste uspeli vsega do konca povedati. Verjetno je še marsikaj. Me pa zanima, ali imate tudi ocenjene finančne učinke tega. Seveda nekateri lahko dajo takoj učinke, nekateri pa na dolgi rok. Me pa zanima, če imate to oceno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Boris Koprivnikar, izvolite.
Hvala, poslanka. Se opravičujem, odgovoril sem na dva od šestih področij, tako da mi je, žal zmanjkalo časa, ampak z veseljem bi vam povedal, kaj vse smo še storili na tem področju. Z odpravo administrativnih ovir smo na podlagi ocene zunanjega izvajalca po evropski metodologiji ugotovili, da smo v zadnjih letih zagotovili tej državi za približno 364 milijonov letnih prihrankov zaradi poenostavitve postopkov, ki smo jih izvedli predvsem s povezovanjem baz v ozadju in z avtomatizacijo postopkov. Naj povem, da na VEM portalu, namenjenem podjetnikom, smo v mandatu te vlade število transakcij s 300 tisoč letno dvignili na preko 2 milijona. In to so tudi tisti neposredni prihranki, ki jih prinašamo podjetjem. Glede državnega računalniškega oblaka in centralizacije informatike naj povem, da je zelo grobo rečeno skupni strošek državne informatike letno okoli sto milijonov. Mi smo leta 2014 porabili 84 % tega stroška za vzdrževanje. Po zaključku projekta ob koncu leta 2017 bomo za vzdrževanje porabili manj kot 50 milijonov, kar pomeni, da nam bo več kot 50 milijonov ostalo sredstev za dejanski razvoj. Kar se pa tiče stroškov centralizacije upravljanja s stvarnim premoženjem, nimamo točne ocene, kaj bo ob zaključku projekta leta 2018. Vendar že v letošnjem letu več kot milijon in pol sredstev vlagamo v prenove direktno iz prihrankov, ki smo jih izvedli s samo centralizacijo. Ob tem smo pa že vrsto organov umestili v prostore, ki so last države, ki smo jih pred tem prenovili, in smo na takšen način tudi prekinili najemne pogodbe, ki so precej drage tudi za vse te organe. Te finančne ocene lahko takole z glave na brzino podamo. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj bo postavil vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki je pa odsoten. Prosim, da se opredelite do načina odgovora.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Glede na to da je minister odsoten, bom predlagal pisni odgovor v tridesetih dneh. Zadeva je aktualna in mislim, da jo je treba tudi med počitnicami razrešiti. Gre pa za naslednje. Predsednik vlade Miro Cerar je danes povedal, da se bo gradil drugi tir. Povedal je to že večkrat, tudi danes je potrdil. Zato je tudi ustanovljena posebna gospodarska družba in ta družba naj bi bila glavni izvajalec, poleg tiste družbe, ki jo ima tudi železniško gospodarstvo. In zdaj je odvisno od tega, kakšna pa bo finančna konstrukcija tega projekta. In ta finančna konstrukcija je odvisna od tega, ali bo vlada pridobila zasebne investitorje ali ne. V zadnjem času imamo tukaj različne informacije o tem. Ampak ne glede na to, gre za naslednjo zadevo. Če bo to gradila država, da tako rečem, v najširšem smislu, se pravi da bo dala vlada denar iz državnega proračuna, potem bo takšen način gradnje imel vpliv na javne finance. Tako glede deficita in verjetno tudi glede tega javnega dolga. In to ni nepomembno. Glede na to, da se omenjajo tudi druge inštitucije, Evropska investicijska banka, sredstva Evropske unije, zasebna sredstva, me seveda zanima: Kakšna je finančna konstrukcija? Če pa slučajno ni finančne konstrukcije za ta projekt, me seveda zanima: Kakšen bi bil vpliv na javne finance, če bi vlada 100-odstotno zagotavljala sredstva za izgradnjo drugega tira med Divačo in Koprom, če bi vlada zagotavljala 75 % sredstev iz državna proračuna ali iz občinskih proračunov, 50 %, 25 % ali nič? Skratka, želim ta odgovor od ministra za finance, glede na to, kot sem že omenil, da ga ni tukaj v roku 30 dni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Boste dobili odgovor. Gospod Luka Mesec bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku. Izvolite, gospod Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav. Postavil bom vprašanje glede trgovinskega sporazuma CETA, kot sem napovedal. Moje vprašanje je naslednje. Evropska komisija je v torek, 5. julija, sprejela odločitev glede pristojnosti nad trgovinsko-investicijskim sporazumom CETA. Kljub drugačnim napovedim, ki so se pojavljale, se je vendarle odločila za to, da gre za sporazum mešane pristojnosti, kar pomeni, da naj bi o njem soodločala tako EU raven kot nacionalni parlamenti. In to je tudi v skladu s stališči, ki jih je do zdaj izražala Republika Slovenija. Ampak kljub temu komisija še vedno vztraja, da pa so s pravnega vidika vsa področja sporazuma CETA v celoti v izključni pristojnosti Evropske unije, ne pa držav članic, kar pa je v nasprotju s stališči naše vlade. V tem kontekstu ste tudi sam, gospod minister, dejali, da sporazum CETA v predlagani obliki pomeni, citiram, "odpoved delu suverenosti države". In komisija zdaj pri tej obliki vztraja. Tako da to je moje prvo vprašanje, se pravi: Kaj menite o trenutni obliki sporazuma in ali gre tukaj za odpoved delu suverenosti naše države? Potem dalje. Mešana narava sporazuma na žalost še ne pomeni, da bomo o njem dejansko demokratično odločali državljanke in državljani držav članic Evropske unije, ampak kot kaže, bo prej začela veljati določba o začasni rabi, kar pomeni, da naj bi že takoj 18. oktobra, ko je postopek sprejemanja CETA na ravni sveta EU zaključen, sporazum stopil v veljavo. Šele potem pa bo prišel v nacionalne parlamente. Tukaj je moje drugo vprašanje: Kaj to pomeni? Ali so odločanja na nacionalnih ravneh samo dimna zavesa ali bomo dejansko pač imeli kakršnekoli pristojnosti? Posebej me to zanima zato, ker ni nobenih predvidenih postopkov, kaj se bo sploh zgodilo, če recimo po tem, ko ta začasna raba že začne veljati, se vendarle neka država članica pač odloči, da CETE ne sprejema. Tukaj si lahko predstavljamo, da če bo sporazum že prej v veljavi, lahko nastopijo tudi tožbe raznih mednarodnih korporacij proti državi, ki bi to storila. To je moje drugo vprašanje. Potem pa še tretje. V trenutni obliki CETE je izjemno sporen mehanizem ICS, se pravi prej ISDS, torej to arbitražno sodišče, na katerem lahko korporacije tožijo države. Tukaj me pa zanima: Kaj si mislite, glede na to, da ste tudi sami mnenja, da gre za odpoved dela suverenosti, o možnosti posvetovalnega referenduma na to temo, ker to nam konec koncev veleva tudi 3.a člen Ustave, ki pravi, da če država pač suverenost prenaša na neko višjo instanco, potem naj o tem odločajo državljani [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod ministre Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje! Prvi dve vprašanji sta povezani, zato dovolite, da podam skupen odgovor. Predlogi sklepov Sveta o podpisu in začasni uporabi in potrditvi CETA, ki jih je pripravila Evropska komisija, predvidevajo podpis, začasno uporabo in potrditev celotnega sporazuma CETA. Investicijske določbe za enkrat niso izvzete. Besedilo sporazuma v celoti ne odraža mešane narave. Predstavniki MGRT se bomo v procesu usklajevanja besedil omenjenih predlogov sklepov Sveta zavzemali, da bi dosegli takšne spremembe, ki bi omogočale Republiki Sloveniji podpis sporazuma, začasno uporabo ter kasneje ratifikacijo. Prva izmenjava stališč v Svetu Evrope se je začela v petek, 8. julija na Odboru za trgovinsko politiko. Končno besedilo še ni oblikovano. Republika Slovenija ni edina država članica, ki ima pripombe in zadržke. Predvidena časovnica je izjemno kratka, zato na MGRT delamo s polno paro. Morali se bomo tako organizirati, da bomo v zelo kratkem času pregledali tisoč 500 strani sporazuma. V primeru, da bo besedilo, ki bo predmet podpisa in začasne uporabe, vsebovalo mehanizem ICS, Republika Slovenija ne more podpisati sporazuma. Predlog stališča Republike Slovenije glede omenjenih predlogov sklepov Sveta bo po obravnavi na Vladi Republike Slovenije posredovan v odločanje Državnemu zboru Republike Slovenije. O tem, ali bo Republika Slovenija podpisala sporazum, ga začasno uporabljala in potrdila, bo torej odločal Državni zbor. Obseg začasne uporabe določa sklep Sveta o začasni uporabi sporazuma, zato se bo, kot sem že prej omenil, Slovenija zavzemala za ustrezno prilagoditev tega sklepa in za začasno uporabo samo tistih določb, ki so tradicionalno in neizpodbitno v izključni pristojnosti Evropske unije. Slovenija je v petek, 8. julija, na prvi obravnavi predlogov na Odboru za trgovinsko politiko predlagala, da se oblikuje posebna priloga k sklepu o začasni uporabi. V tej prilogi naj se izrecno naštejejo določbe, ki se ne bodo uporabljale začasno. Kot drugo rešitev je predlagala oblikovanje začasnega sporazuma. To je poseben sporazum, ki se oblikuje iz celotnega sporazuma in ki vsebuje samo tiste določbe, ki so v izključni pristojnosti Evropske unije. Stališča drugih držav. Slovenija pri tem stališču ni osamljena, zato ne pričakujemo, da bo doseženo v Svetu soglasje o začasni uporabi celotnega sporazuma. Časovni okvir začasne uporabe se določi s sklepom Sveta o začasni uporabi. Nemčija, na primer, se zavzema za časovno omejeno začasno uporabo, praviloma se sporazum uporablja začasno, dokler ni zaključen postopek ratifikacije. Vsebinsko gledano je sporazum CETA izjemno obsežen, posega na številna področja. Poleg globalnih vplivov na gospodarstvo, konkurenčnost in zaposlovanje bo imel sporazum CETA tudi vplive na potrošnike, podjetja, posameznike. Odločitev glede posvetovalnega referenduma pa prepuščam pristojnim. Tudi mojo izjavo morate citirati v celoti. V osnovi se je nanašala na to, ampak v enem širšem kontekstu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec, izvolite, zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za pojasnila, gospod minister. Posebej me veseli vaše stališče, da Slovenija sporazuma ne bo podpisala, če bo vanj vključen mehanizem ICS. Ob tem me pa zanima mogoče še malo bolj podrobno. Se pravi: Kako bo Vlada ukrepala, če stališča Republike Slovenije ne bodo sprejeta na ravni EU? Za mehanizem ICS ste rekli, da boste odstopili. Kaj pa glede ostalih zadev? Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zdravko Počivalšek, izvolite.
Države članice večinoma še niso imele konkretnih pripomb. Na splošno so se zavzele za to, da naj bi sporazum dejansko odražal mešano naravo za začasno uporabo, omejeno na določbe v izključni pristojnosti Evropske unije, se pravi, tisto naj bi bilo začasno, kar je v pristojnosti Evropske komisije. Prve pisne pripombe so pričakovane do danes, do ponedeljka 11. julija. Nato bo sledilo oblikovanje kompromisnega predloga predsedstva. Belgija je napovedala, da sporazuma ne bo mogla podpisati. Madžarska je napovedala resne zadržke, Bolgarija in Romunija sta opozorili, da še vedno ni enake obravnave vseh držav članic Evropske unije glede viz, kar je za njih resen problem, pa mislim, da mora biti tudi za nas. Pravna služba sveta je opozorila, da sporazum še vedno ni mešan. Pravna služba Sveta je pojasnila, da veliko držav članic ne more izvajati začasno celotnega sporazuma zaradi ustavnih določb. Pravna služba Sveta je tudi dala prve konkretne pripombe na predloge sklepov. Prav tako je pravna služba sveta opozorila, da sodišče EU še ni odločilo v zvezi z mnenjem 2/15 in da CETA ne sme prejudicirati mnenja sodišča. Nemčija in Francija sta izrazili nezadovoljstvo zaradi zamude pri pripravi jezikovnih verzij dokumentov v jezikih držav članic. Mi bomo še enkrat napeli vse sile, da v zelo kratkem čas, ki nam bo na voljo, natančno preštudiramo ta prečiščen sporazum in bomo ravnali v skladu z vsemi zadevami, ki sem jih napovedal do zdaj, v odnosu do ICS, v odnosu do mešanosti sporazuma in da bo sporazum v celoti obravnavan tukaj v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branislav Rajić bo postavil vprašanje ministru za kulturo, gospodu Antonu Peršaku. Izvolite, gospod Rajić.
Hvala, gospod predsedujoči. Dober dan vsem! Spoštovani gospod minister, obvestili so me, da hitite s sestanka in sem prvič začutil, kako je, ko daš ministru vetra. Za tolažbo pa je, da je ta veter zelo vroč danes, tako da upam, da ste to dobro preživeli. Za arhitekturno politiko Slovenije se napoveduje, da bo ugledala luč sveta kar kmalu. V obdobju 2008–2015 je arhitekturna stroka v Sloveniji utrpela veliko škodo zaradi gospodarske krize in zaradi propada vseh večjih gradbenih podjetij. Obe fakulteti za arhitekturo, ljubljanska in mariborska, pa izobražujeta nove arhitekte v številu, ki prekaša potrebe projektantske stroke, gradbeništva in urbanizma. Svoj prispevek je zlasti na Štajerskem dala tudi Fakulteta za arhitekturo v Gradcu. Ob tem pa narašča število individualnih novogradenj, ki so pošastno slabe arhitekture, ki jih projektirajo upokojeni projektanti, tako da reciklirajo stare projekte iz katalogov montažnih hiš. Sedaj smo v situaciji, da imamo veliko število krasno izobraženih arhitektov, ki nimajo možnosti, da bi si pridobili delo v projektantski praksi, ne da bi dobili delo v državnih institucijah, niti v kulturi. Oni so eksistencialno odvisni od staršev ali od svojih življenjskih sopotnikov. Kako pa naj preživita, če sta oba arhitekta? Ob briljantnem poznavanju fenomena gradnje in nastanitve težko, da bosta zmogla, če sta zakonca arhitekt in arhitektka, zgraditi družino in ustvariti primerno gnezdo zanjo. Veliko se jih odloči poiskati delo v tujini. To pomeni, da jih naša država, naša kultura in naša arhitektura zgubi za vedno. Z veliko verjetnostjo se da pričakovati, da bodo njihovi potomci v deželo svojih staršev prihajali le kot sezonski gostje. To je samo en segment, ki zadeva ta podmladek arhitekturne stroke. To stroko pa pesti veliko več težav. Zato vas želim vprašati: Kako daleč ste na Ministrstvu za kulturo s kreiranjem in objavo arhitekturne politike Slovenije? Kdaj bo ta objavljena in katere ključne ukrepe za izboljšanje sedanjega stanja arhitekturne stroke vsebuje? Hvala.
Hvala lepa. Minister Anton Peršak, izvolite, beseda je vaša.
Spoštovani, gospod poslanec, spoštovani, predsedujoči! V skladu z določili Nacionalnega programa za kulturo je Ministrstvo za kulturo že v letu 2014 imenovalo strokovno komisijo za pripravo arhitekturne politike Slovenije. Komisijo je imenovala še nekdanja ministrica gospa Julijana Bizjak Mlakar 23. 12. 2015 v sestavi Miha Dešman, Ilka Čerpes, Vlado Krajcar, Aleksander Saša Ostan kot konzultant komisije, poleg tega pa sta kot recenzenta sodelovala tudi Barbara Žižič z ministrstva in Matevž Čelik, ki je arhitekt in direktor Muzeja za arhitekturo in oblikovanje. Vlada Republike Slovenije je 7. 1. 2016 imenovala medresorsko delovno skupino za arhitekturno politiko in prej navedena komisija je že pripravila osnutek arhitekturne politike, ki jo je v podnaslovu poimenovala Arhitektura za ljudi. Osnutek arhitekturne politike Slovenije je bil že poslan v prvo ali pa, recimo temu, predhodno medresorsko usklajevanje. Na podlagi pripomb iz tega usklajevanja je strokovna komisija pregledala vse prispele pripombe, jih smiselno upoštevala pri oblikovanju končnega osnutka arhitekturne politike, ki bo zdaj dan v javno razpravo, ki naj bi tekla dva meseca. Se pravi od 15. tega meseca do 15. septembra. Sledile bodo dopolnitve na osnovi te javne razprave, nato dokončno medresorsko usklajevanje. S predlogom nameravamo seznaniti in omogočiti razpravo tudi v odboru Državnega zbora za kulturo in potem bo, upam, predlog lahko šel v vladno proceduro in bo sprejet. Računamo, da bo sprejet novembra 2016, se pravi letos. Skladno z nacionalnim programov se je država Slovenija zavezala, da sprejme arhitekturno politiko, tako kot sem že prej povedal, z namenom izboljšati kulturo in kakovost bivanja za vse prebivalce Slovenije. In osnutek je oblikovan v skladu s tem. Štirje temeljni cilji so kakovostna arhitektura, pametna rast, trajnostna rast in vključujoča arhitektura. V okviru teh štirih ciljev so navedene tudi ustrezne pobude Vladi Republike Slovenije in projekti, ki jih bo treba izpeljati. Med drugim tudi optimizacija študija, potem sistematično vodenje javnih investicij, prenova moderne dediščine, priprava zakona o arhitekturni dejavnosti, optimizacija upravnih postopkov, priprava enotnih standardov, izdelava smernic za javna naročila in podobno. Kot rečeno, računamo, da bi novembra arhitekturna politika bila sprejeta in potem pripravljen zakon. Hvala.
Hvala lepa, minister. S poslanskim vprašanjem gospe Suzane Lep Šimenko nadaljujemo, in sicer namenjeno je ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite, gospa Lep Šimenko.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani vsi prisotni, spoštovani minister, lepo pozdravljeni! Slovenija je zelo neenakomerno razvita država. Imamo Osrednjeslovensko regijo, ki je na okoli 140 % razvitosti slovenskega povprečja, in imamo tudi regije, ki ne dosegajo niti 70 % slovenskega povprečja. Regionalni razvoj spada pod Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, zato, spoštovani minister, se mi zdi vseeno prav, da naredite, kar se le da, da se te razlike po posameznih območji tudi zmanjšajo. Zato me v prvi vrsti zanima: Kaj boste naredili, da boste zmanjšali razlike v razvitosti na celotnem območju Slovenije? Če pogledamo ravnanje te vlade. Vemo, da je vlada podpisala dogovor z Mestno občino Ljubljana o 300 milijonih za projekte v prihodnjih dveh letih, torej z občino, ki je že tako daleč nad razvitostjo, nad slovenskim povprečjem. Zanima me: Kaj boste naredili za ostale, obrobne, obmejna območja, kaj boste naredili za regije, ki so bistveno pod slovenskim povprečjem glede na razvitost? Evropska sredstva za regije v novi finančni perspektivi niso več na voljo neposredno, ampak je potreben najprej dogovor med regijo in ne nazadnje tudi državo glede posameznega sofinanciranja. Ti dogovori med regijami pa tečejo zelo počasi. Vemo, da so morale regije pripraviti dogovore do sredine decembra preteklega leta, da so pa posamezni pogovori glede regijskih projektov stekli komaj v mesecu juniju. Sicer ste na eno izmed mojih poslanskih vprašanj odgovorili, da si prve dogovore za razvoj regije prizadevate podpisati že do konca leta 2016. Vseeno ocenjujem, da ti dogovori tečejo prepočasi. Konkretno me zanima: Koliko sredstev si lahko podpovprečno razvita podravska regija obeta in kako daleč je dogovor s to podravsko regijo? In zanima me tudi: Ali drži informacija, da so sredstva za razvoj regij do leta 2018 že tako rekoč zasedena, oddana ali na nek način rezervirana ter da si regije, kot je na primer tudi podravska regija, iz tega naslova do takrat ne morejo nič sredstev obetati? Spomnila bi vas še tudi na obmejna problemska območja, kot so na primer Haloze. Koliko sredstev recimo boste pa tem območjem namenili? Hvala.
Minister Zdravko Počivalšek, beseda je vaša.
Spoštovani predsedujoči, poslanke in poslanci. Gospa poslanka, najlepša hvala za vprašanje. Vesel sem, da sem dobil to priložnost, da odgovorim na vaše vprašanje, ki se dotika pomembne in pereče problematike za en velik del Slovenije. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo v letošnjem letu nima opredeljene kvote evropskih sredstev za posamezno regijo, kot ste to že sami ugotovili. Tako tudi za Podravje kvota ni opredeljena. V nadaljevanju pa vam želim pojasniti razloge in nekaj predlogov rešitev. V prejšnjem programskem obdobju, torej v letih 2007–2013 je regionalna politika v okviru evropske kohezijske politike razpolagala z več kot 600 milijoni evrov. To so bila sredstva Evropskega sklada za regionalni razvoj, ki so bila namenjena financiranju regionalnih razvojnih programov. Regionalna politika je imela svojo razvojno prioriteto v okviru operativnega programa. Sredstva so bila razdeljena po regijah na podlagi regijskih kvot in upoštevana je bila, tako kot ste povedali, razvojna ogroženost posameznega področja oziroma regije. Za trenutno programsko obdobje, to je obdobje 2014–2020 je uveljavljena drugačna rešitev. Posebna sredstva v regionalni politiki niso več na voljo neposredno, torej v proračunu ministrstva, pristojnega za regionalni razvoj, ampak so razpoložljiva v proračunih resornih ministrstev prek javnih razpisov in neposrednih potrditev operacij. Višina sredstev za sofinanciranje regijskih projektov za razvoj regij torej ni več vnaprej opredeljena, saj operativni program evropske kohezijske politike ne dopušča tako imenovanega kvotnega sistema, ki bi omogočal indikativno dodeljevanje sredstev za vseh 12 razvojnih regij. Prizadevanja za zmanjšanje razvojnih razlik med regijami so v tem programskem obdobju vezana na zmanjševanje razvojnih razlik med vzhodno in zahodno kohezijsko regijo. Pri tem moram poudariti, da se za razliko od prejšnjega obdobja v bistveno manjši meri podpirajo infrastrukturni projekti, kar je naslednja velika težava. Večji poudarek je na spodbujanju podjetništva in na maksimiranju izkoristka že obstoječih infrastrukturnih projektov. Koliko razvojnih projektov iz podravske regije bo sofinanciranih v okviru sredstev za vzhodno kohezijsko regijo, bo odvisno predvsem od dveh dejavnikov, od dveh faktorjev: kvalitete projektov iz Podravja, ki bodo kandidirali na teh javnih razpisih, in pa delno od zmožnosti uskladitev s strani regij predlaganih projektov, projektnih predlogov s posameznimi ministrstvi v okviru dogovora za razvoj regij. Aktivnosti teritorialnega razvojnega dialoga, usklajevanja med državo in regijami še potekajo, so intenzivna in težka. Moram povedati, da smo tekli že štiri kroge in da smo glede na zastavljeni cilj nekje na polovici tega. Naša želja je priti do treh razvojnih projektov na regijo, ampak konkretnih informacij še ne morem podati v tem trenutku. V Podravski regiji se trenutno usklajujejo projekti z naslednjih področij: vlaganje v izobraževanje in usposabljanje, javna raziskovalna infrastruktura in pa spodbujanje podpornega okolja za socialno podjetništvo ter področje varstva narave. Mi želimo in delamo na tem, da zaključimo ta poziv z uspešnim dogovorom, da bomo pokrili vse regije, vsa področja, s posebnim poudarkom na ta nerazviti ali pa manj razviti del, ob tem da moram povedati, da se zavedamo tega, da v okviru nabora med ministrstvi ne bomo mogli rešiti celotnega problema - tega se vlada zaveda in iščemo rešitev – in priti z dodatnimi, tudi integralnimi sredstvi za to, da bomo to razliko zmanjšali. Iščemo pa tudi predvsem kot Ministrstvo za gospodarstvo na problemskih območjih, Maribor s širšo okolico, Prekmurje, Haloze, kot ste ugotovili, Trbovlje, Hrastnik, Zagorje in pa Pokolpje, možnosti oziroma potencialne investitorje za to področje, ker smatramo da je to edina prava pot, da pridemo do zmanjšanja te razlike. Tudi na temu področju verjamem, da se bo do konca leta zgodilo nekaj pomembnih premikov.
Suzana Lep Šimenko, izvolite besedo za dopolnitev odgovora,
Najlepša hvala, za vaš odgovor. Vseeno bi želela dopolnitev. Konkretno me zanima: Ali so ta sredstva do leta 2018 za razvoj regij že v celoti rezervirana ali so še na voljo? Želela bi čisto kratek odgovor. Kar se pa tiče problemskih obmejnih območij, konkretno takrat ko smo v Državnem zboru govorili o območju Haloz, je bilo rečeno, da se bo na nek način takšnim območjem dala ena posebna prednost tudi skozi to, da bodo pri posameznih projektih deležna nekih dodatnih točk, da bodo obstajala posebna merila. Mene zanima: Ali v zvezi s tem že obstajajo kakšni projekti in na kakšen način boste dejansko spodbujali ta problemska obmejna območja? Eno so Haloze, ki smo jih imeli tukaj velikokrat izpostavljene, vemo pa, da imamo v Sloveniji še več takšnih območij. In zdaj recimo en konkreten primer. Nedavno je prišel razpis za sofinanciranje vlaganj v ekonomsko poslovno infrastrukturo za obdobje 2016–2017. Objava je bila 23. junija. Rok za oddajo pa 25. 7. 2016. Izdalo ga je vaše ministrstvo za gospodarstvo. To je recimo eden izmed takšnih projektov, ki je izjemno zanimiv tudi za manj razvita območja. Se pa sprašujem, zakaj dejansko tukaj gre za tako kratek rok, torej obdobje enega meseca. V tem času je težko pripraviti en dober projekt. In pa drugo, na eni strani se navaja vrednost operacije 300 tisoč evrov, vključno z davkom na dodano vrednost, ko pa se prebere konkretno, v izbirni postopek se umestijo operacije, ki predvidevajo vsaj 25 ustvarjenih delovnih mest na en milijon evrov vloženih sredstev sofinanciranja. Če bi pomenilo to sofinanciranje minimalno milijon, je za na primer posamezne manjše občine to že kar konkretna investicija, ki je dejansko ne dosegajo. Če pa gre za 300 tisoč, je pa morda bolj sprejemljivo. Zakaj tako kratki roki [[izklop mikrofona]]
Minister, izvolite, beseda je vaša.
Hvala. Da na kratko tudi odgovarjam. Sredstva niso razdeljena do leta 2018. Povedal sem, da teritorialni dialog poteka, nismo pa se dogovorili o vsem. Mi si prizadevamo, da sredstva, ki so na ministrstvih, tako ali drugače pripeljemo v ta regijski teritorialni dialog. Tukaj pač zadeva poteka trdo, ampak kljub vsemu sem zmeren optimist. Še enkrat pa ponavljam, da ne vidim možnosti, da bomo vse probleme rešili samo z evropskimi sredstvi in da bomo morali kot država kot vlada nastopiti z neko dodatno kvoto. Drugič. Vsi razpisi, ki jih dela naše ministrstvo, lahko jih greste prečekirat, posebej tam, kjer se nanašajo na ta del, imajo dodatno točkovanje za nerazvita področja. Roki so velikokrat sporni, tudi ta. Vendar smo pri vseh tistih razpisih, kjer se bodo zadeve ponavljale, bolj restriktivni, da pridemo hitreje do cilja. Tudi na koncu koncev da se v začetni fazi razpisov, na samih razpisih naučimo, na kakšen način jih nadgraditi za naslednje faze. Konkretno ta razpis bo imel nadaljevanje, zato ne gre za omejevanje kakršnegakoli interesa. Na drugi strani pa moram povedati, da v tem konkretnem razpisu gre za razpis, ki je namenjen poslovnim conam z znanim investitorjem. Upravičenci so pa občine. Nobena občina se ne more prijaviti, lahko se prijavi, ampak ne more biti uspešna, če ne dokaže in se izjasni, da ima znanega investitorja, ki bo na tem področju naredil neko gospodarsko dejavnost. Hvala.
Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki pa je danes odsoten.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Glede na odsotnost dr. Mramorja predlagam pač pisni odgovor. Spoštovanega ministra za finance želim vprašati v zvezi z zaposlovanjem Družbe za upravljanje terjatev bank, in sicer kdaj bo njihovo letno poročilo za leto 2015 tudi revidirano. Bili smo priča, ko naj bi Družba za upravljanje terjatev bank Odboru za finance in monetarno politiko pripravila poročilo o poslovanju za leto 2015 in po besedah državnega sekretarja smo prišli do zaključka, da se nekako tudi komplicira revidirano letno poročilo. Zame je že nesprejemljivo, da smo v mesecu juliju in da tako pomembna institucija, kot je Družba za upravljanje terjatev bank, še vedno nima revidiranega, ne konsolidiranega letnega poročila za leto 2015. Na tem odboru je tudi državni sekretar povedal, da pa revizorji celo razmišljajo o tem, ali bi Družba za upravljanje terjatev bank morala imeti tudi konsolidirano letno poročilo, zato je predvsem vprašanje za ministra za finance: Zakaj še vedno Družba za upravljanje terjatev bank nima revidiranega letnega poročila za leto 2015? Kakšni so razlogi? Kaj je Vlada, ki je odgovorna za to družbo, do sedaj že naredila? Zanima me tudi stališče ministra za finance do opredelitve revizorjev, da bi Družba za upravljanje terjatev bank potrebovala tudi konsolidirano letno poročilo. Predvsem z vidika kaj to pomeni v primeru kapitalske ustreznosti te družbe. Glede DUTB smo lahko v zadnjem obdobju brali marsikaj, predvsem tiste negativne informacije, probleme, ki jih ta družba ima tudi s prenosom Factor banke in pa Probanke na to družbo. Ali se bo pojavila ta luknja, da bo treba dodatno dokapitalizirati družbo v višini 50 milijonov evrov? Izpostavil bi tudi odločitev višjega sodišča v Celju, ki je odločilo v korist T2, in sicer da terjatve, ki so bile prenesene na DUTB, niso ustrezno zavarovane, to je v višini približno 120 milijonov evrov. Kaj bo to dejansko pomenilo za družbo? Apeliral bi pa še tudi na ministra za finance, da poskrbi, ko bo problematiko DUTB obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko, da se tega odbora udeleži tudi predsednik upravnega odbora gospod Marko Simoniti, kajti do sedaj niti enkrat ni prišel kot predsednik upravnega odbora na [[izklop mikrofona]]
Hvala, mag. Marku Pogačniku. Besedo ima gospod Primož Hainz, ki bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anji Kopač Mrak.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani ministri, predvsem seveda dr. Anja Kopač Mrak! Po podatkih Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije je bilo konec marca leto število uživalcev starostne pokojnine, ki imajo sorazmerni del pokojnine iz tujine, približno 66 tisoč. V povprečju so sprejeli 215 evrov bruto pokojnine. Invalidskih je bilo skoraj 9 tisoč, v povprečju so sprejeli 89 evrov. Družinskih oziroma vdovskih pa je bilo 12 tisoč 200 v povprečni višini 92 evrov. Največ, preko 20 tisoč, jih prejema pokojnine iz Nemčije. Glede na to, da se prejeta pokojnina iz tujine ne všteva v materialni cenzus za pridobitev drugih pravic, kot sta denimo varstveni in letni dodatek, posledično ti uživalci pokojnin prejemajo zaradi tega višje ostale prejemke, za razliko od tistih, ki prejemajo pokojnino samo v Sloveniji in se jim le- a všteva v materialni cenzus. V Poslanski skupini Desus se zavzemamo za enako obravnavo vseh upokojencev, zato me, spoštovana gospa ministrica, zanima: Kako se preverjajo podatki o pokojninah iz tujine? Ali obstaja možnost postavitve enotne evidence, iz katere bi bile razvidne pokojnine, sprejete iz tujine, ki bi se potem upoštevale pri izračunu materialnega cenzusa za pridobitev drugih pravic? Zanima me: Kakšne ukrepe namerava ministrstvo sprejeti za zagotovitev enakopravne obravnave vseh upokojencev v Republiki Sloveniji, ne glede na to, iz katere države prejemajo pokojnino? Mogoče se vam zdi to vprašanje malenkostno, torej moram reči, da mi ga zastavljajo ves čas upokojenci v mojem volilnem okraju, v moji volilni enoti. Tudi sicer po Sloveniji sem to vprašanje že doživel, pa pravzaprav nekako ne znam dati pravega odgovora. Hvala lepa vam za pomoč.
Anja Kopač Mrak, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Hvala za vprašanje, gospod Primož Hainz. Sistem je vzpostavljen, da ni povezave na primer med slovenskim zpizom in na primer nemških zpizom ali pa hrvaškim, da bi bila izmenjava podatkov z vidika, koliko je višina pokojnine, ki jo posameznik, ki je delal v tujini, dobi. ZPIZ dobi podatek, ki govori o tem, da je opravil del svoje pokojninske oziroma delovne dobe v tujini. S tem podatkom ZPIZ razpolaga. Seveda to ni odvisno samo od želje Slovenije, ampak je potrebno v smislu, da bi tudi nemški zpiz dovolil te podatke, in seveda, ker gre za osebne podatke, to ni tako zelo enostavno zagotoviti. Dejstvo pa je, da pri odločanju o prejemkih, na primer do varstvenega dodatka, kjer v bistvu pride najbolj v ospredje vprašanje višine pokojnin, je pa, kljub temu da ni evidenc, ker bi bilo seveda idealno, da bi bili mi povezani z vsemi zpizi; torej zavodi za pokojninsko zavarovanje po vsej Evropi ali po svetu, kjerkoli ljudje imajo del dobe, pa vseeno mi – mislim na centrih za socialno delo pogledajo bančne izpiske. V bistvu, kot veste, se upoštevajo pri določanju vsi transakcijski računi, ki so – banke, mislim, da glede na pogodbo morajo v treh dneh dati te podatke –, in to tudi vpliva na odmero. Torej nikakor ni, da se ti dohodki nikakor nikjer ne vidijo, seveda pa bi bila zanesljivost, če bi imeli to vzpostavitev te baze, boljša. Je pa na mestu, da bi lahko zahtevali od ljudi potrdila o tej višini. Torej, da bi mi kot država izpostavili, da želimo za prejemnike, če se vidi, da ima pokojnino iz tujine, če to zavede, da bi potem tudi višino te pokojnine sam moral prinesti, kar je seveda slabše s tega vidika, da ljudje zopet obremenjujemo s papirji, ampak z vidika pravičnosti pa je ta stvar tudi za razmislek. Torej, prvi del odgovora gre: ni, da se nikakor ne vidi, ni pa seveda sistem tak, da lahko trdimo z gotovostjo, da smo vse te, ki prejemajo pokojnino, in da vemo točno njihovo višini. Ni pa, da se je absolutno ne upošteva. Kar se tiče letnega dodatka, je pa zanimivo; ZPIZ-2 je letni dodatek, ki ga dobijo upokojenci, določal, da je sorazmernost. Torej, ker na ZPIZ vedo, da je nekdo na primer 30 % delovne dobe dosegel v tujini, je torej on upravičen do 70 % letnega regresa. Seveda je pa problem, ker višine ne vemo, in zdaj razmišljamo, da bi v ZIPRS, ker namreč ZIPRS je določal razrede in višino letnega dodatka za različne razrede, da se enostavno, to je stvar dogovora v koaliciji, dogovorimo, da bi v ZIPRS za naslednje leto določili višino, da bi tisti, ki dobivajo pokojnino tudi iz tujine, za izplačilo letnega dodatka morali prinesti dokazilo o višini iz tujine prejetega dodatka, da bi na nek način zagotovili, da ne bi bilo tega dvoma v to, koliko nekdo iz tujine dobi, pa tudi vseeno tukaj dobi letni dodatek. To je stvar za razmisliti. Dejstvo pa je, da ZPIZ-2, torej pokojninski zakon, je določal samo višino letnega dodatka, nikoli pa niso bili razredi, ker je bila višina sama in vse to, kar je bilo povezano, se je samo s sklepom ZPIZ odločalo. Dejansko se je z ZIPRS prvič določal razred, zato tudi vidim najboljšo smotrnost rešitve na tem področju. Pri letnem dodatku je pa treba vseeno omeniti, da to poglavje tudi naslavlja Bela knjiga, o kateri se vrši javna diskusija, tudi z DUS smo o tem že začeli diskusijo, njihov odgovor na našo Belo knjigo podpira razpravo o vlogi letnega dodatka, na kakšen način ga, ker približno 100 milijonov, 94 milijonov, gre letno na tej ravni; torej, ali je, tako kot je zastavljen zdaj, najboljši, kakšno bi bilo razmerje do dolgotrajne oskrbe. Skratka, to je stvar javne diskusije, ki je okoli tega vprašanja tudi potekala. Hvala.
Hvala lepa, ministrica. Naslednji je gospod Danijel Krivec, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Ministra dr. Petra Gašperšiča bom spraševal glede četrte razvojne osi, to je prometna povezava, ki povezuje Posočje ter Idrijsko-Cerkljansko z Gorenjsko regijo in osrednjo Slovenijo, na zahodu pa se navezuje na sosednjo Italijo, opredeljena je že v Strategiji prostorskega razvoja Slovenije iz leta 2004 in v Resoluciji o prometni politiki Slovenije iz leta 2006. Že v teh dveh dokumentih je bila četrta razvojna os predstavljena v obliki črke Y. Trasa teče od Robiča na italijanski meji, preko Tolmina do Želina ter se tam razcepi na krak preko Cerknega in Škofja Loke do Jeprce in krak preko Idrije do Logatca in našega avtocestnega križa. Na strateškem nivoju je bila četrta razvojna os zapisana tudi v Resoluciji o nacionalnih razvojnih projektih 2007–2023, predstavlja pa tudi eno od temeljnih izhodišč razvojnih programov Gorenjske in Severnoprimorske regije. Na operativnem nivoju je bila ta strateška prometna povezava v Operativnem programu razvoja okoljske in prometne infrastrukture zastopana s projekti povezave med Cerknim in Gorenjo vasjo in rekonstrukcijo odseka Bača–Dolenja Trebuša–Želin. Ta projekt je bil uspešno dokončan, razen dela, ki se ureja z državnim prostorskim načrtom, to je umeščanje predora pri Dolenji Trebuši. Nepričakovano in brez pravih argumentov pa je ustavljen postopke državnega prostorskega načrta za umestitev državne ceste med Cerknim in Hotavljami. Zaradi strateškega pomena četrte razvojne osi za razvoj Posočja in Idrijsko-Cerkljanskega sprašujem ministra za infrastrukturo, prvič: Katere aktivnosti se izvajajo za pospešitev del na četrte razvojni osi? Drugič: Kakšno je trenutno stanje na področju prostorskega umeščanja državne ceste med Hotavljami in Cerknim in pripravo državnega prostorskega načrta s pomočjo optimizacije variante Sever 1 ali Sever 2 ali pa, ne nazadnje, z umestitvijo nove racionalnejše variante povezave? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Hvala tudi spoštovanemu poslancu gospodu Danijelu Krivcu za postavljeno vprašanje. Lep pozdrav tudi vsem ostalim poslankam in poslancem! Želel bi uvodoma poudariti, da nikakor nismo pozabili na četrto razvojno os, čeprav se morda manj govori o njej kot, recimo, o tretji razvojni osi. Vendar želim zagotoviti, da si ta vlada, in naše ministrstvo, maksimalno prizadeva izboljšati cestne povezave do teh regij, ki so, da tako rečem, v smislu teh infrastrukturnih povezav v deprivilegiranem položaju. Tukaj so vse te regije od te že omenjene, ki se navezuje na četrto razvojno os, se pravi srednje in zgodnje Posočje, Idrijsko-Cerkljansko, potem Koroška regija in tudi na tretji razvojni osi na jugu – Bela krajina. Za vsa ta območja, bom rekel, si posebej prizadevamo, da se tukaj zgodijo ustrezni premiki, tako tudi na četrti razvojni osi. Najprej bi šel na kratko skozi te projekte, ki so pravzaprav že v teku, katerih priprava je v teku, se izvajajo. To so namreč ti projekti, kot je, recimo, da se izdeluje utemeljitev izbrane variante za obvoznico Idrija; da se izvajajo aktivnosti za izdelavo projekta za izvedbo, za rekonstrukcijo ceste skozi Godovič in projekt za izvedbo skozi Hotedršico; da se izdelujeta projekt za pridobitev gradbenega dovoljenja in projekt za izvedbo sanacije brežin in zidov na Jeličnem Vrhu; da se nadaljujejo aktivnosti na gradnji, torej naslednji etapi, na cesti Želin–Dolenja Trebuša; da se izdelujeta projekt za pridobitev gradbenega dovoljenja in projekt za izvedbo obvoznice Tolmin; da je v naročilu dokumentacije za izdelavo državnega prostorskega načrta za predor pri Dolenji Trebuši; da je pripravljen razpis za projekt za izvedbo sanacije zidov na cesti Trebija–Sovodenj, da je pravkar končana sanacija zidov v Tolminu; da se pripravlja izvedba gradbenih del za sanacijo na Visokem in da se izdeluje projekt za izvedbo za križišče Dobje. Se pravi, to so projekti, ki se izvajajo na tem območju in bodo prispevali k izboljšanju teh povezav. Kar pa se tiče priprave samega državnega prostorskega načrta za to novo cestno povezavo, ki ste jo omenili, med Cerknim in Hotavljami, pa je bilo res, da so bili v letih 2008 in 2010 izdelani dve študiji variant s predlogom najustreznejše variante poteka ceste, da je ta študija v letu 2008 kot najustreznejšo predlagala varianto jug, potem pa je bilo v letu 2010 ovrednoteno še nadaljnjih pet variant, in sicer dve varianti po severu, ki potekata po dolini Cerknice in nato po dolini Kopačnice, ter varianta jug, ki poteka po približno po sedanji trasi ceste z novim predorom pod Kladjem, in še dve varianti v dolini Idrijce, to je Idrijca 1 in Idrijca 2. Potem pa je bilo s strani Ministra za infrastrukturo in prostor v letu 2012 predlagano, da se nadaljuje postopek DPN po variantah Sever 1 in Sever 2 z možnimi optimizacijami in glede na do sedaj izdelano dokumentacijo je potem predvideno, da se nadaljevanje izdelave projekte dokumentacije, s katero želimo doseči še dodatne izboljšave za zmanjšanje vplivov na okolje in zagotoviti optimalne prostorske rešitve in bolj ekonomično izvedbo, in na podlagi tega potem nadaljevati postopek priprave državnega prostorskega načrta. Skratka, izdeluje se še dodatna optimizacija teh predlogov, na podlagi katerih potem želimo priti do tistega pravega predloga, na podlagi katerega se bo državni prostorski načrt nadaljeval. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Danijel Krivec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Zahvaljujem se ministru za pregled del, ki se izvajajo na četrti razvojni osi, in iz njegovega odgovora sicer sledi, da se v glavnem pripravljajo utemeljitve za nekatere projekte, predvsem za obvoznice. Pripravlja se kar nekaj dokumentacij, vendar tista ključna zadeva, kjer sem imel vprašanje glede same povezave med Hotavljam in Cerknim, pa vidim, da nismo kaj dosti napredovali od predhodnih vprašanj oziroma od nekje stanja v letih 2008, 2009. Tako me vseeno zanima kaj bolj konkretnega glede te povezave, kajti četrta razvojna os je zamišljena ravno preko povezave čez Cerkno in Hotavlje kot najbližja povezava Posočja, Idrijsko-Cerkljanskega z osrednjo Slovenijo in če vemo, kakšne so ceste na tem območju, si verjetno predstavljate, da je to za to območje vseeno zelo pomembna povezava. Jasno, poleg obnovitve vseh ostalih državnih cest na tem območju. Ko smo govorili o Y na tej četrti razvojni osi ne smemo pozabiti tudi na Y na drugi strani, kjer govorimo o povezavi proti Novi Gorici, ki je v zadnjem obdobju izredno obremenjena, kajti Gorica je povezana z avtocesto oziroma s hitro cesto in ves tovorni promet poteka po tej soški cesti. Zato vedno govorimo o Y na obeh straneh in o povezavi tudi proti Novi Gorici, na drugi strani pa, jasno, tudi o povezavi preko Predela ali Vršiča na križišča v našem zamejstvu, predvsem Trbižu, in seveda cesti proti Kranjski Gori. Predvsem me zanima še vedno: Kaj je s tem umeščanjem med Hotavljami in Cerknem? Kakšen bolj konkreten odgovor prosim.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Kot rečeno, na ministrstvu smo v fazi optimizacije teh predlogov, ki so bili do sedaj na mizi. To je ta varianta Sever 1 in Sever 2 z morebitnim predlogom te nove variante s ciljem znižanja investicijskih stroškov ter s ciljem čim manjšega posega v naravno okolje doline Kopačnice ter z doseganjem maksimalno mogočega odmika od poseljenega dela Hotavelj. Ta dokumentacija je predvidena, da se bo izdelala v drugi polovici leta 2016 in na podlagi tega pričakujemo, da se bo državni prostorski načrt nadaljeval po tem optimiranem in izboljšanem predlogu variante. To je to, kar lahko povem na temo državnega prostorskega načrta. Kar pa se ostalih zadev tiče, kot rečeno, tisti projekti pa se nadaljujejo, določeni so na nivoju izdelave projektne dokumentacije, nekje se pripravljajo predlogi za državne prostorske načrte, kar nekaj jih je pa tudi v izvedbi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomič bo postavila vprašanje ministrici za obrambo gospe Andreji Katič. Izvolite.
Hvala za besedo. Dne 24. junija 2016 je v ljubljanski stolnici potekala maša za domovino. Kot je pri teh praznikih že v navadi, se jo je kljub ustavni ločitvi države od verskih skupnosti udeležil ves politični vrh. Zlasti pa bode v oči dejstvo, da sta se maše znova udeležila tudi glasbena enota Slovenske vojske, točneje oktet trobil, in načelnik Generalštaba generalmajor dr. Osterman v uniformi. Poleg tega je najmanj nenavadno, da je orkester Slovenske vojske sodeloval tudi na proslavi, ki jo je organiziralo Združenje za vrednote slovenske osamosvojitve, ki je nedvomno revizionistična organizacija, ki javno opravičuje kolaboracijo domobrancev z okupatorjem, hkrati pa je znana po svojem angažiranju za interese ene same politične stranke, točneje SDS, in enega človeka, točneje Ivana Janeza Janše. V Sloveniji na papirju sicer velja načelo ločenosti države in verskih skupnosti, ampak ta ločitev ni namenjena preganjanju vere, ampak zagotavlja nepristranskost države do vseh svojih sodržavljanov. Kajti ti državljani so različnih veroizpovedi in nekateri celo niso verni in če država privilegira vernike ene same cerkve, s tem zavestno diskriminira svoje druge državljane. Zato vam bom zastavila vprašanja o tem: Kdo je odobril udeležbo Slovenske vojske in načelnika Generalštaba Slovenske vojske na zadevnih proslavah? Kako se udeleževanje obredov ene same cerkve, ki si tudi seveda edina prisvaja državne praznike, ujema z ustavnim načelom ločenosti države od cerkve ter ugovora vesti? Zato vas sprašujem: Ali se strinjate s tem, da se načelnik Generalštaba udeležuje takšnih obredov? Ali je bil na obredu prisoten zasebno ali je zastopal Slovensko vojsko? Ali ima vojak pravico zavrniti udeležbo na takšnem obredu, če ga napoti Generalštab? Oktet trobil Slovenske vojske se je udeležil tudi proslave ob dnevu državnosti, ki jo je organiziralo Združenje VSO. Menda ste v zvezi s tem zahtevali pisna pojasnila generalmajorja Ostermana in me zanima: Ali odobravate udeležbo pripadnikov Slovenske vojske na takšnih, poudarjam, strankarskih prireditvah? Ali je generalmajor Osterman ravnal v skladu z zakonom? In seveda: Ali boste dopustili udeležbo na takšnih proslavah? Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Gospa ministrica Andreja Katič, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. Podobno vprašanje ste na Vlado Republike Slovenije naslovili že v začetku letošnjega leta, takrat ste prav tako spraševali o sodelovanju Slovenske vojske pri maši za domovino ob dnevu samostojnosti. Vlada vam je odgovor posredovala v marcu, 10. 3, nekatera stališča Vlade, ki so bila takrat posredovana, lahko v bistvu danes samo še enkrat ponovim. Niti Ustava Republike Slovenije niti Zakon o verski svobodi ne vsebujeta pravnega pravila, ki bi izrecno prepovedovalo udeležbo javnih uslužbencev, v konkretnem primeru so to tudi pripadniki in pripadnice Slovenske vojske, pri verskih obredih ne le zasebno, ampak tudi protokolarno, posebej ob dogodku, ki ga omenjate. Zakon o verski svobodi sicer v tretjem odstavku 4. člena v obliki pravnega načela predpisuje nevtralnost države do verskih prepričanj, vendar konkretno in neposredno, na primer s popolno jasnimi pravnimi pravili, pa ne ureja primerov udeležbe predstavnikov države na verskih obredih, posvečenih državnim praznikom, in sodelovanja javnih uslužbencev državnih organov v okviru svojih delovnih nalog na podlagi pristojnosti državnega organa, ki sodelujejo pri sami izvedbi verskega obreda, posvečenega državnemu prazniku. Vsebino tega pravnega načela ločitve države in verskih skupnosti pa je Ustavno sodišče Republike Slovenije tipiziralo oziroma opredelilo v ustavni sodni odločbi številka U-I-92/07 iz leta 2010. Glede na ta stališča Ustavnega sodišča, izražena v tej odločbi, se do ravnanj predstavnikov države, ki sprejmejo odločitev, da se bodo udeleževali verskih obredov, ki so posvečeni državnim praznikom, v skladu s to razlago načela ločitve države in verskih skupnosti ni mogoče opredeliti niti kot vnos verskih oziroma svetovnonazorskih elementov v delovanje države niti kot njihove prevzemanje in nazorsko podpiranje oziroma v konkretnem primeru ustvarjanje videza, da je Katoliška cerkev državna cerkev. Udeležbo predstavnikov države na verskih obredih, posvečenim državnim praznikom, je šteti za ravnanje, ki pritrjuje stališčem Ustavnega sodišča, da pozitiven vidik verske svobode izrecno varuje svobodo izpovedovanja vere tudi v javnem življenju, da je vero in druge opredelitve šteti za sestavni del javnega življenja oziroma družbe in da nihče ne sme biti prizadet v svoji svobodi verovanja ali nazorskega prepričanja samo zato, ker dejavnosti svobode demokratične družbe vključujejo tudi verski vidik. Glede na navedeno je treba tudi glede Slovenske vojske poudariti, da veljavne pravne podlage ne vsebujejo določb, ki bi neposredno dovoljevale ali prepovedale pripadnikom Slovenske vojske udeleževati se oziroma prisostvovati pri obredih verske skupnosti. Pri tem konkretnem dogodku, kolikor smo preverili, je sodelovanje potekalo na podlagi vabila predsednika Slovenske škofovske konference monsinjorja Andreja Glavana. Pripadniki Slovenske vojske na tovrstnih dogodkih sicer sodelujejo skladno z Direktivo o izvajanju gardnih in protokolarnih nalog Slovenske vojske. Direktivo je izdal Generalštab Slovenske vojske dne 3. 12. 2012. V njej je opredeljeno, da se pri izvajanju gardnih in vojaških protokolarnih nalog, ki vključujejo elemente cerkvene liturgije, državni simboli Republike Slovenije in simboli Slovenske vojske ne vnašajo v cerkvene objekte. Prisotnost pripadnikov Slovenske vojske na bogoslužjih po našem mnenju glede na navedene razlage pravnih aktov ni protiustavna. Vsekakor se pa popolnoma strinjam, da se nikakor ne sme delati razlik med različnimi registriranimi veroizpovedmi v Republiki Sloveniji. Tako smo vam takrat v tistem odgovoru povedali, da je v preteklem letu Slovenska vojska z zasedbami orkestra sodelovala na več dogodkih Katoliške cerkve in tudi na več dogodkih Evangeličanske cerkve, da pa s strani drugih verskih skupnosti v Sloveniji Slovenska vojska prošenj za sodelovanje ni sprejela. Kar se tiče same odločitve. Odločitev o sodelovanju Slovenske vojske na različnih prireditvah je v pristojnosti načelnika Generalštaba Slovenske vojske. Tako je bilo tudi v tem primeru. Poveljevanje s podrejenimi poveljstvi, enotami in zavodi je namreč skladno s 43. členom Zakona o obrambi v pristojnosti načelnika, seveda pa mora načelnik pri svojih odločitvah spoštovati tudi omejitve, ki mu jih narekuje zakon. Kar se tiče sodelovanja Slovenske vojske na prireditvi Za mojo Slovenijo 25. 6. To sodelovanje je potekalo na podlagi letnega načrta sodelovanja Slovenske vojske z Združenjem za vrednote slovenske osamosvojitve. Odločitev je sprejel načelnik Generalštaba. Sama sem glede na različne informacije, ki so bile podane v medijih tudi glede različnih vabil, od načelnika zahtevala zagotovilo, da sodelovanje v prireditvi ni v nasprotju z drugim odstavkom 37. člena Zakona o obrambi, ki določa, da Slovenske vojske ni dovoljeno uporabljati za politično ali strankarsko dejavnost ali namen. Načelnih Generalštaba Slovenske vojske mi je pred samo udeležbo pisno zagotovil, da sodelovanje na prireditvi ni v nasprotju s prepovedmi, ki veljajo za Slovensko vojsko, za kar naj bi imel tudi zagotovilo predsednika VSO. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovana ministrica, seveda nisem zadovoljna z vašim odgovorom, tako kot nisem bila s tistim pisnim, ki sem ga posredovala pred meseci. Namreč, nihče ne prepoveduje predstavnikom države ali pa vojakom, da se zasebno udeležujejo verskih obredov. Poudarjam: zasebno. Ampak tukaj gre za maše, s katerimi si RKC prisvaja de facto državni praznik. Tega druge verske skupnosti v Sloveniji ne počnejo. Če je kakšen obred, na katerega res načelnik Generalštaba in vojaki ne bi smeli iti v uniformah, je to maša, s katero si RKC prisvaja državne praznike. Seveda imajo mašo samo za nekatere. Imajo mašo za kolaborante, nimajo pa maše za padle partizane, ki so bili mnogi fantje zelo zelo verni in med njimi je padlo kar nekaj duhovnikov na strani osvoboditeljev. Ampak to je njihov problem, mi samo zahtevamo to, da na takšnih obredih ne sodelujejo Slovenska vojska in funkcionarji te države, ki morajo zastopati vse državljane, tudi po ustavi. In to, da predpisi ne urejajo tega vprašanja, je kvečjemu znak slabosti ureditve. Ravno zato, ker je tukaj pravna praznina, ste vi in načelnik Generalštaba direktno odgovorni in ne bi smeli nikakor dovoliti udeležbe pripadnikov Slovenske vojske na takšnih obredih. Še vseeno bom vztrajala, da mi odgovorite na vprašanje ugovora vesti: Kaj se zgodi z vojakom ali predstavnikom orkestra, ki zavrne udeležbo na takšni procesiji? Prosim, to je zelo pomembno, kajti informacije imamo, da so tudi prisiljeni v takšne stvari. Prosim za ta odgovor, če ga nimate ta trenutek, pa pisno.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za obrambo gospa Andreja Katič. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Kot sem že prej povedala, Slovenska vojska je v letu 2015 sodelovala na dogodkih Katoliške cerkve in Evangeličanske cerkve, in sicer Katoliške cerkve 24. 6. v stolni cerkvi v Ljubljani pri maši za domovino, 30. 10. pri maši za pokojne vojake in policiste in stari cerkvi na ljubljanskih Žalah, pri dogodkih Evangeličanske cerkve je Slovenska vojska z zasedbami orkestra Slovenske vojske sodelovala 31. 10. 2015 na slovesnosti ob dnevu reformacije v Ljubljani in na dogodku Vojakova nedelja, ki je potekala 20. 12. 2015 v Moravskih Toplicah, in da s strani drugih verskih skupnosti v Sloveniji Slovenska vojska prošnje za sodelovanje ni prejela. Tako smo vam to že pisno odgovorili. Kar se tiče pa samega ugovora, meni do sedaj ni bilo znano, bom pa preverila vaše trditve, da bi katerikoli od vojakov po lastnem prepričanju nasprotoval temu, da bi sodeloval na teh dogodkih in vam bomo odgovor posredovali pisno.
Besedo za postopkovno želi gospa Violeta Tomič. Izvolite.
Hvala za besedo. Saj vam ne bo noben vojak povedal, kje si pa upa! Ampak poglejte, v Sloveniji je ena sama verska skupnost in to je Rimskokatoliška cerkev, ki se de facto obnaša kot državna cerkev in ves naš politični razred ji to aktivno omogoča. Upravičenci za denacionalizacijo so pridobili več kot 2 milijardi premoženja, od tega daleč največ RKC, ki je največji zemljiški lastnik v državi. Samo ljubljanska nadškofija ima kar 15 tisoč hektarjev zemljišč, šole v lasti RKC so leta 2014 dobile več kot 9 milijonov javnega denarja, duhovniki RKC so zaposleni in plačani kot uslužbenci Slovenske vojske, torej duhovniki RKC redno blagoslavljajo javno in državno infrastrukturo, na primer tudi ceste, bolnice in podobno. Skratka, je de facto državna cerkev in mi jim to dovolimo. To se tudi najbolj vidi na tako imenovanih mašah za domovino v ljubljanski stolnici. Nobena druga verska skupnost si ne prisvaja državnih praznikov in predstavniki države s svojo udeležbo priznavajo posebno vlogo RKC v naši ljubi domovini. In tudi 24. junija letos so se maše udeležili načelnik Generalštaba, gardna enota in del orkestra Slovenske vojske. Da se pa še vrnem na Združenje za vrednote slovenske osamosvojitve, to ni nobena nevtralna veteranska organizacija, to vseeno vemo vsi, ampak je strankarski projekt SDS in aktiven je bil ta VSO tudi v protestih odbora 2014 v podporo Janezu Janši in sama proslava je bila organizirana zaradi nasprotovanja vsedržavni proslavi, ki je bila za vse nas dobra in katere so se udeležili tudi predstavniki drugih držav in visoki gostje in celo nekateri nekdanji sopotniki Janeza Janše, ki so bili povabljeni, so na koncu to proslavo bojkotirali. Vaše ministrstvo pa financira VSO in dovoljuje udeležbo Slovenske vojske na takšnih proslavah. Zaradi vsega navedenega mislim, da je popolnoma upravičeno, da po poslovniku zahtevam, da se o tem opravi razprava. Najlepša hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Bojan Podkrajšek bo poslansko vprašanje naslovil na ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana. Izvolite.
Hvala za dano besedo, spoštovani podpredsednik. Cenjeni minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospod mag. Dejan Židan, ministrica, kolegice in kolegi! Moje vprašanje ministru se bo nanašalo predvsem na to novo perspektivo 2014–2020, kmalu bo 2 leti mimo. Predvsem me, spoštovani minister, zanimajo – mene in seveda tudi vse slovenske kmete – razpisi. To je pozitivno, da jih imamo že na vašem portalu, nekaj jih je že celo mimo. Seveda oba se zavedava, pa vsi, ki smo v dvorani, da je kmetijstvo v zelo težkem položaju na več segmentih. Predvsem bi vas rad vprašal; rekel bom, da dosti spremljam te razpise, tudi se pogovarjam s svetovalnimi službami, bil sem na dveh predstavitvah teh razpisov. Predvsem me skrbi segment malih kmetij. Dejstvo je, da imamo v Sloveniji povprečno kmetijo, ki je velika 6 hektarjev. Zelo pozitivno je, da imamo v Sloveniji tudi zelo velike kmete, uspešne kmete. Ko pa se dotikamo teh razpisov, ki so sedaj aktualni, je seveda perspektiva Slovenije predvsem na vas, Ministrstvu za kmetijstvo, da se počrpa čim več sredstev, da imamo čim bolj sodobne kmetije. Ampak v tem trenutku se zatika na segmentu, ko te male kmetije ne izpolnjujejo pogojev. Pa vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali že imate s terena in z vseh služb, ki se ukvarjajo s tem pomembnim segmentom, povratne informacije, kje se zadeve zatikajo? Na drugi strani pa tudi vprašanje: Ali bo mogoče, da se bodo za te stvari, ki onemogočajo kandidaturo na razpise predvsem manjšim kmetijam, pripravili neki popravki? Hvala, spoštovani minister.
Mag. Dejan Židan, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, lep pozdrav! Gospod poslanec, hvala za vprašanje. Dovolite, da takoj na začetku povem, ker je bilo tudi vprašanje fokusirano na gorske kmetije, da če bi hoteli imeti drugačen sistem pravil za gorske kmetije, bi morali imeti v državi več programov razvoj podeželja. Male države, kakor je Slovenija, večinoma imajo en program razvoja podeželja, ker ga je lažje upravljati in je tudi bistveno lažje izvedljiv, tako da v bistvu v tem trenutku ne razmišljamo, da bi imeli dva, tri ali štiri, ker bi to bilo nesorazmerno administrativno breme, pa tudi težko izvedljivo. Vendar so mi poznane informacije, katere tudi vi navajate. Sedanji sistem je takšen: enostavne investicije, kjer je dejansko izjemno enostavno, imajo mejo 15 tisoč evrov na investicijo. Imeli smo mejo, od kdaj naprej pa je velika naložba, kjer je administrativno najbolj veliko breme na 50 tisoč evrih, in ravno na pobudo kmetijskega prostora smo to mejo letos spremenili, in to že velja, na 200 tisoč evrov. Drugače pa, kadar se gre za pridobivanje javnega denarja, se mi ves čas srečujemo v bistvu z diametralno nasprotnimi zahtevami, kar se tiče zahtev naše agencije, administracije, predvsem pa tudi kontrol, ki jih naknadno dobivamo, je vedno strah, da v bistvu je zahtev premalo. Tudi v bistvu pri samih kontrolah, ki jih potem izvajamo, vidimo, da so kršitve. Po drugi strani pa si na ravni kmetijskega prostora želijo, da je v bistvu predpisanih pogojev čim manj, in znotraj tega iščemo neko ravnotežje, upam, da dovoljuje ravnotežje v tem primeru. Rad bi pa tudi povedal še naslednje; vendar ob tem pa velja, da za gorsko-hribovske kmetije imamo posebne pogoje na nekaterih drugih področjih. Prvo področje je področje točkovanja. Če imajo gorsko-hribovske kmetije vlogo, pridobijo več točk, kar pomeni, da v letih, ko bo manj denarja na razpolago – ne bo to leto, to leto pripravljamo razpise tako, da se pred tem izvede tudi neka vrsta ocena potreb na terenu. Letos pričakujemo, da bo približno, kolikor bo denarja pri posameznem razpisu, da bo kolikor toliko podobna številka tudi vlog, če bo pa upravičenih vlog več, pa lahko tudi denar na posameznih razpisih povečamo. Vendar v bodoče, ko bo pa denar omejen, ko bo, recimo, na razpolago 10 milijonov, pa bo 30 milijonov vlog, pa bodo imele večje točkovanje in s tem lažje dostop do finančnih sredstev gorsko-hribovske kmetije. Tisto, kar je pomembno, je tudi to, da gorsko-hribovske kmetije imajo odmik od splošnega načela, in to je, da se več ne financira kmetijskih traktorjev kot individualne naložbe na ravnini. Na gorsko-hribovskih kmetijah tudi kot posledica razgovorov in zlasti skrbi za varnost – namreč ravno tam imamo največ težav z varnostjo – smo se kot država odločili, da kot individualne naložbe pa financiramo kmetijske traktorje na 4-kolesni pogon ravno z namenom, da se poveča varnost ljudi, torej kmetic in kmetov, ki delajo na teh kmetijah. Potem dovolite še dodatno informacijo; v septembru leta 2016 pa je načrtovan razpis, ki bo namenjen izključno gorskim območjem, to je razlika, torej ne bodo gorsko-hribovske kmetije konkurirale drugim kmetijam, ki imajo mogoče boljše pogoje, ampak bo ta razpis namenjen samo za njih, in stopnja financiranja oziroma denarja bo po teh trenutnih projekcijah na skladu 8 milijonov, kar v praksi pomeni, da je nekje pričakovan investicijski nabor 20 do 30 milijonov evrov. Ta razpis bo pa namenjen tehnološki posodobitvi hlevov, izvedbi agromelioracij, ureditev dostopa do javnih cest, energetske, vodovodne infrastrukture, ureditev zaščite čebeljih panjev pred medvedi, ureditev pašnikov in obor za rejo domačih živali. Hvala.
Gospod Bojan Podkrajšek želi besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Spoštovani minister, hvala za vaš odgovor. Seveda, pretežno o čemer ste govorili – ni nobena težava. To je pohvalno, da je dovolj denarja zagotovljenega, ampak dejstvo je nekaj, veliko lažje bo verjetno nama tukaj v dvorani to govoriti, ko pa zadeva gre v življenje, ko je treba stvar spraviti v naravi do končnega cilja, je pa veliko težje. Naj vam povem, da boste lažje razumeli, dva konkretna primera. Bil sem na predavanjih, kjer je bilo verjetno petdeset plus kmetov ali kmetic. Logično vprašanje, seveda z nelogičnimi odgovorom strokovnjakov, da hlev, ki je mogoče star 25 let, ima mogoče 20 glav živine, hribovska kmetija, kupi napravo za hranjenje telet. Seveda, odvisno od velikost, ki stane mogoče od 5 do 10 tisoč evrov. Ampak, pogoj je, da ta kmet potem za celoten hlev, ponavljam, za celoten hlev dobi uporabno dovoljenje. Seveda je to za takšnega kmeta nesprejemljivo. Na drugi strani strokovnjaki, ki jih tudi država plača, razmišljajo o enem segmentu cilja, pa nikakor ne pridejo do cilja, da bi našli nekoga za dovolj točk, da bi lahko na razpisu uspel. Še enkrat ponavljam, pohvalno je, da razpisi so, pohvalno je, da je denar zagotovljen, bojim se pa, da tega denarja ne bomo počrpali, ali pa celo neka bojazen, da je ta denar namenjen za neke velike sisteme; na drugi strani se pa bojim, da bodo te male kmetije obšli ti razpisi. Hvala.
Minister Dejan Židan, izvolite, beseda je vaša.
Mogoče najlažje takole odgovorim, jaz lahko potrdim, razpisi za evropski denar so zahtevni, vendar kljub vsemu smo počrpali v dosedanji perspektivi, mislim da, 99,68 % denarja, ki je na razpolago. Torej Slovenija kot prostor znatno počrpa, to je kot prvo. Kot drugo, kar se tiče ciljnih razpisov; mi imamo ciljne razpise ravno zato, da ne konkurirajo v bistvu splošnim razpisom, in ti ciljni razpisi so ne samo za gorsko-hribovske kmetije, so za vodovarstvena območja, so za ekološko proizvodnjo in nekatera druga. In korak naprej in tudi v bistvu pri investicijskih razpisih tudi ločeno, koliko denarja je na razpolago za kmetije, ki so večje oziroma ki imajo status gospodarske družbe oziroma za ostale kmetije; ravno zato, da ne pride do nevarnosti, da bi, recimo, veliki počrpali denar, ki je namenjen majhnim. Kar se pa tiče tega, če se ugotovi kakšna nelogičnost znotraj posameznega razpisa, če smo obveščeni pravočasno, smo pripravljeni tudi sami razpise prilagoditi. Tako da dovolite, gospod poslanec, da na tem mestu dam pobudo tudi kmetijskim svetovalkam in svetovalcem, pa tudi kmetom, če ugotovijo, da je kakšna nelogičnost – prosim lepo, takoj opozoriti! Tam, kjer se da, bomo korigirali. Hvala.
Hvala tudi vam, mag. Židan. Naslednja je dr. Jasna Murgel, ki postavlja vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Hvala lepa. Spoštovana gospa ministrica, glede na to, da sem kot poslanka bila izvoljena v štajerski regiji, me seveda zanima, kako se ta regija financira in ta regija je del vzhodne kohezijske regije. Zato sem za danes pripravila vprašanje v zvezi s sredstvi evropski kohezijske politike v obstoječi finančni perspektivi za 2014–2020. Na podlagi partnerskega sporazuma, sklenjenega med Slovenijo in Evropsko komisijo za to obdobje, je določeno, da se sredstva iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in Evropskega socialnega sklada delijo med obema kohezijskima regijama, torej vzhodno in zahodno, na podlagi enotne metodologije. Za osnovno delitev med tega dvema skladoma so upoštevane razlike v razvitosti regij, potrebe in stanje na trgu dela ter napovedano povečanje stopnje tveganja revščine. Torej, delitev je določena tako, da v kohezijski regiji Zahodna Slovenija je namenjeno 40 % sredstev iz Evropskega socialnega sklada in 60 % sredstev iz Evropskega sklada za regionalni razvoj. Vzhodna kohezijska regija bi naj po tem prejela 70 % sredstev iz Evropskega sklada za regionalni razvoj in 30 % sredstev iz Evropskega socialnega sklada. Vprašanja v zvezi s tem so: Na kakšen način bo vaše ministrstvo upoštevalo to delitev pri pripravi razpisov za projekte, na katere se bodo lahko prijavili subjekti iz vzhodne kohezijske regije, da bodo doseženi cilji kohezijske politike? Namreč, bil je že en razpis, na katerega so opozorile tudi univerze in gospodarstveniki ob obisku Vlade v štajerski regiji, pri katerem ta delitev naj ne bi bila upoštevana. Na kakšen način bo vaše ministrstvo zagotovilo dosledno upoštevanje pravila razdelitve finančnih sredstev med obema regijama in pri tem dodelilo kohezijski regiji Vzhodna Slovenija tisti delež, ki ji pripada? Kako bo ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport preprečilo, da se ne ponovi ta izkušnja iz prvega razpisa, ko se je že v samih razpisnih pogojih razpisalo bistveno več sredstev za projekte iz regije Zahodna Slovenija, čeprav bi se pač naj upoštevala pravila, kot sem rekla, v določenih odstotkih? Hvala lepa za odgovor vnaprej.
Ministrica Maja Makovec Brenčič, beseda je vaša.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani v dvorani, gospa poslanka! MIZŠ bo in tudi že je pri pripravi javnih razpisov upoštevalo razmerje finančnih sredstev, ki so na razpolago med vzhodno in zahodno kohezijsko regijo, seveda pa ob upoštevanju specifik in tudi politike, ki se zasleduje na različnih področjih tako znotraj prednostnih osi kot seveda posamičnih instrumentov v prednostnih oseh. Ukrepi, ki jih izvajamo, enega ste že omenili, so ukrepi, v tem primeru v okviru prednostne osi 1, ta je namenjena spodbujanju mednarodne konkurenčnosti raziskav, inovacij in tehnološkega razvoja in so in tudi bodo oblikovani na način, da se sledi v resnici ciljem razvojnoraziskovalne politike in da se tudi doseže na ravni kohezijske celote dejansko upoštevanje, vendar ob celotni prednostni osi, spoštovanja predvidenega razmerja, kot je bilo tudi dogovorjeno na krovni ravni. Kaj to pomeni? Z namenom združevanja potencialov so v bistvu vsi ti instrumenti počrpani kot enoten mehanizem, o pomeni kot instrumenti za celotno državo. Temu rečemo enotni nacionalni pristop, s čimer je mogoče seveda tudi zajeti potem potrebno kritično maso. Določeni deli regij imajo seveda drugačno kritično maso kot drugi – govoriva o podjetniškem potencialu, o konkurenčnosti raziskovanja, seveda absorpcijski moči le-tega in tako naprej. Tako v izvedbenem načinu to pomeni, da se razmerja med vzhodno in zahodno kohezijsko regijo določajo na ravni celostne, torej celotne prednostne osi, v tem primeru primer 1, torej prednostna os 1, ko govorimo o prvem razpisu pametne specializacije in torej ne posameznega instrumenta. Če se je v tem trenutku 15 % iz celotne prednostne osi namenilo prvemu razpisu, torej temu prvem instrumentu, se bo ostalih 85 % ravno tako namenilo razmerju med vzhodno in zahodno regijo, vendar na način, da bo lahko enemu od instrumentov vzhodna regija imela 90 % sredstev na instrumentu, v drugem primeru pa lahko 70, v tretjem pa 60, recimo. Zakaj je temu tako? Ker dosegamo celoto na prednostni osi in na koncu bomo in moramo zagotoviti ustrezno razmerje med vzhodno in zahodno regijo. Je pa seveda tako, da so raziskovalne kapacitete, podjetniški potencial, seveda stopnje konkurenčnosti, tiste, ki jim pa moramo slediti zaradi razvojnoraziskovalnih ciljev in seveda tudi ciljev iskanja ne le konkurenčnosti, ampak predvsem zagotavljanja dviga dodane vrednosti. Zato je tudi postopek, ki je v tem trenutku v izvedbi, to je evalvacija prejetih predlogov, seveda tisti, ki sledi zelo visokim kriterijem in za te smo se tudi zavezali do Evropske komisije tako z vidika zaposlenosti, zaposljivosti, dodane vrednosti in spodbujanja gospodarske rasti. V primeru, ki ga navajate, zato ne morem tudi neposredno govoriti o kakršnihkoli podjetjih oziroma pridobivanju sredstev s strani posameznih institucij, ker je postopek še v zaključevanju. Lahko pa ponovno poudarim, da se na celotni prednostni osi držimo pravila delitve, vendar pa posamični instrument lahko nosi večjo težo na eni ali drugi regiji prav iz razloga dosedanja teh ciljev, ki sem jih naštela. Na koncu, na celotnem delu bomo in moramo zagotoviti ustrezno razmerje, kot je bilo dogovorjeno, in to smo tudi sporočali in tudi še informiramo vse tiste potencialne deležnike, ki se bodo in se želijo vključevati v te instrumente.
Hvala lepa. S poslanskim vprašanjem ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen se obrača gospod Franc Breznik. Izvolite, beseda je vaša.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica! Kot veste, sem vam že v lanskem letu postavil nekaj poslanskih vprašanj na temo stanovanjskega zakona. Največkrat sem omenil, lahko rečemo, tipičen primer zlorabe tega zakona predvsem večine podjetij ali enega od podjetij, ki se ukvarjajo z upravljanjem stanovanj. V Lenartu smo imel afero z družbo Servostan, ki je sredstva iz rezervnega sklada uporabljala za številne druge namene, pa na istem d. o. o. so imeli celo trgovino. V letu 2014 so večinoma, v večjih stanovanjskih blokih v Lenartu na Gubčevi, na Trgu osvoboditve, stanovalci nekako začeli dobivati sporočila številnih dobaviteljev plina, elektrike in vseh ostalih, ker ta družba ni plačala naprej vseh teh dajatev. Tisto, kar se je zgodilo, da je ta družba šla v nek poenostavljen postopek prisilne poravnave, ki ga je, mislim da, uspešno zaključila, in zdaj isti stanovalci, ki so med tem časom, lahko rečemo, ostali brez rezervnega sklada – v Lenartu je tega denarja bilo čez 400 tisoč evrov –, dobivajo ponovno položnice od družbe, ker je ta družba odstopila terjatve, ki so jih že nekoč plačali, za vodo, za elektriko in za odvoz smeti. Imam celo vrsto položnic, kjer ljudje dobivajo ponovno položnice za tiste fiksne stroške, ki jih mesečno plačujejo poleg rezervnega sklada. In to je nekaj nenavadnega, kar se dogaja. Rad bi povedal tudi, da se v Lenartu, recimo primer Lenarta, ki ga navajam, dogaja, da nova družba, ki upravlja s stanovanji – recimo v letošnjem letu imajo ponovno problem, svet stanovalcev, ki ima izbran svoj nadzorni odbor, ker novi upravnik ne pusti, da bi preverili na banki rezervni sklad in sredstva, ki so na današnji dan v rezervnem skladu. Izmika se številnim predlogom, številnim pozivom, pisnim, ustnim, da bi dobili tudi člani nadzornega odbora dostop do računa, da pogledajo ta rezervni sklad. S tem poslanskim vprašanjem želim ne odpreti samo problematiko Lenarta, spoštovana ministrica, ampak problematiko številnih upravljavcev stanovanj, kjer se marsikdaj, lahko rečemo, ne samo da se je zlorabljal, ne samo da je prišlo do afer, ampak rezervni sklad največkrat ta podjetja uporabljajo tudi za svoje privatne namene, torej ga zlorabljajo, dvigujejo, manevrirajo s tem denarjem in na koncu, ko pride do večje afere, ljudje ostanejo brez denarja. Zato vas še enkrat prosim: Ali imate pripravljene kakršnekoli resne zakonske spremembe na tem področju, da se ta sredstva nekako bolj zavarujejo? Najlepša hvala za odgovor.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, izvolite, beseda je vaša.
Spoštovani predsedujoči. Spoštovani poslanec gospod Franc Breznik, hvala za vprašanje. Na Ministrstvu za okolje in prostor smo v lanskem decembru pripravili spremembe zakona, torej stanovanjskega zakona, s katerimi smo vsaj v enem delu želeli to vprašanje rešiti na način, da bi se za vsako stavbo, torej upravnik bi za vsako stavbo imel svoj račun, s katerega bi bilo razvidno finančno stanje rezervnega sklada za posamezno stavbo in dvig teh sredstev bi bil mogoč samo ob soglasju oziroma ob upoštevanju stanodajalcev. To spremembo smo imeli v mislih in smo jo pripravili, vendar na žalost nam s pripombami ni nihče pritrdil oziroma s pripombami so nam samo povedali, da na ta način dražimo in povečujemo stroške upravljanja in da v smislu reševanja takšnih ali podobnih težav s to spremembo ne rešujemo ničesar, zato smo od te spremembe tudi se umaknili oziroma smo jo zaprli in povedali, da Stanovanjskega zakona v tem delu ne bomo spreminjali. Res je, to je nedvomno, če bi se dalo vse z zakonom rešiti, potem ne bi rabili Zakona o prekrških, pa Stvarnopravnega zakonika, pa ne bi rabili sodišč. Tudi to je res, da z zakonom seveda vseh zlorab ne moremo preprečevati, se pa tudi sama se nagibala k temu, da bi stanovalci v neki zaokroženi celoti – ali je to blok ali večstanovanjska stavba – imeli boljšo možnost vpogleda v to finančno stanje rezervnega sklada. Dejstvo je, da seveda posamezni primeri izstopajo, medtem ko, kot kaže, z večino upravnikov ni takšnih težav, sicer bi mi zato spremembo dobili vsaj nekaj potrditev, da gremo v pravo smer. Ne glede na povedano pa že NSP, nacionalni stanovanjski program, sprejetje tega nam daje nalogo pripravo nove stanovanjske zakonodaje; delamo, smo v fazi priprave analize in iz te analize bodo pripravljena izhodišča, ki bodo osnova za pripravo novega stanovanjskega zakona. Nekje naslednje leto bi ta priprava potekala in kasneje ali konec leta ali v letu 2018 pa eventualno sprejem nove zakonodaje. Ne morem pa sedaj napovedovati, da bo glede upravnikov kakšna sprememba. Še enkrat povem, smo želeli, v lanskem decembru smo tako rešitev v spremenjeni verziji ponudili, pa so žal bile pripombe vse v smeri, da to ni potrebno, da to samo povečuje stroške, tako da smo potem od spremembe odstopili. Hvala.
Gospod Franc Breznik želi besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Najlepša hvala, gospa ministrica. Saj dobro veste, povedali niste nič, to upam, da vam je jasno. Kaj povečuje stroške? To, da bi napisali fiksno dikcijo v zakon, da nekdo, ki upravlja stavbe, da pooblaščenim osebam s strani stanovanjskega sveta ali pa nadzornega odbora ali kakorkoli imenujemo, da imajo vpogled in da brez njihovega privoljenja teh sredstev ne more dvigovati. Tu ne vidim, kakšni problemi so, vsak je dolžen takoj dati pooblastilo tem ljudem, da lahko redno preverjajo in javljajo ostalim stanovalcem, koliko imajo torej na samem rezervnem skladu. Poglejte, primer Servostana v Lenartu je tipičen primer, nič ni delovalo. Meni ste v pisnem odgovoru lansko leto poslali, torej vašo ministrstvo, da je bilo 7 inšpekcijskih pregledov, da je imela družba še poleg enega rednega transakcijskega računa, ki je bil blokiran, še 34 posebnih transakcijskih računov vrste TRF, in napisali ste tudi, da pripravljate spremembo zakona. Sedaj, glejte, gospa, če ni mogoče, jaz bom to podprl, bomo v SDS pripravili te spremembe zakona, ki ne bodo povzročale novih stroškov, ki bodo enostavne, ki bodo imele enostavno, jasno dikcijo, vsaj kar se tega tiče. Ker s tem poslanskim vprašanjem tudi pozivam vse ostale, ki imajo svoje upravljavce teh stanovanj, da preverijo rezervne račune, da se jim ne bo zgodilo isto kot prebivalcem v Lenartu v Slovenskih goricah, kjer so upokojenci, kjer so ljudje, delavci celo desetletje plačevali v ta rezervni sklad. Imamo blok v Lenartu na Trgu osvoboditve, ki je dobesedno osiromašen, kjer bi potrebovali v tem trenutku novo fasado in se ostale zadeve, torej sanacijo tega bloka in ljudje so ostali brez centa. Družba je prisilno poravnavo končala, se lahko smejijo in delajo naprej. Poglejte, nikomur ničesar, nobene kazenske ovadbe, kot je po mojih podatkih znano in tako naprej. Tako sprememba zakona, spoštovana ministrica, mora priti, ker bo prišlo še do novih zlorab.
Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite.
Pravzaprav nimam odgovora. Bolj se oglašam zato, da izrazim strinjanje s tem, da seveda lastniki stanovanj, ki zbirajo sredstva v rezervni sklad, bi tudi po mojem mnenju morali kadarkoli pogledati stanje za eno enoto, ali je to en vhod v paleti mnogih vhodov v bloku ali pa je to pač en blok. Kajti v smislu poštenega upravnika, upravljavca stavbe se v Sloveniji še posebej sedaj, ko se z Eko sklada namenjajo sredstva za energetsko prenovo stavb, na mnogih krajih dogajajo te obnove. Če pa finančni sredstev zaradi raznih malverzacij ni na voljo, pa je seveda prizadetost lastnikov stanovanj lahko velika. Tukaj lahko samo pritrdim vam, ki ste mi danes postavili vprašanje, sicer pa pritrdim vsem, ki trdijo, da je za lastnino odgovoren lastnik in lastnik je dolžan oziroma ima tudi pravico preverjati svoje stanje in prav gotovo so lastniki stanovanj v večstanovanjskih blokih tisti, ki morajo uveljavljati te svoje pravice, ne nazadnje tudi podati kazenske ovadbe, če je to potrebno. Hvala.
Gospod Franc Breznik, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Najlepša hvala. Želel bi na podlagi poslovnika odpreti razpravo v Državnem zboru na to problematiko. Mislim, da smo se o tem premalo pogovarjali. Ne gre samo za družbo Servostan, ne gre samo za stanovalce teh stanovanjskih blokov in večstanovanjskih hiš v Lenartu, ki so ostale oropane, ki danes dobesedno plačujejo večje fiksne stroške zaradi tega, ker določena sanacijska dela niso bila narejena na teh stavbah. Gre za rop več kot 400 tisoč evrov te družbe in gre danes za ponovne kršitve. Kot sem omenil, imamo v Lenartu že novega, še enega upravljavca stavbe, ki se prav tako izmika temu, da bi predstavniki stanovalcev teh blokov prišli na banko in lahko pogledali rezervni sklad. Mislim, da moramo narediti neko zakonsko spremembo, spoštovana ministrica, da ne pride do takšnih zlorab še naprej, in menim, da se stroški ne bi povečali. Upam, da tudi v koaliciji se tega zavedate, da se lahko tudi v vašem kraju zgodilo kakšna taka zgodba, kot se je v Lenartu, in da najdemo neke zakonske rešitve. Zaradi tega predlagam in upam tudi, da me boste potem na glasovanju potrdili, da spregovorimo o tem, torej na podlagi razprave v Državnem zboru. Zato, spoštovani podpredsednik, dajem predlog, da se v okviru glasovanj opravi razprava na temo predvsem rezervnega sklada in predvsem celega kompletnega Stanovanjskega zakona in teh pravnih praznin, ki še zdaj obstajajo v tem zakonu. Najlepša hvala.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 13. julija 2016 v okviru glasovanj. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem gospoda Zvonka Laha, namenjenega ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav ministricam in ministrom, kolegicam in kolegom! Moje vprašanje se nanaša na legalizacijo črnih gradenj. Na spletu sem našel naslov enega časopisa, starega letu pa pol, Črne gradnje fenomen Balkana. In ker se pripravlja prostorska in gradbena, nova gradbena zakonodaja, me zanima, kako bo to pri nas, ker bi bilo normalno, da bi tovrstna zakonodaja bila vključena tako v prostorsko kot v novo gradbeno zakonodajo, da ne bi parcialno reševali potem ta problem, ker lahko se zaplete. Zanima me: Kako je pri nas? Namreč Hrvaška, sosednja država Hrvaška, je sprejela zakon leta 2011, pa so malo preveč zagrabili pa so leta 2012 dopolnili ta zakon in kar precej – baje od preko 800 tisoč – črnih gradenj so rešili, bojda že okoli 40 %. Isto je Makedonija sprejela zakon v letu 2011, kjer je bilo okoli 350 tisoč črnih gradenj. Tam so pa rešili že do sedaj, do leta 2016 je rok, okoli 80 % vseh. Kaj pa pri nas? Vem, da je enkrat nekdanji minister Gregor Virant pripravljal zakon o legalizaciji. Mogoče je prav on, ker je veliko sodeloval takrat z Makedonijo, prodal ta zakon tudi Makedoniji, pa so to sprejeli – pri nas pa nič! Leta 2014 sta se tudi Srbija in Črna gora lotila tega trdega oreha – pri nas pa nič! Zato me zanima: Ali bo to vključeno v našo prostorsko in gradbeno zakonodajo, ki naj bi jo letos že obravnavali? Če ne, je moje poslansko vprašanje namenjeno temu, da spodbudim k temu, ker smo vsi praktično v bivši Jugoslaviji imeli podobno zakonodajo, če ne enako, in druge države so se tega lotile že pred petimi leti. Mi kot najbolj razvita in napredna republika bivše Jugoslavije pa nič. Menim, da se dela velika škoda na tem področju, tudi v gospodarstvu in da je skrajni čas, da tudi to rešimo. Moramo se pa zavedati, da je veliko lastnikov teh črnih gradenj, ki živijo na socialnem robu. Zato bi prosil, če lahko odgovorite.
Besedo za odgovor ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen.
Spoštovani poslanec gospod Zvonko Lah, hvala za vprašanje. V smislu priprave prostorske ali pa gradbene zakonodaje veliko poskušamo narediti na tem, da bi v prihodnje bile črne gradnje omejene oziroma bi jih bilo mogoče ustaviti prej, kot se takšna gradnja sploh zaključi. To pomeni, da se pri začetku gradnje oziroma pri pridobitvi gradbenega dovoljenja takoj javi na inšpekcijsko službo, da je gradbeno dovoljenje pridobljeno in da so se zato začela gradbena dela. Tako je tudi pozornost sosedov in okolice temu primerna in se takšna gradnja v primeru, da je črna gradnja, ustavi takoj. Ne pa tako, kot je dejstvo sedaj, da je število gradenj seveda veliko, da so občine v preteklosti imele nek program za ureditev stanja črnih gradenj. Nekaj teh črnih gradenj se je takrat tudi sprocesiralo, veliko pa ne. Sama si upam trditi, da bi že sprejemi občinskih prostorskih načrtov omogočali neko boljšo klasifikacijo tega problema, kajti vemo, da če je po prostorskem aktu občine za parcelo, kjer se nahaja objekt brez ustreznega gradbenega dovoljenja, opredeljena možnost gradnje, se seveda s postopkom legalizacije takšnega objekta lahko zadeva uredi in ni treba, že danes ne, spreminjati zakonodaje. Res pa je, da si v pripravi zakonodaje nekako želimo vsaj en del tega problema nasloviti in tudi rešiti z zakonodajo. Gre za objekte, ki so daljšega obstoja in stojijo oziroma so v nekem okolju že več kot 20 let. Te objekte želimo seveda opredeliti kot objekte – še prav posebej, če so namenjeni bivanju ali pa gospodarski dejavnosti –, da se legalizirajo, ne bo pa moč takih objektov dograditi oziroma izdati kakšno gradbeno dovoljenje, ki bi pomenilo povečanje kapacitet takega objekta. Da je pa moratorij na take objekte že sedaj, pa tako veva. Potem so pa še nekateri posebni primeri nezakonitih objektov, pri katerih je zaradi posebnih okoliščin, tako kot sem že omenila socialne in gospodarske, ta interes, da ti objekti, ki omogočajo bivanje kakšnim družinam, da seveda ostanejo oziroma da se s pomočjo postopkov ugotovi, ali je ta objekt tam primeren in se ga legalizira oziroma da se v nekem razumnem obdobju taki družini zagotovi nadomestni objekt oziroma nadomestni pogoj za bivanje. Prav posebne pozornosti drugim objektom, kot sem navedla, seveda ne namenjamo. Vemo pa, da je tudi število objektov brez ustreznih dovoljenj, še posebej nezahtevnih, da o enostavnih sploh ne govorimo, seveda mnogo višje. Ti postopki za take objekte pa bodo vezani na spremembo prostorskih planov občin oziroma jih bo treba odstraniti, kar lastniki pravzaprav že v dosedanjem delu opravljajo, ker za te objekte pa moratorij ne velja. Hvala.
Zvonko Lah želi besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Gospa ministrica, vaš odgovor mi ravno ne daje nekega velikega upanja, da bomo v doglednem času pri nas to rešili. Govori se, da naj bi bili starejši objekti, 20 let, kar legalizirani. Zanimivo je, da v Makedoniji in na Hrvaškem je dobil objekt vsak možnost za legalizacijo, ki je bil zgrajen pred veljavnostjo tega sprejetega zakona o legalizaciji. Vemo tudi, da veliko ljudi in družin biva v takih objektih, ki so nelegalno zgrajeni, nimajo nobenih dokumentacij. Veva tudi oba, da to družino ne moremo spraviti ven iz tega objekta, da nimamo zakona [[…]]Nimamo, smo videli, kakšen je bil problem pri gradnji avtoceste, ko se ni dalo izseliti lastnika tega objekta. Če druge stanovanjske enote nima – nihče ga ne bo spravil ven. Kdo mu bo stanovanje kupil ali dal? Država, občina? Ni res! Ni pa pošteno za tiste, ki so legalno plačali vse komunalne prispevke, vrisali, dali v kataster stavb, plačali vse dajatve, da pa nekaterim to ni treba, pa enako živijo. Treba jih je priključiti na komunalno infrastrukturo, pa ni mogoče, če nima gradbenega dovoljenja. Zato mislim, da je prav, da bi tudi pri nas sprejeli nek zakon, da ne govorim o gospodarskih dejavnostih – sobodajalstvo, razvoj turizma v zidanicah in podobno. Vse je zavrto zaradi tega, ker nimamo ustreznega zakona, da bi rešili zatečeno stanje. Stvari so zelo zapletene, preko 300 tisoč je takih objektov v Sloveniji, gospa ministrica. Če ne bomo tega rešili, bomo zadnji od vseh teh bivših republik Jugoslavije.
Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite, beseda je vaša.
Gospod Zvonko Lah, zdaj pa res ne razumem; ali ne znam jaz povedati ali pa vi ne poslušate. Pa da ne bova tako, bi rekla, na tej diskusiji vztrajala oba. Mislim, da sem prav o tem govorila; torej, kako legalizirati stanovanjske objekte in objekte, primerne za proizvodnjo. Je pa res, da to niso vsi objekti, da poznamo enostavne, nezahtevne, zahtevne in še višje kategorije objektov in da ta nova zakonodaja tudi neke stvari drugače ureja in da si prizadevamo. Vsega, kar pa kdorkoli postavi ne legaliziramo, pa mislim, da je tudi prav. Še posebej, če vzamemo v obzir, da je s sprejetim kmetijskim zakonom kar precej objektov, ki so pa namenjeni kmetijski proizvodnji, dovoljeno postavljati na kmetijskih zemljiščih. Hvala.
Gospod Zvonko Lah želi besedo za postopkovni predlog.
Izkoristil bom to poslovniško možnost, da se o tem opravi razpravo v Državnem zboru. Gospa ministrica, jaz sem vas pozorno poslušal. V osnutkih teh zakonov, ki jih pripravljate, se legalizira na enak način, kot se na novo postopek pelje pridobitve gradbenega dovoljenja. Nič drugače. Smo vam povem, da objekt, ki je star 30 let, pripraviti oziroma ga sanirati, da bo po današnjih predpisih zagotavljal vse pogoje za tehnični pregled in potem uporabno dovoljenje, je praktično nemogoče. Boljše ga je podreti. Po teh predpisih je uporabno dovoljenje za eno staro zidanico, ki je mogoče v vrednosti 10 tisoč evrov, 4 tisoč evrov; pa kakšno leto in pol traja postopek. To ne bo šlo. Makedonija ima 1 evro po kvadratnem metru prispevka za legalizacijo. Tudi pogoje za enostavne objekte, tudi po površinah imajo razdeljeno; objekt do 100 kvadratov, objekt do 400 kvadratov, različne pogoje glede dokumentacije, ki je potrebna. Osnova je za tak objekt, da se vriše v zemljiški kataster, v kataster stavb, da se pobere nek znesek uzurpacije in komunalnega prispevka, priključi na komunalno infrastrukturo, da objekt zafunkcionira in dobi uporabno dovoljenje ali pa z nekim zapisnikom se potrdi. Bivši minister Virant je že pripravil osnutek tega zakona. Tako imajo Hrvati, tako imajo Makedonci in so tudi uspešni. Pri nas pa na tak način ne bomo prišli nikamor. Cenejše je potem nekomu za en objekt najeti 20-tonski bager pa skoplje jamo, podre noter in zravna. A je to naš cilj? Poglejte, ko sem čital zakonodajo, kako imajo to v Zahodni Evropi. Tam celo država daje možnost lokalnim skupnostim, ki izdajo gradbena dovoljenja in legalizirajo, da se same odločijo; sorazmernost dajejo na nivo lokalnih skupnosti. Pri nas edino Ustavno sodišče lahko odloča o sorazmernosti, vsi ostali moramo upoštevati samo zakone. Zahodne države grejo na to, da lokalni skupnosti dajo možnost, da se odloči, čeprav je nasproti nekega predpisa, da se ne ruši določen objekt. Mi pa, kot da mi tega nimamo in kot da ni nobenega problema. Zahtevamo za zidanico uporabno dovoljenje. Kje pa smo s pametjo? Če želimo, da se vse zaraste in vse samo od sebe poruši, potem pa peljimo to politiko tako.
Gospod Lah, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 13. julija v okviru glasovanj. Gospa Vesna Vervega postavlja poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica dr. Anja Kopač Mrak, spoštovani minister mag. Dejan Židan! Poročilo za Slovenijo pod naslovom Izboljšanje socialne vključenosti na lokalni ravni preko socialne ekonomije iz leta 2010 izpostavlja nekatere pomanjkljivosti našega sistema na področju socialnega varstva. Med drugim je v poročilu omenjeno, da je treba izboljšati vzdržnost socialnih podjetij znotraj razpisnega režima. Omenjeno je tudi, da bi bilo treba razviti strategijo za socialna podjetja pri izvajanju storitev kot dopolnitev ali alternativo javnemu izvajanju, zlasti za socialne storitve. Izhajajoč iz tega bi želela izpostaviti problematiko deinstitucionalizacije ter nedavno sprejeto novelo Zakona o socialnem varstvu, ki je uvedla ravno podlago, s katero je omogočeno predhodno testiranje organiziranosti dejavnosti oziroma posamezne socialnovarstvene storitve ali programe, katerih vsebina je že dorečena, ter eksperimentalnih programov, ki pa še niso verificirani. Zakon o socialnem varstvu tako omogoča razvoj novih metod, oblik in pristopov za preprečevanje in reševanje stisk posameznih ranljivih skupin, pri čemer želim še posebej poudariti ali izpostaviti starejše, ki so vse življenje živeli na podeželju in zaradi teh razlogov v glavnem ne morejo živeti doma in ne želijo v institucionalno obliko. Torej iščejo neke alternativne možnosti. Ena izmed takšnih alternativnih oblik bivanja bi lahko bila že nekaj časa javno znana ideja o bivalnih enotah na kmetijah. Vstop v tovrstno obliko alternativnega bivanja s podporo bi bil seveda prostovoljen, primeren za starejše od 60 let in še aktivne starejše ljudi, ki pa vseeno potrebujejo dodatno oskrbo. Zato sprašujem oba dva spoštovana ministra z namenom omogočanja kasnejšega uvajanja programov deinstitucionalizacije: Kako ocenjujeta opisano idejo o uvedbi teh storitev za starejše? Katere pravne podlage bi bilo treba zagotoviti za realizacijo? Predvsem pa me zanima: Ali obstaja možnost, ali bi bila dopuščena možnost izvajati to vsem pravnim osebam, ki se ukvarjajo z neprofitno dejavnostjo, tudi ne glede na to, ali so pravne osebe zasebnega ali javnega prava, ali celo socialna podjetja? Hvala.
Prva ima besedo ministrica dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala, podpredsednik, za besedo, spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. Na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti vidimo možnost večjega sodelovanja med našimi izvajalci socialnovarstvenih storitev in dejavnosti, ki se izvajajo na kmetijah. Po našem mnenju gre lahko za pomembno dopolnitev ponudbe, ki uresničuje tudi naša dva cilja, in sicer deinstitucionalizacijo socialnovarstvenih storitev in predvsem povečanju možnosti izbire med storitvami ter z razvojem novih storitev skupnosti, vključno z razvojem alternativnih oblik bivanja za starejše. Torej, to, kar ste izpostavili, se tudi na ministrstvu s to vašo oceno strinjamo. Da to lahko dejansko preskusimo, nam je v veliko pomoč pred dvema mesecema sprejeta sprememba Zakona o socialnem varstvu, ki ste jo tudi omenili, in z Ministrstvom za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano smo se že dogovorili za oblikovanje delovne skupine. Delovna skupina bo pripravila izhodišča za poskusno izvajanje dopolnilne dejavnosti socialnovarstvenih storitev na kmetiji. V delovni skupini bodo poleg predstavnikov obeh ministrstev sodelovale tudi ključne nevladne organizacije s področja kmetijstva. V dosedanjih razgovorih smo razmišljali o naslednji vsebini – dopolnilna dejavnost socialnovarstvene storitve je lahko namenjena odraslim oziroma starejšim uporabnikom institucionalnega varstva, začasnim namestitvam in dnevnega varstva. Na kmetiji se izvaja le posamezni del socialnovarstvene storitve, in sicer bivanje, prehrane in del socialne oskrbe. Dejavnost mora potekati preko izvajalca v javni mreži, s katerim ima nosilec dopolnilne dejavnosti sklenjeno pogodbo in s katero je seznanjeno tudi ministrstvo. Namreč, pomembno je, da zagotovimo, da ljudje, če se poslabša stanje, če potrebujejo, da ne ostanejo tam nekje v prostoru, brez da bi bilo za njih poskrbljeno, ampak da je ta navezava z izvajalcem institucionalnega varstva. Kmetija pa bo pridobila dovoljenje za opravljanje dopolnilne dejavnosti po podpisu pogodbe z izvajalcem v javni mreži. Potrebna usposobljenost nosilca dopolnilne dejavnosti mora biti najmanj nacionalna poklicna kvalifikacija socialna oskrbovalka/oskrbovalec. V okviru pilotnega projekta bo treba oblikovati normative in standarde za to dodatno ponudbo in oblikovati ceno. Če bo pilotno izvajanje uspešno, se to seveda vnese v zakonodajo. Delovna skupina bo obravnavala tudi ostale prejete predloge, ki sta jih prejeli obe ministrstvi v zvezi z izvajanjem socialnovarstvenih storitev na kmetiji, in s tem pa bomo tudi predlagali razširitev teh pilotnih projektov. Je pa tudi ob razpisu, sredstva namreč so na voljo tudi ob deinstitucionalizaciji, torej da bi ob tem tudi z evropskimi sredstvi podprli projekte, ki bi potekali na taki osnovi; torej s ciljem, da čim bolj aktiviramo tudi podeželje na ta način in hkrati tudi zagotovimo pluralnost namestitve bivalnih skupnosti, ki bi bile namenjene tudi starejšim na podeželju. Tako vsekakor gre razmišljanje v tej smeri, kot ste ga omenili.
Minister mag. Dejan Židan, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani, še enkrat lep pozdrav. Na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano smo zainteresirani za nove dejavnosti znotraj dopolnilnih dejavnosti. To poznate, je povezano s tem, da naše kmetije so nadpovprečno majhne in iščemo možnosti, kako naj imajo nove dejavnosti, kako naj imajo nove prihodke, ne nazadnje tudi tisto, kar je bilo že povedano, kako izboljšati kakovost življenja starejših. Mi smo nosilci Uredbe o dopolnilni dejavnosti. Tukaj v tem konkretnem primeru nimamo veliko možnosti primerjav z Evropsko unijo oziroma z drugimi državami, ker smo mi v tem pogledu že nekaj nad standardom. To pa zato, ker skušamo kmetijam poiskati nove dejavnosti, ki jih do sedaj ni. Sama uredba velja od 1. 1. 2016 v tem delu. Operativna skupina deluje. Svoje rezultate bo predstavila na sejmu Agra, to zato, ker tam je zbrano največ kmetic in kmetov – ta sejem obišče 130 tisoč ljudi. Bomo pa predstavili v tej fazi kot pilotni projekt, kakor je povedala ministrica, zato da v bistvu vsi pridobijo potem izkušnje za normativno ureditev, znotraj pilotnega projekta pa lahko v bistvu imamo nekaj več odprtih možnosti delovanja. Na nas prihajajo dve obliki prošenj v tem trenutku. Prvo je ,ali lahko zagotovimo to tudi espejem oziroma gospodarskim družbam. Tega mi ne moremo, mi smo nosilci uredbe na kmetijah. Te dopolnilne dejavnosti, ki ne vključuje – bom kasneje, če bo dovoljeno. Hvala.
Gospa Vesna Vervega, želite besedo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Seveda bi rada, da gospod minister Dejan Židan dokonča, in še mogoče eno stvar. Ministrica, omenjali ste tokrat izključno izvajalce v javni mreži. Torej samo tiste izvajalce, ki so znotraj javne mreže, če sem prav razumela. Tako še lepo prosim za pojasnilo. Hvala.
Dr. Anja Kopač Mrak, želite vi besedo? Damo prednost mag. Dejanu Židanu? Izvolite, minister.
Hvala, predsedujoči. Na nas prihajajo vprašanja, ki so vezana ne samo na fizične, ampak na espeje in gospodarske družbe. Mi lahko odgovarjamo samo za fizične osebe preko te uredbe. Kot drugo pa v bistvu prihajajo vprašanja, ali dopustiti mimo strokovne organiziranosti, zlasti mimo javne službe, to je za nas strokovno vprašanje. Mi si ne želimo, ker tukaj gre za občutljivo populacijo, mi si dejansko ne želimo zlasti v času pilotnega projekta, pa mogoče začetnih korakov, da bi prišlo do ugotovitve, da ta novi projekt na slovenskih kmetijah deluje mogoče mimo kakšnih standardov, ki so pa nujni znotraj socialnih standardov oskrbe starejših ali pa tudi mladih, kadar so potrebni socialne oskrbe. Tako gre naš predlog v tej smeri, da v prvi fazi naj bodo kmetije tiste, ki zagotovijo tako hrano, bivanje in del socialnih uslug, ampak pod patronatom nekoga, ki je profesionalec. Potem, ko se ta sistem razvije, pa ponovni razmislek, ali je mogoče iti korak naprej. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala. Samo še pojasnilo. Tukaj ne gre, kdo bi lahko to izvajal na kmetijah. Torej tu ni, gredo kmetije, vendar je navezava na obstoječo mrežo, ki jo mi priznamo in so pač tudi znotraj zagotovljene storitve, ki so. Torej, če bi nekdo bival na kmetiji, imel neko oskrbo, če se mu poslabša stanje, je na nek način treba tudi zagotavljati neke normative in standarde, zato da se lahko prenese. S tega vidika preigravamo. Delovna skupina, ki o tem diskutira, je tu predvsem ta razprava – na kakšen način sicer lahko odpremo, ampak kako navezati na obstoječo kapaciteto javne mreže; torej tukaj so pač koncesionarji in javni socialnovarstveni zavodi, ki so izvajalci javne službe. Da to pa kar odpremo, je pa vprašanje, kaj bomo s tem dobili z vidika varnosti uporabnikov, ker je tukaj treba imeti predvsem ta element. Tako v tem trenutku ima delovna skupina na ta način to navezavo, ni pa še dokončno in seveda se lahko stvari še v okviru delovne skupine, kjer so tudi drugi zainteresirani notri, pač najde neka rešitev, ki bo širša. Razumem, da je potreba po čim večji širitvi, to je na nek način dejavnost prihodnosti, tega bo vedno več zaradi starajoče se družbe, vendar je treba tukaj imeti v mislih tudi zaščito uporabnikov, ki bodo v take namestitve vključeni.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Gospod minister, kolegice poslanke in poslanci! Leta 2011 je bil v Državnem zboru sprejet Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ki premoženje nezakonitega izvora opredeljuje kot premoženje, ki je bilo pridobljeno iz nezakonitih dohodkov oziroma na nezakonit način. Takrat je bilo neko upanje, da bodo državljanke in državljani v proračun te države vendarle dobili povrnjeno vsoto, vsaj nekaj denarja, ki je bil pokraden v preteklih letih vse od leta 1991 naprej, zato se je tudi takrat podaljšalo zastaralne roke, pa vendar temu ni bilo tako. Takrat se je tresla gora, rodila se je miš in ko sem vas v pisnem poslanskem vprašanju, na katerega sem dobil odgovor 4. maja 2015, vprašal, kako je z izvajanjem tega zakona, sem dobil odgovor, da je od začetka uporabe tega zakona pa vse do lanskega leta bilo odrejenih 22 finančnih preiskav zoper skupaj 88 fizičnih in 57 pravnih oseb, da je do odvzema premoženja nezakonitega izvora na podlagi tega zakona prišlo v samo enem primeru in da je bilo skupaj odvzetih 309 tisoč evrov, dobrih 309 tisoč evrov. Skratka, ob vseh mahinacijah, ki so se dogajale, ob vseh razvpitih zgodbah, ob vseh razvpitih posameznikih, ne samo da praktično ni človeka, ni odgovornega iz tistega časa – ne nazadnje lahko tudi sedaj spremljamo v Državnem zboru, odkar imamo preiskovalno komisijo za ugotavljanje zlorab v bančnem sistemu, kako te zgodbe prihajale na plano,– ne samo da nihče ne sedi, tudi do odvzema premoženja ni prišlo v nobenem primeru. Zato me, gospod minister, zanima: Kako komentirate te rezultate, da je v štirih letih, odkar imamo ta zakon, prišlo samo do enega primera odvzema premoženja v vrednosti slabih 310 tisoč evrov? Kaj boste storili, da bo izvajanje tega zakona bolj učinkovito? Ali imate kakšne podatke, če se je v tem dobrem letu, odkar je bilo to pisno vprašanje, kakorkoli spremenilo in so pač to podatki, ki niso več relevantni? Hvala za odgovor.
Besedo ima minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani poslanec Žan Mahnič, poslanke in poslanci, kolegica! Najprej vam bom povedal zadnjo statistiko, zadnje podatke, ki jih imam v povezavi z uporabo Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora na dan 10. 6. To so pač podatki, ki nam jih je posredovalo državno tožilstvo. Skupaj je bilo odrejenih 26 finančnih preiskav zoper 103 fizične osebe in 76 pravnih oseb, od tega je trenutno odprtih še 12 finančnih preiskav zoper 36 fizičnih oseb in eno pravno osebo, od tega SDT, se pravi Specializirano državno tožilstvo, vodi 17 preiskav, medtem ko različna okrožna tožilstva 9 preiskav. V začasnem zavarovanju je trenutno dobrih 15 ali pa slabih 16 milijonov evrov v 11 primerih. Do 10. 6. je bilo vloženo 13 civilnih tožb za odvzem tovrstnega premoženja, ki je pod sumom nezakonitega izvora. V dveh primerih je bilo že odločeno s sodbo, enkrat žal, imate prav, še vedno samo enkrat, pravnomočno, skupna vrednost dosojenega zneska pa znaša slaba dva milijona evrov. Kaj iz tega lahko sklepamo? Prvič, nesporno je, da gre za institut, ki se počasi prijema. Eden od razlogov za to je tudi, ker se dolgo časa Specializirano državno tožilstvo na tem področju ni ekipiralo. Zakon je bil sprejet leta 2011, podobno kot v bistvu se je oblikovalo tudi specializirano državno tožilstvo, potem je bilo kar nekaj prostega teka, čeprav boste rekli, da vam vračam žogico, je dejstvo, da tista druga Janševa vlada na tem področju ni storila absolutno, ampak res absolutno nič, ne v smislu popolnitve državnega tožilstva ne v smislu kakršnihkoli zakonskih pobud na to temo in tukaj je bil tudi en del prostega teka. Vendarle so se stvari spremenile v enem letu, kakor ste vprašali. Številke so narasle, rastejo ne samo sorazmerno, ampak v bistvu ekspotencialno, z mojega vidika še nezadovoljivo, vendar verjamem, da se bo pozitiven trend nadaljeval. To pa zato, ker smo lansko leto pomembno okrepili državna tožilstva s 30 novimi tožilci in v Državnem zboru je bila lansko leto sprejeta novela Zakona o državnem tožilstvu, kjer so bile odpravljene dodatne zakonske ovire za dodelitev strokovnjakov s posebnimi znanji v specializirano državno tožilstvo. Ne vem sicer, kako ste takrat glasovali, dejstvo pa je, da je bil zakon potrjen, ustanovil je, prvič, žal šele lansko leto, Civilnofinančni oddelek v Specializiranem državnem tožilstvu in onemogočal dodelitev posebnih strokovnjakov s civilnega področja, vključno z državnimi pravobranilci. Dejstvo je tudi, da je ZOPNI, kot se mu na kratko reče, že dalj časa pred Ustavnim sodiščem, da so bili sproženi različni ustavnopravni spori, nekateri s strani sodišč, nekateri s strani posameznih oseb, ki so se znašle v njegovem, bomo rekli temu, kolesju in da v tem času vsi na nek način čakamo, kakšna bo odločitev Ustavnega sodišča. Mi smo, bomo rekli, v nizkem startu, kakršnakoli že bo, da bomo zakon, če bo deloma razveljavljen, ga tudi popravili. Gre za pomemben instrument in institut, ki ga je treba še nadalje krepiti, vendar do odločitve Ustavnega sodišča tega ne moremo storiti. Je pa vsekakor v tem trenutku v javni oziroma strokovni razpravi tudi novela Zakona o kazenskem postopku, ki smo jo pripravili na Ministrstvu za pravosodje, in tudi na tem področju v povezavi z dostopom do podatkov na bankah in intenzitete in hitrosti kazenskega postopka nosi nekatere, po našem mnenju, pomembne pridobitve in rešitve. Hvala.
Gospod Žan Mahnič želi besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Bolj kot nek komentar kot neka dodatna vprašanja. Se pravi, v tem letu je bilo štiri več preiskav, 22 sem jih takrat navedel, sedaj 26. V zavarovanju je pa samo 2 milijona evrov več, kot je bilo leta 2015. To se pravi, s 13 milijonov 660 tisoč smo sedaj prišli, kot ste rekli, na dobrih 15, 16 milijonov evrov. Strinjam se z vami, da zadeva poteka počasi, sploh če gledamo, da je to že od leta 2011 naprej, skoraj bi lahko rekli, da prepočasi, predvsem zato, ker ste bili na KPK, kjer ste verjetno dobivali številne prijave, in veste, da je tega, vsaj teh sumov nezakonitega premoženja, veliko. To samo potrjuje tezo, ki jo je včeraj izrekel gospod predsednik Vlade, da to državo vodi mafija. Očitno lovke nekaterih sežejo tako daleč, da so svete krave in da so zavarovani tudi pred organi pregona, kajti vemo,da tukaj pač velja obratno dokazno breme in moraš ti dokazati, od kje premoženje. Številni so takšni, ko bi morali dokazati za dolga leta nazaj. Mislim, da bi bilo treba narediti vse, da se ta zakon pospeši, izvajanje tovrstnih aktivnosti, glede na to, da je zakon tudi v ustavni presoji, kajti lahko je, če se mi tukaj v tem državnem zboru pogovarjamo o korupciji, kako je treba izkoreniniti korupcijo, ko pa državljanke in državljani poznajo številne zgodbe, številni tudi iz svojih lokalnih okolij. Dvomil sem sicer, da prihajajo kakšne prijave, ker še vedno, saj veste, kako je, ko se vsak boji prijaviti oziroma izpostaviti, tudi če je anonimno, pa vendarle je to priložnost, ko bi država lahko pokazala, da misli resno in to je dober instrument, institut, s katerim bo lahko državljankam in državljanom povrnili ugled ne samo organov pregona, ampak tudi pravne države, in občutek enakosti.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš ima poslansko vprašanje za ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anjo Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Sloveniji narašča pojav dolgotrajne revščine. Ta dolgotrajna revščina se kaže v naraščanju števila prebivalcev, ki socialno pomoč prejmejo več kot 24-krat v treh letih. Dolgotrajna revščina najbolj pogosto prizadene starostnike, ljudi, ki imajo težavo z invalidnostjo in so zaradi tega iz objektivnih okoliščin nezaposljivi oziroma težko zaposljivi. Če postrežem z birokratskim žargonom, se tem ljudem reče, da so najbolj oddaljeni od trga dela, zato jim še taka gospodarska rast in še tak porast zaposlovanja ne more pomagati, pomagajo jim lahko samo socialni prejemki in redistributivni mehanizmi države. V socialnem sporazumu je Vlada obljubila, da bo letos pridobila oceno minimalnih življenjskih stroškov in da bo potem uskladila minimalni dohodek. Ta minimalni dohodek je potem osnova za odmero socialne pomoči in varstvenega dodatka. Iz vašega odgovora, gospa ministrica, kolegu Mesecu kaže razbrati, da bo ta ocena v najboljšemu primeru izdelana do konca letošnjega leta, se pa ne da ravno razbrati, če nameravate povišati minimalni dohodek. Se pravi, ne da se samo naračuna nov minimalni dohodek, ampak da se ga konkretno potem z novimi številkami tudi udejanji, zaradi tega ker naši ljudje, ki shajajo z 288 evri na mesec, si z nekimi številkami ne morejo prav čisto nič pomagati. Treba je pač dvigniti socialno pomoč na neko dostojno raven, ki človeku dejansko omogoča neko nujno preživetje. Vaš lasten izračun iz leta 2009 je pokazal, da bi morali biti minimalni dohodek postavljen vsaj na 385 evrov, no in od takrat do danes se minimalni življenjski stroški niso zmanjšali, kar ne nazadnje dokazuje tudi gibanje statističnega praga revščine. Zato me zanima dvoje – prvič: Kdaj se bo začel uporabljati višji znesek minimalnega dohodka, takšen, ki bo vsaj približno ustrezal minimalnim stroškom? Še enkrat ponavljam, najprej je treba te minimalne stroške naračunati ali pa na novo naračunati, potem pa minimalni dohodek s socialno pomočjo in varstvenim dodatkom dejansko uskladiti. In potem še drugo vprašanje: Na kakšen način bi zagotovili, našli sredstva za ta nujen dvig denarne socialne pomoči? Vemo, da proračun za naslednje leto, se pravi za leto 2017, ni narejen pod predpostavko, da bi se ta minimalni dohodek povišal. Tako me zanima: Od kod bi pa vi hoteli vzeti finance, če imate kakršnekoli iskrene namene, da se denarna socialna pomoč poveča? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Hvala za vprašanje, gospod Miha Kordiš. Morda velja spomniti, da je minimalni dohodek bil v Sloveniji uveden z letom 2001. Takrat je bil narejen izračun, da je minimalni dohodek 158,33 evra in ta – ne boste verjeli – se do leta 2011 ni nikoli na novo preračunal ali kakorkoli spreminjal v naši državi in se je potem samo usklajeval, torej v obdobju 2001 do 2011, z rastjo minimalnih življenjskih stroškov in je torej znašal leta 2011 230, 61 evrov. Potem je bil izračun, tako kot ste pravilno ugotovili, leta 2009 narejen, ker takrat pod ministrom Svetlikom je bilo osnovno, da se naredijo izračuni in takrat je bil izračun za minimalni dohodek narejen in se je tudi v zakonodajo – zato da se ne bi ponovilo to, kar se je, da nismo imeli 10 let nobenega novega izračuna – v Zakon o socialnem varstvu zapisalo, da se na podlagi primerljive metodologije najmanj vsakih 5 let ugotovi višino minimalnih življenjskih stroškov. Če razlika med višino osnovnega zneska minimalnega dohodka in višino na novo ugotovljenih minimalnih življenjskih stroškov presega 20 %, ministrstvo določi novo višino osnovnega zneska minimalnega dohodka. Torej, to so zakonske določbe, ki jih je takrat vlada Boruta Pahorja sprejela in nas torej zavezujejo. V letošnjem letu, tako kot je bilo tudi dogovorjeno v socialnem sporazumu, je ministrstvo pristopilo, seveda na podlagi javnega naročila, izbor izvajalca pa bo naredil oceno minimalnih življenjskih stroškov. K temu smo že pristopili. Podatki, ki so osnova, ki je potrebna, bodo znani v oktobru 2016. Torej takrat, ko bojo ti vhodni podatki znani, bo tudi ta raziskava dokončno narejena. Tako predvidevamo, da bo zaključek in rezultati ob koncu leta in če bojo seveda izpolnjeni zakonski pogoji, bomo to uskladitev tudi izpeljali. Je pa treba povedati, da vsekakor je zelo pomembno zagotavljanje minimalnega dohodka, ki je, kot ste ugotovili, osnova za izračun denarno socialne pomoči in tudi varstvenega dodatka, vendar je bilo tudi takrat, ko smo tudi leta 2010 najvišje dvignili minimalno plačo, in sicer za 23 %, je bilo dogovorjeno, da seveda posameznik, ki ne dela, v primerjavi s tistim, ki dela, ker je bila takrat minimalna plača določena v višini 562 evrov, ne more imeti višjih dohodkov, kot je določena minimalna plača. Zato je bilo takrat določeno, da je določena pravica do varstvenega dodatka maksimalna višini 80 % neto minimalne plače. Tukaj znotraj je treba potem gledati različne kategorije: minimalni dohodek in minimalno plačo in povprečno plačo. Jaz vedno poudarjam, da je absolutno za tiste, ki si ne morejo zagotoviti z delom, je treba, da država poskrbi kot tisti, ki na koncu mora poskrbeti, zadnja varnostna mreža, v kateri morajo posamezniki, vendar moramo se hkrati zavedati tudi višine minimalne plače, ki pa na žalost je pomembna tako socialna kot tudi ekonomska kategorija. Žal pa tudi minimalne plače ne moremo vzeti iz konteksta povprečne plače in zopet žal, bom rekla, pri nas je okoli tisoč 500 evrov povprečna plača, vendar dve tretjini delavcev prejema podpovprečno plačo. Seveda je vse to treba vzeti v kontekst, ko govorimo tudi o višini minimalnega dohodka. Ampak, da vam odgovorim na kratko. Na podlagi zakona bodo, tako kot je bilo zavezano, izračuni narejeni, tako kot smo takrat v vladi Boruta Pahorja v največji krizi napravili izračune in dvignili minimalni dohodek, ki se prej 10 let ni dvignil, tako kot smo minimalno plačo dvignili, ki ni bila dvignjena prej več kot 15 let, torej bomo zagotovili tudi finančna sredstva, ko bodo izpolnjeni zakonski pogoji. Počakajmo pa na izračune. Hvala.
Hvala, ministrica. Besedo za dopolnitev odgovora želi gospod Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči, in hvala za vaš odgovor, gospa ministrica. Bom še malo elaboriral pa izpostavil to, kar sem navsezadnje vprašal že inicialno. Omenili ste omejitev socialne pomoči glede na minimalno plačo. In res je, takrat 2009, ko so se delali ti izračuni, je bila ugotovljena meja minimalnih življenjskih stroškov na 385 evrov in 80 % minimalne plače bi pomenilo socialno pomoč na 308 evrih. A smo dobili socialno pomoč na 308 evrih? Ne! Takrat je bilo to za reveže še vedno preveč denarja, kar kaže na to, da je bil tukaj odločitev popolnoma politična, sami ste omenili težke čase in tako naprej. Lahko po eni strani to razumem, po drugi strani se mi pa ne zdi okej, da se kakorkoli špara na revnih; še bolj to, da se špara na dolgotrajno revnih, ki so odrezani od trga dela in jim gospodarska rast nič ne pomaga. Ne skrbi me, da bodo novi izračuni dali napačne številke, jaz še zmeraj pričakujem, da bodo pokazali, da mora iti minimalni dohodek vsaj na 385 evrov. Jaz se pač bojim, da po politični poti potem te številke ne bodo upoštevane. Tudi naj na tem mestu spomnim, da je vmes minimalna plača narasla iz 560 evrov na 700 evrov na mesec plus regres, skupaj za malico in prevozom. Tukaj je ogromno manevrskega prostora, da se dvigne varstveni dodatek, da se dvigne denarna socialna pomoč in minimalna plača. Tukaj ni izgovor in nikakršna omejitev. Sem vas pa prej pobaral tudi: Kje potencialno iščete resurse za to, da se socialna pomoč, minimalni dohodek okrepi?
Hvala lepa. Ministrica dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala. Jaz bi si v osnovi želela, da bi programi socialne aktivacije dali rezultate, da bi tudi za ljudi, ki so najbolj oddaljeni od trga dela, našli neko možnost sodelovanja na trgu dela. Tudi sprememba invalidskega zavarovanja je pomembna predvsem z vidika, da ni ključna pravica denarno nadomestilo ampak rehabilitacija, torej da se ljudem pomaga priti do dela; tudi če to ni delo za polni delovni čas. Treba je tudi omeniti vlogo socialnih podjetij in drugo; to bi moral biti prvenstveni cilj. Vsekakor pa je tistim, tudi glede na to, da bo socialna aktivacija zaživela, da še vedno ne bodo imeli tega stika s trgom dela, treba zagotoviti, da država pomaga pri dostojnem preživetju. In v zvezi s tem bi ponovila, da so bili po desetih letih narejeni izračuni, metodološko je bila košarica opredeljena, katere so osnovne dobrine, ki so v to košarico vključene. To ni stvar politične volje. Je pa seveda pomembno, ko primerjamo, da govorimo o neto zneskih ali bruto, torej okoli 700 evrov je minimalna plača bruto, neto pa je tisto, kar sem rekla. Z izračuni je potem treba biti korekten in speljati na celotni ravni. Je pa dejstvo, da je varstveni dodatek, ki ga prejemajo trajno nezaposljive osebe, bistveno višji; je 463 ali 485 evrov, tam nekje, kar pa je bistveno višji, ker ima v košarico vštete tudi dobrine, kjer ni zgolj začasno. Ker DSP naj bi bila v osnovi denarna socialna pomoč, ki je začasna; pri tem varstvenem dodatku so pa v to osnovno košarico vštete tudi trajne dobrine in nadomeščanje teh trajnih dobrin. Nakup pralnega stroja in takšnih stvari so v to košarico tudi vštete. Zato je varstveni dodatek v osnovi bistveno višji, kot je denarna socialna pomoč. Osnova pa je izračun košarice, kjer pa je potem določena košarica, ki je bolj omejene narave, za izračun denarne socialne pomoči. Druga je bila osnova za varstveni dodatek. In v zakonu piše, kot sem omenila, da bodo na podlagi primerljive metodologije narejeni izračuni. Ko bodo izračuni znani, če bo razlika več kot 20 %, bo ministrstvo pristopilo k spreminjanju. In imamo tudi že pogovore z Ministrstvom za finance, kako in na kakšen način bomo zagotovili sredstva.
Gospod Miha Kordiš želi besedo za postopkovni predlog.
Najlepša hvala. Seveda bi rad podal predlog, da se o vprašanju revščine, dolgotrajne revščine in sanacije revščine opravi razprava v Državnem zboru. To bi morala biti celo ena izmed prioritet naše družbe. Ministrica pravi, da čaka izračune o minimalnih življenjskih stroških, kar je vse okej, te izračune je treba narediti. Kar je pa zaskrbljujoče in nam preteklost pove, da ta skrb ni neutemeljena, pa je, če bo novim izračunom sledila politična akcija. Če bodo računi pokazali na primer, da je potreben dvig socialne pomoči na 385 evrov, da se bo potem dejansko našel proračunski denar oziroma da se bodo izpeljali ukrepi na prihodkovni strani proračuna. In da se bodo izpeljali na tak način, da bodo napolnili socialno blagajno. Bom tukaj še enkrat poudaril, da ljudje, ki so se znašli v spirali dolgotrajne revščine, so zelo omejeni v svojem dostopu do trga dela. Nekateri celo ne morejo do njega dostopati, tukaj gre pogosto za starejše, še posebej so tukaj kakšne starejše samske ženske na kakšni kmetiji, ki niso zmogle plačati kmečkega zavarovanja, pa so nekoč vsaj prejemale državno pokojnino; pa je bila potem ta državna pokojnina odstreljena. Znotraj vprašanja revščine, znotraj vprašanja dolgotrajne revščine so še posebej ranljive in izpostavljene skupine, ki nujno potrebujejo materialno, solidarnostno pomoč celotne slovenske družbe. In če so izračuni za dvig minimalnih življenjskih stroškov res v teku, me to veseli, čakam njihove rezultate. Me pa, kot rečeno, skrbi, kaj se bo ukrenilo na prihodkovni strani proračuna. Gospa ministrica prihaja iz vrst socialdemokratov, ki imajo – in to je v resnici ena izmed njihovih boljših idej – v ekonomskem programu napisan dvig davka od dohodkov pravnih oseb na 22,6 %. S tem bi dobili dovolj denarja, še krepko več denarja, da bi zadostili potrebnim od 60 do 100 milijonov evrov, kolikor jih je potrebnih za dvig socialne pomoči na 385 evrov. Seveda pa je pogoj, da ta dvig obdavčitve kapitala dejansko namenimo v redistributivne mehanizme države, da pomagamo najrevnejšim, najranljivejšim v naši družbi; in ne – kot nadaljuje ekonomski program socialdemokratov – v zniževanje dohodnine za višji srednji razred. Tukaj je protislovje. V Združeni levici mislimo, da bi tako pridobljena sredstva morala iti v socialne blagajne.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 13. julija, v okviru glasovanj. Gospod Uroš Prikl bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance, ki pa je danes žal odstoten. Izvolite, gospod Prikl.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav vsem, ki spremljajo to sejo; pa tudi vsem šestim poslancem in poslankam ter ministru. Moje poslansko vprašanje se nanaša na terjatve za prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V Letnem poročilu Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije za leto 2014 je navedeno, da znašajo zapadle terjatve za prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje 293 milijonov 970 tisoč 803 evre. Od tega znašajo pogojno izterljive terjatve za prispevke nekaj več kot 115 milijonov, to je približno 20,4 % vseh terjatev, in nekaj malega manj kot 40 % vezano na zapadle terjatve. Zaradi neizterljivosti je Finančna uprava Republike Slovenije v letu 2014 odpisala za nekaj več kot 33 milijonov evrov prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V letu 2015 so zapadle terjatve za prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje znašale nekaj več kot 294 milijonov, kar pomeni, da se znesek povečal za več kot 800 tisoč evrov. V zvezi z navedenim ter dejstvom, da je Furs kot nadzornik za evidentiranje terjatev iz naslova prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje posredoval podatke na podlagi Navodila nadzornikom za evidentiranje terjatev javnofinančnih prihodkov, terjatve javnofinančnih prihodkov, posredovane v davčno izvršbo, in odpis terjatev javnofinančnih prihodkov, ki ga je izdalo Ministrstvo za finance; pa spoštovanega ministra za finance gospoda Mramorja sprašujem: Zakaj je prišlo do tako visokih – jaz ocenjujem, da so to zelo visoki – zneskov zapadlih terjatev in odpisa, ko vendar Finančna uprava Republike Slovenije mora razpolagati s tekočimi podatki o obveznostih za obračunane prispevke in posledično nakazilih? Kdo je odgovoren za takšno stanje? Kaj je ministrstvo storilo, namerava oziroma bo storilo za izboljšanje stanja? Ali je načrtovana sprememba zakonodaje, ki bi šla v smeri večjega nadzora s strani Finančne uprave Republike Slovenije? Ker finančnega ministra, kot je bilo povedano, danes ni tukaj in upajoč, da na naslednji seji Državnega zbora minister bo prisoten, želim, da mi na naslednji seji tudi poda odgovor. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Področje elektrogospodarstva spada na nek način v okrilje ministrskega resorja, ki ima področje infrastrukture v državi. Celotno elektrogospodarstvo je precej širok pojem v državi, tudi oblike družb samega nadzora so zelo različne, vendar bi danes rad poudaril na nekaj stvari, za katere menim, da bi jih bilo treba izboljšati. V zadnjih dveh letih se je zgodilo v teh družbah kar precej kadrovskih zamenjav. Razumem vse tiste, ki so jim ali potekli mandati, tudi nekaj političnih menjav; ampak predvsem se želim dotakniti bolj pomembnega področja, to je gospodarjenja teh družb. Določeni strokovnjaki ocenjujejo, da je tudi kadrovsko resor elektrogospodarstva v Sloveniji precej predimenzioniran. In tu se postavlja tisto vprašanje nadzora, konkretno kako določene družbe upravljajo in kako so te družbe racionalne in gospodarne. Vemo, da je še vedno večinski delež teh družb v državni lasti. To se pravi, da gre za gospodarjenje z državnim premoženjem oziroma z državnim denarjem. Če sem še bolj konkreten, posebno neracionalen se mi zdi primer imenovanja nadzornikov v Holding Slovenske elektrarne, kjer se k šestim nadzornikom še kar vehementno imenuje še dodatnih, novih šest nadzornikov. To je najlažji način, da se pride do glasovalne večine, da se izognemo neki razrešitvi nekih obstoječih nadzornih članov, ampak če pogledamo s stališča, da gre tu za državni denar, se mi zdi to skrajno neracionalno. Zaradi tega, spoštovani gospod minister, vam postavljam vprašanje: Na kakšen način, s kakšnimi ukrepi lahko ministrstvo vpliva na to negospodarno kadrovsko ravnanje v elektrogospodarstvu; oziroma tudi vpliva na boljše poslovne rezultate v tej družbi?
Hvala lepa. Minister dr. Gašperšič, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Ljubu Žnidarju za postavljeno vprašanje. Področje elektrogospodarstva res spada pod okrilje oziroma v resor Ministrstva za infrastrukturo, vendar želim poudariti, da pod naše pristojnosti spada zgolj tisti del, ki se tiče določanja politik, zakonodajnega okvira, strategij razvoja na področju elektrogospodarstva. Korporativno upravljanje na področju elektrogospodarstva pa je razdeljeno med Ministrstvo za infrastrukturo in tudi družbo SDH. Ministrstvo za infrastrukturo je na podlagi Energetskega zakona pristojno za spremljanje in izvajanje nalog upravljanja kapitalskih naložb države – predvsem in izključno v družbah Eles, Sodo in Borzen. Vsa ta tri podjetja so v stoodstotni lasti države, opravljajo javno gospodarsko službo in glede na njihovo organizacijsko obliko, vse tri so družbe z omejeno odgovornostjo, poslujejo v skladu z Zakonom o gospodarskih družbah. Zaradi primerljivosti z upravljanjem družb, ki pa so v pristojnosti SDH, Ministrstvo za infrastrukturo spremlja poslovanje omenjenih treh družb na osnovi aktov, ki jih je sprejela uprava SDH; to sta zlasti Kodeks upravljanja kapitalskih naložb Republike Slovenije ter Priporočila in pričakovanja Slovenskega državnega holdinga, za kar ima Ministrstvo za infrastrukturo tudi soglasje SDH. Glede kadrovskih zadev v teh treh podjetjih lahko povem, da je v Elesu število zaposlenih v letu 2013 iz 516 naraslo na 532 v letu 2015. V družbi Sodo je iz 33 zaposlenih v letu 2013 število zaposlenih v letu 2015 naraslo na 38. V družbi Borzen pa je število zaposlenih iz 30 v letu 2013 padlo na 29 zaposlenih v letu 2015. Te spremembe se gibljejo znotraj letnih načrtov zaposlovanja vseh teh družb; vsebinsko pa je razlog za povečanje števila zaposlenih v Elesu predvsem postopen prevzem nad upravljanjem 110-kilovoltnega omrežja, v družbi Sodo pa zaradi prevzema nadzora načrtovanja projektov, ki jih za gospodarsko javno službo opravljajo pogodbeni partnerji; torej zaradi povečanega obsega na tem področju, tudi informacijske tehnologije, na finančnem in regulatornem področju. Ocenjujemo, da je sedanje stanje komunikacije z vodstvi družb in predsednikov nadzornih svetov dvakrat letno ter pisno portalno poročanje družb ustrezno. Spremljanje načrtovanja pa bo še olajšala sprememba Priporočil in pričakovanj SDH iz letošnjega leta, na podlagi katere bodo družbe poslej pošiljale osnutke poslovnih načrtov do konca septembra tekočega leta za naslednje leto. Skladno s tem, kar sem povedal, ocenjujem, da v teh družbah ne prihaja do negospodarnega kadrovskega ravnanja in ga ni zaslediti. Za upravljanje ostalih družb na področju elektrogospodarstva pa je, kot rečeno, zadolžen SDH. Glede upravljanja in kadrovskega ravnanja v teh družbah tukaj ne morem podati ustreznega odgovora. Hvala lepa.
Gospod Ljubo Žnidar želi besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani minister. Moram reči, da se strinjam z vašimi odgovori, da vi kot minister niste tisti neposredni nadzornik; ali pa odgovornost za določena nepravilna opažanja. Dejansko pa ste na nek način sestavni del vlade in lahko na določena opažanja, ki jih opazimo, in na določene nepravilnosti zahtevate določene odgovore. Kajti če gre za neracionalno ravnanje z državnim denarjem, potem je odgovornost še toliko večja. Naj navedem dva primera, ki tudi izhajata s primera slabe prakse. Eno je, da kar precej teh elektrogospodarskih družb pri svojih večjih investicijah oddajajo kar precejšen ali zajeten delež gradbenih del brez javnih razpisov. Če gre tukaj za državne ustanove, se taki primeri ne bi smeli dogajati. Primer TEŠ, upravna stavba v vrednosti 11 milijonov se je zgradila na osnovi naročilnic. Te stvari so zame nedopustne. Še večji nonsens pa je, da vse največje projekte, ki jih pelje elektrogospodarstvo, se izvede striktno brez gospodarskih družb, ki so v lasti države. Recimo, brez DRI, ki je v lasti države, pa vemo, da ima največji strokovni inženirski in konzultantski potencial v državi. To so primeri slabe prakse in tudi menim, da bi bilo tukaj treba dobiti določene odgovore.
Minister dr. Gašperšič, izvolite, beseda je vaša.
Glede teh kadrovskih odločitev tukaj dejansko ne morem komentirati, zakaj je prišlo do teh odločitev na SDH. Predvidevam lahko samo to, da so ocenili, da je pred družbo HSE zahtevno obdobje. Vemo, da se družba nahaja v težki situaciji, ko je na njej, da sanira oziroma da zagotovi uspešno poslovanje ob bremenu, ki ga predstavlja financiranje izgradnje bloka TEŠ 6, ter na drugi strani zahtevne razmere na trgu električne energije, kjer vemo, da je cena električne energije, ki prevladuje na trgu, iz leta v leto nižja. Vsekakor so pred družbo HSE zahtevni časi in veliki izzivi. Lahko samo predpostavljam, da je bilo vodilo, ki je SDH vodilo, da se na nek način ustrezno tudi okrepi nadzor nad to družbo. Kar se tiče ostalih nepravilnosti, ki jih omenjate, da se v teh družbah izvajajo recimo javna naročila investicij brez razpisov po Zakonu o javnih naročilih, lahko rečem to, če do tega res prihaja, da smo tudi v tem mandatu že spremenili predpise v tej smeri, da bo lahko tudi nadzor nad temi družbami izvajale inštitucije, kot je Računsko sodišče. Pričakujemo in računamo, saj vemo, da Računsko sodišče že revidira dogajanje v družbi TEŠ. Če je prihajalo do tovrstnih napak, računam, da bo tudi s strani Računskega sodišča to ugotovljeno in na to opozorjeno. Toliko bi na te stvari na tem mestu lahko odgovoril. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Ivan Hršak želi postaviti vprašanje ministru za finance dr. Dušanu Mramorju, ki pa je danes odsoten. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. 30. junija 2016 smo bili preko sredstev javnega obveščanja seznanjeni, da se je na Svetovalnico za migrante obrnilo 37 delavcev, ki so nepričakovano dobili dopis Finančne uprave Republike Slovenije, da je ugodila njihovi prošnji in jih odjavila iz statusa davčnega rezidenta. Na podlagi vloge njihovega delodajalca naj bi jih namreč že lani aprila Finančna uprava Republike Slovenije na lastno pest odjavila kot davčne rezidente. Kljub temu, da so imeli prijavljeno stalno prebivališče v Republiki Sloveniji, je Furs ugodil prošnji delodajalca in vseh 37 delavcev odjavila. Posledično temu so izgubili možnosti davčnih olajšav za vzdrževane družinske člane; od Fursa pa so letos dobili visoke izračune za plačilo dohodnine. Delavci so pretežni del leta opravljali delo v Republiki Sloveniji. Tako ne morem izključiti možnosti, da se je zgodila še ena v nizu od množičnih zlorab delavcev, katerim smo priča v zadnjem obdobju, pri čemer so opazno kršenju pravic in zlorabam bolj podvrženi tuji delavci. Zato je pričakovati od pristojnih organov, da so v primerih, kot je bil slednji, še posebej pozorni na to, da preden izpeljejo določen postopek, naredijo vse potrebno, da se eventualna možnost zlorabe prepreči. V konkretnem primeru kar mrgoli indicev na to, da obstaja možnost zlorabe oziroma nepravilnosti, glede na to, da naj bi ob prijavljenem stalnem prebivališču v Republiki Sloveniji delodajalec navedel naslove za dostavo odgovorov o odjavi v tujini, konkretno v Bosni in Hercegovini. V zvezi z opisanim ministra sprašujem: Kakšen je postopek odjave statusa davčnega rezidenta? Kako postopajo pristojni v konkretnih primerih, ko se pojavi sum o zlorabah delavcev – slovenskih in tujih državljanov – z davčnega vidika? Koliko primerov na letni ravni se odkrije? Glede konkretnega primera pa prosim za podrobnejšo informacijo o dogodku. Kaj konkretno se bo posledično zgodilo z delavci na podlagi nadzora in ugotovitev, če seveda bo le-ta opravljen? Od ministra želim na naslednji redni seji Državnega zbora ustni odgovor. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Gospod Matjaž Hanžek bo postavil poslansko vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Za odsek tretje razvojne osi na odseku Velenje–Šentrupert ste med 4. in 18. julijem 2016 pripravili predstavitev spremenjenih rešitev iz osnutka državnega prostorskega načrta, in sicer za tako imenovano traso F2-2. Mnenja stroke iz Zbornice za arhitekturo in prostor, občanov in občin na zadevni trasi so do te trase izrazito negativna. Kot alternativo predlagajo traso F6, ki poteka vzporedno z obstoječo magistralno cesto Arja vas–Velenje in magistralne ceste nikjer ne prekriva. Torej se prometna povezava na že obstoječem prostorskem koridorju dejansko podvoji. Iz razpoložljive dokumentacije je razvidno, da je bila v postopkih predhodnega ocenjevanja trasa F6 vnaprej izločena iz ekonomskih in okoljskih vrednotenj. Iz dokumentacije je razvidno, da so bili vhodni podatki za predhodno ocenjevanje prilagojeni tako, da trasa F6 ni dosegla dovolj točk za uvrstitev v nadaljnje postopke. Trasa F2-2, na kateri kot ministrica neomajno vztrajate, kot ste izjavili županom in predstavnikom civilnih iniciativ na sestanku 6. julija, je od alternative dražja za vsaj 50 odstotkov, posega v območja Nature 2000, ne upošteva katastra jam Slovenije, nepovratno uniči več kot 100 hektarjev kmetijskih zemljišč najvišjega bonitetnega razreda, porušenih bo več kot 70 objektov, pretežno stanovanjskih, odmakne avtocestni priključek od intermodalnega logističnega centra v regiji za vsaj 20 kilometrov. Zato vas sprašujem: Kako se po vašem mnenju trasa F2-2 sklada s Prostorsko strategijo Slovenije in s Prometno strategijo Slovenije kot krovnima strateškima dokumentoma Republike Slovenije za prostor in promet? Kako se po vašem mnenju postopki izdelovanja državnega prostorskega načrta za traso F2-2 skladajo z določbami Aarhuške konvencije, ki jo je Republika Slovenija ratificirala in torej velja neposredno? Ali lahko zanikate vzporednice z investicijo v blok 6 Termoelektrarne Šoštanj, ko je investitor ravnal po logiki izvršenih dejstev in je upošteval samo tisto "stroko", ki mu je v celoti pritrjevala, izvajal utemeljitve investicije s prilagojenimi vhodnimi podatki in ni zmogel določiti končne cene pred odločitvijo o pričetku gradnje? Hvala lepa.
Ministrica gospa Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani poslanec gospod Matjaž Hanžek, hvala za vprašanje. Sami ste že navedli, da smo prejšnji teden imeli javno predstavitev optimizirane variante F2-2, ki jo je vlada pred tem potrdila kot varianto, za katero se pripravlja izvedbena dokumentacija. Na Ministrstvu za okolje in prostor v okviru svojega delovanja vodimo državne prostorske načrte za številne investicije. Samo ministrstvo v primeru trase ali avtoceste, ki bo potekala po varianti F2-2, ni investitor, ampak vodimo postopek. Vprašanja, katera ste naslovili name, nekako sovpadajo z vprašanji, na katere smo dali odgovore tudi na tej javni predstavitvi, in sicer je bila ta Strategija prostorskega razvoja Slovenije upoštevana ob pričetku samega postopka. Postopek pa sega v leto 2004, ta postopek sprejetja državnega prostorskega načrta poteka že 12 let. Res je, če tvori omrežje daljinskih cestnih povezav mednarodnega pomena, torej je omrežje ne samo čezmejnega pomena, ampak te povezave pomenijo tudi pomemben nacionalni pomen. In ko me sprašujete, ali je ta dilema, ali je ta os F2-2 v skladu s Strategijo prostorskega razvoja Slovenije, je ta dilema bila razrešena že ob samem začetku priprave DPN, to je v letih 2004. Ključno vprašanje, na katerega je treba odgovoriti pred začetkom vsakega državnega prostorskega načrta, je, ali vse variante, ki so nato proučene v študiji variant, izpolnjujejo te cilje Strategije prostorskega razvoja Slovenije. In tudi v študiji variant, veliko variant se je zvrstilo od leta 2004, po vsakoletni razpravi je prišla kakšna varianta zraven. In ko govorimo o vašem drugem vprašanju, gre za določbe Aarhuške konvencije, da imajo civilne iniciative ali mi kot državljani možnost neposredno vplivati ali podajati pripombe na državne prostorske načrte. Da, imamo jih, tudi naše ministrstvo v postopkih ne samo izbire variant, ampak pristal v postopkih državnih prostorskih načrtov, vodi razprave po terenu, po občinah, kjer potekajo. Kot sem povedala tudi na tem srečanju, moram povedati tudi tukaj, v Državnem zboru, da praktično ni mogoče peljati državnega prostorskega načrta v soglasju s prebivalci, z občani. To pa zaradi tega, ker je pri pripravi teh državnih prostorskih načrtov v Sloveniji praznega prostora praktično premalo ali pa ga skoraj ni; oziroma imamo precej gozdnatih površin, kjer prebivalci ne živijo. Do njih cest, daljnovodov, mogoče tudi plinovodov ali katerihkoli drugih objektov ne vodimo, ne peljemo, saj je takšna investicija brez pomena. V fazi pripravi študije variant v letih 2007 in 2008 so bile pripravljene vse predstavitve in se je potem že v letu 2012 vlada odločila, da je ta varianta F2-2 sprejemljiva, da je v pripravi dovolj dobro pripravljena za samo izvedbo. Kasneje se je pregledovalo še nekaj drugih variant, v letu 2015 pa je vlada po sprejetju na vladi to varianto F2-2 sprejela in je šla v nadaljnje postopke priprave dokumentacije. En odgovor mi je še ostal, če mi je dovoljeno, bi ga potem v drugem delu podala. Hvala.
Gospod Matjaž Hanžek želi besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Gospa ministrica, kaj veliko novega nisem izvedel. Imam pa tukaj kar nekaj analiz, recimo iz leta 2015 analiza primera načrtovanja gradnje tretje razvojne osi in tako naprej, kjer primerjajo z zakonitostjo evropskih direktiv. Recimo samo mimogrede, "iz navedenih razlogov tudi Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, direktorat ugotavlja, da je poseganje z vidika varstva kmetijskih zemljišč nesprejemljivo". Obe direktivi, to se pravi Environmental Impact Assessment in Strategic Environmental Assessment, obe direktivi sta bili po našem mnenju kršeni na področju. Iz do zdaj pripravljenega okoljskega poročila ni razvidno, da bi bili predpisani pogoji zadovoljeni in tako naprej, ne bom bral. Leta 2011, pred petimi leti – vemo, da se to že 12 let načrtuje – je medresorska delovna skupina dala mnenje, da predlog najustreznejše variante, vladine, to se pravi F2-2, ni dovolj jasno argumentiran. Zato meni, da bi ga bilo treba dodatno utemeljiti; da je metodologija vrednotenja vplivov, kot jo določa Uredba o okoljskem poročilu, da ne citiram naprej, za področje ocenjevanja vpliva na kmetijska zemljišča neprimerna in omogoča različne interpretacije; da Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano v postopkih priprave državnega prostorskega načrta oziroma preverjanja ustreznosti okoljskega poročila ni dalo soglasja. Medresorska delovna skupina ocenjuje, da je načrtovanje izvedbe katerekoli od variant nove cestne povezave med avtocesto napačno. Bom pa bolj konkreten, skoraj 119 hektarov nasproti 13 hektarom, cena 300 milijonov nasproti 200 milijonov in podobno. Vprašanje pa je bilo, na listu mi potem dajte. Hvala lepa.
Hvala, gospod Hanžek. Gospa ministrica, izvolite.
Primerjava cen, ki so bile delane na idejnih zasnovah in sedaj, ko se praktično v sami izvedbi trasa tako daleč določa, da so znani vsi elementi stroškov, seveda ne zdrži nikjer. In na žalost tudi v tem primeru ne. Je pa res nenavadno, da je vlada že aprila 2008 potrdila varianto F2-2 kot najustreznejšo; je pa res, da tista varianta ni bila optimizirana v takšni meri, kot smo jo sedaj pripravili skupaj s strokovnimi službami Kmetijsko gozdarskega zavoda oziroma Kmetijskega inštituta. Pri poznavanju prostorskega načrtovanja sem prepričana, da tudi nobena druga varianta ne bi bila sprejemljiva; je ni variante, kjer bi ne bila neka poselitev, kjer bi ne bile nekatere dobrine. Na nekaterih variantah imamo tudi vodooskrbo. Nagovarjati širšo publiko, da je to neustrezna varianta, je vedno možno. Mi, ki vodimo postopek, pa sledimo temu, da znotraj več variant skupaj z investitorjem najdemo pot, da je investicija izvedljiva. Ta avtocestna povezava avtoceste A1 in Velenja je seveda nujna, še posebej če govorimo naprej o cestni povezavi s Koroško. Tega projekta pa vsaj jaz ne vidim, v čem bi ga primerjali s TEŠ, gre vsebinsko za povsem drugačno ureditev. Prav gotovo pa je za prebivalce višje – vzamemo Koroško ali vzamemo Velenjčane in vse ob tej cestni povezavi – velika priložnost, kajti avtocestna povezava za kraje pomeni nov gospodarski razcvet, ki na vsak način dolgoročno pomeni tudi za gospodarstvo tiste regije velike pozitivne učinke. Se pa zavedam tega, da vseh teh učinkov pa danes niti ne moremo oceniti. Lahko pa ocenimo to, da obstoječa proizvodnja mora tudi z ustrezno cestno povezavo vztrajati naprej in širiti svoji gospodarski potencial. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek želi besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Predlagam, da se o tem na naslednji seji pogovorimo. Gospa ministrica, sami ste potrdili, da je povezava s TEŠ 6. Jaz ne nasprotujem, nasprotno – želim si, da bi bila čim hitreje ta cesta narejena; ampak vi prvo obrnete. Jaz pa hočem, da je narejena s čim manj socialne škode, čim manj okoljske škode in čim cenejše. Vi pa obrnete, kot da sem proti cesti. Ne, enako se je v TEŠ 6 dogajalo. Tisti, ki je rekel, da je treba narediti bolj racionalno, ne zapraviti 300 milijonov, je bil obtožen, da je proti temu, da dobimo elektriko. Hvala lepa, odgovorili so, da je isto. Zato bom jaz povprašal, kje so tisti argumenti. Po varianti, ki jo zagovarja vlada, se uniči 119 hektarjev s povprečno bonitetno oceno 690, najkvalitetnejše zemljišče. Po drugi varianti 13 hektarjev. Po tej varianti, to so starejše finančne številke, vi ste rekli, da imate nove, ampak novih mi še niste povedali, jaz imam samo še tiste zadnje. Cena vladne trase je 314 milijonov, cena variantne je 218 milijonov. 100 milijonov razlike, ena tretjina cenejše. Po tej varianti, ki jo vlada zagovarja, bo porušenih 108 objektov, od tega 43 stanovanjskih. Po drugi, alternativni varianti je porušenih 9 objektov, od tega 3 stanovanjske hiše. Nisem niti enega argumenta slišal, ki bi vladnega zagovarjal; razen to, da je vlada že leta 2008 rekla, jaz sem vam pokazal, 15. julija 2011 je vlada dala v razpravo poročilo medresorske komisije, kjer so povedali, da nič ne štima. Ne bom še enkrat bral, saj sem že prej na začetku prebral oziroma v drugem vprašanju. Kakšnih boljših odgovorov, razen da je treba narediti in da kamorkoli bodo cesto postavili, bodo ljudje proti. Jasno, tisti, ki bodo; ampak država se mora za nekaj odločiti že zato, da dobi Koroška in Velenjska kotlina dobita novo in boljšo povezavo. Če ne bi vztrajali pri največjem in najdražjem projektu, bi morda že kaj bilo narejeno; ker se pa vztraja vedno pri najdražjem projektu, pa ni. Vsekakor je pa tudi treba poslušati ljudi, zato predlagam, da se na naslednji seji o tej problematiki pogovorimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 13. julija. Gospa Marija Antonija Kovačič bo ministru za finance dr. Dušanu Mramorju postavila poslansko vprašanje. Ker je minister opravičeno odsoten, se, prosim, opredelite do načina odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem, ki še vztrajate tukaj! Me veseli, "mnogo" nas je. Tudi moje vprašanje je namenjeno ministru za finance, ki je danes žal odsoten. Vprašanje pa se nanaša na obračun dohodnine ob samoprijavi. Na podlagi veljavnega Zakona o davčnem postopku morajo davčni zavezanci, ki jim Finančna uprava Republike Slovenije ne pošlje informacijskega izračuna dohodnine do 15. junija in zavezanci zamudijo rok za predložitev davčne napovedi, ki je 31. julija, napoved za odmero za dohodnine vložiti na podlagi samoprijave. Institut samoprijave v praksi žal kaže nekatere pomanjkljivosti, še zlasti v primeru neupoštevanja olajšav za vzdrževane družinske člane. Zato sprašujem gospoda ministra: Na kakšen način nameravate odpraviti pomanjkljivosti? Ali bo priznavanje posebne dohodninske olajšave za vzdrževane družinske člane v primeru samoprijave urejeno v področnem zakonu? Za vaš odgovor na prihodnji seji se vam že vnaprej zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Gospa Vesna Vervega bo postavila vprašanje ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani ministrici, ostali prisotni, lep pozdrav! Spoštovana ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, eden od pomembnih izzivov izobraževanja na celotni vertikali od vrtcev do visokošolskega študija je skrb za nadpovprečno nadarjene posameznike. V mednarodnem merilu se tovrstni pomoči oziroma spodbudi šolajočim otrokom in mladostnikom posveča precej pozornosti. Koncepte dela z nadarjenimi učenci in dijaki poznamo tudi v slovenskem izobraževalnem sistemu, ki se jim posamezne šole prilagajajo glede na njihove zmožnosti in aktualne potrebe. Sama ocenjujem, da tega področja ne smemo zanemarjati oziroma je pomembno, da mu znotraj resorja, ki ga vodite, posvečamo vsi skupaj dovolj pozornosti. Koncept dela za odkrivanje in delo z nadarjenimi učenci je bil na Strokovnem svetu Republike Slovenije za splošno izobraževanje sprejet leta 1999. Zato vas sprašujem: Ali ocenjujete, da Koncept dela za odkrivanje in delo z nadarjenimi učenci še vedno ustreza aktualnemu stanju in potrebam z delom z nadarjenimi učenci? Ali se načrtujejo njegove spremembe ter v kakšni obliki? Katere ukrepe v zvezi s spodbujanjem dela z nadarjenimi učenci in mladostniki na sistemski ravni zasledujete na ministrstvu? Kako bi k temu lahko prispevala inovativna učna okolja, ki jim na ministrstvu preko javnih razpisov že posvečate pozornost? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica dr. Maja Makovec Brenčič, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani prisotni, gospa poslanka! Gre zagotovo za eno od bolj aktualnih in zelo pomembnih vprašanj, s katerimi se srečujemo ne le v izobraževanju, ampak sicer v družbi. Zato smo tudi v tem mandatu na ministrstvu temu področju, torej področju razvoja nadarjenih – najprej pa seveda identifikacija nadarjenih – in sistemske umestitve reševanja nadarjenih posvetili že kar nekaj pozornosti. Na Zavodu za šolstvo Republike Slovenije je bila v preteklem letu imenovana delovna skupina za pripravo posodobitve koncepta za odkrivanje in delo z nadarjenimi. To se nanaša na odgovor na vaše vprašanje, ali se nam zdi koncept iz leta 1999 še dovoljšen, še dovolj osmišljen tudi glede na spremenjene razmere. Odgovor je, da je delovna skupina že pripravila predloge in ta koncept bo jeseni tudi predlagan v sprejetje Strokovnemu svetu Republike Slovenije za splošno izobraževanje. Gre za skupino, ki so jo sestavili svetovalci Zavoda Republike Slovenije za šolstvo ter visokošolski strokovnjaki s tega področja. Vemo, da se posamezne šole, ravnatelji in tudi drugi strokovnjaki v okviru različnih institutov že aktivno ukvarjajo s tem področjem, tudi iz razloga spremenjenih razmer delovanja v družbi in spremenjenih konceptov odkrivanja ne le na strokovni, ampak tudi na dejanski izvedbeni ravni in pri delu z nadarjenimi. Bistvena novost oziroma smer razvoja in razmisleka je, da predlog koncepta vsebuje prepoznavanje in odkrivanje nadarjenih, predvsem pa modele podpore znotraj rednega pouka nadarjenim ter na nek način obogatitveni programi oziroma aktivnosti, ki identificirajo oziroma lahko tudi vnaprej usmerjajo nadarjene v njihov kurikularni in karierni razvoj. Znotraj pouka, ta razmislek predvideva tudi inkluzivno izobraževalno delo z nadarjenimi, personalizacijo učenja in utemeljenost pričakovanj, načinov in metod dela z nadarjenimi. Gre za širše razmišljanje, ki bo moralo imeti potem tudi ustrezno udejanjenje. Kot veste in kot ste tudi že sami omenili, prav v okviru izvajanja ukrepov, to je predvsem znotraj koncepta inovativnih učnih okolij, je to eden od primerov preverjanja in tudi usmerjanja tovrstne konceptov, pri čemer se bo v kurikulum oziroma tudi z opiranjem na zunanje deležnike šol pomembno lahko razvijalo nove pristope kot način ustvarjanja tistih podpornih okolij, ki na nek način odkrivajo, usmerjajo in potem tudi spodbujajo razvoj nadarjenih. Tisto, kar smo še storili v zadnjem času na ministrstvu, je tudi zelo zanimiv projekt, ki je dal tudi številne podlage za ta konceptualni razmislek, to je Znanje za prihodnost, ki smo ga izvajali do leta 2014. Vanj je bilo vključenih kar nekaj šol, trinajst srednjih šol, tudi različni instituti, kot so raziskovalne ustanove, tudi raziskovalni inštituti. To je bil recimo primer, kako se spodbuja raziskovanje, znanstveno delo motiviranih dijakov ter hkrati tudi odkriva njihove nadarjenosti in talente. Ker pa je bilo tovrstnih projektov kar nekaj, sistemske obogatitve pa so tiste, ki kličejo po razvoju, pa smo v zadnjem času s predstavniki Centra za spodbujanje in razvoj nadarjenosti na Pedagoški fakulteti ter že omenjenega Zavoda Republike Slovenije za šolstvo, Zvezo za tehnično kulturo Slovenije, Društvom matematikov in fizikov in tako naprej strnili vrste ter pogledali ta koncept nadarjenih. Vidimo, da je v resnici tista prava sistemska rešitev v gradnji podpornih okolij. Od tod tudi pospešeno pripravljanje ukrepa koncepta inovativnih učnih okolij kot vrste financiranja znotraj kohezijskih virov in da gremo v tako imenovano mrežo regionalnih točk, ki delujejo kot podporna enota tistim, ki želijo usmerjati ta razvoj, predvsem razvoj nadarjenih mladostnikov s pomočjo ustreznih podpornih institucij, tudi javnih zavodov, bodisi raziskovalnih bodisi visokošolskih, tudi višješolskih; in ukrepov, ki dajejo analitično strokovno podporo, predvsem sprotno ocenjevanje, tudi evalvacijo za to, da lahko lažje, tudi bolj sistematično gradimo celovit pristop najprej odkrivanja, potem pa usmerjanja podpore nadarjenih. Gre za zelo pomembno temo, ki pa je ne moremo posodobiti čez noč, kot temu rečemo, ampak premišljeno in tudi v duhu potreb, ki jih ti mladi mladostniki imajo drugačne, kot so bile nekoč. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Vervega, izvolite, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Imam še eno vprašanje. Pravzaprav bi rada bolj mnenje. Kot inovativne in odlične prakse dela z najbolj nadarjenimi so se v drugih državah ne prav daleč od nas izkazali raziskovalni centri, ki so namenjeni nadarjenim učencem, dijakom in se primarno osredotočajo na vključevanje mladih v raziskovalno delo. Takšni centri so na primer Znanstveno edukacijski centar Višnjan ter Raziskovalna postaja Petnica v Srbiji. Menim, da bi bil tudi pri nas takšen center odlična priložnost za zgodnje povezovanje izobraževalnega sistema z znanostjo na eni strani in gospodarstvom na drugi strani. Zato me zanima: Ali bi veljalo opraviti širši razmislek o tovrstnem raziskovalnem centru, ki bi pomenil ne samo spodbudno okolje za nadarjene mladostnike, ampak tudi za gospodarstvo? Hvala.
Gospa Vervega, hvala lepa. Odgovorila bo dr. Maja Makovec Brenčič. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Prav v tej smeri tudi gre razmislek, kako razviti tovrstne centre, seveda s slovensko danostjo in vključenostjo čim večjega števila deležnikov. Ne le da je interes v siceršnjem okolju, ampak je interes tudi na strani delodajalcev, tistih, ki želijo raziskovalnost pospešiti tudi v namene spodbujanja novih talentov, odkrivanja nove nadarjenosti; pa še posebej nekaterih šol, ki so se že usmerile v koncepte razvoja nadarjenih – vsaka lahko na svoj specifičen način, tudi vključen v širše okolje. Prav iz teh razlogov sredstva iz kohezije v tem obdobju namenjamo tudi identifikaciji in razvojnosti tovrstnih potreb, predvsem pa premislekov, kje in na kakšen način naj tovrstni centri zaživijo. Veliko dobrih zametkov je že bilo vzpostavljenih ne le znotraj šolskega sistema, ampak tudi v širšem okolju.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Varuh človekovih pravic je 9. junija pripravil četrto redno srečanje s predstavniki civilne družbe s področja okolja in prostora v letu 2016. Srečanje je bilo znova namenjeno problematiki onesnaževanja Celjske kotline, na njem pa so sodelovali tudi predstavniki Ministrstva za okolje. Od preteklega srečanja pri Varuhu na to isto tematiko so minila tri leta. V tem času se ni premaknilo nič, nobenih konkretnih ukrepov za sanacijo, izjema je odvoz nevarnih odpadkov iz celjskega parka zaradi grožnje s tožbo Evropske komisije. Še vedno se delajo analize, čeprav je danes že vsem jasno, kako zelo je celjska kotlina onesnažena in da onesnaženost močno vpliva na zdravstveno stanje prebivalcev. Lansko leto je poročilo podjetja Environ, ki ga je naročila in plačala sama Cinkarna Celje, je pokazalo, da so tudi na novi lokaciji Cinkarne v tleh in vodi prisotne alarmantno visoke koncentracije strupenih snovi: kadmija, arzena, kobalta, svinca. Najbolj pa so v nebo vpijajoče vsebnosti cinka in bakra. Te so v zemlji skoraj še enkrat višje, kot so vsebnosti cinka v cinkovi rudi, ki se komercialno uporablja za pridobivanje cinka. Podstrešni prah in onesnažena zemlja okoli Cinkarne sta pravzaprav kvalitetna, najkvalitetnejša cinkova ruda. Analize mivke z otroških igrišč in vrtcev so letos pokazale, da se otroci igrajo v onesnaženih tleh, saj vsebnost težkih kovin presega opozorilne vrednosti. Ker pa ne presegajo kritičnih, je bilo potem to malo zbalansirano, češ saj se igrajo samo na onesnaženih tleh, ne pa na močno onesnaženih. Mestna občina Celje pa je v sodelovanju s strokovnjaki pripravila Protokol ravnanj pri igri otrok v peskovnikih. Tako se pri nas soočamo z onesnaženostjo tal. Stvari se malo zrelativizirajo, češ saj ni tako hudo, izda se neka opozorila, kako naj vrtci ravnajo; onesnaževanje pa se še naprej nadaljuje. Varuh človekovih pravic ugotavlja, da se v zvezi s sanacijo onesnaževanja v Celju ne dogaja nič. Zato sprašujem: Zakaj Ministrstvo za okolje in prostor že leta ne naredi nič za to, da bi se onesnaževanje v Celju ustavilo? Zakaj Ministrstvo za okolje in prostor ne razglasi širšega območja v okolici Cinkarne za degradirano območje? Zakaj Ministrstvo za okolje in prostor že leta ne naredi nič za to, da se okoljska škoda sanira in prepreči zdravstveno ogrožanje prebivalstva? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanec gospod Matjaž Hanžek, hvala za vprašanje. Pri ugotavljanju tega, kaj je bilo storjenega v nekajletnem delu Ministrstva za okolje z onesnaženjem Celjske kotline, si upam trditi, da nekaj pa je bilo narejenega, in sicer v smislu priprave dokumentacije oziroma izhodišč. Sami ste že omenili čiščenje nevarnih odpadkov v parku. To smo izvedli v letošnjem letu. Res pa je, da je tudi občina Celje izvedla sanacijo zemljine, ki je bila izkopana v času gradnje objekta. Ta sanacija je trajala praktično tri leta, v določenih pogojih se je lahko izvajala in je tudi zaključena. Res je, da sami peljemo postopek sanacije parcelne številke 115/1 k. o. Teharje. Gre za nasipe, ki so bili izvajani v letih 2006, 2007, 2008. Pripravljena je strokovna ekspertiza, ki je trenutno v preverjanju na Evropski komisiji, da se poti pripeljejo na način, da bo zakonsko ustrezen. Rada bi povedala, da smo v letošnjem letu prejeli prenos IED direktive. To je evropska direktiva, ki govori o ustreznosti delovanja gospodarskih subjektov pri okoljevarstvenih dovoljenjih. Prenos teh direktiv pa v preteklosti ni bil izveden. Prenos IED direktiv pomeni tudi, da bo treba v vseh podjetjih, ki imajo okoljevarstvena dovoljenja, pripraviti nova izhodišča na poročila, izpolnjevati vsa določila pri ustreznih meritvah, kar je za trenutno onesnaženje tal izrednega pomena. Govoriti o tem, kako sanirati, različne so številke, jaz bom uporabila tisto številko, ki se velikokrat uporablja, 600 hektarjev onesnaženih tal v Celjski kotlini je večja zadeva v smislu ne samo izvajanja del, ampak tudi pokrivanja stroškov. V Zakonu o varstvu okolja je določilo, če nekdo povzroči onesnaženje, ga torej povzročitelj plača. Če govorimo o degradiranem področju Mežiške doline, je situacija povsem nekaj drugega kot za Celjsko kotlino, kjer so ta podjetja še v obratovanju in so zadolžena za sanacijo tistih neustreznih postopkov, s katerimi so v preteklosti ali pa so še sedaj v smislu onesnaženja Celja v izvajanju. Če povem drugače, pri okoljevarstvenih dovoljenjih bo treba izpolnjevati nove pogoje in ustrezno tehnologijo vnesti v svoje proizvodne procese. To pomeni v določenih primerih tudi stroške, nikakor pa ne gre za možnost popuščanja v normativih. Res pa je, da je uredba o tleh, ki jo je do zdaj Slovenija imela bolj kot ne v smislu zapisa, kakšno kvaliteto tal bi naj imela kmetijska zemljišča, v pripravi; bilo je kar nekaj pripomb. Priznam tudi, da so strokovne institucije imele s pripravo teh normativov veliko dela, tako da je trenutno v podaljšanju pripomb. Je pa osnovni dokument, ki bo na nek način v strokovnem smislu povedal, ali je neko področje onesnaženo ali ne. Če govoriva o prostorih za vrtce, spomnimo se, v Ljubljani se je pokazalo, da je zemljina v nekem vrtcu neustrezna oziroma je takšna onesnaženost, da se je odpeljala v predelavo. Seveda so se ti prostori ob vrtcu ponovno usposobili za igro otrok in tako bo treba storiti tudi v Celju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Hanžek ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Bojim se, da bo še naprej reševanje tako, da se bo, kar ste prej rekli, nepopuščanje pri normativih, ravno to dogajalo. Ministrstvo za okolje in prostor je dalo nedavno v javnost osnutek nove uredbe o stanju tal. Vrednosti, ki naj jih posamezne kovine v vašem novem predlogu naj ne bi presegale, so dvakrat višje od sedaj veljavnih mejnih vrednosti v uredbi. Konkretno, mejna vrednost za kadmij, torej vrednost, po kateri so učinki ali vplivi na zdravje človeka ali okolja še sprejemljivi, je v sedaj veljavni uredbi 1 miligram na kilogram suhe snovi; v vašem novem predlogu pa je vednost, po kateri naj bi bilo stanje tal otroških vrtcev dobro, če ne presega 2 miligrama na kilogram. Podobno je za nikelj in tako naprej. Na kmetijskih zemljiščih in stanovanjskih območjih bodo te vrednosti še precej višje. Strokovnjaki trdijo, da je nov predlog uredbe tudi način, da se izogne temu, da bi se nekatera območja razglasila za degradirana, med njimi tudi nekatera področja v Celju. Stara uredba je v osnutku nove uredbe omenjena zgolj v predhodnih in končnih določilih, kjer piše, kdaj neha veljati, v uvodu pa niti enkrat ni omenjeno, zakaj takšno uredbo sploh sprejemate. Zato me zanima: Kaj nova uredba o stanju tal pomeni v Celjski kotlini za njene prebivalce? Ali bo življenje zaradi drugače postavljenih vrednosti bolj zdravo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Na vsak način se strinjam z vami. Uredba ne bo omogočila, da bo kjerkoli v Sloveniji bolj zdravo življenje, z uredbo se na žalost tega ne da rešiti. Bilo bi več kot zaželeno, da bi se dalo, pa se seveda ne da. Res pa je, da se z uredbo določajo parametri za celo Slovenijo. Kot ste že sami omenili, spoštovani poslanec, so za različne kategorije zemljišč različni parametri. Za kmetijska zemljišča eni, tam, kjer so stanovanjske soseske, otroška igrišča, šolska igrišča, so drugačna in za področja, kjer je proizvodnja, so povsem drugačna. Sem že povedala, da ne samo v Celjski kotlini, ampak približno 200 podjetij je, ki ima okoljevarstveno dovoljenje v Sloveniji. Vsa bodo morala pripraviti izhodiščno poročilo v skladu s sprejetimi IED direktivami. Dejstvo je, da v preteklosti onesnaženju okolja ni bilo namenjene dovolj pozornosti, da so bili proizvodni procesi drugačni, manj namenjeni varstvu okolja, bolj namenjeni delu in zaslužku zaposlenih. Danes se občani, tudi zaposleni obračamo do svojih delodajalcev drugače, zahtevamo tudi ustrezne pogoje dela in seveda čim manjše onesnaženje zraka, tal, voda. Tudi v Celju bodo podjetja v pripravi teh izhodiščnih poročil pripravila ustrezne rešitve. Ker je v Zakonu o varstvu okolja predvideno – in to je tudi v skladu z evropsko usmeritvijo, da povzročitelj plača –, bodo podjetja najverjetneje tisti plačnik sanacije posameznih delov, ki jih bo treba v prihodnosti izvesti. Če pa govorimo o kakovosti zunanjega zraka, pa so na voljo tudi sredstva, ki jih razpisujemo preko Eko sklada. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Hanžek, izvolite, imate zahtevo za postopkovni predlog.
Seveda imam zahtevo za postopkovni predlog. Iz dosedanjega pogovora je vidno, vsaj meni se zdi, da bomo reševali situacijo na ta način, da bomo pač dvigali dopustno onesnaževanje. Zdaj smo tukaj, potem bomo pa še kje drugod. V resnici je pa stanje okolja v Celjski kotlini katastrofalno. Slovenija je že v postopku prejela uradni opomin Evropske komisije konec aprila letos. V odgovor na ta opomin vlada obljublja novo merilno postajo, ker obstoječih pet postaj po mnenju Ministrstva za okolje in prostor ter vlade ne kažejo dovolj očitno, da je kakovost zraka slaba ali dobra; oziroma v resnici je na psu. Poleg tega Ministrstvo za okolje in prostor prihaja v javnost z osnutkom uredbe o stanju tal, ki bo – kar sem že prej omenil – pomenila znatno poslabšanje kakovosti okoljskih standardov v Sloveniji in bo postavila prebivalstvo degradiranih območij v neenak položaj v primerjavi s prebivalci iz Mežiške doline – da ne bi slučajno kdo mislil, da mislim, da je treba tudi tam znižati; ne, obratno, tukaj je treba iste standarde uveljaviti –, ki je pač uredbo o sanaciji Mežiške doline sprejela na osnovi dosedanje uredbe mejnih, opozorilnih in kritičnih vrednosti nevarnih snovi v zemlji. Zato zahtevam, da se o tem pogovorimo in da bodo prebivalci Celja in tudi množica drugih ali pa vsaj nekaj drugih področij v Sloveniji morda zvedeli, kdaj bo država poskrbela, da bodo tudi oni enakopravno uživali vsaj približno neonesnažen zrak, zemljo, da se bodo lahko otroci igrali v pesku brez strahu, da jih bodo strupene snovi v zemlji naredile za invalide. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Hanžek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 13. julija, v okviru glasovanj. Gospa Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Ministrstvo za pravosodje je oktobra 2010 pripravilo osnutek predloga zakona o povračilu premoženjske vojne škode, ki so jo jugoslovanski državljani utrpeli med 2. svetovno vojno na ozemlju sedanje Republike Slovenije. Predlog naj bi opredelil upravičence – jugoslovanske državljane, ki so utrpeli škodo med 6. 4. 1941 in 9. 5. 1945, ter njihove pravne naslednike –, vrste priznane škode in dokazovanja. Zgornja omejitev odškodnine posamezniku naj bi bila 150 tisoč evrov, o odškodnini bi odločale upravne enote na podlagi predloženih listin, opisa premoženjske škode, prijave na podlagi povojnih popisov in tako naprej. Podrobnosti o rešitvah so predstavljene v časopisu Delo 5. oktobra 2010 s člankom Zavezanec za vojno škodo bo Republika Slovenija. Čeprav so odškodnino povzročile okupatorske enote, bi bila zavezanec za poplačilo odškodnine Republika Slovenija. To je seveda nenavadno, glede na to, da se tudi po besedah predsednika Vlade dr. Mira Cerarja – nanaša se na odgovor na moje poslansko vprašanje z dne 30. 3. 2015 – Republika Slovenija ni odrekla terjatvam vojne škode do Nemčije. Tako je odgovoril. Ob tem naj navedem, da je bila poleg Grčije prav Jugoslavija tista država, ki ji je Nemčija poplačala najmanj vojne škode, in da oškodovanci individualnih odškodnin niso nikoli dobili. Pred časom je bila uspešna zasebna kolektivna tožba nekaterih slovenskih izgnancev, ki so preko švicarske odvetniške družbe iztožili odškodnino za škodo na zaseženem premoženju, ki ga je upravljalo nemško paradržavno podjetje. Vendar je to le kaplja v morje glede na vso povzročeno škodo. V zvezi s tem bom ministru zastavila naslednja vprašanja: Ali se strinjate z osnovnimi rešitvami v zadevnem osnutku, zlasti glede opredelitve upravičencev, načina dokazovanja odškodnine in zavezanca za poplačilo? Ali nameravate zadevni zakon oziroma njegovo spremenjeno različico vložiti v parlamentarno proceduro? Ali je dolg sosednjih okupatorskih držav iz naslova povzročene škode še vedno aktualen? Kaj ste oziroma kaj še boste storili za izterjavo tega dolga? Ali ste pripravljeni pomagati oškodovancem in njihovim potomcem pri uveljavljanju odškodninskih zahtevkov do tujih držav po sodni poti? Za odgovore se vam najlepše zahvaljujem.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik Državnega zbora. Spoštovana poslanka; poslanci, poslanke, kolegica! Uvodoma naj pojasnim, da vprašanje morebitnega normativnega urejanja področja povračila premoženjske škode iz časa 2. svetovne vojne posega na področje mnogih ministrstev. Drži pa, da je prav Ministrstvo za pravosodje leta 2008, ne leta 2010, pripravilo osnutek predloga zakona o povračilo premoženjske škode iz časa 2. svetovne vojne, ki pa se od tistega osnutka, kot je bil pripravljen, ni bistveno spremenil niti ga nobena vlada ni dala v nadaljnjo proceduro. Kaj si jaz kot minister za pravosodje mislim, je tu mogoče nekoliko bolj ob strani. Glede urejanja tega vprašanja se je 10. marca 2016 izrekla tudi vlada na posebno pobudo poslanke NSi Ive Dimic, ki je predlagala sprejetje tega zakona. Gre za obširen odgovor, ki ga vam bomo tudi posredovali, če želite. In sedajle bom iz njega povzel zgolj tiste ključne poudarke. Imate prav, res je, oškodovanci za premoženjsko škodo iz časa 2. svetovne vojne niso prejeli nikoli odškodnine za premoženjsko škodo, za uničene domove, poslovne prostore, za razne rekvizicije in tako naprej; torej za škodo, ki so jo povzročili okupatorji iz časa 2. svetovne vojne. Drži tudi, da pravna podlaga, ki bi lahko pomenila pravno podlago za izplačilo takšne škode, je lahko le zakon. Iz ustave ali mednarodnih obveznosti nekaj takšnega samo po sebi ne izhaja in bi bilo zato treba sprejeti zakon. Poročila vojne škode od Nemčije ali Italije po zanesljivih izkušnjah in mnenju našega zunanjega ministrstva, tako nam je bilo sporočeno, ni pričakovati. Na ministrstvu smo glede tega vprašanja skrbno pregledali tudi sodno prakso. Dejstvo je, kot rečeno, edina podlaga bi bilo lahko sprejetje zakona, ki že dolgo časa ni bil vzet iz predala. Tudi sam sem se sestal s predstavniki Združenja oškodovancev in iskreno sočustvujem z njihovimi legitimnimi prizadevanji. Vendar dejstvo je, trenutne finančne posledice oziroma ocenjene finančne posledice sprejetja tovrstnega zakona so glede na situacijo po mnenju vlade nesprejemljive. Stroški bi bili namreč po zelo zadržanih ocenah znašali od 550 do 800 milijonov evrov; da ne govorimo o dolgotrajnih postopkih pred Upravnim sodiščem. Glede vašega vprašanja o aktualnosti dolga sosednjih, nekdaj okupatorskih držav vam lahko odgovorim, da s tem podatkom ne razpolagam, niti ne razpolagam z informacijami o morebitnih tožbah zasebnikov, kateregakoli od njih, razen to, kar ste sami omenili. V zvezi s tem se na Ministrstvo za pravosodje še nihče ni obrnil. Povedano drugače in na kratko, to je ena zadeva, ki je en ostanek naše preteklosti, ki ga Republika Slovenija verjetno ni povsem v celoti in ustrezno rešila. Dejstvo pa je, da v tem trenutku po mnenju vlade, kot rečeno, je bilo sprejeto mnenje vlade, v tem trenutku na način, ki bi obremenil državno blagajno za skoraj do milijarde evrov, tega si v tem trenutku tudi ne moremo finančno privoščiti. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, izvolite, imate zahtevo za dopolnitev odgovora.
Kot se oba strinjava, je Slovenija ena od držav, ki ji okupatorske sile praktično niso izplačale vojne škode. Oškodovanci in njihovi potomci čakajo že 70 let. Čakali so potrpežljivo, vendar je država Slovenija odpravljala neke domnevne krivice v tem času, kot rečeno, denacionalizacije in podobno; medtem ko je na te oškodovance pa pozabila, se pravi na izgnance in požgance. Vaše ministrstvo, kot rečeno, je pripravilo zakon o povračilu premoženjske škode. Na podlagi tega zakona bi Republika Slovenija izplačala odškodnino potomcem lastnikov teh nepremičnin. Seveda bi to škodo morali tudi dokazati, za kar bi se uporabil popis vojne škode, ki ga je po vojni izvedla ljudska oblast. Tukaj bi izpostavila dve kategoriji, italijanske in nemške enote so velikokrat iz maščevanja požgale cele vasi in žrtve teh ukrepov imenujemo požganci. Po drugi strani pa je okupacija povzročila tudi ogromno škode na nepremičninah izgnancev. Ocena je bila, da je skupne škode samo na nepremičninah okoli 3,5 milijarde evrov, brez kakršnihkoli obresti in revalorizacije. Mene zanima: Ali je vlada na kakršenkoli način kadarkoli odprla to vprašanje o bilateralnih odnosih z Zvezno Republiko Nemčijo? Ali je vlada pripravljena pomagati oškodovancem, na primer Društvu izgnancev Slovenije, pri tovrstnih prizadevanjih? Seveda gre za precejšnjo vsoto denarja, ampak ti ljudje se počutijo zapostavljene, kajti druge odškodnine pa so bile v tem času vrnjene. Me zanima: Ali bi kot resorni minister na vladi podprli takšen predlog, če bi ga vložila recimo Združena levica? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa. Rekli ste – 70 let, se strinjam, grozno. Je pa dejstvo, da je neodvisni državi Republiki Sloveniji težko reševati in se pogajati z Nemčijo in Italijo po tem, ko smo prej toliko in toliko desetletij živeli v neki drugi skupni državi, ki je te stvari urejala nekoliko drugače. Ali smo te stvari odpirali v bilaterali, ali je vlada to počela, iskreno povedano, ne vem, ker to ni moja pristojnost. Lahko rečem, da smo dobili informacijo s strani Ministrstva za zunanje zadeve, da tukaj, kot rečeno, prav veliko posluha s strani Nemčije ali Italije ni za pričakovati, če temu lahko tako rečem. Če bi se v konkretnih primerih, tako kot ste omenili tega iz Švice, določene civilne skupine obrnile na nas s kakšno prošnjo ali pobudo za pravno pomoč, se bomo v okviru naših možnosti vsekakor na našem ministrstvu pozitivno odzvali. Kar se pa tiče tega, če recimo nekdo drug vloži ta zakon in je vprašanje, ali ga bi podprl, je pa tako. Moralno vedno, ker mislim, da gre za škodo, ki je nastala, in gre za krivice, ki nikoli niso bile poplačane. Nisem pa prepričan, ali je prav, da to poplačilo stori Republika Slovenija, in to danes in s finančnim vložkom, ki ga preprosto ne moremo sprejeti v tem trenutku. Zato moram reči, da sem bil tudi član vlade takrat, ko je odločala o odgovoru, kot sem prej omenil, na pobudo poslanke Ive Dimic. Glasoval sem za tak odgovor, kot je bil, in to je, da v tem trenutku s tem zakonom ne gremo v proceduro. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić, imate zahtevo za postopkovni predlog. Izvolite.
Slovenski politični razred se obnaša biciklistično – navzdol tlači, navzgor se pa klanja. In na področju notranje politike tlači delavce in socialno ogrožene, klanja pa se kapitalu, zlasti tujemu. Pravite, da Ministrstvo za zunanje zadeve ni navdušeno, da bi pri tem sodelovalo, ampak v zunanji politiki se dela močno do Hrvaške; hkrati pa se popolnoma podreja Avstriji in Nemčiji. Po eni strani smo že dali pobudo za notifikacijo Avstrijske državne pogodbe in tudi tukaj niso navdušeni, da bi karkoli sprožili; po drugi strani pa si tudi ne upajo sprožiti vprašanja vojne odškodnine z Nemčijo. To potrjuje odgovor premiera Cerarja in tudi vaš današnji odgovor. Gospod Cerar je večkrat rekel, da Slovenija dolga ni odpisala, vendar je takoj za tem tudi jasno povedal, da vprašanja pa ne bo odpiral, ker moramo biti konstruktivna članica Evropske unije. Rekel je celo tole, "Slovenija je leta 2004 sprejela neko temeljno prelomno odločitev, da se pridruži Evropski uniji, da s tem pravzaprav pokažemo, da tudi mi začnemo na ta način kot del združene Evrope presegati zgodovinsko delitev in dediščino 2. svetovne vojne na načelih solidarnosti, kohezije in pravičnosti." Mi, ki smo bili žrtev nemške agresije, mi, ki smo se s priključitvijo Evropski uniji odrekli suverenosti in svoji valuti v korist Nemčije, mi se moramo sedaj v zank solidarnosti s to Evropsko unijo odreči še vojni škodi. Ta logika meni, oprostite, ni jasna. Človek se potem vpraša, čemu bi se pa mi še morali odreči, da bi nas spustili v tisti najbolj povezan del Evrope, tisti najbolj privilegiran del Evrope, v katerega si tako želimo priti, da bi vse naredili za to. In k temu poziva tudi predsednik Pahor. In ni čudno, da Evropska unija zaradi take sprevržene logike in sprevržene solidarnosti revnih z bogatimi razpada pred našimi očmi. Kot slišimo, vlada ne bo poskušala izterjati vojne odškodnine od Nemčije, čeprav se zavedate, da je zadeva krivična. Vlada tudi ne namerava prevzeti nemških obveznosti od svojih državljanov, torej se lahko naši državljani zanesejo samo nase in na svoja društva, ampak vlada jim očitno pri tem tudi ne more pomagati. Torej imamo eklatanten primer nekega realnega družbenega problema, ki pa ga vlada ni nekako sposobna niti začeti reševati; zato predlagam, da Državni zbor opravi razpravo na naslednji seji o teh odgovorih ministra. Hvala.
Hvala lepa. Gospa poslanka, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 13. julija. Dr. Matej Tašner Vatovec bo postavil vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Prebivalci Ilirske Bistrice že desetletja trpijo hudo industrijsko onesnaževanje. Nekoč je bila glavni vir Tovarna organskih kislin, ki je na odlagališču Globovnik pustila več kot 100 tisoč ton nevarnih odpadkov, ki so zaradi erozije in počasnega ukrepanja države potem leta tudi uhajali v okolje. Danes je pa glavni vir onesnaževanja očitno tovarna vlaknenih plošč Lesonit. Prebivalci Ilirske Bistrice se pritožujejo nad lesnim prahom, ki prekriva njihove bivanjske površine, vrtove in tudi avtomobile. Poleg dejstva, da je že sam lesni prah zdravju škodljiv, je stvar še toliko bolj zaskrbljujoča, ker Lesonit pri proizvodnji vlaknenih plošč uporablja tudi strupene formaldehide. Po podatkih Agencije za okolje je Lesonit v letu 2014 v zrak spustil več kot 11 tisoč kilogramov formaldehida, več kot 27 tisoč kilogramov celotnega prahu in več kot 58 tisoč kilogramov organskih onesnaževal. Meritve naj bi bile znotraj sicer zakonsko določenih mejnih vrednosti, vendarle pa prebivalci lahko pokažejo s fotografijami in posnetki avtomobile ter balkone, prekrite z lesnim prahom. Problem je tudi onesnaženje s hrupom, ki načenja živce in hkrati tudi spanec okoliških prebivalcev, zaradi katerega je bila Lesonitu tudi že naložena denarna kazen. Lesonit se je na kazen pritožil, hkrati pa so lokalni civilni iniciativi, ki si prizadeva za čisto okolje, zagrozili tudi s pravnimi postopki zaradi domnevnega blatenja v medijih. Meritve, ki jih izvaja Lesonit, so po mnenju predstavnikov lokalne skupnosti sporne. Kot prvo, jih seveda izvaja izvajalec sam in zato niso neodvisne; kot drugo pa se pojavlja problem transparentnosti. Lansko leto je član uprave Lesonita gospod Egon Bratož izjavil, da meritev javnosti ne prikazujejo in da jih tudi ne nameravajo, ker naj bi se s tem izpostavili konkurenci. Ne vidim razloga, zakaj bi bilo podjetje izpostavljeno konkurenci, če bi javno objavljalo podatke o svojih emisijah. Nekatera podjetja, na primer ljubljanski TE-TOL, emisije prikazujejo realno časovno. Vidimo jih v tistem trenutku, ko se dogajajo. Z emisijami se da seveda manipulirati, čeprav je skupna količina lahko znotraj mejnih vrednosti. Upravljavec naprave lahko v kratkem časovnem obdobju izjemno poveča izpuste in jih v drugem zmanjša. Povprečje je tako pod mejnimi vrednostmi, okolje pa je vendarle v določenem času čezmerno onesnaženo. Stalnih meritev kakovosti zraka Arso v Ilirski Bistrici ne izvaja. V okviru projekta Sinica tudi ni predvidena širitev mreže stalnih merilnih mest. Zato vas sprašujem: Kako nameravate zagotoviti, da bo Lesonit ves čas obratoval znotraj zakonsko določenih omejitev? Kako nameravate v prihodnje zagotoviti neodvisnost meritev izpustov emisij v zrak in onesnaženje s hrupom s strani Lesonita? Ali nameravate sprejeti kakršnekoli ukrepe za izboljšanje okoljske problematike v občini Ilirska Bistrica, ki bodo posledično tudi koristili prebivalcem? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica Irena Majcen, izvolite.
Hvala za vprašanje, spoštovani poslanec gospod Vatovec. Pri vprašanju se vi osredotočate na Ilirsko Bistrico, jaz bi pa v splošnem povedala, da so obratovalni monitoringi ali analize v Sloveniji pri podjetjih sistemsko urejeni, in sicer v Zakonu o varstvu okolja. To absolutno ne pomeni, da podjetja sama opravljajo analize, ampak si pridobijo akreditirane laboratorije oziroma izvajalce in le-ti izvajajo te monitoringe. V tem delu bo po našem prepričanju ureditev še naprej. Akreditirani laboratoriji pa so zavezani k objektivnemu vzorčenju. Če grem na lažji del, grem na področje hrupa. V letih 2013 in 2014 je bilo kar nekaj ukrepov izvršenih v Lesonitu. Po podatkih, ki sem jih pridobila s strani inšpekcij, je bila v lanskem letu le ena pritožba glede hrupa. Mislim, da je podjetje te ustrezne ukrepe izvajalo na način, da v okolju niso moteči. Se pa strinjam z vami, da je emisija, predvsem gre za prašne delce, jaz težko govorimo o daljšem obdobju, ampak v letih 2012 bila že sprocesirana pri inšpekcijskih službah, bil je sklep o dovolitvi izvršbe. Potem je, kot je običajno pri teh podjetjih, šla pritožba do Upravnega sodišča, ki pa je v letošnjem januarju izdalo odločbo in se tožba zavrne. Tako je izvršba že bila izvršena 24. 5. 2016, kar pomeni, da je zavezanec to denarno kazen plačal. Res pa je, da je s sklepom o izvršbi določen nov rok, v katerem mora zavezanec še na drugem pomembnem izpustu, to je sušilniku druge stopnje, namestiti merilne naprave za prikazovanje koncentracije in celotnega prahu, kar bomo skozi inšpekcijske postopke budno spremljali. V nadaljnjih obratovalnih dnevih, sem prepričana, da bo to podjetje v okolje izpuščalo manj, kot je dovoljeno. Res pa je, da Lesonit d. o. o. nima izdanega okoljevarstvenega dovoljenja, kar pomeni, da se ga preko inšpekcij ne kontrolira tako strogo, kot se tista podjetja – v Sloveniji jih je okoli 200 –, ki pa imajo izdana okoljevarstvena dovoljenja. Po podatkih bi naj bila proizvodna zmogljivost nižja od 600 kubičnih metrov ivernih plošč na dan. Zaradi tega upravljavcu naprave okoljevarstvenega dovoljenja tudi ni treba pridobiti. Bo pa mogoče tudi sama proizvodnja toliko zanimiva. Če pa podjetje zahteva okoljevarstveno dovoljenje, pa je tudi timing oziroma sam postopek budnega spremljanja izpustov lažje izvajati kot sicer. Glede projekta Sinica pa lahko povem, da se v smislu izvajanja ali bdenja nad kakovostjo zraka v Sloveniji pridobivajo sredstva kohezije, ki bodo omogočala lažje oziroma bolj budno spremljanje po celi Sloveniji. To pomeni, da bodo posamezne mobilne enote omogočale, da se splošna izvedba analize v Ilirski Bistrici tudi izvede v smislu nadzora ali pa v smislu prikaza podatkov, torej samega akreditiranega laboratorija, ki spremlja Lesonit in Salonit, in sicer kot sem rekla, ta premična enota Agencije Republike Slovenije za okolje. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo zahteval dopolnitev odgovora. Izvolite.
Nekatere stvari so šle narobe, jih boste popravili, laboratorij je akreditiran in je na nek način že s tem zavezan k neki merodajnosti oziroma neodvisnosti. Izpusti so približno v povprečju na ustrezni oziroma zakonski ravni, ampak mislim, da je dejanska izkušnja prebivalcev in prebivalk Ilirske Bistrice drugačna. Tu bi napotil še na eno študijo, ki se imenuje Pregled zdravstvenega stanja prebivalcev občine Ilirska Bistrica. Ta študija med drugim ugotavlja, da je umrljivost zaradi bolezni dihal v starostni skupini od 0 do 64 let v upravni enoti Ilirska Bistrica za 50 % višja kot v celotni koprski regiji in za 30 % višja od nacionalnega povprečja. Umrljivost za boleznijo srca in ožilja je v upravni enoti Ilirska Bistrica za 34 % višja od regijskega povprečja in 22 % višja od nacionalnega. To so nekateri izmed zaskrbljujočih podatkov iz te študije. Na podlagi teh ugotovitev tudi ocenjujejo, da okoljski dejavniki niso zanemarljiv dejavnik tveganja in da bi bilo smiselno opraviti nadaljnje poglobljene študije, predvsem na področju okoljskih dejavnikov in tudi zdravega življenjskega sloga prebivalcev, vključujoč dejavnike tveganja v bivalnem okolju in izpostavljenosti na delovnem mestu. Tu bi vas še dodatno vprašal: Ali menite, da je zdravstveno stanje prebivalstva v Ilirski Bistrici povezano z industrijskim onesnaževanjem, ki smo mu bili priča v preteklosti in danes? Zdi se, da se zgodovina ponavlja in da se zopet za ščitenje interesa kapitala dopušča onesnaževanje, iščejo pravne luknje in podobni izgovori. Prebivalcev pa nihče ne sliši. Ali bo tudi stroške sanacije današnjih onesnaževalcev, tako kot takrat, nosila država; ali pripravljate na ministrstvu dodatne ukrepe, da bi to tudi preprečili? Hvala.
Hvala lepa. Gospa Irena Majcen, izvolite.
Spoštovani poslanec! Ker sem sama ministrica za okolje in prostor, si bom dovolila nekomentirati vaših podatkov, ki govorijo o zdravju. Ne, da tega ne želim; ampak ker tega ne znam. Res pa je, da je ideja Mežiške doline, da se sanacija izvaja preko finančnih sredstev države, kot kaže, prišla v mnoga področja. Kljub vsemu bi rada povedala, da je v Mežiški dolini rudnik šel v stečaj in zaradi tega država plačuje to sanacijo; sicer, kot sem že v enem odgovoru pred tem povedala, je v Zakonu o varstvu okolja določilo, da povzročitelj plača. V Mežiški dolini je bila tragedija, vsaj za moje pojme, povsem drugačna. Rudnik je jalovino odlagal na svoje prostore in dovolil, dopuščal, da so si jo domačini razvozili po celotni občini za utrjevanje cest. V nasprotju s tem, o čemer sedaj govorimo, ko mi predstavljate, da je Lesonit v tem svojem prostoru glavni povzročitelj. Če se v Mežici ta jalovina ne bi razvozila po celotni občini, bi bile meje onesnaženja povsem drugačnega obsega, kot pa so danes, ko se lahko rešuje ta onesnaženost z jalovino na način, da se ceste preplastijo z asfaltom. Študije kažejo, da je vsebnost svinca v krvi otrok manjša, tudi v letošnjem letu so to analize potrdile. Priznam, da smo vsi skupaj z prebivalci Mežiške doline lahko veseli, da je temu tako. Zato je plačilo države za Mežiško dolino bolj izjema kot pravilo. Pričakovati, da bo pa država v smeri plačevanja sanacije tisti glavni plačnik, po moje ni realno. Veliko je primerov, ko govorimo o tem, da okolje povzroča slabo zdravstveno stanje. Prosim, da se v smislu komentiranja zdravstvenih dognanj obrnete na ustrezne resorje; na to res ne morem podati nobenega komentarja. Hvala.
Dr. Matej Tašner Vatovec, izvolite, postopkovna zahteva.
Glede na odgovore mislim, da je tudi del pristojnosti Ministrstva za okolje tudi zdravstveno stanje, saj gre za onesnaževalce, ki se nahajajo v določenem prostoru. Mislim, da so podatki, ki sem jih navedel, predvsem kar se tiče izpustov, se pravi da nek obrat izpušča relativno visoke količine nekih delcev v ozračje, ki so potencialno tudi škodljivi, nekaj, kar verjetno morata obravnavati obe ministrstvi skupaj oziroma v sodelovanju. Verjamem tudi, da so kakšni pogovori o tem že potekli; če ne, pa bi bil skrajni čas, da stečejo. Glede na to, kar sem slišal v odgovoru, in tudi glede na zadnjo novelo Zakona o varstvu okolja, ki je bila sprejeta, mislim, da Ministrstvo za okolje ne dela v prid okolju, ampak da se bolj ubada s prilagajanjem zakonodajnega okvira in izvajanjem monitoringov na način, da se čim bolj zmanjšajo tako imenovane administrativne ovire, ki umazani industriji omogočijo kovanje dobičkov na račun eksternalizacije stroškov njihove proizvodnje ter njihovim prenosom na pleča ljudi. To se dela predvsem na škodo ljudi iz lokalnega okolja, ki morajo s tem onesnaževanjem živeti, ga trpeti in posledično tudi zaradi tega zbolevajo. Mislim, da je v primeru onesnaženja v Ilirski Bistrici odprtih še mnogo neznank. Prva je definitivno sanacija odlagališča v Globovniku, ki se je dolgo odlašala. Druga pa je obratovanje Lesonita, ki med prebivalci dviguje veliko prahu, če se naj tako izrazim, v dobesednem in prenesenem smislu. Zato menim, kar se tiče tega vprašanja in tudi odgovorov ministrice, da je treba opraviti splošno razpravo, ki bi na ustrezen način naslovila te težave, ki so zelo partikularne oziroma se tičejo prebivalcev Ilirske Bistrice. Kot je ministrica omenila na začetku, imamo podobnih težav v Sloveniji veliko, tako da bi se dalo tudi malo bolj na splošno o tem govoriti, predvsem o pomanjkljivostih sistema, ki ga trenutno imamo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 13. julija, v okviru glasovanj. Gospod Luka Mesec bo postavil vprašanje ministru za pravosodje mag. Goranu Klemenčiču. Izvolite.
Hvala za besedo. In še zadnjič danes lep pozdrav! Gospod minister, jaz vam bom postavil vprašanje v zvezi s preiskavami Banke Slovenije. Kot veste, so prejšnji teden kriminalisti tam izvajali preiskavo, povezano z razlastitvijo imetnikov podrejenih obveznic in malih delničarjev. Vodstvo Banke Slovenije je očitno nameravalo ovirati postopek. Guverner Evropske centralne banke Mario Draghi pa je protestiral, češ da je šlo za nezakonit zaplen informacij Evropske centralne banke. Generalni tožilec in policija sta se na to že odzvala in zavrnila navedbe. Bi pa želel tudi vaš odziv. To je namreč prvi primer uradne preiskave sanacije bank, ki je potekala v, milo rečeno, sumljivih okoliščinah. Razlika med dvema cenitvama, ki sta bili opravljeni, je bila namreč kar 1,5 milijarde evrov, dokapitalizacija pa je bila odrejena na podlagi fikcije, da so banke nesolventne in da pač gredo v stečaj; čeprav so bile v resnici solventne in po večini tudi likvidne. Razkrita je bila korespondenca med Ministrstvom za finance in uradniki Evropske komisije, ki so zahtevali, da se izvede izbris malih delničarjev in imetnikov obveznic. V bistvu je prišla direktiva iz evropske strani, da se to zgodi. Ne trdim oziroma ne vem, ali je bila škoda povzročena namerno. Dejstvo pa je, da je bila ocena kapitalskega primanjkljaja nerealna in da so bili zato izvedeni ukrepi nesorazmerni. Na vašem ministrstvu pripravljate zakon o sistemski preiskavi bančne sanacije. Odziv Banke Slovenije in ECB kaže, da se imajo na nek način za državo v državi, na kar smo že večkrat opozarjali, in da ščitijo oziroma skrivajo svoje napake. Če bomo evropskim birokratom in njihovim dokumentom to imunitetno tudi priznali, mislim, da lahko že na tej točki pozabimo na kakršnokoli resno ali kredibilno preiskavo teh dogajanj. Zato vas v zvezi s temi dogodki sprašujem: Ali se lahko v sodnih postopkih v Sloveniji uporablja dokumentacija Evropske centralne banke? Ali se Protokol o privilegijih in imuniteti v Evropski uniji uporablja brezpogojno v našem pravnem redu? Kako bo uporaba Protokola vplivala na sistemsko preiskavo sanacije bank? Ali se vam kot borcu proti korupciji zdi razumno, da se dokumentacija kateregakoli evropskega organa v državah članicah ne bi smela uporabljati v kazenskih postopkih? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani poslanec, poslanke in poslanci! Najprej se bom dotaknil konkretnega vprašanja preiskave na lokaciji Banke Slovenije. Ker gre za odprt predkazenski postopek, v katerem sodeluje več akterjev – policija, tožilstvo, sodišče –, me boste razumeli, da bo končno besedo na obseg in vsebino imunitete v tem primeru moralo dati pristojno sodišče. Zato moj komentar jemljite zgolj kot moje mnenje in moj pogled na zadevo, ki je nikakor ne želim prejudicirati. Sami ste omenili, da gre za imuniteto, ki ureja Protokol o privilegijih in imunitetah Evropske unije, ki velja po Lizbonski pogodbi ter poleg Evropske centralne banke zajema tudi Evropski monetarni sklad in Evropsko investicijsko banko. Namen te imunitete je funkcionalen. Protokol določa nedotakljivost prostorov in stavb Unije, nedotakljivost arhivov. Unija, njena sredstva, prihodki in druga premoženja pa so oproščeni tudi vseh neposrednih davkov in carin držav članic. Določa tudi privilegije in imunitete predstavnikov držav članic, ki sodelujejo pri delu institucije, in sicer privilegije in imunitete uradnikov ter drugih uslužbencev Unije na ozemlju držav članic in tudi privilegije in imunitete predstavništev tretjih držav pri Uniji. Težko pa razumem, kako bi ta imuniteta bila kakorkoli neposredno povezana s samimi preiskavami v Banki Slovenije. Po moji oceni se imuniteta Evropske centralne banke ne razteza kar sama po sebi na Banko Slovenije, še manj pa na zaposlene v Banki Slovenije. To je bila očitno tudi ocena pristojnega preiskovalnega sodnika oziroma sodnice, ki je poleg tega, da je bila izdana prvotna odredba za preiskavo in za vse dokumentacije, po mojih informacijah oziroma po informacijah v javnosti, potem ko je prišlo do ugovora glede imunitete, še enkrat odločila, da se preiskava lahko nadaljuje. Kot rečeno, najbrž bo to zdaj stvar postopka pred sodiščem in do tega odgovora bomo prej ali slej prišli. Kot minister absolutno podpiram aktivnosti tožilstva pri preiskavah sumov bančnega kriminala. Prepričan sem, da pisma, kot je bilo pismo guvernerja Evropske centralne banke, temu ne bodo naredila konca. Mislim, da jih ne moremo niti šteti kot neke vrste pritisk ali grožnjo slovenskim organom odkrivanja in pregona. Če smo iskreni, slovenski organi odkrivanja in pregona ter slovenska sodišča slišijo veliko hujše besede in več hujših besed v končni fazi prav v tem državnem zboru; pa ne mislim od vas. Tožilstvo se je odzvalo, tako generalni državni tožilec kot vodja specializiranega državnega tožilstva. Tudi policija, mislim da, je ravnala prav in na način, na katerega so se odzvali, in postopek se nadaljuje. Vaše vprašanje, ali osebno menim, da so določeni dokumenti, pa čeprav v Frankfurtu, Bruslju ali v Luksemburgu, izvzeti iz preiskav; jaz osebno imam s tem precejšnje težave, nisem edini. Zdaj v določenih primerih, določeni dokumenti so izvzeti iz pristojnosti ali dosega nacionalnih organov, v določeni meri celo iz pristojnosti recimo Evropskega urada za boj proti goljufijam – OLAF. Mogoče se boste spomnili afere podkupovanja evropskih poslancev v parlamentu; takrat je celo OLAF imel resne težave pridobiti določeno dokumentacijo s strani Evropskega parlamenta. Potem so se predpisi na tem področju deloma spremenili, vendar po moje še nezadostno. Vendar pa dokumenti, ki so dosegljivi na ozemlju Republike Slovenije, in ta postopek kaže na to, bodo tudi, verjamem da, pridobljeni. Povedano drugače, jaz menim, da ti evropski privilegiji in imunitete ne bodo pomembno otežili preiskovanja slovenske bančne luknje ali njene dokapitalizacije. Vsekakor to ne bo tisti ključni razlog ali pa ni tisti ključni razlog, zakaj na tem področju nismo tako uspešni, kot bi si vsi želeli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Glede imunitete, tukaj me skrbi, kako jo bo Banka Slovenije konec koncev tudi sama uporabljala ali pa celo zlorabljala. Nekaj je že guverner sam nakazal v petek v Državnem zboru, ko je dejal naslednje, citiram: "Po preiskavah se mi zdi, da je tarča Banka Slovenije in ne banke, v katerih je nastala izguba. Verjetno bom kot guverner predlagal, da nehamo sodelovati s policijo, ker se očitno ne razumemo." Se pravi, guverner je neposredno zagrozil, da bo prenehal sodelovati s policijo; in očitno pač za to dejanje izkoristil imuniteto, ki mu jo nudi evropska zakonodaja. To vprašanje je pertinentno in bo bistveno odločalo o tem, ali bo sploh možna kakršnakoli preiskava sanacija bančne luknje ali ne. Druga stvar, na katero bi vas opozoril, pa je, da je na isti seji guverner povedal tudi naslednje, citiram: "Ne morem se znebiti občutka, da nekdo v državi ne verjame, da so bili skrbni pregledi bank in stresni testi leta 2013 opravljeni v skladu s pravili ter da Banka Slovenije skriva dokumente, ki bi dokazovali, da je želela prikazati potrebe po večji dokapitalizaciji, kot so si nekateri predstavljali." Se pravi, da je osnovni problem v tem, da s tem, kar je tukaj povedal, naravnost zavaja slovensko javnost, ker je tudi svetovalna hiša, ki je delala oceno kakovosti aktive v bankah, izrecno zapisala, da ni delala po mednarodnih računovodskih standardih. Glede te bančne luknje oziroma sanacije na sploh so se širile zgodbe, da so se študentje po Sloveniji prevažali z avtomobili in čez palec ocenjevali vrednosti. Normalno je, da nihče ne verjame takim ocenam, ki so jih oni napisali. To je po mojem drugo vprašanje, na katerega prej niste odgovorili: Ali bo vaša sistemska preiskava zajela tudi to vprašanje?
Hvala lepa. Mag. Goran Klemenčič, izvolite.
Hvala lepa. Najprej bi vam ponovno povedal, da ne bo Banka Slovenije tista, ki bo odločala o tem, kakšni so njeni privilegiji in imunitete, ampak bodo o tem odločala sodišča. Druga stvar. Tudi posamezniki v Banki Slovenije nimajo ne pravice ne pristojnosti odločati o tem, ali bodo ali ne bodo sodelovali s policijo, ker so to dolžni storiti v primeru, da so za to podani zakonski pogoji. Izjava guvernerja je bila res nekoliko nerodna, če že ne neprimerna; verjetno pa jo je treba dati v kontekst dogodkov, ki so bili dnevno pred tem. Kar pa se tiče sistemske preiskave, jaz verjamem, da je namenjena tudi temu. Zato smo se zavzemali, če bo zakon v parlamentu potrjen. Je pa treba vedeti, da je tudi v primeru tega zakona prišel dopis iz Frankfurta, takrat, ko smo ga vložili v parlament, češ da ni v celoti usklajen z mnenjem Evropske centralne banke, kar smo mi potem argumentirano zavrnili. V končni fazi bo pa to odločitev parlamenta. Verjamem, da v tej državi neke suverenosti še je. Hvala.
Hvala lepa. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 13. julija, ko bo Državni zbor odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 21. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Želim vam prijeten poletni večer!