Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 13. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Jana Jenko, mag. Alenka Bratušek, gospa Ljudmila Novak, mag. Bojan Krajnc do 12. ure, gospod Andrej Čuš in gospod Jan Škoberne. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 40. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG SKLEPA O SOGLASJU K PROGRAMU DELA IN FINANČNEMU NAČRTU AGENCIJE ZA ENERGIJO ZA LETO 2016. Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2016 je na podlagi petega odstavka 399. člena Energetskega zakona v soglasje Državnemu zboru predložila Agencija za energijo. Za dopolnilno obrazložitev Programa dajem besedo predstavnici predlagatelja – vršilki dolžnosti direktorice Agencije za energijo gospe Duški Godina.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci; predstavniki Vlade! Dovolite mi, da vam na kratko predstavim vlogo odgovornosti Agencije za energijo ter naloge, ki jo čakajo v letu 2016. Agencija za energijo je nacionalni regulator, ki v slovenskem prostoru deluje že od leta 2001. Vse od takrat so se vloga, naloge in s tem povezane odgovornosti agencije bistveno povečevale. Prelomno leto je bilo 2014, ko je bil v slovenski pravni prostor prenesen tretji sveženj evropskih direktiv na področju trga z električno energijo in zemeljskega plina. Takrat je agencija dobila večjo samostojnost, večjo neodvisnost in s tem tudi pomembnejšo vlogo ter s tem povezane pristojnosti v našem prostoru. Vse od njene ustanovitve dalje pri izvajanju svojih nalog zasleduje dva ključna cilja, in sicer zagotavljanje stroškovno učinkovitega spodbujanja razvoja varnih, zanesljivih in učinkovitih sistemov za prenos in distribucijo električne energije in zemeljskega plina ter doseganje največje koristi za odjemalce z zagotavljanjem učinkovitega in konkurenčnega trga. Navedena cilja agencija dosega z izvajanjem svojih nalog na področju sprejemanja splošnih aktov za izvrševanje javnih pooblastil, izdajanjem soglasij k aktom operaterjev, reguliranjem stroškov operaterjev, določanjem omrežnin in reševanjem sporov. S svojimi izkušnjami in ugotovitvami ima agencija pomembno vlogo pri razvoju zakonodaje na področju energetike. Program dela in finančni načrt agencije za leto 2016 je – tako kot naloge agencije – obsežen, zato mi dovolite, da predstavnim le ključne vidike in ključne naloge ter področja, ki jih namerava agencija opraviti v letu 2016. V tekočem letu, v letu 2015 je agencija sprejela več kot 20 splošnih aktov za izvrševanje javnih pooblastil in tako pomembno prispevala k razvoju normativne ureditve na trgu z električno energijo in zemeljskega plina. V letu 2016 pa bo večina aktivnosti namenjena proučevanju sistemskih obratovalnih navodil operaterjev na področju električne energije, zemeljskega plina in daljinske toplote, ki lahko začnejo veljati šele po predhodnem soglasju Agencije za energijo. Na tem področju pričakujemo vsaj 60 vlog za izdajo navedenega soglasja. V letu 2016 bo agencija tudi prvič začela z izvajanjem reguliranja cen toplote za daljinsko ogrevanje. Tudi na tem področju pričakujemo najmanj 50 vlog izvajalcev te energetske dejavnosti za izdajo soglasja k njihovim izhodiščnim cenam. Veliko pozornosti bomo namenili tudi področju zagotavljanja zanesljivosti oskrbe z zemeljskim plinom; na novo bomo pripravili oceno tveganj ter posodobili preventivni načrt ukrepov in načrt za izredne razmere. Na področju obnovljivih virov načrtujemo poleg drugih nalog povečanje nadzora nad imetniki deklaracij za proizvodne naprave in prejemniki državnih podpor, saj gre za področje, kateremu namenjajo država in odjemalci veliko denarja. V letu 2016 bomo v polnem obsegu začeli tudi z izvajanjem nalog, povezanih z zagotavljanjem učinkovite rabe energije, ter monitoringa in nadzora trga z električno energijo in zemeljskim plinom s ciljem zagotavljanja preglednosti in preprečevanja zlorab ter tržnih manipulacij. Naš še dodam, da agencija vsako leto pripravi krovni dokument države o razmerah na področju energetike, kjer so za naše potrebe in potrebe Evropske unije zbrani vsi pomembni podatki in kazalniki s tega področja. V agenciji želimo delovati proaktivno, zato bomo tudi v letu 2016 še posebej pozorno analizirali razmere na vseh tistih področjih, kjer ob naših rednih delovnih nalogah opažamo morebitna odstopanja ali trende, ki so vredni širšega razmisleka. V agenciji se zavedamo izjemnega pomena naših nalog z vidika države in posameznega odjemalca. Izvajamo jih strokovno in odgovorno do vseh deležnikov; hkrati pa tudi stroškovno učinkovito, zato za izvedbo v tem programu zajetih nalog ne načrtujemo povečanja stroškov, niti dodatnih zaposlitev v primerjavi s Programom dela in finančnim načrtom za leto 2015, kar pomeni, da se stroški odjemalcev električne energije in zemeljskega plina zaradi poslovanja agencije v prihodnjem letu ne bodo povečali. Naše zaveze ostajajo tudi za leto 2016 jasne – odgovorno, zakonito in učinkovito delo v korist vseh udeležencev trga za energijo. Zato predlagam, da Državni zbor sprejme soglasje oziroma potrdi Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2016. Hvala.
Program dela in finančni načrt je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo, ki Državnemu zboru predlaga, da sprejme Predlog sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2016. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gostje, kolegice in kolegi! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 14. seji 29. 10. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2016, ki ga je 30. 9. 2015 Državnemu zboru na podlagi petega odstavka 399. člena Energetskega zakona posredovala Agencija za energijo. Obrazložitev k predlaganemu dokumentu in glavne poudarke delovanja oziroma nalog Agencije za energijo je podala vršilka dolžnosti direktorice agencije gospa Duška Godina. Izpostavila je, da agencija v naslednjem letu pričakuje povečan obseg izdajanja soglasij, ki jih mora agencija dajati k splošnim aktom operaterjev sistemov in organizatorja trga. Do marca, ko se izteče prehodno obdobje iz Energetskega zakona, pričakujejo med 60 in 70 vlog za izdajo soglasij k splošnim aktom izvajalcev gospodarskih javnih služb na energetskem trgu in področju oskrbe s toploto. Poleg tega bo morala agencija na področju regulacije cen s toploto do 1. julija 2016 speljati približno 50 postopkov izdaj soglasij k izhodiščnim cenam toplote za daljinsko ogrevanje. V nadaljevanju je izpostavila, da bo agencija na področju zanesljive oskrbe z zemeljskim plinom izvedla novo oceno tveganj, posodobila preventivni načrt ukrepov ter načrt za izredne razmere. Izvajali bodo tudi nadzor nad imetniki deklaracij za proizvodne naprave ter prejemniki podpor za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov in soproizvodnjo z visokim izkoristkom. Agencija bo v prihodnjem letu izvajala tudi prilagoditve in razvoj informacijske infrastrukture predvsem na področju pridobivanja podatkov, monitoringa trga in izvajanja uredbe REMIT, ki zaradi vpetosti v mednarodno izmenjavo podatkov na veleprodajnem trgu postavlja zelo visoke informacijske zahteve z vidika programske opreme in vidika varnosti podatkov. Na področju mednarodne aktivnosti agencije je izpostavila sodelovanje z Evropsko komisijo in evropskimi regulatorji, zlasti pri nalogah za vzpostavitev skupnega notranjega energetskega trga Evropske unije, ki zajemajo uveljavitev enotnih omrežnih pravil za sistemske operaterje ter sooblikovanje modela trga, ki bo omogočil izpolnitev zavezujočih ciljev dolgoročne energetske politike. V zvezi s kadrovskim načrtom je bilo poudarjeno, da agencija v letu 2016 ne predvideva dodatnih novih zaposlitev. Glede finančnega načrta pa je bilo izpostavljeno, da pretežni vir prihodkov agencije predstavlja letno nadomestilo operaterja prenosnega omrežja zemeljskega plina in sistemskega operaterja prenosnega sistema električne energije. Obremenitev za enoto iz tega naslova ostaja enaka kot v letu 2015, tudi znesek za opravljanje nalog ostaja v primerjavi z letošnjim letom nespremenjen, kar pomeni, da poslovanje agencije ne bo dodatno bremenilo odjemalcev električne energije in zemeljskega plina. Predstavnik Vlade – državni sekretar na Ministrstvu za infrastrukturo je poudaril, da je ministrstvo v svojih izhodiščih izrazilo pričakovanje, da v letu 2016 agencija ne bo povečevala števila zaposlenih in poviševala nadomestil operaterjev za pokritje stroškov njenega dela. Predstavnik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj pa je poudaril, da komisija podpira Program dela in finančni načrt agencije za leto 2016 in kot pozitivno ocenjuje dejstvo, da agencija ne predvideva sprememb pri višini nadomestil obeh operaterjev oziroma ohranja delež cene za uporabo omrežij na trenutni višini. V razpravi so poslanke in poslanci pozitivno ocenili predloženi Program dela in finančni načrt ter napovedali podporo sklepu. V razpravi je nato odbor opravil glasovanje o naslednjem predlogu sklepa; in sicer Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor predlaga Državnemu zboru, da sprejme Sklep o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2016 z dne 30. 9. 2015; in ta sklep tudi izglasoval z 11 glasovi za in nobenim proti.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani predsednik Državnega zbora, lep dober dan vsem skupaj! Agencija za energijo kot nacionalni energetski regulativni organ na področju trga z energijo predstavlja pomemben člen v verigi izvrševalcev nalog energetske zakonodaje. Nove naloge, ki jih je agencija začela izvajati na podlagi Energetskega zakona, predstavljajo obsežen sveženj obveznosti pri pripravi in izvajanju splošnih aktov za učinkovitejše delovanje trga z elektriko in zemeljskim plinom. Do marca leta 2016, torej do izteka prehodnega obdobja iz Energetskega zakona, bo treba izdati okrog 70 soglasij k splošnim aktom izvajalcev gospodarskih javnih služb na energetskem trgu in na področju oskrbe s toploto. Delo bo osredotočeno na spremljanje izvajanja vseh regulativnih okvirov za obdobje 2016–2018, ki jih je agencija sprejela v letu 2015. Ker je agencija marca letos dobila soglasje Državnega zbora za povečanje števila zaposlenih, v letu 2016 dodatnih novih zaposlitev ne bodo potrebovali. Ker je Državni zbor k Programu dela in finančnemu načrtu agencije za leto 2015 podal soglasje šele marca letošnjega leta, pogodb o zaposlitvi še niso sklenili z vsemi novimi 12 uslužbenci, zato se bo tudi del nalog iz letošnjega leta prenesel v leto 2016. Ker pretežni vir prihodkov agencije predstavlja letno nadomestilo operaterja prenosnega sistema in nadomestilo sistemskega operaterja – v prvem primeru Plinovodi, d. o. o.; v drugem primeru Eles, d. o. o. –, je dobrodošel podatek, da agencija ne predvideva sprememb višine nadomestil obeh operaterjev. Če pa pogledamo končno ceno, ki jo plača odjemalec električne energije oziroma zemeljskega plina, vidimo, da je dejanska poraba mnogo manjša. To kaže na nesorazmerno visok delež obveznih dajatev, ki jih morajo odjemalci plačati poleg dejanske porabe energentov. Krščanski demokrati ob tem še vedno izpostavljamo smiselnost petega odstavka 399. člena Energetskega zakona, ki Državnemu zboru Republike Slovenije nalaga, da poda soglasje k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo. Spoštovani,kolegice in kolegi, to je popoln nesmisel, saj vsem primerljivim institucijam soglasje k takšnim dokumentom daje predvsem Vlada, ki posledično tudi prevzema odgovornost za delovanje in poslovanje. V Novi Sloveniji bomo Predlog sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za prihodnje leto podprli. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu gospod Danilo Anton Ranc.
Spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, spoštovana državna sekretarka gospa Lidija Stebernak, spoštovana v. d. direktorice Agencije za energijo gospa Duška Godina! V Poslanski skupini Stranke modernega centra ocenjujemo, da je Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za leto 2016 ustrezno pripravljen. Naša odločitev je sledila dejstvom, da agencija v letu 2016 ne načrtuje novih zaposlitev, nobenih sprememb višine nadomestila operaterja prenosnega sistema oziroma nadomestila sistemskega operaterja, in to kljub dejstvu, da je bil vladni sklep glede potrditve višine dodatka delovanja agencije v ceni za uporabo elektroenergetskih in plinskih omrežij v letošnjem letu sprejet z zakasnitvijo. Izvajanje nekaterih aktivnosti agencije se je zaradi tega pričelo kasneje, vendar bodo v letu 2015 izvedene delno, delno pa se prenašajo v leto 2016. Dodatna sredstva je bilo treba v letošnjem letu Agenciji za energijo zagotoviti predvsem zaradi novih delovnih nalog v skladu z novelo Energetskega zakona in prehodnega obdobja, ki se izteče marca 2016. Delež cene za uporabo omrežij zemeljskega plina se tako ne spreminja, prav tako pa ostane nespremenjen tudi delež cene za uporabo elektroenergetskega omrežja. V Programu dela in finančnem načrtu Agencije za energijo za 2016 so sprejete naloge, ki jih mora agencija v letu 2016 izvesti v skladu s predpisano zakonodajo. Z novim Energetskim zakonom agencija izvaja nove naloge v povezavi z učinkovitejšim delovanjem trga z elektriko in zemeljskim plinom, kot je na primer nadzor energetskega trga, nadzor nad zakonitostjo dela izvajalcev, energetskih dejavnosti, zagotavljanje prenosljivosti oskrbe z zemeljskim plinom, pristojnosti spodbujanja na področju učinkovite rabe energije, skrb za odjemalce ter aktivnosti v povezavi z mednarodnimi obveznostmi na ravni Evropske unije. Pri teh aktivnostih Poslanska skupina Stranke modernega centra izpostavlja prizadevanja agencije na področju spodbujanja učinkovite rabe energije ter obnovljivih virov energije. Na področju obnovljivih virov energije podpiramo proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov na osnovi hidroenergije, geotermalne energije in vetrne energije. Kritični smo do proizvodnje električne energije na osnovi fotovoltaike in lesne biomase, saj smo s subvencijami za kurjenje lesa zmanjšali konkurenčnost lesne industrije. Za subvencioniranje obnovljivih virov bomo namenili v desetih letih kar milijardo evrov. Ne pozabimo, da ta sredstva za spodbujanje obnovljivih energij obremenijo potrošnika in tudi državni proračun. Vsekakor bi bilo bolj smotrno ta sredstva nameniti za investiranje v hidroelektrarne, geotermalno energijo ali vetrno energijo. Agencijo podpiramo pri aktivnostih nadzora neracionalnih stimulacij obnovljivih virov energije, pri aktivnem odpravljanju nepravilnosti in neracionalnosti v slovenski energetiki ter pri pripravi energetskega koncepta, saj ima to velik vpliv na končno ceno električne energije in na nenadzorovano rast cene električne energije. Pričakujemo proaktivno vlogo agencije pri odpravljanju nepravilnosti v energetiki in pri pripravi energetskega koncepta Slovenije. Iz Programa dela in finančnega načrta so opisana tudi prizadevanja za vzpostavitev energetske unije in pogojev za dokončno oblikovanje energetskega trga, ki bo deloval v korist končnih odjemalcev. Podpiramo pripravo projektov skupnega interesa vključno z oblikovanjem metodologije analize skupnih evropskih investicij. V celoti pa Poslanska skupina Stranke modernega centra podpira poslovni načrt agencije za leto 2016.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke; v njenem imenu gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! K programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2016 mora podati soglasje Državni zbor, in to na osnovi 399. člena Energetskega zakona. Poslanci Slovenske demokratske stranke smo že ob sprejemanju Energetskega zakona opozorili na to anomalijo oziroma unikum, da poslanci dajemo soglasje gospodarskemu subjektu za njegove nadaljnje poslovne odločitve. Predlog za popravek tega bomo poslanci Slovenske demokratske stranke ob ponovnem odpiranju Energetskega zakona zopet vložili. Danes niti resorno ministrstvo niti vlada nimata pristojnosti nad Agencijo za energijo. Zanimivo je bilo stališče Ministrstva za infrastrukturo na odboru k Programu dela in finančnemu načrtu agencije za leto 2016 z dvema določiloma: ni novih zaposlitev, ni dviga nadomestila operaterjev za financiranje Agencije za energijo. Kot prvo, ministrstvo nima nobene pristojnosti nad agencijo zaradi Energetskega zakona. Kot drugo, Energetski zakon nalaga agenciji zelo veliko novih nalog, ki jih ta agencija sedaj še niti v celoti ne opravlja. In predstavniki ministrstva ta moment niti jasno ne vedo, kakšen procent, kakšno količino nalog mora agencija v prihodnosti s tega naslova, te obveze, iz zakonskih določil še opraviti. Postavlja pa neke mejnike, ki tako nimajo nobene pristojnosti zaradi zakona; pa niti ne pozna samega predmeta in obsega dela, ki jih nalaga zelo obsežen Energetski zakon. V Slovenski demokratski stranki smo mnenja, da je Program dela Agencije za energijo dobro zastavljen, ki plansko širi obseg del, ki jih daje nov Energetski zakon. Na zastavljen program agencije v prihodnosti nimamo pripomb in ne bomo nasprotovali Programu dela Agencije za energijo za leto 2016. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana v. d. direktorice Agencije za energijo, spoštovana državna sekretarka s sodelavko, spoštovani kolegice in kolegi. Obravnava letošnjega Programa dela in finančnega načrta Agencije za energijo je minila brez zapletov, kakršnim smo bili priča lani, ko se poslanci nismo strinjali s preveč ambicioznim kadrovskim načrtom in nekaterimi preobširno načrtovanimi investicijami. Agencija v letu 2016 ne predvideva dodatnih novih zaposlitev; kar pa se tiče finančnega načrta, naj omenim, da pretežni vir prihodkov agencije predstavlja letno nadomestilo operaterja prenosnega omrežja zemeljskega plina in sistemskega operaterja prenosnega sistema električne energije. Obremenitev na enoto s tega naslova ostaja enaka kot v letu 2015, prav tako ostaja enak znesek za opravljeno nalogo v primerjavi z letošnjim letom nespremenjen, kar pomeni, da poslovanje agencije ne bo dodatno obremenilo odjemalcev električne energije in zemeljskega plina. Sicer pa agencijo v naslednjem letu čaka kar precejšnje povečanje obsega dela, predvsem na podlagi določil Energetskega zakona. Agencija bo morala na primer na področju regulacije cen s toploto do 1. julija 2016 speljati približno 50 postopkov izdaje soglasij k izhodiščnim cenam toplote za daljinsko ogrevanje. Zavezanci za regulacijo morajo do konca letošnjega leta posredovati vloge za izdajo soglasja, agencija pa bo v postopku preverjala, ali so zavezanci določili izhodiščno ceno, skladno z veljavnim aktom o metodologiji za oblikovanje cene toplote za daljinsko ogrevanje ter določili že omenjenega Energetskega zakona. Agencijo čaka tudi povečan obseg izdajanja soglasij, ki jih mora dajati k splošnim aktom operaterjev sistemov in organizatorjev trga. Do marca, ko se izteče prehodno obdobje iz Energetskega zakona, se pričakuje med 60 in 70 vlog za izdajajo soglasij k splošnim aktom izvajalcev, gospodarskih javnih služb na energetskem trgu in področju oskrbe s toploto. Na področju zanesljive oskrbe z zemeljskim plinom bo agencija izvedla novo oceno tveganj in posodobila preventivni načrt ukrepov ter načrt za izredne razmere. Izvajali pa bodo tudi nadzor nad imetniki deklaracij za proizvodne naprave ter prejemniki podpor za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov in soproizvodnjo z visokim izkoristkom. V naslednjem letu bo agencija izvajala tudi prilagoditve in razvoj informacijske infrastrukture, predvsem na področjih pridobivanja podatkov, monitoringa trga in izvajanja uredbe REMIT, ki zaradi vpetosti v mednarodno izmenjavo podatkov o veleprodajnem trgu postavlja zelo visoke informacijske zahteve z vidika programske opreme in vidika varnostni podatkov. Naj na koncu povem, da nas v Poslanski skupini Desus veseli dejstvo, ki je bilo predstavljeno ob obravnavi programa na matičnem delovnem telesu, in sicer da agencija ne predvideva sprememb pri višini nadomestil obeh operaterjev oziroma ohranja delež cene za uporabo omrežij na trenutni višini. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus podpiramo predlog sklepa, da Državni zbor soglaša s Programom dela in finančnim načrtom Agencije za energijo za leto 2016. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu gospa Marija Bačič.
Spoštovani gospod predsednik, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Agencija za energijo je na podlagi določil Energetskega zakona pripravila Program dela in finančni načrt agencije za leto 2016 in ga v skladu z določili že omenjenega zakona poslala Državnemu zboru z namero, da Državni zbor agenciji izda soglasje. Na matičnem delovnem telesu so ta akt obravnavali in soglasno sprejeli sklep, naj Državni zbor izda soglasje k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2016 z dne 30. 9. 2015. Socialni demokrati bomo predlagani sklep matičnega delovnega telesa podprli. Agencija za energijo je nacionalni energetski regulatorni organ, ki usmerja in nadzira izvajalce energetskih dejavnosti na področju električne energije, zemeljskega plina in daljinskega ogrevanja. V Programu dela so zajete vse naloge, ki jih mora agencija v letu 2016 izvesti na navedenih področjih; podlaga za izvajanje nalog pa je v slovenski in evropski energetski zakonodaji. Z novim Energetskim zakonom je agencija dobila obsežne obveznosti pri pripravi in izvajanju splošnih aktov, ki so namenjeni učinkovitejšemu delovanju trga z elektriko in zemeljskim plinom. Nekaj obveznosti je že bilo izvedenih v letu 2015; v letu 2016 pa jo čakajo naloge, ki zajemajo zagotavljanje zanesljivosti oskrbe z zemeljskim plinom, reguliranje toplote in drugih energetskih plinov, potrjevanje naložbenih načrtov operaterjev sistema, nadzor nad zakonitostjo dela izvajalcev energetskih dejavnosti, nadzor energetskega trga in certificiranje operaterjev prenosnih sistemov. Agencija pa ima tudi pristojnost na področju učinkovite rabe energije in skrb za odjemalce. Povečan obseg nalog pa se nanaša tudi na mednarodne obveznosti na ravni Evropske unije. Na odboru je predstavnica agencije podala podatek, da do marca, ko se izteče prehodno obdobje iz Energetskega zakona, pričakuje med 60 in 70 vlog za izdajo soglasij k splošnim aktom izvajalcev gospodarskih javnih služb na energetskem trgu in področju oskrbe s toploto. Poleg tega pa bo agencija morala na področju regulacije cen s toploto do 1. julija 2016 izpeljati približno 50 postopkov izdaj soglasij k izhodiščnim cenam toplote za daljinsko ogrevanje. Povedala je tudi, da morajo zavezanci za regulacijo do konca letošnjega leta posredovati vloge za izdajo soglasja; agencija pa bo v postopku preverjala, ali so zavezanci določili izhodiščno ceno, skladno z veljavnim aktom o metodologiji za oblikovanje cene toplote za daljinsko ogrevanje in določili Energetskega zakona 1 (EZ-1). Agencija bo na področju zanesljive oskrbe z zemeljskim plinom izvedla novo oceno tveganj in posodobila preventivni načrt ukrepov ter načrt za izredne razmere. Izvajali bodo nadzor nad imetniki deklaracij za proizvodne naprave ter prejemniki podpor za proizvodnjo električne energije iz obnovljivih virov in soproizvodnjo z visokim izkoristkom. To je le nekaj poudarkov o nalogah, ki so bile izpostavljene na odboru. Kar se tiče finančnega in kadrovskega dela tega programa, bi izpostavila, da v agenciji za leto 2016 ne načrtujejo novih zaposlitev; bo pa do konca leta realiziran kadrovski načrt za leto 2015. Obveznosti do zaposlenih so vezane tudi na Zakon o ukrepih na področju plač in drugih stroškov dela v javnem sektorju za leto 2016, upošteva se plačno lestvico za javni sektor. Pretežni vir prihodkov agencije predstavlja letno nadomestilo operaterja prenosnega omrežja zemeljskega plina in sistemskega operaterja prenosnega sistema električne energije. Obremenitev na enoto iz tega naslova ostaja enaka kot v letu 2015, pa tudi znesek za opravljanje nalog ostaja v primerjavi z letošnjim letom nespremenjen, kar pomeni, da poslovanje agencije ne bo dodatno obremenilo odjemalcev električne energije in zemeljskega plina. Socialni demokrati pričakujemo, da bodo na agenciji obveznosti za leto 2016, ki jih nalaga zakonodaja, opravili z odliko. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani zbor, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Združena levica delo agencije spoštujemo in podpiramo. Program dela in finančni načrt Agencije za energijo za prihodnje leto se nam zdi načeloma dobro pripravljen. Vseeno pa se je treba zavedati, čeprav agencija svoje delo opravlja dobro, to ne pomeni, da je njena politična usmeritev pravilna. Za to ne leži krivda na agenciji kot taki, ampak na politični usmeritvi tega Državnega zbora oziroma države Slovenije. Vendar mi ne bomo kaznovali agencije zaradi tega, ker mi narobe delamo ali nekoliko mogoče preveč površno. Program dela bomo podprli, vseeno pa se nam zdi nujno izpostaviti nekaj najpomembnejših vidikov tega dokumenta. Prvič. Agencija bo sodelovala v regionalni skupini Srednja vzhodna Evropa (CEE), Srednja južna Evropa (CSE) in Južna jugovzhodna Evropa ter morda tudi v skupini Južni plinski koridor – pri oblikovanju, spremljanju in ocenjevanju seznama projektov skupnega evropskega interesa. Imela bo torej možnost vplivati na investicije v energetsko infrastrukturo, kar je pomembno vsaj z vidikov energetske varnosti in ekonomske učinkovitosti. Velikost slovenske države oziroma velikost našega gospodarstva ni v prid agenciji; bo pa lahko v prid dejavnosti sama lokacija, če bodo omenjene trase šle preko slovenskega ozemlja. Drugič. Agencija je zelo dejavna pri spodbujanju proizvodnje elektrike iz obnovljivih virov energije, kar se je odražalo tudi v statistikah. Na primer, delež obnovljivih virov v skupni rabi energije je bil v letu 2013 za 16 % višji glede na leto 2012 zaradi višje rabe tovrstnih virov ter zmanjšanja skupne rabe energije. Dobro. Del pojasnila povečanja deležev obnovljiv virov energije lahko odpade tudi na nižjo stopnjo gospodarske aktivnosti v energetsko najbolj intenzivnih panogah, kar ni spodbudno, a pod črto je rezultat tovrstne uporabe obnovljivih virov energije dober in presega cilje, ki smo si jih zadali v letu 2010. Vendar s tem ne smemo biti zadovoljni in si moramo postaviti višje cilje. Tretjič, zelo pomembno. Agencija je ključni nacionalni element vzpostavljanja tako imenovanega skupnega energetskega trga EU, kar veste, da je eno od Junckerjevih ključnih idej, kar je lahko njena potencialno najbolj problematična dejavnost. Zakaj? Takšen trg bi sicer imel kratkoročno pozitivne posledice za končne uporabnike, predvsem v zniževanju cen ob zaostreni konkurenci, vendar bi nižje marže zmanjševale tudi akumulacijska in investicijska sredstva. Srednjeročno pa bi dumpinške cene večjih mednarodnih dobaviteljev električne energije in plina lahko na evropski ravni ustvarile vsaj oligopole, če že ne monopole; kar sčasoma povzroči višje cene za končne uporabnike in tudi manjše investicije v energetsko infrastrukturo, proizvodnjo in distribucijo. Dodaten pomislek pa bi moral biti zlasti glede na sedanje razmere tudi varnost; v smislu energetske varnosti Slovenije, če pride do dezintegracije Evropske unije ali celo do kakšnih večjih mednarodnih konfliktov. Vzemimo ta dokument kot priložnost za premislek o navedenih točkah. Mi bomo podprli poročilo, kot sem že rekel. Hvala za besedo.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O Predlogu sklepa o soglasju k Programu dela in finančnemu načrtu Agencije za energijo za leto 2016 bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v torek, 24. 11. 2015, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ROMSKI SKUPNOSTI V REPUBLIKI SLOVENIJI, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina štirih poslank in poslancev s prvopodpisano mag. Mirjam Bon Klanjšek. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem predsednici odbora mag. Lilijani Kozlovič za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Zakon o romski skupnosti v Republiki Sloveniji je Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo na svoji 13. seji 6. 11. 2015 obravnaval kot matično delovno telo. Gre za zakon, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano mag. Mirjam Bon Klanjšček; s predlogom za obravnavo po skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 35. seji 11. 9. 2015 sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. V poslovniškem roku amandmaji k predlogu zakona niso bili vloženi. Predstavnica predlagatelja je v dopolnilni obrazložitvi povedala, da je bil osrednji namen zakona rešiti prostorsko problematiko in s tem urediti razmere, v katerih živijo predstavniki romske skupnosti. Mnoge romske skupnosti nimajo dostopa niti do zadostne količine pitne vode. Občine bi torej morale že na podlagi mednarodnih dokumentov uresničevati prej omenjene človekove pravice za vse prebivalce občine in tudi za Rome. Kot osrednji člen predloga zakona je izpostavila 5.a člen, ki po njihovem mnenju ustrezneje ureja nadomestno ukrepanje države, in sicer v primeru, ko občina ne izvaja svojih nalog. Nadomestno ukrepanje države je ukrep skrajne narave ter po svoji naravi začasen in zgolj z namenom, da se zagotovitvijo temeljne človekove pravice. V predlogu zakona je določena tudi sestava romskega sveta, ki naj bi omogočala učinkovito zastopanje pripadnikov romske skupnosti. Ker pa zakon ni bil usklajen s ciljno javnostjo, predvsem z Romi samimi, pa je predlagala odboru odločitev, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je izpostavil, da predlog ne vsebuje primerjalnopravnega vidika. Po določbi druge alineje drugega odstavka naj bi občine ne glede na pravni status stanovanjskih objektov zagotavljale pogoje za minimalno oskrbo. Takšen način zakonskega urejanja pa po njihovem mnenju pomeni odstop od dosedanje prakse in je nesprejemljiv. Prav tako bi bilo v 5. členu omenjenega predloga zakona treba določneje opredeliti, kaj in v kolikšni meri je dolžnost glede samega financiranja na strani občin in kaj na strani države. Predstavnica Urada za narodnosti je povedala, da Vlada predloga zakona ne podpira in da je v prihodnje potrebno področje romske skupnosti v skladu z evropskim pravnim redom urediti v sodelovanju s pristojnim ministrstvom, Vlado, nevladnimi organizacijami in Svetom romske skupnosti. Predstavniki Zveze Romov Slovenije, Zveze Romov za Dolenjsko in Foruma romskih svetnikov prav tako niso podprli predloga zakona, ker v njegovo pripravo niso bili vključeni. Podali pa so še določene druge vidike, ki so potrebni drugačne normativne ureditve. V razpravi o tem, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, je bilo izpostavljeno, da je temelj za dosego ustreznejše rešitve na področju romske problematike dosežen konsenz med Vlado in predstavniki romske skupnosti. Odbor je na koncu sprejel sklep, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Besedo dajem predstavnici predlagatelja predloga zakona mag. Mirjam Bon Klanjšček za uvodno predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa.
Hvala lepa. Spoštovani, vsi lepo pozdravljeni! Za vložitev novele zakona, ki je pred nami, smo se odločili v moji nekdanji Poslanski skupini Zavezništva Alenke Bratušek. Vsebina predloga novele pa je deloma nastala že pred tem, v času vlade Alenke Bratušek, ko je Urad za narodnosti vodila državna sekretarka Tamara Vonta. Takrat je bil predlog zakona, ki se dotika bivanjske problematike romske skupnosti, v dolgotrajnem procesu z romsko skupnostjo tudi usklajen. Na žalost pa se je mandat vlade končal, preden bi predlog novele lahko prispel v Državni zbor. Ker so vse od takrat na področju, ki ga urejamo z zakonom, ni spremenilo tako rekoč nič, smo se odločili, da predlog novele vložimo sami. Z zakonom, ki smo ga vložili, določamo okvir za zagotovitev pogojev za umestitev romskih naselij v prostor, za njihovo ureditev in izboljšanje bivalnih razmer, kar bi morali storiti že pred časom. Velik del pripadnikov romske skupnosti danes namreč živi v naseljih in razmerah pod minimalnimi bivalnimi standardi. Medtem ko ima skoraj 100 % slovenskega prebivalstva tako rekoč neomejen dostop do pitne vode, mnoge romske skupnosti nimajo dostopa niti do minimalne količine vode. Poleg tega je veljavni zakon na področju urejanja romskih naselij nedorečen, nejasen in neizvedljiv. Z novim 5.a členom, ki ga predlagamo, se zato ustrezneje ureja nadomestno ukrepanje države na način, ki ne bo nagrajeval občin za neizvajanje njihovih izvirnih pristojnosti v primeru urejanja romskih naselij. V procesu dokončnega oblikovanja predloga novele smo se posvetovali tudi s kabinetom varuhinje človekovih pravic, ki tudi v poročilu, ki ga je Državni zbor obravnaval prav pred kratkim, posebno pozornost namenja ravno reševanju bivanjske problematike romske skupnosti. Z njihovo pomočjo smo zagrizli v kislo jabolko sestave Sveta romske skupnosti in njegovega delovanja. Prepričani smo, da je tudi tu mogoče doseči izboljšave v smeri večje in bolj samostojne samouprave. Naj na koncu poudarim, da Ustava jasno določa, da je za zagotavljanje človekovih pravic vsem, tudi Romom, odgovorna država. In kljub temu da se občine na vse mogoče načine upirajo urejanju romske problematike, je na koncu odgovornost na državi. Država je tista, ki odgovarja pred Evropskim sodiščem za človekove pravice, kjer smo se ponovno znašli pred nekaj meseci. Zavedamo se, da je predlog potreben določenih sprememb, ki bi jih lahko skupaj dorekli v postopku obravnave v Državnem zboru, vendar je bila novela že na odboru izglasovana kot neprimerna za nadaljnjo obravnavo. A ne morem pozabiti, da sem ravno pred časom sodelovala na odboru, kjer smo razpravljali o amandmajih k skoraj vsem členom predlaganega vladnega zakona. Obravnavali smo tudi vladni Zakon o zavarovalništvu, h kateremu je bilo vloženih skoraj 300 amandmajev; in oba sta primerna za nadaljnjo obravnavo, tako ste odločili v koaliciji. Nisem tukaj, da bi trkala na vašo vest, povedati pa moram, da mi je žal, da vladna koalicija ni zbrala dovolj volje in poguma, da bi skupaj rešili problem romskih skupnosti v naši državi. Upam, da se Vlada zaveda svoje odgovornosti in da bomo v kratkem dobili na mizo predlog rešitve. Našo podporo pri reševanju tega vprašanja zagotovo imate. Hvala lepa.
Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavniku Vlade mag. Stanku Baluhu, direktorju Urada Vlade Republike Slovenije za narodnosti.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije razume utemeljene in legitimne cilje, ki jih izpostavljajo s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano mag. Mirjam Bon Klanjšček, in sicer da omenja in razlaga bivanjske razmere romske skupnosti, kar je tesno povezano tudi z uresničevanjem temeljnih človekovih pravic, kot so dostop do zdrave pitne vode in sanitarij ter dostop do primernega bivališča. Prav tako se tudi Vlada Republike Slovenije zaveda dejstva, da so se v praksi izkazale nekatere pomanjkljivosti pri delovanju Sveta romske skupnosti v Republiki Sloveniji, zaradi česar bi bilo smiselno razmisliti o možnostih drugačnega oblikovanja in sestave te organizacije. Vendar pa iz razlogov, ki jih je Vlada Republike Slovenije podrobneje predstavila v svojem pisnem mnenju, predloga zakona ne more podpreti. Na dejstvo, da se Vlada Republike Slovenije prej povedanega zaveda, kaže tudi uvrstitev priprave Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji v normativni del programa Vlade Republike Slovenije za leto 2014 in 2015. Sicer pa pobude in razprave o tem, da bi bilo veljavni zakon treba dopolniti in spremeniti, niso nove, saj je v tem času Urad Vlade Republike Slovenije za narodnosti kot nosilec priprave zakona večkrat pričel s pripravo novega zakona oziroma novele zakona; začeli smo že leta 2011. Opravljali smo vrsto strokovnih pogovorov, organizirali javne razprave, predstavitve, pripravili smo tudi delovni osnutek, katerega je predlagatelj vzel za svojo osnovo in ga potem po svoje tudi dopolnil; vendar pa se je v nadaljnjih medresorskih usklajevanjih izkazalo, da predlagane spremembe in dopolnitve zakona še niso v zadostni meri usklajene. Prav tako pa je svoje pomisleke izražala tudi romska skupnost zaradi kompleksnosti in zahtevnosti tematike, zlasti v povezavi s pripravo spremembe in dopolnitve 5. člena veljavnega zakona ter tudi zaradi različnih mnenj in razhajanj znotraj romske skupnosti glede veljavnega 5. člena in 10. člena. Zato je bilo odloženo usklajevanje in priprava novele zakona. Ob upoštevanju dejstva, da se v letu 2015 izteka veljavnost Nacionalnega programa ukrepov za Rome za obdobje 2010–2015, v zvezi s katerim potekajo trenutno zelo intenzivne aktivnosti za pripravo nove strategije na področju vključevanja Romov za obdobje 2016–2021, ki je v letošnjem letu prioriteta Vlade Republike Slovenije, saj mora biti strategija sprejeta najkasneje do konca leta 2015, je bil Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji v juniju 2015 umaknjen iz normativnega delovnega programa Vlade Republike Slovenije. Načrtuje pa se njegova ponovna uvrstitev v normativni del programa Vlade Republike Slovenije za leto 2016. Dodatno je po mnenju Vlade Republike Slovenije potreben tehten razmislek tudi o nekaterih drugih določbah in ključnih rešitvah veljavnega zakona, kar zahteva bolj poglobljeno pripravo sprememb in dopolnitev zakona, kot je bila opravljena do sedaj; in je torej zakon glede na izkušnje v zvezi z njegovim uresničevanjem v praksi potreben celovitejše prenove. Vlada Republike Slovenije predlogu zakona nasprotuje in meni, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ker pa se Vlada Republike Slovenije zaveda pomembnosti urejanja odprtih vprašanj in odprave ugotovljenih pomanjkljivosti veljavne ureditve, bo ob upoštevanju namenov in razlogov predlagateljev za spremembe in dopolnitve veljavnega zakona v okviru strokovne razprave medresorskega usklajevanja in usklajevanja z romsko skupnostjo sama pripravila predlog sprememb in dopolnitev Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji, ki ga namerava uvrstiti, kot že rečeno, v svoj normativni program za prihodnje leto. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu gospod Dušan Radič.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem navzočim! Pravna podlaga za urejanje položaja romske skupnosti v Republiki Sloveniji je 65. člen Ustave, ki določa, da položaj in posebne pravice romske skupnosti, ki živi v Sloveniji, ureja zakon. S tem so bili postavljeni pravni temelji za zaščitne ukrepe. Do dosledne izpeljave ustavne določbe je prišlo s sprejetjem Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji v letu 2007. Romska skupnost je s tem zakonom dobila formalnopravni status, ki naj bi urejal različna področja in je hkrati pomenil tudi zapolnitev mednarodnih konvencij, ki jih je podpisala Slovenija. Slovenija je s tem zakonom postala tudi prva država v Evropski uniji, ki sploh ima Zakon o romski skupnosti. V preteklih letih od sprejetja zakona so se njegove pomanjkljivosti izkazale v praksi. Prav tako so nekatere organizacije romske skupnosti, nekatere nevladne organizacije in Varuh človekovih pravic opozarjali na neizpolnjevanje 5. člena in neustreznosti 10. člena Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji. Iz tega lahko sklepamo, da je zakon res potreben temeljite prenove. Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji, ki so ga vložili poslanci zdaj že nekdanje stranke ZaAB, v katerem predlagajo določbo, da bi v primeru neaktivnosti občin pri izvajanju zakonsko določenih nalog na področju urejanja zakonskih pravic Romov, nadomestno ukrepala država. V primeru, da občine ne bodo zagotavljale ustreznih bivalnih razmer romske skupnosti, zakon predvideva, da bo pristojnost prevzela država na stroške občin, če komunalna neurejenost romskega naselja privede do trajnega ogrožanja zdravja ali življenja ljudi, ali trajnega ogrožanja okolja. Šlo bi naj, milo rečeno, za tako imenovano discipliniranje občin, čemur pa večina občin, v katerih prebivajo Romi, ostro nasprotuje. Predlagatelji novele želijo spremeniti tudi sestavo Sveta romske skupnosti Republike Slovenije, v katerega bi naj bili po predlogu vključeni tudi pripadniki Sintov. Svet romske skupnosti, ki ga zdaj sestavlja 21 članov, bi imel po novem 19 članov in naj ne bi imel zakonsko predpisane sestave, temveč bi člane in način njihovega izbora prepustili novemu statutu, ki naj bi ga sprejel Svet z dvotretjinsko večino vseh članov. Predlagatelj je izpostavil, da je bil zakon pripravljen že v prejšnjem mandatu v sodelovanju z varuhinjo človekovih pravic. Zelo zanimivo – da ne rečem tragikomično – pa je, da romska skupnost v Republiki Sloveniji v pripravo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji ni bila vključena in za vložitev novele v zakonodajni postopek niti ni vedela. Kot vemo, Urad za narodnosti pripravlja strategijo na področju vključevanja Romov za obdobje 2016–2021, čemur bo sledil nov Zakon o romski skupnosti, ki bo celostno urejal pomanjkljivosti obstoječe zakonodaje in ustrezno obravnaval romsko problematiko. Poslanska skupina Stranke modernega centra se zavzema, da se v pripravo nove nacionalne strategije aktivno vključi predstavnike romske skupnosti. Prav tako je nujno, da se neodzivnost ministrstev pri pripravi novih programov zmanjša. Ker tudi Zveza Romov Slovenije nasprotuje zakonu in glede na napovedi Vlade o pripravi novega zakona, tega predloga zakona ni možno podpreti. Poslanci Stranke modernega centra bomo zato glasovali za sklep, da je predlog zakona neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Smo pred zanimivo dilemo. Zakon je nujno potreben, vložen je bil, proti so občine, proti so romske skupnosti, proti je Vlada in tudi mi bomo proti temu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo; ker ni. Je pa treba pri tem povedati eno stvar, leta 2007 smo ta zakon sprejeli – Zakon o romski skupnosti, predhodnik je o tem govoril. To je bilo v obdobju vlade Janeza Janše, to ste pozabili dodati, ker se mi zdi pomembno, ker tudi kakšen drug zakon smo sprejeli prvi, v obdobju med 2004 in 2008. Zakaj je potrebna sprememba sedanjega zakona? Sedanja zakonodaja nalaga občinam, da so občine tiste nosilke, ki so zadolžene za komunalno infrastrukturo, recimo v romskih naseljih; to je čista neumnost. Najdite mi v Sloveniji župana, ki bo izdvojil iz proračuna kupček denarja, napeljal vodovod v romsko naselje, naredil tam ceste; ker je s tem podpisal za naslednje volitve, da ne bo nikoli več župan. Zakon je treba spremeniti, ampak spremeniti na način, da bo država tista – ne zdaj na občinske stroške, kot si je predlagatelj zamislil –, ki bo za to preprosto poskrbela. Z vidika aktualne situacije pa je treba povedati še naslednje, če ta država za prosilce za azil izdvoji 10 tisoč evrov na leto, poudarjam 10 tisoč evrov na leto, to je podatek finančnega ministrstva, za ljudi, ki so tujci, ki so prvič stopili v to državo, nima pa denarja za to, da bo napeljala dva kilometra vodovodnih cevi in eno pipo v romsko naselje; potem je nekaj narobe s prioritetami v tej državi. Romi so zagotovo ljudje, ki tukaj živijo stoletja in so naši državljani. Naši državljani, ki tukaj živijo stoletja; pa jim ne napeljemo ene vodovodne cevi s pipo na koncu. Recimo v nekaterih naseljih, mislim, da je takšen Žabjek, hodijo po vodo v vrčih na prvo pokopališče. Pozimi seveda to ni mogoče. Vse to je znak, da je treba ta zakon spremeniti ali ga napisati na novo. Jaz želim, da vlada to pripravi, kot pravite, da bi naj to bilo naslednje leto; in se tega veselim, da se končno tudi ta problematika začne reševati, vendar na pravi način. Če boste na vladi v zakonodajo spet vnesli neko določilo, ki bo reklo, da morajo to narediti župani, je to isto, kot da napišete, da ti ljudje nikoli ne bodo imeli ceste, vodovoda in elektrike. To je garancija, da nikoli ne bodo imeli. Župani niso tisti, ki bodo to počeli, ker vemo, da bodo naslednje volitve izgubili; in tudi ne bodo počeli. Zato je treba uvesti določilo, ki bo govorilo o tem, da to naredi država; in potem bo to tudi narejeno. Tudi mi bomo glasovali za to, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, v želji, da Vlada pripravi nov zakon. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Benedikt Kopmajer.
Spoštovani predsednik, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi, dober dan! Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo podprli sklep, da predlog novele Zakona o romski skupnosti ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ob tem pa želim poudariti, da v naši poslanski skupini razumemo in podpiramo intenco predlagateljev, da se uredijo bivanjske razmere romske skupnosti. Ne moremo in ne želimo zanikati ugotovitev predlagateljev, da so se v praksi pokazale določene pomanjkljivosti pri delovanju Sveta romske skupnosti Republike Slovenije, zaradi česar bi bilo smiselno razmisliti o možnosti drugačnega oblikovanja in sestave te organizacije. Kljub temu pa se v poslanski skupini žal strinjamo z mnenjem vlade, da je potreben tehten razmislek o mnogih določbah in ključnih rešitvah veljavnega zakona, kar zadeva zahtevnejšo in bolj poglobljeno pripravo sprememb in dopolnitev zakona, kot je bila opravljena do sedaj. Zaradi zapletenosti in zahtevnosti tematike, zlasti v povezavi s pripravo sprememb in dopolnitev 5. člena veljavnega zakona, ki se nanaša na urejanje bivanjskih razmer, ter tudi zaradi različnih mnenj in razhajanj znotraj romske skupnosti glede predlaganih sprememb in dopolnitev veljavnega 5. člena, zlasti pa 10. člena, ki podrobneje ureja organiziranost romske skupnosti na državni ravni, je treba k spremembi veljavne zakonodaje pristopiti bolj premišljeno, kot se je to dogajalo v preteklosti. Ne smemo pozabiti, da se letos izteka veljavnost Nacionalnega programa ukrepov za Rome za obdobje 2010–2015, zato trenutno potekajo intenzivne aktivnosti za pripravo nove strategije na področju vključevanja Romov za obdobje 2016–2021. Ta dokument je vlada opredelila kot svojo prioriteto, saj mora biti strategija sprejeta najkasneje do konca leta 2015. Ker so vsi napori vlade usmerjeni v pripravo omenjenega programa, je bil junija letos iz normativnega delovnega programa Vlade umaknjen tudi predlog novele Zakona o romski skupnosti v Republiki Sloveniji. Vlada pa načrtuje njegovo ponovno uvrstitev v normativni delovni program Vlade Republike Slovenije za leto 2016. V Poslanski skupini Desus smo prisluhnili mnenju vlade, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ker verjamemo, da bo vlada v okviru strokovne razprave, medresorskega usklajevanja in usklajevanja z romsko skupnostjo sama pripravila kvaliteten predlog sprememb in dopolnitev Zakona o romski zakoni v Republiki Sloveniji. Pričakujemo pa, da bodo predlagane spremembe veljavnega zakona pripravljene z namenom prilagoditve dejanskim razmeram, v katerih živijo pripadniki romske skupnosti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Namen predlaganega zakona se nanaša na prostorsko problematiko Romov z željo, da bi se na podlagi tega zakona uredilo bivanjske razmere, povezane z dostopnostjo do zdrave pitne vode, komunalne oskrbe oziroma celotne infrastrukture, ki je potrebna za naselja; posegali pa bi tudi v sestavo Sveta romske skupnosti. S problemom zagotavljanja ustreznih bivanjskih razmer se ukvarjajo predvsem v lokalnih skupnostih, kjer živijo Romi. Žal pa se to ureja na različne načine. Imamo vzorne primere, kjer je na obeh straneh pripravljenost za urejanje ne le bivalnih razmer zelo velika. Imamo pa tudi območja, v katerih je ta pripravljenost manjša. Predlagatelji te novele so zaradi različnih postopkov urejanja romskih vprašanj na lokalni ravni oziroma v občinah v 5.a členu predvideli, da bi vlada v teh primerih ukrepala. Predlagali so torej, da bi lahko vlada sprožila postopek za sprejetje ukrepov, ki se nanašajo na naloge občin in so navedene v spremenjenem 5. členu tega zakona. Če občina ne bi pričela z izvajanjem ukrepov oziroma izvajanjem nalog, bi to storila država na račun občine. O neustreznosti bivanjskih razmer nas vsako leto opominja tudi Varuh človekovih pravic. Neurejenost oziroma urejenost je tesno povezana tudi z izobraževanjem otrok, ki jih je treba motivirati in spodbujati, da obiskujejo izobraževalne ustanove ter šolanje tudi dokončajo. Veliko napora je treba vlagati tudi v integracijo otrok in ostalih odraslih oseb med večinsko prebivalstvo. Zavedamo se, da je to proces, ki se ne zgodi čez noč; je pa zagotovo ukrep, ki se nam bo vsem skupaj na dolgi rok tudi obrestoval. Vlada je pripravila obsežno mnenje, ne le o posameznih določbah, ampak tudi na splošno. Zavedamo pa se, da urejanje romskega vprašanja presega okvire enega resorja. V mnenju je predstavljeno, kako potekajo usklajevanja z interesnimi skupinami pri pripravi zakona, tudi medresorsko med ministrstvi. Nujno je treba pripraviti tudi Nacionalni program ukrepov za Rome za obdobje 2016–2021. Veljavnost Nacionalnega programa za obdobje 2010–2015 se bo kmalu izteklo. Socialni demokrati ocenjujemo, da je reševanje romske problematike treba urejati celovito, skupaj s predstavniki romske skupnosti, lokalne skupnosti in tudi države. Gre za obsežen projekt in ukrepe za reševanje bivanjskih razmer z ustrezno infrastrukturo je treba ustrezno pripraviti, umestiti v prostor ter zagotoviti tudi ustrezna sredstva. Socialni demokrati bomo podprli sklep, da predlagani zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo; ob tem pričakujemo, da nam bo kmalu predstavljen nacionalni načrt ukrepov za naslednje petletno obdobje ter predlog zakona, za katerega pravijo, da se usklajuje tudi z romsko skupnostjo. Upamo, da bo čim prej zagledal luč sveta. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu Matjaž Hanžek.
Hvala, predsednik. Pozdravljeni, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Zakon o romski skupnosti v Republiki Sloveniji je bil sprejet leta 2007. Kljub temu da se že vse od sprejetja kaže potreba po njegovih spremembah, do danes še ni bil spremenjen. Tudi predlog sprememb, ki ga je vložila skupina poslank in poslancev, sicer ne predstavlja primerne rešitve obstoječih problemov na tem področju, je pa vsaj ponudil možnost, da opravimo razpravo o predlogu in ugotovimo, katere so tiste rešitve, ki so sprejemljive za vse strani, predvsem pa za Rome. V Združeni levici pozdravljamo vsak poskus izboljšanja življenja ene najbolj marginaliziranih skupin sodržavljanov Slovenije. Na njihov nevzdržen položaj nas med drugim že leta opozarjajo tudi mednarodne institucije za človekove pravice. To se na odboru ni zgodilo, kar kaže na povsem nesprejemljiv odnos koalicije do marginalnih skupin. V tem mandatu je odnos do romske skupnosti na najnižji možni ravni. Na to smo v Združeni levici opozarjali tudi na Kolegiju predsednika Državnega zbora. Ob obravnavi Četrtega poročila o položaju romske skupnosti v Sloveniji je bila na primer seja matičnega odbora sklicana tako, da so predstavniki romske skupnosti iz cele Slovenije na besedo čakali kar tri dni. Tri dni zapored so se morali voziti v Ljubljano, da so lahko končno podali svoje mnenje. In pri obravnavi novele Zakona o romski skupnosti se je takšen nedopusten odnos ponovil – namesto da bi opravili razpravo o predlogu in predlaganih rešitvah, na podlagi katerih bi dejansko lahko poiskali ustrezne iniciative in rešitve, je koalicija na hitro sprejela sklep, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Takšen odnos nikakor ni primeren in s takšni odnosom ustreznih rešitev ne bo mogoče poiskati. Koalicijske stranke so se v koalicijskem sporazumu zavezale, da bodo Vlada, Državni zbor in državni organi z razumevanjem upoštevali socialne razmere in posebne pravice romske skupnosti ter dosledno uresničevali določbe Zakona o romski skupnosti in vladni Nacionalni program ukrepov za Rome ter ju po potrebi in dialogu z vsemi reprezentativnimi predstavniki romske skupnosti Republike Slovenije nadgradili. Vlada pa si je kot rok za sprejetje novele zakona določila maj 2016. Bojimo se, da s takšnim odnosom predlagane rešitve ne bodo šle v pravo smer ali pa do njih sploh ne bo prišlo. V Združeni levici obsojamo takšen odnos do romske skupnosti in obžalujemo, da do razprave o potrebnih spremembah zakona sploh ni prišlo. Pri tem je pomembno izpostaviti, da v tem trenutku glavni problem ni v pomanjkanju zakona, ampak v njegovem neizvajanju. Kar se tega tiče, pa je vlada do tega trenutka vsekakor naredila premalo ali sploh nič. V Združeni levici predlogu sklepa ne bomo nasprotovali, saj predlaganim rešitvam nasprotuje strokovna in zainteresirana javnost, predvsem pa Romi. Menimo pa, da je vsak poskus reševanja te problematike boljši kot molčanje. Zakon sicer ponuja nekaj rešitev, a žal premalo, morda celo nekatere napačne. Potreben je celostni pristop; od Vlade pri tem pričakujemo, da bo nemudoma začela reševati ta problem, ter izpolni obljube, ki jih je dala. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi! Obstoječi Zakon o romski skupnosti, ki je bil sprejet v letu 2007, je bil prvi predpis, ki je celovito uredil položaj in pravice Romov in romskih skupnosti v Sloveniji. Zakonsko besedilo je bilo usklajeno z reprezentativnimi predstavniki romske skupnosti. In romska skupnost oziroma vsaj večina njihovih združenj še dandanes priznava, da je prišlo od leta 2007, ko je bilo področje romske skupnosti zakonsko urejeno, do velikega napredka pri integraciji Romov v lokalna okolja ter do realizacije vključevanja Romov v javno in politično življenje. Tukaj poudarjamo, da se srečujemo z izrazito različnimi uspehi pri urejanju njihovih pravic po različnih delih Republike Slovenije. V Prekmurju je sobivanje Romov z lokalnim prebivalstvom večinoma neproblematično, med tem ko so na Dolenjskem, na tem področju še vedno napetosti. Pereča je tudi problematika bivanjskih razmer v romskih naseljih, zlati pa zagotavljanje osnovne oskrbe z vodo in elektriko. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih smo prepričani, da so sedaj obstoječe zakonske podlage za urejanje romske problematike v osnovi ustrezne. Seveda so se pri izvajanju zakona pokazale določene pomanjkljivosti, ki jih bo v prihodnje treba odpraviti, vendar premišljeno in ob predhodnem usklajevanju s predstavniki romske skupnosti. Prepričani smo, da je še bolj kot noveliranje zakona treba več narediti na izvajanju obstoječega zakona. Seveda so za te namene potrebna tudi zadostna finančna sredstva in prav tukaj se vse bolj in tudi najbolj zatika. Na nezadostna sredstva za reševanje romske problematike opozarja tudi Zveza Romov v svojem mnenju k temu zakonu. Dejstvo je, da je za to področje vsako leto v državnem proračunu namenjenega premalo denarja. Prevalitev večjega dela tega bremena na stroške lokalnih skupnosti, kot je predlagano v vloženem predlogu sprememb in dopolnitev tega zakona, je v obstoječem sistemu financiranja občin nesprejemljivo. Občine se namreč že sedaj soočajo z velikimi težavami pri njihovem financiranju. Država in zakonodaja jim nalaga vedno več breme;, sredstva za izvajanje zakonsko določenih nalog – to so sredstva z naslova povprečnine – pa se stalno zmanjšujejo. Tega dodatnega bremena občine v obstoječem sistemu financiranja nikakor ne bi zmogle. Potenciale za pridobivanje dodatnih sredstev v Novi Sloveniji vidimo v boljšem črpanju evropskih sredstev, zlasti na področju izobraževanja in kulture, pa tudi na področju socialnega podjetništva, ki je ena od možnosti za povečanje stopnje zaposlenosti Romov. Seveda pa je tudi za te namene treba zagotavljati določen del lastnih sredstev, ki pa jih posamezne romske organizacije, zveze in skupnosti, ki so številne in razpršene, nimajo dovolj, vsaj ne za večje projekte. Možnosti bodo romske organizacije morale iskati v povezovanju in predvsem skupnem nastopanju. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije podpiramo vse napore za ureditev romske problematike, vendar na način, ki bo upošteval interese vseh deležnikov, to je predstavnikov romskih skupnosti, lokalnih skupnosti in pristojnih državnih institucij z različnih področij, na primer izobraževanja, kulture, okolja, zaposlovanja, sociale in tako naprej; česar pa obravnavani predlog zakona ne obravnava. Spoštovani kolegice in kolegi! Prav iz navedenih razlogov bomo v Novi Sloveniji podprli predlog sklepa, da predlog sprememb in dopolnitev predloga zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v torek, 24. 11. 2015 v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 39. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG RESOLUCIJE O NACIONALNEM STANOVANJSKEM PROGRAMU 2015–2025. Predlog resolucije je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga resolucije dajem besedo predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za okolje in prostor gospe Lidiji Stebernak.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani poslanci in vsi prisotni! Nacionalni stanovanjski program je dokument, ki oblikuje aktivno stanovanjsko politiko, s katero država prispeva k doseganju ciljev, zastavljenih v svojih razvojnih, prostorskih in socialnih programih ter programih k ureditvi razmer na stanovanjskem področju; ter k dolgoročnemu zagotavljanju kvalitete bivanja za vse prebivalce. Je integralen dokument, ki prinaša nov pristop pri reševanju stanovanjske problematike, in sicer predstavlja dokument, ki se odziva na dejanske razmere na področju stanovanjske oskrbe, hkrati je tudi dokument operativne narave, s katerim se zagotavljajo pogoji za izboljšanje razmer pri reševanju stanovanjskega problema prebivalcev, in je dokument, ki se posebej osredotoča na zagotavljanje kakovosti bivanja ranljivejših skupin prebivalstva. Nacionalni stanovanjski program zasleduje štiri pomembne dolgoročne cilje stanovanjske politike: uravnoteženo ponudbo primernih stanovanj, lažjo dostopnost do stanovanj, kakovost in funkcionalnost stanovanj ter večjo stanovanjsko mobilnost prebivalstva. Posebno pozornost Nacionalni stanovanjski program namenja ustvarjanju razmer za zagotavljanje kakovosti bivanja za različne ciljne skupine prebivalstva; s poudarkom na dveh specifičnih skupinah, to so mladi in starejši. Za zagotavljanje ciljev bo v obdobju do leta 2020 izveden program projektov, v okviru katerih bo zagotovljena enakopravna obravnava prebivalcev pri reševanju stanovanjske problematike; hkrati pa so usmerjeni v urejenost in transparentnost podatkov ter vključevanje zunanjih investitorjev v zagotavljanje stanovanjske oskrbe. Program je razdeljen na štiri prednostne sklope, in sicer aktivacija obstoječega stanovanjskega fonda, večja dostopnost do stanovanja za ranljivejše skupine prebivalstva, prenova stanovanjskega fonda in gradnja novih stanovanj, kjer je potreba po njih največja. Za to, da bodo dolgoročni cilji doseženi in da se bo stanovanjska politika izvajala, bo skrbel Svet za stanovanjsko politiko, vzpostavljen pri Vladi Republike Slovenije. Ministrstvo za okolje in prostor bo kot nosilec izvajanja stanovanjske politike le-to vodil, pripravljal področno zakonodajo in koordiniral druge resorje, še zlasti resorje na področju sociale, prostora, gospodarskega razvoja in financ. Vlogo glavnega izvajalca nacionalne stanovanjske politike pa bo opravljal Stanovanjski sklad Republike Slovenije. Pomembno vlogo bodo z učinkovito zemljiško politiko in zagotavljanjem zadostnih količin komunalno opremljenih zemljišč za gradnjo, zlasti še javnih najemnih stanovanj, imele lokalne skupnosti in drugi deležniki, kot so nevladne organizacije in različna združenja, in sicer predvsem pri iskanju in uvajanju različnih primerov dobrih praks za izboljšanje stanovanjske oskrbe, še posebej pa pri spremljanju selitvenih in bivanjskih navad. Za ugotavljanje uspešnosti izvajanja ukrepov in za ugotavljanje doseganja zastavljenih ciljev, opredeljenih v Nacionalnem stanovanjskem programu, bo vzpostavljen sistem spremljanja, ki ga bo vodilo Ministrstvo za okolje in prostor ter bo obsegal dva ločena sklopa. Prvi sklop je spremljanje izvajanja aktivnosti Nacionalnega stanovanjskega programa, kjer bomo sprotno ugotavljali uspešnost izvajanja projektov. In drugi je spremljanje učinkov, ukrepov in doseganje ciljev stanovanjske politike. Zato bo pripravljeno tudi poročilo, ločeno za oba sklopa, ki bo posredovano Vladi v sprejem. Nacionalni stanovanjski program je krovni dokument, ki izhaja iz ustavne določbe, da država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje. To je tudi osnova za opredelitev dolgoročnih ciljev v programu in posameznih ukrepov, ki so potrebni za doseganje le-teh. S tem pa bodo ustvarjeni pogoji za uspešno gospodarsko rast, saj ustrezna stanovanjska oskrba, ki zadovoljuje potrebe prebivalstva, podpira razvoj in zmanjšuje promet ter posledično tudi izpuste. Država s tem zagotavlja enake možnosti za vse, povečuje socialno varnost in odpravlja revščino. Hvala.
Predlog resolucije je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Danilu Antonu Rancu.
Spoštovani predsednik dr. Milan Brglez, spoštovana državna sekretarka gospa Lidija Stebernak, spoštovani poslanke in poslanci, vsem lep pozdrav! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 14. seji 29. 10. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. V dopolnili obrazložitvi predloga resolucije je državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor Lidija Stebernak predlog resolucije opredelila kot dokument, ki oblikuje aktivno stanovanjsko politiko, s katero država prispeva k doseganju ciljev v zastavljenih razvojnih, prostorskih in socialnih programih, k ureditvi razmer na stanovanjskem področju ter k dolgoročnemu zagotavljanju kvalitete bivanja za vse prebivalce. Je integralen dokument, ki se odziva na dejanske razmere na področju stanovanjske oskrbe; hkrati pa je dokument operativne narave, s katerim se zagotavljajo pogoji za izboljšanje razmer pri reševanju stanovanjskega problema prebivalcev. Predlog resolucije zasleduje štiri pomembne dolgoročne cilje, in sicer uravnoteženo ponudbo primernih stanovanj, lažjo dostopnost do stanovanj, kakovost in funkcionalnost stanovanj ter večjo stanovanjsko mobilnost prebivalstva. Posebno pozornost namenja ustvarjanju razmer za zagotavljanje kakovosti bivanja za različne ciljne skupine prebivalstva, pri čemer daje poseben poudarek dvema specifičnima skupinama. To so mladi in starejši. Za zagotavljanje ciljev bo v obdobju do leta 2020 izveden program projektov, ki bodo usmerjeni v urejenost in transparentnost podatkov ter vključevanje zunanjih investitorjev v zagotavljanje stanovanjske oskrbe. Programi bodo razdeljeni v štiri prednostne sklope, in sicer aktivacija obstoječega stanovanjskega fonda, večja dostopnost do stanovanja za ranljivejše skupine prebivalstva, prenova stanovanjskega fonda in gradnja stanovanj, kjer je potreba največja. Znotraj teh projektov bodo izvedeni tudi posamezni podprojekti, kot so prenova stanovanjske zakonodaje, ki bo povečala varnost najemnih razmerij; izvajanje ciljnih finančnih ukrepov, ki bodo spodbudili oddajo stanovanj v najem; in vzpostavitev službe za najemniško upravljanje. S postopnim uvajanjem nove najemniške politike se bo izboljšal in povečal nabor možnih rešitev za reševanje stanovanjskega problema mladih in starejših, zagotavljale pa se bodo tudi namenske stanovanjske enote za ljudi s posebnimi potrebami. Iz predloga resolucije je izpostavila še zagotavljanje sistemskega financiranja energetske prenove stanovanjskih stavb, funkcionalno prenovo enostanovanjskih stavb in celovito prenovo stanovanjskih sosesk. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Katarina Kralj je poudarila, da so k predlogu resolucije oziroma k posameznim poglavjem podali nekaj manjših pripomb, ki pa so v celoti upoštevane v predloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Jernej Verbič je poudaril, da je komisija obravnavala predlog resolucije skupaj z interesno skupino lokalnih interesov, s katero podpirata predlog resolucije. Izpostavil je, da državni svetniki pozitivno ocenjujejo postopek priprave predloga resolucije, v katero so bili vključeni številni deležniki v okviru predhodnega posvetovanja, ki se je izteklo že konec septembra 2014. Posebej je poudaril, da je komisija v okviru predhodnega posvetovanju obravnavala predlog resolucije in podala nekaj opozoril oziroma pripomb, ki jih je predlagatelj upošteval pri naslednji pripravi dokumenta. V razpravi so bili s strani nekaterih razpravljavcev izraženi pomisleki o ustreznosti nekaterih predlaganih rešitev ter uresničljivosti postavljenih ciljev v predlogu resolucije. V povezavi s tem so bili predlagani tudi amandmaji Poslanske skupine Združena levica, s katerimi se je predlagalo dopolnitev oziroma nadomestitev nekaterih rešitev. Zastavljenih je bilo tudi več vsebinskih vprašanj, na katera sta odgovore podala državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor Lidija Stebernak in direktor Stanovanjskega sklada mag. Črtomir Remec. Po razpravi je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin Stranke modernega centra, Desusa in SD k poglavju Kazalo, k 1., 4. in 5. poglavju ter za novo poglavje 5.a; ni pa sprejel amandmajev Poslanske skupine Združena levica. Odbor je nato glasoval še o vseh poglavjih predloga resolucije skupaj in jih tudi sprejel. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovani kolegice in kolegi! Na matičnem odboru za infrastrukturo, okolje in prostor je predstavnica Ministrstva za okolje in prostor predstavila stališče Vlade k Nacionalnemu stanovanjskemu programu 2015–2025. Predstavila je štiri prednostne naloge, in sicer: aktivacija obstoječega stanovanjskega fonda, dostopnost do stanovanja za ranljivejše skupine prebivalstva, prenova stanovanjskega fonda in gradnja novih stanovanj. Lahko bi rekli – lepo zapisano. Hkrati s to resolucijo se je sprejemal tudi proračun za naslednji dve leti. Niti drobtinica sredstev ali kakršenkoli ukrep, ki bi sledil predlaganim prednostnim nalogam Nacionalnega stanovanjskega programa 2015–2025. Na osnovi tega lahko sklepamo, da se bo vlada konkretno s tem vprašanjem začela ukvarjati po letu 2017. Torej je uresničljivost zastavljenih ciljev te Resolucije stanovanjskega programa pod velikim vprašajem. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da je stanovanjska problematika v Sloveniji pereča in da jo je treba reševati s takojšnjim pristopom. Na celotnem stanovanjskem področju je najprej treba uvesti red z dobro evidenco in dobrimi podlagami; zagotoviti večjo varnost najemnikov in tudi najemodajalcev; možnost postopnega dolgoročnega odkupa z vložkom najemnine; urediti evidenco oddanih stanovanj z uvedbo stimulacije lastnikom, da ta stanovanja oddajajo. Za različne ciljne skupine je treba zagotoviti stanovanja različnih tipov, s sistemskim pristopom pa zagotoviti gradnjo novih stanovanj, vendar ne na plečih in z obremenitvijo lokalnih skupnosti. V Slovenski demokratski stranki Resoluciji o nacionalnem stanovanjskem programu ne bomo nasprotovali. Opozarjamo pa predvsem na pravočasno uresničitev zastavljenih ciljev, ki jih ta program predstavlja.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavci, spoštovani poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Desus nas veseli, da je na dnevnem redu Državnega zbora Predlog resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu 2015–2025, saj smo se že z koalicijsko pogodbo zavezali k pripravi novega nacionalnega stanovanjskega programa, ki bo znal odgovoriti na aktualne potrebe po stanovanjih za posamezne kategorije stanovalcev, še posebej mladih, mladih družin, starejših in za gospodinjstva z dohodki pod določenim cenzusom. Iz ustavne določba izhaja, da je prav država tista, ki ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje. Gre za dokument, ki se odziva na dejanske razmere na področju stanovanjske oskrbe. Posebej se osredotoča na zagotavljanje kakovosti bivanja ranljivejših skupin prebivalstva, pri čemer se upošteva njihove specifične potrebe. Za Poslansko skupino Desus je med drugim pomembno, da dokument usmerja pozornost tudi na ukrepe, namenjene starejšemu delu prebivalstva. Dejstvo je, da se prebivalstvo v Sloveniji pospešeno stara. Delež starejših od 65 let je v letu 2013 presegel 17 %, povečuje pa se tudi delež prebivalcev, starejših od 80 let. Po zadnjih podatkih Evropske komisije se bo do leta 2030 delež starejših od 65 let v Sloveniji povečal na 25 %. Pri oblikovanju stanovanjske politike je treba upoštevati dejstvo, da so bivanjske potrebe starejše populacije specifične in povezane z njihovim zdravstvenim in socialnim stanjem. Izkušnje kažejo, da starejši sami težje pokrivajo stanovanjske stroške in potrebujejo prilagojena stanovanja. Tveganju revščine pa so po danih podatkih še posebej izpostavljeni starejši prebivalci, zlasti še ženske, ki živijo v enočlanskih gospodinjstvih. Dokument, ki ga obravnavamo, gre glede na povedano v pravo smer, saj starejšim prav zaradi njihove specifičnosti zagotavlja večje število oskrbovanih stanovanj na primernih lokacijah in izboljšanje možnosti za druge oblike sobivanja. Kot ena primernejših rešitev za odpravljanje stanovanjske revščine starejših oseb je spodbujanje sobivanja starejših oseb v večjih ali skupinskih gospodinjstvih. Vključenost starejših oseb v širšo družbo bo zagotovljena z načrtovanjem primernih stanovanj v okviru mešanih sosesk, kar bo prispevalo k večji kakovosti bivanja in socialne vključenosti. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus podpiramo tudi to, da med nujnimi ukrepi za povečanje dostopnosti do stanovanj za ranljivejše skupine niso spregledani mladi in osebe s posebnimi potrebami. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da je stanovanjska politika celovita politika, ki zahteva podporo celotne vlade in odgovornost vseh resorjev, zato pričakujemo, da se bodo vsi pristojni organi zavzeli za uresničevanje predvidenih ciljev in ukrepov na področju stanovanjske problematike najranljivejših skupin. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo resolucijo podprla. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu gospod Matjaž Nemec.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, predstavnici Vlade, kolegice in kolegi! Stanovanjska politika, ki želi biti uspešna in želi dosegati dolgoročne cilje skupnosti, mora biti celovita politika, ki deluje v funkciji spodbujanja in podpore gospodarskemu razvoju ter razvoju celotne družbe v smislu ohranjanja prebivalstva ter zagotavljanja kakovostnega življenjskega okolja za vse prebivalce. Zato je zelo pomembno, da ima država inovativen in sodoben nacionalni stanovanjski program, ki omogoča umeščanje rešitev, ki ne sledijo zgolj tradicionalnim pristopom masovne izgradnje, ampak temeljijo na premišljenem koriščenju obstoječe mase stanovanjskega fonda ter njegovega prestrukturiranja; pa naj si gre skozi krepitev najemniškega trga, spodbujanja stanovanjskih kooperativ ali preko energetskih partnerstev. Program, ki ga je predstavila Vlada, je produkt široke javne razprave in je kot tak zasnovan na obsežni analizi obstoječega stanja in stanovanjske problematike ter nanjo odgovarja s trajnostnim in zmernim pristopom. Kot strateški dokument podaja idealno tipsko videnje razvoja in je primerljiv s programi najrazvitejših držav. To ne pomeni, da je s programom uveljavljena stanovanjska politika; pomeni pa, da smo jasno začrtali mehanizme in vizije, ki pa jih je treba skozi zagotavljanje finančnih podpor in upravne podpore aplicirati v realnost. Slednja pa bo zahtevnejša kot priprava programa samega. Vendar imamo razlog za optimizem, saj je predlagatelj že predlagal prve konkretne izvedbene načrte in pilotne projekte, kar kaže, da ne gre samo za besede na papirju, ampak dejansko tudi za ukrepe v medresorskem izvajanju. Cilj stanovanjskega programa obsega aplikacijo nezasedenega stanovanjskega fonda preko zaostrenih davčnih ukrepov ter vzpostavitev javne službe za najemniško upravljanje, ki naj bi olajšala najemodajalcem postopek oddaje in upravljanja stanovanja. Nacionalni stanovanjski program želi uveljaviti pripravljenost lastnikov za višjo stopnjo oddaje stanovanj ter hkrati povečati varnost najemniških razmer z določenimi spremembami zakonodaje. Nacionalni stanovanjski program predvideva obsežne gradnje novih stanovanj, vlagati pa namerava predvsem v kvaliteto bivanja ranljivejših skupin, kot so mladi, starejši, prebivalci s posebnimi potrebami in socialno šibki; kar socialni demokrati zagotovo še posebej podpiramo in smo zadovoljni, da je vlada prepoznala nujnost posebne obravnave teh skupin. Glede na program lahko pričakujemo, da bo država za mlade zagotovila bivalne enote, namenjene sobivanju; za starejšo populacijo pa je v načrtu več oskrbovalnih enot, program sobivanja starejših ter program državnega odkupa njihovih stanovanj v zameno za doživljenjsko rento. Ker ocenjujemo, da gre za sodoben stanovanjski program, ki je v veliki meri skladen s programom Socialnih demokratov, ki smo ga opredelili že v letu 2008, bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog resolucije podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ko sem poslušal predstavitve stališč poslanskih skupin koalicije, sem dobil občutek, da mi nismo gledali in brali istega dokumenta o Nacionalnem stanovanjskem programu. Tega v Poslanski skupini Združena levica ne moremo podpreti, za nas je tudi popolnoma nesprejemljiv. To še posebej velja zato, saj je država že šest let brez veljavne resolucije o stanovanjski politiki, pa tudi glede na dolgotrajno pripravo tega dokumenta bi pričakovali izdelek, ki bi bil na koncu na precej višji ravni usklajenosti in kakovosti. Tako smo pa dobili nekaj, kar je sicer precej podobno prejšnji resoluciji, vključno z njenimi problemi. Zato lahko pričakujemo, da bo imela tudi ta resolucija podobne, se pravi nikakršne ali pa celo negativne učinke. Če predstavim dva ključna razloga, zakaj pričakujemo, da bo temu v resnici tako. Za začetek lahko ugotovimo, da predlog resolucije v točkah ciljev in ukrepov ni usklajen niti sam s seboj. Cilji, ki si jih postavlja na primer promocija najemništva in funkcionalna ter ekološka prenova stavb, so sicer dobri, ampak ukrepi, ki tem ciljem sledijo, jim v resnici ne sledijo. Pravilno prepoznava težave lastništva, ampak najem vseeno razume samo kot prehodno obdobje za mlade ali pa kot neko opcijo za starejše, ko ne morejo več skrbeti za lastno stanovanje. Na drugi strani imamo pa ukrepe, ki so najbolj razdelani; no, ti ukrepi so pa vezani na promocijo lastništva, medtem ko so ukrepi na strani najema popolnoma nedodelani. Zato ni popolnoma jasno, zakaj kljub viziji večjega in boljšega najemnega sektorja predlog resolucije ne predvideva, kako bo ta zastavljeni cilj dosegel. Kadar takšne predloge pa vendarle ima, takšen primer je javna najemniška agencija, pa so zelo nedorečeni, kar jih dela popolnoma neoperativne. Poleg tega pa ta dokument ne premore popolnoma nikakršne celostne vizije. Predvsem ni razvojen, ker ne predvideva, kako naj bi se stanovanjska vprašanja v prihodnosti zasledovalo in razreševalo. Kar počne, je to, da zgolj parcialno našteva težave in mogoče z njimi še nekaj povezanih ukrepov, pa še to ne zmeraj, in jih zgolj deklarativno poveže z ekologijo, neenakostjo, izključenostjo v prostorskem planiranju in tako naprej. Pomembno je tudi, da ne naslovi temeljnega prostorskega problema, s katerim se soočamo v Sloveniji, to je razpršena gradnja. Skratka, opravka imamo z izjemno slabim dokumentom, brez celostne vizije ali kakršnihkoli operacionaliziranih ciljev. V resnici je kot takšen bolj nabor želja kot karkoli drugega. Poslanci in poslanke, predvsem pa predstavniki vladajoče koalicije, glede na čas, ki ste ga imeli na voljo za pripravo tega dokumenta, in glede na vse prebivalce te države, predvsem pa mladino, ki jih to nemara najbolj zadeva, me zanima, kdo bo prevzel odgovornost, da je ključni dokument slovenske državne stanovanjske politike tako zelo neusklajen in tako slabo pripravljen, kot je? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi, predsedujoča! Ko beremo predlog resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu za obdobje naslednjih desetih let, se zelo lepo sliši, kaj vse bo država naredila za mlade, starejše in za posebej ranljive skupine državljank in državljanov. Na prvi pogled se zdi predlog zelo všečen, ki pa za svojo realizacijo potrebuje še mnogo mnogo let. Namreč, ob tem ne smemo pozabiti, gre namreč za resolucijo, za vladne pilotne projekte, ki naj bi stabilizirali razmere na področju stanovanjske oskrbe. Resolucija sama po sebi ne pove veliko konkretnega, gre le za naštevanje nekaterih rešitev z ohlapnimi potezami za njihovo konkretizacijo. Aktivacija obstoječega stanovanjskega fonda, gradnja novih najemnih stanovanj v mestnih središčih, gradnja stanovanjskih skupnosti za mlade, zagotavljanja ugodnih najemnih stanovanj mladim in mladim družinam do določene starosti, kot tudi sam najem s kasnejšim odkupom in deljeno lastništvo v obliki danes že tako opevanega javno-zasebnega partnerstva. Gospe in gospodje, vsi ti projekti so odvisni od najpomembnejše predpostavke, in to je financiranje s strani Stanovanjskega sklada Republike Slovenije, ki naj bi v okviru javne službe odslej skrbel za javna najemna stanovanja. Ne moremo oporekati, da predlog resolucij prinaša pozitivne ukrepe, nikakor, vendar so dolgoročni in odvisni od številnih pogojnikov. Posebno skupino predstavljajo mladi, za katere radi rečemo, da na njih svet stoji in so naša prihodnost in naše ogledalo. Kaj jim ta resolucija dejansko prinaša? Predvsem obljubo, da bodo v prihodnosti lažje prišli do najemniškega stanovanja ali bodo morda imeli srečo in bodo lahko sobivali v stanovanjskih skupnostih za mlade z nižjo najemnino in bodo imeli možnosti kasnejšega odkupa stanovanja. Dejstvo je, da imajo mladi vse te možnosti že danes, seveda pa so mnogim težko dosegljive, sploh če upoštevamo, da današnja generacija skoraj ne dobi priložnosti za zaposlitev, če imajo veliko srečo, pa lahko sklenejo pogodbo o zaposlitvi za določen čas ali opravljajo prekarno delo. Logična posledica tega dejstva pa je, da ne morejo dobiti kreditov za nakup stanovanja, najemnine pa so izjemno visoke. Njihova prihodnost se vrti v začaranem krogu in zdi se, da postajajo ena ranljivejših skupin v naši družbi, torej mladi. Vlada res predvideva aktivacijo obstoječega stanovanjskega fonda in v Novi Sloveniji smo prepričani, da bi morali dati temu koraku absolutno prednost. Številke so namreč zgovorne, od skupaj 434 službenih stanovanj različnih ministrstev in stanovanjskega fonda Vlade je kar 219 v letošnjem letu namenjenih najemu. Zakaj jih ne bi prednostno dobili mladi, seveda pod določenimi pogoji? Čeprav gre za službena stanovanja, ki so namenjena reševanju stanovanjskih potreb javnih uslužbencev in funkcionarjev v državni upravi, to še ne pomeni, da so lahko dlje časa prazna oziroma nezasedena. Če jih država nujno potrebuje, potem naj jih kot dober gospodar tudi odda v skladu s svojo kadrovsko politiko. Če pa te potrebe dejansko ni, naj jih prenese na stanovanjski sklad kot nosilca izvajanja nacionalne stanovanjske politike. Vemo namreč, da je veliko teh stanovanj v slabem stanju, ker so nezasedena in nevzdrževana. Lahko bi že danes ta stanovanja služila svojemu namenu, če bi bila to seveda ena izmed prioritet oziroma zaveza Vlade Republike Slovenije. Kar se pa tiče reševanja te problematike pri starejši populaciji, pa krščanski demokrati ugotavljamo, da predvidena gradnja stanovanjski skupnosti ni niti malo dorečena, tudi možnost odkupa stanovanja z doživljenjsko rento in sobivanje v večjih ali skupinskih gospodinjstvih je glede na navade Slovencev ukrep, ki ne bo prinesel želenih rešitev, vsaj na krajši rok ne. V Novi Sloveniji smo prepričani, da predvideni ukrepi na področju stanovanjske oskrbe ne bodo pripomogli k izpolnitvi zaveze Slovenije, da do leta 2020 izvede deinstitualizacijo in preide k prijaznejši obliki pomoči različnim ranljivim skupinam državljanov. Prav gotovo vseh teh oseb, teh je po podatkih okrog 20 tisoč, po petih letih ne bomo mogli iz javnih zavodov vrniti v lokalno domače okolje. V Novi Sloveniji bomo sicer resolucijo podprli kljub zavedanju in dvomom, da Vlada v petletnem obdobju ne bo izvedla vseh napovedi. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani! Resolucijo o nacionalnem stanovanjskem programu čakamo že dolgo, predolgo, saj je zadnji nacionalni stanovanjski program obsegal obdobje od leta 2000 do leta 2009. Torej od leta 2010 čakamo na strateški dokument, ki bo končno začrtal smer, ki jo bomo kot država zasledovali na problematičnem stanovanjskem področju. Težave, ki jih imamo na tem področju, so se v letih, ko te strategije ni bilo, samo še poglabljale in to tako na strani ponudbe stanovanj kot na strani povpraševanja. Torej, če smo lahko zadovoljni, da smo nek strateški dokument končno dobili, nikakor ne moremo biti enako zadovoljni z njegovo vsebino. Tako že leta ugotavljamo, da najemni trg deluje na način, ki ni optimalen niti za najemodajalce niti za najemojemalce pa tudi za državo ne. Stanovanjski sklad Republike Slovenije se sicer v zadnjih letih usmerja tudi na razvoj najemniških stanovanj, a glavnino te naloge še vedno prevzemajo lokalni stanovanjski skladi. Slednji z zagotavljanjem najemniških stanovanj z neprofitno najemnino podpirajo različne skupine najemnikov, od mladih, mladih družin, starejših in tudi socialno ogroženih občanov. V urbanih središčih se tako marsikje kaže velik primanjkljaj neprofitnih najemnih stanovanj, ki bi uspešno zadostili potrebam, ki jih bo tudi dolgotrajna gospodarska kriza vztrajno povečevala. Če se spomnite, ste pred kratkim v Državnem zboru zavrnili rešitev, ki je aktivno naslavljala prav ta problem. Takrat ste rekli, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, razprave na pristojnem odboru pa tudi niste dovolili. Resolucija, ki je danes pred nami, pripoznava te probleme, še posebej problematiko mladih in starejših občanov. Ni sicer najbolj jasno, kako se bodo cilji resolucije uresničevali in predvsem, kje bomo dobili finančne vire. Resolucija se lepo bere, žal pa bo čas verjetno pokazal, da se od branja ne bomo prav daleč premaknili. Naslednje poglavje, ki nas je precej zmotilo, pa je poglavje najemnin. Mi verjamemo, da so prav neprofitne najemnine najboljši korektiv, sploh ko govorimo o socialno ogroženih, brezposelnih in mladih, ki če že delajo, delajo v službah občasno kot prekarci ali preko lastnih espejev. Prepričani smo, da se tako imenovani stanovanjski dodatek ne bo izkazal kot najbolj premišljen ukrep in da bo prav to na koncu povzročilo še več težav in tudi stisk tistih, ki so že danes porinjeni na rob družbe. Zaradi vsega povedanega resolucije ne bomo podprli. Ne bomo je podprli, ker mislimo, da v resnici ne bo dosegla ciljev, ki jih izrecno promovira. In ne bomo je podprli, ker menimo, da stanovanjski dodatek ne bo ustrezen nadomestek danes znanih neprofitnih najemnin. Predlogu pa tudi ne bomo nasprotovali in vsekakor pričakujemo od Vlade, da bo na tem področju naredila potreben napredek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Igor Zorčič.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovana gospa državna sekretarka! Nacionalni stanovanjski program je dokument operativne narave in dokument, ki določa dolgoročno politično usmeritev države za realizacijo 78. člena Ustave Republike Slovenije, ki določa, da država ustvarja možnosti, da si državljani lahko pridobijo primerno stanovanje. Kot takšen mora ustvarjati okolje, ki zagotavlja izboljšanje razmer pri reševanju stanovanjskega problema stanovalcev, pri čemer se mora osredotočiti na zagotavljanje kakovosti bivanja ranljivejših skupin prebivalstva. Danes se nahajamo v situaciji, ko primanjkuje najemnih stanovanj, ki bi ranljivejšim skupinam omogočilo reševanje stanovanjskega problema, ko imamo star stanovanjski fond, ki ne ustreza energetskim standardom, ko stanovanj primanjkuje na lokacijah, kjer so potrebe največje, in ko ni interesa za vlaganje v stanovanjsko gradnjo v javnem interesu. Kot predvideva resolucija o nacionalnem stanovanjskem programu, ki jo sprejemamo, bodo v obdobju 5 let izvedeni izbrani projekti za stabilizacijo razmer na področju stanovanjske oskrbe, aktiviral se bo obstoječi stanovanjski fond, zagotavljala večja dostopnost stanovanj za ranljive skupine prebivalstva, spodbujala prenova stanovanjskega fonda in gradnja stanovanj, kjer je potreba po njih največja. Z navedenimi ukrepi se bo prvenstveno sledilo ustvarjanju razmer za zagotavljanje kakovosti bivanja dveh specifičnih skupin, to je mladih in starejših. Pri mladih, mladih družinah se bo spodbujal najem, predvideni ukrepi v ta namen pa se nanašajo na povečanje dostopnosti obstoječega najemnega stanovanjskega fonda in na zagotavljanje javnih najemnih stanovanj v večjih zaposlitvenih središčih v primeru novogradenj. Pri starejših se nacionalni stanovanjski program osredotoča na reševanje bivanjske problematike na način, da se omogoča kakovostno zdravstveno in drugo oskrbo v okviru varovanih oziroma oskrbovanih stanovanj, ob hkratnem zagotavljanju možnosti za vključevanje v družbo in medsebojno pomoč. Aktivnosti bodo usmerjene tudi v zagotavljanje večje kakovosti bivanja v lastnem stanovanju, v energetsko prenovo stavb ter prenovo stanovanj v smislu funkcionalne prenove ter prilagoditvi potrebam starejših. Resolucija o nacionalnem stanovanjskem programu po oceni Poslanske skupine SMC vsebuje vse potrebne elemente razvoja na stanovanjskem področju, strateške cilje, programe in ukrepe za realizacijo, akcijske programe in indikatorje, potrebne za spremljanje njihovega uresničevanja in merjenja ciljev. Uspešnost izvajanja ukrepov se bo preverjala v okviru sistema spremljanja nacionalnega stanovanjskega programa za pripravo letnih poročil o izvajanju aktivnosti, zastavljenih v akcijskem načrtu, izvajanje projektov za obdobje 2015 do 2025, kar po oceni Poslanske skupine SMC pomeni primeren odziv na obstoječe dejansko stanje na tem področju, pomeni vse potrebne elemente in ukrepe za nadzor nad izvajanjem same resolucije, zaradi česar se bo Poslanska skupina Stranke modernega centra resolucijo podprla. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o poglavjih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. 11. 2015. V razpravo dajem četrto poglavje ter tri amandmaje Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa. Moram reči, da sem na začetku skoraj potreboval inzulin pri teh predstavitvah, koliko je to krasen program, ker bi že skoraj sladkorno dobil od vsega lepega, kar je bilo izrečenega. Vendar se je našlo nekaj razuma, ki so povedali tudi svojo konstruktivno kritiko in predvsem opozorili, kaj v resnici ta program je. Ne vem, če se koalicija in Vlada zaveda, da v resnici dve leti v tem slovenskem prostoru ne bo nič. Popolnoma nič. Dve leti nič, to vidimo iz proračuna 2016 in 2017, ki smo ga sprejeli, kjer ni niti enega evra predvidenega za to, o čemer govori nacionalni program. Istočasno, če beremo intervju novega direktorja republiškega stanovanjskega sklada – tisti, ki ste ga prebrali, ste lahko videli, da je zelo jasno povedal, da se on ne bo ukvarjal nadaljnji dve leti nič s tem nacionalnim programom, ampak se bo ukvarjal samo s preteklostjo, s popisi, evidencami, zemljišči, tožbami, urejal bo stare zadeve in tako naprej. Ne vem, kaj boste na koncu mandata povedali, kaj ste naredili s stanovanjsko politiko. Popolnoma nič! In to je vse. Je pa res, da imamo pred seboj program, ki se fantastično bere, ima realne podatke, ima pa en problem: na koncu ima v bistvu določene tabele kot neke vrste akcijski načrt, ki pove, da se zdaj ne bo dogajalo nič. In še enkrat nič. Ne vem, če se zavedamo, v slovenskem prostoru smo namenili za reševanje stanovanjske problematike 0,02 promila sredstev, kar v Evropi pomeni, da smo na predzadnjem mestu, samo še Grčija je slabša kot mi. Ampak to ne velja za to vlado, to velja za vse vlade; od 1990. leta naprej je tako. In mi pridemo z novim programom, kjer povemo, da ne bomo delali nič. Zato sem zgrožen nad temi hvalami, kaj vse se bo zgodilo in kaj vse bomo naredili. Samo en ukrep, ki je naveden in ki je naravnost smešen. Ponujali bi rentno ljudem, ki so starejši, zato da bodo svoje lastno stanovanje dali stanovanjskemu skladu, notri pa bodo lahko ostali do smrti, po smrti pa bo to last republiškega stanovanjskega sklada – zelo preprosto povedano. Že pet let v Ljubljani to izvajajo. Veste, koliko se jih je odločilo za takšno odločitev? Samo 5. Samo 5! Če seštejemo nadaljnjih 5 let, pa če vzamem proporcionalno cel slovenski prostor, bi se 20 takšnih primerov lahko zgodilo v celem slovenskem prostoru, kar je naravnost hecno. To niso ukrepi! Imamo pa problem: stanovanjski program ne rešuje osnovnega vprašanja, ali bo Republika Slovenija reševala stanovanjsko problematiko ali je to še vedno vprašanje za nadaljnjih 20 let Slovencev in Slovencev – znajdite se, kakor veste in znate. To je pač preprosto vprašanje vaših dedkov in babic, vaših dediščin, vaših možnosti v življenju in sreče, ki jih boste imeli, da boste pač reševali svoje stanovanjsko vprašanje. Ne zaveda se pa osnovnega vprašanja, to pa je vprašanje, ki v resnici odgovarja na naslednje. Vsi bi radi imeli gospodarsko rast, ampak veste, dragi moji, kako boste imeli gospodarsko rast, če ne rešujete osnovnega problema, to pa je, da dajemo ljudem, mladim stanovanje, omogočimo neprofitno najemnino, to je osnovni namen. Seveda, neprofitne najemnine preprosto v tem stanovanjskem programu ne predvidevamo, ker nimamo niti stanovanjskega fonda, ker je to mreža prepletenih sistemov, ker bi morali začeti na začetku in ne na koncu. Mi smo šli pa [[…]]Seveda kot družba, ki rada piše cilje, zelo malo pa naredi na realizaciji teh ciljev. Kam bom prišli? Prišli bomo v dobo in čas, ko nam nihče več ne bo verjel. Ta dokument je sicer dokument, še enkrat bom povedal, ki ga tisti, ki se ukvarjajo s stanovanjsko problematiko, lahko pohvalijo, vendar več kot to; razen tega, da imamo nacionalni program, se v resnici v državi ne moremo pohvaliti. To veste tudi na ministrstvu in predlagatelji zato vedno sklonjenih glav gledate, kadar govorim o tej problematiki. Tega se močno zavedate, da pač enostavno s tem ne boste rešili problema. Spet ste ga preložili za 5 let ali celo več deset let. Novi direktor pa je povedal vse, to je namreč novi nacionalni koordinator, ki bo vodil vprašanje stanovanjske politike. Me prav zanima, kako bodo odreagirale občine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Matej Tašner Vatovec, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica. V Združeni levici smo vložili amandmaje k četrtemu poglavju, ker je to edino poglavje, ki je še bilo odprto. Se pravi, to smo lahko amandmirali, je pa dejstvo, da je celoten predlog zelo problematičen in po svoje tudi neustrezen in bi ga bilo treba v celoti amandmirati, če bi bilo to seveda mogoče – kar smo tudi naredili na matičnem delovnem telesu, ampak seveda ni bilo posluha za te amandmaje. Ti amandmaji, ki smo jih danes vložili oziroma za današnjo obravnavo, se dotikajo problemov, kot so delitev stroškov v korist najemodajalca, se pravi pri delitvi stroškov zavarovanja pri morebitni prisilni izselitvi, spodbujanje lastnikov stanovanj k njihovem oddajanju s subvencijo – torej, subvencioniranje rentnikov –, premalega poudarka na funkcionalni prenovi stavb, nezadovoljive ukrepe za spodbujanje alternativnih rešitev stanovanjskega vprašanje, kot so zadruge in tako naprej. Gre za neke zadnje poskuse izboljšanja tega predloga, ki so nam še ostali. Ne bom šel tukaj zdaj v detajle, kaj vsi ti amandmaji pomenijo, ker so naše obrazložitve dovolj zgovorne, bi pa poudaril še neko ključno težavo, ki jo ima ta predlog, in to je to, da dokument najemništvo še vedno vidi kot zgolj prehodno rešitev k lastniški rešitvi stanovanjskega vprašanja. Resolucija namreč jasno izraža potrebo po povečanju fonda najemnih stanovanj in deloma tudi potrebo po vzpostavitvi mehanizmov za spreobrnitev razmerja med lastniškimi in najemnini stanovanji, vendar je kljub temu lastništvo še vedno v tem dokumentu v veliki prednosti, se pravi ohranja to logiko lastništva, ki jo zelo spodbujamo v Sloveniji, in ne rešuje tega, kako bi se lahko to razmerje popravilo in tudi boljše začelo upravljati z najemništvom. Najprej se predpostavlja, da je najemniški trg namenjen predvsem mladim in ima prehoden značaj. To je seveda čisto iz vsakdanje izkušnje neka floskula, če naj tako rečem. Osnovna predpostavka dokumenta je lastništvo kot najbolj zaželen način reševanja stanovanjskega vprašanja, najemno stanovanje pa potrebujemo le kot prehod k lastništvu. Najemni sektor se tako še vedno dojema kot prehodno rešitev predvsem za mlade, ki se morajo osamosvojiti od staršev. Vendar pojasnila, zakaj najem ne bi mogel biti stalna in celo zaželena rešitev stanovanjskega vprašanja, predlog resolucije ne daje. Namen namreč ne bi smel biti zgolj prehodna možnost za tiste, ki si lastniškega stanovanja še ne morejo privoščiti, ampak mora biti del aktivne stanovanjske politike, ki bi delovala s širšimi družbenimi cilji, kot so na primer večja stanovanjska mobilnost, lažje prilagajanje življenjskim razmeram in manjša dolžniška obremenjenost. Ravno ta zadnja točka, se pravi dolžniška obremenjenost, je tista, ki je največji zaviralec k temu, da bi se, tako kot se tudi navaja v tem programu, lahko mladi na tak način tudi osamosvojili, če tako rečem. Se pravi, vemo, da je težko priti do kreditov in potem ti krediti dolgoročno praktično onesposobijo kakršnokoli normalno in dostojno delovanje mlajših, pa tudi starejših ljudi, seveda. Napačen pristop dokumenta k najemništvu je razviden tudi iz predvidenega načina njegovega spodbujanja, se pravi, s tem da subvencioniramo lastnike praznih stanovanj, skušamo spodbujati to, da ta prazna stanovanja dajejo v najem. V Združeni levici predlagamo ravno nasprotno; se pravi, da lastnike, ki prazna stanovanja puščajo v tem stanju, se pravi, da ostajajo prazna, bi morali v znak tudi neke socialne enakosti in tudi porazdelitve spodbujati k temu, da jih oddajajo, s tem da bi se obdavčilo prazna stanovanja in na takšen način bi spodbujali najemodajalstvo. Ker če spodbujamo s takšnimi subvencijami, se pravi potem tisti, ki je v tem najemodajalskem položaju na neki dvojni koristi; se pravi, ko dobiva rento od najemnine in potem še subvencije od države, zato seveda da lahko to rento sploh dobiva. Skratka, to so neke ključne težave, ki jih ima ta predlog. Mi smo vložili te amandmaje, zato da skušamo vsaj deloma ta predlog popraviti, ponavljam pa, tako kot je bilo že v stališču uvodoma rečeno, da takšnega predloga programa ne moremo podpreti in ga niti ne bomo. Vseeno pa apeliramo, da se ga vsaj deloma skuša popraviti s sprejetjem naših amandmajev.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Igor Zorčič, izvolite.
Hvala za besedo. Morda bi se odzval na te amandmaje, ki jih je predlagala Združena levica. Po oceni naše poslanske skupine so te pripombe, ki so nekako v obliki amandmaja predlagane glede resolucije o nacionalnem stanovanjskem programu, že upoštevane v samem nacionalnem stanovanjskem programu oziroma predlogu le-tega. To je tako glede samih zadrug, ki so izrecno omenjene in se z resolucijo spodbujajo. Enako velja za inšpekcijske službe, ki jim je namenjena posebna pozornost, pa tudi glede obdavčitve, o katerih je pravkar kolega govoril. Nacionalni stanovanjski program predvideva večjo obdavčitev za tista stanovanja, ki bodo prazna, z namenom, da bi šla tudi ta v najem. Kar se tiče pripomb v zvezi s tem, da nekako ni sredstev zagotovljenih v izvajanju le-tega, lahko samo povem, da nacionalni stanovanjski program ni finančni dokument v tem smislu, da bi sam po sebi zagotavljal sredstva, ta se zagotavljajo v proračunu. Gre pa za dokument, ki je pravzaprav dolgoročen, strateški dokument. Nanaša se na obdobje 2015 do 2025 in bo kot takšen oziroma bo njegovo izvajanje podvrženo več vladam. Strinjam se s tem, da so možnosti države glede na njeno finančno stanje omejene, ampak vendar mi ta dokument moramo sprejeti in se tudi po njem ravnati in kontrolirati njegovo izvajanje, po potrebi pa ob seveda finančnih možnostih v največji meri tudi povečati sredstva za izvajanje samega nacionalnega stanovanjskega programa. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem to razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v torek, 24. 11. 2015, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 41. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKLJUČNEGA RAČUNA PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2014. Predlog zaključnega računa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zaključnega računa. Besedo dajem državni sekretarki na Ministrstvu za finance gospe mag. Mateji Vraničar Erman.
Hvala lepa, gospa predsednica, za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je predlog zaključnega računa proračuna za leto 2014 skupno z zbirno bilanco stanja na dan 31. december posredovalo v obravnavo Državnemu zboru v skladu z zakonom, ki ureja javne finance. Sestavni del gradiva sta tudi revizijski poročili Računskega sodišča, skupaj s predlogi popravkov revizorja k zaključnemu računu in pojasnila Vlade o razlogih za neupoštevanje popravkov revizorja. Hkrati se obravnava tudi poročilo o stanju in gibanju davčnega dolga na dan 31. 12. 2014. Podatki zaključnega računa kažejo, da je bil državni račun izvršen v okvirih, ki so bili zastavljeni z rebalansom. Dosežen je deficit po denarnem toku, ki je skladen s predvidenim deficitom v proračunu, to je 1,19 milijarde evrov ali 3,2 odstotka BDP. Prihodki so bili realizirani v višini 8,4 milijarde evrov, kar je za 142 milijonov evrov manj od načrtovanih. Razlika je zlasti posledica nižje realizacije evropskih prihodkov, čeprav je bila realizacija vseeno višja od katerekoli realizacije v preteklih letih stare finančne perspektive. Davčni prihodki so bili realizirani za 53 milijonov evrov nižje od načrtovanih, kar pomeni za 0,8 odstotka nižjo realizacijo od načrtovane. Tudi na odhodkovni strani A bilance proračuna je bila realizacija nižja od rebalansa, in sicer za 161,8 milijonov. V primerjavi z letom 2013 so se nekoliko znižali odhodki za stroške dela. Integralni odhodki za blago in storitve so se znižali za 3 odstotke, medtem ko so bili investicijski odhodki za 37,5 odstotka višji kot v letu 2013, kar je posledica pospešenega črpanja evropskih sredstev stare finančne perspektive. Obe bilanci je bilo realiziranih za približno 1 milijardo odhodkov, od tega 491 milijonov za dana posojila in 508 milijonov za povečanje kapitalskih deležev in finančnih naložb. Naj spomnim, da so v letu 2014 še intenzivno potekale aktivnosti v zvezi z izvedbo ukrepov po Zakonu o ukrepih za krepitev stabilnosti bank. Realizacija izdatkov v B bilanci je bila od načrtovane nižja za 379 milijonov ali za 27,5 odstotka. Dolg državnega proračuna je na dan 31. 12. 2014 znašal 26 milijard in 20 milijonov. Med letom 2014 se je dolg povečal za dobre 4 milijarde evrov, odplačanih je bilo za 3,5 milijarde evrov dolga, sredstva na računih pa so se povečala za slabi dve milijardi. Računsko sodišče je na zaključni račun izdalo mnenje s pridržkom, za zbirno bilanco stanja pa ni izdalo mnenja. Posameznim proračunskim uporabnikom je izdalo priporočilo oziroma naložilo pripravo odzivnih priporočil in popravljalnih ukrepov. Za zaključni račun pa je predlagalo tudi popravke revizorja. Posamezni resorji so v predpisanem roku posredovali odzivna poročila, s porevizijskimi poročili Računskega sodišča pa še ne razpolagamo. Rok za oddajo odzivnega poročila glede zbirne bilance stanja še ni potekel. Vlada je predloge popravkov revizorja skrbno proučila, vendar ocenjuje, da jih ni mogoče upoštevati na način, da bi spreminjali zaključni račun za preteklo leto. Razlogi za neupoštevanje popravkov so podrobno navedeni v pisnih pojasnilih, hkrati pa Vlada pojasnjuje tudi, na kakšen način posamezne predloge in opozorila Računskega sodišča vseeno uveljavlja v tekočem proračunu. Upoštevaje vse navedeno Vlada predlaga Državnemu zboru, da predlog zaključnega računa za leto 2014 sprejme v predloženi obliki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zaključnega računa je obravnavala Komisija za nadzor javnih financ. Besedo dajem predsedniku mag. Andreju Širclju za predstavitev poročila komisije.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani predstavniki Vlade oziroma predstavnice Vlade, kolegi in kolegice! Komisija za nadzor javnih financ je obravnavala Predlog zaključnega računa Proračuna Republike Slovenije. V uvodu je na seji podala osnovne podatke realizacije proračuna državna sekretarka na Ministrstvu za finance – podobno, kot danes. Prvi namestnik predsednika Računskega sodišča je predstavil revizijo zbirne bilance na dan 31. 12. 2014. Povedal je med drugim tudi, da je Računsko sodišče zavrnilo izrek mnenja iz naslednjih razlogov: osnovna sredstva v višini 6 milijard evrov, to so tista, ki so bila prenesena na infrastrukturo, da ti prenosi niso ustrezno dokumentirani, da je prišlo do napak pri obračunavanju popravkov vrednosti, ki jih ni mogoče ugotoviti zaradi neurejenosti evidenc ter neurejenosti vpisa v zemljiško knjigo; dolgoročne finančne naložbe v družbe, kjer poročila v času revizije še niso bila revidirana in zaradi tega se tudi na te podatke niso mogli nasloniti; informacija o sredstvih in virih za posle, ki jih v imenu in za račun Republike Slovenije opravlja SID banka ter sredstva za nasledstvo prav tako niso bili posredovani. Prav tako Računsko sodišče ni razpolagalo z osnovnimi podatki ministrstva, ki pripravlja zbirno bilanco stanja. Poudarilo je, da gre za prenizko izkazane druge kratkoročne terjatve, in sicer v višini 668 milijonov evrov. Gre za neupravičeno pobotanje terjatev in obveznosti za davke. Nekatere terjatve so bile namesto drugih kratkoročnih terjatvah evidentirane na kratkoročnih terjatvah do kupcev ali na dolgoročnih terjatvah, in sicer v znesku 183 milijonov. Pojasnil je, da je Vlada že posredovala odzivno poročilo, da se revidiranec, tore je Vlada, ni odločil med postopkom za kakršenkoli popravek ugotovljenih napak, zato je Računsko sodišče naložilo Vladi popravek, vendar Vlada teh popravkov ni sprejela. Tukaj se delo Računskega sodišča konča, je poudaril, in Državni zbor je tisti, ki lahko ta problem v okviru zakonodaje reši. V razpravi je bilo veliko govora o predlogu popravkov revizorja, o morebitnih sistemskih rešitvah, o neučinkovitosti črpanja evropskih sredstev, in bilo je tudi izpostavljeno vprašanje posameznih nepravilnosti v bilanci stanja. Dani so bili v potrditev naslednji sklepi, in sicer da Komisija ugotavlja, da je Računsko sodišče izreklo za splošni del zaključnega računa za leto 2014 mnenje s pridržkom zaradi ugotovljenih napak pri izkazovanju prihodkov in odhodkov. Komisija pri tem opozarja na iz leto v leto ponavljajoče se napake pri izkazovanju prihodkov in odhodkov, zato poziva Vlado, da odpravi ugotovljene napake, tako da bo poslovanje skladno s predpisi. Poleg tega naj v Državni zbor predloži že dalj časa obljubljene nujne spremembe zakonodaje, predvsem Zakona o javnih financah in Zakon o računovodstvu. V razpravi in tudi za odločanje so bili dani tudi naslednji sklepi: Komisija ugotavlja, da so v zaključnem računu v primerjavi s prvotno sprejetim proračunom za leto 2014 velika odstopanja pri odhodkih in prihodkih, predvsem se pri odhodkih nanaša na infrastrukturo. Glede na to, da je bilo realnejše načrtovanje proračuna za leto 2014 opravljeno z rebalansom do konca leta 2014, je dejansko šlo za uskladitev z dejanskim stanjem. Komisija poziva Vlado, da v prihodnje načrtuje bolj realno in dolgoročno. Komisija je v sklepu opozorila tudi na neučinkovito črpanje evropskih sredstev. Zaradi ponavljajočih napak in nepredložitve sistemskih rešitev Komisija predlaga Državnemu zboru, da zaključnega računa za leto 2014 ne sprejme. Ta sklep in ti sklepi niso bili sprejeti, bil pa je sprejet sklep, da Komisija za nadzor javnih financ predlaga Državnemu zboru, da po obravnavi na podlagi 168. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme zaključni račun Proračuna Republike Slovenije za leto 2014.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Lep pozdrav podpredsednica. Pozdrav tudi sekretarki, pozdrav vsem! Tokratna redna seja Državnega zbora je glede na vsebinsko obravnavo večine zakonov dejansko proračunska seja. Medtem ko pri obravnavi ostalih zakonov iz proračunskega paketa zakonodaje zremo v prihodnost, se izjemoma pri zaključnem računu oziramo v preteklo leto. Leto 2014 je Slovenija zaključila z 8,5 milijarde evrov na prihodkovni strani, medtem ko so bili odhodki državnega proračuna nekoliko višji, in sicer so znašali 9,6 milijarde evrov. Celotno analizo po posameznih postavkah ne bomo dodano izpostavljali. Glede na dane okoliščine smo v Poslanski skupini Desus z zaključnim računom za leto 2014 zadovoljni in nanj nimamo pripomb, saj gre konec koncev za dejstva, na katere ne moremo vplivati. Stvari so se več ali manj odvijale po načrtovanem toku. Seveda si vsak želi, da bi bilo stanje lahko nekoliko boljše in tega ne bomo zanikali. V obravnavi zaključnega računa na matičnem delovnem telesu je predstavnica Ministrstva za finance ponovno izpostavila, da je v teku priprava zakona o demografskem skladu, do ustanovitve le-tega pa naj bi se na podlagi Predloga zakona o izvrševanju proračuna za leti 2016 in 2017 oblikoval poseben proračunski sklad, na katerega naj bi se stekalo 10 odstotkov kupnin od prodanega državnega premoženja. Na tej točki smo v Poslanski skupini Desus bili že večkrat opozorilno nastrojeni, saj menimo, da naše prioritete, ki so ne nazadnje tudi del koalicijske pogodbe, ni odveč večkrat ponoviti. Glede ugotovitev Računskega sodišča po opravljeni reviziji za ugotavljanje pravilnosti izvršitve zaključnega računa je Vlada že posredovala zahtevano odzivno poročilo, kar zadeva ostale aktivnosti revizijskega postopka pa zadevo prepuščamo standardnemu toku reševanja, torej pristojnim institucijam. V Poslanski skupini Desus si poleg nemotenega zagotavljanja pokojnin želimo čim boljšega ekonomsko-socialnega položaja upokojencev. Prav tako si prizadevamo, da bi vsak proračun bil oblikovan na način, da maksimalno ščiti socialne pravice prebivalcev ter da je hkrati naravnan v luči spodbujanja gospodarskega razvoja države. Izpolnitev takih pogojev je vedno težja naloga. Ne glede na zahtevnost se bomo poslanke in poslanci v Desusu še naprej močno trudili za splošno zadovoljstvo vseh deležnikov glede na realizacijo prihodnih predlaganih proračunov. Za zaključni račun naj rečem, da bomo zaključni račun za leto 2014 podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Nemec.
Spoštovana podpredsednica, predstavnice Vlade, kolegice in kolegi! Pred nami je zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2014. Kot smo lahko slišali v uvodni predstavitvi predlagatelja je bila realizacija v okvirih, predpisanih z rebalansom proračuna. Ta velja tako za prihodke, realizirane v višini 8 milijard 459,5 milijona evrov, kot za odhodke v višini 9 milijard 654,9 milijona evrov, za proračunski primanjkljaj v višini 1 milijarde 195,4 milijona evrov oziroma 3,2 bruto domačega proizvoda kot tudi za druge ključne postavke, kjer večjih odstopanj od načrtovanega ni bilo. Letos je Računsko sodišče prvič revidiralo tudi zbirno bilanco stanja, ki zajema vsa sredstva in obveznosti v višini 31 milijard evrov. Ta revizija poleg ključnih razmejitev med posameznimi postavkami ugotavlja tudi 5-odstotno znižanje davčnega dolga. Ugotovila pa je tudi določene nepravilnosti, na primer pri vrednotenju nepremičnin v lasti države. Vlada tukaj opozarja, da se ti podatki iz leta v leto izboljšujejo, seveda pa je pravilno vrednotenje izjemno zahtevno, saj je treba po zahtevah Računskega sodišča na primer medsebojno razmejiti stavbe od zemljišč, na katerih stojijo. Glede na to, da so nekatere od teh nepremičnin stare že nekaj desetletij, lahko tu pritrdimo, da gre za težavno delo, a vendar upamo, da se bo kmalu zaključilo in bomo tukaj končno prišli do popolnoma urejenih evidenc tudi na tem področju. Kot vsako leto pri sprejemanju zaključnega računa tudi letos prihaja do razhajanj med Vlado in Računskim sodiščem glede pravilnosti izkazovanja določenih prihodkov, odhodkov ter sredstev, predvsem iz leta v leto se pojavlja problem oziroma nesoglasje med Vlado in Računskim sodiščem glede popravkov revizorjev. V vsakokratni vladi se nam zdi primerneje popravke vključiti v otvoritveni bilanci za prihodnje leto, Računsko sodišče pa je mnenja, da je to mogoče urediti pri bilanci stanja, ni pa mogoče pri finančnih tokovih, zato predlagamo, da se v prihodnosti zbližata metodologiji domačega poročanja in poročanja Evropski uniji, da do takšnih neskladij naj ne bi več prihajalo. Ker se tovrstna razhajanja v mnenju ponavljajo že več let, je na mestu poziv tako Vladi kot Računskemu sodišču, da vložita še dodaten napor v zbližanje stališč in bodo tako v prihodnje zaključni računi v celoti pripravljeni, tako kot zahteva Računsko sodišče. V razpravi na Komisiji za nadzor javnih financ, ki je matično delovno telo za obravnavo tega pomembnega akta, je bila razprava temeljita in odkrita. Člani komisije so dobili izčrpne in zadovoljive odgovore tudi na druga vprašanja, kot so odstopanja od predvidene realizacije, črpanje evropskih sredstev, dana poroštva države in težko pričakovanega znižanje skupnega javnega dolga, ki se bo pričelo v prihodnjem letu. Predvsem nas veseli tudi informacija, da Ministrstvo za finance aktivno dela na pripravi sprememb sistemov zakonov, kot sta Zakon o javnih financah in Zakon o računovodstvu, ki bosta omogočala, da bo sprejemanje ključnih finančnih dokumentov v prihodnosti bolj ustrezno. Komisija za nadzor javnih financ je tako sprejela sklep, s katerim predlaga Državnemu zboru sprejem zaključnega računa proračuna. Pomembno se nam zdi poudariti predvsem, da Vlada in Računsko sodišče zbližujeta stališči, da se nepravilnosti odpravljajo in zmanjšujejo, da lahko manjšim nepravilnostim navkljub trdimo, da imamo pravilno načrtovane in transparentne javne finance. Socialni demokrati bomo zato podprli Predlog zaključnega računa Proračuna Republike Slovenije za leto 2014. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Matej Tašner Vatovec.
Hvala, gospa podpredsednica. Lep pozdrav vsem! Begunska kriza ni varnostna kriza, je humanitarna kriza in hkrati pa je vseeno več kot zgolj to, je tudi kriza države. Glede na to, da smo eno begunsko krizo pred kratkim v devetdesetih letih že dali skozi in da je na primer po številu ljudi, ki smo jih tukaj nastanili, bila precej večji infrastrukturni in logistični zalogaj, nesposobnost države, da se učinkovito in humano sooči s trenutno krizo, jasno kaže na njen razkroj. In kaj je razlog za to – brezglavo varčevanje! Zato imamo lahko na eni strani izmozgane in podplačane policiste v zastareli opremi, na drugi pa skoraj koncentracijska taborišča brez pogojev za dostojno življenje beguncev. To se odraža tudi v konkretnih številkah; za policijo smo leta 2014 namenili okoli 290 milijonov evrov, letos približno enak znesek, leta 2011 na primer pred uveljavitvijo zloglasnega ZUJF pa smo ji namenili 35 milijonov evrov oziroma 12 odstotkov več. Seveda pa policija ni nobena izjema. Praktično vsi ključni družbeni podsistemi zdravstvo, šolstvo in sociala so v zadnjih letih močno nazadovali. Varčevanje nam ubija državo. Pa ne le države, varčevanje ubija tudi gospodarstvo. Če si ogledamo analizo plač v javnem sektorju v letu 2014, ki je del zaključnega računa, vidimo, da smo od leta 2002 naprej priče stiskanju plač v javnem sektorju, ki so rasle po stopnji okoli 1 odstotka, prvič pa so upadle že leta 2004, in sicer za 0,7 odstotka. V letih 2008 in 2009, torej po uveljavitvi Virantove reforme plačnega sistema v javnem sektorju, smo doživeli edina večja skoka, namreč za 3,8 in 5,8 odstotka, odtlej pa plače v javnem sektorju upadajo. Najgloblji padec je bil leta 2012, ko je bil sprejet in uveljavljen ZUJF, in sicer za kar 4,7 odstotka, globok 4,1-odstoten padec pa se je nadaljeval tudi leto kasneje, leta 2013. Šele lani so bruto plače v javnem sektorju spet rahlo narasle, pa še to le za desetino odstotka. Skratka, če so si makroekonomske analize edine, da okrevanje slovenskega gospodarstva ovirata predvsem manko gospodarskih investicij in povpraševanje gospodinjstev, varčevanje torej ta problema še poudarja. Doslej, ko je bila mednarodna gospodarska situacija za naše gospodarstvo ugodna, se to v gospodarski rasti še ni tako poznalo, se je pa gotovo poznalo v življenju ljudi. Ko pa se bodo razmere na mednarodnih trgih spremenile – kriza nemške avtomobilske industrije, razmeroma nizka rast ameriškega gospodarstva, stagnacija evropskega in japonskega ter ohlajanje azijskih in južnoameriških –, se nam bodo posledice varčevanja prikazale v vseh razsežnostih. Zato v Poslanski skupini Združene levice sicer predlog zaključnega računa lahko podpremo, varčevanja, ki ga je utelešal tudi proračun za leto 2014, pa nikoli ne bo mogli.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi! Zaključni račun je stvarna materija oziroma – kar je bilo, je bilo – je odraz dejanskega stanja v tem letu, torej za leto 2014. V Poslanski skupini Nove Slovenije zaključnega računa ne bomo podprli, prav tako mu ne bomo nasprotovali. Zakaj? Zaradi dveh ključnih razlogov. Prvič, mnenje s pridržkom Računskega sodišča in vsakoletno ponavljanje enih in istih napak ter neskladja, odstopanja od rebalansa proračuna, kljub temu da je bil rebalans proračuna izveden 19. novembra, torej ob koncu leta. Nadalje predvsem to, kar je že Komisija za nadzor javnih financ ugotovila: vedno ene in iste napake se ponavljajo, Vlada pa na to ne reagira in teh napak ne popravlja. Namreč, v letu 2014 so v zaključnem računu v primerjavi s prvotno sprejetim proračunom za leto 2014, se pravi, brez rebalansa, ki je bil sprejet v novembru, kot sem že dejal, leta 2014, velika odstopanja tudi pri odhodkih – infrastruktura, prometna politika – in prihodkih – izpad prihodkov od načrtovanega davka na nepremičnine. Glede na vsa navedena dejstva, glede na te neskladnosti, smo v Novi Sloveniji zagovarjali stališče, da bi Vlada Republike Slovenije morala popraviti zaključni račun. Na to je opozorilo tudi Računsko sodišče in na Vladi je bilo, da bi se teh sprememb kakovostno lotila. Te napake, kot kaže, se bodo ponavljale tudi naslednje leto in prej ali slej bi Vlada Republike Slovenije morala zagristi tudi v to materijo. Torej, kot rečeno, iz navedenih razlogov nekonsistentnosti, razlik med odhodki in prihodki ter mnenja Računskega sodišča s pridržkom sledi, da Poslanska skupina Nove Slovenije zaključnega računa ne more podpreti.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani! Obravnavamo zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2014. Torej gre za leto, ko smo imeli dve vladi, in gre za leto, ki smo ga zaključili z rebalansom proračuna. Rebalans smo, naj samo spomnim, sprejemali 19. novembra 2014, torej slab mesec in pol pred koledarskih zaključkom leta 2014, in takrat smo se nekateri spraševali, ali je res nujen. Seveda nujnosti nismo pogojevali z izpadom nekaterih načrtovanih prihodkov, kot so to na primer prihodki iz naslova nepremičninskega davka, pa tudi ne z izpadom prihodkov iz naslova evropskih sredstev, kot tudi ne z izkazom odhodkovne strani proračuna, kjer smo imeli višje stroške zadolževanja na eni strani in izpad transferjev v pokojninsko blagajno zaradi uveljavitve Zakona o Slovenskem državnem holdingu in s tem povezane spremembe o financiranju blagajne ZPIZ in Kada. Nujnost rebalansa nismo problematizirali zaradi naštetih dejstev, ki so bila znana in akceptirana. Spraševali smo se, ali je rebalans nujen glede na dejstvo, da je takrat vlada v odhajanju sprejela potrebne ukrepe, in to že v juliju 2014, ki so omogočili nemoteno izvrševanje proračuna, in to brez rebalansa. Koalicija je takratni rebalans, in to vas želim spomniti, razglašala kot velik dosežek. Tudi nekatere kolegice, še nedolgo od tega, med dosežke aktualne vlade štejejo prav rebalans, o katerem sem govorila. Kar pa zmoti pri tem rebalansu, je, da se je ministrstvo navkljub bližini konca leta krepko zmotilo pri na koncu izkazanih prihodkih in še posebej davčnih prihodkih. Zmotiti se za približno 150 milijonov evrov mesec in pol pred koncem leta, pa vseeno ni kar tako, sploh če tako analogijo prenesemo v bolj aktualen, pred dnevi sprejet proračun za leto 2016, kjer smo, spomnimo, ugibali o stroških begunske krize. Bojim se, kaj in kako je bilo načrtovano za leto 2016, ko pa vemo, da smo se konec leta 2014 tako močno ušteli. Ne glede na povedano pa bomo zaključni račun podprli. Ne nazadnje je šlo za leto z veliko negotovosti in neznank tako na področju trga dela kot tudi na gospodarskem področju. Podprli ga bomo tudi zaradi obljube Ministrstva za finance, da bo v kratkem predstavilo predlog sprememb zakona o javnih financah, ki bo vsakoletne napake, na katere napotuje Računsko sodišče, končno odpravilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vljudno prosim za mir v dvorani! Besedo ima poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Glede realizacij je bilo že kar nekaj besed, tako da se bom v svojem oziroma v našem stališču osredotočil na druga področja. Uvodoma moram vsekakor poudariti, da se v SMC zavedamo pomena mnenja s pridržkom, ki ga je izreklo Računsko sodišče na predlog splošnega dela zaključnega računa Republike Slovenije za leto 2014 zaradi ugotovljenih pomanjkljivosti pri izkazovanju računovodskih kategorij. Temu se doslej na tem mestu – doslej pomeni že kar dolga leta – po našem mnenju ni posvečalo zadostne pozornosti, v zadnjem času pa, kar je bilo razvidno tudi iz odgovorov predstavnice Ministrstva za finance v okviru seje pristojne komisije Državnega zbora, se je k tej problematiki pristopilo bolj temeljito. Ugotovljena neskladja so imela različne vzroke. Eden izmed zelo pomembnih izhaja iz nejasnosti ali razlik v strokovnih mnenjih med Vlado in Računskim sodiščem in tam bo treba tudi v prihodnje proaktivno usklajevati že med potekom revizij. Del ima zgodovinski predznak, izhaja iz spremembe o pravilih računovodenja, nepopolnih oziroma zastarelih evidencah, ki jih je treba najprej rešiti na vsebinski ravni, preden se lahko zagotovo pravilno računovodsko prepoznavanje. Del izvira iz zakonodaje, k čemur bomo v kratkem morali pristopiti tudi v tej hiši, del pa tudi iz morebitnih pomanjkljivosti v organizaciji in znanju. S tem v zvezi v Poslanski skupini SMC pričakujemo od Vlade, da bo pri prihodnjih izvrševanjih proračunov odločno nadaljevala z uveljavljanjem ukrepov, ki bodo zagotovili skladnost izvrševanja z opozorili Računskega sodišča, pa naj gre za doslednost pri knjiženju posamičnih dogodkov, torej usposobljenost knjigovodskega in računovodskega osebja in tistih, ki dajejo navodila za kontiranje, za vzpostavitev evidenc, ki so podlaga za prepoznavanje dogodkov, ali za rešitve, ki se morajo jasneje oziroma konkretneje opredeliti v sistemski zakonodaji – primer zakona o javnih financah, ki ni doživel prenove že več kot desetletje. Zaradi navedenega v Poslanski skupini SMC podpiramo sklep, sprejet na Komisiji za nadzor javnih financ, in sicer da se zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2014 sprejme. Vendar, kot povedano, tudi pričakujemo, da bo že vzpostavljena močnejša dinamika konstruktivnega sodelovanja med Računskim sodiščem in Vlado v doglednem času prinesla napredek tudi na tem področju. V poslanski skupini bomo, kot povedano, zaključni račun Proračuna Republike Slovenije za leto 2014 podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovane predstavnice Vlade, kolegi in kolegice! Pred približno enim letom smo govorili o zaključnem računu za leto 2013. Takrat smo ravno tako obravnavali revizijsko poročilo Računskega sodišča in opozorili na nekatere napake. Opozorili smo na napake, ki se dogajajo s knjiženjem posameznih odhodkov, prihodkov v povezavi s SID banko, v povezavi z zavarovanjem, v povezavi z družbami, ki se ukvarjajo z energetiko, v povezavi z Zakonom o računovodstvu, z Zakonom o javnih financah in tako naprej. Takrat mislim, da so skoraj vse stranke dejale, da se morajo popravki, ki jih nalaga Računsko sodišče, dejansko udejanjiti tudi v proračunu za leto 2014. Gospe in gospodje, to se ni zgodilo! Tako kot pri mnogih stvareh ste ostali pri besedah in pravzaprav niti ne želite kakršnihkoli popravkov, predvsem tistih, ki jih nalaga Računsko sodišče. Računsko sodišče je tudi povedalo, da enostavno ne more priti do konca s predstavniki Ministrstva za finance, ki tukaj predstavljajo Vlado, do konca v tem smislu, da bi za določene zadeve našli ustrezne rešitve. Vlada oziroma Ministrstvo za finance tukaj nasprotuje in si pač ne da ničesar dopovedati, poenostavljeno povedano, in ne sprejme njihovih rešitev. Državni zbor je tisti, ki lahko Vladi naloži določene rešitve. Te rešitve ne bi prizadele nikogar. Te rešitve, ki bi jih moral sprejeti Državni zbor in s tem tudi koalicija, bi dejansko pomenile večjo zakonitost delovanja Vlade, večjo zakonitost delovanja tudi paradržavnih institucij. Te rešitve bi bile signal tudi za ostale proračunskega porabnike tako posredne kot neposredne. Vendar, iz predstavitve stališč koalicijskih poslanskih skupin sledi, da ta koalicija temu ne bo naredila konca, ne bo naredila tega, da bi proračun deloval bolj zakonito in tudi bolj smotrno, tako kot opozarja Računsko sodišče. Mislim, da je tukaj popolnoma brez učinka kakršnokoli pozivanje koalicije na to, zato ker enostavno koalicija pristaja tudi na napake, nezakonitosti, nesmotrnosti, ki jih ugotavlja Računsko sodišče, in pravi, da je to vse v redu, saj ne bodo zaradi tega nič naredili. Tukaj je pomembno tudi izkazovanje realnosti proračunskih postavk. Tukaj je lahko tudi izziv za Vlado, da odgovori, kakšne so bile prerazporeditve med letom 2014, in sicer od osnovnega proračuna za leto 2014 do zaključnega proračuna za leto 2014, to je verjetno en podatek, koliko je bilo razporeditev. Drugi podatek je, koliko je bilo razporeditev med popravkom proračuna za leto 2014, se pravi novim proračunom in zaključnim računom. Upam, da ga bo Vlada predstavila, v toliko, da je težko govoriti o realnosti načrtovanja proračunskih prihodkov in proračunskih odhodkov. Realnost načrtovanja proračunskih prihodkov se kaže v tem, da enostavno en izredno pomemben vir ni bil izveden, ni bil prihodek proračuna, to je davek na nepremičnine, ki je doživel popoln fiasko na Ustavnem sodišču in tudi sicer. Na področju odhodkov ravno tako Računsko sodišče opozarja na visoke prerazporeditev v višini 150 milijonov predvsem na področju prometne infrastrukture, na področju prometne politike. Skratka, to realno načrtovanje ostaja le pri besedah in daleč od tega, da bi bilo realno. Prav tako je bilo opozorjeno na to, da Vlada enostavno ne sledi priporočilom niti Komisije za nadzor javnih financ niti sama sebi, ko neprestano govori o tem, da bo spremenila sistemske rešitve. Tu mislim predvsem na novi zakon o javnih financah in novi zakon o računovodstvu. Vsako leto vlada pride in povem, da bo naredila to, pa ne naredi. Še danes nimamo poslanci zakona o javnih financah, pa mislim, da kolikor časa spremljam delovanje vlade, recimo, v zadnjih 10 letih je vsako leto to obljubila, v vseh vladah, pa tega dejansko ni storila. Vedno so razlogi. Povem vam, da administracija vodi Ministrstvo za finance in administracija bo povedala ministru, kdaj bo nek zakon pripravljen in kdaj ne, ne minister! Nima minister tu nobene besede, tudi danes ne. Tudi ne vem, če državna sekretarka. Administracija pove, ali je zakon ali ne, in to je slabo. Tako je s tudi s črpanjem evropskih sredstev. Tudi tukaj je prišlo v letu 2014 do tega, da niso bila počrpana optimalno. In počrpana niti ne bodo v letu 2015, 2016, ko je nova finančna perspektiva. Zaradi tega je bilo tudi na Komisiji za nadzor javnih financ predlagano, da komisija sprejme določene sklepe, ki sem jih že v uvodu tudi omenil in prebral nekatere. Ti sklepi se predvsem nanašajo na to, da Vlada popravi ugotovljene nepravilnosti. To predlaga tudi Slovenska demokratska stranka. Slovenska demokratska stranka predlaga tudi, da se enostavno ta zaključni račun naredi zakonit in v skladu s priporočili Računskega sodišča, da se realno načrtuje prihodke in odhodke, da se zmanjša odstopanja pri prihodkih in odhodkih, da se izboljša knjiženje, da se izboljša načrtovanje in izvedba koriščenja evropskih sredstev, predvsem tako, da bodo ta sredstva vplivala na večjo gospodarsko rast in večjo zaposlenost. Navsezadnje tudi glede na to, da se tudi ta poročila in zaključni računi ponavljajo iz leta v leto z istimi napakami, nič se ne spremeni, Slovenska demokratska stranka tudi predlaga Državnemu zboru, da tega zaključnega računa Državni zbor ne sprejme samo iz enega razloga: zato da bo povečal zakonitost, transparentnost in smotrnost delovanja proračuna, po katerem dejansko deluje vlada, ki jo podpira ta koalicija. S tem bi koalicija naredila sama sebi nekaj dobrega. V bistvu bi povečala zakonitost in dejansko bi naredila tisto, kar piše v programu te koalicije, da bo delovala zakonito. Zaradi tega ne vidim razlogov, da ne zavrne koalicija zaključnega računa proračuna za leto 2014 in da v nadaljevanju pozove Vlado, da popravi proračun in upošteva priporočila Računskega sodišča. V Slovenski demokratski stranki zaradi tega zaključnega računa proračuna za leto 2014 ne bomo sprejeli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zaključnega računa. Besedo ima gospa Urška Ban, pripravi naj se mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi! Danes obravnavamo zaključni račun proračuna Republike Slovenije za leto 2014, ki je bil, kot je že povedala državna sekretarka, realiziran v skladu in v okvirih, ki jih je predpisal oziroma katere je načrtoval sprejeti proračun in potem tudi rebalans proračuna za leto 2014. Pa po podatkih iz tega zaključnega računa je razvidno, da smo v letu 2014 realizirali 8 milijard 459 milijonov prihodkov, od tega se 78 odstotkov teh prihodkov nanaša na davčne prihodke, 10 odstotkov je nedavčnih prihodkov, ostalih 12 odstotkov pa so prejete sredstva iz Evropske unije. Gre za več kot eno milijardo teh sredstev – posledica črpanja za projekte, tudi na drugi strani je bilo 37 odstotkov več realiziranih investicij kot leto 2013. Glede samih odhodkov; realiziranih jih je bilo za 9 milijard 654 milijonov. Ta struktura pokaže, da 30 odstotkov odhodkov porabimo za tekočo porabo, 54 odstotkov je transferjev in 4 odstotki so plačila v Evropsko unijo. Razlika med prejetimi sredstvi EU in vplačili v EU pokaže pozitivno bilanco za Slovenijo. Presežek znaša več kot 600 milijonov evrov in je Slovenija je neto prejemnik sredstev iz evropskega proračuna. Gre za najvišji neto presežek 125 milijonov, višji kot v letu 2013 in najvišji, odkar smo polnopravna članica Evropske unije. Iz A bilance prihodkov in odhodkov je razvidno, da je znašal primanjkljaj eno milijardo 195 milijonov, kar predstavlja 3,2 odstotka BDP oziroma je znotraj primanjkljaja, kakršen je bil načrtovan z rebalansom proračuna za leto 2014. Presežek odhodkov nad prihodki je za 22 odstotkov manjši kot v letu 2013, ko je takrat znašal eno milijardo in pol. Zmanjšal se je tudi primarni primanjkljaj, se pravi primanjkljaj, ki ne upošteva prihodkov in odhodkov iz naslova obresti. V letu 2014 je ta primanjkljaj znašal 153 milijonov evrov, v letu 2013 pa čez 700 milijonov evrov, kar pomeni, da se je zmanjšal za slabih 80 odstotkov in to vsekakor pomeni, da gremo s to politiko finančne konsolidacije v pravo smer. Je pa na drugi strani tudi res, da Računsko sodišče že vrsto let opozarja na določene transakcije in določene nepravilnosti pri posameznih knjižbah in obravnavah poslovnih dogodkov, kar ima za posledico lahko nepravilno izkazane prihodke in odhodke v bilancah. Iz tega razloga je tudi Računsko sodišče izdalo mnenje s pridržkom, zato tukaj res pričakujemo od Vlade, da bo te zadeve uredila. Tudi državna sekretarka je že na seji Komisije za nadzor javnih financ povedala, da so pripravili odzivno poročilo, na katerega še nimajo odgovora Računskega sodišča. So pa upoštevali večino ugotovitev in tudi pojasnili, kako so ali bodo priporočila ter ugotovitve Računskega sodišča upoštevali pri nadaljnjem izvrševanju proračunov v naslednjih letih. Kot je pa že povedal tudi predstavnik Računskega sodišča na Komisiji za nadzor javnih financ, je sedaj tudi priložnost, da v zakonodaji določene stvari uredimo. Pred kratkim, poleti, smo sprejeli Zakon o fiskalnem pravilu, ki od nas zahteva spremembo tudi druge zakonodaje, predvsem Zakona o javnih financah, Zakona o računovodstvu, verjetno tudi Zakona o financiranju občin. Sedaj je tukaj priložnost, da določene stvari uredimo predvsem in najprej v Zakonu o javnih financah, za katerega in po zagotovili državne sekretarke pričakujem, da ga bomo dobili v Državni zbor v začetku naslednjega leta, saj je bila zadnja večja sprememba Zakona o javnih financah narejena leta 1999, torej pred petnajstimi leti. Od takrat je Republika Slovenija postala članica Evropske unije in smo v območju evra in posledično tega Evropska skupnosti od nas zahteva veliko poročanja. O tem je govoril tudi predstavnik Računskega sodišča. Naš sistem je še vedno vezan na statistiko nacionalnih računov, vsa poročanja pa vemo, da se nanašajo na metodologijo ESA 95 oziroma ESA 2010. V tej fazi, kjer smo, se pravi, pred pripravo novega zakona o javnih financah, je prav, da pristopamo na računovodenje na podlagi poslovnega dogodka, tako kot ostale države članice EU. Mislim, in tako ugotavlja tudi Računsko sodišče, da bomo marsikatero razkritje in nepravilnost, ki se izpostavlja že vrsto let, tudi s tem pristopom delno rešili, ker je veliko napak, ki jih ugotavlja, tudi posledica računovodenja, kakršnega imamo. Računam na to, da tukaj se tudi Ministrstvo za finance usklajuje v procesu priprave zakona o javnih financah tudi z Računskim sodiščem. Naslednja stvar,ki je bila večkrat že izpostavljena, je prehod v celoti, celovit prehod na programski proračun, kjer je tudi priložnost, da se določene stvari, ki jih ugotavlja Računsko sodišče, odpravijo. Kot nam je bilo pojasnjeno že na Komisiji za nadzor javnih financ pa tudi tukaj danes s strani državne sekretarke, se te spremembe oziroma te spremembe zakonodaje vršijo, so v teku. Pričakujemo jih v Državnem zboru, kot sem rekla, odzivno poročilo na sam ta zaključni račun je Ministrstvo za finance oziroma Vlada posredovala Računskemu sodišču, kjer so, kot sem rekla, pojasnili, kako so in kako bodo priporočila in ugotovitve Računskega sodišča na eni strani že upoštevali in kako jih še bodo. Tako bom sama ta zaključni račun za leto 2014 podprla, res pa pričakujem, kot sem že povedala, da se bomo o teh stvareh še pogovarjali in poskušali pristopiti na način, da takšnih napak ne bo več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Da kar nadaljujem, kjer je končala kolegica Banova. Kakšne napake se ponavljajo iz leta v leto in nič se ne zgodi! Iz leta v leto se ponavljajo in Računsko sodišče je samo reklo, da se delo Računskega sodišča tukaj konča, na potezi je Državni zbor. Državni zbor je tisti, ki lahko zavrne in potem se bodo morda te napake popravile. Do takrat se pa ne bodo, ker Vlada se s tem ne strinja in je tudi povedala, enostavno vsako leto pove, se ne strinja. Zaradi tega mnenje Računskega sodišča ostaja v zraku, je popolnoma nestvarno, zaradi tega ker Vlada na podlagi tega nič ne naredi. Že nekaj let. Tukaj je dejansko vprašanje, še enkrat, zaradi tega ker druge rešitve dejansko ni, kaj bo Vlada naredila, kdaj bo Vlada naredila in kako bo Vlada to naredila. Ene in iste, če želite, floskule poslušamo že na vseh sestankih s strani Vlade: zakon o računovodenju, zakon o javnih financah in tako naprej in tako naprej. Vendar, oprostite, tega ni. V nobeni vladi. Še enkrat, prosil bi Vlado tudi, da pove odstopanja od osnovnega proračuna, tistega prvega, in zaključnega računa ter odstopanja od rebalansa in zaključnega računa, kakšni so podatki na področju prihodkov in kakšni so podatki na področju odhodkov. Čudim se tej koaliciji, da bo podprla vse, kar Vlada naredi, čeprav je bila v letu 2014 deloma druga vlada, in da enostavno požegna, po domače povedano, tudi vse tiste nepravilnosti, nezakonitosti, na kar Računsko sodišče opozarja že nekaj let. Računsko sodišče, predstavniki Računskega sodišča so na seji Komisije za nadzor javnih financ rekli: Glejte, mi ne moremo več, mi nimamo več pristojnosti, da Vlado prisilimo, da dela zakonito, da Vlado prisilimo, da dela tako, kot ji mi nalagamo. Tu boste enostavno vse skupaj podprli in karavana gre dalje do proračuna za leto 2015 in zaključnega računa za leto 2015. Gospe in gospodje, po mojem osebnem mnenju je to neodgovorno! To je neodgovorno in to je napačen znak, napačen signal za vse ostale proračunske uporabnike, kajti tudi oni si potem privoščijo, da bodo delali nezakonito, da bodo delali v nasprotju z mnenjem Računskega sodišča. Skratka, potem se sprašujemo, zakaj pa sploh imamo Računsko sodišče, če ga Vlada ne upošteva, tista, ki bi ga morala najprej upoštevati! Potem pa zahteva, da to upoštevajo drugi, ona pa ne upošteva. Prosim predstavnico Vlade za te podatke, kaj bo naredila v zvezi z mnenjem Računskega sodišča, da vsaj pred Državnim zborom pove, kaj bo naredila. Prosim tudi, da pove o teh nesorazmerjih med prvim in drugim proračunom ter končnim proračunom. Glejte, ker sicer mi tu nismo naredili ničesar. Tudi na Komisiji za nadzor javnih financ je glasovanje tako, da koalicija prevzame glasovalni stroj in enostavno podpira Vlado tudi takrat, ko Računsko sodišče ugotovi, da je nekaj narobe. Niti toliko kritični niso do Vlade, da bi vsaj opozorili na to. Vse je polikano, vse je spolirano na koncu in zadeva bo šla skozi. Ja, oprostite, z javnimi financami se tako ne dela! To niso vaše javne finance, to niso osebne finance, to so finance davkoplačevalcev, to je denar davkoplačevalcev. Spoštovana koalicija, tako delate z denarjem davkoplačevalcev, da Računskega sodišča ne upoštevate pri tem. Seveda tega zaključnega računa ne bom podprl.
Hvala lepa. Prehajamo na sklepni del razprave, v kateri dobi besedo še predstavnica Vlade mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa za besedo. V skladu z Zakonom o javnih financah je rebalans proračuna instrument, ki ga je treba uporabiti, če Vlada ugotovi, da kljub sprejetim ukrepom iz svoje pristojnosti ne more uravnotežiti prihodkov in odhodkov državnega proračuna v skladu s tem, kar je bilo sprejeto v Državnem zboru kot veljavni proračun. Ko je ta vlada nastopila mandat v drugi polovici septembra 2014, se je odločala, ali bo lahko v skladu s pristojnostmi, ki jih ima, izvršila proračun do konca leta ali bo Državnemu zboru predlagala rebalans proračuna, ker so odstopanja med realizacijo od tistega, kar je sprejel Državni zbor, tako velika, da se s tem zmanjšuje legitimnost proračuna. Odločili smo se za to, da pripravimo rebalans proračuna. Po uveljavitvi oziroma po novembru lanskega leta je bilo dodatnih razporeditev iz rezerve še za 14,9 milijona, medtem ko podatka za prerazporejanje od začetka leta do novembra, žal ne morem posredovati. Kar se tiče očitkov glede razlik med dejansko realizacijo in oceno mogoče realizacije v rebalansu proračuna, je bil dan podatek, da naj bi se davčni prihodki razlikovali od načrtovanih za 150 milijonov, moram ta podatek demantirati. Dejstvo je, da so davčni prihodki realizirani v 99,20 odstotkih, in sicer so bili nižji od načrtovanih za 53 milijonov. Razlika je nastala predvsem na področju domačih davkov na blago in storitev, pri trošarinah in deloma pri davkih od prometa motornih vozil. Zakaj ta razlika? Ocena prihodkov je bila narejena na podlagi realizacije 8 mesecev v mesecu septembru in upoštevani so bili podatki glede makroekonomskih kazalcev iz jesenske napovedi Umarja v letu 2014. Tudi ti podatki oziroma ta realizacija je bila potem do konca leta dejansko uresničena v nekoliko drugačnih odstotkih oziroma na drugačen način, zato v bistvu ta odstopanja. Drugi del odstopanj se nanaša na črpanje evropskih sredstev, kjer je realizacija za 80 milijonov nižje od načrtovane, vendar je hkrati ob koncu leta 2014 bilo za približno 100 milijonov realiziranih odhodkov, za katere prihodke še nismo uspeli realizirati iz dveh razlogov. Po eni strani zaradi tega, ker ni Evropska komisija še zagotovila dovolj sredstev na posebnem računu Banke Slovenije, kjer se ta sredstva zbirajo, in po drugi strani, ker resorna ministrstva do konca decembra niso zagotovila predložitve zahtevkov za povračilo, kar pa je bilo potem realizirano v mesecu januarju oziroma februarju letošnjega leta in v skladu z načelom knjiženja po denarnem toku evidentirano kot prihodek v letošnjem letu. Ne bo na odmet opozoriti tudi, da so se v enakem obsegu kot prihodki znižali tudi odhodki in bili realizirani v obsegu 98,35 odstotkov. Kar se tiče popravkov Računskega sodišča, trenutno veljavni režim zahteva, omogoča dvostopenjski postopek. Računsko sodišče v postopku revidiranja predloži Vladi predloge popravkov, Vlada oceni, ali jih upošteva, tako da popravi zaključni račun za nazaj, ali pa se odloči, da jih realizira za naprej. Vlada je sprejela odločitev, da realizira stvari, ki jih je mogoče realizirati oziroma glede katerih se strinjamo z Računskim sodiščem za naprej. Zakon o javnih financah nadalje omogoča, da lahko Državni zbor na zahtevo Računskega sodišča zahteva od Vlade, da popravi zaključni račun. V dosedanji praksi se je ta določba Zakona o javnih financah izkazala za neučinkovito, saj niti v enem letu od leta 2010, odkar obstaja ta določba v Zakonu o javnih financah, nismo prišli do tega, da bi katerikoli popravek revizorja sprejet in uveljavljen v preteklem zaključnem računu, se je pa kar nekaj tega upoštevalo za naprej. Pa če pogledamo te popravke revizorja, ki so omenjeni oziroma ki so navedeni v revizijskem poročilu za leto 2014. Prvi se nanaša na izgradnjo infrastrukture na spodnji Savi. Ta zadeva je realizirana za naprej in bo sanirana do konca letošnjega leta, ker bodo poplačana vsa posojila, ki jih je za izgradnjo infrastrukture najelo podjetje Infra, in ko bodo ta posojila poplačana, bodo tudi objekti knjiženi oziroma evidentirani v poslovnih knjigah Ministrstva za okolje in prostor. S tem bo dejansko zahteva Računskega sodišča, ki se res vleče že nekaj let, upoštevana v celoti. V zvezi z instrumenti finančnega inženiringa, to je druga zahteva Računskega sodišča, gre za vprašanje, kako evidentiramo evropska sredstva, ki jih Vlada oziroma država namenja Slovenskemu podjetniškemu skladu za namene spodbujanja gospodarstva. V tem primeru Vlada vztraja na tem, da gre za posojilo, ker gre za povratna sredstva in ne gre za nepovratna sredstva, kar je bilo stališče Računskega sodišča in vsako leto v bistvu tukaj pridemo do nekega večjega skupnega razumevanja tega odprtega vprašanja. Tretja zadeva. Knjiženje oziroma evidentiranje obveznic Republike Slovenije 21 in 39. To so obveznice, ki jih je država izdala v zvezi z izvrševanjem obveznosti iz naslova različnih odškodnin, odškodnine pa poplačuje SDH oziroma prej Sod. Že v letu 2010 smo s spremembo zakona, s katero se je Računsko sodišče tudi strinjalo, uredili način evidentiranja izdaje tovrstnih obveznic za vse obveznice, ki so izdane od 1. januarja 2011 dalje. Za obveznice, ki so bile izdane pred tem, pa v skladu s prehodno določbo zakona moramo imeti drugačen režim evidentiranja, in ta problem bo dejansko ostal na mizi, dokler bodo še v veljavi oziroma dokler ne bodo v celoti poplačane obveznosti po obveznicah, ki so bile izdane pred 1. januarjem 2011. Z nekaterimi drugimi zadevami, na katere opozarja Računsko sodišče v svojih predlogih popravkov, se z njimi strinjamo in ocenjujemo, da jih je treba upoštevati v tekočem proračunu oziroma da jih je treba upoštevati za naprej, da pa ni mogoče na tej podlagi popravljati zaključnega računa za nazaj, saj bi marsikatera rešitev zahtevala rebalans proračuna, ki pa se je že nehal izvrševati, torej v bistvu smo na nek način v začaranem krogu. Tudi Vlada ni zadovoljna s tem pristopom oziroma s temi elementi izvajanja določbe Zakona o javnih financah. Zaradi tega smo že začeli postopek priprave novega Zakona o javnih financah in Zakona o računovodstvu, kjer so uvedene pomembne spremembe. Prav s sodelovanjem oziroma skupaj z Računskim sodiščem smo že v mesecu oktobru izvedli problemsko konferenco, na kateri so bili prisotni praktično predstavniki vseh proračunskih uporabnikov na državni ravni, za občinske proračunske uporabnike bo takšna konferenca izvedena prihodnji teden. Trenutno smo v fazi, ko z Računskim sodiščem usklajujemo posamezne določbe oziroma posamezne vsebinske sklope novega predloga zakona o javnih financah. V zvezi s tem usklajujemo tudi stališča oziroma mogoče nove rešitve glede uveljavljanja popravka revizorjev in vsaj na delovni ravni moram reči, da so pogovori zelo konstruktivni in da smo blizu zelo sprejemljive in izvedljive rešitve. Tudi opozorilo, ki se tiče knjiženja oziroma evidentiranja poslovnih dogodkov po načelu denarnega toka oziroma po načelu nastanka poslovnega dogodka, tudi to vprašanje je naslovljeno z novo sistemsko zakonodajo, kjer načrtujemo, da bomo v sistem računovodenja vpeljali preko določenih prehodnih rešitev, prehodnega obdobja tudi sistem računovodenja po načelu nastanka poslovnega dogodka. V skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu smo dolžni Državnemu zboru predložiti v obravnavo Zakon o javnih financah v šestih mesecih po sprejetju Zakona o fiskalnem pravilu in tega roka se nameravamo tudi držati. V tem trenutku je interno usklajevanje posameznih rešitev zakona v zaključni fazi in računam, da bomo že v mesecu decembru imeli besedilo zakona, ki ga bomo lahko začeli usklajevati tudi v širšem okviru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati. Ker vidim, da so želje, želim pred prijavo opozoriti, da se lahko k prijavi prijavita s pritiskom tipke za vklop mikrofona, če se želi k besedi prijaviti tudi predstavnica Vlade, naj se ravno tako prijavi s pritiskom tipke za vklop mikrofona. Prosim, za prijavo. Besedo ima mag. Andrej Šircelj, nato pa predstavnica Vlade.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi za odgovor, vsaj delni odgovor, nisem pa dobil odgovora na vprašanje o razliki med prihodki in odhodki glede osnovnega proračuna, tistega pred popravkom, pred rebalansom in zaključnim računom. Še nekaj, takrat ko sem govoril o 150 tisočih, sem govoril o 150 milijonih, se opravičujem 150 milijonih odhodkov na prometnem ministrstvu oziroma na postavki promet na Ministrstvu za infrastrukturo in tam je vprašanje, kajti tam je zmanjkalo denarja v letu 2014. Če se spomnite, saj to so bili še, ne vem, šolski prevozi in tako naprej in vse te zadeve. Govoril sem o tem. Bi pa dejansko rad: prvič, odgovore na to, kakšno je realno planiranje, ker iz tega se vidi, kolikšne so bile osnovne predpostavke v proračunu in kolikšne so čez eno leto brez rebalansa proračuna. Potem se lahko upošteva rebalans in zaključni račun. Na to je opozoril tudi predstavnik Računskega sodišča, tako bi seveda ta podatek želel slišati. In drugo, spoštovana predstavnica Vlade, to je prav, kar ste povedali, se strinjam, da boste naredili. Povedali ste en datum, sem vesel, to je december tega leta, novi zakon o javnih financah, ampak to se ponavlja. Verjetno pet let govorim podobno, pa vi odgovarjate podobno, kakšnega bistvenega napredka pa ni, saj tudi sami pravite za te elektrarne na Savi in tako naprej,da se ponavlja že deset let ista zgodba. Verjetno ni vedno treba spreminjati predpisov, verjetno je treba tudi malo dobre volje pa verjetno ne samo se zakopati na okope pa ne spremeniti ničesar, tako kot se dejansko dogaja in nihče nič ne spremeni. Potreben je intenziven dogovor, ne samo dogovarjanje, ampak dogovor, kajti pomemben je dogovor, ni pomembno se samo dogovarjati. Če se dogovarjate, ne vem, je pač državna administracija tudi včasih plačana za to, da se dogovarja. Upam, da bodo te problemske konference o zakonu o javnih financah kaj prispevale k temu, da bomo res dobili to v mesecu decembru, tako kot ste obljubili. Tukaj vas bom držal za besedo. Upam, da bo prispevalo k temu, da bodo kvalitetnejše rešitve, še posebej zaradi tega, ker se bojim, da sama konferenca ne bo dala rezultatov, če se boste spet samo dogovarjali, ne pa tudi dogovorili. Že včeraj je problem, da se dogovarjate, dogovarjate, dogovarjate, ničesar se pa ne dogovorite. To velja tudi za koalicijo. To traja že leta. Treba je sprejeti odločitve in treba je sprejeti rešitve, da se težave, problemi, na katere sedaj opozarja Računsko sodišče, enostavno odpravijo. Ali so sedaj rešitve najoptimalnejše, najboljše, to je drugo vprašanje. Ampak to je treba pač narediti.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa. Ko sem govorila o 150 milijonih, nisem imela v mislih vaše razprave, gospod Šircelj, ampak uvodno predstavitev stališč Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Drugo, ko sem omenjala december letošnjega leta, upam, da ste me dobro slišali, ker sem rekla, da bo takrat zakon pripravljen za širšo javno obravnavo, ne bo še predložen Državnemu zboru, da ne bi bilo kakšnega nerazumevanja oziroma napačnega razumevanja. Tretje, še enkrat poudarjam, instrument rebalansa je namenjen temu, da se lahko uskladi prihodkovna in odhodkovna stran med letom, ko se proračun izvršuje, če izvrševanje proračuna pokaže, da ni mogoče proračuna izvršiti v okvirih, kot je bil prvotno začrtan. Če primerjamo prvotno sprejeti proračun za leto 2014, to je proračun, ki je bil sprejet v novembru 2013 na podlagi makroekonomskih podatkov iz septembrske oziroma jesenske napovedi 2013, potem bi bili odhodki oziroma potem so bili planirani prihodki planirani za 162 milijonov višje, kot je bila dejanska realizacija. Od tega je seveda glavnina nastala oziroma glavnina bi nastala na davčnih prihodkih. Medtem ko bi bili odhodki, če ne bi bilo rebalansa proračuna, realizirani v višini, ki bi bila za 15 milijonov nižja od prvotno načrtovanih odhodkov, kar pa seveda pomeni, da bi bil realiziran deficit državnega proračuna za skoraj 150 milijonov višji od tistega, ki je bil prvotno načrtovan in tudi ciljan z vidika slovenskih mednarodnih zavez. Zaradi tega odstopanja je Vlada odločila, da ne more z ukrepi, ki jih ima v svoji pristojnosti, izvršiti proračuna, ne da bi posegla po instrumentu rebalansa in je rebalans v mesecu oktobru tudi predložila Državnemu zboru v obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. O predlogu zaključnega računa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v torek, 24. 11. 2015, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 13. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali v ponedeljek, 23. 11. 2015 ob 10. uri. Obveščam pa vas, da se začne 24. izredna seja Državnega zbora ob 16. uri.