Dobro jutro, spoštovane kolegice in kolegi! Ura je 10.00, čas za nadaljevanje 21. seje državnega zbora. Rad bi vas obvestil, kateri od kolegic in kolegov danes zaradi drugih obveznosti ne bodo mogli sodelovati na seji. To so kolegi Čeligoj, Diaci, Janša, Rupar [[ves dan]] , od 12.00 ure dalje kolega Kremžar, od 14.00 ure dalje kolega Germič, Jerič in Švagan, od 15.00 ure dalje kolegica Cveta Zalokar Oražem in po 16.00 uri kolega Fabjan, po 17.00 uri pa kolega Gračner. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH KAZENSKEGA ZAKONIKA. Predlog je v obravnavo zboru predložil naš poslanski kolega Sašo Peče. V zvezi s tem zakonom odbor za notranjo politiko predlaga državnemu zboru, da predlog zakonika ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Zato na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika dajem najprej besedo poslanskemu kolegu Sašu Pečetu, predlagatelju, da, če želi, dopolnilno obrazloži predlog. Prosim, imate besedo, kolega Peče.
Spoštovani navzoči! Zakon ni napisan na podlagi direktive Evropske unije, zakon ni napisan v povezavi z vključevanjem v EU. Osnovni namen zakona oziroma, zakaj je zakon napisan, je izključno v zmanjševanju števila posilstev oziroma spolnega nasilja, najsi bo le-ta v katerikoli obliki, odrasle osebe, slabotne osebe ali mladoletne osebe. Dejstvo je, kar je razvidno tudi iz statistike, da je število kazenskih ovadb oziroma število izrečenih sodb s tega področja v porastu, da se žal v naši državi od leta 1995 ta kazniva dejanja povečujejo; da se je kaznivo dejanje, spolni napad na otroka, od leta 1995 povečalo za več kot 100%, in pa da se vse število prejetih ovadb, vloženih ovadb, obsodilnih ovadb enostavno povečuje. Iskreno verjamem v ta državni zbor in upam, da bo rekel, v okviru svojih moči, stop tem dejanjem. Odločitev bo seveda naša. Zakon v osnovi spremlja oziroma zasleduje en sam cilj, torej kako zmanjšati število takih kaznivih dejanj - z dvigom zaporne kazni. Ocenjujemo, da smo s tem dosegli tri učinke, in sicer: prvič sankcijski učinek, drugič zastraševalni učinek in pa povratniški učinek. Povratniški učinek - v Sloveniji, po analizi, izdelani v slovenskih zaporih, največje število povratnikov prihaja ravno s področja tistih, ki so kazniva dejanja naredili na področju spolne nedotakljivosti. Tudi to, mislim, da moramo imeti pri naši odločitvi v mislih, ko se bomo odločali, ali podpreti zakon ali pa podpreti stališče matičnega delovnega telesa. Prav tako ocenjujemo, da z zakonom ne posegamo v sistem kazni, kajti s spremembo kazenskega zakonika smo spremenili celotno poglavje, torej celotno poglavje kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost. In ker ocenjujemo, da je to celovita in enovita problematika, se nam zdi popolnoma neumestno, da nekdo prihaja z argumentom in pravi, da "per partes" oziroma padalsko posegamo v ta sistem. Ta kazniva dejanja s tega področja po naši oceni predstavljajo celoto in zato je smiselno celoto ponovno urediti. Strinjamo pa se s tistimi, ki pravijo oziroma ki so sodelovali, najsibo v fazi priprave zakona oziroma razprave na matičnem delovnemtelesu, da bi šlo omenjena kazniva dejanja omiliti oziroma, se opravičujem, in jih zmanjšati tudi na druge načine, da bi lahko zmanjšali število tovrstnih dejanj. Toda osebno ocenjujem, da vsaki instituciji svoje. In državni zbor kot zakonodajna veja oblasti ima možnost, da zakone sprejme. Danes je pred nami ta zakon, ki bi ob sprejemu imel za posledico predvsem zmanjšanje števila pedofilov in posiljevalcev. Kar pa je pomembnejše, za posledico bi imel zmanjšanje števila žrtev posilstva in ostalih oblik spolne agresije. Državnemu zboru navkljub mnenju Vlade Republike Slovenije in pa matičnega delovnega telesa predlagam, da podpre zakon. Vedeti moramo, da je že nekaj let nazaj poslanski kolega Roman Jakič ta državni zbor oziroma v tem državnem zboru skušal spremeniti podobne stvari. In da je ravno takrat tudi mnenje vlade bilo, da to ni primerno, ker se bo vlada Republike Slovenije sama lotevala teh zadev. Od tega je kar nekaj stvari. Če bo državni zbor zopet pristal na to teorijo vlade Republike Slovenije, se bojim, da ustreznega zakona na tem področju, katerega trend kaže naraščanje, še dolgo ne bo imel. Hvala.
Hvala lepa, gospod predlagatelj, kolega Peče. Ali želi vlada sporočiti svoje stališče? Ne vidim jih, zato bom dal besedo predstavnikom poslanskih skupin. Kolega Brejca ni, potemtakem vabim kolegico Majdo Zupan, da predstavi stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Za njo kolegica Potrata, najprej pa kolegica Majda Zupan za Novo Slovenijo.
Hvala za besedo. Spoštovani! Pred kratkim so se končali izobraževalni dnevi državnih tožilcev na Bledu. In ob tej priložnosti smo lahko med drugim slišali, da so tožilci veliko naredili, še posebej v zvezi s kaznivimi dejanji zoper spolno nedotakljivost mladoletnikov in otrok, ter dosegli višje zaporne kazni. Gospa tožilka je pohitela s pohvalo in bila ob tem zadovoljna, da so prizadevanja tožilca doživela primeren odziv v sodni oblasti, v javnosti in med poslanci, ker teče razprava glede zvišanja kazni oziroma prizadevanja za izrek strožjih kazni. Ali je dejansko tako? Dejstvo je, da je bil v zakonodajni postopek vložen predlog zakona o spremembah in dopolnitvah kazenskega zakonika na to tematiko že leta 2000. In tudi potem naslednje leto in ta sprememba je tudi pred nami. Zakonodajno-pravna služba sicer meni, da predlog vsebinsko ni najbolje pripravljen in da je izključna vsebina predlaganih sprememb dvig zagrožene kazni za nekatera kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost. Prepričani pa smo, da je predlagatelje vodila želja, da se na tem področju nekaj le premakne in zmanjša število kaznivih dejanj. Toleranca družbe do teh dejanj in storilcev je bila vse predolgo prevelika. Tudi pri sodnikih, čeprav bi že na podlagi veljavne zakonodaje lahko izrekali višje kazni, pa jih niso. Večja odprtost družbe, večja informiranost in zahteve raznih združenj pa so le pripomogle k temu, da se je o tej problematiki več govorilo. Tudi številke in posledice kažejo na to, da je potrebno nekaj storiti. V Sloveniji je prijavljenih letno približno 200 posilstev. Koliko je neprijavljenih, ne more nihče natančno povedati, ker se žrtve težko odločajo za prijavo nasilja, saj so v mučnih postopkih mnogokrat obravnavane kot krivci. Tudi posledice spolno zlorabljenih otrok so katastrofalne. Storilci dejansko ne zaslužijo nikakršnega opravičila. Strinjamo se z vlado, da bilo potrebno pripraviti celovite spremembe in dopolnitve kazenskega zakonika. Parcialna ureditev ruši sistem. Kazni morajo biti vsekakor sorazmerne. Prve spremembe in dopolnitve naj bi bile že v strokovni razpravi. Na parlamentarnih klopeh pa le pričakujemo predlog zakona v januarju ali februarju. Mnenja smo, da je potrebno hitro ukrepati, saj so kazniva dejanja zoper spolno nedotakljivost dosegla tudi z novimi sredstvi komuniciranjavelik razmak. Naša odločitev bo odvisna od argumentov, ki jih bomo tudi slišali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolegica Majda Potrata bo predstavila stališča poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, kolega Barovič za njo poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, cenjeni kolegi poslanci! Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov ne bo podprla predlagane novele Kazenskega zakonika, pač pa se bo odločila podpreti predlagani sklep odbora za notranjo politiko. Zato dovolite, da to odločitev poslanske skupine utemeljim. Predlagano besedilo ne vsebuje dopolnitev kazenskega zakonika, ampak predlaga samo spremembe, ki zadevajo višino zagroženih kazni za dejanja zoper spolno nedotakljivost. Pri tem so predlagana povišanja za posamezne vrste kaznivih dejanj brez posameznih posebnih obrazložitev, čeprav gre za različno visoko spreminjanje najnižje in najvišje zagrožene kazni ter za izenačevanje kazni za temeljno in kvalificirano obliko kaznivega dejanja. Ne upošteva pa tudi drugih določil kazenskega zakonika, zaradi česar je višina izrečene kazni v posebej določenih primerih lahko že sedaj višja od zagrožene višine zaporne kazni. Ker vladno mnenje in mnenje zakonodajno-pravne službe državnega zbora opozarjata na nedorečenost in neustreznost predlaganih sprememb, ki predvidevajo samo zvišanje predpisanih kazni, v poslanski skupini torej menimo, da je ob siceršnji napovedi vlade, da je kazenskizakonik treba spremeniti, smotrneje počakati na predlog vlade, ki bo zajel tudi druge potrebne spremembe in tudi za obravnavana kazniva dejanja predlagal pretehtane in celovite rešitve, preverjene v strokovnih krogih. Prav tako menimo, da je pred odločanjem o spremembah kaznovalne politike nujno poznati tudi stališča sodstva, saj je bilo do sedaj na zahtevo odbora po prvi obravnavi mogoče presojati samo podatke, ki smo jih dobili od državnega tožilstva, policije in ministrstva. Iz omenjenega gradiva pa je mogoče ugotoviti, da se delež kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost ne povišuje tako, kot to navaja predlagatelj zakona. Državno tožilstvo opozarja, da se v zadnjem času zvišujejo tudi izrečene kazni, zato bi bilo dobro poznati še stališča drugih strok, ki lahko veliko pripomorejo, predvsem k preprečevanju vseh oblik kršitev človekovega dostojanstva. Ne kaže namreč prezreti, da bi morale biti rešitve kompleksne, saj stroka ugotavlja, da v večini primerov ne gre za enkratna dejanja, ampak za ponavljajoča se in dalj časa trajajoča kazniva dejanja. Nekatere spremembe v zakonodaji pa so tudi že odpravile vsaj nekatere pomanjkljivosti in slabosti, ki so bile boleče, predvsem za žrtve. Zato se je mogoče nadejati, da bo vse to vplivalo na število razkritih in kaznovanih storilcev kaznivih dejanj, ki usodno zaznamujejo žrtve, pogosto za celo življenje in močno načenjajo pozitivno samopodobo. Menimo torej, da je treba s temeljito premišljenimi in celovitimi strokovnimi podlagami pripraviti tak predlog sprememb kazenskega zakonika, ki bo upošteval tudi druge potrebne spremembe. Občutljivost družbe za posege v spolno nedotakljivost in s tem za ohranjanje človeškega dostojanstva pri odraslih in zlasti pri otrocih se je tudi pri nas zelo povečala. Ker se prag tolerance za taka dejanja znižuje, mora temu slediti tudi kaznovalna politika. Vendar pa poudarjam, da nas pri tem ne sme voditi afekt, ampak predvsem misel na efekt. Hvala.
Hvala lepa. Bo kolega Barovič ali boste vi, kolega Peče, sporočili stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke? Za vami kolega Kangler za poslansko skupino SLS.
V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog zakona seveda podprli. Ravno zaradi tega, ker nas vodi misel na efekt. Kajti, če nas to ne bi vodilo, potem bi ponovno zaupali Vladi Republike Slovenije in naslednjih šest let čakali, kdaj bodo pripravili tak oziroma soroden zakon. Toda dovolite, da v imenu poslanske skupine izrečem samo dve poglavji, in sicer: Prvič, na državni zbor, na predsednika državnega zbora, gospoda Pahorja je prišlo preko 3500 podpisov podpore k temu zakonu. Mislim, da je to številka, ki je bila sprožena na podlagi enega izmed tedenskih časopisov, ki narekuje razmislek tudi temu državnemu zboru. Po drugi strani pa bi rad prebral samo citat ene izmed sodb na temu področju. In sicer: "Okrožno sodišče je 60-letnega učitelja, iz okolice Ljubljane, zdaj v pokoju, obsodilo na leto in šest mesecev zapora pogojno, za dobo štirih let. In sicer za sedem kaznivih dejanj spolnega napada na otroke." Še enkrat bom prebral: "In sicer za sedem kaznivih dejanj spolnega napada na otroke. Za vsako dejanje po tri mesece zapora." In, če se vam zdi v teh trenutkih smiselno vztrajati na podlagi obstoječega kazenskega zakonika, za katerega sem v uvodu povedal, da ne ruši sistema. Kajti na dejstvo, da ruši sistem kazni v kazenskem zakoniku bi lahko pristajali samo pod pogojem, če bi rekli, da je primerljiva kraja avtomobila ali pa spolni napad. In, ker mislim, da to ni primerljivo oziroma ker vem, da to ni primerljivo, trdim in vztrajam na tem, da seveda predlog zakona ne ruši sistema kazni. V Slovenski nacionalni stranki, še enkrat, bomo predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Kangler bo predstavil stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, kolega Jakič pa v imenu LDS-a.
V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo, da se kazni, kar se tiče spolne nedotakljivosti, zaostrijo. Iz vsebine in iz magnetograma, ki je tudi razviden glede stališča na odboru, ki je bilo podano na odboru za notranjo politiko pri sami obravnavi predloga, ki ga je podal poslanski kolega, spoštovani Sašo Peče, je bilo jasno izraženo, tudi od nekaterih drugih poslancev, da predlog, ki ga je predlagal, zvišanje kazni za spolno nedotakljivost in spolno nasilje nad mlajšimi osebami, ima politično podporo, da se kazni zvišajo in kaznovalna politika spremeni do tega pojava v družbi. Vendar na predlog nekaterih posameznikov in na predlog predstavnikov vlade, vlada namreč pripravlja in bi naj v proceduro pripeljala tako zakon o kazenskem postopku kot kazenski zakonik, ki bi vsebinsko posegla na to področje spolnega nasilja in spolne nedotakljivosti nad osebo, mlajšo od štirinajst let ali mladoletnike, je bilo stališče poslanske skupine, da tega zakona ne podpremo. In da damo možnost vladi, da s temeljitim vsebinskim posegom, tako v en in drugi zakon, pride v proceduro takoj na začetku leta 2003 v državni zbor. Namreč, tudi sami ugotavljamo v Slovenski ljudski stranki, da država se velikokrat predvsem ukvarja s kaznovalno politiko storilca, ki je storil takšno kaznivo dejanje. Mislim, da je skrajni čas, da tudi vlada na nek način skozi zakon o kazenskem postopku uvede posebni institut zaščite oškodovanca, ki je oškodovan v takšnem kaznivem dejanju na sodišču v samem postopku. Nihče se ne ukvarja v tej državi z oškodovancem, vsi se ukvarjajo s storilcem. S tem, da zvišamo kazni za ta kazniva dejanja, za te pojave, spolne nedotakljivosti in spolno zlorabo in zlorabo otrok in spolno nasilje nad mlajšimi osebami, ne dosežemo tistega učinka. Pomembno se je tudi vprašati, na kakšen način bomo zagotovili, da bo žrtev, ki je bila udeležena v spolnem nasilju, čim lažje in na čim lažji način prebolela postopek, ki teče pred sodiščem. Kdor ni imel prilike in priložnosti takšnega postopka videti na sodiščih, bi verjetno danes kot politik, ki sedi v tem državnem zboru, bil zelo razočaran. Kaj in na kakšen način se lahko storilec in tudi zagovornik storilca privošči takšno žrtev, ki je že bila tako osebno, dostojanstveno in tudi čustveno prizadeta ob samem dejanju, še bolj je prizadeta pri samem postopku. In na nek način tudi ugotavljamo znotraj poslanske skupine, da zaradi tega, ker ni pravega sistema, ki bi na nek način tudi zaščitil žrtev na eni strani, na drugi strani zagotovil ostrejšo in učinkovitejšo kaznovalno politiko do tistega, ki je takšno kaznivo dejanje povzročil. Tudi statistični podatki niso realni, s katerimi razpolaga tako na eni strani tožilstvo, na drugi strani pa slovenska policija. Marsikatera žrtev, prav zaradi tistih postopkov, ki se dogajajo pred sodniki, pred senatom, si ne upa prijaviti kaznivega dejanja spolnega nasilja ali zlorabe nad osebo, mlajšo od 14 let. Mislim, če bomo zagotovili, da bo na nek način žrtev zaščitena, da bo skozi zakon o kazenskem postopku veljal poseben tretma za takšno žrtev, da bo javnost izključena, da bo žrtev samo enkrat ali dvakrat nastopila pred sodnikom in ne da hodi leto, dve leti na obravnave, da so obravnave prekinjene. In na ta način, če bomo uvedli poseben institut znotraj zakonodaje za zaščito žrtve, lahko pričakujemo, da bo marsikatera žrtev tudi našla svoj pogum in kaznivo dejanje naznanila pristojnim organom, ki so pristojni za pregon teh kaznivih dejanj. Tako da poslanska skupina Slovenske ljudske stranke ne bo podprla danega predloga zakona, bo pa podprla predlog, katerega bo pripeljala do vlade in bo vse te zahteve, ki so bile rečene na odboru za notranjo politiko, tudi več ali manj upoštevala. Hvala.
Kolega Jakič bo prestavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije. Prosim.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Poslanska skupina LDS tudi ne bo podprla tega zakona, ker se z načinom in samim predlogom sprememb ne strinja. Zakaj? Po našem mnenju ni moč predpisati kazni v taki višini, kot jih predlaga predlagatelj. Višina kazni mora slediti sistematiki kazenskega zakonika. predlagatelj za temeljno pa tudi za kvalificirano obliko kaznivega dejanja predlaga zgornjo mejo kazni v višini 15 let zapora. V opisu temeljne oblike kaznivega dejanja posilstva so zajeti najbolj pogosti in tipični primeri kaznivega dejanja. V kvalificirani obliki pa je dodana okoliščina, ki je tako pomembna, da je seveda razlog za drugačen dejanski stalni strožji kazenski okvir, se pravi, ko gre na primer za storitve spolnega napada na grozovit ali posebno poniževalen način. Obe kaznivi dejanji nista primerljivi sorazmerno, iz sistemskih razlogov pa porušeni. Sicer pa se v poslanski skupini zavzemamo za kaznovanje storilcev tovrstnih dejanj, saj se še posebno naša družba kot tranzicijska v zadnjem času vse bolj spreminja v nasilniško, agresivno in netolerantno, mnogo ljudi pa seveda ta vzorec vedenja prenaša v svojedružinsko življenje in odnose med spoloma. Število kaznivih dejanj zoper spolno nedotakljivost je v porastu, pri čemer je zelo zaskrbljujoče predvsem to, da večine teh dejanj zaradi njihove kočljive narave nikoli ne odkrijejo. Zato mora država za odpravo nasilja in zmanjševanje njegovih posledic uvesti več ukrepov, med katerimi je sprememba kazenske zakonodaje le eden od nujnih mehanizmov. Ampak kljub vsemu, država z umestitvijo določenega nasilnega dejanja v sistem kaznivega dejanja izjavi, da to dejanje šteje za izrazito družbeno škodljivo oziroma neprimerno in napove, da ga bo s pomočjo represivnega aparata preganjala ter določi kazen, ki bo doletela storilca. Torej kazen ima dva namena po mnenju naše poslanske skupine, in sicer generalno preventiven in specialno preventiven namen. Seveda generalna prevencija ima dva učinka, vplivanje na ljudi, da ne bi izvrševali kaznivih dejanj in seveda vplivanje na utrjevanje njihovih družbenih vrednot v njihovi zavesti. Specialna prevencija pa vpliva na storilca kaznivega dejanja in po našem mnenju, mnenju poslanske skupine, je treba storilca umakniti s ceste in proč od žrtve. Ne sme se namreč zgoditi, da žrtev po štirih zaslišanjih, se pravi oziroma po štirih podoživljanjih akta posilstva, pred kriminalisti, pred preiskovalnim sodnikom in potem na sodišču, po nekaj tednih, mesecih ponovno sreča posiljevalca, kako se svobodno sprehaja v njegovem oziroma v njenem okolišu. Zato bi sami pri teh nizkotnih in gnusnih dejanjih posilstva, pedofilije, spolne zlorabe slabotnejše osebe, kršitve spolne nedotakljivosti, zlorabe položaja s strani učiteljev, duhovnikov, roditeljev, dali ustrezno težo predvsem specialni prevenci in seveda izvzeli storilca za dlje časa. Ampak, kje je problem? Kje imamo mi problem? Izrečene kazni storilcev so po našem mnenju preblage. To pa ne zadeva zakona, temveč predvsem sodišča, ki kazni v konkretnih zadevah izrekajo. Mi smo ogorčeni nad ravnanjem sodišč, ki z izrekanjem nizkih kazni posilstva skorajda enačijo z vplenitvijo srnjaka. Ne vem, zakaj se sodišče toliko ukvarja s storilci namesto da bi se zaščitile žrtve, saj izrečene kazni velikokrat delujejo kot posmeh žrtvi. Zato bi morala sodišča ravnati bolj odgovorno z vidika zaščite človeškega dostojanstva in v prid moralnega zadoščenja prizadetih Vse to govori v prid spremembi kazenskega zakonika, pri čemer bi morali občutno zvišati predvsem spodnjo mejo kazni, ker na žalost naša sodišča izrekajo kazni še vedno v prvi tretjini zagrožene kazni. Zvišanje spodnje meje bi tako prisililo sodnike k ostrejšemu kaznovanju. Večkrat je bilo povedano, statistika: V Sloveniji je bilo leta 2001 za dejanje spolnega nasilja obsojenih 93 oseb z izrekom zaporne kazni. Najvišjo kazen je sodišče prisodilo enemu storilcu. Enemu storilcu. Skoraj polovica storilcev paje odnesla s kaznimi pod enim letom. Ampak seveda, celovita politika mora zajemati tudi druge aktivnosti na področju preventive in pomoči žrtvam nasilja, o tem je bilo danes že rečeno. Poslanska skupina, naj zaključim, ne bo zakona podprla, ker je bila dana obljuba vlade Republike Slovenije, da bo v vladno novelo kazenskega zakonika, končujem, predsednik, ki obsega uskladitev s številnimi mednarodnimi konvencijami, vključila tudi te določbe. Če temu ne bo tako, bomo zakon novelirali. Vlada je obljubila, da bo to januarja v proceduri. Če temu ne bo tako, bomo zakon novelirali poslanke in poslanci sami. Hvala.
Hvala tudi vam, kolega Jakič. S tem smo sklenili predstavitev stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa matičnega delovnega telesa bomo danes v skladu s časovnim potekom seje glasovali po končani obravnavi 14. točke dnevnega reda. S tem je ta točka do tedaj prekinjena. Ob 10.35 uri, se pravi čez slabih 10 minut, še prej, bomo nadaljevali z 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o jamstvenem in preživninskem skladu. Do takrat sejo prekinjam.
Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAMSTVENEM IN PREŽIVNINSKEM SKLADU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Besedo dajem predstavniku ali predstavnici. Gospa Belopavlovič, državna sekretarka, imate besedo za kratko predstavitev. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Razlogi za spremembe in dopolnitve zakona o jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije so naslednji: Zakon je treba uskladiti z novim zakonom o javnih skladih, zaradi česar se spreminja naslov zakona ter tisti členi, v katerih je treba ustrezno spremeniti ime sklada. Razlog za drugo spremembo je direktiva Evropske unije o približevanju zakonodaje držav članic o varstvu delavcev v primeru plačilne nesposobnosti njihovega delodajalca. Ta direktiva ne predvideva gostote delovne dobe oziroma gostote zaposlitve za pridobitev pravice iz jamstvene institucije in ker je naš zakon predvideval, da mora biti delavec v podjetju zaposlen pred prenehanjem delovnega razmerja najmanj tri mesece, ni bil v skladu s citirano direktivo in ga je treba uskladiti oziroma spremeniti v tem delu. Tretji razlog za spremembo zakona je uskladitev z zakonom o varstvu osebnih podatkov. In zadnja sprememba, na katero bi rada opozorila, je odprava cenzusa pri uveljavljanju pravic iz naslova preživnin. To pomeni, da bodo imeli v bodoče pravico do nadomestila preživnine tudi otroci, ki živijo v družini, v kateri dohodek na družinskega člana presega 55% povprečne plače v državi v preteklem letu, torej tudi tisti otroci, ki te pravice doslej niso imeli. Matični odbor, torej odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je k predlogu zakona pripravil amandma k 12. členu, ki je redakcijske narave in ga vlada v celoti podpira. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospa Belopavlovič. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide. Prosim predsednika odbora, da prevzame besedo.
Hvala, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni! No, odbor je na 26. redni seji 4.12.2002 predlog zakona obravnaval in ga tudi kot takšnega pripravil za plenarno odločanje. Odbor se je seznanil z mnenjem zakonodajno-pravne službe, predvsem s konkretno pripombo k 12. členu. K predlogu zakona je bil vložen samo en predlog za spremembo zakona, se pravi, samo en amandma, s strani poslanskega kolega dr. Cukjatija, za katerega pa smo v razpravi ugotovili, da je bil vložen povsem korektno, da pa je bila izvedena oziroma da je nastala tiskarska napaka pri prepisovanju teksta predloga zakona, in zato je bil potem ta amandma praktično brezpredmeten in ga je tudi predlagatelj umaknil. V skladu z ugotovitvijo zakonodajno-pravne službe, povezano z 12. členom, pa smo v sodelovanju s predlagateljem pripravili spremembo 12. člena, tako kot sledi iz pregleda, in jo je tudi odbor sprejel. To pa je vse. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik odbora. Zdaj se bodo predstavila stališča poslanskih skupin. Najprej kolega Cukjati, stališča poslanske skupine Socialdemokratske stranke, za njim kolega mag. Drobnič. Najprej kolega Cukjati.
Hvala za besedo. Spoštovani! Leta 1997 sprejeti zakon, ki je urejal jamstveni sklad, je seveda stvari zastavil v takratni situaciji morda ustrezno, vendar se je izkazalo, da je res v nasprotju z direktivo Sveta Evrope, kjer je določeno oziroma kjer ni opredeljen pogoj za ugodnost, ki naj bi jo jamstveni sklad nudil delavcem, ki so zaradi insolventnosti delodajalca, to je zaradi stečaja, prisilne poravnave, brez svoje krivde ostali brez služb ter brez dohodkov. No, in to ta novela sedaj popravlja v skladu z direktivo Sveta Evrope. Seveda obenem tudi sklad ne bo več prepuščen sam sebi in ne bo več podvržen tveganju lastne nelikvidnosti, zato bo za njega, kot se spodobi v socialni državi, garantirala Republika Slovenija. Drug problem je problem preživnin, ki smo ga uredili leta 1999. Izkazalo se je, da je ta preživninski sklad nujno potreben, da pa je nezadosten in ni opravil tiste funkcije, ki naj bi jo. Torej zagotovil varnost preskrbe otrok, ki so pač na tak ali drugačen način žrtev ločenih staršev ali pa so sploh v enočlanski družini. Torej, ta sklad je glede dodeljevanja sredstev preživnin, nadomestil preživnin, zelo omejujoč. Mnogo je ovir, preden tak otrok dobi preživnino oziroma nadomestilo neplačane preživnine in sedanja novela te ovire nekoliko, poudarjam, nekoliko premaguje, jih odpravlja in smatramo, da bo sedaj nekako lažje in hitrejepriti do nadomestila preživnin. S tem bo seveda država morda nekoliko bolj dolžna izterjati preživnine, saj vemo, da od 43.000 otrok kar tretjina, tako je po podatkih centrov za socialno delo, tretjina njih ne dobi preživnin od ločenega starša. No, vsekakor pa mislimo, da je to sicer pozitiven korak v smeri zagotavljanja socialnih pravic otrok, mi pa seveda upamo dokončen korak in da bo ta trend se nadaljeval. Zakon podpiramo, podpiramo tudi amandma, ki ga je odbor sprejel, ker v bistvu gre za redakcijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega mag. Drobnič bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije, za njim kolegica Črnugelj. Najprej kolega Drobnič.
Drage kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki oziroma predstavnice vlade, lepo pozdravljeni! Dovolite, da sporočim mnenje oziroma predstavim mnenje poslanske skupine Nove Slovenije o novem zakonu oziroma spremembah zakona o jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije. Torej jamstveni in preživninski sklad ima zagotovo nesporen pomen, zagotavljati in poravnati obveznosti, ki so nastale zaposlenim s strani delodajalcev zaradi insolventnosti tega delodajalca, torej zaradi tega, ker pač ni mogoče obveznosti do delavcev zagotoviti. Zakon je bil v letu 97 razširjen še na preživninski del, s katerim se zagotavljajo pravice otrokom oziroma staršem, ki tega otroka vzdržujejo v primeru, ko drugi te pravice odnosno te obveznosti ne zagotavlja zaradi neplačevanja preživnine. Sprememba, ki se nakazuje, je zagotovo nujna. Ne samo zaradi tega, ker bi želeli našo zakonodajo, našo ureditev uskladiti s pravili Evropske unije, ampak tudi zato, da se ta razmerja, ki postajajo vse ostrejša med tistimi, ki so na socialnem dnu, in tistimi, ki pač nekaj imajo, da se to uskladi in bolj izravna. Namen institucije je zagotovo pokriti vse terjatve, ki so nastale, ne pa samo omejene. Lahko se pa omeji višina izplačila, s čimer se tudi strinjamo. Problem je stečaj za jamstveni sklad, ki bi se lahko nakazoval, in posledice. Upam in sem prepričan, pa tudi država mora garantirati, da do tega ne pride. Vendar pa vas opozarjam, kolegice in kolegi, da k temu stabilnemu stanju zagotovo prispeva tudi dosledno ravnanje državnih organov v smislu izpolnjevanja obveznosti zakona. Da tisti ki so dolžni zagotavljati sredstva in plačila v sklad, da jih tudi zagotavljajo, oziroma da tisti, ki so obvezni plačevati zavezancem v primeru podjetja, da to tudi izpolnjujejo. In da država tudi z revizijo in zakonodajo o reviziji zagotavlja, da do primerov nesolventnosti, zlasti dolgega trajanja ne prihaja. Strinjamo se tudi, da ni cenzusa, da se odpravi cenzus pri zagotavljanju nadomestila preživnine za otroke. Ob tem se nam pojavlja še naslednje vprašanje: majhen delež izterjanih obveznosti od zavezancev za plačilo preživnine. Poročilo o skladu, preživninskem skladu, govori o tem, da je zelo majhen delež povrnjen. Če nekoliko karikiram, izterja se približno toliko, kot znašajo stroški tistih, ki vodijo postopke, to so zunanje službe, da so bolj uspešne, tako pravijo tisti, ki so v državnih institucijah zaposleni. To je tisto, kar sem hotel opozoriti in na kar opozarja Nova Slovenija - da se državni organi, vsi pristojni organi, ki so zavezani, da tisti, ki so obvezani plačevati preživnino, to tudi plačajo, in da postorijo vse, da se to uresniči, da ne bo potem realizacija vrnitve pod 10%, temveč da bo v nekih normalnih višinah. Opozoriti je treba tudi na vidik, ki sem ga že omenil, torej izogibanje plačevanju davkov v proračun. Ob tem, da nekateri ne izpolnjujejo obveznosti plačevanja delavcem plač, pa si menedžerji zagotavljajo svoje pogodbe prek podjetij, s tem da se izogibajo plačevanju davkov. Na tak način, seveda, ne bomo nikamor prišli in se bo deficit proračunske blagajne povečeval. Sicer pa samemu zakonu v poslanski skupini Nove Slovenije ne nasprotujemo.
Hvala lepa. Kolegica Silva Črnugelj bo predstavila stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, za njo kolega Brenčič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni predstavniki vlade, gospa Nataša Belopavlovič in Lili Madžar! Spoštovani kolegi in kolegice! Danes obravnavamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o jamstvenem in preživninskem skladu Slovenije po skrajšanem postopku. Ta zakon je od svojega nastanka leta 1997 preživel kar nekaj sprememb, saj je bil tokrat z zakonom ustanovljen jamstveni sklad kot sklad za poravnavo obveznosti, ki so nastale zaposlenim s strani delodajalcev, pa jih le-ti zaradi insolventnosti delavcem niso mogli zagotavljati. Potem je bil zakon še trikrat noveliran. Najbolj pomembna novela pa je bila tista, ko se je sklad tudi preimenoval in so pristojnosti sklada bistveno razširjene z novo dodatno nalogo kritja pravic otrok do nadomestila neplačane preživnine. S sprejetjem zakona o javnih skladih je tudi za ta jamstveni preživninski sklad začel veljati nov režim delovanja javnih skladov. Pomembno je vedeti, da v skladu z direktivo Evropske unije 80/987 premoženje jamstvene institucije ne sme biti podvrženo stečaju ali prisilni poravnavi. Sklad odloča tudi o zelo pomembni pravici otrok v primeru neplačevanja preživnin, in sicer o vseh načinih izplačevanja nadomestila preživnin. Pogoj za pridobitev te pravice, ki je trenutno natančno opredeljen le v navodilih o postopkih za uveljavljanje pravice do nadomestila preživnine, bi mogoče kazalo opredeliti v zakonu na bolj dostopen način. Ta zakon odpravlja tudi eno omejitev, po kateri ima pravico do nadomestila preživnine le otrok, ki živi v družini, v kateri prihodek na družinskega člana ne presega 55% povprečne plače v državi v preteklem letu. S tem se odpravi zapostavljanje otrok, ki živijo v enoroditeljskih družinah in ker preživninski zavezanci ne prispevajo k preživljanju skupnih otrok. Tako bo imel širši krog oseb možnost pridobiti pravico do nadomestila preživnine. S tako uveljavitvijo se samo krepi pravna in zlasti socialna država. Z uveljavitvijo te novele se tudi zagotovi izpolnitev 26. člena konvencije OZN o otrokovih pravicah, s katero je vsakemu otroku, mlajšemu od 28 let, priznana pravica do socialnega varstva in ostale pravice. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo se vedno zavzemali za tako strukturo pravic, zlasti pa za njihovo večanje, s katero bo najbolj ogroženim skupinam prebivalstva podeljeno primarno in potrebno socialno varstvo. V tej smeri so tudi naravnane vse predlagane spremembe tega zakona, vendar se v poslanski skupini Združene liste upravičeno sprašujemo, kako bo zapletena procedura pridobivanja te pravice vplivala na njeno dejansko dostopnost in uveljavitev. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov menimo, da je zelo pomembna uskladitev zakona z zakonom o varstvu osebnih podatkov in je dobrodošla, saj je varstvo osebnih podatkov pomembna komponenta pravne države, ki krepi osebno integriteto posameznika. V poslanski skupini Združene liste menimo, da je potrebno opraviti temeljito analizo uresničevanja zakona, zlasti tistega dela, ki se nanaša na finance, saj menimo, da bodo izsledki te analize in ugotovitve verjetno kazali na druge oziroma drugačne spremembe zakona in ne samo na tiste, ki so bile zgolj potrebne zaradi usklajevanja z veljavno, že sprejeto zakonodajo oziroma z evropskimi direktivami, saj že obsežen pregled delovanja teh skladov v evropskih državah kaže na pomembne razlike v delovanju teh skladov in na drugačne pristope pri reševanju tako velike problematike. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo zakon skupaj z amandmajem podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Črnugelj. Kolega Brenčič nam bo predstavil stališča poslanske skupine SLS, za njim kolega Levič.
Hvala lepa ponovno za besedo. Najprej sem dolžan še kratko obvestilo, da je v poročilu iz teksta dopolnjenega predloga zakona izpadel drugi odstavek v 27.b členu in ga zato dostavljamo v popravku poročila. Kar pa se tiče naše poslanske skupine, pa lahko ugotovimo dejstvo, da je predlog zakona zgolj tehnično usklajevanje obstoječega zakona o jamstvenem in preživninskem skladu, tako z direktivami Evropske unije kot z zakonom o varstvu osebnih podatkov ter zakonom o javnih skladih. Zato nimamo tudi nobenih osebnih pripomb. S tem pa seveda, da se v skladu tudi z direktivami odpravlja dohodkovni cenzus na družinskega člana, ki je omejeval pravico do pridobitve pravice do nadomestila za preživnino otroka. Vsekakor zakon podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Levič bo predstavil stališča poslanske skupine Stranke mladih in na koncu kolegica Stoparjeva še poslanske skupine LDS. Najprej kolega Levič.
Dober dan! Hvala lepa, gospod predsednik. Predlog zakon o jamstvenem in preživninskem skladu je še eden izmed mnogih, ki jih prilagajamo direktivam, kar od nas zahteva Evropska zveza. Le da pri tem zakonu gre za večanje pravic, tako pri delavcih, ki zaradi insolventnosti delodajalca ostanejo brez dohodkov, kot pri otrocih, ki ostanejo brez preživnine enega od roditeljev. In to je dobro. Poslanci Stranke mladih Slovenije bomo predlagani zakon podprli, ker menimo, da so omejitve, ki so bile do sedaj zapisane v zakonu, v škodo tako delavcem kot otrokom, saj so bile njihove pravice omejene z nerazumljivimi omejitvami, na katere sami niso imeli nobenega vpliva. Jamstveni in preživninski sklad je bil ustanovljen prav z namenom jamstva delavcem, da bo v primeru, ko jim delodajalec ne bo mogel izplačati plač in drugih dajatev, ki jim pripadajo, jim to izplačilo jamčila država preko sklada. Toliko bolj se zdi nerazumljiva omejitev z najmanj trimesečnim trajanjem zaposlitve, ker podjetja, ki imajo finančne težave in jim grozi stečaj, prej odpuščajo, kot pa zaposlujejo nove delavce. Recesija v svetu se kaže tudi pri nas. Predvsem v tekstilni in obutveni industriji, kjer v prihodnje lahko pričakujemo večja odpuščanja. Prav tako se bodo presežki delavcev pokazali v gradbeni industriji, ko bo program izgradnje avtocest končan. V mnogih od teh podjetij se stavke zaradi neizplačanih plač vrstijo iz meseca v mesec. Jamstveni in preživninski sklad je edina garancija tem delavcem, da bodo dobili izplačane vse tiste plače in dajatve za tiste mesece, ko so službo še imeli. Tudi otroci, ki so prav gotovo sami še najmanj krivi, da odraščajo v enoroditeljskih družinah, imajo pravico dobivati preživnino od drugega roditelja. Postavitve raznih cenzusov, pri katerih so bili upravičeni do nadomestila preživnine, je skoraj smešno. Otroci, ki živijo v družinah z obema staršema, imajo tako vse materialne dobrine, ki jim jih starši lahko preskrbijo, ne glede na to, kako visoke so njihove plače in koliko sredstev povprečno pride na posameznega člana. Po tem zakonu pa so otroci, ki so že tako prikrajšani za skupno bivanje z obema staršema, prikrajšani še za preživnino, ker roditelj, pri katerem živi, zasluži preveč. Da je pa absurd lahko še večji, je ugotovila tudi vlada sama in v obrazložitvi zakona pravi, da je v posameznih primerih otrok zaradi izplačane preživnine presegel omejeni cenzus in tako pravico do preživnine izgubil, naslednjoleto pa jo ponovno pridobil. In kar je še najhuje, se to dogaja ravno v družinah z manjšimi dohodki. Seveda je želja vseh, da bi bilo takih primerov čim manj, da bi tisti roditelji, ki zapustijo družino, še naprej poskrbeli za svoje otroke, tako finančno kot tudi z rednimi stiki. Moramo pa misliti na otroke, ki te sreče nimajo. Imajo pa do nje vso pravico. Na to nas opozarja tudi konvencija OZN o otrokovih pravicah in država mora preko sklada poskrbeti, da taki otroci vsaj finančno ne bodo oškodovani. Zato bomo predlog zakona v Stranki mladih Slovenije podprli.
Hvala lepa. In končno, stališče poslanske skupine Liberalne demokracije bo predstavila kolegica Stoparjeva. S tem bomo tudi potem prekinili to točko. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Vsem navzočim prav prijazen pozdrav! Vlada je poslala državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o jamstvenem in preživninskem skladu Republike Slovenije, s ciljem uskladitve z zakonom o javnih skladih in z zakonodajo Evropske unije. Kajti dosedanji zakon, ki je bil sicer že večkrat noveliran, je vseboval pogoj za pridobitev pravice, to je, da mora biti delavec zaposlen pri delodajalcu vsaj oziroma najmanj tri mesece pred prenehanjem delovnega razmerja, da lahko uveljavlja pravico do izplačila nekaterih neizplačanih terjatev iz jamstvenega sklada. Novost je tudi ukinitev cenzusa. S to spremembo zakona odpravljamo omejitev, po kateri ima pravico do nadomestila le otrok iz enoroditeljske družine, v kateri dohodek na družinskega člana ne presega 55% povprečne plače v državi v preteklem letu. Z ukinitvijo te omejitve bomo dosegli enako obravnavanje otrok do 18. leta. Poslanci v Liberalni demokraciji Slovenije pozdravljamo to spremembo, saj vemo, da je bilo prav zaradi preseganja sedanjega cenzusa zavrnjenih kar precej vlog ali pa so le-te v mirovanju. Ker pa gre pretežno za družine z izredno nizkimi dohodki, daje ta sprememba možnost pridobiti pravico do nadomestila preživnine širšemu krogu prizadetih družin. S tem izpolnjujemo tudi zavezo države, da bo pomagala zagotoviti preživnino oziroma zagotovila otroku gmotno podporo. Verjamemo tudi, da bo pot do te pravice krajša in morda lažja. Dopolnitve se nanašajo tudi na varstvo osebnih podatkov, kar zahteva 35. člen zakona o varstvu osebnih podatkov. Poslanska skupina Liberalne demokracije bo zakon podprla, prav tako tudi amandmaje, ki jih je sprejel odbor. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Stoparjeva. S tem smo sklenili predstavitev stališč poslanskih skupin. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zato razprava o členih ni možna. Razpravo torej zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Tretjo obravnavo predloga zakona, to je samo odločanje o njem, bomo danes v skladu s časovnim potekom seje opravili po končani obravnavi 14. točke dnevnega reda; do takrat to točko tudi prekinjam. S tem prekinjam sejo do 11.10 ure, ko bomo prešli na 9. točko dnevnega reda, to je na tretjo obravnavo predloga zakona o prekrških.
Ura je 11 in 10 minut. Čas, da nadaljujemo prekinjeno 21. sejo državnega zbora. Nadaljujemo s PREKINJENO 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE S TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PREKRŠKIH. Predlog zakona je za tretjo obravnavo zboru pripravila vlada. Sprašujem ministra v odstopu in kandidata za ministra, ali želi besedo. Državni sekretar, prosim. Imate besedo, gospod državni sekretar, potem pa poslanske skupine.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Rad bi povsem na kratko v pričakovanju, da bo državni zbor sprejel zakon, povedal, kaj predlagatelj načrtuje, da bi ob začetku uporabe določb zakon dosegel svoj namen. Ključno spremembo vidimo v uvedbi tako imenovanega hitrega postopka. To je postopka, ki omogoča, da bodo prekrške obravnavali in odločbo izrekali prekrškovni organi. S tem se doseže razbremenitev sedanjih sodnikov za prekrške oziroma v bodoče sodišč največjega števila zadev, v katerih samo v fazi zagotavljanja sodnega varstva še sodelujejo v postopku. Kljub temu obstaja tudi v novem sistemu nekaj primerov, v katerih bodo sodišča obravnavala prekrške tudi na prvi stopnji. V teh primerih hitri postopek ni dovoljen. Gre za primere, ko je nastala telesna poškodba, ko je potrebno poleg globe izreči tudi stransko sankcijo, če gre za postopek proti mladoletnim storilcem, če gre za prekrške s področja obrambnih dolžnosti in v drugih primerih, če zakon tako določa. Vendar ta določba zakona ima zelo pomemben dostavek, da tudi v teh primerih, ki sem jih naštel, lahko postopek vodi prekrškovni organ, če drug zakon tako predpiše. To pomeni, da v obdobju dveh let od zakona, od uveljavitve zakona, če bo sprejet, pa do začetka njegove uporabe obstaja dovolj časa, da predlagatelj skupaj z vsemi ministrstvi in seveda z državnim zborom, ko bo določbe o sankcijah usklajeval z novim zakonom o prekrških, pri vsaki predpisani sankciji predvidi, če o tem doseže strokovno in politično soglasje, da se za to sankcijo v skladu s to izjemo lahko predpiše hitri postopek, ne glede na to, da gre za vrsto postopka, za katerega bi po splošnem načelu sicer bil potreben redni sodni postopek za prekrške. Na ta način se lahko doseže še dodatna razbremenitev sodišč za prekrške oziroma sodišč, ki bodo obravnavala prekrške na prvi stopnji. In tudi v teh primerih potem odločajo samo o zahtevi za sodno varstvo, kar pomeni, da bo ob združitvi sodnikov za prekrške s sodniki rednih sodišč brez težav obvladovan bodoči pripad teh zadev. Drugo pomembno področje, na katerem je do začetka uporabe zakona možno veliko storiti, je normativni okvir, ki ga zakon daje vladi in ministru za pravosodje za izdajo podzakonskih aktov, s katerimi se določajo pooblaščene osebe, ki bodo odločale o hitrem postopku, njihova izobrazba, njihovi strokovni pogoji, in s katerimi se določa tudi izobraževanje, ki je potrebno, da prevzamejo te naloge. V času dveh let je mogoče z vsakim prekrškovnim organom, in to predlagatelj tudi načrtuje, opraviti razgovore, v katerih se naredi posnetek stanja kadrov, s katerimi razpolagajo, njihove izobrazbe, njihove usposobljenosti. In v času dveh let se potem logistično, kadrovsko pripravi na prevzem nalog s 1. januarjem 2005. Tretje področje, na katerem je v teh dveh letih možno storiti in bo treba storiti vse, kar zakon predvideva, je področje združitve sodnikov za prekrške z okrajnimi sodišči oziroma senata za prekrške z višjimi sodišči. Tudi na tem področju zakon daje normativen okvir ministru, da natančno predvidi prevzem delavcev, prevzem prostorov, prevzem arhivov, prevzem odprtih zadev, in je dveletni rok dovolj dolg, da se te logistične priprave opravijo tako, da 1. januarja dejansko pride do učinkovitega nadaljevanja dela sodnikov za prekrške. Tako menim, da zakon prav z določbo, ki daje dovolj časa vsem, ki so udeleženi, da se pripravijo, omogoča, da bodo njegovi cilji doseženi. Ne nazadnje tudi na finančnem področju, saj uporaba zakona od 1. januarja2005 pomeni uporabo v proračunskem letu, ki je še odprto, in bo možno predvideti tudi te posledice, glede na vse dejavnosti, ki bodo potekale za začetek uporabe zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj se bodo glede zakona izjasnile nekatere poslanske skupine, najprej poslanska skupina Nove Slovenije. Prosim kolegico Majdo Zupan, da pove stališče, kolega Petan iz Socialdemokratske stranke je namreč svoj nastop umaknil. Kolega Potrč bo naslednji.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! 4.700 vrst prekrškov, kolikor jih poznamo pri nas, ki so urejeni v več kot 315 zakonih in uredbah, še več pa jih je na lokalni ravni, ni zanemarljiva številka. Z njimi se ukvarjajoštevilni organi, od upravnih do sodnih, vendar le redki pridejo na vrsto pri sodnikih za prekrške. Postopki niso učinkoviti, kar močno občuti državna blagajna. Sistem izterjave ne deluje, notranje se je razklal, razmere so nezavidljive. Samo lani državi ni uspelo izterjati približno za 14 milijard tolarjev izrečenih kazni, kar seveda pomeni, da je država izterjala manj kot 10% denarnih kazni in stroškov postopka. Na policah je ostalo okoli 200.000 nerešenih zadev in najmanj 50.000 zastaranih. Videti je, dasodniki odločajo predvsem o prekrških po zakonu o varnosti cestnega prometa, za katere so predpisane kazenske točke ali prenehanje veljavnosti vozniškega dovoljenja, in o nekaterih inšpekcijskih zadevah. Predlagatelj želi novo reformo, nov sistem, ki izhaja iz dveh predpostavk: prekrškovni organi naj bi ukrepali hitro in učinkovito, kršiteljem pa bo država za takojšnje plačilo prisodila najnižjo kazen. Policisti, inšpektorji, cariniki in drugi bodo kot prekrškovni organi prevzeli največje breme. Prekrškovne bodo le odkrivali in dokazovali, pač pa jih bodo tudi sankcionirali. Pa so dovolj usposobljeni, da ne bo njihova morebitna nestrokovnost in zloraba pooblastil vse samo poslabšala? Samo policija bo obravnavala skoraj 70% vseh prekrškov. Ali bodo zaradi tega in zaradi njihovih napak, morebitnih napak, morali ljudje svoje pravice še v večjem številu iskati pred sodiščem? Ker pa država v zadnjih desetletjih ni znala učinkovito urediti plačilne discipline, da bi državljani plačevali to, kar bi morali, skuša sedaj potrkati na njihovo zavest. Skoraj vsak storilec, ki je bil dovolj vztrajen pri spodbijanju določb, je bil poplačan tako, da je zadeva zastarala. Problem je torej v tem, da država ni znala urediti učinkovitost postopka, da dovoljuje zlorabo pravnim sredstev in tudi na koncu ne zna pobrati denarja. Občutek imamo, da s predlogom želi vse tisto, česar sama ne zna urediti, želi urediti na račun svojih državljanov. Ob tej reformi pa se veliko breme nalaga tudi sodstvu, kjer so razmere že sedaj težke in se bodo s priključitvijo prekrškov še poslabšale. Opozorila predsednika vrhovnega sodišča, da bomo imeli po tako izpeljani reformi na slovenskih sodiščih čez tri leta milijon nerešenih zadev, ne bi smeli preslišati. V naši poslanski skupini Nova Slovenija smo pripravili amandmaje, s katerimi smo želeli prekrške in sankcije omejiti le na organe za odločanje o prekrških in ne tudi na sodišča. Amandmaji niso bili sprejeti. Pri tem pa se sprašujemo, ali so rešitve, ki jih ponuja vladajoča koalicija, dovolj premišljene, ali je na področju sodstva še ena reforma, ki jo čaka neuspeh, ki se bo kazal zlasti v vse večjih sodnih zaostankih, prekrškarji pa bodo še naprej živeli brez strahu, da jim bo potrebno odgovarjati za svojo kršitev, sodnikom pa se ne bo potrebno bati za svoje službe. Za takšen predlog zakona o prekrških, ki nas ne prepriča, v naši poslanski skupini ne bomo glasovali. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Zupan. Kolega Miran Potrč bo predstavil stališča poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Tudi kolega Peče je umaknil svoj nastop, za njim torej kolega Trofenik, če bo prišel v dvorano.
Hvala lepa. S sprejetjem predloga zakona o prekrških bomo zaključili pomembno zakonodajno delo. Zakonodajno urejanje prekrškov, posebej pa tudi izvajanje veljavnih zakonov, je bilo namreč v zadnjih letih področje pomembnih ocen, sprememb in kritik. Materialnopravni predpisi, ki so določali protipravna ravnanja, opredeljena s prekrški, so se pomembno povečali. Nele zaradi tega, ker so se prejšnji prestopki prekvalificirali praviloma v prekrške, ne le zaradi tega, ker se je bistveno povečalo število pravnih oseb in s tem tudi število potencialnih storilcev prekrškov, ampak tudi zaradi tega, ker smo z vsakim zakonom, ki smo ga sprejemali v državnem zboru, kar bistveno povečali tudi opredelitve nedovoljenih ravnanj, kar vse je imelo za posledico neobvladljivo število prekrškov, ki jih pristojni organi objektivno niso mogli pravočasno reševati. Tako se je število vloženih prijav in začetih postopkov, ki so se zaključevali s staranjem, stalno povečevalo. Sistem prekrškov je postal neučinkovit in ni več dosegal svojega cilja. Poleg tega so se v zvezi z organi za prekrške postavljala tudi vprašanja njihovega statusa upravnega ali sodnega organa z možnostmi izrekanja zaporne kazni ali ne, vprašanja pogojev in postopkov njihove izvolitve in podobno. Skratka, ni dvoma o tem, da je področje urejanja organov in postopka o prekrških terjalo resno, zakonsko noveliranje. Samo manjši popravki veljavnega sistema gotovo ne bi uredili in razrešili vseh bistvenih vprašanj ter zagotovili učinkovitosti in delovanja pravne države tudi na tem pomembnem področju. Kot ob vsaki temeljiti sistemski spremembi, so se tudi o predlogu tega zakona soočali različni konceptualni, organizacijski, v nemajhni meri pa tudi različni interesni pogledi. O večini od njih smo bili dovolj temeljito obveščeni. Nekatere rešitve pa smo res sprejemali tudi na podlagi predpostavk in zaupanja v amandmaje, ki so bili vloženi ob zaključku druge obravnave. Prav te rešitve pristojni organi za prekrške še danes smatrajo za neustrezne. Žal se torej teoretiki, izvajalci in upravna oblast v celoti niso mogli dogovoriti in uskladiti. Ne glede na to, tudi po prepričanju v Združeni listi socialnih demokratov ob vseh drugih problemih in rešitvah, ki sem jih prej naštel, sprejetje zakona ne kaže odlašati in je pripravljen tako, da ga je mogoče podpreti. Podprli ga bomo, zavedamo pa se, da bo v svoje praktične učinke dajal alipa pričel dajati najprej čez dve leti, saj je njegova uporaba predvidena s 1.1.2005. V osnovi to štejemo za dobro rešitev, saj bo v tem času mogoče sprejete zakonske rešitve še enkrat preveriti, pripraviti vse za njihovo izvajanje, sprejeti potrebne podzakonske akte, tako da bodo za svojo novo vlogo usposobljeni prekrškovni organi, da bo pripravljena in sprejeta novela kazenskega zakonika in zakona o kazenskem postopku in da bo tudi reorganizacija pravosodnih organov izvedena tako, da ne bo povzročala novih zastojev in zaostankov. Glede vseh teh nalog nosi največjo odgovornost pristojno ministrstvo. Pričakujemo, da bo te naloge uspešno opravilo in veseli me, da je v svojem uvodu na njih in na vse, kar v zvezi s tem ministrstvo čaka, opozoril tudi državni sekretar, gospod Jenull. V času priprav na izvedbo novega zakona bo torej mogoče eventualno še oceniti obstoječe razlike in popraviti manjše slabosti, tako da lahko pričakujemo, da bo nov zakon dal polne efekte. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Potrč. Kolega Trofenika ni med nami, zato končujemo s predstavitvijo stališče poslanskih skupin. Zdaj bo stekla beseda o predloga zakona v celoti s strani kolegic in kolegov. Kolega Jerovšek, prijavljeni ste za besedo. Jo želite? [[Ne.]] Kolegica Zupanova. [[Tudi ne.]] Kolega Leviča ni. Tako nam je ostal čas za razpravo, če jo želi izkoristiti kdo drug. Ugotavljam, da takega interesa ni. K predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zato o členih ni mogoče razpravljati. Po končani obravnavi 14. točke dnevnega reda bomo nocoj opravili tudi odločanje o predlogu zakona. Do takrat to točko prekinjam. Ob 11. uri in 50 minut bomo prešli na tretjo obravnavo predloga zakona o omejevanju porabe alkohola. Tam je napovedana bistveno bolj obsežna diskusija. Ob 11.50 bomo torej nadaljevali s 21. sejo. Do takrat sejo prekinjam.
Spoštovane gospe in gospodje! Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O OMEJEVANJU PORABE ALKOHOLA. Predlog zakona je za tretjo obravnavo pripravila vlada Republike Slovenije. Pozdravljam ministra, gospoda dr. Kebra, in mu tudi dajem besedo. Izvolite.
Spoštovani gospod predsedujoči, gospe poslanke in gospodje poslanci! Pred vami je zakon, o katerem smo razpravljali široko, dolgo in tudi tolerantno. Dovolite zato, da ne bom konvencionalno ponavljal osnovnih smislov, namenov zakona. Želel bi povedati stavek, da mislim, da smo vsaj deloma dosegli v vaših mnenjih, pa tudi v stališčih javnosti, da pravzaprav ne sprejemamo nekega zakona, ki bi deloval samo prek svojih omejevalnih členov, temveč da je pred nami zakon, ki si želi poseči tudi v dolgotrajnejše vrednote, v kulturo nekega naroda, v navade do droge, kar alkohol je. Mi se seveda ne slepimo, da je v tej državi odnos do alkohola drugačen, kot je do kajenja, in ne moremo, čeprav bi upali, da bomo tudi na področju alkohola v prihodnjih letih dosegli podobne uspehe, kot smo jih na področju kajenja, ki se je zmanjšalo za eno tretjino v tej državi. Upamo pa, da bi tudi ta zakon lahko bil delček, ki bi k temu prispeval. Želim se ob tej priložnosti zahvaliti ponovno vsem poslancem opozicije in koalicije in seveda izražam zadovoljstvo, da ne glede na drugačne napovedi o javni razpravi, ki naj bi spremljala ta zakon, in si upam ta čas, ko smo na koncu te razprave, trditi, da smo presenečeni tudi nad ravnjo razprave, prevladujoče tudi v javnosti, in kljub anekdotičnim primerom drugačnih razprav, mislim, da so na ta način tudi državljani izkazali neko sprejemljivost oziroma da ta zakon pretežno pozdravljajo in od njega pričakujejo učinke, ki jih je pač od samega zakona mogoče pričakovati. S tem uvodom bi končal in bi omenil samo še amandma vlade, ki spremlja to tretje branje k 15. členu in je posledica usklajevanja z amandmaji, ki so bili sprejeti v okviru druge obravnave tega zakona. Gre za usklajevanje 7., 10. in 12. člena predloga zakona. Torej, pred vami je tudi ta amandma vlade. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev njihovih stališč. Najprej bo spregovoril gospod France Cukjati iz Socialdemokratske stranke, potem gospa Tisovic, gospa Črnugelj, gospod Barovič, gospod Brenčič in gospa Širca, po tem vrstnem redu. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Imamo zakon v tretjem branju. Kar nekaj dilem se je med razpravo odprlo. Naj omenim, da je pravzaprav nekaj stvari ostalo še odprtih, in sicer ob vseh dobrih namenih zakona in predlagatelja, so ostala odprta naslednja vprašanja. Najprej, v 2. členu nas gospodarska zbornica opozarja, da je v pravilniku o splošnem označevanju predpakiranih živil že navedeno, da je živilo, ki vsebuje alkohol, tisto živilo, ki ima 1,2% alkohola. V tem zakonu pa navajamo 0,5%. To je neka nerodna neusklajenost, ki zna povzročati težavo vsem inšpekcijam, pa tudi obnašanjem trgovcev na terenu. Dalje je še nekaj vprašanj, kako se bodo posamezne določbe interpretirale, ampak pustimo življenju, da pokaže, kako se bo stvar uveljavila in ali bo kdaj še potrebno kaj dopolniti. Bi se pa dotaknil 15. člena, kjer je predlagatelj vlada. Žal nam poslovnik ne dovoljuje, da bi bila vlada kot predlagatelj zakona tudi predlagatelj amandmaja. Čeprav so v tem amandmaju pravzaprav stvari, ki bi jih kot poslanska skupina v celoti podprli. Nekatere stvari v amandmaju so redakcijske narave in bi se jih lahko ob zaključku razprave sprejelo kot redakcijo. Recimo, črtanje šeste alinee četrtega odstavka 15. člena, kjer govori o prepovedi prodaje alkoholnih pijač med delovnim časom v obratih javne prehrane. Ti obrati so v zakonu črtani in alinea je nepotrebna, brezpredmetna. Vendar amandma vlade uvajanovo inšpekcijsko institucijo, to je inšpektorat Republike Slovenije za delo. Seveda se nam je zdelo pametno, to bi bilo dobro. Vendar, to je novost, to ni redakcija in poslovnik žal tega ne omogoča. Dalje, amandma uvaja novost, in sicer sankcionira tudi prodajo in ponudbo ne samo alkoholnih pijač, ampak tudi tistih pijač, ki so jim dodane alkoholne pijače. To je smiselno, vendar pomeni novost v tem členu. Lahko bi se smatralo, da se bodo sankcionirale samo stvari z alkoholom, ki so označene kot alkoholnepijače, ne pa mešanice. Ne vem, kako bo stvar stekla, ampak vsekakor zopet neki dokaz, kako hudo luknjast je naš poslovnik. A žal, takega ste sprejeli in sedaj ga imate.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marija Ana Tisovic, Nova Slovenija.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljeni predstavniki vlade in pozdravljene kolegice in kolegi! Sprejemamo zakon, ki omejuje uporabo alkohola. Da smo Slovenci vesel narod in da ga radi zvrnemo kak kozarček, je znano. Vendar prekomerno pitje alkohola postaja družbeni problem. Vsaka zasvojenost, ki ima za posledico razkroj osebnosti, je zaskrbljujoča za posameznika in tudi za družbo. Zato je nujno, da ukrepamo, kolikor je v naši pristojnosti na tem področju. V Sloveniji imamo veliko prometnih nesreč, povzročenih pod vplivom alkohola. Veliko je samomorov in še več je nasilja v družinah, storjenega pod vplivom alkohola. Zato si nikakor ne moremo zatiskati oči pred temi problemi, ampak se ga moramo lotiti na široko. Najprej je potrebno privzgojiti našim mladim drugačni vrednostni sistem. Cenjeno ne sme biti, koliko prenesemo alkohola in kako smo zadeti, ampak kako s treznostjo in razsodnostjo v življenju dosežemo cilje, ki smo si jih zadali. Nujno potrebno je dolgoročno usmerjanje promoviranja zmernega pitja in ozaveščanja mladih. Na delovnih mestih že marsikje zahtevajo popolno abstinenco, kar tudi pozitivno vpliva na zmanjšanje porabe alkohola. Zelo pomembno se mi zdi, da se striktno izvaja zakonsko določilo, ki prepoveduje točenje alkoholnih pijač in dodajanje alkohola v brezalkoholne pijače ter prodaja alkoholnih pijač osebam, mlajših od 18 let. Ti cilji so uresničljivi dolgoročno, saj vemo, da čez noč Slovenci se ne bomo spremenili, tudi če bomo imeli še tako dober zakon. Preveč restriktiven zakon nas lahko zapelje daleč od našega cilja, saj se lahko kar hitro razcveti črni trg prodaje alkoholnih pijač. Kazni, ki so predvidene za kršitelje, ki točijo alkoholne pijačam osebam, mlajšim od 18 let, je potrebno dosledno izvajati, ker bomo le na ta način dosegli vsaj delni uspeh, da se naše mlade generacije ne bodo več opijale. Zato je potrebno okrepiti inšpekcijske službe in poostriti njihovo delovanje. Poslanska skupina Nova Slovenija bo omenjeni zakon o omejeni porabi alkohola do določene meje podprla. Sam zakon pa bo le črka na papirju in nima nobenega zagotovila za uspeh, če ne bomo v naši družbi širše pristopili k reševanju tega problema. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Silva Črnugelj, Združena lista. Prosim.
Hvala, predsednik. Lepo pozdravljeni, gospod minister Keber! Spoštovane kolegice in kolegi! Danes obravnavamo zakon o omejevanju alkohola, ki je tudi eden iz verige razvpitih omejevalnih zakonov, ki so dvignili veliko prahu, še preden so bili dani v proceduro. Tudi ta zakon kot zakon o tobaku v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov ne beremo kot omejevalni zakon, saj je za nas ta zakon zaščitni zakon, saj ščiti javni interes varovanja zdravja državljank in državljanov, saj je zdravje temeljna vrednota in dobrina nacionalnega pomena. Če nam podatki, kot so, recimo, 5.000 obiskov v bolnišnici in 90.000 dni bolniških odsotnosti letno, ki naj bi bili posledica uživanja alkohola, se nam tak zakon zdi še toliko bolj potreben. Zakon je predvsem naravnan in usmerjen izrazito preventivno, zlasti za tiste, ki se šele odločajo, ali bodo pili oziroma pretirano pili. To je segment mladine do 18 let starosti. Po ocenah nekaterih strokovnjakov Svetovne zdravstvene organizacije znašajo stroški zdravljenja, manjša produktivnost zaradi večje obolevnosti, škode zaradi požarov, poškodb lastnine in izguba dohodka zaradi prezgodnjih smrti v posameznih državah od 2 do 5% bruto domačega proizvoda. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov še posebej podpira ta zakon, ker se zavedamo, da so socialni in drugi problemi, vezani na pitje alkohola, taki, da zelo prizadenejo zlasti otroke, adolescente in mlajše odrasle, to se pravi, najbolj šibki sloj prebivalstva, katerim Združena lista socialnih demokratov namenja velik del pozornosti in skrbi v svojih programih. Poslanska skupina še posebej podpira ukrepe za preprečevanje škodljivih posledic rabe alkohola, med katere sodi tudi določilo, s katerim ministrstvo za zdravje skupaj z drugimi ministrstvi in institucijami, strokovnjaki in vladnimi organizacijami, ki glede na področje svojega delovanja prispevajo k oblikovanju in izvajanju programov za omejevanje porabe alkohola, pa tudi pripravljajo izvedbeneprograme. Zavedamo se, da razreševanje te tako obsežne in široke problematike ni samo naloga enega ministrstva, in sicer ne samo naloga ministrstva za zdravje. Kot posledica tega pa je tudi opazovanje in ocenjevanje izvajanja teh programov. Še posebej pa poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov podpira določila, ki se nanašajo na prepoved prodaje in ponudbe alkoholnih pijač osebam, mlajšim od 18 let, in prepoved posredne prodaje oziroma ponudbe alkoholnih pijač mladim. V poslanski skupini podpiramo prepoved prodaje alkohola v trgovinah med deveto zvečer in šesto zjutraj in splošno prepoved v šolah, bolnišnicah, muzejih, zlasti na športnih prireditvah, saj se zavedamo, koliko je bilo nesreč in težav zlasti med športnimi prireditvami. Označevanje teh prepovedi iz 11. člena je enako pomembno kot obveščanje in predstavlja učinkovito jamstvo za izvajanje tega zakona. V poslanski skupini smo še posebej pozorno prebirali poglavje, ki se nanaša na nadzor nad izvajanjem zakona, ki ga bodo opravljali zdravstveni inšpektorat Republike Slovenije, tržni inšpektorat Republike Slovenije, policija, inšpektorat Republike Slovenije za šolstvo in šport. Menimo pa, da bo zelo težko uskladiti delovanje tega tako velikega števila subjektov. Vendar smo v poslanski skupini naredili vse in bomo še naredili, da omogočimo usklajevano in delovanje vseh teh arbitrov, saj so v verigi zelo pomemben segment pri preprečevanju pitja alkohola. Seveda ostaja pa na vseh nas, da delamo na izobraževanju in ozaveščanju. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče, Slovenska nacionalna stranka.
Spoštovani navzoči! Po naši oceni s predlogom zakona o omejevanju porabe alkohola posegamo na dogajanje v civilni družbi, kar je na vsak način pozitivno, kajti ocenjujemo, da je prav, da tudi država naredi korak na področju omejevanja alkoholnih pijač. Po drugi strani pa mislim, da je smiselno omeniti, da z zakonom posegamo tudi na trg ponudbe in povpraševanja po alkoholnih pijačah. Vzeto iz ekonomskih kategorij, jaz mislim, da je smiselno, da se zavedamo in da si v tem trenutku nalijemo čistega vina, kaj bomo z zakonom dosegli. Dejstvo je, da je povpraševanje po alkoholnih pijačah neke vrste togo povpraševanje in da odmik od te togosti doseže le pri mladih generacijah, kjer lahko to povpraševanje označimo kot elastično. Po drugi strani pa ponudbo s tem zakonom omejujemo. Iz tega sledi oziroma v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da bomo lahko z zakonom omejili v kratkem roku predvsem omejevanje alkoholnih pijač pri mladih osebah. Če bomo seveda dosegli to, je ta državni zbor in pa seveda predlagatelj dosegel svoj namen. Dolgoročno gledano pa seveda bodo šle mlade generacije v starejše generacije. Torej hočemo povedati to, da se je v tem trenutku ta državni zbor, in pa jaz verjamem, da tudi vlada Republike Slovenije in pa pristojno ministrstvo, zavedalo tega dejstva, da od tega zakona v tem trenutku seveda ne moremo pričakovati nekega učinka. Ta učinek bi lahko dosegli s prelevitvijo mlade generacije v starejšo generacijo. V Slovenski nacionalni stranki izvajalcem zakona vsem tistim institucijam in pa seveda resornemu ministrstvu želimo vso srečo pri izvajanju nadzora. Kajti samo učinkovit nadzor bo elastičnost pri mladih ljudeh in pa pri njihovem povpraševanju dosegel realnost oziroma željen učinek tega zakona. Zakon bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stanislav Brenčič, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Mi vseskozi predlog in koncept zakona podpiramo, predvsem pa seveda namen. Ustavljamo pa se, jaz osebno nekoliko bolj, samo ob 10. členu. Še vedno bom rekel, da je 10. člen morda nekoliko prerigorozno, pretrdo zastavljen. Meni je žal, da nekako nismo našli neke volje, da bi že samo iz pomisleka na turistična središča, na neke navade ljudi, ki niso nekaj slabega, da bi nekoliko bili manj restriktivni. Tudi mordase tukaj zastavlja vprašanje protokolarnih zadev, ki so nekako vključena tudi v koncept tega zakona, če ga jemljemo po črki. Jaz sem nekoliko na to opozarjal. Predvsem mislim ta zadnji oziroma zadnji stavek drugega odstavka 10. člena. V praksi bomo postavili predvsem delavce v gostinstvu, pa trgovke za blagajno v silno težak položaj. Ona bo tisti ključni arbiter, ali se bo zakon izpolnjeval ali ne. Enostavno bo pač morala zavračati naročilo svojega gosta, da bo popil gost čaj z, ne vem, rumom. In zavračatibo morala tistega, ki bo prišel na blagajno tudi po 21. uri, ne glede na to, da je uradni čas prodajalne do 22., seveda za steklenico, če je pač alkohol, pa kakršenkoli že je, nazaj. Predvsem pa opozarjam na praktičnost uporabe ali izvajanja tega zakona v turističnem okolju. Jaz bi bil tukaj nekoliko manj strog in dal vsaj uro 9, uro 8. Do osme ure ljudje odidemo na delovna mesta, po osmi smo pač, gospodinje, turisti na tržišču. Vsekakor pa bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Majda Širca v imenu Liberalne demokracije. Prosim.
Spoštovani. Občutek imam, da se ta zakon ne jemlje prav resno, češ, da gre za stranski oziroma nevtralni produkt ministrstva za zdravje. Rada bi naglasila, zakaj ga ne velja podcenjevati, tako kot ne velja podcenjevati tobačnega, o katerem smo govorili danes, včeraj oziroma bomo še danes. Spomnite se, da se je ministrstvo na samem začetku mandata dr. Kebra iz ministrstva za zdravstvo preimenovalo v ministrstvo za zdravje. Zagotovo ni šlo za kozmetično spremembo, tako kot tudi ne gre za kozmetiko pri odpiranju številnih vprašanj s področja zdravja, ki mogoče toliko bolj vznemirjajo tudi zato, ker so bila do sedaj redko načeta oziroma so bila premirno poslana. Preimenovanje ministrstva za zdravstvo v ministrstvo za zdravje se je zgodilo, vsaj po mojem razumevanju, zato, ker je minister postavil v center svoje skrbi največjo človekovo preokupacijo, naš strah pred izgubo fizične in psihične integritete. Tako rekoč primarno skrb in bojazen slehernika izmed nas, da postanemo neceli, neučinkoviti, netvorni, skratka nezdravi. To je ta pomemben premik tudi znotraj vlade oziroma znotraj vlade, ko je postal pomemben človek, ne pa zgolj sistem, ki mu služi. Vsi vemo, da stvari, ki so v nas in izven nas, cenimo šele takrat, ko jih izgubimo. To je pravilo. Kajti recimo, težko prepoznamo srečo takrat, ko jo živimo. Definiramo jo lahko takrat, ko nas je obšla ali ko jo pričakujemo, ko smo v njenem pričakovanju. Isto velja za mladost, za radost, za ljubezen in tudi za zdravje. Ko ga imaš, se tega ne povsem zavedaš, ko ga izgubiš, prepoznaš njegovo ceno. Zato poskusite gledati na ta zakon kot na zavedanje izgube, ne bom rekla, pogube varnosti in mirnosti, ravnotežja, socialne in družbene stabilnosti oziroma kot na izgubo, pogubo, ki ji lahko botruje tudi čezmerna, neprimerna in neobvladana poraba alkohola, sploh pa pri tistih, izpod 18 let. Ta zakon noče nič tistim, ki v pitju uživajo kot zmerni, kultivirani potrošniki. Ta zakon zgolj v mejah dovoljenega oziroma možnega poskuša ukrepati znotraj zdravju škodljivih uzanc. In rekli boste, da to ni dovolj ali pa da je celo premalo, da se vzroke odpravlja drugje, ne pa s prepovedjo prodaje žganih pijač v nočnih urah trgovin oziroma zgodnjih jutranjih urah lokalov. Res je to ni edina pot, je pa ena izmed in priznajmo si, nihče drug v okviru svojih resorjev ni ponudil druge. A tudi nihče drug ni preimenoval svojega ministrskega resorja na način, da bi občanka, državljanka, državljan, občan prestopil izobjekta, iz sistema v subjekt. To pa je v času tržne ekonomije, kot bi kdo tukaj lahko mirno rekel oziroma včasih trdi, in v času utopitve individuuma vredno dejanje, ki mu velja zaupati. Trgovci se seveda jezijo, lastniki lokalov tudi in menda nam bodo tudi turisti pobegnili, ker pri nas ne bodo mogli zjutraj početi tistega, kar doma nekje tudi ne morejo početi. Ampak, kaj je to proti narodovemu interesu, torej zdravju?
Hvala lepa. S tem smo zaključili predstavitve stališč poslanskih skupin. O predlogu zakona v celoti sledi razprava poslank in poslancev. Najprej ima besedo gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Ta zakon bi moral biti ali pa naj bi bil del sistemskega boja proti alkoholizmu, ki je v slovenski družbi izreden problem in se je v zadnjih letih še povečal. Povečal predvsem zaradi tega, ker po alkoholu sega vse večji procent mlade generacije. To je v izrazitem nasprotju s tem, kar bi po propagandi vlade moralo biti. Namreč, če bi se v tej državi zgodila zgodba o uspehu, če bi bila pozitivna energija, potem bi se alkoholizem zmanjševal. To je direktni dokaz, da oblast, vladanje v tej državi ni bilo uspešno, da je šlo v popolnoma drugo smer, kot bi se v neki normalni družbi pričakovalo. V tej smeri bi morali biti naravnani ukrepi v družbi. Tu je bilo rečeno, da je to zaščitni zakon. Zaščitni bi tak zakon bil samo v primeru, če bi odpravljal te globlje družbene vzroke, socialne vzroki, ti pa so socialni, materialni razkroj te družbe, ustvarjanje sloja elite, zelo bogatih ljudi, in na drugi strani množice mladih, množice ljudi, ki so v brezupnem položaju, kar je substrat za nastanek alkoholizma, za poseganje po alkoholu. Ta zakon ni zaščitni zakon. Ta je v vseh kategorijah prohibicijski zakon, ki bo imel nek učinek, vendar vemo, da imajo prohibicijski zakoni tudi v družbi številne negativne posledice. Prohibicija ni nikoli popolnoma pravo zdravilo. V zakonu ste napisali, da bi kot ukrepe za preprečevanje škodljivih posledic alkohola tudi izvajali programe za spodbujanje zdravega življenjskega sloga. Se bi strinjal. Samo, kako lahko zdrav življenjski slog prakticira nekdo, ki je vsakodnevno soočen s skrbjo pred izgubo delovnega mesta, ki je brezposeln. Brezposeln po naravi ne more gojiti zdravega življenjskega sloga, čeprav ima časa preveč, vendar se razgrajuje kot osebnost vsakodnevno. In na tem področju, sem prepričan, da ta vlada in tudi bodoča, predlagana - v "hearingih" smo zaznali - da teh programov, tega sistemskega pristopa k neki zdravi družbi bodoča vlada tudi ne ponuja. Zato ima ta zakon predvsem vlogo pomirjevalnih tablet za slovensko družbo in je tudi pravzaprav beg oziroma prikrivanje nekih realnih dejstev. Ministrstvo za zdravje je ta zakon pripravilo kot na nek način beg pred tem, da ni pripravilo sistemskih zakonov in tudi ukrepov na drugih področjih, ki so izredno urgentna. Vidimo, da smo na področju zdravstva soočeni z vsak dan večjimi problemi v slovenskih bolnišnicah, ljudje imajo vse težji pristop do zdravstvene nege. In tako skušate na nek način zavajati slovensko javnost, da bo takšen zakon, ki ga sicer osebno podpiram, ker v taki situaciji, ko vlada nima jasnega programa, kako reševati ta izredni problem Slovenije, se pravi alkoholizem, bo neke začasne rezultate prinesel. Vendar to ni sistemski način, to je relativno slab način doseganja učinkov, ki so nujno potrebni. Apeliral bi na vlado, da končno začne delati bolj zdravo na nivoju celotne družbe. Se pravi, da bo zdravje, sociološko zdravje družbe boljše, za to pa je treba sprejemati popolnoma druge ukrepe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Sam pravzaprav temu zakonu ne bi nasprotoval, ker glede na to, da sem precej zagnan nasprotnik alkohola, mi vsebina določb godi in mislim, da bodo imele tudi pozitiven učinek na zmanjšano porabo, zlasti zlorabo alkohola, saj alkohol, v kakršnikoli že obliki živila, vina, piva in ne vem kaj še vse, ima tudi nek pomen, ima gospodarski pomen tudi za človeka verjetno, je pa odvisno od stila življenja. Vsekakor bi se dotaknil šibkosti teh določb, na osnovi katerih lahko potem domnevamo, da bo zakon slabo uresničljiv oziroma da ostaja na nivoju nekakšnega priporočila ali pa deklaracije. Tu bodo imeli težave organi pregona, nadzora, ko bo treba ugotavljati tako ali drugače, v smislu zakona, ali je črno ali belo, ali si prekršil ali pa nisi prekršil. In to bo problem, recimo, pri 9. členu - "za katere je mogoče upravičeno domnevati, da jih bodo posredovale osebam, mlajšim od osemnajst let". Zdaj, katera je utemeljena domneva? Kakšni so indici za to, da bo nekdo odklonil to. Skratka, če ostajajo določbe na takšnem operativnem nivoju, potem bo pri uresničevanju zelo težko. Najmanj, kar je, ne bodo uresničljive, ali pa bo prišlo do spora na samem mestu dejanja prekrška, zagotovo, ampak ne bodo to poravnavali organi pregona, pač pa verjetno kar sami udeleženci med seboj. Potem, recimo, pri 15. členu tudi taista dikcija - "...pravne in fizične osebe, ki prodajajo in ponujajo alkoholne pijače, morajo brezplačno na razpolago dati vzorec pijače, napitka ali živila za preverjanje oziroma laboratorijsko preizkušanje..." skratka, katerikoli, fizična oseba, ta zakon zelo posega na osebnostno področje. Tako bi znalo biti pri izvrševanju zakona kar nekaj težav. Sicer pa, če bo zakon dosegel, da bo prišlo do zmanjšanja zlorabe alkohola, zlasti takrat, ko je to razlog za prometne nesreče, za povzročanje težav v družinskem življenju ali sicer, bo zakon dosegel svoj namen. Se pa sprašujem tudi, kaj bomo ob protokolarnih dogodkih delali. Verjetno bodo kakšni substrakti, drugačni, tudi v preddverju, recimo, državnega zbora ne bo več alkohola. Vidim, da predsedujoči že odkimava, da alkohola ne bo več. Seveda tu so tudi mednarodne zadeve. Jih bomo pač navadili na drug način degustiranja, druge običaje. Verjetno bo nekaj čisto življenjskih težav, ampak mene konkretno ne bo to kaj dosti prizadevalo in mene ne bo prizadelo. Zato kot sam osebno ne nasprotujem temu zakonu in ga bom podprl.
No, saj ni navada, ampak vendarle, ker ste me omenili, češ, da odkimavam in tako naprej. Zakon govori o delovnem mestu, delovnem času in o izrazu, ki je zame zelo preživel, obrat družbene prehrane. Tu se bomo morali zmeniti, kaj je delovno mesto za poslanca, pa tako naprej. Mislim, da protokolarne zadeve, po mojem mnenju, ne pridejo v poštev. Ampak seveda jaz nisem tisti, ki lahko zakon tolmačim. Zakon bomo poslanci sprejeli, zavrnili, kakorkoli bo že, bomo videli. Besedo ima gospod Franci Rokavec. Ne? Gospod Igor Štemberger.
Hvala za besedo. Pozdravljam namen predlagatelja, ki s tem zakonom želi zmanjšati porabo alkohola. V zakonu, za katerega menim, da je precej restriktiven, vidim neke vrste temeljna pravila, ki naj bi urejala to problematiko. Strinjam, se da je tak zakon več kot potreben, saj v Sloveniji škodljiva raba alkohola med vsemi generacijami predstavlja zelo velik problem. Ob načelni podpori pa z določenimi deli zakona vendarle ne morem biti povsem zadovoljen, saj menim, da ne ponuja enih pravih alternativ obstoječemu stanju in da so rešitve premalo konkretne. S tem pa tudi ne vidim ene zanesljive garancije, da bo nova zakonodaja na tem področju prinesla željene rezultate. Restrikcije brez jasnih alternativ pač ne morejo prinesti nič dobrega. Smatram, da so ukrepi za preprečevanje škodljivih posledic rabe alkohola ustrezno definirani. Pripravo dveletnih programov omejevanja porabe alkohola podpiram, pa vendar ti programi ne smejo biti odvisni le od ministrstva za zdravje in doslej vključenih strokovnjakov. Prepričan sem, da bi pri oblikovanju teh programov morali bolj aktivno vključiti predvsem tiste nevladne institucije in posameznike, ki se že sedaj uspešno ukvarjajo s preventivno dejavnostjo na tem področju in, ne glede na slabe razmere, že dosegajo tudi določene pozitivne rezultate. Bistveno je tudi to, da se pri načrtovanju teh programov vključi tudi mlade, ki jim bo večina teh programov tudi namenjena, saj se je tega, kako se odzivajo, najlažje naučiti prav neposredno do njih samih. Sicer se strinjam s členi zakona, ki definirajo ukrepe in načine za omejevanje porabe alkohola, pa vendarle bi po mojem mnenju prepoved prodaje morala veljati za mlajše od 16 let in ne za mlajše od 18 let. Prepričan sem, da bi bilo mladim nad 16 let mnogo bolje ponuditi možnost izbire, ker bi se lahko samostojno odločali med alkoholnimi in brezalkoholnimi pijačami, z različnimi programi pa bi morali bolj stimulirati treznost kot vrednoto, hkrati pa vsestransko spodbujati in širiti kot pozitivno alternativo, da se je možno dobro zabavati tudi brez alkohola. To po informacijah, ki jih stalno dobivam, predvsem neposredno od mladih samih, zelo dobro izvaja fundacija "Z glavo na zabavo", ki se je te problematike kot ena redkih institucij v Sloveniji lotila na zelo domiseln način. Po mojem mnenju je prav nerestriktivnost tega projekta in tovrstne miselnosti na sploh, na dolgi rok, ključ do pozitivnih premikov med mladostniki, ki kot po pravilu vse, kar diši na prohibicijo v osnovi, zavračajo. Ne nazadnje bi bilo ogromna sredstva, ki jih bo država neeizbežno porabila za izvajanje učinkovitega nadzora nad uresničevanjem tega zakona, mnogo bolje nameniti za podobne preventivne projekte, kot je ta že omenjena "Z glavo na zabavo". Ko smo že pri nadzoru, smatram, da pri prodaji alkoholnih pijač v različnih prodajalnah ne bo posebno velikih problemov. Ne znam pa si predstavljati, kako si predlagatelji zakona zamišljajo nadzor, predvsem ob vikendih, praviloma so to ravno tisti najbolj pivski dnevi v popularnih gostinskih lokalih ali na številnih javnih prireditvah. Nekateri lokali so namreč takrat nabito polni, ravno tako pa je tudi veliko število različnih javnih prireditev s tisoči udeležencev, med njimi so seveda tudi številni mladoletni, kar pa ni moč razpoznati samo na pogled. Prav tu bo po mojem mnenju nadzor in dokazovanje krivde različnim kršiteljem zakona praktično neizvedljiv. V tem primeru bo lahko šlo le za lov na čarovnice, v nobenem primeru pa to ne bo učinkovit nadzor. V praksi so te stvari precej drugačne, kot si jih po mojem mnenju zelo naivno predstavlja predlagatelj zakona. Prav zaradi tega bi po mojem mnenju bilo bolje starostno mejo spustiti na 16 let. Prepričan sem, da bi se v tem primeru mnogi gostinci, predvsem tisti, ki pretežno delujejo kot nočni lokali in ob vikendih, raje odločili za to, da mlajšim od 16 let sploh ne bi dovolili vstopa take lokale. S tem pa bi bil tudi nadzor nad prodajo alkohola mladoletnim lažji in hkrati bolj učinkovit, tako za same gostince, pa tudi za inšpektorje in policijo. Največji problem, ki se po mojem mnenju skriva v tem predlogu zakona, pa je v nejasni definiciji 14. člena, ki sam po sebi nikakor ne zagotavlja niti približno potrebnih finančnih sredstev za realizacijo sicer zelo lepo definiranih ciljev v 3. členu. Mnogo bolj pošteno do davkoplačevalcev bi bilo natančno določiti odstotek od trošarin za alkohol in alkoholne pijače, ki bo neposredno namenjen za aktivnosti, ki jih določa 3. člen zakona, kot pa za vse skupaj, ne glede na lepo definicijo nekako puščamo v megli. Glede na to, da bo po podatkih, ki so nam na voljo, v prihodnjem letu iz tega naslova v državni proračun priteklo približno 15 milijard tolarjev, predlagam, da bi bil ta odstotek približno 10%. Nič nam namreč ne pomagajo podatki, da bomo po novem za te aktivnosti namenili, ne vem, kolikokrat več sredstev kot doslej, če pa do zdaj praktično za te stvari ni bilo namenjeno skoraj nič denarja. Za premik trenutnega kaotičnega stanja pa bi tega denarja potrebovali zelo veliko. Pri tem bi bilo potrebno še posebej podpreti projekte primarne preventive, ki so namenjeni pretežno mladim, in s tem finančno spodbuditi različne družbene subjekte, da bi tudi za to področje pri nas dobili več kvalitetnih programov. Dal bom en podatek. Na primer, že prej omenjena fundacija "Z glavo na zabavo", ki na tem področju zagotovo je ena referenčnih nevladnih ustanov, za take projekte iz naslova donacije države po naših informacijah pridobi približno 20% potrebnih sredstev za svoje letno delovanje. Vse ostalo mora na podlagi tržne orientacije projektov zagotoviti s pomočjo gospodarstva. Pri tem pa se, ne glede na to, da ji tako ministrstvo za zdravje kot tudi urad Republike Slovenije za mladino, kot njena največja sofinancerja med državnimi institucijami, priznavata odlično delo in se rada pohvalita z njihovimi rezultati, iz leta v leto bori za svoje preživetje. Ob tem nima pravih možnosti za odločilno razširitev svoje dejavnosti, kar bi glede na znanje, organiziranost in človeške potenciale ob zadostnih proračunskih zagotovljenih finančnih sredstvih lahko brez težav uresničili. Po drugi strani imamo po popularnih lokalih v okviru javnih prireditev vsak dan več raznih alkoholnih partijev, ki neposredno spodbujajo obiskovalce k pretirani konzumaciji najrazličnejših alkoholnih pijač, pri tem seveda tudi pivo in vino, kar bo še naprej dovoljeno, tudi po novem zakonu nista izvzeta. Sredstva, ki jih za neposredno povečanje prodaje v ta namennamenja alkoholna industrija in ne nazadnje tudi sami gostinci so popolnoma neprimerljiva s tistimi, ki jih v teh istih okoljih za spodbujanje pozitivne vsebine predvideva država s svojimi programi, neposredno ali pa preko podobnih nevladnih organizacij, kot je že prej omenjena "Z glavo na zabavo". Ob tej situaciji rezultatov pač ni mogoče pričakovati, saj če smo odkriti, vemo, da predvsem tista okolja, ki so namenjena zabavi mladih, več kot odločilno prispevajo k začetku prekomernega uživanja alkoholnih pijač predvsem med mladimi. Zakaj le bi sicer bili prav vikendi tisti, ko mladi odkrito priznavajo, da ga redno spijejo preveč ravno na različnih alkoholnih partijih in na drugih zabavah v teh okoljih. Torej še enkrat, prvi predlog bi bil znižati starostno mejo glede prepovedi prodaje na tiste, ki so mlajši od šestnajst let, in s tem znižati restriktivnost in zvišanje zaupanja v mlade, hkrati pa prihraniti precej sredstev, ki jih bo država uporabila za učinkovit nadzor nad izvajanjem zakona. Drugi predlog bi bil zagotoviti kvalitetne dveletne programe omejevanja porabe alkohola, kjer bi moral biti največji poudarek na kvalitetno pripravljenih programih primarne preventive za mlade. Tretji in najvažnejši predlog pa je zagotovitev dolgoročnega stabilnega financiranja za oblikovanje novih in izvajanje vseh obstoječih kvalitetnih preventivnih programov, kar bi lahko zagotovili tako, da bi nedvoumno uzakonili predlagan odstotek od trošarin za alkoholne pijače, ki bi ga namenjali neposredno za izvajanje dvoletnih programov, ki jih predvideva 3. člen zakona, ali pa, da ta sredstva določi ministrstvo s podzakonskimi akti. Glede na to, da je zakon že v tretji obravnavi, pričakujem, da bo vsaj kakšen od mojih predlogov upoštevan, vsaj zadnja dva, pa tudi predlog ostalih poslancev Stranke mladih Slovenije. Pri določitvi starostne meje pa menim, da s takšno restrikcijo zakon žal ne bo dal željenih rezultatov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Cveta Zalokar Oražem, je ni. Gospod Branko Kelemina.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani vsi skupaj! Nisem si zapisal govora, ampak jaz bom kar iz glave govoril, ker drugače ne znam. Poglejte, jaz sem se že prej, mislim, da v prvi obravnavi ob določeni razpravi, ali v drugi obravnavi, ne vem, opredelil do tega zakona. Takrat sem tudi povedal, da ga ne bom podprl kot takšnega. Pa ne zaradi tega, ker ne bi menil, da ta zakon nosi v sebi tudi določene pozitivne elemente in poskus gospoda ministra ali pa LDS kot takega, da bi pokazal slovenski javnosti, pa mogoče tudi še širše, da na vseh področjih poskuša poskrbeti za neko napredno družbo, ki bi znala s tem predpisovanjem omejevanja in visokimi kaznimi spoštovati neke družbene vrednote, vendar je moje trdno prepričanje, da s tem predlogom zakona tega ne boste dosegli. To se bo pokazalo seveda v nadaljevanju. Jaz vam sicer želim, da bi to bilo in da bi se tudi na ta način poskušala vaša stranka, pa gospod minister, promovirati, vendar mislim, da ne boste uspeli. Predvsem sem v dvomih zaradi tega, ker menim, da tega zakona v praksi ne bo možno izvajati. Zelo težko, resnično. Kako si vi to zamišljate, ne vem. Vem pa, da bodo lahko celo zaradi tega negativne posledice, in to hude. Sedaj bodo ljudje, recimo tisti, ki pač želi mogoče zjutraj popiti zraven kave še mogoče šilček takšne ali drugačne alkoholne pijače, tudi mogoče za to, ker ga črviči v želodcu ali karkoli in je kakšna taka alkoholna pijača tudi zdravilna, če jo popiješ v določenem trenutku. Tudi meni je že pomagala kdaj, vsaj poskusil sem, ko so me tako na to navajali oziroma so mi razložili, pa resnično mi je pomagalo. Seveda en požirek take pijače. Nič več. Pa nisem bil pijan zaradi tega. Ampak zgodilo se bo to, da bodo po moji oceni tisti, ki želijo zjutraj popiti, ta izdelek kupili v trgovini ob sedmi uri in šli v bife popit kavo, ampak to z večjo količino. In potem bodo to, ker sami ne bodo mogli popiti, bodo ponujali še svojim kolegom. Tega se bojim, da bodo dejansko zaradi te prohibicije, ki jo vi zdajle tukaj poskušate uvajati, širili na drug način in spodbujali pitje alkohola. Tega se bojim. In trdno sem prepričan, da se bo to zgodilo, ker se je to že dogajalo. Ker s tem smo že bili seznanjeni v preteklosti. In vemo nekateri, ki smo te stvari poskušali tudi preprečevati, ker smo delali na odgovornih delovnih mestih in smo poskušali preprečiti pitje alkohola zaradi varnosti in vseh drugih učinkov, ki jih povzroča alkohol, pa nismo uspeli. Ljudje so našli pač druge možnosti. Drugič, tudi ne podpiram tega zakona zaradi nekih novih dodatnih organizacijskih sistemov, ki bodo povzročali stroške tej državi, ker mislim, da bi se te stvari dalo na nek drug način uresničiti. Moja ocena je, da tudi kazni, ki so predpisane, so nesmiselne v taki višini, kot so predlagane. Ne predstavljam si nekoga, inšpektorja takega ali drugačnega, da bo nekomu zaračunal najvišjo kazen, pravni osebi, 8 milijonov tolarjev. Inšpektor niti srca ne bo imel, da bo to obračunal, takšno kazen ali pa 500 tisoč, že to je veliko. Lepo vas prosim! Lepo vas prosim! Pa veste, da je to nemogoče. Jaz mislim, da so majhne kazni, majčkene kazni, ki jih lahko tudi posameznik plača, bistveno bolj vzgojne, kot pa take visoke kazni, ker se ji bo vsak poskušal izogniti na vsak način.Po moji oceni visoke kazni ne prispevajo, vsaj na tem področju ne, k izboljšanju teh razmer. Ali pa nek posameznik podjetnik, ko bo moral plačati do 5 milijonov. En revež, ki bo imel en bifejček, mogoče še celo najetega, naj plača 5 milijonov, če se slučajno ugotovi, da je prekršil ta zakon. Pa kakobo to plačal? Od kod? Od kod, lepo vas prosim? Če sam komaj preživi ali pa tako naprej? Kazni so previsoke in so nevzgojne, po moji oceni. Ukrepi za težave in razlogi za pitje pa so prav gotovo bistveno drugje. Najprej seveda verjetno tudi v sami nizki izobrazbi naših državljanov. Po moji oceni visoko izobraženi ljudje z neko veliko stopnjo zaposlenosti, veliko stopnjo obveznosti in tako naprej verjetno bistveno manj pijejo ali pa so zasvojeni z alkoholom - bi rekel. Ker dejansko je razlika: pitje alkohola, pa biti zasvojen z alkoholom. To je bistvena razlika. Torej mislim, da so ljudje z nižjo izobrazbo bolj zasvojeni, večkrat zasvojeni, najhujša težava pri vsem tem pa je po mojem socialna razslojenost te družbe. Prav gotovo se zaradi tega, ker živim v takšnem okolju in poznam večje število ljudi - recimo, na podeželju ali pa v manjšem mestu, manjših krajih in tako naprej -, imam bistveno večji pregled nad tem, kaj se v družbi dogaja, kot pa, če živiš v nekem velikem mestu, kjer v bistvu nikogar ne poznaš in ne veš, kolikokrat je že, recimo, ta dan popil kozarec ali pa ga ni. Skratka, trdno sem prepričan, da so socialne težave današnjih ljudi zaradi socialne krize, zaradi nezaposlenosti in vseh teh negativnih efektov, ki jih vlečemo tako rekoč že celo obdobje, tudi predvsem v času osamosvojitve oziroma od leta 1990 naprej - te razlike se povečujejo. To je dejstvo. To smo ugotovili. Tisti, ki so bogati, lahko na bogat način nekaj majhnega popijejo, dočim revež, ki enostavno nima niti pravega delovnega mesta in nima zaposlitve ali pa ima neko nizko socialno pomoč ali pa še te ne, z velikimi težavami - otroci doma, lačni in tako naprej - iz obupa pijejo. Iz čistega obupa! Trdno sem prepričan, da bi na tem področju morala liberalna demokracija in pa koalicija narediti bistveno več. Pa niste naredili. Zdaj, namesto da bi reševali socialne težave v tej državi, da bi ljudje osveščali, da bi jim dali nek impulz, na podlagi katerega bi bili vzorni državljani in da bi imeli nek interes za razvoj samega sebe, svoje družine, svojih otrok in tako naprej, pridobivanja nekih minimalnih materialnih dobrin, na podlagi katerih bi lahko kulturno živeli. Ne, vi počnete ravno obratno. Ravno obratno! Na eni strani velika bogatija, na drugi strani pa veliko siromaštvo, ki vedno bolj narašča. Siromaštvo še nikdar ni propadlo in nikdar ne bo, ampak, ne glede na to. Tukaj so bistvene razlike in tukaj niste naredili ničesar oziroma bistveno premalo. Napačen je pa tudi, če nadaljujem, sistem vzgoje. Sistem vzgoje je popolnoma napačen, že v osnovnih šolah. Ne znate tega, ne znate, nisem kriv, nisem odgovoren za to oziroma ne morem vplivati veliko na to, kakšen bo šolski sistem, kakšni so šolski programi in tako naprej. Otrokom samo pišete mizerne pravice, kakšne vse imajo pravice, kakšne pravice vse otroci imajo v osnovnih šolah. Oni samo te vidijo, obveznosti pa ne vidijo. Kako jih bodo videli? Pravim, da je prav, da imajo otroci pravice. Morajo imeti pravice, morajo biti zapisane in morajo se spoštovati, ampak v tem smislu, da se otrok v osnovni šoli že zna s profesorjem boriti za to, ali si je zaslužil 3, 4 ali 5, in da se tudi s profesorjem spopada in mu dokazuje, da zna več, ne pa zato, da bo rekel, če mi ne daš dvojko, te bom pa ubil. To ni vzgojno. To ni pravica otroka. In to vi vse tolerirate in tako naprej. Skratka, sistem vzgoje, kjer bi poskušali tudi vzgajati vrednote naših otrok - niste sposobni. Niste sposobni. Na drugi strani mislim, da bi cena alkohola morala biti tista, ki bi tudi odvračala od trošenja. Cena. Ceno povečajte, jaz nimam nič proti, kakor hočete, pa mislim, sem tudi prepričan, da bo manj poseganja po alkoholu. Zakaj se, gospod minister, ne lotite problema tudi na področju, recimo, socialnega zavarovanja in da ne naredite tega, da bi tisti ljudje, ki pač hočejo piti oziroma imajo mogoče tudi materialne možnosti, da nekoliko več pijejo ali pa prek normale, kar je škodljivo zdravju, ne zahtevate, da za to tudi plačujejo višje zavarovanje. Zakaj tega ne storite? Enako je na področju kajenja. Dajte takim ljudem, za katere se ugotovi, da kadijo, ki so bolj izpostavljeni - povečajte stopnjo zavarovanja in zdravljenja in tako naprej. Tukaj pa ne naredite nič. Niste sposobni tega narediti. Skratka, po moji oceni ste se lotili problema na napačnih koncih, čeprav ne rečem, da kakšen minimalni efekt prav gotovo bo. Strinjam se, da, recimo, opisati te stvari, ki ste jih dali glede reklamiranja in teh zadev, s tem se strinjam, ampak v celoti pa sem trdno prepričan, da ta zakon ne bo dosegel tistega efekta zato, ker ste se ga lotili napačno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospoda Krambergerja ni, to se pravi ima besedo gospod Sok. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, vi ste v začetku tega nagovora danes tukaj izrazili zadovoljstvo, da velika večina soglaša s tem zakonom, redke razprave posameznikov, ki so nasprotovali, pa ste označili za anekdotične. Torej, če bi vam želel vrniti to duhovitost, bi vam lahko rekel, da tudi, da poenostavim, vaš zakon o umetnem oplojevanju je ta parlament sprejel, pa ga je potem narod kot anekdotičnega zavrnil. Torej, če že želite razpravljati na takšen način. Ni primerno. Mogoče je še najbližja ugotovitev kolegice Širca, ki je rekla, da nihče ne jemlje tega zakona dovolj resno. Mislim, da naš parlament - osebno sem prepričan - prehitro sprejema zakone. To kar nekaj nastane in potem se na hitro sprejme, brez da bi se proučile eventualne posledice in da bi se tudi, ne vem, ocenilo, kaj ta zakon prinaša. Ne samo ta, govorim nasploh o vseh zakonih. Tega, kolikor jaz poznam, parlamenti v demokratičnih državah na takšen način, s takšno hitrostjo ne sprejemajo, ampak pustijo, da zadeva nekoliko dozoreva, da tudi institucije civilne družbe svoje dodajo in svoje povejo. Zdaj pa če je cilj sprejeti samo nek zakon, potem se pa to dela na takšen način: dajmo to hitro, sprejmimo, da se bomo na koncu v poročilu lahko pohvalili, parlament je sprejel toliko in toliko zakonov, vlada je sprejela toliko zakonov, vprašanje pa seveda je, kako ti zakonipotem v praksi tudi živijo in kako se jih izvaja. No, prepričan sem, da ta zakon v bistvu ne rešuje ničesar. Ali pa pač, za nekatere posameznike, kaj vem, trgovce in gostilničarje bo lahko vsaj v začeti fazi pomenil bankrot, ker so kazni takšne, da se jih bo dejansko lahko tudi skozi kaznovalni sistem uničilo. V praksi pa tega, kar se želi doseči, da bi se zmanjšal alkoholizem, seveda s tem zakonom ni možno doseči. Kaj je alkoholizem? Tu verjetno gledamo na ta pojav iz dveh zornih kotov: ali je to posledica ali je to vzrok. Sam sem med tistimi, ki trdimo, da je alkoholizem posledica. Pa ne samo posledica velike ponudbe, ta je dejstvo v Sloveniji. V Sloveniji, ki je vinorodna dežela, in tudi ob tem zakonu, hvala bogu, bo vinorodna dežela ostala, ker so pač to gradili naši prednamci, ne sto let, ampak tisoč in več let na tem področju. Pravzaprav si težko predstavljam to pokrajino brez vinskih trt in tisti, ki se gredo vinogradništvo, vedo, koliko truda in dela je potrebno vložiti v pridelavo dobrega vina. In narobe je, da ta zakon gradi na neki predpostavki alkohola, ne zajema pa, recimo, oziroma ne izhaja s tega vidika, da je vino pravzaprav tudi hrana in bi ga bilo treba v zakonu obravnavati nekoliko drugače. Torej, nedvomno bo k težkim pogojem te gospodarske panoge doprinesel tudi ta zakon. In bolje bi bilo, da bi se mi v tej Sloveniji zgledovali po podobni rešitvah, ne vem, v nam primerljivih državah, kot je Italija, Avstrija, Španija, ne pa, da se zgledujete po Finski pa po drugih skandinavskih državah. Toje enostavno neprimerljivo in sploh ne vem, kje je ta ideja zrasla, da bi naj za nas bil primerljiv nek finski model. Torej, to je - ne vem, pač večina s tem simpatizira in misli, da je temu res tako. Že prej je bilo veliko povedanega, da je alkoholizem posledica. Sam poznam veliko ljudi, ki pijejo, ki uživajo preveč alkohola, vendar če nekoliko podrobno pogledam njihove zgodbe, potem je pravzaprav to, kar je bilo že pred mano tu vsaj dvakrat ali trikrat povedano - tudi predstavnik mladih je zelo dobro opisal to pojavnost alkoholizma, zelo dobro, ne vem, koliko smo mu prisluhnili, ampak je bil zelo dober v svojem nastopu - povsod tam, kjer se alkoholizem pri starejših ljudeh pojavlja, je vzrok v nekih oblikah socialne izključenosti. Res je to, da tisti ljudje, ki težko zaslužijo, ki delajo na delovnih mestih, ki so fizično zelo obremenjeni in tako naprej, pogosteje segajo po pitju kot pa ljudje, ki bolj lagodno živijo, ki imajo več in tako naprej. In to je problem te države. S tem, ko se povečuje revščina,se seveda tudi posledično povečuje alkoholizem. Se pravi, če hočemo to odpraviti, je treba odpravljati vzroke, ne s sprejemanjem takšnih zakonov, ampak bistveno drugje. In to je kritika - ne samo vlade, ampak tudi tega parlamenta, ko sprejema odločitve in tega dejstva ne upošteva. Drugo področje, ki se pa tiče poseganja po alkoholu s strani odraščajoče mladine. Tu pa je bistveni moment pri tem vzgoja: vzgoja najprej, seveda, v družini in potem vzgoja v šoli. Vendar na žalost je ne samo v Sloveniji, ampak lahko bi rekel v celotni Evropi ta liberalni pristop razvrednotil institut družine. Družina danes ni več tisto - in namesto da bi se otroci vzgajali v družini, se dejansko vzgajajo na ulici. In noben zakon v takšni obliko, kot je tu napisan, tega ne more odpraviti. Lahko se strinjate z mano ali ne, ampak tu je treba začeti odpravljati zadeve na povsem drugem področju. Mi smo imeli, na žalost moram to spet omeniti, tukaj priliko v tem parlamentu, da bi vsaj trgovke, mlade matere in seveda mlade očete zaščitili pred tem, kar se danes dogaja, pa tega nismo želeli narediti. Rekli smo, naj se kar sami odločijo in sami to preprečijo. To je zatiskanje oči pred dejstvi, vsem nam je jasno, da tega sami v tem trenutku ne morejo narediti. Pa ne bi več o tem, ker se bom oddaljil od tega problema. Ampak problem je to, da nam družina propada, da ne gradimo smiselno, da ne pospešujemo tega, da bi družina kot osnovna celica funkcionirala. Ko se seveda ta sistem potem nadgradi še v šoli, ki govori, da ni pristojna za to, da vzgaja, ampak da podaja znanje, potem dobimo ta zaključen krog, da pač mladi doživljajo tiste svoje prve izkušnje na ulici. Je možno s prepovedmi doseči želeni učinek? Mislim, da ne. Spomnil sem se še enkrat Orwellove knjige leto 1984, kjer je zelo lepo opisal ta vidik prepovedi in pravzaprav opisal alkoholizem kot pojav, še večji pojav v državah ali pa v državi, ki je imela uvedeno popolno prohibicijo in tudi velike kazni za alkoholike. Da zaključim. Gospod minister, kakorkoli, zakon bo sicer sprejet, velika večina je za to. Če bi se morali o njem odločati Slovenci, ki očitno drugače odločajo kot ta parlament, bi mogoče dobili vi ob tem zakonu še več vprašanj. Bi vam povedali še več dilem, kot smo vam tisti nekateri posamezniki v svojih anekdotah. Jaz osebno za ta zakon ne bom glasoval - pa ne zato, da bi podpiral alkoholizem. Vsekakor ne zato! Mislim, da ga ni možno kot takšnega izvajati. Škoda pa je, da niste v tem zakonu ločili dejansko alkoholnih pijač od zaščitenih ali slovenskih visoko kakovostnih vin, vin z geografskim poreklom. Na takšen način se pravzaprav dela gospodarska škoda, učinek zakona pa bo zelo majhen ali pa ničen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 17.12.2002. Tu imamo en amandma, in sicer, amandma k 15. členu. V razpravo dajem torej 15. člen in amandma vlade. Gospod Partljič, prosim.
Ali je morda ostalo še kaj časa za diskusijo za Liberalno demokracijo? Rad bi se javil k razpravi k zakonu o celoti.
Kar zadeva razpravo poslank in poslancev, je zadeva zaključena. Niste bili prijavljeni kot razpravljavec in tu ni mogoče govoriti o nekih časih, ki ostajajo na koncu, ko razpravljamo o amandmaju in tako naprej, ostane še kaj časa, takrat je to mogoče. Smo pri 15. členu. Mislim, da lahko tudi [[...]]Ker 15. člen je pravzaprav bistveni člen tega zakona - najbrž. Prosim, imate besedo. Izvolite.
Rad bi povedal, da se opravičujem. Rad bi rekel, da mislim, da zakon v ničemer ne škodi: ne vinogradniški podobi na srečo te dežele, niti kulturnemu pitju, niti protokolom. Nasprotno, sam sicer imam sam nekaj izkušenj z alkoholizmom in že 30 let ne pijem. Prav veseli me, če se tu pije šampanjec, ker se mi zdi, da je to ena izmed oblik pitja. Vedno sem pa nesrečen, ker že vsa leta kulturnega pitja še nikoli ni bilo niti kozarca mineralne vode, tako da nikoli ne morejo nazdraviti tisti, ki ne pijejo. Kvečjemu bi rekel to. Drugo, mislim, da bi bilo po svoje škoda zakon interpretirati na nek način politično ali strankarsko. Zato, ker je naša stranka imela, na nesrečo, nekoč geslo "zgodba o uspehu", bi bilo zelo problematično vezati te zadeve - vsi, ki ste se s tem ukvarjali, veste in razpravljavci so jih omenjali, izrazito interdisciplinarno, različna področja so tu, tudi socialno področje ni tako odločilno, kot trdite, čeprav ni dvoma, da je prisotno. Čeprav ni dvoma, da je prisotno. Ampak, veliko drugih razlogov je, niti niso vsi, po moji skromni presoji, ugotovljeni in socialni razlog je samo eden od njih. Tudi zgodba o trgu se mi ne zdi tako nevarna, kajti že zdaj, ko grem zvečer ob 11.00 si kupit sendvič, ko pridem domov, so pred vsemi trgovinami ljudje, ki me žicajo za denar in pijejo iz flaš. Skratka, mislim, da ne gre tu za promocijo nobene politične stranke, da gre v resnici za skrb za zdravje, in sem prepričan, da se bo med izvajanjem zakon še obrusil tudi v teh rečeh, na katere ste opozarjali. Hvala, gospod predsedujoči.
Ali še kdo želi besedo pri 15. členu in amandmaju k 15. členu? [[Nihče.]] Če ni več razprave, razpravo zaključujem. O amandmaju in predlogu zakona bomo danes v skladu s časovnim potekom seje glasovali po končani obravnavi 14. točke dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in sejo. Nadaljujemo ob 13.25 uri, in sicer s predlogom zakona o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Zahvaljujem se ministru in sodelavcem za sodelovanje.
Spoštovane gospe in gospodje! Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O ORGANIZACIJI IN FINANCIRANJU VZGOJE IN IZOBRAŽEVANJA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom. V zvezi s tem zakonom je skupina enajstih poslancev s prvopodpisanim mag. Andrejem Vizjakom zahtevala, da državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku predlagateljev predloga zakona za dopolnilno obrazložitev zakona [[to je pet minut]] . Gospod Tanko, prosim.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Junija letos sem v imenu poslancev v zakonodajno proceduro vložil predlog zakona o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki nekoliko drugače ureja področje regresiranja šolskih prevozov. Predlog zakona prinaša več sprememb, in sicer: spreminja pristojnost določanja višine subvencije šolskih prevozov dijakov in študentov; do sedaj je to določala vlada s sklepom, predlog pa predvideva, da se to uredi z zakonom. Drugič, spreminja se višina subvencije z dosedanjih 17 na 50%; obstoječa višina regresiranja prevozov je bila sprejeta 30.12.1997 in po mnenju predlagateljev zakona ni več zadostna in ne omogoča šolajoči mladini pridobitev izobrazbe pod enakimi pogoji. Še posebno so obremenjene družine z več šolajočimi otroki. Tretjič, uvaja se spodnja meja oddaljenosti od izobraževalnega središča - v predlogu je predvidena 10 kilometrov. Četrtič, predlog prinaša tudi dodatne obveznosti za državni proračun, ker bo treba zagotoviti dodatno okoli 4,5 milijarde tolarjev sredstev. Te dopolnitve zakona so posledica neučinkovite regionalne, pa tudi družinske politike, kajti opazno se povečuje zaostajanje podeželja za urbanimi središči. Na podeželju izginjajo delovna mesta, ki se selijo v večja središča, novonastajajoče obrtne cone ob avtocestah, prepočasno in neučinkovito potekajo tudi strukturne spremembe v kmetijstvu. Standard prebivalcev na podeželju opazno zaostaja in pojavljajo se čedalje večji problemi, ki se kažejo s precej višjo brezposelnostjo, večjimi ekonomsko-socialnimi težavami in s praznjenjem podeželja. Hkrati pa mora družina na podeželju prevzemati nekatere dodatne stroške, med katere spadajo tudi stroški šolskih prevozov za dijake in študente. Marsikatera podeželska družina jih kljub vsakodnevnemu odrekanju ne zmore več plačevati. Če še nekako zberejo sredstva za nabavo knjig, zvezkov in drugih učnih pripomočkov, pa imajo zelo velike težave pri zagotavljanju izredno visokih prevoznih stroškov za svoje otroke do izobraževalnih ustanov. Za družine s podeželja so to dodatni stroški izobraževanja in so pogosto najvišji posamični strošek izobraževanja. Pri marsikomu predstavljajo celo več kot 50% vseh stroškov izobraževanja. Teh stroškov družine v urbanih središčih praviloma nimajo. Šolajoči dijaki in študenti iz podeželja in njihove družine so v zelo neenakopravnem položaju, še posebej, če je v podeželski družini več šolajočih otrok. Osnovni cilj zakona je torej prepolovitev dodatnih, to je prevoznih stroškov dijakov in študentov, ter ublažitev nenormalno visokih razlik stroškov izobraževanja med podeželskimi in mestnimi otroci. Zakon razlik ne odpravlja v celoti, kljub temu pa predlagam, da ga podprete in da daste prispevek k bolj enakomernim obremenitvam slovenskih družin. Hvala.
No gospod Tanko, oprostite, ker ni predstavnikov vlade, torej ugotavljam, da ni predstavnikov vlade, in ker takoj za tem sledijo predstavitve poslanskih skupin, prva pride na vrsto ravno Socialdemokratska stranka, predlagam, da kar nadaljujete.
Hvala. Predlog zakona o dopolnitvi in organizaciji vzgoje in izobraževanja, ki ga je v zakonodajno proceduro vložila skupina poslancev iz šestih poslanskih skupin, dopolnjuje veljavni zakon v tistem delu, v katerem je urejeno področje šolskih prevozov šolajoče se mladine v terciarnem in sekundarnem izobraževanju. Prav prevozi do srednjih šol in fakultet predstavljajo za veliko število dijakov in študentov največji posamični letni strošek izobraževanja. Ta strošek zelo obremenjuje tako šolajočo mladino kot tudi njihove družine, ki morajo zagotavljati sredstva za izobraževanje svojih otrok. Znanje je danes prav gotovo ena najbolj cenjenih družbenih kategorij in vse države, vse družbe, vsa podjetja in institucije izobraževanju in znanju namenjajoizjemno pozornost. Znanje in izobrazba sta ključna, odločujoča dejavnika, ki določata ne samo vlogo in pomen posameznika v skupini in družbi, ampak določata tudi vlogo in pomen gospodarskih družb in držav. Prav ti dve kategoriji v največji meri določata uspešnost in prodornost, dajeta ključno konkurenčno prednost, dvigujeta kakovost življenja, spodbujata ustvarjalnost in še bi lahko našteval. Temeljni cilji slovenske družbe na področju šolstva so zapisani v številnih dokumentih in zakonih in so podobni ciljem razvitih okolij. To so usmeritve, ki naj bi omogočile največjemu številu in deležu prebivalstva pridobitev kakovostne in okolju primerne izobrazbe. Država je razvila vrsto programov, ki omogočajo to izobraževanje, mnogim je ponudila celo dodatne ali celo ponovne priložnosti, kar je tudi sicer zelo pohvalno. Vendar pa ocenjujem, da predvsem pri zagotavljanju pogojev rednega srednješolskega in visokošolskega izobraževanja še nismo naredili dovolj, da bi omogočili vsem, ki so sposobni in se želijo redno vključiti v izobraževalni proces, enake možnosti in enake pogoje za pridobitev ustreznega znanja in izobrazbe. Nekateri se prav zaradi neenakih pogojev in visokih dodatnih stroškov sploh ne morejo vklopiti v redno izobraževanje in so se v kasnejših letih prisiljeni dodatno izobraževati. S tem pa se jim več ali manj za vedno zaprejo možnosti za pridobitev izobrazbe na maturitetnih programih srednjih šol, kasneje ne morejo doseči univerzitetne izobrazbe in zaprejo se jim možnosti do najboljših delovnih mest. V prihodnosti bodo ti učinki še očitnejši. Izobraževalne ustanove so v večjih središčih, kjer je koncentracija prebivalcev in šolajoče mladine največja. Veliko jih ima šolo pred domačim pragom, zato nimajo stroškov prevozov ali pa imajo le minimalne. V šolskih središčih pa se izobražujejo tudi mnogi, ki se vsakodnevno pripeljejo v šole iz bolj oddaljenih krajev. Predvsem dijaki in študentje s podeželja, iz manjših, bolj odmaknjenih območij, imajo bistveno slabše pogoje, saj imajo mnogi do najbližje srednje šole ali do fakultete 10, 20, 30 ali celo več kilometrov in temu ustrezno visoke dodatne stroške. Še posebej problematične so razmere v družinah z več šolajočimi otroci, ki so na podeželju v večini. Stroški se seštevajo in marsikatera družina jih ne zmore. Sposobni otroci so prisiljeni ostati doma ali pa se morajo vključiti v izobraževanje za manj zahtevne programe bliže doma. Mreža izobraževalnih ustanov v veliki meri določa ne samo vsebine poklicnega izobraževanja, interese in trende v konkretnih okoljih, ampak v zelo veliki meri odreja tudi stroške izobraževanja. Določa namreč, koliko mora posameznik še doplačati, če se želi izobraževati za pridobitev željene izobrazbe. Samo za primer. Dijaška karta iz Loškega potoka do Kočevja znaša več kot 25 tisočtolarjev mesečno, do Ljubljane več kot 36 tisoč mesečno. Ker imajo podeželske družine običajno vsaj dva šolajoča otroka hkrati, to pomeni, da morajo samo za prevozne stroške svojih otrok vsak mesec nameniti najmanj eno delavsko plačo; in to za ves čas izobraževanja, ki traja od minimalno dveh let pa do 8 ali celo 9 let - v primeru, če se vpiše na fakulteto. Taka družina nameni za plačilo prevoznih stroškov za enega otroka od minimalno 500 tisoč tolarjev za dveletni program v Kočevju oziroma celo do 3 in pol milijona tolarjev, če se odloči za najzahtevnejše programe in fakultete v Ljubljani. Povsem jasno je, da prav malo podeželskih družin zmore tako velike stroške. Razmere na podeželju so že tako ali tako kritične, saj so vsi elementi, ki predstavljajo standard ali družbeni nivo, najmanj za 20, večinoma pa za več odstotkov nižji kot v mestih. Stroški, ki jih morajo prebivalci podeželja plačati za to, da se njihovi otroci izšolajo in pridobijo poklic, pa so za okoli 50 odstotkov višji kot v mestih. Pravzaprav skoraj celotne stroške, celotne višje stroške, predstavljajo ravno stroški prevoza, s čimer še dodatno prispevamo k razslojevanju prebivalstva in utrjevanju brezperspektivnosti življenja na slovenskem podeželju. Prepričan sem, da moramo napraviti odločnejši korak, razbremeniti družine in omogočiti enakopravnejše vključevanje otrok iz bolj oddaljenih predelov v izobraževalni sistem in v našo družbo. Morda bo kdo dejal, da te razlike pokrivajo štipendije, sam menim, da jih ne. Štipendije sicer izravnavajo oziroma ublažujejo razlike med posameznimi socialnimi skupinami, vendar pa ostaja dejstvo, da se ohranjajo razlike znotraj iste socialne skupine glede na prebivališče oziroma glede na oddaljenost od šole. Tisti, ki ima to smolo, da je privekal na svet v naravnem okolju, na podeželju, mora plačati davek in štipendijo nameniti za plačilo prevoza, nesrečni meščan pa jo lahko porabi za povsem druge namene. Delno bo možno te velike obremenitve podeželskih družin znižati z dopolnitvijo mreže izobraževalnih ustanov, z ustanovitvijo novih izobraževalnih srednješolskih in visokošolskih centrov, del teh nujnih stroškov pa mora prevzeti država oziroma proračun. Nujno je, da naredimo odločnejši korak pri zagotavljanju spodobnejših pogojev za izobraževanje tudi za otroke iz odmaknjenih in ogroženih okolij. Ker je ta država sposobna zagotoviti sistemska sredstva v obliki ekoplačil, recimo, za ohranjanje pridelave in obdelanosti našega podeželja, upravičeno pričakujem tudi odločnejši sistemski pristop in podporo pri zagotavljanju boljših možnosti podeželskih otrok za pridobitev strokovne izobrazbe. Otroci niso krava ali krompir. Sprejetje tega zakona bi pomenil eno najneposrednejših in najučinkovitejših regionalnih in družinskih spodbud, ki bo zagotovo prinesla odlične rezultate. Če bi bili pogoji izobraževanja bolj izenačeni, bi prav gotovo zmanjšali tudi migracijski pritisk na večja središča, saj znajo tudi na podeželju izračunati, kaj se jim splača. Situacija na tem segmentu stroškov izobraževanja je pravzaprav podobna kot pri telekomunikacijah, ko so morali prebivalci najrevnejših območij plačati daleč največji prispevek, če so hoteli pridobiti telefonski priključek in se povezati s Slovenijo in svetom. S tem svojim prispevkom so občutno bogatili premoženje Telekoma danes pa se borijo, da bi dobili povrnjen nesorazmerno visok vložek. Upam, da bodo ta zahtevani preplačani del dobili tudi povrnjen. Tudi na področju izobraževanja morajo ravno tisti, ki živijo v najtežjih razmerah, odmaknjeni od središč in solidnih plač prispevati precej večji znesek za šolanje svojih otrok in prevzeti nesorazmerno večje finančno breme kot meščani. S svojimi težko prigaranimi sredstvi se trudijo prispevati k obogatitvi Slovenije, zato je nujno, da se pristopi k neposredni razbremenitvi družin. V zakonu je predlagano, da 50% stroškov za oddaljenost 110 kilometrov prevzame država, kar po oceni predlagateljev pomeni dodatno obremenitev državnega proračuna v višini cca 4,5 milijarde tolarjev. Ni veliko, če želimo izpolniti cilje številnih dokumentov, če želimo resnično dati pogoje za skladen regionalen razvoj, če želimo ohraniti podeželje, če želimo pod podobnimi pogoji, ne glede na kraj bivanja, ponuditi izobraževanje mladini in če resnično želimo postati družba, temelječa na znanju. Poslanska skupina bo predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Ana Tisovic, Nova Slovenija. Potem so po vrstnem redu tu še gospod Barovič, Slovenska nacionalna stranka, gospod Podobnik, Slovenska ljudska, gospod Levič SMS in Jože Kavtičnik, LDS. Po tem vrstnem redu ste prijavljeni nekako za predstavitev stališč poslanskih skupin. Prosim.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Poslanska skupina Nove Slovenije bo podprla predlog o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja za nadaljnjo obravnavo. Končno se moramo odločiti, kje in kdaj bomo podprli učečo se družbo. Menimo, da je treba graditi od spodaj navzgor, omogočiti vsakomur ki je za to sposoben, da dokonča vsaj srednjo šolo. Vemo namreč, da je srednja šola nekakšna odskočna deska za zaposlitev, kajti avtomatizirano gospodarstvo in računalniško podprta proizvodnja ne zahtevata več fizične delovne sile. Uspešno zaključena srednja šola je tudi pogoj za nadaljevanje izobraževanja na visokih šolah ter za sodelovanje v razvojnih in raziskovalnih programih za tiste, ki so sposobnejši in bolj ambiciozni. Če ne bomo začeli pri temeljih, to je pri generaciji takoj po končani devetletki, bomo z izobraževanjem stalno v nekem zamiku. Tako bomo vedno le gasili probleme z začasnimi ukrepi. Res se marsikomu zdi delno subvencioniranje šolskih prevozov velik finančni zalogaj za finančni proračun, vendar je treba vedeti, da pomeni ta denar naložbo v znanje državljanov, ki bodo zato sposobnejši opravljati zahtevnejša dela in bodo tako prispevali k povečanju bruto družbenega proizvoda. Če hočemo napredek in stremeti za boljšo bodočnostjo, moramo biti pripravljeni tudi za to nekaj žrtvovati. Ali pa misli vladajoča koalicija, da so starši sami, namesto države, dolžni investirati v to našo družbo, in to predvsem tisti, ki že itak tako ali drugače živijo bolj na obrobju. V mislih moramo imeti dijake, ki se dnevno vozijo v šolo in za to porabijo od 15 do 35.000 ali pa še celo več na mesec za prevoze. Kaj to pomeni za družinski proračun, če znaša ena plača okoli 60.000 in še to mogoče samo za začasne zaposlitve. Pri hiši pa imate dva ali tri vozače. Dogaja se, da se v takšnih družinah otroci delijo na tiste, ki se lahko šolajo, in na tiste, ki jim to ni omogočeno zaradi nizkega družinskega proračuna. Enakosti ni že pri otrocih ene družine, kje pa so tu vse tiste velike besede vladajoče koalicije, ki nepretrgoma ponavlja, da je treba nuditi enake možnosti za vse državljane, in ki neprenehoma poziva proti diskriminaciji. Spoštovani, to je diskriminacija državljanov, če imajo dijaki, ki živijo v večjih središčih ali blizu njih, realne možnosti za šolanje, drugi, iz oddaljenih krajev pa teh možnosti nimajo. Slednji so močno diskriminirani. Če vsem otrokom, ki so sposobni za šolanje, družba ne bo omogočila enakih možnosti, se bo zavestno odpovedala določenemu intelektualnemu potencialu. Tega pa naša družba še kako potrebuje. Naša poslanska skupina Nova Slovenija bo podprla predlog obravnavane novele, ker se zavedamo, da je nujno treba nekje konkretno začeti, če želimo imeti izobraženo delovno silo in hkrati razgledan narod. Začnimo udejanjati reklo, da smo proti diskriminaciji in za enake možnosti vseh državljanov, saj nas bo le takšno ravnanje pripeljalo do uresničevanja resnične zgodbe o uspehu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospoda Baroviča ni, tudi nikogar drugega iz Slovenske nacionalne stranke. Se pravi, na vrsti je gospod Janez Podobni, Slovenska ljudska stranka.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. V koalicijski pogodbi na področju šolstva in znanosti piše, da se bodo podpisnice zavzemale, da bodo zagotovljene možnosti za vse mlade, ki so pripravljeni in to zmorejo, da dosežejo najmanj štiriletno srednješolsko izobrazbo, in da je eden od ciljev javne vpisne politike na ravni srednjega šolstva v naslednjih letih: prvič, da delež mladih, ki obiskuje gimnazijske programe, v prihodnje v prvih letnikih postopoma doseže 40 odstotni delež. Drugič, da bodo skupaj s štiriletnimi programi in programi strokovnega izobraževanja delež mladih, ki po osnovni šoli nadaljujejo izobraževanje v štiriletnih srednjih šolah, v naslednjem desetletju presegel 70 odstotkov generacije. To so razlogi, na podlagi katerih poslanska skupina Slovenske ljudske stranke predlogu zakona o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanje ne more nasprotovati. Po našem mnenju je to zakon, ki prestavlja državni zbor v situacijo, da ponovno razmisli, kakšen je njegov odnos do področja izobraževanja. Slovenske družine v obdobju tranzicije so v krizi. Vedno več mladih se ne odloča za ustvarjanje družin in vedno več zakonov propada. Pomagajmo jim tam, kjer lahko pomagamo. Še posebno ogrožene družine, ki živijo na obrobju urbanih središč, ki jih je prizadela brezposelnost. Neoliberalne vrednote devetdesetih let so opredelile ljudi kot stroške. Tudi sredstva za izobraževanje so stroški. Omogočimo vsakemu mlademu prebivalcu Slovenije, da se izobražuje. V zadnjih desetih letih se je število prejemnikov pomoči za prehrano v osnovni in srednji šoli povišalo za več kot 100 procentov. Sedaj jo je deležnih že več kot petina naših otrok. V zadnjih petih letih ještevilo vpisov v srednje šole padlo. V slovenskih gimnazijah vedno težje uspevajo otroci, ki prihajajo iz družin, katerih starši niso končali srednje šole. Predlagana sprememba zakona poslanskih kolegov, ki sicer prinaša za državni proračun nove finančne obveznosti, ni simpatična za državne finance. Zagotovo pa jo podpirajo tisoči staršev otrok, ki vedno težje zmorejo sami nositi stroške za šolajoče otroke, tudi če bo zaradi tega kakšen mesec kasneje izgrajen kakšen priključek na avtocesti med Barcelono in Kijevim ali pa bo zamujala izgradnja kakšnega novega schengenskega mejnega prehoda. Pomoč, ki jo prinaša predlagana sprememba zakona, sodi med naložbe v človeški kapital, ki so po številnih raziskavah zelo učinkovite, še posebno v izobraževanje po končanem obveznem šolanju. Naložbe v človeški kapital izboljšujejo možnosti posameznikov na trgu dela tako pri iskanju delovnih mest kot pri zasedbi bolje plačanih delovnih mest. Naložbe v človeški kapital so zelo pomemben faktor gospodarske rasti in prinašajo tudi nekatere neekonomske koristi, kot je boljše zdravstveno stanje, in koristi večje konkurenčnosti pri uveljavljanju na delovnem mestu na podlagi boljšega znanja. Raziskave dokazujejo, da je zelo pomembno, da država omogoči mladim enakopraven dostop do izobraževanja tudi po končanem obveznem šolanju, med katere sodijo tudi različne finančne spodbude, kot je nadomestilo za stroške prevoza v šolo. Spoštovane kolegice in kolegi, poslanska skupina predlaga, da državni zbor podpre predlog zakona o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Peter Levič, Stranka mladih.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. V Stranki mladih Slovenije pozdravljamo predlog zakona o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, s katerimi želijo predlagatelji urediti problematiko, ki smo ji v Stranki mladih Slovenije v preteklosti namenili že veliko pozornosti - to je subvencioniranjeprevozov dijakov in študentov, ki se izobražujejo izven kraja stalnega prebivališča. V proračunih preteklih let smo namreč z amandmaji za povečanje teh sredstev želeli zagotoviti enakopravnejšo dostopnost do izobraževanja tudi tistim dijakom in študentom, ki v mestih bivanja nimajo izobraževalnih ustanov. Žal naši amandmaji v preteklosti niso dobili zadostne podpore, navkljub temu da so pri predstavitvah vladnih prioritet vedno na prvem mestu decentralizacija in enakopravno dostopno izobraževanje. Ključno pri odločanju o podpori predlaganim spremembam zakona po mnenju Stranke mladih Slovenije je, ali je država pripravljena prisluhniti stiskam dijakov in študentov ter predvsem njihovih staršev, ki finančno preprosto ne zmorejo bremen plačevanja stroškovprevoza v šolo. Kot vemo, to še zdaleč niso vsi stroški, ki jih imajo starši šolajočih otrok, vendar pa so edini, ki so pogojeni s tem, kje otroci stanujejo. Prav zaradi tega dejstva v Stranki mladih Slovenije menimo, da je država tista, ki mora to neenakost odpraviti. Dosedanje 17% subvencioniranje je absolutno prenizko, saj veliko večino stroškov prevozov plačujejo starši sami. Če bi država dejansko zagotavljala enake možnosti dostopa do izobraževanja vsem državljanom, bi teoretično morala stroške prevoza plačevati v celoti. Predvsem zaradi tega ocenjujemo predlagano 50% subvencioniranje kot dober in sprejemljiv predlog, ki bo vsaj malo omilil stiske velikega števila šolajoče mladine, katerih edina nesreča je to, da ne stanujejo v mestih z ustreznimi izobraževalnimi ustanovami. Predlog zakona bomo v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Kavtičnik, Liberalna demokracija. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi v dosedaj veljavnem zakonu je zapisano, da država sofinancira stroške prevozov in prehrane. Vlada je 30. decembra 1997 sprejela sklep o določitvi višine subvencije mesečnih vozovnic za prevoze dijakov in študentov, ki se šolajo izven kraja bivanja. Višino, seveda, vlada določa na osnovi proračuna. Stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije je, da je namen predlagateljev za dopolnitev zakona o organiziranju in financiranju vzgoje in izobraževanja, da država poveča delež sofinanciranja prevoza učencev, vajencev, dijakov in študentov, ki se vozijo v šolo več kot 10 km od kraja bivanja, dober in temu namenu v Liberalni demokraciji Slovenije ne nasprotujemo. Vendar pa je stališče poslanskega kluba LDS, da z dopolnilnim zakonom predlagatelji niso predlagali pravo rešitev. Torej, rešitev je problem. Predlog, da se vsem, brez jasnih kriterijev in ne glede na socialni status poveča subvencija, ne zdrži. Na ta račun bi se moral proračun ministrstva za šolstvo, znanost in šport povečati za približno 4,5 milijarde tolarjev, dodatno pa bi financirali tudi tiste, ki te pomoči ne potrebujejo. Naš predlog je, da pozovemo predlagatelja in vlado, da pripravita dopolnilo zakona in nov sklep o določitvi višine subvencije mesečnih vozovnic za prevoze dijakov in študentov, ki se šolajo izven kraja bivanja, ki sedaj znaša 17% polne cene mesečne vozovnice, vendar pa bi za zviševanje subvencij s 17 na 50% morali jasneje določiti kriterije, v katerih primerih lahko nekdo pridobi več kot 17% subvencije. Subvencija je socialni mehanizem, ki pa mora temeljiti na načelu socialne pravičnosti. Poslanci poslanskega kluba LDS, kot sem že dejal, podpiramo namen, ne pa rešitve, ki je v dopolnitvi zakona zapisana. Zato bomo vseeno podprli ta predlog, vendar s predpostavko, da vlagatelj in vlada do druge obravnave pripravita spremembe zakona in spremenita sklep, kjer opredelita način reševanja.
Hvala lepa. S tem smo zaključili predstavitve stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Po prijavah, ki jih imam tu, je vrsti red naslednji, če samo priimke preberem: Jerovšek, Tisovic, Pukšič, Drobnič, Sušnik, Bajuk. Gospod Jerovšek - ga ni. Gospa Tisovic - tudi ne. Gospod Pukšič - tudi ne. Gospod Drobnič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Samo še dodatno misel v zvezi s tem zakonom. Glejte, sodobne družbe pravičnosti, razvite družbe, temeljijo na enakih možnostih. Enakost možnosti se pa zagotavlja predvsem skozi enakost možnosti do izobraževanja. Tega bi se morali zavedati. V svetu odstopajo od tega, da bi se okoli pravičnosti menili, glede na to, kakšne plače lahko imamo, ali jih imamo v družbi, ampak da se zagotovi enaka možnost do katerega koli mesta v državi, bodisi na trgu ali pa v državnih službah. In zato podpiram ta predlog zakona, da se omogoči sofinanciranje v izdatnejši meri tistim šolajočim, ki so oddaljeni. Ti so seveda v hendikepiranem položaju. Slovenija in Slovenci ali slovenski državljani si ne moremo privoščiti tega, da bi otroci revnih staršev ostali doma, čeprav so talentirani, kajti talentiranost in tudi volja in prizadevanje se ne razporeja po tem, kako bogati so starši. Na srečo je tako. In zato smo dolžni to omogočiti v mnogo izdatnejši meri in ne samo besedno, pač pa tudi z dejanji. In ta predlog zakona poslanskega kolega Tanka je prva stopnja, prvo dejanje k uresničitvi tega cilja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Sušnik.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Ne bom ponavljal tistega kar je gospod Tanko že povedal v imenu poslanske skupine pa v predstavitvi. Bi pa rad samo nekaj dodal. Revščina med mladimi je v Sloveniji očitno zelo hud problem. To je nenazadnje dokazala tudi analiza, ki je bila narejena v sodelovanju z ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve in uradom Republike Slovenije za mladino. Nad podatki in nad zaključki te analize bi morali biti zelo zaskrbljeni. Ta analiza kaže, da samo 5 procentov mladih srednješolcev, osnovnošolcev lahko udejanja svojo osebnost, izraža svojo osebnost v hobijih. Vsi ostali živijo iz rok v usta. S tem tudi zavračam obrazložitev, ki sem jo slišal v stališču poslanske skupine Liberalne demokracije, da je treba to subvencijo vezati na socialni položaj. Analiza kaže, da pretežno naša šolajoča generacija nima pogojev, da bi izražala svojo osebnost, da bi se razvijala v celovitega človeka. Drug podatek, ki je grozljiv, je ta, da se je zdravstveno stanje srednješolcev in osnovnošolcev drastično poslabšalo v zadnjih letih zaradi slabih prehranjevalnih navad. Z 12 na 14,6 procenta. Z 12 na 14,6 procenta! Poslušajte, to so podatki, ki jih samo povzemam in so jih državne institucije, ki jih mi financiramo,sproducirale - če temu hočete tako reči. Na drugi strani bi rad opozoril še na en vidik. V Sloveniji se soočamo s kompletnim neredom oziroma s popolno odsotnostjo politike javnih prevozov, ki se napajajo izključno s šolskimi prevozi. Tukaj prevzemajo glavno breme občine v redko naseljenih območjih, katerih obremenitev za sofinanciranje šolskih prevozov je izjemna in nikakor ni v skladu z našimi težnjami po skladnem regionalnem razvoju, in pa dijaki, ki se vozijo s temi šolskimi prevozi v centre, v šolo. Cene so nenormalne. Poslušajte, cene so nenormalne, nenormalne so pa zato, ker vso profitabilnost imajo monopolisti, ki nikogar ne spustijo, na tiste proge. Vsem nam je znano da ni na področju šolskih prevozov nobene konkurence, da smo z zakonom o prevozih v potniškem prometu v bistvu to konkurenco že v osnovi zavrli. Vse to breme financiranja javnih prevozov smo prenesli na dijake, na koristnike šolskih prevozov. V trenutku namreč, ko ni šole, ko so počitnice, so praktično cela območja v Sloveniji odrezana od sveta, ker se nikomur od prevoznikov ne izplača več organizirati prevoza na teh linijah. To je jasen dokaz. Poglejte, 15% slovenskih družin je revnih. Po nekih podatkih, ki sem jih dva dni nazaj lahko prebral v Dnevniku, 80% slovenskih družin ni kreditno sposobnih. Rad bi slišal mnenje novopredlagane kandidatke za ministrico za regionalni razvoj, kakšen pogled ima ona na ta zakonski predlog. Če to ni direkten prispevek k skladnemu regionalnemu razvoju, potem ne vem. Mislim, da bo danes na preizkušnji naš resen namen o tem, ali smo pripravljeni kaj narediti za skladen regionalni razvoj, za podeželje ali ne. Kakršnokoli zavijanje v celofan in pa, bom rekel, prestavljanje tega problema na kasnejše, bolj dorečene in bolj domišljene rešitve, kot smo danes slišali, je samo odlaganje tega problema, kar zagotovo ni dobro. Floskule oziroma tudi tisto, kar slišimo, da smo učeča družba, bomo z odnosom do tega zakona v celoti negirali. Mislim, da je to priložnost, da preidemo od besed k dejanjem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji govornik je dr. Andrej Bajuk, ki ga ni. Želi besedo predlagatelj zakona? Prosim.
No, mislim, da je ta predlagani zakon pravzaprav zadel svoje bistvo. Zadel je področje, do katerega smo se vsi opredelili, da je problematično, da ga nimamo ustrezno rešenega in da se pravzaprav vsi strinjamo, da je na tem področju treba nekaj premakniti, narediti kvaliteten premik. Mogoče bi samo to omenil, da tudi dosedanje reševanje tega dela šolskih prevozov ni bilo vezano na socialni status. Regresiranje šolskih prevozov, ki je bilo uvedeno s sklepom vlade leta 1997, koncem leta 1997, je bilo splošno uveljavljeno, ne glede na socialni status. Zdaj mislim, da je pobuda, ki je bila dana, da kaže o tem razmisliti, umestna in da bi v nadaljevanju, če bo zakonski predlog dobil podporo, kazalo tudi o tem razmisliti. Dejstvo pa je, da tudi če se ti mehanizmi vgradijo, bo pač del tega razslojevanja vseeno ostal, kajti ostala bo razlika med socialnimi skupinami, med tistimi socialnimi skupinami na podeželju in v urbanih središčih. Tako mislim, da to ni v redu. Potem bo ostala razlika celo znotraj istega predela, tudi v istem območju imamo in revne in bogate družine in bomo te zadeve na nek različen način reševali. In še en problem je tudi: celo nekako razslojevanje znotraj družine se pojavlja. Kajti, družina še lahko zbere sredstva za, recimo, prvega otroka, za tretjega imajo pogosto že težave. Če to na nek način pretvorimo v neke bolj oprijemljive zadeve, to pomeni, da je treba, recimo, eni revni družini v Loškem potoku, kjer je zagotovo standard 40% nižji kot v prvem večjem urbanem središču, to je v Ribnici, mora ta družina za svojega otroka za prevozne stroške zbrati v bistvu, če se otrok izobražuje, za en povprečen avtomobil. Če ima dva otroka na izobraževanju - za dva avtomobila. Ti ljudje pa praktično niti nimajo kje zaslužiti, niti nimajo kaj prodati, niti komu prodati. In dejansko bi morali k tem razlikam pristopati nekako bolj s te pozitivne strani. Kar zadeva vire, pogosto se pojavlja vprašanje virov sredstev. Mislim, da bi s kakšnim bolj domišljenim zakonom, da bi se izognili referendumu, kakšnem res nepotrebnemu referendumi, prihranili mimogrede 500 milijonov ali pa 1 milijardo tolarjev, ki se lahko zlahka potem prekanalizirajo v izobraževalni sistem. Mislim, da bo treba tudi kaj razmisliti glede nespodobno visokih nagrad volilnim odborom in ostalim zadevam. Sam kot predlagatelj sem pripravljen, da se te pripombe iz te splošne razprave vgradijo, da se o njih razmisli in da se jih poskuša skupaj z ministrstvom za šolstvo, znanost in šport obdelati in tudi ta člen zakona ustrezno modelirati. Zato tudi pričakujem, da bodo poslanske skupine dale temu predlogu tudi podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predstavnikov vlade tu ni, tako da ne more na ta vaš predlog ta hip reagirati. Ostalo je še nekaj časa do zaključka te točke. Kdo še želi besedo? Zdaj bom šel po vrsti: gospod Podobnik, potem gospod Sok, gospod Pohorec. Še kdo prosim? Gospa Potrata. Štiri govornike imamo ta hip,pa bi potem šli [[...]]Prosim, da ne bi imel vsak 10 minut, ampak po 5 minut naredimo en krog, pa bomo potem videli, kako bo stvar izgledala, če ste za to. Hvala. Gospod Podobnik, izvolite.
Hvala, dr. Brejc. Podpredsednik, ne bo potrebnih pet minut.
Približno.
To je zakon, ki v principu presega vsebino koalicijske pogodbe in ni v nasprotju z njo. Govorim kot koalicijski poslanec. Problem je aktualen, je tukaj in zdaj. Generacije šolajočih otrok, ki so v depriviligiranem položaju, so tukaj. Vsako leto je pomembno. Menim, da tudi na podlagi zadnjega nastopa prvopodpisanega, obstaja korektna poslovniška pot, da zakon podpremo, da gre procedura naprej in da potem v obeh členih, samo dva člena sta,lahko zapišemo še morda nekatere dodatne potrebne izboljšave in da zakon zgodaj spomladi zagleda luč. In to bo konkreten prispevek k uresničevanju koalicijske pogodbe, ki je tukaj nedvoumen. Kajti, če bi šli v globino tega problema, bi lahko ugotovili, daje deprivilegiran položaj šolajočih otrok kršitev človekovih pravic. In če držijo - ne morem imeti argumentov, da ne bi verjel nekaterim argumentom, ki so bili pravkar tukaj povedani. In če to drži, potem je državni zbor dolžan, da na tako stanje odreagira. Proračun bo pa prenesel to, veste, bo prenesel. Še marsikaj drugega je prenesel, pa bi tudi nekaj več denarja v te namene prenesel. Morda pa bomo danes popoldne zmogli odločitev in ta zakon podprli in potem bo predlagatelj skupaj z vlado do druge obravnave prinesel rešitve, da bi potem bil zakon čim prej tudi sprejet.
Hvala lepa. Gospod Sok.
Hvala za besedo. Nisem mislil diskutirati, ampak ker se je ponudila ta priložnost, bi rad opozoril še na eno zadevo. Pozorno sem poslušal nastop predsednika vlade mag. Ropa. Reči moram, da niti z eno besedo ni, kot predsednik vlade, omenil problema, ki se mi zdi zelo prereč v naši družbi, to je problem padanja natalitete. Torej, slovenska družba, slovenski narod skozi, to da več ljudi umre in da se rodi vedno manj otrok, da so se v zadnjih nekaj letih rojstva izredno zmanjšala in se še zmanjšujejo - skozi to so pravzaprav ogroženi vsi sistemi, ki delujejo v tej državi. Pa lahko začnemo od šolstva, zdravstva, pokojnin in tako naprej. Sepravi, če ne bomo vsi skupaj naredili nekaj v tej smeri, da bi se rodnost povečala, potem se nam, seveda, kot narodu piše v bližnji in daljni prihodnosti zelo, zelo slabo. In to je eden od momentov, se pravi, strošek otroka kot celote: od takrat ko se rodi, pa pozneje, ko ga morajo starši spraviti skozi šolo, da pridobi ustrezno izobrazbo. Ker vse to, seveda, predstavlja strošek in če država pri vsem tem ne bo stala ob strani in na nek način pomagala, potem se bodo družine tudi v prihodnje odločale za vse manj otrok. Sam nisem videl nobene študije, kje se lahko to ustavi, ampak dejansko je ta problem zelo pereč. In na podeželju je še toliko bolj izpostavljen, ker poleg tega, da pada rodnost, se tudi veliko ljudi preseljuje v mesta, ker tam lažje in ceneje živijo in to je seveda s takšnimi zakoni, kot je ta, v enem delu, seveda, možno spremeniti. Zato bi bilo prav, da ta zakon sprejmemo. In ne glede na to, kaj piše v koalicijski pogodbi, čimprej pristopimo k reševanju tega problema. Zelo mi je pa žal, da v koalicijski pogodbi, ali pa, mogoče, imate še vedno čas, sem sinoči slišal predsednika vlade, da pripravlja aneks k koalicijski pogodbi, da še vedno ta problem padanja rodnosti v Sloveniji vključite v to pogodbo in kot vladajoče stranke ugotovite, kaj je možno v Sloveniji storiti. Storiti pa je treba nemudoma, kajti problem je sedaj prisoten in če ga ne bomo začeli takoj reševati, bo sčasoma še veliko večji. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Pohorec.
Hvala za besedo. Bom zelo kratek. Če se še dobro spomnim, ker je že nekaj časa od tega, sem celo sopodpisnik tega predloga zakona in ga tudi bom podprl. Ker poznam problem, ker živim v takem območju tudi, dobrih 30 km iz mesta, kjer se šola naša mladina. In živim v okolju, kjer ni postlano z rožicami, kjer ljudje živijo na neki meji revščine, bi rekel, ali pa mnogi tudi v revščini. In da je prevoz v šolo eden od problemov teh staršev, velik problem pa tudi teh otrok. Ti rabijo veliko več časa, tudi za to, da so v šoli, v primerjavi z drugimi, ki so, kaj jaz vem, kilometer stran ali pa še bližje same šole. Morajo prej vstati, morajo prej na avtobus, morajo dodatni obrok. To so ljudje, ki so mladi, ki rastejo, ki rabijo tudi več prehrane navsezadnje, pridejo pozneje domov, manj časa imajo na razpolago za učenje in za vse drugo. Že s tem so prikrajšani. In menim, da bi kazalo temu problemu resno prisluhniti. Meni je žal in se čudim, da ni nikogar iz vlade tu, da bi tudi to razpravo spremljal in povzel, kar gre resnično povzeti. Sam bom ta predlog zakona tudi podprl. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. K razpravi sem se priglasila po izrečenem zagotovilu predlagatelja zakona, da je pripravljen razmišljati tudi o tistih stvareh, ki so bile zdaj v splošni razpravi kot sugestije povedane. Ni namreč mogoče nasprotovati namenu predlagatelja zakona, da bi odreagiral na socialne razmere in na stroške, ki jih imajo starši s šolskimi prevozi. Prav tako pa ni mogoče spregledati dejstva, da za taka povračila morajo biti izdelani vendar tudi ustrezni kriteriji. In zavzemam se za to, da ti kriteriji obstajajo, da se kriteriji vgradijo, glede na to, da so tudi nekatere druge dajatve, ki jih je mogoče uveljavljati iz statusa učenca, dijak ali študenta, vezane na socialni položaj družine. Govorim tako o štipendiji kot še o čem drugem - torej je tudi pri prevozih mogoče razmišljati o tem. Soglašam z vsemi tistimi razpravljalci, ki menijo, da je socialna slika Slovenije, povezana z izobraževanjem taka, da nas mora skrbeti. Če namreč izhajamo iz ugotovitev raziskav, povezanih s socialno pravičnostjo v izobraževanju, ki govori o tem, da imajo za boljšo izobrazbo in s tem tudi boljše življenje v prihodnosti bistveno več možnosti tisti otroci, ki izhajajo iz družin izobraženih staršev, potem je cilj, ki smo si ga zastavili v tej državi - namreč, dvigniti izobrazbeno raven in vsakega pripeljati do poklica, res tak cilj, za katerega moramo premisliti natančno tudivse tiste korake, kako bi lahko ta cilj pripeljali do uspešne uresničitve. In zato se mi zdi smotrno razmišljati o dopolnitvi tega zakonskega predloga do te mere, da bi bila potem ta novela zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja tudi uresničena in da se ne bi s tem dopolnilom zgodilo tako, kot se je mogoče že s kakšnim sprejetim zakonom dogodilo, ko smo, recimo, sprejeli kakšna določila o tem, kako bodo subvencionirani prevozi na tistih območjih, ki jih ogrožajo rjavi medvedi - recimo samo za primer, pa vemo potem, kako se to v praksi uresničuje. Sem torej za tisto, čeprav tudi nekoliko rigorozno ali oskubljeno različico, ampak vendar tako različico, ki bi imela nek učinek, zlasti pri tistih, ki so tega učinka najbolj potrebni. Sama imam izkušnje seveda, takšne in drugačne, saj imam za sabo tridesetletno delo v prosveti in je treba upoštevati tako tiste študente, ki se vozijo z osebnimi avtomobili na fakulteto in jih vidijo posamezniki, in tiste, ki nimajo denarja za to, da bi niti živeli v domu niti redno obiskovali predavanja in je njihova študijska uspešnost povezana tudi s tem, kolikokrat se bodo udeležili predavanj, ker je to vezano s stroški za prevoz. Da ne omenjam oziroma na široko ne utemeljujem problema izrednih študentov, tistega tipa izrednih študentov, ki ga zasledimo v odstotku deleža izrednih študentov v vedno večjem deležu, namreč tistih, ki se zaradi doseženega uspeha na maturi ne morejo vpisati na želeno, izbrano študijsko smer, pa morajo starši tako ali tako že plačati visoko šolnino, potem jih pa zadevajo še vse druge dajatve. Tako mislim, problem je zelo širok, treba ga je uzreti v vseh pisanosti in oglasila sem se, naj še enkrat rečem, zato da bi do druge obravnave, tudi v sodelovanju s področnim ministrstvom, se pravi ministrstvom za šolstvo in znanost in šport, pripeljali predlog tako daleč, da bi bil sprejemljiv in da bi bil tudi izvedljiv. Hvala.
Hvala lepa. Drugi krog razpravljavcev, gospod Petan, gospod Jerovšek, dobro, gospod Petan, izvolite. Okvir je pet minut smo rekli, približno.
Ni problema. Hvala za besedo. Torej v začetku se nisem prijavil k tej razpravi, pa ne samo zaradi tega, ker je ostal čas, ampak v razpravi sem slišal marsikaj zanimivega in zdi se mi prav, da na nekatere stvari opozorim. Ravno na tem področju vzgoje in izobraževanja je veliko besed popolnoma upravičenih, zelo veliko govorimo in si prizadevamo za zidove. Tudi to je prav. Tudi sam sem eden tistih, ki se zavzema tudi za kakšen zid. Menim pa, da so zidovi samo en steber tega področja, vzgoje in izobraževanja, in da prav tako pomemben je pa še drugi steber, seveda po mojem je še tretji steber, ampak o drugem bi želel malo več povedati, to so pa učenci, ki so v tem sistemu. To je šolajoča mladina. Brez tega stebra verjetno tudi kakšnega ostalega drugega stebra ne more biti, niti zidov, niti strokovnega kadra, ki dela na tem področju. Verjetno ne more biti; osnovni steber so vsekakor učenci. In rekel bom, da temelj demokracije, pravne države, so enake možnosti za vse ali vsaj čim bolj enake možnosti - verjetno popolnoma enakih možnosti, idealnih stvari ne moremo pričakovati in jih ne moremo slikati. Vendar, "zelo podobne možnosti" je pa eden od tistih postulatov pravne države in demokracije. Res je, da nekatere stvari ne morejo biti enake, ker je pač že narava takšna. So pa nekatere, ki so pa lahko ali pa jih lahko naredimo, da so zelo podobne. Res je, da finančno stanje v družinah ne more biti povsod enako. To je popolnoma razumljivo. In tisti, ki bi to pričakoval, je iluzionist. Tu pa je zdaj naloga, da vstopi država. In to je pa, mislim, da naša naloga. Vsi govorimo, da na mladini svet stoji, da so to temelji našega prihodnjega razvoja. Ampak dejstvo je, da tudi znanje ali potencial, ki gaima ta mladina, ki se želi šolati, pa se mogoče ne more, je tisto, kar mora vsaka pametna država izkoristiti. In v svetu je tako, da pametne države skušajo čim bolj izkoristiti potencial, ki ga ima mlada generacija, seveda tudi starejša, tako da ne bo kakšne pomote. Ampak pri mladini je največ tega potenciala, ki se ga v najdaljšem času lahko najbolj izkoristi. In to je tisto, kar velja tudi za narodovo bogastvo. Dejstvo je, da je največji odliv znanja in kadrov v državah, kjer običajno niso urejene razmere, kjer nekaj ne "štima", kjer so krizne razmere in podobno. In uspešne države, ta kader, ta potencial skušajo sprejemati. V uspešnih država najrajši sprejemajo izobražence, izobražen kader, ki že ima znanje. To se pravi, dobro vedo, kaj je dobro za nekodržavo, kaj je dobro za nacionalno gospodarstvo. Ta zakon, ki je pred nami, je eden majhen segment. S tem verjetno ne bomo rešili našega šolstva, ne bomo v celoti rešili države, bomo pa dali majhen kamenček v to zgradbo, ki pripomore k bolj zdravim temeljem v neki državi, ki pripomore neki državi k boljšemu razvoju. Kajti navsezadnje, edino znanje je tisto, ki lahko neko državo rešuje, ali pa tudi obratno, če tega znanja ni. Rekel bi, da sem vesel da so v glavnem vsi kolegi zaznali ta problem, ki nastaja. In to je dobro. Se pravi, predlagatelj je zadel. Ne strinjam pa se s tem, da je ta identifikacija tega problema tisto, kar zadostuje. Ne zadostuje, da se s tem strinjamo, da problem verificiramo, da ga imamo nekje v zavesti, to je pa tudi vse, kar naredimo. Potem pa rečemo: ja, ampak zaradi takšnih ali drugačnih razlogov pa ta zadeva ni sprejemljiva. Mislim, da moramo to področje obravnavati nekoliko bolj s posluhom, tenkočutno, kajti tu gre za mlade ljudi, ki jim z neko pomočjo ali pa z nekim odrekanjempomoči lahko krojimo usodo tudi v starejših, bolj zrelih letih, zato moramo pri tem delati nekako bolj s posluhom. Rekel bi, da glede na to, da je predlagatelj tudi sprejel določene pripombe, ki so bile, in da bi bil pripravljen v drugem branju tudi popraviti ta zakon, mislim, da to nekako zadostuje, da podpremo ta program in ga skušamo še s pripombami, ki so bile podane, v drugem branju še popraviti. Sam bom ta zakon podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Samo pojasnilo, ker je več razpravljavcev govorilo o tem, da "bo predlagatelj popravil zakon". Saj veste, kakšen je postopek, oprostite, da to rečem zdaj: odbor, pet dni pred sejo amandmaji in potem procedura naprej. Tako zdaj to ni več njegov zakon, če bo danes seveda šel skozi - normalna zakonska procedura. Gospod Jerovšek, prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Pravzaprav sem zelo presenečen, da pri zakonu, s katerim pošiljamo izredno simbolična sporočila mladi generaciji, ki živi v okoljih, kjer je dostop do izobraževanja, znanja, težje dosegljiv, da pri takšnem zakonu in obravnavi takšnega zakona ni predstavnikov vlade, da ni tudi našega kolega, prihodnjega šolskega ministra, kar me zelo preseneča. In, seveda, sporočilo, ki ga iz te dvorane pošiljamo na ta način, ki ga pošilja oblast, ne ohrabruje teh mladih ljudi. Vendar, ker s temi sporočili pač oblast sporoča, da se na nek način želi odpovedati potencialom, ki se skrivajo v tem pomembnem delu mlade generacije, in njihovemu potencialnemu prispevku k nacionalnemu korpusu. Da so možnosti izobraževanja neenake oziroma dostop do šole, do izobraževanja neenak, o tem verjetno ni treba govoriti. Dejstvo je, da tisti, ki je bliže, ima boljše izhodiščne možnosti. Vloga države, socialne države, kakršna bi morala biti Slovenija, je predvsem v tem, da skuša izenačevati možnosti, izhodiščne možnosti vseh, še posebno pa mlade generacije. Kajti trdno sem prepričan, da je v tem okolju, se pravi v trdnih podeželskih delavskih in kmečkih družinah ogromno te mladine, ki lahko izredno prispeva k razvoju Slovenije, k razvoju novih proizvodov, da je ravno iz teh ljudi možno, da bodo zrasli, tako kot v naši zgodovini, pomembni stebri slovenskega naroda, če jih ne bomo seveda skušali onemogočiti na ta način. Kajti vzgodovini je iz takih sredin, iz otrok, ki so že v otroštvu izkusili življenja - moram reči, da tudi današnja mlada generacija ponekod na podeželju že mora trdno izkusiti življenju v rani mladosti, otroštvu -, da so iz takih zrasli najbolj znameniti Slovenci. Kajti, Simon Gregorčič v pesmi Kmečka hiša pravi "od tam [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]si od tam". Prepričan sem, da bo mnogih takih še tudi v prihodnosti, vendar zaradi tega mislim, da bi bilo to treba podpreti. Zgleda pa, da si naša oblast ne želi konkurence na področju, to se pravi med mladimi ljudmi, da bi se s konkurenco skozi sisteme izobraževanja povzpeli najboljši, da želi privilegiran položaj za nekatere izbrance. Drugače bi ta denar gotovo izbrskala, bi predstavniki vlade tu pokazali živ interes, dase mladi generaciji, mladim ljudem, katerih število se zmanjšuje v zadnjih letih, da bi znotraj tega skušali izluščiti vse tisto, kar je najboljše. Tega interesa jaz pri sedanji vladi, pri oblasti, tudi pri prihodnji vladi očitno tega interesa ni. Mi moramo s pomočjo javnosti prisiliti oblast, da se bo začela obnašati na področju izobraževanja tako, kot bi se morala vsaka prosvetljena oblast. Žal temu ni tako. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo razpravo o tej točki zaključili. Zaključujem tudi razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo danes v skladu s časovnim potekom seje glasovali po zaključni obravnavi 14. točke dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda pa tudi sejo. Nadaljevali bomo ob 14.55.
Kolegice in kolegi poslanci, predstavniki vlade! Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO FAZO OBRAVNAVE PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH PROSTORSKIH SESTAVIN DOLGOROČNEGA IN SREDNJEROČNEGA DRUŽBENEGA PLANA REPUBLIKE SLOVENIJE. Zbor je na 20. seji opravil prvo fazo obravnave navedenega predloga odloka, ki ga je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade, ministru v odstopu in kandidatu za ministra [[tak je trenuten status]] , gospodu mag. Janezu Kopaču, za dopolnilno obrazložitev predloga odloka. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog odloka o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije, tak nenavaden naslov. Gre za dokument, ki je nastal že leta 1986 in se je večkrat do sedaj spreminjal, tokrat je pred vami zadnja sprememba, kajti prav pred kratkim je bil sprejet zakon o urejanju prostora, ki je bil slučajno ravno danes objavljen v Uradnem listu in začne veljati s 1. januarjem, in ta predvideva drugačen dokument, drugačen prostorski akt, državni, ki ga boste vi sprejemali, imenuje pa se strategija prostorskega razvoja, in upam, da ga boste imeli na poslanskih klopeh že spomladi prihodnje leto. To je torej zadnja sprememba starega prostorskega akta iz leta 1986, v katero pa smo se vseeno spustili po dosedanjih procedurah zaradi tega, ker enostavno nismo mogli več čakati na nove akte zaradi treh stvari. Tri so torej vsebine, ki se tu predlagajo. Ena je črpalna hidroelektrarna Avče v občini Kanal ob Soči, ki je tudi izrecnosoglašala s tem posegom v prostor in ker tudi ni nobenih drugih zadržkov, ne naravovarstvenih ne kakšnih drugih. Drugi tak poseg, ki je tu predviden na kriterialni ravni, ne na točko natančno, je vrsta kriterijev za umeščanje stolpov anten za mobilno telefonijo v prostor. No, in tretji sklop sprememb je možnost umestitve vetrnih elektrarn v prostor. Vlada je prvotno predlagala, da bi bil prostor, kamor bi se to lahko umeščalo - formalno se temu reče prostor, kjer je možno proučevanje in kasnejše nameščanje teh objektov -, da bi, skratka, to bila samo Primorska, in še to z določenimi izjemami. Potem pa je vrsta poslancev v svoji razpravi poudarila potrebo po tem, da se ta možnost vsaj proučevanja odpre za celotno območje Slovenije in tudi za tista območja znotraj Primorske, ki jih je vladni predlog akta izvzemal. No, bili so vloženi poslanski amandmaji, ki jih je odbor za infrastrukturo na pravno-tehnično bolj sprejemljiv način povzel in jih oblikoval kot svoje in vlada jih v svojem mnenju tudi podpira. In zato ne podpira tistih poslanskih amandmajev, ki jih seveda amandmaji odbora povzemajo. Rad bi rekel še to, da se tokrat izjemoma srečujete oziroma srečujemo s starim poslovnikom državnega zbora, kajti to je akt, katerega sprejemanje je posebej opredeljeno v še nekaj dni veljavnem zakonu o urejanju naselij in drugih posegov v prostor in pa v zakonu o urejanju prostora, tudi še nekaj dni veljavnem. Tam pa je predvideno, da se to pač sprejema v dvofaznem postopku in pred vami je sedaj osnovni tekst, kot ga je predlagala vlada, z vso kopico amandmajev, ki jih je vložil odbor in posamezni poslanci. Ni integralnega teksta, zato se na nek način opravičujem, da se bo treba prebiti skozi kar nekaj glasovanj. Mislim pa, da smo na odboru dosegli visoko stopnjo soglasja, tako s člani odbora kot vsemi poslanci, ki so sodelovali v diskusiji, ne glede na to, ali prihajajo iz opozicije ali iz koalicije, in zato upam, da ne bo težav pri sprejemanju. Hvala lepa.
Hvala vam za to dopolnilno obrazložitev. Odbor za infrastrukturo in okolje kot matično delovno telo je obravnaval predlog odloka. Prosim predsednika odbora, gospoda Janca, da poda poročilo.
Hvala za besedo. Odbor državnega zbora za infrastrukturo in okolje je na 36. seji opravil drugo obravnavo predloga odloka o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije, ki ga je na podlagi 2. člena zakona o planiranju in urejanju prostora v prehodnem obdobju v zakonodajni postopek predložila vlada Republike Slovenije. Državni zbor Republike Slovenije je opravil splošno razpravo o predloženem predlogu odloka na 20. redni seji in sprejel sklep, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. K predloženemu odloku je pisno mnenje podala komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj v državnem svetu Republike Slovenije. Zakonodajno pravna služba državnega zbora je v pismenem mnenju ugotovila, da je pri pripravi sprememb in dopolnitev dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana treba upoštevati tudi določbo prvega odstavka 2. člena zakona o planiranju in urejanju prostora v prehodnem obdobju, ravno tako pa ugotavlja, da je predlog odlokov iz nomotehničnega vidika neustrezno pripravljen in ga bo treba v tem smislu dopolniti. Amandmaje k predloženemu zakonu so vložili poslanec Davorin Terčon, poslanska skupina SDS in poslanska skupina SLS. V razpravi k 2. členu predloga odloka in vloženih amandmajih so člani odbora menili, da je treba območje za preučevanja in izrabo vetrnega potenciala za energetsko izrabo razširiti na celotno območje Slovenije, ravno tako pa so tudi veliko pozornosti namenili območjem, kjer naj bi bila gradnja energetskih objektov in naprav za izkoriščanje vetrne energije možna le pod posebnimi pogoji Odbor za infrastrukturo in okolje podpira amandmaje poslanske skupine SDS k 2. členu pod številko 1 in 3 ter amandma poslanske skupine SLS k 3. členu. S sprejemom amandmajev odbora k 2. členu pa so postali amandmaji poslanca Davorina Terčona ter skupine poslancev s prvopodpisanim Davorinom Terčonom in poslanske skupine SDS pod številko 2 brezpredmetni. Odbor za infrastrukturo je sprejel svoje amandmaje k 1. in 2. členu, k naslovu zakona ter k kartografskemu delu in predlaga državnemu zboru, da sprejme predlog odloka o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije skupaj z amandmaji odbora in amandmaji, ki jih odbor podpira. Hvala lepa.
Hvala za poročilo matičnega delovnega telesa. Prehajamo k razpravi, najprej stališča poslanskih skupin. Prijavile so se tri poslanske skupine in dajem najprej besedo poslanski skupini socialdemokratov. Franc Sušnik, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa. V poslanski skupini Socialdemokratske stranke bomo podprli amandmaje na predlog odloka o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije, in sicer tiste amandmaje, ki jih je odbor povzel in ki po našem mnenju smiselno urejajo oziroma zasledujejo tudi tisto, kar smo mi pri pravi obravnavi tega odloka povedali. Na tak način v bistvu uveljavljamo deklarirano prednostno izrabo obnovljivih virov energije, še posebej in s poudarkom na energiji vetra, na celotnem območju Slovenije, pa tudi urejamo in definiramo izrabo vetrne energije na varovanih območjih. Veseli smo, da je prišlo tudi do tega uskladitvenega amandmaja, da se spremeni kartografski del, in podprli bomo tisti amandma, kot sem že povedal, ki definira izrabo vetrne energije na zavarovanih območjih ter tudi na območjih, kjer je možna izraba te vetrne energije z instalacijo naprav do enega megavata. Kar se tiče umestitve pretočne elektrarne Avče, je tudi ta deležna naše podpore. Pri umestitvi lokacij za mobilno telefonijo v prostor pa menim in posebej pozdravljamo to določilo, da se te naprave umeščajo na lokacije, ki predstavljajo in zagotavljajo najmanjši možen vpliv na zdravje ljudi, najmanjši možen vpliv na naravo in najmanjši možen vpliv na okolje in kulturno dediščino, da se ne bi dogajale stvari, kot so se nam dogajale, tudi v prihodnosti. Pri tem pozdravljamo in poudarjamo nujnost vzdrževanja naprav za mobilno telefonijo na obstoječih napravah in obstoječih koridorjih. Podprli bomo tudi amandma, ki opredeljuje, kako in na kakšen način je možno in nujno potrebno naprave za uveljavitev mobilne telefonije umestiti tudi na varovanih območjih ali pa na območjih, ki jih urejamo s posebnim režimom, mislim predvsem tudi na Triglavski narodni park. V glavnem, vse amandmaje, ki smo jih dogovorili na odboru za infrastrukturo, in pa odlok sam bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Ivan Mamić bo podal stališče poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala za besedo. Pozdravljam vse prisotne. Odlok o spremembah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Nova Slovenija načeloma podpira. Zakaj načeloma, zato ker iz samega gradiva ni razvidno to, kar si želimo, to je program, ki bi moral vsebovati nekoliko več natančnosti, in ker so samo naštete točke, nam dosti ne pove. Upamo, da se bo to kmalu popravilo, da se bomo tudi lažje potem pogovarjali o tem in odločali. Namreč, ni zadosti le napisati, da se bo Slovenija prednostno zavzemala za energetsko izrabo obnovljivih virov energije in tako naprej, ker se moramo vprašati, ali to pomeni, da se do sedaj Slovenija ni zavzemala za izkoriščanje energetskih virov, ki so sprejemljivi v ekološkem, ekonomskem in morda še kakšnem drugem, mogoče socialnem smislu. Izgleda, da ne, vendar upamo, da smo se že zbudili. V poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da s pametnim pristopom lahko zelo dobro uporabimo naravne danosti, vsaj tako kot države na zahodu, od katerih se lahko še marsikaj naučimo, saj imamo isto sonce kot oni, svojo burjo, svojo vodo, pa tudi svoje zaraščene površine, od koder pridobivamo tako imenovano biomaso. Mogoče bi bilo prav, da bi se ravno pri biomasi začel ta naš program, ker bi hkrati zmanjšali problem nezaposlenosti in bi že s tem vplivali na uvoz, seveda v pozitivnem smislu, dragih naftnih derivatov, pa tudi naši gozdovi bi bili čistejši in prijaznejši. Pred mesecem smo doživeli afero v Novi Gorici, v Iverki, ki je s svojim gorivom onesnaževala okolje. In krajani so se pritožili in je nastal velik problem. Če bi se kurilo z naravnimi materiali, tudi do tega problema ne bi prišlo in tudi tehnologija bi bila verjetno cenejša in lažje bi bilo upravljati vse linije in tako naprej. V tem razvoju vidim tudi velik prispevek k razvoju podeželja slovenskega, ker vemo, v kakšnem stanju je. Pričakujemo, da bo nova vlada z novo ministrico, ki bo pokrivala to področje, pristopila resno k temu problemu. Moramo se zavedati, da je precej že zamujenega na tem področju, toda da se marsikaj še urediti. In če to naredimo, bomo tudi s tem tudi lažje prišli v Evropo, v katero smo že povabljeni. In svoje naravne danosti, kot sem že omenil, moramo izkoristiti.
Hvala. In še Ivan Božič, stališče SLS. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, člani vlade, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni v imenu naše poslanske skupine. Poslanska skupina bo odlok o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije podprla. Res je gospod minister poprej rekel, da ima ta odlok že brado, 16 let je star, a vendar ga danes le dopolnjujemo. Po našem prepričanju, po naši veri v dobri smeri, kajti dograjujemo ga pri koriščenju naravnih obnovljivih virov energije, ki jih v Sloveniji premalo koristimo. Sonce, voda, geotermalna energija, veter in biomasa so stvari, o katerih bi morali več razmišljati, več narediti, kajti energija je draga. V včerajšnji predstavitvi je gospod minister tudi sam povedal, kako nam manjka električne energije oziroma jo moramo tudi uvažati. Po drugi strani imamo obnovljiv vir-veter, ki piha tisočletja preko naših pokrajin, proti morju v glavnem, pa ga do danes pravzaprav še nič ne koristimo. Mogoče ste kdaj šli na Korziko, pa poglejte, kako že dolgo časa na Korziki, ne na Korziki, na Kreti, koristijo veter za črpanje vode. In Kreta ima dovolj vode zahvaljujoč vetru. Veternicam, ki črpa vodo iz tal. Mi pa veternic ne znamo uporabiti oziroma nočemo. Vse se izmišljujemo, samo da bi jih ne postavili, da bi z njimi proizvajali električno energijo. In mislimo, da je prav, da se je v tem odloku pojavila zahteva po koriščenju veterne energije. Zelo podpiramo tudi misel oziroma predlog, da bomo zgradili pri Avčah črpalno hidroelektrarno na reki Soči. Vode je dovolj, vršno odteka, energijo imamo in jo lahko takrat izkoristimo, da se izčrpa voda na hrib in kadar bomo rabili energijo, bomo vodo spustili na turbine. Marsikje v Sloveniji verjetno bi lahko to že naredili. Tudi k našim severnim sosedom, Avstrijcem, če gremo pogledat, v Maltatal, pa boste videli, kako velika jezera so tam narejena prav v ta namen. Pa nihče od ekologov ne vzdihuje pretirano zaradi zalitja teh dolin; teh gorskih dolin, ki bi jih pri nas najbrž nikoli ne smeli zaliti. Prav tako smo zadovoljni, da se je v odboru dobilo podporo našemu amandmaju, da je na področju, na varovanih območij, kot je pri nas zelo veliko varovano območje Triglavskega narodnega parka le treba poskrbeti, da imamo tam telefonski klic mobilne telefonije. Ne more biti, da je v naših gorah nemogoče koristiti ročne telefone, kakršnekoli izdelave že. Sam sem bil na vrhu Krna v lanskem letu, pa nisem dobil zveze z domačijo, s hišo, ki sem jo s prostim očesom lahko gledal. Tako, na žalost, je pokrita s signali mobilne telefonije moja dežela in to ni dobro. Ker pa se v tem zakonu le misli in želi, da se bo vse to uredilo, bomo tudi ta zakon podprli, čeravno, kot je rekel minister, je ta odlok zadnji odlok in bomo v pridodnje morali razmišljati o zakonu o gospodarjenju s prostorom in takrat bomo morali še bolj resno pristopiti k temu, kajti Slovenija ima dovolj obnovljivih virov energije, jih pa ne koristi. Koristi jih pa pogosto ne zaradi tega, ker ljudje zaradi enega drevesa ali enega črva ne vidijo gozda ali pa cele narave. Hvala lepa.
Hvala. S tem smo izčrpali razpravo v imenu poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Najprej dajem besedo dr. Mihaelu Brejcu. Prosim.
Hvala. Mislim, da je zakon, ki ga danes obravnavamo z amandmaji, ki so vloženi, po vsej verjetnosti prava pot, da se tudi v Sloveniji izkoristijo naravne danosti. Seveda se dobro zavedam, da je postavitev, denimo, vetrnic, ki bi proizvajale toliko in toliko kilovatov, megavatov električne energije, da je to lahko za naravovarstvenike sporno, da je to lahko sporno za krajinarje, recimo, in morda še za koga. Po drugi strani pa ni mogoče prezreti dejstva, da ravno na teh planotah, kjer je veter doma, pogosto nimajo elektrike. Taka je, recimo, Nanoška planota, kjer pač ljudje živijo brez elektrike in težko razumejo, da se v tretjem tisočletju ne da tega vprašanja urediti. Samsem skušal to zadevo, kolikor se da daleč razumeti in se poučiti o teh stvareh. Pogledal sem tudi te projekte, ki jih je slovenska stran pripravila skupaj s svojimi kolegi iz Španije. Ne vem, mene so ti projekti prepričali. Poleg tega sem tudi sam videl, kako to izgleda v sosednjih državah, kjer še zdaleč, recimo, nimajo toliko vetra, kot ga imajo, denimo, v Vipavski dolini, na Goričkem in še kje. Tako je edina ovira, ki jo tu vidim, dejansko ovira vseh tistih, ki pravijo, da bi živali lahko izumrle, določene vrste živali ali organizmov bile prizadete inhabitati, da bi to vizualno pokvarilo naravno krajino in tako naprej. Vse te argumente človek mora sprejeti. Toda po drugi strani bi pa vendar očital tem ljudem neko dvoličnost. Ne rečem, da je neka - se oproščam, ker ne vem natančno imena te živali - stonoga, recimo, neka majhna živalica zelo pomembna, ker je takih samo nekaj še v Evropi. Podobno smo slišali tudi, ko je šlo za komarje v Vipavski dolini, pa ravno tam, kjer gre avtocesta. Razumem, da je to z vidika določene stroke zelo pomembno vprašanje, ampak razumem tudi ljudi ki živijo brez elektrike. In zdaj se moramo vprašati, ko imamo, kako naj rečem, dva predloga ali dve argumentirani zavrnitve enega predloga, kaj bomo storili. Sam se bom v takem primeru odločil za ljudi. Mislim, da moramo ljudem zagotoviti čimbolj enakovredne pogoje bivanja, sicer se bodo še ti, ki vztrajajo, izselili in jih pač na številnih področjih v Sloveniji ne bo. Elektro Primorska je bil zelo aktiven v iskanju rešitev, ko gre za to energijo, ki jo pridobijo s pomočjo vetra, in oni so tudi sami veliko vložili v to, da bi vendar poiskali rešitev. Kje je torej zavora? Kdo ovira te procese? Očitno je to v državni birokraciji, ki pač ne razume, da se da na ta način rešiti marsikakšen problem. S tem zakonom in z razumevanjem ministrstva za okolje in prostor, kakor lahko pač razumem iz teh papirjev, bi se pa zdaj odprla pot in to pot lahko samo pozdravimo. Tistim, ki pač seveda dvomijo še vedno, bi pa le zastavil še eno vprašanje. Kje ste bili takrat, ko je Slovenija gradila termoelektrarne? In ali se vozite v službo z avtomobilom ali z volovsko vprego? Hvala.
Hvala. Kolega Franc Čebulj bi dobil besedo, ga ni tu. Ivan Mamić.
Hvala lepa. Prej sem govoril v imenu poslanske skupine, zdaj pa v svojem osebnem imenu. Gospod Brejc je že načel problem vetrnic na Nanoški planoti, pa bi tudi jaz rad nekaj povedal. Pri tistem amandmaju, da so vetrnice po celi Sloveniji, ki smo ga sprejeli, sem rekel: hvala bogu, da je sprejet, drugače smo primorski poslanci imeli tudi svoj amandma, ki se je nanašal samo na lokacijo Primorske, tako je da naš potemtakem bil brezpredmeten in hvala bogu, da je bilo tako. Rad bi nekaj povedal o teh naravovarstvenikih. Nimam nič proti naravi. Seveda ne. Samo pretiravati pa je tudi brezsmiselno. O tistih komarjih, ki jih je omenil gospod Brejc, je nastala ena luža, kjer nikoli komarjev ni bilo na tistem območju v Podnanosu in potem, ko se je luža naredila, potem so komarji prišli in so zdaj to avtohtone živalice v Vipavski dolini - mislim, včasih pride tudi do malo komične zadeve - in zdaj je treba zaščititi. Sam nimam nič niti proti komarjem, niti proti kačam, niti proti ničemer. Potem, lani je bilo predavanje v Vipavski dolini o teh vetrnicah, da je to zelo nevarno za ptice. Mislim - govorim sicer bolj amatersko - vendar tam, kjer vedno piha, je, prvič, že dober pogoj za vetrnice, za ptice ne vem, koliko se zadržujejo. Če bi na Nanosu bilo kakšno jezero, mislim, da ne bi nikoli bilo bonace tam. Zato sem mnenja, ker sem se tudi pogovarjal z lovci in gozdarji, ki hodijo tja, in pravijo, da nobenih ptic ni tam v takem številu, da bi bila vrsta ogrožena. Saj če bi bile to samo neke ptice, ki so samo na Nanosu in nikjer drugje, kot so, recimo, beloglavi orli ali jastrebi na otoku Cresu, potem bi tudi bil za to. In potem je zanimivo, da je bila takojšna afera, da so bile povsod možne vetrnice, tudi v sami Vipavski dolini, in ne na Nanosu. To je bilo malo absurdno, zato smo tudi protestirali in dali ta amandma. Tako se je o tej stvari treba vseeno malo bolj konstruktivno pogovarjati. In mislim, da tudi sam izgled teh vetrnic - po računalniški simulaciji, ko sem gledal, se mi zdi, da ni nič neprijaznega ali da bi bilo izzivalno ali kakorkoli bi se temu reklo, sploh če je pobarvano v sivo ali sivozeleno, potem bi se še vizualno nekoliko zamaskiralo. Tako da te stvari podpiram. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem Aureliu Juriju.
Hvala, gospod podpredsednik. Že ob splošni obravnavi predlaganih sprememb in dopolnitev prostorskih sestavin družbenega plana smo v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov pozdravili uvajanje izrabe vetrne energije v nacionalno energetiko in pozvali k takim rešitvam v predlogu odloka, da bi bil zagon tega projekta ne le smiseln, temveč predvsem možen. Ker je osnovno besedilo vendar preveč togo, če si želimo do tega cilja, kajti izgradnjo vetrnih elektrarn tudi na najbolj zanimivih, to je najbolj prevetrenih območjih, povsem podreja neki drugi enako upravičeni prioriteti, to je varovanju naravnih in kulturnih vrednot državnega pomena, so za nas dobrodošli vsi amandmaji, ki so bili na to temo vloženo in ki nekoliko olajšujejo pot iskanja kompromisa. Vsekakor podpiramo amandma, ki ga je oblikoval in ga sprejel odbor za infrastrukturo in okolje, ker menim, da je najbolj uravnotežen. In znova pozivamo ministrstvo oziroma vlado, da vsa vetrovno zanimiva območja z Goličem vred, ki so bila izločena kot naravovarstveno vprašljiva ali pa neprimerna, vrne v spisek primerih lokacij Podpiramo tudi amandma Socialdemokratske stranke, da se naj prouči izraba vetrnega potenciala tudi drugod v državi. Pa še eno sklepno misel, ponavljam nekako to, kar sem že v splošni obravnavi povedal. Govorimo seveda o določenih naravnih vrednotah državnega pomena, govorimo o favni, ki naj bi bila tukaj ogrožena. Verjamem seveda, da naravovarstveniki in tisti, ki se postavljajo v zaščito te favne, imajo vse strokovne podlage za to, da take argumente tudi zagovarjajo. Trdim, da ne zaradi interesov ljudi, ki bi seveda iz takega projekta nekaj pridobili v samem kraju, kjer ta projekt nastaja, ampak povsem iz potreb po tem, da končno preidemo - in to odločno - k izrabi obnovljivih alternativnih sonaravnih virov, mi moramo seveda ugotoviti, da je ta energija nujna, je potrebna. V našem malem prostoru bomo prispevali k globalni sanaciji sveta, če hočemo, klimatske spremembe so hudo svarilo in ne tako dolgo naprej seveda bomo lahko videli tudi katastrofalne učinke tega, kar se v naravi dogaja. Zato začnimo mi z obnovljivimi viri čimprej, pri čemer pa takrat, ko bo morda kakšno gnezdo ogroženo, tudi moramo tvegati, da ga ogrozimo. Kajti, če ne bomo tega storili zdaj in začeli odločno z alternativnimi viri, med katerimi je vetrna energija zagotovo ena najbolj čistih in najbolj sonaravnih, mi čez 20 ali 30 let, zdaj malce špekuliram, ne bomo ščitili ne tega gnezda, ne mnogo drugih, ne nas samih. Zato še enkrat pozivam, da vendar to prioriteto določimo in mislim, da amandma, ki ga je tudi odbor sprejel priča temu v prid. Hvala.
Hvala. Besedo bi imel gospod Branko Janc, ga ne vidim v dvorani. Zato dajem besedo Branku Kelemini, ki ga tudi ni. Kolegica Lidija Majnik je tudi odsotna. Dorijan Maršič, ga tudi ni. Davorin Terčon, imate besedo.
Hvala, gospod podpredsednik. Največ kolegov se je zadržalo pri temi, katere se bom tudi jaz dotaknil in ki je del odloka o spremembah prostorskega plana, torej je možnost izkoriščanja vetrne energije. Tudi sam oziroma s kolegi poslanci sem oblikoval kar nekaj amandmajev, pa moram takoj na začetku reči, da bom podprl amandma odbora, to je četrti amandma k 2. členu, ki spreminja četrti odstavek. Prav tako bom podprl tudi deveti amandma Socialdemokratske stranke, ki razširja možnost povečevanja izrabe vetrne energije na celotno Slovenijo. Sicer pa je razlika med odborovim amandmajem in mojim, torej pod 5. točko vloženim amandmajem, samo v tem, da odborov dovoljuje postavitev vetrnih elektrarn do 1 megavata v skladu z regulativo oziroma z aktom o zavarovanju na določenem zaščitenem območju, medtem ko moj amandma niti teh, torej najmanjših elektrarn na teh najobčutljivejših območjih ni dovolil. Moram reči, da odlok, tako kot je bil prvotno napisan, bi na nek način onemogočil izrabo veterne energije v Sloveniji, zato ker bi onemogočil kakršnakoli posege na vse naravne vrednote po zakonu o ohranjanju narave. Dejstvo je, da je bilo narejenih že kar nekaj meritev, predvsem v zahodni Sloveniji, na območju Primorske, in da so se nekatera območja izpostavila kot primerna za postavitev veternih elektrarn. Če ne bi prišlo do sprejetja tega amandmaja, bi praktično bilo onemogočeno v prihodnje izkoriščanje veterne energije, kajti po vseh mnenjih, ki so jih naravovarstveniki podali, je ostala samo ena lokacija, ki pa je zaradi obsega, vprašljiva zaradi ekonomičnosti izrabe. Ker vemo, da potrebujemo za veterno polje, pač, tudi določen obseg. Na osnovi tega amandmaja, če bo sprejet, bo na najprimernejših lokacijah, kot so: Golič, Nanos in še nekatere druge v prihodnje, pod določenimi pogoji, če beremo točno odlok, ki so tudi naravovarstveno naravnani, mogoče postaviti te elektrarne oziroma tovrstno pridobivanje energije, za katere se je Slovenija obvezala, da jih bo postavila, kolikor mi je znano. Torej bo mogoče postaviti. Tukaj moram povedati, da vidim sam tudi neko kontradiktornost naravovarstvenega lobija, lahko ga tako imenujem, ki je intelektualno zelo močan in medijsko tudi zelo prisoten, saj na eni strani deklarirano podpira tovrstno ekološko nesporno energijo, po drugi strani, ko želimo priti do konkretizacija, so v določenem primeru naravovarstveni pogoji tako zaostreni, da praktično tovrstna izraba veterne energije torej sploh ni bila možna. Sprejetje tega amandmaja bo po moje tudi mejnik k pretiranemu konzevativizmu pri ohranjanju narave v Sloveniji sami; v Sloveniji, ki je država, ki se z eno največjih hitrosti v Evropi zarašča in je tudi ena najbolj zaraščenih dežel v Evropi. Mislim, da bi naravovarstveniki mogoče, sam bi sugeriral, torej, da bi upoštevali tudi to dejstvo. Sam razumem in imam tudi na nek način subtilen odnos do narave. In razumem stremljenje naravovarstvenikov, ko gre za dejansko ogrožanje narave, ko gre za pretirano industrializacijo in pretirano onesnaženje. Pa vendar, v deželi in na območjih, kjer je narava sama vzpostavila neke tokove, ki dejansko onemogočajo neko normalno bivanje tudi človeka, bi morali verjetno tudi oni nekoliko stopiti korak nazaj in omogočiti vsaj evropsko primerljive posege in na konec koncu tudievropsko primerljivo, v končni posledici, kvaliteto življenja.
Hvala. Se želi v splošno razpravo še vključiti vlada? Prosim.
Hvala lepa. Morda samo zahvala vsem razpravljavcem, brez izjeme, zaradi podpore v načinu razmišljanja. Res je, da zdaj hvalim tu tiste, ki so vložili amandmaje, ki spreminjajo vladni tekst v pomembni meri. Pa kljub temu se mi zdi, da je to zelo prav, da se je to zgodilo, da dobimo pravzaprav pravi utrip političnega prostora. Treba se je zavedati, da izhodišča pri načrtovanju, pri planiranju, pri oblikovanju tega prostorskega akta seveda izhajajo iz nekih skupin, ki so relativno tesno zaprte za školjkami svojih slonokoščenih stolpov in ne vidijo pravega življenja. Po drugi stranipa je res to, kar ste opozorili vi, nazadnje Aurelio Juri. Poglejte, Slovenija je, recimo, samo v letošnjem letu povečala porabo električne energije za 7,2% glede na lansko leto, za 3,5% zaradi povečane porabe gospodinjstev in podjetij, za 3,7% pa zaradi tega, ker je Talum vklopil oziroma spustil v obratovanje svojo novo veliko investicijo, ki je energetsko zelo potratna. S tem tempom bomo že v kakšnih dveh letih, ne glede na to, ali bi uporabljali vso elektriko iz nuklearne elektrarne Krško, postali neto uvoznik električne energije. To bo seveda našo pozicijo, pozicijo kupcev električne energije, zelo poslabšalo. Zato je težko povedati, kako zelo nujna so ta hip investicijska vlaganja v nove energetske objekte v Sloveniji, ki jih seveda ne izvaja država, tako kot jih je nekoč, pač pa privatni investitorji. Naloga države pa je - in na nek način se zahvaljujem za razumevanje vas, poslancev in poslank - da omogoči pogoje, na podlagi katerih bo to možno. Zato mislim, da se je s to razpravo in s tem odločanjem, ki, predvidevam, da bo tako, da boste podprli amandmaje odbora za infrastrukturo in Socialdemokratske stranke, amandmaji odbora pa povzemajo amandmaje skupine poslancev s prvopodpisanim gospodom Terčonom, da bo ta odločitev nek mejnik v novem razumevanjurazvojnih potreb in pravzaprav načrtovanja posegov v prostor, ki po eni strani morajo ohranjati kvaliteto našega prostora, po drugi strani pa to ne sme postati blokada, na podlagi katere se bo vse ustavilo samo zato, da bi se morda nekaj malega ne spremenilo. Menim, da je to pomembno, in se vam za to razpravo zahvaljujem ter upam, da bomo uspeli konceptualno stvari premakniti naprej. Hvala lepa.
Hvala. S tem bi zaključil splošno razpravo. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 10.12.2002. V razpravo dajem 1. člen in amandma odbora za infrastrukturo in okolje k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. V razpravo dajem naslov zakona oziroma odloka in predlog amandmaja odbora k naslovu. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Hvala lepa. Dajem v razpravo 2. člen in enajst amandmajev k 2. členu. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o 2. členu. V razpravo dajem 3. člen in amandma poslanca Branka Janca in poslanske skupine SDS k temu članu. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Hvala, zaključujem razpravo. 4. člen, amandma Branka Janca k 4. členu. Ne vidim želje po razpravi. V razpravo dajem naslov in amandma Branka Janca. Tudi nihče ne želi besede. 5. člen in amandma Branka Janca k temu členu. Nihče ne želi besede. Prehajamo na kartografski del. Želi kdo besedo k predlogu amandmaja odbora? [[Nihče.]] O amandmajih in predlogu odloka v celoti bomo danes v skladu s časovnim potekom seje po zaključeni 14. točki glasovali oziroma odločali. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Ob 16.05 bomo nadaljevali sejo s 13. točko dnevnega reda. Hvala lepa za sodelovanje.
Kolegice in kolegi, nadaljujemo z delom državnega zbora. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na PROGRAM DELA DRUŽBE ZA AVTOCESTE V REPUBLIKI SLOVENIJI ZA LETO 2002. Program je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Pozdravljam med nami ministra v odstopu in kandidata za ministra gospoda Jakoba Presečnika in mag. Janeza Božiča, predsednika uprave Darsa. Besedo dajem ministru, da poda uvodno besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Ta prva točka, moram reči, da bo seveda vsebinska bolj naslednja točka, ta točka, ki je sedaj v obravnavi, se obravnava praktično na koncu koledarskega leta, to je program dela, ki ga je vlada sprejela sicer v juliju in je popolnoma usklajen z letnim planom vzdrževanja in razvoja avtocest v Republiki Sloveniji za leto 1992. Glede na to, da se sedaj obravnava, bi rekel samo to, da je ta program praktično že realiziran oziroma, da bo do konca leta 100% realiziran. Mislim, da v tem trenutku drugih podatkov, glede na to, da je bil obširno obravnavan tudi na odboru za infrastrukturo in okolje, na katerem so bili torej na podlagi razprave in pa mnenja sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve oblikovani tudi amandmaji, zato mislim, da lahko s tem tudi končam. Z amandmaji se je tudi vlada, ko je bila še polnomočna, tudi strinjala. Hvala lepa.
Hvala vam. Zdaj bi dal besedo predsedniku odbora za infrastrukturo, ki se odpoveduje tej uvodni razlagi oziroma poročilu, zato bomo šli na predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej dajem besedo kolegu Ivanu Kebriču, stališče poslanske skupine DeSUS. Ivan Kebrič prosim, imaš besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, sodelavci, kolegice in kolegi! Program dela, ki nam je predložen, je zelo lepo napisan. Vendar tisti, ki imamo že izkušnje, se srečujemo vsako leto z določenim programom dela, bilanca izvršitve je pa seveda čisto drugo poglavje. Zato jaz osebno temu programu dela ne verjamem, ker sem prepričan, da ne bo izvršen iz takih in drugačnih, v glavnem bo izgovor objektivni razlog, da so se dela znatno podražila in da je denarja enostavno zmanjkalo. Zato pričakujem od gospoda ministra, da bo malo temeljiteje odgovoril na to moje izvajanje, na to moje sumničenje o možnosti realizacije tega programa. Zelo bi pozdravil, če bi ta program dejansko bil izvršen. Vendar ponavljam, da iz izkušenj, tako preteklega mandata kot tudi sedaj, se vedno srečujemo ob realizaciji z določenimi izgovori. Mislim, da na koncu koncev tudi ni vse samo objektivni razlog, ampak da je v določenih primerih razlog tudi subjektiven, ker se organizacija dela in odlašanja in zanašanja drug na drugega, ker ne nazadnje tudi določene lokalne skupnosti pristavijo lonček in se določene stvari tudi na take in drugačne intervencije izven tega programa, ali pa, da se ta program na določenih področjih celo širi. Zato bom skrbno in koncentrirano poslušal tiste, ki so odgovorni, da bi ta program, ki nam je predložen, tudi bil izvršen. Hvala za vaše poslušanje.
Hvala. Bogomir Zamernik bi podal, namesto njega kolega Sušnik, stališče poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. V poslanski skupini Socialdemokratske stranke v celoti soglašamo z ugotovitvijo, ki je bila sprejeta tudi na odboru za infrastrukturo, da je malo čudno, da se ta program sprejema decembra, ne glede na to, da smo slišali izjavo gospoda ministra, da je usklajen z letnim planom vzdrževanja in razvoja avtocest v Republiki Sloveniji za leto 2002. Vseeno bi kazalo, da tak dokument drugič pripravite prej in da ga prej predložite v sprejem državnemu zboru. Druga naša pripomba oziroma očitek temu programu je neusklajenost tega programa z nacionalnim programom gradnje avtocest. Tukaj smo tudi na stališču odbora, da je treba čimprej pripraviti, na novo ovrednotiti naše možnosti, oceniti, kje smo pri izgradnji avtocestnega križa oziroma zaostajanje izgradnje avtocestnega križa z deklariranim v nacionalnem programu vgraditi v spremenjen in dopolnjen nacionalni program. To zaostajanje nas sicer skrbi in se bo še naprej rezultiralo v neskladnem regionalnem razvoju. Težko je najti vzroke za to, da zaostajamo. Je pa eden od verjetnih vzrokov tudi nedosledno odvajanje načrtovanega bencinskega tolarja za potrebe izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. Iz samega programa tudi ni zaslediti oziroma ni videti, kako bo oziroma naj bi potekalo prestrukturiranje Darsa, glede na to, da več ali manj že vsi vemo, da bo prišlo do zmanjševanja državnega deleža v Darsu in da se iščejo oziroma je nujno pristopiti k iskanju novih izvirnih lastnih načinov financiranja izgradnje avtocestnega programa. To je tudi ena od stvari, ki jo navajamo kot očitek k predloženemu programu dela Družbe za avtoceste v Republiki Sloveniji za leto 2002. Opozoril bi rad tudi, glede na to, da se v programu za leto 2002 navaja tudi pridobivanje dokumentacije za izgradnjo novih cestninskih postaj, da se nehote vsiljuje občutek, da se h gradnji cestninskih postaj pristopa stihijsko, ne na podlagi dorečenega sistema cestninjenja, da nov način oziroma vmeščanje cestninskih postaj v prostor ni skladen s sprejetimi sklepi v državnem zboru, da se ne odpravljajo neenakosti oziroma razlike med državljani Republike Slovenije pri odplačečvanju oziroma pri uporabi avtocest. Mislim, da tako reševanje izgradnje cestninskih postaj ni dobro, da ne temelji na nekem dorečenem dolgoročno planiranem pobiranju cestnine. Tudi mi se zavedamo, da so cestnine eden ključnih virov za nadaljevanje izgradnje avtocestnega križa in da tukaj ni bilo narejeno najbrž vse oziroma gre tukaj za parcialne rešitve, ki so drage in za katere se bojimo, da tudi ne bodo trajne. Ne glede na to, bomo še kaj več rekli o programu in o letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003. Pričakujemo pa tudi, da bo ministrstvo zelo hitro oziroma v doglednem času predstavilo spremembe nacionalnega programa in da bomo že vsaj v prvi polovici ali pa vsaj v prvi četrtini leta 2003 se pogovarjali tudi o letnem planuDružbe za avtoceste v Republiki Sloveniji za leto 2003. To bi bilo logično in upam, da se ne bo ponovila praksa, ki smo ji priča danes. Hvala lepa.
Hvala. Stališče Nove Slovenije bo podal Ivan Mamić. Prosim, imate besedo.
Hvala. Moja predgovornika sta povedala to, kar sem sam mislil povedati, tako da se na tem ne bom kaj dosti zadrževal. Zanimivo je to, zdaj če se malo ukvarjamo s slovnico, bi rekli, da obdelujemo preteklik v prihodnjiku. Malo kontradiktorno izpade. Meni je kot gradbeniku jasno, da se delajo odseki, v letošnjem letu se naredijo trije odseki. Začetek in konec. Toliko "košta in basta", bi rekli Italijani. To bi bilo res transparentno. Samo en odsek, če je dolg 20 kilometrov, v letošnjem letu se bo naredilo 8 kilometrov, lani se je začelo, drugo leto se bo končalo in tako naprej. To je kontinuiteta. Jasno. In to vsem nam zamegljuje pravzaprav tisto transparentnost. Tisti naš transparent je prepleskan z eno črno emulzijo, tako da ne vidimo nič skozi. In jaz to prav pogrešam, da bi se lažje orientiral, da bi lažje govoril o tem. Sicer to govorim še zmeraj v imenu poslanske skupine, ne samo v svojem imenu. V svojem imenu bom še kaj potem povedal. Samo iz vsega tega, ko spremljam malo za nazaj, leta nazaj, koliko se je naredilo avtocestnega programa in kolikor se je denarja porabilo, kolikor se je dalo tako na hitro res na grobo izračunati, izpade, da je vsak zgrajen kilometer avtoceste okrog 4 milijarde tolarjev. Seveda tu notri so tudi cestninske postaje, vsi spremljajoči objekti, deviacije, nadvozi, podvozi in ne vem še kaj drugega, ograje in tako naprej. Ampak se mi vseeno zdi, da 4 milijarde stane kilometer avtoceste, je vseeno malo pretirano. Seveda je odvisno tudi od tega, kakšen teren je. Skozi Trojane bo stal 5 krat več, govorim malo na pamet, kakor po kakšni dolini, ker so zemeljska dela različna in tako naprej. Ampak še zmeraj se mi čudno zdi. Tako bi to bilo eno vprašanje, ki nas zanima, ali je res temu tako glede samega denarja bi se pa še potem oglasil v svojem imenu. Zaenkrat toliko. Hvala.
Hvala. In še stališče SLS, Ivan Božič. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Avtoceste v Sloveniji, sem že včeraj rekel, so program države Republike Slovenije in niso program samo teh let, ko se gradijo. To je velik program, nacionalni program in lahko rečemo, v vsej zgodovini bomo najbolj ponosni, ko bomo imeli zgrajene avtoceste. Vse skupaj se pa ne da na hitro narediti. Tudi včeraj sem pojasnjeval, program, ki je bil v začetku narejen, pred 10 leti, je predvideval veliko manj, kakor danes mi gradimo. Vse spremljajoče zadeve okrog avtoceste, ki se zgradijo, samo dražijo program. In tu v tej dvorani sedimo tisti, ki odločamo o tem, da se tudi tako potroši denar. Konec leta govoriti o delu, ki smo ga opravili v minulem letu, je pravzaprav samo poročilo, kljub temu da bomo sprejeli program za letošnje leto. Pri tem pa le ne morem mimo dveh ugotovitev, okrog katerih se v naši poslanski skupini pogosto pojavljajo vprašanja, in sicer naložbe v osnovna sredstva, v druge ceste, državne ceste ob gradnji avtoceste - milijarda 970 milijonov. To je več kot 10% tistega denarja, ki ga imamo za vse ostale državne ceste. In mislim, da tam, kjer se gradi avtocesta, se veliko več vlaga v državne ceste, kot tam, kjer avtoceste nikoli ne bomo imeli. Če govorim o gornjem Posočju, avtoceste zaradi reliefa, pa tudi zaradi varstva narave nikoli ne bomo imeli, a za ceste je tam veliko, veliko manj denarja kot za tiste predele Slovenije, kjer gre avtocesta. Čeravno je zmotno mišljenje, da bo sama avtocesta, ki gre skozi neke kraje, prinesla temu kraju razvoj; avtocesta je samo za premikanje prometa, za premikanje blaga, samega razvoja pa ne generira. In drugo, kar je pogosta kritika, so stroški cestnin. Če pogledamo za letošnje leto, upravljanje in stroški pobiranja cestnin, 4 milijarde 40 milijonov, vsa redna vzdrževanja avtocest pa 4 milijarde 237 milijonov. Mislim, da bo to treba spremeniti. Kadarkoli se pogovarjamo, govorimo o tem, da okrog velikih centrov v Sloveniji se vrti glavni del prometa. Če se samo spomnimo na številčnost prometa, ko smo govorili o njej, na južnem in zahodnem delu Ljubljane, 70.000 in še več vozil na dan, ki se vozijo brez plačila cestnin, proti tistim, ki na 30 let stari avtocesti na zahod, Vrhnika-Postojna, plačujemo cestnino že vseh 30 let. Te stvari bo v bodoče treba urediti. In pogoste kritike najemanja kreditov, ki so razvidne iz prvih treh postavk, bencinski tolar 33 milijard in pol, cestnine in najemnine 22 milijard 980, posojila mednarodne finančne institucije pa 24 milijard 80 milijonov. Torej ni res, da cestnine in bencinski tolar ne omogočajo pokrivanja najemanja mednarodnih kreditov, kar smo včeraj govorili. Hvala lepa.
Hvala, Ivan Božič. To so bila stališča poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Po vrsti, kot so bili prijavljeni, bi Franc Pukšič dobil besedo, pa ga ni med navzočimi. Ivan Mamić, boste razpravljali? Prosim.
Hvala. Seveda bom razpravljal. Najprej se moram zahvaliti Darsu, da so začeli delati hitro cesto po Vipavski dolini, po Rebernicah. Gospod Božič je govoril tudi nekaj o cestninah, pa bi sam nekako nadaljeval, ne zato, ker oba gravitirava proti italijanski meji, ampak imava slučajno podobna vprašanja glede tega. Recimo, če pogledamo samo to, da je po Vipavski dolini hitra cesta, in če primerjamo, recimo, vožnjo po hitri cesti po Vipavski dolini, so tudi taki primeri, da je desetkrat dražja vožnja, kakor je po nekaterih drugih odsekih po Sloveniji. Konkretno. Če se jaz vozim od Sela do Vrtojbe, to je približno 12 kilometrov, moram dati 310 tolarjev. 26 tolarjev me stane en kilometer. In zato se jaz osebno izogibam temu odseku. Rajši grem v Novo Gorico po stari cesti, ki je še krajša od 3 do 4 kilometre. Če se pa nekdo vozi iz Vrhnike do Jarš, na primer, prevozi, bom rekel na pamet, 30 kilometrov, in plača 70 tolarjev. To se pravi, 2 tolarja in pol. 2 in pol tolarja pride kilometer prevožene avtoceste. To se pravi, desetkrat je dražja avtocesta od hitre ceste. Ni logike. In zato sem jaz tudi poudarjal, gre za tisti amandma, v zvezi s cestninsko postajo na Vogrskem, sicer je to se za 2003. leto, ampak bom povedal. Če se bo naredila še tam cestninska postaja, potem se bodo ljudje še bolj izogibali in ne bodo vozili po hitri cesti, ker bodo šli pa v Selu dol ali pa sploh ne bodo šli gor. Niti iz Ajdovščine ne. Če bi jaz živel v Vipavi, bi se vozil normalno, s čisto vestjo. Plačal bi 310 tolarjev, ker bi se vozil 30 kilometrov. Govorim zdaj o absurdih, da imamo male primerjave. In zato sem rekel, da se navezujem na gospoda Božiča, ker je on tudi omenil, recimo, ljubljanskega prstane, nihče ne plačuje. Saj je meni tudi jasno, če bi bila cestnina na ljubljanskem prstanu, da bi bila še večja gneča po samem mestu Ljubljana. To se strinjam. To je tako. To je po vseh mestih tako. Ampak nek ključ bi se mogel vseeno najti. In neko uravnilovko ali ne vem kako bi se temu reklo, bi bilo treba upoštevati. To je eno. Zdaj bom dal repliko gospodu ministru Presečniku na včerajšnjo razpravo. Nisem hotel takrat replicirati, ker nisem hotel prepričevati še nekoga, da bi bil proti njegovi izvolitvi. Toliko sem bil korekten. Ampak jaz sem rekel, če bi se bencinski tolar, uporabljal za svoj namen, 100 procentno bi bilo bistveno več narejenih avtocest. In je rekel, da to ni res. Če pa govorimo o tem, da se iz bencinskega tolarja zbere več, kot so investicije za avtoceste, jaz sicer ne vem, koliko se ga zbere, ker na to vprašanje nisem dobil še nikoli odgovora, koliko se sploh zbere bencinskega tolarja na leto. Nekje imam nek podatek približno, da ga polovico gre za avtoceste. Vsi krediti pa niso enako, kot je bencinski tolar. In še cestnina tu spada zraven. Se pravi, da so vsi krediti za eno tretjino od vseh investicij. In tista tretjina kreditov, koliko stane v končni fazi, se pravi, če seštejemo vse tiste obresti, seveda čez toliko let bodo prišle, ampak če se vse skupaj sešteje, pridemo do nekega rezultata, jaz govorim približno, ker ne razpolagam s številkami, ker jih nimam, ker jih nisem nikoli dobil. To je tista transparentnost, da še enkrat povem o njej, kar sem prej omenil. Dokler takih stvari ne razčistimo, se enostavno ne moremo niti pogovarjati. Drugačejaz sem tudi za ta program, hvala bogu, če je izpolnjen. Ga podpiram. Sigurno. Prej sem pozabil reči, da ga tudi naša stranka podpira. Ga podpira. Tudi za 2003. leto se bomo enako pogovarjali drugo leto, tako kot zdaj, če se stvari ne postavijo na svoje mesto. Ne vem, zakaj ne. Zato vas lepo, prosim, dajte se enkrat malo usesti, pa preštudirati zadeve in naj se to enkrat naredi. Čemu skrivati? Ali vam je ukazano, da ne smete povedati opozicijskim poslancem, koliko se zbere denarja in kako se ga porabi? Verjetno je lažje krpati proračunske luknje z denarjem, ki pride lepo na pladnju, kot pa dvigovati kakšne kredite, to mi je tudi jasno. Bilo bi pošteno od vlade, da bi vsaj povedala, da vemo, da to znam na terenu povedati, ker me ljudje sprašujejo. Pa rečejo,vi ste to sprejeli, vi ste to sprejeli. In potem jaz rečem, ne, nismo mi sprejeli, to so sprejeli. Pa tudi je nekorektno govoriti tako. Parlament je sprejel, jaz sem član tega parlamenta, se pravi, smo sprejeli. Ampak prav izrazito pa rečem, jaz nisem za to glasoval. Zakaj moramo prihajati v take situacije? In tudi ljudje imajo pravico, davkoplačevalci, dobiti odgovor na to vprašanje, ker jih to tudi zanima. Hvala lepa.
Hvala. Aurelio Juri ima besedo. Prosim.
Hvala, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki vlade, ministrstvo za promet in družbe za avtoceste! Program dela družbe za avtoceste za leto 2002 sprejemamo niti dva tedna do zaključka leta. Domnevam, da smo pri tem neke vrste unikum, da se drugje po Evropi seveda tik pred koncem leta to ne dogaja. Zatem bomo obravnavali in sprejemali tudi letni plan razvoja in vzdrževanja avtocest za leto, ki šele prihaja. In to je že bolje. Bilo bi pa smiselno, da bi skladno s planom sprejeli že ustrezen program dela Darsa, ali pa vsaj imeli že vpogled vanj. V Združeni listi socialnih demokratov pričakujemo, da se bo to zgodilo takoj po novem letu, ko bo plan izgradnje sprejet in seveda temu ustrezno program Darsa pripravljen. No, ampak da ne bi tega počeli naslednje leto decembra. Ne glede na to in ob najavi, da bomo tako programu družbe za leto 2000 kot kasneje letnemu planu za 2003 dali svoje glasove, mi dovolite opombo, da tako početje, gospodje, ni najbolj primerno. Pa tudi sicer si moramo vsi skupaj priznati, da najbolj srečne roke pri tem poslu nimamo že vsa leta, od leta 1991 dalje. Projekt, v mislih imam celoten avtocestni križ ali posamične njegove dele, planiramo, ga vrednotimo, ga pričnemo izvajati, nato ugotovimo, da smo se ušteli, načrtovali narobe oziroma pod ceno in da nam sredstev zmanjkuje, da bi ga vodili naprej tako, kot smo si ga bili zamislili. Z vedno priročnim rebalansom poskrbimo za domnevno ustrezno korekcijo, v prepričanju, da bo tokrat steklo, a se kasneje znova znajdemo vpodobni situaciji, in to se znova zgodi vsakih nekaj let in se vleče zadeva v nedogled. Da se to zgodi enkrat na začetku, ko si še zelen, neizkušen, je nekako še razumljivo in opravičljivo. Vse manj pa, če se to prične ponavljati oziroma če se ti to dogaja, ko si že odrasel. Praznovali smo pred kakim tednom nazaj 30. obletnico prvega avtocestnega odseka v državi. Čestitam, seveda, za tisti podvig. Dokaz, da je naša cestnogradbena stroka že zdavnaj shodila, zato je težko razumeti, da si iz leta v leto dopovedujemo, kako več ali manj vse teče po planu, zamude napram prvotno načrtovanemu in sprejetemu pa se kopičijo in stroški rastejo. Govorimo menda že o podvojeni vrednosti investicije celotnega križa. Ocenjujem, da se nam tudi čas, ki je bil za to predviden, počasi podvaja. Bilo bi lepo in odgovorno, gospodje, govorim tudi nam vsem, da bi si na začetku nekega projektnega ciklusa, ki je lahko recimo mandat neke vlade, torej štiri leta, zadali ob pravilnejšem načrtovanju in vrednotenju projekta nalogo, da v tem in tem času, od tega do onega leta, v tem ali onem četrtletju zgradimo na primer toliko in toliko kilometrov avtoceste, 90, 100, 120 ali več oziroma zgradimo te in te odseke, ki naj sledijo nekemu strateškemu izboru smeri. Nato vse skupaj predamo svojemu namenu in se poveselimo. Nisem pristaš tega, da se veselimo vsakih nekaj kilometrov, ki jih odpremo. Toliko, kar se tiče programa. V sprejetje tako programa Dars za letos kot letnega plana za naslednje leto smo tako rekoč primorani, sicer bi se tudi to, kar se vendarle premika, ustavilo. A napočil je čas, gospe in gospodje, da si v novem rebalansu, ki nas čaka, povemo, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in tu zaključujem misel, koliko denarja imamo, koliko zmoremo in v kolikem času bomo naš projekt izvedli in dokončali. Hvala.
Hvala. Sedaj bi dobil besedo kolega Janez Podobnik, pa ga ni navzočega, Dorijan Maršič, ki ga tudi ni, Branko Kelemina, ki ga prav tako ni, Franc Sušnik še želi enkrat razpravljati. Imate besedo.
Hvala lepa. Poglejte, v poglavju 2.1.6 -Organiziranje in vodenje zaključnih del na avtocesti, ki so bili predane v promet po 1.1.1994, je naveden niz avtocestnih odsekov oziroma praktično vsi, ki so bili zgrajeni in predani prometu, kar smo samostojni v Sloveniji. V zvezi s tem bi jaz izpostavil dve vprašanji oziroma dva problema. Namreč, še vedno, ne glede na to, da je že tri, štiri oziroma celo več let, odkar so bili posamezni odseki predani prometu, nimamo urejenih zemljiškoknjižnih zadev ob teh avtocestnih odsekih. To je zelo velika, huda težava. Tudi tisti dodatni odkupi, ki so bili potrebni zaradi preveč ali prevelikega posega v posamezna zemljišča, še niso urejeni. Jaz mislim, da bi tukaj kazalo pohiteti oziroma že za legitimnost Darsa kot takega bi bilo zelo dobro, če bi lahko rekli, da smo pa en avtocestni odsek zaključili, da se nam ne bi ponavljali še naslednje leto v tej rubriki - organizacije in vodenje zaključnih del - prav vsi avtocestni odseki, ki so bili zgrajeni v preteklem obdobju. V tem sklopu bi rad rekel, da imamo tudi nerazrešen prenos posameznih deviacij in javnih poti, ki so bile zgrajene v sklopu avtocestnega programa na lokalne skupnosti. Nevzdržno je namreč, da imamo te avtoceste oziroma te deviacije v upravljanju, da pa nismo lastniki teh deviacij, ki so čisto izven avtocestnega pasu, ob dejstvu, da pa smo za avtocesto lokalne skupnosti prispevale znaten delež splošnega ali pa občinskega dobra, da je do tega prišlo. To mislim, da bi bila naslednja zadeva, ki bi se jo tudi v izogib definiranja odgovornosti v smislu odvijanja prometa na tem cestnem odseku, ki so sestavni deli nekih lokalnih cest ali javnih poti v lokalni skupnosti, bi bilo nujno potrebno urediti. Tretja zadeva, ki se navezuje na zaključena dela, je pa problem, s katerim se tudi srečujemo tisti, ki smo ostali ob teh avtocestah, to je pa problem preveč odkupljenega. Lokalne skupnosti smo ob teh izvozih na zanimivih lokacijah splanirale določeno rabo prostora. Prišlo je do sprememb prostorskih planov. Danes se pa srečujemo praktično s tem, da dobimo na Darsu odgovor, da vse tisto, kar je država preveč odkupila se, praktično ne da dobiti in uporabiti za druge namene, čeprav je v celoti izven mreže avtoceste in ni predvidena kakršnakoli, ne s takim,ne z drugačnim dokumentom, kakršnakoli druga raba teh zemljišč. Tukaj gre kar za precej obsežna zemljišča, katerih uporaba je sicer predvidena s prostorskimi plani, s prostorsko izvedbenimi načrti lokalnih skupnosti. Ker pa se ne da urediti lastništva, take so vsaj navedbe vaših ljudi s pravne službe, smo v uporabi tega prostora v celoti blokirani. Mislim, da je treba ta problem odpreti, da se s tem problemom srečamo in pričakujem tudi, da boste podali en način, kako to stvar rešiti. Mislim, da bi bilo s strani Darsa tudi gospodarno, da odproda ta zemljišča, ki jih ne rabi, ker vidim na ta način tudi en vir pridobivanja sredstev za izgradnjo avtocest. To gre za velike in za obsežne površine, ko se potem ti delčki parcel, ki so pač morali biti kupljeni, kot celota štejejo. Mislim, da bi kazalo to narediti. Po drugi strani pa moram reči, da se srečujemo tudi s problemom tega, da niso v celoti izvedena dela na posameznih avtocestnih odsekih, ki so bila predhodno definirana v posameznih uredbah. Tukaj je resnost, legitimnost, ne nazadnje obljube, ki so bile takrat dane lokalnim skupnostim, ki so tudi opisane in uzakonjene v obliki uredbe, niso izpolnjene. In to ni dobra popotnica za Dars in to ni dobro in vam otežuje umeščanje avtocest v okolja, v katero jih še morate umestiti. Hvala lepa.
Hvala. Jožef Jerovšek bi bil na vrsti. Ga ni navzočega. Jaz bi zdaj dal vmes besedo predstavnikom vlade. Ali bo gospod minister, ali kdo drug? Prosim.
Hvala lepa za besedo in za vprašanja, predvsem pa za pobude. Mnogo razpravljavcev je izrazilo določene pobude, ki jih je pri delovanju tako ministrstva, vlade oziroma Darsa treba upoštevati. Mogoče bi samo na nekatere stvari poskušal odgovoriti. S tem ko danes obravnavamo naslednjo točko, popravljamo to, da je treba pravočasno pripravljati tako letne plane kot takoj zatem bomo pripravili tudi program dela Dars. Tako je resnično vlada pozno sprejela ta program, kot sem prej rekel, julija, v parlamentu pa se obravnava še bistveno pozneje. Glede cestninjenja in cestninskih postaj bi morda rekel to, ker smo to že mnogokrat v zadnjem času obravnavali, med drugim tudi pred dvema dnevoma, pa prej na samem odboru za infrastrukturo že tudi večkrat, nazadnje takrat, ko smo ti dve točki na odboru obravnavali, da ne vem sicer, kaj bi še dodal, vendar kot se spomnimo vsi, je ta scenarij, ki smo ga imenovali sintezni scenarij in končni način cestninjenja, torej pripravila vlada na podlagi študije, obširne študije, ki je bila v ta namen tudi narejena. Ta scenarij je obravnavala tako vlada, ki je predložila ta scenarij državnemu zboru, in ga je potem tudi odbor za infrastrukturo in okolje državnega zbora potrdil. Mislim pa, da je bil enkrat - vendar v to zdajle nisem prepričan - obravnavan tudiv samem državnem zboru. Gospod Mamić je prej rekel, ker je zadnjič postavil vprašanje pred dvema dnevoma, torej ste mi malo očitali, da sem napačno odgovoril. Nimam tistih papirjev od takrat, izpred dveh dni, ampak sem vas - in tega se dobro spomnim - razumel tako, da ste vi trdili, da v primeru, da bi bencinski tolar po prejšnjem zakonu, če ga na kratko imenujemo zakon o bencinskem tolarju, v celoti tudi koristili, da ne bi bilo potrebnih kreditov. Jaz nisem rekel, da ne bi zgradili več z bencinskim tolarjem, ampak sem odgovoril, da brez kreditov niti slučajno tudi v tem primeru ne bi šlo, ker je že sam nacionalni program zgrajen tako, torej na treh virih, na zakonu o zagotavljanju sredstev oziroma zakonu o bencinskem tolarju, na kratko, iz kreditov, cestnin in ostalih sicer manjših virov. Kar se tiče zadnjega razpravljavca, gospoda Sušnika, je res, da ti postopki odkupa, dokončnega odkupa so včasih tudi dolgotrajni, ustrezne službe delajo na tem in včasih so tudi različni razlogi, zakaj ni možno te zadeve takoj urediti. Preverili bomo, kaj je s temi deviacijami. Mogoče bo tu predsednik uprave lahko bolj konkretno odgovoril. Je pa res, da se, kar je tretje vprašanje, že kar nekaj časa srečujemo s tem problemom neuporabljenih parcel. Gre za tiste parcele ki so pri odkupu, ki jih je nujno potrebno odkupiti, ker ali ni možna delitev parcel ali pa ni možno od posameznih lastnikov odkupiti samo dela parcele, včasih tudi zaradi tega, ker je ostali del parcele tudi nedostopen ali kakorkoli. Torej obstajajo različni razlogi. Mi že delamo kar nekaj časa na tem, da v okviru zakonodaje poskušamo razrešiti ta problem, tako na Darsu kot na ministrstvu, da se te parcele, kjer je možno, kjer so dostopne, da se z ustreznimi postopki prodaje pač odprodajo. Tako se na enistrani s tem seveda koristno uporabljajo naprej, ne da ležijo mrtve parcele nekje ob eni avtocesti, in na drugi strani je tudi nek prihodek, ki pride nazaj, ki je prej odšel zaradi odkupa samega. Hvala lepa.
Hvala. Ivan Kebrič, ker še niste izrabili časa, imate še besedo.
Hvala za besedo. Glede na to, da imam še dve minuti na razpolago, postavljam naslednje vprašanje. Ne bom se spuščal v kritiko, ki je bila izrečena, da bi bilo boljše, če že dobimo ta program, da bi dobili vsaj poročilo o realizaciji. Menim pa, da spada tu zraven vprašanje: Kdaj bomo dobili program za leto 2003? Istočasno sprašujem gospoda ministra, kdaj bo predložena študija ali rezultat študije, kako v bodoče pobirati cestnino, saj smo v tem državnem zboru dali več predlogov, da se razmisli, kaj bi bilo ustrezneje, brez teh cestninskih postaj, ali nalepke, ali kaj drugega, kar v tujini že dolgo poznajo. Priporočam se za vaša dva odgovora.
Hvala. Iz dnevnega reda je videti, da je program za leto 2003 naslednja točka dnevnega reda. Ostalo pa je naslednje. Prijave iz razprav smo izkoristili. Ostal pa je še čas za razpravo. Želi še kdo besedo? Jaz bom najprej zapisal, gospod Gasparini. Še kdo? Hvala. Najprej bi dal ministru besedo.
Hvala lepa. Jaz bi rad gospodu Kebriču odgovoril. Mi smo to študijo cestninjenja obravnavali v državnem zboru oziroma, kot sem že prej rekel, v odboru za infrastrukturo in okolje. In v teku je projektna naloga tega drugega dela, elektronskega cestninjenja oziroma cestninjenja v prostem prometnem toku, za katerega smo se v tem scenariju, v tem programu, ki ga je sprejela vlada, kot sem že prej poudaril, in odbor za infrastrukturo, zavezali, da ga ob upoštevanju tudi evropskega cestninjenja, da tako rečem, oziroma prakse ostalih evropskih držav, da poskušamo ta program pripraviti tako, da ga bo možno realizirati v letu 2008. Glede samega programa je pa tako, da bo, če bo sprejet plan, ki je danes naslednja točka, bomo v zelo kratkem času pripravili tudi program in ni nobenih razlogov, da bi zavlačevali s tem programom. Je pa pogoj, seveda, da se sprejema ta plan. Hvala.
Hvala. Gospod Gasparini, prosim.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani minister in ostali! Včeraj sem vas vprašal, ali boste dali prednost petemu koridorju ali desetemu. Pred sabo imam časopis iz Trsta, včerajšnji, kjer pravijo, da Italija je v zamudi, peti koridor v globoki komi. In naprej, če vam preberem: "Problem grmi," pravi dobesedno, "pa ne v Evropski uniji, ampak v Sloveniji in na Madžarskem." Moram vam povedati, to ni samo od včeraj, ampak že mesece in mesece se govori, kako Slovenija pravzaprav se ne briga za peti koridor, ampak bolj koketira, naj bi se gradil in naj bi se dokončal pravzaprav deseti koridor. Lahko, tako kot ste povedali včeraj, popolnoma soglašam z vami, da se vidi, da pravzaprav Slovenija dela na tem petem koridorju, to vidimo od Črnega Kala, če hočete, pa do križišča, pa tudi na Šmarjah vidimo in tako naprej. Torej se dela ta avtocesta. Pa vendar mene moti to, da Italija - celo to vam moram povedati - ponuja tudi kredite. In, recimo, bivši tržaški župan Ilich, ki je sedaj v parlamentu v Rimu, prosi deželno vlado, da bi kreditirala izgradnjo avtoceste v Sloveniji in na Madžarskem, zato ker so oni zelo zainteresirani. Lahko pa je tudi to, ker imajo zelo veliko težav doma in da krivdo nekako zvalijo na Slovenijo in Madžarsko, da bi pokrili pravzaprav težave, ki jih ima severna Italija, predvsem v predelu Benetk. Ampak mene to moti, da vedno moram tu brati, kako Slovenija zavira in kako hoče deseti koridor. Deseti koridor gre severno od Alp, kajne, saj poznamo to stvar. Druga stvar, ki se pojavlja tukaj, je tudi cesta Trst-Reka, avtocesta. Pojavlja se tudi povezava Avstrije s pristaniščem Reka. Ne vem, če veste, ampak nek delničar, in to večinski gospodar reškega pristanišča, je Avstrijec in seveda Avstrijci pa vsej sili hočejo povezavo Reka Dunaj okrepiti. In mene strašno motito. Zato vas še enkrat prosim, da se ta peti koridor - in da se pokaže tudi Italijanom, če hočete, da pravzaprav Slovenija se drži tega reda, da bo najprej peti koridor "forsirala" in potem tudi ta deseti verjetno pride v poštev. To ni direktno v zvezi s točko dnevnega reda, ampak lahko bi tudi v naslednji točki to povedal. Ampak to so stvari, ki tu od včeraj, in deželna vlada Furlanija Julijska krajina je to obravnavala. In obravnava vsaki teden. In krivda je vedno v Sloveniji. Slovenija nikamor. Morate pa priznati, da na železniškem prometu nismo nič naredili. Narisali nekaj tunelov oziroma 42 kilometrov tunela, pa nič drugo. In to stoji. Izguba Luke Koper s povezavo, ne vem, z Mariborom, če hočete, mislim, da za Slovenijo predstavlja nekaj. Jaz sem rekel včeraj, da deseti koridor je samo tranzit. Peti koridor je tranzit in luka Koper in tržaška luka. Kaj to pomeni za Slovenijo, pa veste. Zato apeliram na vas, da se petemu koridorju da prednost.
Hvala. Se lahko izklopite, gospod Gasparini.
To, smo že pred dvema dnevoma diskutirali, vendar vsi dobro vemo, da je peti koridor v izredno intenzivni in polni gradnji, kjer še ni zgrajen, tudi v Prekmurju, razen enega dela Prekmurja. Kar se tiče petega koridorja na cestnem področju, imajo seveda Italijani bistveno večje probleme na področju Mešter oziroma Benetk in tako naprej. Če se peljete zdaj iz Ljubljane v Benetke, vam zagotavljam, da skoraj prej pridete do cestninske postaje pred Benetkami, kot od tiste cestninske postaje do samih Benetk. Tako je večina intenzivnosti gradnje seveda na petem koridorju, s tem, da se pa intenzivno gradijo tudi tisti odseki, ki so pripravljeni, ki so najbolj obremenjeni, tudi na desetem, Dolenjska, tudi nekaj malega na Gorenjskem. Tudi deseti koridor seveda ni samo tranzitni, tako kot peti koridor ni samo tranzitni. Deseti koridor konec koncev povezuje Gorenjsko s centrom Slovenije in pa center Dolenjske s centrom Slovenije, če že samo ta dva kraja imenujem. Tako mislim, da je intenziteta gradnje na petem koridorju, da večje intenzitete že skoraj ne more biti in da bo po vseh planih in pogodbah ta prevoznost tako ceste proti morju kot Trojan v začetku leta 2005. Torej vsi cilji so pa usmerjeni v to, vsa dejavnost je usmerjena v to, da bosta pa dva najtežja odseka dokončana do konca leta 2004. Hvala.
Hvala. Aurelio Juri, prosim.
Zelo kratek prispevek k tej temi bi položil na srce seveda gospodu ministru. Še zelo konkretno vprašanje, ker je govoril o tem, da se pospešeno gradi tam, kjer je vse pripravljeno za to, v okviru petega koridorja, kjer soglašam z njim. Polagam na srce še odsek hitre ceste Sermin-Škofije. 3 km naj bi bili zgrajeni do leta 2001. Z rebalansom smo jih prenesli na 2003, slišim govoriti o 2010. Lepo prosim, da se to ne zgodi. Gre za 3 km vrednotenja, če se ne motim, 7 milijard tolarjev, za katere je vsa papirnata vojna že zdavnaj mimo, vsi odkupi tečejo in ni problemov. Bilo bi nesmiselno,da mi tam zavlačujemo to gradnjo. Zdaj baje se gradi prvih 400 m, ampak seveda, da zaključimo v doglednem času, vsaj do tistega trenutka, ko bo italijanski odsek Lakotišče-Rabujez prispel do mejnega prehoda. To se bo baje zgodilo do 2004 ali 2005. V tistem trenutku bo Luka Koper dejansko lahko, če bomo mi dogradili te 3 km, povezana z evropskim avtocestnim omrežjem. Zato vam polagam na srce, da v naslednjem programu ali rebalansu seveda ustrezno to popravimo, ampak ne na 2010. Vem, da v 2003 tega ne bomo uspeli zaključiti, ampak govorim o 2004, najkasneje do 2005. Hvala.
Hvala. S tem smo izčrpali razpravo. Jaz sem prej pozival, imamo pa še itak točko pri naslednji točki dnevnega reda Špindler. Imamo pa še čas. Odpiram torej drugi krog. Ali še kdo želi besedo? Gospod Jožef Špindler, gospod Jelko Kacin. Vsakemu 5 minut za začetek. Prosim.
Lep pozdrav vsem skupaj! Veliko tega sem poslušal, kar se danes dogaja v tej dvorani, in vidimo, da je dolžina avtocestnega programa s priključki v letošnjem letu zaključena nekje na 462 km in še nekaj. Se pravi, potem imamo tu za izgradnjo naložbe cestninskih sistemov oziroma cestninske postaje 505 milijonov tolarjev in pa za razširitev avtocestnih baz 70 milijonov. In če na koncu pogledam te številke, da za pobiranje cestnine porabimo približno 3 milijarde 150 milijonov SIT. To se mi zdi nekako sorazmerno visoka številka, kljub temu, da je to nujno. Gospod Božič je poudarjal, da se oni vozijo od zahoda od vsega začetka že 30 let s cestnino. Tudi jaz sem s takega področja, ko nekako tu plačujem od vsega začetka izgradnje prvega dela avtoceste proti Štajerski, da pač plačujemo to cestnino in tudi mene toliko stane. Če bi si kdo vzel svinčnik in preračunal, koliko te stane prevoz z avtomobilom v Ljubljano, bi se kar velika številka znašla, kljub temu, da poslanci od tega nimamo nič, razen da imamo plačano pač vozno karto za avtobus iz svojega domačega kraja do Ljubljane in nazaj. To je vse, kar dobimo. Ne glede na to, da pač nujno rabiš svoj avtomobil za opravljanje tega posla, ki ga opravljamo. Jaz bi predvsem podprl tukaj ministrstvo za promet in zveze in Dars, da se čimprej izpostavijo te avtocestne postaje, da se te cestnine čimveč nabere, ker ugotavljamo, da največ cestnin dejansko puščamo tistim v osrednjem delu Slovenije, kjer je praktično največ prebivalcev, ko bi se dalo tega veliko nabrati. Recimo, če se iz parlamenta peljete proti Zagrebu, morate prevoziti 25 kilometrov, da pridete do prve cestninske postaje. To ni za razumeti, pa imate tu vmes Grosuplje, Ivančno Gorico pa ne vem koga vse, prosto, da se lahko po mili volji vozijo po cesti, nekateri pa pač moramo to plačevati, kljub temu, da se bomo še dolgo morali voziti po teh naših ljubih cestah. Jaz recimo porabim od Ljutomera do avtoceste približno eno uro in toliko približno tudi tukaj po avtocesti do Ljubljane. To pa je sorazmerno precejšnja razlika. Tako da bi jaz dejansko podpiral ta program. Saj vidim, da je tu, v tem programu, da se ta avtocesta nadaljuje z gradnjo in to predvsem pozdravljam in upam, da bo tudi ostali del v Prekmurju stekel z ozirom na to, ker so se pa tam predolgo ubadali predvsem s koridorji, kateri koridor je pravilen in zdaj se mi zdi, da je do tega koridorja prišlo v Prekmurju, tako da bo se lahko nadaljeval tudi avtocestni program od Beltincev proti Lendavi in naprej proti madžarski meji. Hvala lepa.
Hvala. In še kolega Jelko Kacin, prosim. Gospod Špindler, če se izklopite. Hvala.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, hvala za besedo. Rad bi pač opozoril na življenjske potrebe, ki so vezane na razvoj slovenskega cestnega križa. Mi zdaj formalno razpravljamo o letu 2002, ki je za nami, zato da bi čez nekaj minut začeli govoriti o letu 2003, kjer je več ali manj vse določeno, pa vseeno o tem razpravljamo, ker pač operacionalizacija nekih odločitev zahteva časovni zamik. Edino, kar bi bilo smiselno, bi bilo razpravljati o letu 2004, kajti vse, kar se bo zgodilo v letu 2003, je z vidika operative že določeno. Ampak tisto, kar se mi zdi pomembno, je dejstvo, da Slovenija z vstopom v Evropsko unijo postaja del Evrope in zato se mi zdi, da bi moralo v naši filozofiji, zlasti tam, kjer avtoceste teko ob večjih urbanih središčih, avtocesto izkoristiti tudi kot del komunalnega omrežja. Zato bi morali ne glede na vse dosedanje pomisleke ali pa drugačne znanstvene, strokovne ali ne vem kakšne študije in meritve ugotoviti, da je najcenejše reševanje cestnih zamaškov navezava mest ob avtocesti s čim večjim številom priključkov na samo avtocesto. V tem primeru lahko avtocesta s pridom in zelo koristno in v realnem času služi tudi kot mestna obvoznica in v veliki meri sprosti promet. Mislim, da se bomo morali v prihodnje s takimi relativno cenenimi posegi potruditi in v kratkem času doseči bistveno večje efekte, kot pa smo jih zdaj dosegali z nekaterimi večjimi investicijami. Vse, kar se nam zgosti, se nam praviloma zgosti pred mesti ali ob mestih. In sproščanje teh zamaškov je najbolj produktiven pristop. Zato bi gospoda ministra, ki zdaj začenja drugo polovico svojega mandata, pa njegove sodelavce v Darsu, strokovnih službah, pozval, da vendarle še enkrat iz neke druge perspektive pogledajo to, kar je bilo do zdaj pripravljeno, in tam, kjer se izkazuje očitna potreba, pričakovanje in kjer je tudi volja v občinah, dapri tem aktivno sodelujejo, najdejo skupni jezik v čim krajšem času, tako v svojem interesu, v interesu propustnosti slovenskega cestnega križa, v interesu tako imenovanih "cost-benefit" študij, ko govorimo o tem, koliko nas stane kak kilometer. Kajti tisto, kar je prej kolega govoril o tem, koliko nas stane kilometer, se bo v hipu spremenilo, ko bomo s takimi majhnimi investicijami povečali propustnost in na ta način pravzaprav z majhnim dodatkom nadomestili velike obvozne ceste, ki bi stale veliko več. Zdi se mi, da tu imamo rezervo in da bi veljalo na lokalni ravni prisluhniti pričakovanjem in potrebam mest in občin ob trasi slovenskega cestnega križa. Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Hvala. S tem bi smatral, da je razprava pri tej točki zaključena, izčrpana. Ker bomo čez nekaj časa začeli naslednjo točko, ki je povsem identična, samo da gre za leto 2003, bomo lahko še marsikaj slišali in tudi povedali, zato bi sklenil to razpravo. O predlogu odloka oziroma soglasja k temu programu bomo glasovali v okviru skupnega glasovanja po končani 14. točki dnevnega reda. Zato sedaj to točko dnevnega reda prekinjam. Ob 17.30 nadaljujemo s predlogom odloka o letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003 [[točka 14 dnevnega reda]] . Hvala lepa za sodelovanje do sedaj.
Kolegice in kolegi, nadaljujemo delo. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ODLOKA O LETNEM PLANU RAZVOJA IN VZDRŽEVANJA AVTOCEST ZA LETO 2003. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila vlada. Besedo dajem predstavniku vlade za uvodno obrazložitev oziroma dodatno obrazložitev. Prosim, minister.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Mislim, da smo ob prejšnji točki že kar nekaj besed rekli tudi o tej točki, o planu za leto 2003. Samo v kratkih besedah bi ponovil to, kar je bilo že obravnavano na odboru za infrastrukturo in okolje. Gre za plan v višini 116 ali nekaj čez milijard tolarjev. Od tega je namenjenih za samo gradnjo nekaj čez 91 milijard. Pri tem bi mogoče poudaril to, da so predvideni štirje odseki, ki bodo predani v promet v naslednjem letu, letu 2003, v skupni dolžini nekaj čez 22 kilometrov. Gre za del odseka Vučja vas-Beltinci, ker, kot vam je znano, je del tega odseka že bil predan v promet, mislim, da 15. novembra. Gre za predajo v promet odseka Lukovica-Blagovica, za predajo odseka Podtabor-Naklo in Bič-Korenitka na Dolenjskem. Nadalje gre za okrog 65 kilometrov odsekov, na katerih se gradnja v letu 2003 nadaljuje, in okrog 40 kilometrov odsekov, na katerih se gradnja v naslednjem letu prične. Torej, vsi ti podatki so v tem gradivu, zato mislim, da bi bila uvodoma ta predstavitev dovolj z moje strani, in mislim, da je bolje odgovarjati na posamezna vprašanja, ki se bodo v razpravi izpostavila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odbor za infrastrukturo in okolje, kot matično delovno telo, je obravnaval problematiko, ki je na dnevnem redu. Prosim podpredsednika odbora Janka Vebra, da predstavi poročilo odbora.
Hvala za besedo. Odbor državnega zbora za infrastrukturo in okolje je na svoji 36. seji dne 3.12.2002 opravil obravnavo predloga odloka o letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003, ki ga je na podlagi 24. člena zakona o javnih cestah v zakonodajni postopek posredovala vlada Republike Slovenije 14.11.2002. Predlagatelj odloka je uvodoma pojasnil, da je letni plan razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003 dokument, ki opredeljuje naloge in višino potrebnih sredstev za realizacijo zastavljenega programa. Tako se v okviru proračuna za leto 2003 predvideva okoli 37 milijard tolarjev, razen teh sredstev pa še sredstva iz naslova cestnin in domača ter tuja posojila, ki jih bo treba najeti za izvedbo tega plana v letu 2003. Ta program predvideva, da bo v promet predanih 22,1 kilometra avtocest, gradnja se bo nadaljevala na približno 65 km, ravno tako pa se predvideva pričetek gradnje 39 km avtocest. V razpravi, ki je sledila, so člani odbora ponovno postavili pod vprašaj pripravo sprememb in dopolnitev nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji, ravno tako pa so zastavljali tudi konkretna vprašanja o realizaciji posameznih avtocestnih odsekov, ki se iz leta v leto odmikajo, kot denimo na primer zadrževanje visokih vod na odseku Vransko-Trojane in podobno. Iz proračunov za leti 2003 in 2004 je razvidno, da se sredstva za izgradnjo avtocest sicer povečujejo, vendar se kaže, da se enormno povečuje tudi delež potrebnih kreditnih sredstev. Ob tem se postavlja vprašanje tudi vračanja že pridobljenih kreditov, skupaj z obrestmi. Zaradi vse navedene problematike, na katero odbor v vseh razpravah opozarja, je nujno čimprej pripraviti spremembe in dopolnitve nacionalnega programa avtocest v Republiki Sloveniji in v okviru tega postaviti realne roke izgradnje in realne vire sredstev v ta namen. Predstavniki predlagatelja so, razen odgovorov na konkretna vprašanja, predstavili tudi aktivnosti, ki potekajo v okviru vlade in se nanašajo na pripravo tako sprememb in dopolnitev nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji kakor tudi razvojnega programa izgradnje v letih 2002 do 2005. V nadaljevanju je odbor za infrastrukturo in okolje sprejel tudi amandmaje, ki so navedeni v gradivu, in ob koncu razprave in glasovanja o amandmajih sprejel sklep: Odbor za infrastrukturo in okolje predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da predlog odloka o letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003 sprejme skupaj z amandmaji odbora. Hvala.
Hvala za poročilo. O predlogu odloka dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev mnenj poslanskih skupin. Najprej Ivanu Kebriču za stališče poslanske skupine DeSUS. Ivan Kebrič, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Spoštovani navzoči! To vprašanje, ki ga imamo sedaj na dnevnem redu, ni postranska zadeva, ampak bistvena zadeva za Slovenijo. Kajti predlog tega odloka, o katerem zdaj govorimo za Dars, je povezan s prejšnjo našo razpravo, ne le mojo. Gre za naslednje, pa se vračam čisto konkretno na vprašanje cestnin. V Mariboru imamo od meje do Pesnice 9 km in je potrebno plačati cestnino. Tale cestnina je za turizem negativna zadeva, predvsem iz razloga, ker tujci poznajo tudi staro cesto, vzporednico, zato gre ves promet, ne ves, mnogo prometa, tudi tovornega, zaradi izogibanja plačilu cestnine, po stari cesti skozi naselja in seveda onesnažuje v večji meri ozračje, okolje in vse ostalo. Na drugi strani nam volivci poslancem iz tega območja prigovarjajo, da se pa drugod vozijo tudi 25, 30 km brez plačila cestnine. Zato menim in apeliram na ministra za promet, da temu vprašanju posvetijo še posebno pozornost. Res je, da smo že v prejšnji razpravi slišali, koliko je predvidenega denarja za določene novogradnje cestninskih postaj, vendar še vedno ne bo rešena zadeva tako, dabi bila do vseh državljanov čimbolj, če že ne čisto, pravična. Zato predlagamo v naši poslanski skupini naslednje. Ali smo državljani pred zakoni in v tem primeru za plačilo cestnine enakopravni ali nismo. Ali je nekdo privilegiran, tudi ne želim biti šovinist ali lokalpatriot, da je centralna Slovenija določene zadeve pač rešila, kakor ji je bilo najbolj pogodu ali pa najbolj ugodno. Zato menim in prosim ministra, da da konkreten odgovor, kaj bodo naredili za tiste kratke razdalje, kjer morajo tudi do 10 km plačevati cestnino, kaj pa tam, ko je ravno tako vzporedna navadna cesta, tam pa se vozijo 25 in 30 km, da se ponovim, brezplačno, zato, ker je pač nekdo, tako mi govorijo volivci, državljani, ker je nekdo imel boljšega botra, kot so ga pa ali ga imajo določeni državljani iz drugih pokrajin naše dežele. Hvala za pozornost.
Hvala. Bogomir Zamernik, poslanska skupina SDS. Spet namesto njega kolega Sušnik. Prosim.
Hvala lepa. O letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003 bi ponovil tisto, kar sem povedal že prej o programu dela Družbe za avtoceste v Republiki Sloveniji za leto 2002. In sicer je naša osnovna pripomba na ta letni plan razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003, da je odstopanje od nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji. Opozarjamo, da se s tem planom razvoja in vzdrževanja praktično uveljavlja praksa, ko se vsako leto dogradi manjši obseg avtocest. V letu 2003 bo po tem planu predanih prometu le 22,1 kilometra štiripasovnih cest, kar je po našem mnenju odločno premalo. Že prej je bilo govora tudi o izgradnji cestninskih postaj. Tu imamo resen pomislek glede v poglavju 1.3.6 predvidene izgradnje cestninske postaje Ivančna Gorica in smo v zvezi s tem vložili tudi amandma. Dejstvo je namreč, da pomeni izgradnja te cestninske postaje poseben primer, ker na tem območju ni nadomestne obvozne ceste in vsi uporabniki cestnega omrežja iz območja Suhe krajine in večjega dela občine Ivančna Gorica ostanejo brez možnosti brezplačnega dostopa oziroma prevoza prek tega območja. Tu poleg splošnega načela, ki je vseskozi kršeno, do enakopravnega dostopa do avtocest kršimo še to načelo, ki se ga pa drugje da izkoriščati, to je načelo brezplačnega prevoza na neki relaciji kjer enostavno ni nadomestne ceste. Mislim, da bi okrog tega morali zelo razmisliti, ker v primeru vseh drugih cestninskih postaj je možen obvoz. V primeru izgradnje cestninske postaje Ivančna Gorica pa to ni možno. No, nekako ne sprejemamo tudi naložb v cestninski sistem in cestninske postaje ter na tak način povišanega stroška za pobiranje cestnin, ki bi znašal po tem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003 cca 508 in še nekaj milijonov tolarjev. To se nam zdi veliko, in ponovno se tu odpira vprašanje, kdaj začeti oziroma kdaj mislite uvesti ta brezkontaktni način, hitri način pobiranja cestnine ter izenačiti vse državljane z vidika uporabe avtocest. Rad bi povedal še, da obstoječi način pobiranja cestnine, ki je povezan z izmikanjem in obvozi, pomeni tudi nesorazmerno obremenitev posameznih odsekov regionalnih in glavnih cest in posledično tudi preobremenjenost le-teh, ki so tudi zaradi prekomernih obremenitev v izredno slabem stanju in niso deležne zadostnega vzdrževanja tudi v tem programu, ti cestni odseki, kjer se odvija ta promet, ki je več ali manj posledica izogibanja plačevanju cestnine. Najmanj, kar je, bi pričakovali, da bo ta letni plan pospremljen tudi s prepotrebno spremembo nacionalnega programa. Mislim, da bi bilo to koristno in dobro in da je bilo na to temo sprejetih že kar nekaj sklepov, tudi v državnem zboru in na tem odboru. O samem amandmaju na poglavje 1.3.6. bi še kasneje kaj povedal, če bo treba. Mislim pa, da zahteva dejansko to jasen odgovor, kaj v primeru, poudarjam, kaj v primeru, ko z uvedbo cestninske postaje ni možna uporaba vzporedne ceste, kot trdimo, da je v primeru izgradnje cestninske postaje Ivančna Gorica. Hvala lepa.
Hvala. Ivan Mamić, stališče Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa. Še enkrat pozdravljam vse prisotne! Zdaj nas je par več kot pred eno uro. V glavnem bi lahko rekel, da se bo zdaj ponovila zgodba iz prejšnje točke, ker ta dva materiala sta pravzaprav skoraj kot dvojčka, pa tudi potekajo povsem, recimo če gledamo, kaj se bo delalo, ni to nič drugega, kot nadaljevanje iz 2002. leta, pa nič ne mislim v slabem pomenu. V glavnem, vidim, da je investicij več, 116 milijard, predvidenih za letošnje leto. To nas v naši poslanski skupini vseeno malo bolj veseli. Še bolj bi nas veselilo, če bi se dalo bencinskega tolarja več, že sam sebi sem tečen zaradi tega bencinskega tolarja, pa naj bo. Zdaj bi se še enkrat vrnil na tisto, gospod minister Presečnik, zgleda, da se nisva razumela. Jaz sem govoril, da tisti denar, ki bi šel iz bencinskega tolarja vsaj za avtoceste in cestnine, in če bi se že upoštevale tiste obresti za kredite, vse skupaj, bi bilo bistveno več narejenih kilometrov kot s krediti oziroma tako, kot se dela. Upam, da smo se razumeli. Če vi trdite, da to ni res, pa pač vi razmišljate tako, jaz drugače. O tem se ne bi več niti pogovarjal. Pa ne mislim, da se bomo zaradi tega skregali. Če že mora biti, naj bo. Zdaj se bom še enkrat vrnil, ker je to v tej točki, na cestninsko postajo Vogrsko. Upam si trditi, da če se bo naredila tista cestninska postaja, da se bo zbralo manj denarja, kot se zdaj pobira na hitri cesti skozi Vipavsko dolino. Zakaj? Zato ker, prvič, ljudje gredo na Vogrskem dol in zdaj en čas, če bo cestninska postaja, bo šel dol, ampak bo plačal. Tako, kot gre zdaj na Vogrskem dol, bo še šel v Selu dol. In ker se zaveda že prej, da če bo plačal cestnino 310, mogoče bi bilo na Vogrskem 20 tolarjev manj, se enostavno ne bo odločil in to se pravi, da cesta ne bo toliko izkoriščena. Bolj bi bila izkoriščena, če bi, jaz sem lani predlagal, da bi se teh 310 tolarjev zmanjšalo za eno tretjino približno, da bi potem več avtomobilov se vozilo, ker cesta je namenjena temu, da se razbremeni stara cesta in da se uporabljajo te ceste. To je namen. In zdaj, če bi naredili eno študijo, ne vem, se mi zdi, da bi prišli do istega sklepa. In še za cestninsko postajo je treba toliko denarja porabiti in ne vem kaj še. Da ne govorimo o psihološkem učinku na same krajane. Tako da vam to svetujem, vas opozarjam. Dobro, zdaj, če boste vztrajali, da se bo naredilo, potem se bomo pogovorili mogoče eno leto po tistem, ko bo avtocestna postaja narejena. Prej sem tudi omenil, da en kilometer pride okoli 4 milijarde tolarjev, računajoč iz tega, da se vsako leto odpre 15, 16 kilometrov, to je moja enota, zdaj ne vem, morda se motim, in zdaj, če to pomnožimo, toliko let krat toliko kilometrov, dobimo toliko in toliko denarja, pride okoli 4 milijarde. Na to mi nihče ni prej odgovoril, ko sem to izpostavil, in zdaj moram še enkrat; škoda časa, ampak naj bo. Omenil bi še eno stvar, ki se zelo pojavlja med ljudmi, pa celo v parlamentu sem slišal - da je Slovenija eno samo gradbišče, kjer se delajo avtoceste, in da se ogromno da za avtoceste in ne vem še kaj. Saj to je vse res, ampak toliko denarja iz panoge pa gre drugam. In zato je to tudi upravičeno, vsaj moje mnenje je tako, prosim. Zdaj me še zanima, če bi lahko dobil vsaj približen odgovor, kdaj se bo povezala cesta z Zagrebom. Namreč, zdaj se že odpira trg tudi v Beogradu in ker vemo, da je avtocesta do Niša že skoraj narejena in tako naprej, da verjetno Slovenija ima interes, da bi se povezala na to linijo. Tako da bi nas samo informativno to zanimalo. Hvala lepa.
Hvala. Bogdan Barovič bi dobil besedo, pa ni navzoč, pa tudi ni koga drugega iz te poslanske skupine. Ivan Božič, Slovenska ljudska stranka, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Torej, že drugič govorimo o avtocestah. Avtoceste, smo rekli, da jih je treba graditi, če smo že plan sprejeli, in upam, da bomo ta nacionalni projekt slovenskega naroda res spravili skozi. Ko smo poprej govorili pri prejšnji točki, se malo lahko posujemo s pepelom tudi sami v državnem zboru, kajti poročilo o izvajanju dela v letu 2002 je bilo v parlamentu že od 27. julija, pa ga šele danes obravnavamo. Medtem ko program oziroma odlok o letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003 pa je prišel v parlament 14. novembra, pa ga po mesecu dni že obravnavamo. Sam ne bom govoril veliko o odsekih, ki se gradijo, kajti te smo že nekoč dorekli in o njih, o vsakem posebej v odboru za infrastrukturo tudi glasovali, pač pa bom rekel in se obrnil nekaj na tisto, kar mene najbolj moti. Moti me v tabeli na strani 44 pri finančni konstrukciji gradnje avtocest v letu 2003, prvič, ko pod točko v tabeli pod 1.1. beremo namenska sredstva, to so tista sredstva, ki so bila z nacionalnim programom predvidena za gradnjo avtocest. 69 milijonov, jih je sedaj v planu samo še, 69 milijard, jihje sedaj v planu samo 37. To se pravi, da smo krepko za 32,7 milijarde znižali tabele. Prav tako tudi del, ki je namenjen in je porabljen od cestnin, na polovico. In od spodaj je zelo pomemben odstavek, ki pravi - z rebalansom nacionalnega programa je določena poraba za leto 2003 v višini 171 milijard 573 milijonov 35.000 SIT. V letnem planu razvoja za leto 2003 pa je na strani virov zagotovljenih 116 milijard 494 milijonov 517.000 SIT. Na strani 44 spodaj. In predvidena realizacija pokriva le 68% nacionalnega programa. Mislim, da to ni dobro. Kljub temu, da se veliko zgradi na leto, na tak način ne bomo lahko lovili našega programa. Vrnem se tudi malo na tabelo, ki prikazuje črpanje kreditov, na strani 42. V poglavju A pod krediti mednarodnih finančnih institucij in tujih kreditih, kredit Autovie Veneto S.P.A., 885 milijonov, vendar imamo 10 milijard na razpolago tega kredita že deset let za določen odsek in tega odseka nikakor ne začnemo graditi. Začnemo, ampak v drobcih. Govorili smo tudi včeraj že o najemu kredita pri banki Kreditanstalt bür Wiederaufbau. V redu, najemamo kredite, sam sem že tudi iz tabel pri prejšnji točki dnevnega reda povedal, da pač to bo lahko iz teh sredstev zaenkrat še vrnjeno, kar bomo najeli kot kredit. To se pravi od bencinskega tolarja in od cestnine. Samo nekoč se bo lahko zalomilo, če bo teh, v nacionalnem programu namenjenih sredstev vsako leto preveč odrezanih. O drugih, o samih odsekih avtocest sam ne bom govoril. Normalno pa tu v dvorani, da se razvname razprava o cestninah. Cestnine in vsaka stvar, kjer mora človek seči v žep, je tista točka, kjer se ljudje oglasijo. Mislim, da bo le potreba v kratkem dobiti pametno primerjavo. Ali tisti, ki se vozimo izven krožišč okrog velikih centrov, res moramo plačevati tako visoke cestnine, in tisti, ki se vozijo okrog velikih naših centrov, se vozijo brez plačila cestnine. Če se spomnite, preko 70.000 vozil je na zahodnem delu ljubljanskega krožišča dnevno, dosti tednov je potrebno, da dobimo tako število na Vipavski cesti, o kateri je prej govoril gospod kolega Mamić. A vendar, mi moramo, kadar se peljemo na zahod, plačevati cestnino ali se voziti po stari cesti. O teh stvareh bo potrebno v državnem zboru doreči in reči, ali bomo vsi oproščeni ali pa naj ne bo nihče. Hvala lepa.
Hvala. Peter Levič, Stranka mladih. Prosim za vaše stališče.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Ko govorimo o avtocestah, predvsem o njihovi gradnji, smo priča zanimivemu fenomenu. Vedno več velikih kritik spreminjanja časovnih rokov in žongliranja s finančnimi sredstvi. Vse dokumente in predpise, ki jih sprejema državni zbor na tem področju, pa sprejemamo skoraj soglasno. Tudi ta odlok o letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003 je šel takšno pot na matičnem odboru. 16 glasov za, nihče proti. To kaže na vdanost v usodo, predvsem pa na to, da sta v skladu s teorijo sodobnega političnega komuniciranja proces in šov nadomestila vsebino. Vendar, če že politično življenje teče na tak način, tega ne bi bilo treba ponavljati tudi pri gradnji avtocest, pa če je še tako prijetno pred kamerami rezati rdeče trakove na posameznih koščkih dograjenih cest, ponavadi pred volitvami. Dejstvo je, da si Slovenci želimo sodobnih prometnih povezav in da jih rabimo. Dejstvo pa je tudi, da že od začetka gradnje niso jasne finančne obveznosti gradnje, da je gradnja bistveno dražja od prvotnih načrtov in tudi kasneje že popravljenih načrtov. Najbolj žalostno dejstvo je, da se konec gradnje avtocest neprestalno odmika. Oorjaških zneskih kreditov se ne splača izgubljati besed, tudi ne o tem, da je cestninjenje na avtocestah pravi vzor za neenakost in za vse tisto, kar je v nasprotju z zdravo pametjo. Videti je, da tudi v bodoče velja, da bodo nekateri plačevali za uporabo avtocest veliko in preveč, drugi pa nič. Mlajše generacije smo tega že vajene, ta vzorec deluje že na drugih področjih. Kaj nam je storiti? Kaj dosti državni zbor ne more. Gradnjo očitno vodijo in določajo drugi. Kdo je to, ne vem. Vem pa, kdo plačuje. Tisti, ki jih zastopamo. Torej, davkoplačevalci, ki nas krivijo za slabo opravljeno delo. Drži tudi, da je zakonodajno - pravna služba jasno opozorila, da so določeni odseki in znatni deli odsekov, predstavljeni v predlogu odloka, zgolj ponavljanje načrtovtekočega leta ali pa še predhodnega leta. Tako bi mogoče lahko odlok preimenovali v odlok o osvežitvi želja glede avtocest za leto 2003. Verjetno pa bomo predlog odloka, bolj kot ne, pod predlaganim imenom podprli vsi, kaj nam pa drugega preostane. Kdo sipa upa iti domov k ljudem in reči, da je glasoval proti razvoju avtocest? Čez kakšno leto pa bomo sprejeli že nov odlok, a vsaj ena stvar je dobra: njegovo vsebino že dobro poznamo. Dobro pa poznamo tudi tisti rek "show must go on". Hvala lepa.
Hvala. To so bila stališča poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Najprej dajem besedo kolegu Branku Kelemini, ki pa se ji odpoveduje. Ivan Mamić, ki se ji ravno tako odpoveduje. Kolega Janez Podobnik - se tudi odpoveduje. Ivan Kebrič, ravno tako. Anton Anderlič, se odpoveduje. Dr. Mihael Brejc - ni navzoč. Anton Butolen.
Hvala lepa za besedo. V bistvu sem mislil spregovoriti o cestah oziroma gradnji avtocest na Ptujskem, pa smo se potem dogovorili, da bo to opravila Lidija Majnik. Zdaj pa vidim, da je ni tu. Zato bi vseeno izrazil pravzaprav presenečenje, da se je gradnja avtocest oziroma odsekov hitre ceste proti Ormožu toliko zavlekla. Vemo, da so posamezni odseki bili v planu že za leto 1999 in za leto 2000, nekateri za leto 2001. Narejene so bile študije, vendar odločitve še ni, zato apeliram, da se ta odločitev čim prej najde. Konec koncev se je treba uskladiti in nam je vseeno, pa gradi ceste Dars in ne občine. Te odločitve je treba čim prej najti in apeliram na Dars, da to tudi stori. Hvala lepa.
Hvala. Jožef Jerovšek.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Pri tej točki bom postavil samo eno vprašanje oziroma bi rad razčistil zadevo, ki sem jo že lani delno odprl, v zvezi s poglavjem 5 - stroški za pripravo investicij in nadzor izvajanja, se pravi, inženirji. Na zelo konkretnem primeru bom opisal svoja opažanja in tudi prosil direktorja Darsa, da poda ustrezno pojasnilo. Namreč, že v identični razpravi v lanskem letu sem opozoril, da je nadzor pri gradnji avtocest očitno slab, kar se odraža v kvaliteti novozgrajenih avtocest. Seveda pa ta nadzor, inštitut inženirja, ni poceni, 2,31% gre za ta namen, kar je po mojih podatkih nad evropskimi standardi. Če so inženirji dobro plačani in ima Dars z organizacijo in pripravo dela inženirjev sklenjene dolgoročne pogodbe, bi moral Dars zahtevati kvalitetno opravljeno delo, kajti s tem bi objektivno izredno pocenil izgradnjo avtocest. Opažam, da se na tem področju pristopa precej v stilu "roka roko umiva" in da se, kot sem že rekel, ta nadzor ne opravlja tako dobro. Zanima me, s kolikimi organizacijami je Dars sedaj že prekinil pogodbo o nadzoru, ker niso solidno izvajali svojega dela. In, koliko je iz naslova reklamacij bila vrednost opravljenega dela pri avtocestah in kako dolgo traja garancija, recimo pri kvaliteti asfalta pri avtocesti. Namreč, zdaj pa konkreten primer. Jaz sem lani opozoril, da je bila takrat novozgrajena cesta Krtina-Ljubljana po izredno kratkem času uporabe oziroma že nova v izredno slabem ustroju cestišča. Sedaj je ista situacija tudi iz nadaljnjim odsekom Krtina-Kompolje oziroma Lukovica. Namreč, dosti se vozim, tedensko po slovenskih avtocestah, seveda največ na odseku Ljubljana - Maribor. In moram reči, d so ti odseki, da je ustroj avtoceste tu v najslabšem stanju, čeprav so najnovejši odseki. Tu pri hitrosti 130 km dobesedno so skakalnice na cesti, avto odskakuje. To je nedovoljeno slaba kvaliteta ustroja ceste in tu ta nadzor ni opravil svojega. Pričakoval sem recimo, da bodo te stvari na cesti Krtina - Ljubljana že odpravljene, ker po mojem je nekdo moral reagirati. Kajti, to mora biti z naslova garancije oziroma reklamacij. Kajti dopuščati tako nestrokovno opravljeno delo, tako slabo zgrajeno cesto pomeni, da se nekomu nekaj pušča oziroma, da najbrž sploh niso bili grajeni vsi materiali ustrezno s predračunom in tehničnimi standardi in na tem področju bo Dars moral bistveno več narediti. To je nedopustno. Na novo zgrajena cesta v takem stanju, ampak to ni barjansko področje. To ni barje. Na barju to razumem. Na barju je situacija drugačna, tam so ta usedanja več ali manj pričakovana. Vendar, to ne gre za barjansko področje in tu nekih tehničnih, tehnoloških izgovorov, da je novo odprta cesta v takšnem stanju, ne more biti. In me zares zanima, s kolikimi ste prekinili pogodbo zaradi nesolidnega opravljanja dela. Kolikokrat je bilo ugotovljeno, da so izvajalci kršili pogodbene dogovore, tehnične standardein tako naprej. Koliko opravljenih del z naslova reklamacij je bilo. Rad bi ravno za ta odsek Lukovica - Ljubljana. Nisem še videl ničesar, razen mogoče so kakšno ograjo popravljali na cestišču, pa ker sem tedensko večkrat na cesti, nisem opazil ničesar. Toliko se pa na tehniko spoznam, da vem, da tu cestišče ni v stanju, kot bi moralo biti za novozgrajeno cestišče. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Geza Džuban.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ker izgleda, da ni več interesa, imam jaz tudi znotraj poslanske skupine malo več časa, da lahko rečem nekaj tistega, kar sem morda že kdaj rekel in je sestavni del nezadovoljstva, ki ga danes znotraj letnega programa vsi izražate. Tukaj je priložnost, da vsak izpostavi svojocesto, za katero pa natančno ve, zakaj je tam, kjer je. Treba je pa nekaj reči. Vsi vemo, kako je nacionalni program nastal leta 1993, ko je bila to samo še hrbtenica, ki je dobivala vedno večja rebra in je nastal križ. In seveda iz milijarde in pol dolarjev, številke so približne seveda, je nastala zgodba petih in več milijard dolarjev, pri katerih smo sodelovali vsi, vsak na svoj način. Jaz ne nasprotujem tistemu, da je tudi 2003 tisto, o čemer se takrat nismo menili. Upravičenost posameznih delov Slovenije, sploh če imajo frekvenco prometa takšno, da je potrebna avtocestna povezava, seveda temu ne moremo in ne smemo nasprotovati. Vmes pa so, z ozirom na to, ker je avtocestni program postal realnost, nastale neke zgodbe, ki so se spreminjale v izsiljevanje na vseh koncih. Prvo je to, da smo avtocestni program razširili tudi na državne ceste, verjetno tudi takšne, da ne moremo in ne smemo nasprotovati. Kaj jaz vem, Koroška recimo avtoceste nikoli ne bo imela in je prav, da se iz nekih sredstev, iz katerih mi financiramo avtoceste, financirajo tudi državne ceste. Kot primer govorim. Vendar so nastajale tudi druge ceste, ki s tem sistemom nimajo nič skupnega. Tudi razni objekti, ki nimajo nič skupnega. Mi smo imeli vmes zgodbe, ko so nekatera izvajalska podjetja razumela zgodbo, da lahko z lopatami hodijo po denar iz tega fonda. Vmešalo se je Računsko sodišče, ki je celo pogojevalo, kje mora iti avtocesta. In seveda tudi lokalne skupnosti in posamezniki so tako začeli. Tisti isti ali tudi politične stranke, ki so pošiljali fakse na Dars, da ne bodo nikoli dovolili gradnje avtoceste, so pozneje, ko so videli, da je tukaj realen denar, pogojevali, da pa mora iti avtocesta točno po njihovih zemljiščih in podobne zgodbe. In seveda program je postal vedno dražji in se vedno bolj zamikal. Tisti, ki smo bili v osnovnem delu programa v hrbtenici Koper-madžarska meja oziroma avstrijska z odcepom na Madžarsko, smo se vedno bolj odmikali zaradi tega, ker je vsak hotel na avtocestnem programu nekaj zaslužiti. Poglejte, vse, kar se plačuje, je na koncu, v tem sistemu je na koncu vsak zadovoljen, ker se zelo drago plačuje in vsak ima možnost pogojevati, zemljišča so pet do desetkrat dražja, kot je tržna vrednost. Nadomestni objekti oziroma izplačila objektov so skoraj staro za novo. Kulturna dediščina ima cenike. Pri nas v Prekmurju je arheologija stala polovico največjega mostu v avtocestnem sistemu v državi Sloveniji. In vse to je botrovalo temu, kar je mogoče še dodati, prišli smo tako daleč, da občine pogojujejo, kaj morajo vse dobiti, kakšne odškodnine, da bo povezana občina oziroma neko območje z avtocesto - če ne boste toliko plačali, ne bomo dali soglasja. In to so zgodbe, ki so botrovale temu, da smo na koncu vsi nezadovoljni in vsak razpravlja o svojem odseku. Mi je pa nenavadno tudi to, da na eni strani govorimo, kako je potrebno zagotoviti denar, potem pa na primeru cestninskih postaj hoče vsak iz svoje občine cestninsko postajo odseliti oziroma jo likvidirati, umakniti - pobirajte povsod, samo v moji občini ne. Zgodbe, ki ne prispevajo k pospešeni gradnji avtocest. Nisem rekel za vse občine, kolega. In pridemo do zgodbe, ki je seveda prekmurska, pomurska, kjer nam kolegi iz Stranke mladih zbirajo podpise, z ozirom na nesposobnost dosedanjih poslancev, ki so bili botri nastanku nacionalnega programa avtocest, kako je treba zbrati podpise, ker pač poslanci s tega konca nismo sposobni "sfurati" nacionalnega programa in tudi letnega programa za 2003, in da je treba s podpisi zagotavljati nadaljnjo gradnjo avtoceste tudi v našem koncu, proti Prekmurju. Ampak zgodba je zanimiva naprej. Ravno vrh Stranke mladih sedi v svetu občine, ki pa vsa leta nasprotuje gradnji avtoceste skozi njihovo območje, in tudi danes še ta ista občina, kjer sedi vrh Stranke mladih v občinskem svetu, ni dala soglasja za traso avtoceste. To pomeni, da se nam program gradnje avtocest spreminja v demagogijo, umazanijo, na kateri je možno iztržiti poceni politične točke. In seveda je to način, ki ustvarja zmedo med ljudmi, ki več ne vedo, kaj je res nikomur ne morejo verjeti; poslancem pa tako ali tako nihče več ničesar ne verjame. In namesto da bi vsak po svoje sodeloval, tudi znotraj lokalnih skupnosti pripravljal ljudi k čimprejšnjemu soglasju v postopkih, ki so potrebni in ki so komplicirani terdolgotrajni, ovirajo še danes naprej postopke, da bi prišli naprej do tistih osnovnih dokumentov, ki pač pospešujejo gradnjo avtocest v določenih območjih. Ta način se meni zdi do kraja nepošten, na vseh teh delih, pa vseh nisem našteval. In, seveda, če bi vmes ne počeli tudi kaj takšnega oziroma mnogo tovrstnih stvari, bi mogoče lahko tudi gradnja avtocest tekla malo hitreje, morda tudi ceneje, zagotovo ceneje, zagotovo mnogo ceneje, ker pač vsak hoče izsiliti vse, čeprav bi se morali zavedati, da je toena, ista vreča. In kolikor dobi eden več, toliko dobi drugi manj. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Sušnik, še želiš razpravo? [[Ne.]] Branko Janc. Ni navzoč. Gospa Lidija Majnik, prosim.
Hvala lepa. Jaz bi rada govorila o točki 1/1, in sicer o eni od prvih avtocest, ki smo jih načrtovali v Sloveniji. In sicer o Pyuenski avtocesti, ali če razložim o cesti Šentilj-Gruškovje, ki povezuje Avstrijo s Hrvaško. Gruškovje je eden od treh najpomembnejših mejnih prehodov nabodoči schengenski meji, in kot vemo, bo Slovenija članica Evropske unije s 1. majem 2004. Do tega mejnega prehoda pa vodi cesta, ki je v razdalji 50 kilometrov označena z neprekinjeno črto. In ima prekinitve te črte samo na izhodih za posamezne ulice oziroma ceste znotraj naselij. Moram povedati, da je bila cesta planirana že za izgradnjo posameznih odsekov v prejšnjem desetletju. In sicer leta 1998, potem 1999 in tako naprej. Kljub temu še vedno obstaja samo primerjalna študija, ki je bila izdelana leta 1999 in ima naslov "Proučitev in primerjava izdelanih variant in predlog najustreznejše variante". Kljub velikemu delu naj povem, da ena varianta povozi arheologijo v celoti, druga varianta povozi arheologijo in vodno zajetje, tretja varianta je po mnenju prometnikov neustrezna. Ptuj je pač že pred 2000 leti, ne po golem naključju, nastal na pomembnih prometnih poteh. Konec koncev je takrat čez območje sedanjega Ptuja peljala tudi jantarna pot. Bilo je križanje smeri sever-jug in vzhod-zahod. Varianta, ki se v sedanjih preigravanjih najbolj preferira, je tudi po tisti študiji iz leta 1999 najdražja. Leta 1999 je bila namreč ovrednotena na 20 milijard, k čemur je potrebno prišteti še dobre 4 milijarde za arheološka izkopavanja. In upoštevati dejstvo, da so arheologi opozorili, da je dediščina tam tako bogata, da mora ostati ohranjena, to se pravi, da te ceste tam sploh ne bi smelo biti. Delček vseh zagat smo sicer že rešili s prestavitvijo križišča, križanja hitre ceste in avtoceste, s tem, da smo jo pomaknili od sosednje občine Hajdina navzdol. In s tem rešili največji problem. To je bilo v naši lokalni pristojnosti. Ampak projekt je tako zahteven, da ga resnično ne moremo reševati parcialno. Ob veliki razdrobljenosti lokalnih skupnosti, ob vseh variantah trase te avtoceste in s tem tudi seveda razdrobljenosti lokalnih interesov se na tej cesti srečujejo še interesi prometnikov, arheologov in naravovarstvenikov. Konec koncev gre za črpališče pitne vode, ki služi skoraj 100.000 prebivalcem. Gre za večtisočletno zgodovino, ki jo skrivajo naša polja. Gre pa predvsem in najbolj tudi za interes lokalnega prebivalstva, čigar življenje je ob sedanjih cestah skorajda nemogoče. Če se čez edini ptujski most dnevno vali preko 35.000 vozil, je ta številka v smeriproti Gruškvlju vsaj tako velika, v turistični sezoni pa še mnogo večja, saj poteka v strnjeni koloni, in to 24 ur na dan. Zato apeliram na Dars, da začne pospešeno izvajati usklajevanja in vse potrebne aktivnosti, zapisane v svojem programu razvoja avtocest v letu 2003, in da resnično že izdela to, kar je planirano v predlogu za leto 2003, da se izdela projektna dokumentacija za odsek Fram-Hajdina, in da začne izdelavo idejnega projekta za odsek Hajdina-Gruškvlje. Ter da se končno preneha preigravanje najrazličnejših variant, ki vodijo samo v odmikanje začetka gradnje. Jaz se močno zavedam zahtevnosti tega prometnega vozla, ampak potrebno ga bo rešiti. Poleg vseh prej omenjenih interesov se nam namreč kaj hitro lahko zgodi še civilna pobuda ali iniciativa, kar je dandanes zelo popularno in aktualno, ki pa že napoveduje zaporo cest. Če bi se nam to zgodilo in da civilna iniciativa uresniči svoje grožnje, mi lahko verjamete, da bo stala kolona do Zagreba v eno smer in do Dunaja v drugo smer. Mislim, da si to zelo težko privoščimo in da bo resnično potrebno pristopiti k izgradnji te avtoceste, saj je ne bodo gradile posamezne občine s 4.000 prebivalci, ampak je nujno potrebna za državo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo bi dal kolegu Dorijanu Maršiču, pa ga ni navzočega. Želi predstavnik vlade še na vprašanja kaj odgovoriti, ali pa predstavnik Darsa? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljam vse poslanke in poslance. Odgovoril bi gospodu Jerovšku na vprašanje [[...]]
Prosim za malo pozornosti v dvorani!
[[...]]glede stroškov inženirja, lahko rečem to, da se v Evropi, povprečni stroški inženirja se vrtijo med 3 do 5%. Drugo, treba je povedati, da je Dars že v preteklem letu štartal z razpisi za izvajanje inženirskih storitev, torej mednarodnim razpisom. Na ta razpis smo pridobili tri izvajalce, torej ni samo en izvajalec na tem področju, in za vsak avtocestni odsek posebej, za tiste, za katere ni bila podpisana v preteklosti pogodba, torej za vse nove odseke. Kar se tiče nadzora kvalitete, je treba povedati, da ga vršijo za to pooblaščene institucije v Sloveniji, od ZAG-a, ZRMK-ja, Igmata in tako naprej. In je treba povedati tudi to, da je Dars večkrat in velikokrat zahteval popravilo, tako pred odprtjem in po odprtju avtocest. Med drugim bi naštel samo nekatere odseke, Selo - Vipava, Razdrto - Vipava, kjer je izvajalec moral popraviti po ocenah stroke nekvalitetno izvedena dela. Bi pa povedal zadnji primer, ki je bil, lahko rečem največji precedens. Pri odprtju avtocestnega odseka Vransko - Trojane, torej tega prvega dela, je dober teden pred odprtjem, 14 dni konkretno, Dars kot investitor zahteval preko ustreznih institucij zamenjavo obrabnega sloja, to se pravi asfaltnega sloja. Izvajalec je na lastne stroške preplastil kompletno oziroma sfrezal najprej in potem preplastil kompletno asfaltni sloj objekta oziroma viadukta Ločica. Enako je bilo tudi na odseku do cestninske postaje Kompolje, kjer je bilo sfrezano in pa na novo položen asfalt pred cestninsko postajo Kompolje. Torej na Darsu in tudi prek pooblaščenega inženirja redno in resno skrbimo za kvaliteto avtocest. Vprašanje, ki je vezano na avtocestni odsek Krtina-Kompolje, gre za odsek, kjer je vijačenje avtoceste. Mi bomo še dodatno proučili, ali je tu lahko problem tudi v projektu ali je tu res problem neravnosti asfaltnega sloja. Hvala lepa.
Hvala vam. Se opravičujem, besedo dajem Tonetu Anderliču.
Prej ste vprašali, če se odpovedujem, pa sem rekel, da ne, pa niste slišali. Mislim, da po tistem, kar je gospod Džuban govoril, ni potrebno veliko govoriti. Bi pa kljub vsemu tri stvari rad rekel. Prva je ta, da me nekako žalosti, da iz leta v leto dobivamo program po neki metodologiji, kjer je vsebovano vse, istočasno pa ne moreš razbrati, kaj se bo pravzaprav zares v tem letu dogajalo. Vsi odseki so našteti, vse številke so naštete, ve se, koliko tega bo, ampak dejansko, da bi lahko spremljali in rekli,v tem programu bo izvedeno to, to in to, na tem in tem odseku, pod takimi in takimi pogoji, in tako naprej. Na to smo opozarjali že tudi v preteklem letu, ampak očitno je navada železna srajca in uradniki se najbrž še najtežje poslovijo od tega. V tej luči je treba pohvaliti, da je zelo pedantno sestavljen program, da je vse napisano, ampak v odnosu na tisto, kar je tudi odbor za infrastrukturo zaključil, torej da ne glede na to, da je sprejel nekaj sklepov, da je državni zbor te sklepe potrdil, da še vedno ni rebalansa nacionalnega programa in tako rekoč bi morala služba za zakonodajo in pravne zadeve opozoriti, da je ta program neskladen z nacionalnim programom, ki ga je državni zbor sprejel, in z rebalansom samega programa. Ampak tudi o tem nič in mislim, da bo šlo v magnetogram in v zgodovino, da smo nekaj govorili, ampak to tako ali tako nič ne šteje, ker sklepi državnega zbora so za vlado in za še koga drugega manj pomembna zadeva. Sprašujem, kdaj bo ta nacionalni program. Istočasno bi rad zagotovilo ali pa odgovor na vprašanje, ali bo v prihodnjem letu kaj več narejenega na cestninjenju. Kajti zapisi, kot so "nadaljevali bomo", "trudili se bomo" in tako naprej, niso zadosti, da bi dosegli tisto, kar pa zares moramo. In sicer, da začnemo tako za izgradnjo kot za vzdrževanje in predvsem za odplačilo kreditov črpati tudi sredstva, ki bodo vplačana ali pa pridobljena iz naslova koriščenja avtocest. Ni mogoče, in tukaj je Geza Džuban zelo lepo povedal, ni mogoče, da se na nek način sprenevedamo, delamo lepi do ljudi, kako ne želimo, da se bodo cestninske postaje gradile, seveda od tistega trenutka naprej, ko je ta cesta že zgrajena, ko je nek standard narejen. Jaz sem trdno prepričan, poznam projekcije za naslednja leta in tudi proračun za leto 2003 in za 2004 ter razvojne programe, da ta država ni sposobna v letu 2004 na primer investirati iz kreditov in iz lastnih proračunskih sredstev ter tistega nekaj drobiža iz cestnin, 440 milijonov evrov v ta projekt, ob vseh drugih zahtevah in potrebah, ki jih ta proračun in ta država ima. Zato je problem gospodarjenja s temi že zgrajenimi sestavni in s temi, ki še prihajajo, po mojem številka ena. Zato je v tej smeri za pričakovati, da bodo tiste analize, ki so obljubljene že dve, tri leta nazaj in so jih odbor za infrastrukturo, državni zbor in, ne vem, kdo še vse naročali, zahtevali, potem tudi obravnavali, ampak iz tega, razen da so tisti, ki te analize delajo, da so zaslužili, iz tega kakšnih resnih efektov in projektov za pobiranje cestnin ni. Pričakujem tudi, da bo v bližnji prihodnosti, ampak res v bližnji prihodnosti, pripravljen tudi kakšen predlog statusnih sprememb gospodarske družbe, delniške družbe, Dars v 100-procentni lasti države, da ne bo to paradržavna institucija, ki bo funkcionirala na uradniški način. Torej, toliko denarja imamo, toliko denarja lahko razporedimo, ni važno, v kolikem času je kaj zgrajeno, ni važno, v kolikem času se bo to amortiziralo, ni važno, na kakšen način bomo pridobili skozi gospodarjenje s temi osnovnimi sredstvi tudi sredstva za to-isto vzdrževanje, kot sem rekel, za odplačevanje kreditov in za novo gradnjo. Seveda vse pohvale za tisto, kar je narejenega sedaj, in mislim, da se je program dinamiziral kar v pravo smer, ampak kljub vsemu, dokler ne bo prišlo do tega, da bo nekdo s temi novozgrajenimi cestami gospodaril in da mu bo v interesu, da je nek odsek optimalno zgrajen in čimprej predan v funkcijo, na način funkcioniranja, kot se meni zdi, da je v pretežni meri sedaj, da se ta denar, ki ga proračun skupaj z državnim zborom, ko odobrava še poroštvo za kredite, in pa tisto malo denarja iz cestnin, da se to med letom investira in kar iz tega nastane, pač nastane. Mislim pa, da bi vendarle rabili odgovor, mogoče sem ga preslišal, na vprašanje, kdaj bo rebalans nacionalnega programa prišel v državni zbor.
Hvala lepa. To je bila splošna razprava, ki jo s tem zadnjim prijavljenim razpravljavcem zaključujem. Želimo dobiti samo še odgovor vlade. [[Glas iz ozadja.]] Bo še priložnost, kolega Sok. Najprej bi dal besedo ministru za odgovor na postavljena vprašanja.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi mogoče to, kar kolega Božič prej ni odgovoril, ker je odgovoril na del vprašanj. Glede problema cestninjenja in tako naprej, mislim, da smo že v prejšnji točki mnogo govorili, tako da ne vem, če je smiselno to še enkrat poudarjati. Gospe Majnikovi bi pa seveda pritrdil ta problem, predvsem na vozlišču Ptuj. Za Ptuj so resnični podatki, da je eden od največjih zamaškov na temu mostu preko reke Drave, kjer je, mislim, da res okoli 35.000 vozil. Zaradi tega smo se tudi že s programom v letošnjem letu dogovorili z lokalnimi skupnostmi za razreševanje tega problema pri ptujskem vozlišču. Res je, da tam na področju Hajdine so vsi tisti problemi, ki ste jih naštevali, in da smo v programu, v planu dela za leto 2002 tudi pri postavki - Priprava dokumentacije in tako dalje, tudi takrat v državnem zboru smo vključili tudi pripravo dokumentacije za odsek od Ptuja do Gruškovja oziroma do hrvaške meje, glede na to, da ta odsek ni sestavni del nacionalnega programa. Te določene aktivnosti, priprava na tem odseku, tudi potekajo. Gospod Anderlič je opozoril na nekatere zadeve, na katere ni treba, so takšne, kot so, bi samo mogoče na zadnje vprašanje rekel to, da imamo v teh dneh pripravljene makroekonomske študije o vplivu izgradnje posameznih faz in pa druge študije, druge osnove. Tako lahko z gotovostjo rečemo, da bo pripravljeno vladno gradivo v pozni pomladi naslednjega leta in v pozno spomladanskem delumora priti to gradivo tudi v razpravo in obravnavo in sprejem v državni zbor. Hvala lepa.
Hvala. Jaz bi zdaj prešel na razpravo o amandmajih. Odbor za infrastrukturo je dal dva amandmaja, enega k preambuli odloka, k poglavju I, k točkam 1.3.6 in 1.3.8. Dajem v razpravo ta dva amandmaja. Želi kdo besedo? Preambula najprej. Kdo želi razpravljati o preambuli?
Samo eno vprašanje, gospod podpredsednik. Mi smo vložili amandma k poglavju 1.3.6 in poglavju 1.3.10, ki jih zdajle niste navedli.
No, če sem rekel, da sem zdaj pri preambuli, potem bi prosil, če želi kdo razpravljati o preambuli sami. Kolega Sok.
Hvala lepa. Ker gre za amandma k preambuli, bi rad nekaj besed povedal o odloku kot celoti. Zelo me veseli, da letos prvič po enem času obravnavamo ta odlok v nekem zakonitem roku, se pravi pred letom, preden se gradnja začenja. V prejšnjih letih smo ta odlok vedno sprejemali nekje tam skoraj v drugi polovici tekočega leta. V bistvu bi se strinjal s tem, kar je povedal kolega Anderlič, da je odlok napisan v nasprotju z nacionalnim programom izgradnje avtocest in bi ga podprl, če bi njegova stranka ne bila del te vlade, ki pravzaprav to povzroča in ki je odgovorna za to, da je, ne vem, že leta 1994 pa potem z rebalansom bil v parlamentu sprejet en nerealen nacionalni program. Sedaj je na vas, da ta nerealen nacionalni program spremenite in tako ustvarite zakonito podlago, da ne bo ministrstvo mimo zakona samo po svoji presoji spreminjalo in določalo prioritet. Sedaj se namreč dogaja, da ministrstvo pač po lastni presoji določa prioritete. To pa se je, spoštovani gospodje, začelo takrat, ko je minister Gantar nadomeščal določen čas ministra Presečnika. Takrat ste začeli spreminjate prioritete izgradnje. Kaj je bistvo pri vsem tem? Bistvo seveda je, da ta država nima dovolj finančnih sredstev. Enostavno nimamo dovolj finančnih sredstev. Tu bi rad opozoril tudi na kar dvakrat dano obljubo sedanjega mandatarja, nekdanjega finančnega ministra, ki je tako pri proračunu za leto 2001 kot pri proračunu za leto 2002 zagotovil tukaj v parlamentu, da bomo del slovenske avtocestne mreže gradili na podlagi koncesijske izgradnje. Sedaj smo konec leta 2002, vendar kljub zapisu v vaši koalicijski pogodbi ni o tem zakonu o koncesijski izgradnji nič. Dejansko na tej podlagi ni vlada naredila tistega, kar bi morala. Sam sem seveda med tistimi državljani, ki sploh več ne verjamemo, da vladi gre za to, da bi hitro zgradili ceste. Prepričan sem, da ni več to prioriteta, da je prioriteta to, da je ta gradbena operativa dolga leta maksimalno zaposlena, da pa seveda nastaja gospodarska in družbena škoda, to pa se pravzaprav te vladajoče garniture ne tiče. Danes smo tu malo skritizirali, zadeva bo šla istim potem naprej. Čez eno leto bomo spet malo skritizirali [[...]]Dejstvo je, da ob takšni gradnji avtocest, se pravi, 20 kilometrov na leto, bo približno naslednjih 20 let delo za sedanjo gradbeno stroko, ki se s tem ukvarja, gradi pa nekatere odseke zelo slabo - ima kolega Jerovšek prav, ko je opozoril na to - so posedanja na novih odsekih cest, so posedanja, ki jih nihče ne popravi, in na takšen način se ta zgodba odvija naprej. Minister Presečnik je včeraj na odboru za infrastrukturo obljubil, da bo v poletnem času ta rebalans nacionalnega programa vendarle prišel v parlament. Seveda vas bomo, minister, vsaj mi v opoziciji za to vašo obljubo držali. Se pa zavedamo, da če ni denarja, se ne da narediti bistveno več, pa četudi se vam je, gospodje iz LDS, mogoče uprla Stranka mladih, izgleda, da bi naj sedaj bila Stranka mladih kriva za to, da se ceste ne gradijo tako, kot bi se morale po planu. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Sok. To sicer ne piše v preambuli, ampak ste izrabili tudi to razpravo. Želi še kdo o preambuli razpravljati? Prehajamo na razpravo o točki 1.3 in amandmaju odbora k točki 1.3. Želi kdo besedo? Imamo prvo poglavje in amandmaje k temu, po točkah. Posebej točka 1.3? [[Nihče.]] K točki 1.3.6 imamo dva amandmaja, enkrat odbora, enkrat Socialdemokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ne bi ponavljal, kar je bilo v zvezi s tem amandmajem že rečeno. Ker pa sem na predstavitvi za kandidata za ministra vprašal v zvezi s konkretno to cestninsko postajo, kakšno je njegovo stališče, mi je tako, kot na vsa ostala vprašanja odgovoril dokaj na hitro, da je to zadeva, ki jo je nujno treba urediti zaradi pritiskov tudi lokalne skupnosti in želja lokalne skupnosti po ureditvi tega problema. Ker o tem še ni bilo govora, moram na tem mestu eksplicitno povedati, gospod minister, da so me ljudje, ki so prosili našo poslansko skupino, da vložimo ta amandma, zelo konkretno opozorili, da v primeru izgradnje te cestninske postaje, ob tem, kar je v obrazložitvi amandmaja zapisano, da ni vzporedne ceste, da bodo to preprečili z vsemi možnimi sredstvi: z zaporami cest, z državljansko neposlušnostjo, ne vem s čim še vse, lahko preverite pri njih. Zato vas opozarjam, da ta amandma sprejmete v izogib temu, kar sem ravnokar povedal. Mislim, da ni namen Darsa in pa ministrstva za promet, da si na glavo nakoplje ob vseh problemih, ki jih že itak imate, še tak problem. Zato vas dobronamerno opozarjam na to zadevo in prosim, da to upoštevate. Hvala.
Hvala, kolega Zamernik. Še kdo o točki 1.3.6? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo po tej točki. In še razprava o točki 1.3.8. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo o tej točki in še o amandmaju k točki 1.3.10. poslanske skupine Socialdemokratske stranke. Nihče ne želi razpravljati, ker je bilo že več ali manj to povedano. Hvala lepa. S tem zaključujem razpravo in prekinjam 14. točko dnevnega reda. Nadaljevali bomo z glasovanjem. Samo trenutek, da kolegica prevzame vodenje nadaljnje seje. Hvala.
Spoštovani in spoštovane, prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Lepo prosim za pozornost, da ne bo očitkov, da ne vemo, o čem glasujemo. Nadaljujemo najprej s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika Republike Slovenije. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Kazenskega zakonika Republike Slovenije, druga obravnava, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo! Navzočih nas je 59. Za je glasovalo 38, proti 20. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakonika končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O JAMSTVENEM IN PREŽIVNINSKEM SKLADU REPUBLIKE SLOVENIJE, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona v drugi obravnavi ni bilo sprejetih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o zakonu. Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da je zaradi sprejetih amandmajev zakon neusklajen. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo! Navzočih nas je 64. Za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PREKRŠKIH. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona v drugi obravnavi ni bilo sprejetih amandmajev, v tretji obravnavi amandmajev ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o zakonu. Opozoril, da bi zaradi sprejetih amandmajev bil zakon neusklajen, ni. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo! Navzočih nas je 65. Za je glasovalo 48, proti 14. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O OMEJEVANJU PORABE ALKOHOLA. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, in sicer o amandmaju vlade k 15. členu. Glasujemo. Navzočih nas 63. Za je glasovalo 51, proti 3. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Tako smo končali glasovanje o amandmajih. Predstavnica vlade bi želela podati opozorilo v zvezi z usklajenostjo zakona. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani. Vlada je ugotovila, da so zaradi sprejetih amandmajev posamezne določbe predloga zakona neusklajene. Zato je pripravila uskladitvene amandmaje. Oprostite, tak je poslovnik, da vlada [[...]] [[prekinjeno.]] [[...]]Zaradi sprejetih amandmajev, prejšnjih amandmajev in tudi 15. amandmaja, je prišlo do določene neusklajenosti. Poslovnik naroča oziroma omogoča, da vlada pripravi uskladitvene amandmaje, kar smo pripravili in vam je razdeljeno. Hvala.
Hvala lepa. Tudi predstavnik zakonodajno pravne službe deli mnenje. Dam vam besedo. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kot je že predstavnica vlade [[...]]
Lepo prosim za mir.
[[...]]opozorila, smo dolžni opozoriti v skladu s petim odstavkom 140. člena na to, da je prišlo do neusklajenosti. Tu so zdaj pripravljeni amandmaji, ki smo jih strokovno že uskladili.
Hvala lepa. Do neusklajenosti zaradi sprejetja amandmajev je prišlo, kar je potrdil tudi predstavnik zakonodajno-pravne službe. V ta namen dobivamo zdaj na klop uskladitvene amandmaje vlade Republike Slovenije k predlogu zakona o omejevanju porabe alkohola, v tretji obravnavi. Ker smo sprejeli amandma vlade k 15. členu, ti amandmaji usklajujejo, zaradi tega sprejetega amandmaja, določila, ki so postala zaradi tega sprejetja neusklajena. Počakala bom nekaj minut, da pogledate te amandmaje in jih proučite. Izvolite, gospod Anderlič.
Moram reči, da tudi v imenu skupine zatrjujem, da ni mogoče o teh amandmajih v tem trenutku odločati, ker smo jih dobili na mizo. Po mojem vedenju smo sprejeli manj amandmajev, kot se sedaj predlaga uskladitvenih amandmajev, torej na več členov, zato predlagam, da to točko prekinete in greste naprej z drugo. Če bomo ugotovili, da je stvar konsistentna, potem je v redu, sicer bomo preložili na eno od prihodnjih sej.
Hvala lepa. Lepo prosim, da se ne razburjamo po nepotrebnem. Prekinjam to točko dnevnega reda v tej fazi, da smo seznanjeni z uskladitvenimi amandmaji je treba dati priložnost poslanskim skupinam, da si pogledajo uskladitvene amandmaje, preden o njih odločajo. Zato prekinjam to točko dnevnega reda, torej 10. točko. Če bom dobila pojasnila s strani poslanskih skupin, da so se seznanili s temi uskladitvenimi amandmaji, bomo prešli tudi na odločanje o njih. Nadaljujemo s prekinjeno 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - S PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O ORGANIZACIJI IN FINANCIRANJU VZGOJE IN IZOBRAŽEVANJA. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu, gospod Anderlič, izvolite, v imenu poslanske skupine.
Predloga sklepa ne bom podprl in tudi poslanska skupina Liberalne demokracije ga ne more podpreti, ker je na prejšnji seji bil sprejet zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o financiranju vzgoje in izobraževanja po dolgem usklajevanju in ker ima ta zakon direktne in velike posledice za proračun za leto 2003 in 2004 in ker je čas za vlaganje amandmajev na proračun za 2003 in 2004 že potekel in ni mogoče tega vključiti v proračun, gre pa za velike materialne posledice, je seveda v tem trenutku ta zakon nemogoče podpreti in ga s tem pospremiti v nadaljnjo proceduro. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Podobnik, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Podprl bom predlog sklepa, da je zakon o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja primerna podlaga, da se procedura nadaljuje. Prepričan sem tudi, da me bodo pri tej odločitvi podprli kolegi iz poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Kot je poznano, naj bi s to dopolnitvijo zakona rešili problematiko prevoznih stroškov otrok, ki bivajo oziroma se vozijo v šolo v bolj oddaljene kraje, nad 10 kilometrov. Osnovni cilj zakona je, da bi vsem šolajočim otrokom zagotovili enake izhodiščne možnosti za pridobitev želene izobrazbe. Danes je bila pri tej točki dnevnega reda zelo vsebinska razprava. Jaz sem prepričan, da imamo poslanci argumente, da odgovorno odločimo in podpremo, da gre postopek naprej. Kolega Tanko je javno povedal, da je pripravljen v okviru procedure upoštevati nekatere predloge, zakon eventualno dopolniti,ima samo dva člena. Je pa vprašanje, ali sedanja generacija otrok, prej je bilo govora o alkoholu, zdaj pa je o otrocih, vprašanje je, katera tema je pomembnejša. Obe sta pomembni, ampak ta je tudi pomembna. Gre za generacije tukaj in zdaj. Za vsako generacijo gre. Vsaka je izjemna. Državni zbor je pred odgovorno nalogo, da najde načine, da ne bo nobena generacija deprivilegirana. Če so v Sloveniji generacije mladih, ki so depriviligirane, se jim kršijo človekove pravice. V okviru procedure bo lahko večinav državnem zboru nekatere določbe poslanskih kolegov spremenila. Obstajajo postopki, da se veljavni proračun za 2003 zelo malo spremeni. Ključ za ta zakon bi bil potem proračun za 2004. Tukaj imamo vse odprte možnosti, da danes omogočimo, da se postopek nadaljuje. S tem bomo omogočili in bomo lahko rekli, da je s tem tudi storjen pomemben korak, da se tudi zmanjšujejo regionalne razlike v Sloveniji. Niso krivi tisti, ki živijo v takih geografskih pogojih, da so se primorani voziti dneve in dneve v srednjo šolo. Predlog, da je zakon primerna podlaga, bom podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu gospod Pukšič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Jaz bom takšen predlog spremembe zakona podprl. Dejstvo je, da je dovolj jasen s spremembo enega člena. Dejstvo je, da bi po tolikih besedah, da je potrebno več narediti za skladni regionalni razvoj, da je potrebno na teh področjih poskrbeti za možnost razvoja, bi bil prvi korak izobraževanje mladih in dati možnost mladim na teh področjih. Dejstvo je, da je avtobusna karta danes daleč previsoko cenjena in cena avtobusne karte je daleč previsoka. Z cca. 15 km nekateri ali nekatere mame odštejejo od 40% do 50% svojega osebnega dohodka. Jaz verjamem, tudi sedaj po tem mnenju, ki je prišlo na Slovensko razvojno družbo, da bo ministrstvo za gospodarstvo dobilo tako rekoč 1,4 milijarde sredstev, ki jih ne bo potrebno izplačati menedžerjem, in lahko vlada to preusmeri za financiranje teh prevozov otrok v šolo. Tudi če se pri drugih subjektih, kot je Zavarovalnica Triglav in tako dalje, določene zadeve preusmerijo v to, bo končno prvi korak o govorjenju skladnega regionalnega razvoja vsaj minimalno narejen, zato bom ta predlog podprl. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Gaber izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, gospe in gospodje! Govorimo o realnem problemu, tudi o realnem problemu neenakosti v Sloveniji, o katerem je govoril kolega Podobnik. Vprašanje, ki je pred nami in eventualno omogoča nestrinjanje, torej ne zadeva stvar samo, ne zadeva vsebine. Vprašanje, ki realno stoji pred nami, je način, na katerega je mogoče začeti postopoma zmanjševati ta segment neenakosti in ovir, ki stojijo pred določenim delom populacije, da se lahko enakopravneje z drugimi šolajo. Mislim, da smo v taki fazi, tako sprejemanja proračuna kot nekaterih drugih aktov, in da je hkrati pred nami tudi dejstvo, da je mogoče urediti to vprašanje s pravilnikom, kot ga že ta trenutek ureja ministrstvo za šolstvo, da bi bilo pametno tukaj se odločiti za to, da s pravilnikom začnemo, če je le mogoče, z letom tri, vsekakor pa z letom štiri reševati ta problem. To je racionalen mogoč pristop in sam se bom seveda zavzel za takšen pristop. Ne potrebujemo zato spremeniti zakona.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu gospod Tanko.
Hvala za besedo. Predloženi zakon predstavlja delni korak k odpravi razlik, k izravnavi pogojev šolanja med podeželjem in mestom, ureja tudi, da pravzaprav gmotni položaj družine ni tisti, ki odloča o tem, ali bo lahko otrok iz oddaljene in revne družine lahko sploh šel na šolanje ali ne in mislim, da trenutno stanje na tem področju poglablja, radikalno poglablja in povečuje te razlike med središči in podeželjem, in to kljub temu, da vsi ugotavljamo, da gre za očitno evidentno nižji standard na podeželju, da gre za nižje plače na podeželju, da na podeželju izginjajo delovna mesta, da se dnevno vrstijo pritiski in migracije na središča in tudi na socialna stanovanja v središčih. Kljub temu vse te razlike podpiramo in toleriramo in tudi toleriramo drugorazrednost podeželja. Mislim, da ni nujno, da podeželje ostane drugorazredno. Kar zadeva urejanja zadev ali s sklepom ali s pravilnikom ali z zakonom, mislim, da je mnogo bolj čvrsto, mnogo bolj resno, da se ta stvar uredi z zakonom. Ne glede, na kakšen način to urejamo, pa ima to finančne posledice za državni proračun. Ne glede na način urejanja, ima reševanje tega problema posledice za državni proračun. Če to zapišemo v zakon, je to obveza. Če je to pravilnik ali sklep, pa se to lahko premika, popravlja, koregira in tako naprej. To se pravi, pravilnik je mnogo manj obvezujoča zadeva, kot je zakon. Zato tudi predlagam, da se ta zadeva, ki zadeva naše največje bogastvo, uredi z zakonom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Brenčič, obrazložitev glasu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom prav gotovo predlog sklepa oziroma zakona podprl. Še vedno ostaja možnost, da se ga v drugi obravnavi oblikuje v tako vsebino, kar je še znosno za obstoječo dveletno proračunsko, že skoraj zaključeno prognozo. Zakaj ga bom podprl? Absurdnost je vedno bolj prisotna, kakšen odnos imamo mi do posameznih generacij. Kadar je vprašanje sprememb zakonodaje, pa naj bo to zakon o vojnem nasilju, ko prinaša vsakič nove upravičence, ni problem milijarde, ene milijard, dve. Ko je vprašanje neke generacije, ki je sorazmerno dala svojo dobo skozi, ni problema. Ni problema transferjev v ZPIZ. Ni problem 10, 100 milijard. Ko govorimo o generaciji, ki šele išče svoj prostor pod soncem, ki bo jutri tista generacija, ki bo omogočala, da bo družba kot taka preživela, je problem najti neko prerazporeditev ali nek minimalen obseg sredstev znotraj proračunske strukture njej v dobro. To je nevzdržno. Tega se bomo mi morali zavedati. Kdo je tisti, ki nima danes možnosti, da vpliva, z argumentom na to, kar mu pripada. To so mladi.Ta generacija, ki se zdajle šola, ji ni vseeno, kako ta generacija in ta familija zdrži ob teh prevoznih stroških tam nekje iz Loške doline do Ljubljane. In ne vem, zakaj naj ne bi našli, lahko je to mogoče s pravilnikom. Samo sem prepričan, da je veliko bolj modro, da zakon v drugi obravnavi oblikujemo v tako vsebino, kar bo še znosno za proračunsko dveletno obdobje. Zato bom jaz sigurno sklep podprl. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu po vrstnem redu. Najprej gospod Jerovšek, potem gospod Peče in gospod Kavtičnik. Izvolite, gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Žal mi je, da smo pravkar slišali, da se je prihodnja vlada predstavila tukaj med nami s tako odklonilnim stališčem na tako, za slovenski razvoj, pomembnem vprašanju, kar je tudi na simbolni ravni izredno simptomatično. Namreč, dejstvo je, da bo po takem odklonilnem stališču jasno, da bodo v bodoče, ko bo nova vlada, depriviligirani, še bolj depriviligirani, odrinjeni še bolj odrinjeni, kljub lepemu govorjenju o regionalnem razvoju, o ministrici za regionalni razvoj in tako naprej. Argument, da ravno za te potrebe ni denarja, je ničen, je nesprejemljiv. Lahko se pa naredi pogodba in se menedžerjem daje milijarde in milijarde. To je pa vedno mogoče. Za to pa je vedno denar. Niste zainteresirani, da bi številni mladi iz odročnih krajev, ki so pa morda, celo vsaj tako sposobni, ali pa morda jih je življenje kalilo že toliko, da so sposobni v življenju za nacionalni korpus storiti več, kot kak pomehkužen in privilegiran otrok. Za te ni denarja. Krasno sporočilo pošiljate. Jutri ga na glas poveste, kakšna sporočila pošiljate Slovencem v tem trenutku, ko bi naj računali in verjeli, da se bo nekaj spremenilo v slovenski politiki. Še hujše, politika centralizacije se bo še poglobila. Nesprejemljivo je takšno stališče. Ni pa tudi sprejemljivo, da se z zakonom ne da narediti nič. Lahko v teh prehodnih določbah določimo tudi začetek uveljavljanja te politike. Če pa ne bomo na simbolni ravni sprejeli, da smo pripravljeni storiti nekaj za večjo enakopravnost in bolj enakopravne izhodiščne možnosti mlade generacije, pa je to popolnoma nesprejemljivo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Peče, izvolite.
Zakon bomo seveda v Slovenski nacionalni stranki podprli. Zdi se nam dolžnost, da to naredimo. Ocenjujemo, da bi državni zbor z veliko večino moral zakon sprejeti in to predvsem iz dveh razlogov. Prvega, ki ga je gospod Brenčič v svoji obrazložitvi povedal, to je v ustvarjanju starostnih razlik, da ta državni zbor oziroma ta slovenska politika najde posluh za eno starostno skupino, za drugo starostno skupino, ki pa je po moji oceni še pomembnejša in za napredek naše države še pomembnejša, pa ne najde posluha. Po drugi strani se mi zdi, da bi z zavrnitvijo tega predloga zakona dosegli samo še razkorak v negativnem smislu v okviru skladnega razvoja naše države. Zakon bomo v okviru poslanske skupine podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kavtičnik, izvolite.
Hvala lepa. Prej sem govoril v imenu poslanske skupine, zdaj govorim v svojem imenu. Namen predlagateljev je dober. Prepričan sem, da tu ni poslanca ali poslanke, ki ne bi želela našim otrokom dobro. Seveda je vprašanje rešitve, kako pomagati oziroma na kakšen način zagotoviti sredstva. Problem je večplasten. Tu bomo morali poseči oziroma če bomo hoteli ta problem rešiti, bomo morali poseči v različna ministrstva, kajti pred nami je proračun in vemo, da na tak način, da bomo 4 milijarde in pol sredstev namenili ministrstvu za šolstvo in šport, ni rešitve. Zato smo in sem tudi sam predlagal, da bi reševali problem na tak način, da bi predlagatelji zakona skupaj z vlado pomagali oziroma iskali rešitev v možnem sklepu, ki bi ga sprejeli, ne pa v zakonu. Vendar bom zakon vseeno podprl, ker verjamem, da je možno v drugi obravnavi in potem tudi v tretji obravnavi najti možno rešitev. Še vedno je možno, da tega zakona v drugi ali tretji obravnavi ne podpremo, če ne bo prave rešitve. Sam bom zakon podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite. Potem gospod Jakič in nato gospod Bajuk.
Hvala lepa. Verjamem, da bo večina nas, poslancev, ki prihajamo s podeželja in ki poznamo velikost tega problema, ta zakon podprla. Konec koncev gre za prvo obravnavo in je možno to potem še na nek način pač spremeniti. Razlika je seveda med pravilnikom in med zakonom. Pravilnik je pravilnik, zakon je pa zakon. Po vsej verjetnosti gospod Gaber tudi to ve, in ne vem, zakaj je on predlagal, da bi sprejeli, da bi se to uredilo s pravilnikom. Rad pa bi opozoril še na nekaj. Jutri, ko bomo sprejemali rebalans proračuna za leto 2003, boste lahko videli, da se z rebalansom za leto 2003 bistveno zmanjšujejo sredstva, in sicer subvencioniranje avtobusnih linijskih prevozov. To pomeni, da tudi na takšen način, kar se tiče podeželja, delamo izrazito neenakopravno, kajti že danes je v tem smislu podeželje prizadeto in če bomo še zmanjševali število avtobusnih linij, potem seveda ti otroci, ne samo da morajo dosti plačevati, niti se sčasoma ne bodo imeli s čim voziti do centrov, kjer so srednje šole. Na žalost je pač tako, da niso vsi otroci od, ne vem, županov LDS-a, da bi se lahko z avtomobili, uradnimi, in takonaprej prevažali v šole. Za večino pač morajo starši to plačevati in res je ta strošek zelo velik, zato pričakujem, da bo večina poslancev to podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jakič, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Poglejte, moram reči, da sem vedno najbolj vesel, ko o povečanju sredstev za mlajše generacije govorijo tisti, ki vedno glasujejo za popravo krivic za nazaj in delijo milijarde in milijarde slovenskih tolarjev. Mladi bibili seveda potrebni tega. Sam kot Ljubljančan moram reči, da imam malo moralnega mačka, glede na to, da večina tistih, ki so v Ljubljani, v resnici je srečnih in jim ni potrebno do šole iti deset kilometrov ali več od kraja stalnega bivališča. Ampak seveda predlog zakona, kot je predlagan s strani podpisnikov, je seveda na nek način demagoški. Govori o 50% subvencije, ne govori pa o selektivnosti le-tega. Zakaj bi gospodu, ne bom jih imenoval, ampak nam ali pa Romanu Jakiču nekdo subvencioniral mesečno vozovnico za njegovega sina, ki ima bruto 800.000 SIT. In tu je demagogija. Če je predlagatelj menil, da je potrebno nekaj storiti, potem bi opozoril vlado Republike Slovenije, da se v resnici 21. alinea sedmega odstavka, ki govori o sredstvih za subvencioniranje prevozov in prehrane za učence, vajence in dijake ter študente višjih šol, ki bi jih morali zagotavljati iz državnega proračuna, da se le-te ne zagotavljajo na ustrezen način. Ne pa, da se gre v predlog novega osmega odstavka, ki govori, ne glede nato, da že imamo izhodišče za selektivno subvencioniranje, predlagajo 50% kar tako povprek in s tem se jaz seveda ne strinjam. Bom pa seveda danes zelo pozorno poslušal tiste, ki govorijo o generacijskem [[...]] [[nerazumljivo.]] [[...]]in tiste, ki bodo jutri pritiskali tipko za milijarde za krivice za nazaj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Sam sicer živim v Ljubljani, a vendar predstavljam in sem bil izvoljen v slovenskem podeželju in sedaj imam pred očmi mater treh otrok, ki je v mojo poslansko pisarno prišla in mi razložila problem. Problem, da dva otroka se že vozita, in sicer daleč, ni važno, kako daleč, 27.000 tolarjev na mesec daleč za vsakega. Ta gospa je delala za 70.000 tolarjev in mi je povedala, da tretjega ne morejo poslati. V imenu tistega tretjega bom glasoval za ta zakon. Hvala lepa. Ne morem pa tej gospe razlagati, da sem svojo odgovornost odložil na en poslovnik, ki morda, ne vem, kaj je gospod kandidat za ministra za šolstvo obljubil, da se bo morda to rešilo na drugi način. Naš pravilnik, naša odgovornost je, da sprejmemo zakone. Ta zakon je ključnega pomena, da zagotovimo enake možnosti v naši državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kacin, izvolite, potem gospod Vizjak in potem dr. Bernik. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi. Jaz tega zakona preprosto ne morem podpreti. Dolgo časa sem tehtal, kaj pravzaprav storiti, saj je to, kar je bilo danes slišati, blagodejno ušesom in zveni nekako logično. Ampak spomnil sem se, ker imamo ravno tukaj predstavnike ministrstva za promet, pa Darsa, pa še koga. Kako hudo se mi vsi dogovorimo za milijardo dodatnega denarja, da bi "poflikali" največje zadrege, ki jih imamo na lokalnih cestah. In ugotavljamo, da je milijarda prevelik znesek in ga ne uspemo izboriti, kot amandma celotnega državnega zbora. Tukaj pa se lahko brez težav, zelo čustveno pogovarjamo o 4 milijardah in pol, ker je gospod Bajuk dobil na obisk mater treh otrok, ki se mu je potožila zaradi stroškov, ki jih ima. Gospod prihajajoči minister za šolstvo je nedvoumno povedal, da je mogoče problem rešiti s pravilnikom. Pravilnik je v pristojnosti vlade. Nista potrebni še dve branji državnega zbora z 90 poslanci, tako kot to uprizarjamo danes tukaj. Zato se mi zdi, da je treba prepustiti pot racionalnosti. In končno, ko se po vsem tem, človek sprašuje, naj spregovori ali ne, da ga ne bi napadli, da zganja demagogijo, bi se rad spomnil, da smo se zelo pozitivno odzivali na vse zbiralne akcije, za pediatrično kliniko, pošiljali smo medvedke, zbirali smo denar, pa je to šlo nekam drugam in namen ni bil dosežen. Zato se mi zdi, da je edina pot, ki vodi k uspehu, odločitev za to pristojnih, za to plačanih. To pa je vlada in ministrstvo za šolstvo, znanost in šport, da najde v okviru svojih pooblastil, v okviru odgovornosti vlade in pravilnika, ki sodi v njihovo pristojnost, rešitev, ki bo selektivna. Zato tega ne morem podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vizjak, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Proračun je velik, kot pač lahko pridobimo prihodkov. Stvar nas in vlade pa je, da odloči o prioritetah, kako bomo denar porabili. In razumem, da marsikateremu Ljubljančanu ni prioriteta financirati prevoze otrok, ki so iz oddaljenejših krajev v šolo in s tem izenačiti možnosti dostopa do izobrazbe. V proračunskih memorandumih smo zapisali, da smo in bomo na znanju temelječa družba. Seveda, na znanju očitno temelječa družba centrov, periferija, provinca pa naj bodo "buteljni". Tudi sam prihajam iz takih krajev in vem, kako težko nekateri starši plačujejo šolanje svojem ljudem. Poglejte, ta zakon je klic na pomoč. Klic na pomoč. In lahko danes tu z neko moralno gesto podpremo ta klic na pomoč in tudi omogočimo bodočemu ministru, da s pravilnikom uredi to vprašanje, če sam oceni, da je potrebno urediti še kake druge socialne korektive oziroma kake druge selektivne mehanizme. To podpiramo. Vendar, za božjo voljo, to je lahko danes tu moralna gesta, podpora tej ideji, ki lahko doživi tudi drugačne izhode oziroma tudi drugačne rešitve, ki so pravičnejše. Zato menim in bom sam tudi podprl, zaradi ideje in zaradi tega, tako imenovanega klica na pomoč. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Bernik, izvolite, potem gospod Kebrič in nato gospod - ne boste? Gospod Kebrič, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Želel sem, in sem pravočasno dvignil roko, replicirati kolegu [[...]]
Samo obrazložitev glasu, gospod Kebrič!
Kajti ne strinjam se s takimi izjavami, da tu v državnem zboru ločujemo državljane na bolj ali manj zaslužne. To je moja razprava ob tej točki. Če kdo, potem starejši razumemo situacijo, kakršna je. Mi smo odraščali ob raznih priložnostih in vemo, kaj pomeni danes izobrazba, ko vstopamo ali se včlanjujemo v Evropo. Ne morem pa pristati na to, da se državljani v državnem zboru razlikujemo in ocenjujemo, kdo je bolj ali manj zaslužen za kaj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rokavec, se opravičujem, nekdo je tam še dvignil roko za obrazložitev glasu, pa nisem videla. Potem gospod Kelemina. Gospod Rokavec, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci! Glasoval bom za ta predlog zakona, predvsem s tega razloga, ker je treba omogočiti celotni mladi generaciji enake pogoje za študij; in tudi zato, ker je verjetno prioritetna naloga države, da najprej vlaga v znanje, ker predvsem vlaganje v znanje lahko naredi največji premik tudi k višanju splošne blaginje v državi. Če je karkoli narobe v zvezi s tem, z metodologijo kakšen naj bi bil dejansko najbolj pravičen način subvencioniranja ali selektiven pristop in tako naprej, imamo še vedno v celotni zakonski proceduri možnost zakon dopolniti v drugem in tretjem branju. Zato obstajajo kakršnekoli možnosti za dopolnitev tevsebine, ki pa gotovo, kot je bilo tudi ugotovljeno, ima pozitivno naravo in je treba narediti ta premik, danes in tukaj. In tudi prihodnji minister za šolstvo bo imel večjo možnost pripraviti ustrezen pravilnik, če bo tudi to besedilo zapisano v zakonskem tekstu. Če ne, se bomo lahko vedno ukvarjali tudi z različicami in z razlagami, ali je možno omenjeni pravilnik umestiti ali ne. Zato mislim, da je skrajni čas, da prisluhnemo temu predlogu, ne glede na to, iz katere poslanske skupine prihaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kelemina - ne. Gospa Zupan, izvolite.
Hvala lepa. Rada bi povedala, da bom glasovala za predlog. Mislim, da se proti razlikam in razslojevanju v naši družbi lahko borimo le z izobraževanjem in zaposlovanjem. Mladim moramo na vsak način omogočiti šolanje, vendar pa prav zaradi pomanjkanja sredstev marsikdo od otrok te možnosti nima. Prevozi v šolo s podeželja v mesto so velik strošek za starše in zaradi tega menim, da jim je treba to olajšati. Sama sem ves čas vozačica in vem, kaj to pomeni. Razlika je samo v tem, da sedaj, ko sem v službi v državnem zboru, poleg plače dobivam plačan prevoz; ko sem bila pa - ko sem se šolala, pa je bil to strošek staršev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Moge še, obrazložitev glasu. Izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da je zakon izredno slab in izredno selektiven. Načenja tisto točko zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, ki govori o dotacijah v zvezi s prevozi in v zvezi s prehrano učencev. Zakon, ki je vložen, pa samo govori o prevozih učencev, in to v veliki meri. Zato se mi zdi, da bi, v kolikor se rešuje to problematiko, morali pogledati na vse parametre, ki vplivajo na socialo učencev. V državnem zboru smo že večkrat govorili in so bili poskusi - vsem učencem brezplačne malice. Smo se vsi zavzemali! Ampak potem, ko je prišlo do realizacije in pa, komu vzeti, glede na možnosti in glede na pravično porazdelitev bremen v tej družbi, so potem take ideje vedno izniknile. Še ob vseh sklicih, sedaj ko smo obravnavali proračun zdajšnjega mandata, pa je bil na programu problem povrnitve teh stroškov. Dostikrat je bilo. Zdi se mi, da je to ena taka tema, na katero bi morala vlada, ki je proračuna pač sprejemala, pripravila dela, nam odgovoriti zdaj o tej problematiki. Moje osebno mnenje je, da ta zakon ni zakon, za katerega je matično delovno telo samo odbor za kulturo, šolstvo, znanost in šport, ampak bo po poslovniku nujno, ker verjetno bo preživel to "prvo obravnavo" - pod narekovaji rečeno - bo prišel na odbor, pa mora biti dodeljen - tudi pod narekovaji rečeno "Puckovemu odboru", da se bo on o finančnih posledicah tega zakona tudi opredelil in povedal, v kolikšni možnosti glede sredstev, ki jih imamo, se ta zakon lahko uresničuje. Zdi se mi, da bo težka debata še šla na obeh odborih skupaj v tej smeri. Želje vseh nas so, da pomagamo, jaz mislim, da nobenega med tem ni, da ne bi, in uskladiti ta zakon z možnostmi, ki jih pa ta država v danem trenutku daje.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Sušnik. Izvolite.
Hvala lepa. Zelo bom kratek. Izredno veliko besed je bilo povedanih: sam bom zakon podprl. Enostavno pa ne razumem, kako se ta parlament ni že prej srečal s tem problemom. Deset generacij in še več otrok v samostojni Sloveniji je šlo skozi ob takem načinu in ob tako neenakopravnih pogojih, kar se tiče prevozov v šolo. Nad tem bi se morali zamisliti, ne pa nad tem, kako bi se zdaj izognili temu problemu. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo obrazložitve glasov in zdaj lahko preidemo na glasovanje. Proceduralni predlog. Gospod Anderlič, izvolite.
Pred odločanjem želim v imenu poslanske skupine 15 minut odmora.
V skladu s poslovnikom za 15 minut pred odločanjem prekinjam sejo. Nadaljujemo ob 19.46. Hvala lepa.
Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke, nadaljujemo z obravnavo prekinjene 11. točke dnevnega reda. Pred odločanjem o predlogu sklepa, da je predlog zakona o dopolnitvi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, prva obravnava, primeren za nadaljnjo obravnavo, je poslanski klub LDS prosil za odmor pred odločanjem, za posvet pred odločanjem. Sprašujem predstavnika poslanske skupine, če želi pojasniti. Izvolite, gospod Anderlič.
Po posvetu v poslanski skupini in z vsemi vodji koalicijskih poslanskih skupin smo dogovorili, da zakona ne moremo podpreti takega, kakršen je predlagan, in tudi ni vidimo, da je to prava pot, po kateri bi odpravili probleme, ki nedvomno obstajajo, velike razlike pri plačevanju prevoza v šole. Zato bo koalicija, začenši v letu 2003 in v nadaljevanju 2004 pripravila sistem, ki bo omogočal in dejansko zagotovil nadomestilo prevozov tistim, ki so najbolj oddaljeni in socialno najbolj šibki in tega regresa oziroma tega dopolnila tudi potrebni. Menimo, da uravnilovka in procent, ki se pač določi in izračuna na vso populacijo, ni niti pravičen niti izvedljiv za to državo. Zato menimo, da je koalicija dovolj trdna, dovolj sposobna, da bo videla te razlike in te potrebe in to tudi udejanila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo torej na odločanje o predlogu sklepa, kot je bil predstavljen. Glasujemo. Navzočih nas je 70. Za je glasovalo 34, proti 35. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel. Zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga odloka o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana republike Slovenije. Prehajamo na odločanje o predloženih amandmajih. Prosim za pozornost. Najprej bomo glasovali o amandmaju odbora za infrastrukturo in okolje k 1. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 49, proti 2. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju odbora k naslovu 2. člena. Glasujemo. Navzočih nas je 64, za je glasovalo 52, proti eden. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o prvem amandmaju poslanca Branka Janca k 2. členu. Samo trenutek. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je prvi amandma poslanca Branka Janca k 2. členu sprejet. Glasujemo o prvem amandmaju odbora k 2. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o prvem amandmaju poslanske skupine SDS k 2. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 64, za je glasovalo 57, proti 4. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju odbora k 2. členu, z opombo, da če bo ta sprejet, bodo amandmaji pod zaporednimi številkami 5, 6, 7 in 8 postali brezpredmetni. Glasujemo. Navzočih nas je 63, za je glasovalo 59, proti eden. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet; amandmaji pod številko 5, 6, 7 in 8 so postali brezpredmetni. Glasujemo o tretjem amandmaju poslanske skupine SDS k 2. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 53, proti eden. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju poslanca Branka Janca k 2. členu, z opombo, da če kolikor bo ta amandma sprejet, bo postal amandma poslanske skupine SLS k 3. členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih nas je 61, za je glasovalo 49, proti 2. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o tretjem amandmaju poslanca Janca k 2. členu, le-ta je povezan s prvim amandmajem istega predlagatelja k 4. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 66, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanja o amandmajih k 3. členu, in sicer samo še o enem, o amandmaju poslanca Janca k 3. členu. Amandma poslanske skupine SLS je postal brezpredmeten. Glasujemo! Navzočih nas je 64. Za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju poslanca Janca k 4. členu. Glasujemo! Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju istega predlagatelja k naslovu 5. člena. Glasujemo! Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju istega predlagatelja k 5. členu. Glasujemo! Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o zadnjem amandmaju, in sicer o amandmaju odbora h kartografskemu delu. Glasujemo! Navzočih nas je 59. Za je glasovalo 48, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu odloka o spremembah in dopolnitvah prostorskih sestavin dolgoročnega in srednjeročnega družbenega plana Republike Slovenije v celoti. Glasujemo! Navzočih nas je 63. Za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani odlok v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - obravnava programa dela družbe za avtoceste v republiki Sloveniji, d.d. za leto 2002. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu odloka: "Državni zbor Republike Slovenije daje soglasje k programu dela Družbe za avtoceste v Republiki Sloveniji, d.d. za leto 2002 z dne 26.7.2002 in 28.11.2002." Glasujemo! Navzočih nas je 64. Za je glasovalo 61, proti 1. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani odlok sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - obravnava predloga odloka o letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003. Prehajamo na odločanje o predloženih amandmajih, in sicer bomo najprej glasovali o amandmaju odbora za infrastrukturo in okolje k preambuli odloka. Glasujemo! Navzočih nas je 66. Za je glasovalo 62, proti 1. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o amandmaju odbora k točki 1.3. Glasujemo! Navzočih nas je 66. Za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Pri podpoglavju 1.3.6. sta dva amandmaja. Najprej bomo glasovali o amandmaju odbora za infrastrukturo in okolje. Glasujemo! Navzočih nas je 60. Za je glasovalo 54, proti 1 [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma odbora sprejet. Zdaj glasujemo o amandmaju poslanske skupine SDS k podpoglavju 1.3.6. Glasujemo! Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 23, proti 37. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Tudi pri točki 1.3.8. imamo dva amandmaja. Najprej bomo glasovali o amandmaju odbora za infrastrukturo in okolje. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 56, proti 1. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma odbora k podpoglavju 1.3.8. sprejet. Amandma poslanske skupine LDS je vložen k podpoglavju 1.8.10., ker pa ni bil sprejet amandma k poglavju 1.3.6. je ta brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o predlogu odloka o letnem planu razvoja in vzdrževanja avtocest za leto 2003 v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 64, za je glasovalo 52, proti 3. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlagani odlok v celoti sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda in prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SOGLASJU REPUBLIKE SLOVENIJE, DARS D.D., ZA NAJETJE KREDITA PRI EVROPSKI INVESTICIJSKI BANKI ZA PROJEKT SLOVENSKIH AVTOCEST, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona, minister za promet gospod Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Gre za kredit Evropske investicijske banke v vrednosti 120 milijonov evrov, in sicer namen tega kredita je izgradnja štirih avtocestnih odsekov, to je Bič - Korenitka, Kronovo - Smlednik, Šentvid - Koseze in pa Smlednik - Krška vas. Podlaga za pridobitev tega kredita od Evropske investicijske banke predstavlja podlago, predstavlja okvirni sporazum med Republiko Slovenijo in navedeno banko, ki ga je državni zbor ratificiral že v marcu 1999. leta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za infrastrukturo in okolje kot matično delovno telo. Želi poročevalec odbora besedo? Predsednik odbora gospod Branko Janc, izvolite.
Odbor za infrastrukturo je na enajsti nujni seji dne 17.12. opravil drugo obravnavo predloga zakona o soglasju Republike Slovenije, Dars d.d. za najetje kredita v Evropski investicijski banki za projekt slovenskih avtocest. Predloženemu predlogu zakona je podala pisno mnenje zakonodajo-pravna služba, ki je ugotovila, da je predlagani zakon zasnovan enako, kot že podobni zakoni z istovrstno materijo. Odbor je na seji prejel stališče vlade Republike Slovenije do mnenja zakonodajno-pravne službe. Vlada meni, da je treba, da ostane besedilo 1. člena predloga zakona nespremenjeno, saj je znesek v kreditni pogodbi določen v evrih in se bo tudi črpanje in odplačevanje kredita po sklenjeni pogodbi vršilo v evrih. Po zakonu o deviznem poslovanju je dovoljena uporaba deviz in drugih mednarodnih meril vrednosti kot vrednostne osnove v pogodbah med rezidenti, pri čemer je valuta izpolnitve vedno tolar. Odbor pa je v zvezi z opozorilom zakonodajno-pravne službe sprejel amandma k 2. členu in v nadaljevanju predlaga, da državni zbor sprejme predlagani zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Ivan Božič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Danes so oglašam samo o Darsu. Ampak je že tako. Torej poslanska skupina SLS bo podprla najem kredita oziroma soglasje Republike Slovenije Darsu za najete kredite pri Evropski investicijski banki. Ugotavljamo lahko sledeče, da sredstva za odplačilo glavnic se zagotavlja iz pobranih cestnin. V prejšnjih točkah smo o tem veliko govorili. In tudi finančne posledice po tem zakonu bi prizadele proračun Republike Slovenije samo v primeru, če bi prišlo do vnovčitve poroštva po zakonu o poroštvu Republike Slovenije za omenjeni kredit, seveda v tem, da biDars ne mogel več odplačevati kreditov. Če smo že sprejeli nacionalni program gradnje avtocest, potem je treba poskrbeti tudi za finančna sredstva. Videli smo že namenska sredstva so v proračunu zmeraj okrnjena, prav tako tudi del denarja, ki se pobere kot cestnine, zato pač je treba podpreti in dati soglasje k poroštvu, kajti poroštvo se bo pa lahko vračalo iz pobranih cestnin in namenskega denarja za avtoceste. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije bo predstavil gospod Bogomir Zamernik. Izvolite. [[Ne želite]] . Hvala lepa. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo torej na tretjo obravnavo dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi 140. člena sprašujem zakonodajno-pravno službo in vlado, če je zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. [[Ne.]] In zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih nas je 63. Za je glasovalo 48, proti 2. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKA DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O POROŠTVU ZA KREDITE, NAJETE ZA REFINANCIRANJE OBVEZNOSTI PODJETIJ ELEKTROGOSPODARSTVA, nujni postopek. V zvezi s to točko ugotavljam, da predloga zakona matično delovno telo ni obravnavalo, zato ni poslovniških pogojev za obravnavo na seji zbora. V zvez s to točko, to je 16. točko dnevnega reda, ugotavljam, da matično delovno telo zakona ni obravnavalo, zato ni poslovniških pogojev za obravnavo na seji zbora. Na podlagi prvega odstavka 74. člena poslovnika zboru predlagam, da navedeni predlog zakona preloži na naslednjo redno sejo zbora. O navedenem predlogu ni razprave, lahko pa stališča predstavijo predstavniki poslanskih skupin v 3 minutah. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, razpravo zaključujem in prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujemo! Navzočih nas je 59. Za je glasovalo 52, proti 2. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI POGODBE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN BOSNO IN HERCEGOVINO O IZROČITVI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Predstavnikov vlade ni. Predlog zakona je obravnaval odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Želi poročevalec odbora besedo? [[Ne želi.]] Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo! Navzočih nas je 63. Za je glasovalo 55, proti 2. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI POGODBE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN BOSNO IN HERCEGOVINO O MEDSEBOJNEM IZVRŠEVANJU SODNIH ODLOČB V KAZENSKIH ZADEVAH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Obravnaval ga je odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Nihče ne želi besede. V okviru druge obravnave matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, zato razprave o členih in amandmajih ni. Prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo! Navzočih nas je 59. Za je glasovalo 51, proti 1. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI IN SPORAZUMU MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE BOLGARIJE O ODPRAVI VIZUMOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Obravnaval ga je odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Nihče ne želi besede. Ker ni bilo amandmajev, razprave o členih, amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je odločanje o predlogu zakona. Glasujemo! Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE KAZAHSTAN O TRGOVINSKEM IN GOSPODARSKEM SODELOVANJU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Obravnaval ga je odbor za zunanjo politiko. Nihče ne želi besede. Ker ni bilo sprejetih nobenih amandmajev ,razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo! Navzočih nas je 65. Za je glasovalo 58, proti 1. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI MEDNARODNE KONVENCIJE O ZATIRANJU TERORISTIČNIH BOMBNIH NAPADOV. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije, obravnaval ga je odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Prehajamo na drugo obravnavo dopolnjenega predloga zakona. Ker ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo! Še enkrat. Glasujemo! Navzočih nas je 62. Za je glasovalo 58, proti 1. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO DRŽAVE IZRAEL O MEDSEBOJNI POMOČI PRI CARINSKIH ZADEVAH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Obravnaval ga je odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Ker ni bilo sprejetih amandmajev, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 55, proti eden. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA TRETJE DOPOLNITVE SPREMENJENEGA IN DOPOLNJENEGA PROGRAMA ODPRODAJE DRŽAVNEGA PREMOŽENJA ZA LETI 2002 IN 2003. Predlog akta je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade dopolnilno obrazložiti predlog? [[Ne želi.]] Program je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo ter zboru predložil predlog sklepa. Želi predsednik odbora Ciril Pucko predstaviti poročilo? [[Tudi ne.]] V okviru te točke so poslanske skupine priglasile sledeče čase za razpravo: LDS 5 minut, SDS 30 minut, Združena lista 5 minut, SLS 15 minut, Nova Slovenija 10 minut, DeSUS 5 minut, SNS 5 minut in vlada 5 minut. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Podobnik ne želi. Stališče poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije bo predstavil mag. Andrej Vizjak. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ob tej točki dnevnega reda se je poslanska skupina prijavila predvsem zaradi enega zanimivega paradoksa v tem programu prodaje, in sicer na eni strani cela kopica nekih fotokopirnih strojev, cliotov in podobnih starih zadev, ki jih prodajamo po smešni vrednosti, in po drugi strani v isti alinei - ali pa, recimo, veleposlaništvo v Washingtonu v višini kar neprimerljive vrednosti glede na vse ostalo. Skratka, Socialdemokratska stranka je že na odboru za finance želela pridobiti od predstavnikov vlade, predstavnika servisa skupnih služb, nekako spremljajoče dokumente takega programa prodaje, ki so opredeljeni v zakonu o javnih financah in tvorijo celo kopico nekih podatkov o razlogih, ciljih prodaje, o metodi prodaje in tako naprej. Mislim, da je skoraj neokusno in nesmiselno ta parlament obremenjevati s prodajo starih fotokopirnih strojev, pa tudi starih cliotov, po drugi strani je pa vsebinska pozornost pri prodaji veleposlaništva v Washingtonu, bistveno, bistveno prešibka. Menimo torej, da bi se pri teh prodajah morali in resneje osredotočiti na tiste bistvene zadeve in seveda po drugi strani odmisliti in se ne toliko posvečati nebistvenim stvarem. Mi pa to vse skupaj enačimo in potem enako nepozornost posvečamo vsem, tako veleposlaništvu kot fotokopirnim strojem. Mislim, da smo - in smo - dobili na mize tudi v skladu z razpravo na odboru za finance dopolnilno gradivo vlade, kjer nekako pojasnjuje prodajo prostorov veleposlaništva Republike Slovenije v Washingtonu. Vendar po moji oceni ta dokument nekoliko le pojasnjuje tisto, kar smo nekako želeli na odboru za finance tudi slišati. Mislim pa, da je metodološko ta dokument prešibak, da bi nekako na podlagi njega lahko človek argumentirano presojal o ustreznosti ali neustreznosti prodaje takih prostorov dimenzije teh vrednosti. Skratka, pričakoval bi tudi od predstavnika vlade, da le nekoliko pojasni oziroma argumentira prodajo te nepremičnine. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bi želela še katera poslanska skupina predstaviti svoja stališča? V imenu poslanske skupine LDS gospod Jelko Kacin. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Naša poslanska skupina podpira odprodajo tega premoženja, in zato želim izkoristiti to priložnost, da nadaljujem tam, kjer je moj predgovornik končal. Po uspešnem dogovoru o nasledstvu je Republika Slovenija prevzela nekdanje veleposlaništvo SFRJ v Washingtonu, ki je bilo zgrajeno leta 1960, ki pa je v popolnoma neuporabnem stanju. Objekt je potreben prenove. Na veliko je bil v kletnem prostoru vgrajen tudi azbest, tako da se tudi na silo, na hitro ni mogoče vseliti vanj. Obstoječi objekt pa ne funkcionira: ne dela mu ogrevanje, ne dela mu klima. Skratka, delovni pogoji so neznosni. Zato je edino racionalna pot, da se ta objekt odproda in da se pridobljena kupnina vloži v obnovo in usposobitev objekta, ki je zdaj last Republike Slovenije. Strinjam se, da bi bilo mogoče napisati kaj več o tem, ampak izkoristil sem priložnost, ker sem letos šel dvakrat pogledati ta objekt, da bi videl, ali stvari napredujejo, zato izkoriščam to priložnost in priporočam vsem kolegicam in kolegom, da to odprodajo podpremo. Meni bi veselilo, če bi bilo čim več takih smelih odločitev, da tisto, kar preraste trenutne potrebe, odprodamo in z njim racionalno gospodarimo naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Božič. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Torej, dobili smo tretjo dopolnitev spremenjenega in dopolnjenega programa odprodaje državnega premoženja za leti 2002 in 2003. Sami ga, moram reči, dobro razumemo. Kajti, na 55. strani v Poročevalcu je natančno opredeljena dopolnitev spremenjenega in dopolnjenega programa odprodaje državnega premoženja za leti 2002 in 2003. Posebej prevozna sredstva, oprema in posebej so zemljišča in gradbeni objekti. Kar smo imeli pomislekov o prodaji zemljišč in objektov, je razloženo na 60. strani - servis skupnih službvlade Republike Slovenije odprodaja ravni del strehe, terase, na Langusovi 4 v Ljubljani in ministrstvo za zunanje zadeve - poslovni prostor v Ameriki. Danes smo dobili tudi na klop obrazložitev vlade Republike Slovenije, zakaj se vrši odprodaja stavbe v Ameriki. Mislimo, da je ta obrazložitev umestna in prava. Pri tem bi pa rad rekel nekaj. Zelo težko je pravzaprav Slovence zadovoljiti: kadar ni poročila, smo hudi, kadar je poročilo, pa ne sme biti avto napisan poleg hiše. Torej, dogovorimo se, kaj želimo v državnem zboru kot poročilo imeti, kaj lahko vlada prodaja in če je to poročilo - vsaj za nas, za nas je sprejemljivo, pravo, potem takega potrdimo in ne, da dvigamo prah in mislimo, kaj vse se samo goljufa na tem svetu. V naši stranki tako ne mislimo
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Lahko zaključim razpravo. Preidemo torej na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Vabim poslanke in poslance v dvorano, ker prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, ki se glasi: "Sprejme se tretja dopolnitev spremenjenega in dopolnjenega programa odprodaje državnega premoženja za leti 2002 in 2003." Glasujemo! Navzočih nas je 55. Za je glasovalo 38, proti 14. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA - POTRDITEV URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL. Uradna prečiščena besedila je pripravila zakonodajno-pravna služba zbora in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o detektivski dejavnosti. Glasujemo! Navzočih nas je 55. Za je glasovalo 42, proti 9. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o državljanstvu Republike Slovenije." Glasujemo. Navzočih nas je 50, za je glasovalo 42, proti 1. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o pravdnem postopku." Glasujemo. Navzočih nas je 47, za je glasovalo 39, proti 3. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je uradno prečiščeno besedilo potrjeno. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa: potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o varstvu topografije polprevodniških vezij. Glasujemo. Prvo glasovanje ni bilo uspešno. Lepo prosim še za nekaj pozornosti. Drugič glasujemo o predlogu sklepa, in sicer, da se potrdi uradno prečiščeno besedilo zakona o topografiji polprevodniških vezij. Glasujemo drugič. Glasujemo. Navzočih nas je 49, za je glasovalo 42, proti 1. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo potrdil. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o industrijski lastnini." Glasujemo. Navzočih nas je 50, za je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo zakona potrdil. Odločamo o predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o trgovini." Glasujemo. Navzočih nas je 51, za je glasovalo 37, proti 5. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo potrdil. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o pravicah industrijske lastnine iz delovnega razmerja." Glasujemo. Navzočih nas je 51, za je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prehajamo na 24. A/ TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO SPREMEMBE POROČILA O GOSPODARSKIH DRUŽBAH, PODJETJIH ALI ZAVODIH, ZA KATERE V SKLADU S PRVIM ODSTAVKOM 20. ČLENA ZAKONA O NEZDRUŽLJIVOSTI OPRAVLJANJA JAVNE FUNKCIJE S PRIDOBITNO DEJAVNOSTJO VELJA PREPOVED POSLOVANJA Z DRŽAVO, JAVNIMI PODJETJI IN JAVNIMI ZAVODI. Spremembo poročila je v obravnavo zboru predložila komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne želi.]] Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo. Komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo predlaga zboru, da sprejme naslednji sklep: "Državni zbor Republike Slovenije sprejme spremembo poročilo o gospodarskih družbah, podjetjih ali zavodih, za katere v skladu s prvim odstavkom 20. člena zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo velja prepoved poslovanja z državo, javnimi podjetji in javnimi zavodi. Sprememba poročila se objavi v Uradnem listu Republike Slovenije." Prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujemo. Navzočih nas je 54, za je glasovalo 49, proti eden [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Obravnavali bomo predloge sklepov. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Najprej odločamo o predlogu Sodnega sveta o izvolitvi v sodniško funkcijo. Sodni svet je Državnemu zboru predložil predlog o imenovanju gospe Martine Lippai na sodniško mesto vrhovne sodnice na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Želi predstavnik Sodnega sveta besedo? [[Ne želi.]] Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Tudi ne.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju gospe Martine Lippai na sodniško mesto vrhovne sodnice na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 50, proti eden. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na obravnavo predloga sklepa o imenovanju članov sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Tudi ne.]] Želijo besedo poslanke in poslanci? [[Ne želijo.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju članov sveta Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Glasujemo! Navzočih nas je 54. Za je glasovalo 46, proti 2. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na obravnavo predloga sklepa o imenovanju članov sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne.]] Predstavniki poslanskih skupin? Poslanci, poslanke? [[Tudi ne.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju članov sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Glasujemo! Navzočih nas je 53. Za je glasovalo 45, proti 1. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na obravnavo predloga sklepa o spremembi odloka o sestavi in izvolitvi Komisije Državnega zbora Republike Slovenije za narodni skupnosti. Predlog za spremembo odloka je zboru predala poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti. Želi predstavnik ali predstavnica poslanske skupine besedo? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Poslanke, poslanci? [[Tudi ne.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembi odloka o sestavi in izvolitvi Komisije Državnega zbora Republike Slovenije za narodni skupnosti. Glasujemo Navzočih nas je 57. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 2. TOČKE DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OMEJEVANJU UPORABE TOBAČNIH IZDELKOV. Državni zbor je včeraj, 17.12., opravil drugo obravnavo navedenega predlog zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na tretjo obravnavo, in sicer na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo! Navzočih nas je 58. Za je glasovalo 47, proti 5. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 4. TOČKE DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O OHRANJANJU NARAVE. Državni zbor je včeraj, 17.12., opravil drugo obravnavo navedenega predlog zakona. Vlada Republike Slovenije je opozorila, da je zakon zaradi sprejetih amandmajev na seji matičnega odbora neusklajen, zato je pripravila uskladitvena amandmaja, ki ste ju prejeli na klop. In sicer gre za dva amandma: in amandma k 27. členu in amandma k 28. členu predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o ohranjanju narave. O uskladitvenih amandmajih dajem besedo predstavniku vlade, če želi? Ne. Želijo predstavniki poslanski skupin, poslanke, poslanci? Tudi ne. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju k 27. členu Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 49, proti 1. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. In še o uskladitvenem amandmaju k 28. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 49, proti nihče. Za je glasovalo 49.) [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Zato prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Opravičujem se, preskočila sem tretjo točko dnevnega reda, zato prehajamo na nadaljevanje 3. TOČKE DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POROŠTVU REPUBLIKE SLOVENIJE ZA OBVEZNOSTI IZ POGODBE O NAJETJU KREDITA PRI BANKI KREDITANSTALT FÜR WIDERAUFBAU V VIŠINI 50 MILIJONOV EVROV. Državni zbor je včeraj, 17.12., opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na tretjo obravnavo, in sicer na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih nas je 59, za je glasovalo 47, proti 2. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Samo trenutek prosim. Danes nismo uspeli dokončati zaradi znanih razlogov in sicer na klop vloženih uskladitvenih amandmajev, PREKINJENE 10. TOČKE DNEVNEGA REDA. Sprašujem predstavnike poslanskih skupin, če bomo odločali o uskladitvenih amandmajih? Gospod Brenčič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Sam sem si vzel materiale v roko, prej se ni dalo nič ugotoviti, in lahko samo to rečem: iz materialov izhajajoč, ki so mi na razpolago, da te amandmaje ne moremo klasificirati kot uskladitvene amandmaje. Ker je z vstopom, z amandmajem k 7. členu, popoln vsebinski poseg v zakon, za katerega ne moremo kaj takega napraviti z uskladitvenim amandmajem. Enako je poseg v vsebino zakona v 16. členu v 4. točki. In seveda tudi 9. člen - uskladitvenem amandma prinaša nov tekst, za katerega mislim, da je sicer lahko redakcija, ampak mislim, da je to stvar amandmaja, to je stvar vsebine. Tako kot jaz razumem poslovnik, je edina čista varianta, da zakon ali zavrnemo in pridemo z novim besedilom, ta pot je najhitrejša, ali to točko preložimo na eno naslednjih sej, ampak se bomo z istim vsebinskim vprašanjem srečali, zaradi česar se bo čas sprejema tega zakona odmikal. Tako sem jaz razsodil po vstopu gradiv, ki jih imam, v koncept uskladitvenih amandmajev. Hvala.
Hvala lepa. Lahko prosimo za pomoč predstavnike zakonodajno-pravne službe? Gospa Bitenc, izvolite.
Gospa podpredsednica, zakonodajno-pravna služba v zvezi s tem zakonom ni peljala oziroma dajala opozoril v zvezi s postopkom usklajevanja, ampak je ta postopek vodila vlada. V skladu s poslovnikom imamo dva subjekta, ki sta pač alternativna, in medsebojnih mnenj ni predvidenih.
Hvala lepa. Ja, izvolite.
Če zbor dovoli, če vodstvo zbora dovoli, mi sicer lahko damo svoje neko strokovne mnenje, ki ga po poslovniku nikdar ni predvideno. Mi seveda strokovno ocenjujemo, ker je neusklajenost - lahko nastane z amandmaji, sprejetimi v prehodnih fazah. Dikcija pravi: če je s sprejetimi amandmaji, prišlo do neusklajenosti in niso faze navedene in se seveda lahko zgodi, da tudi amandmaji, ki so bili sprejeti v predhodni, drugi fazi, povzročajo neusklajenosti, pa te niso mogle biti odpravljene zaradi poslovniških nezmožnosti, ker so bili - recimo - členi zaprti, ali pa je včasih tudi prišlo do naknadne ugotovitve. Mi v bistvu s strokovnega vidika niti uskladitvenemu amandmaju k 9. členu ne moremo nasprotovati, kajti z amandmajem, sprejetim na seji zbora v drugi obravnavi, je izpadla opredelitev gostinskega obrata, ki pa je kot pojem uporabljen med tem zakonom. Tako bi s tega vidika pravzaprav vendar to lahko pomenilo usklajevanje besedila. Vendar pa je to zgolj strokovna cena naše službe, ki nima nobene poslovniške teže, ker kot taka ni nikjer predvidena.
Hvala lepa. Gospod Keber, izvolite.
No, jaz nisem verziran za pravno interpretacijo, vsekakor pa lahko rečem, da so pred nami členi, ki so potrebni uskladitve, ker so med seboj v nasprotju. Tako lahko na vsak način lahko rečem, da zakon, ki je namenjen omejevanju alkohola, seveda ne more vključiti. Mislimo, da tudi 15. člen to tudi jasno dokazuje in tudi ta dokazuje neusklajenost, ne more na primer vključiti obstoj avtomatov, ki prodajajo alkohol. Mislim, da je ta zakon jasno - z vso razpravo, tudi z vsemi amandmaji, ki so bili vloženi v predhodnih razpravah - pokazal, da želimo omejiti alkohol mladini do 18. leta, tudi z omejitvijo prodaje v nočnem času in z ostalimi omejitvami. Jasno je, da zdaj pojav avtomatov pomeni neusklajenost med členi. Zato lahko kot predlagatelj samo predlagam tisti postopek, ki bi to lahko odpravil na najbolj smiseln način.
Hvala lepa. Gospod Brenčič, potem gospod Kelemina.
Hvala lepa. Sam ne bi tem odpiral, sicer bi jih moral že pri tretjem branju. Ampak, mi smo v tretjem branju sprejeli amandma k 15. členu, ki ga je predlagala vlada. To ni čista zadeva po poslovniku, samo jaz nočem intervenirati; vlada je predlagateljica zakona in ne more biti predlagateljica amandmaja v tem kontekstu, tudi če je tretje branje. Ampak zdaj pa v dobro zakona naj gre skozi. Zadeva je zdaj tako, po mojem - lahko pa narobe berem poslovnik.
Vlada v tretji [[...]]Absolutno je vlada predlagateljica [[...]]Vlada je legitimirana predlagateljica amandmaja v tretji obravnavi predloga zakona. Vlada Republike Slovenije, zagotovo. Državni zbor je sprejel amandma. S tem je povzročil - ugotovljena je bila neskladnost. Pred nami so amandmaji, ki jih je pripravila vlada kot predlagateljica zakona. To je vse v redu. Samo trenutek. Prosim, držite roke, da vas lahko vse zapišem. Zdaj smo v fazi razprave o uskladitvenih amandmajih. Imam zapisane gospod Kelemina, gospa Širca, potem minister. To je vse. Gospod Kelemina, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice, kolegi! Vseeno bi predlagal, da to anekdotično problematiko zdaj na nek način rešimo. Namreč, predlagal bi, da tudi ta predlog zakona sprejmete, ker v globalu je itak tako ali tako vse skupaj eno veliko skropucalo in nesmisel in ta zakon je predvsem, po moji oceni, čisto navadna politična "skruptura" zavajanja slovenske javnosti. Namreč, dejstvoje, da se bodo ljudje po sprejetju tega zakona v bazi pogovarjali predvsem o tem, ali smejo zjutraj ob sedmih popiti še en požirek kakršnekoli alkoholne pijače ali ne, in s tem bodo izredno zaposleni v naslednjih treh mesecih ali dveh letih, recimo. Med tem časom pa bo lahko vladajoča koalicija še naprej vneto lastninila, delala prevzeme in tako naprej. Skratka, gospod kandidat za ministra je izredno filozofsko, psihološko in politično podkovan in on ve, kako je treba z masami delati, in prav gotovo je to eden takšnih zakonov in bi predlagal, da ga čim prej sprejmete, da se bodo imeli ljudje s čim ukvarjati na terenu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. Priznam, da ko smo dobili amandmaje na mizo, sem tudi sama poskušala obnoviti znanje z odbora oziroma iz druge obravnave zakona na matičnem odboru. No, in še posebej zaradi tega, ker se 7. člena, tako kot je naveden v tekstu za tretjo obravnavo, nisem spomnila, glede na to, da je bil v našem spominu drugačen zapis, kot ga dejansko imamo sedaj na mizi. Zato bi prosila - tudi, gospod predsednik odbora, če bi prisluhnili - po magnetogramu seje odbora sledi, da tekst 7. člena, ki ga imamo v Poročevalcu natisnjenega in ki ga je hotelo ministrstvo oziroma ki ga je hotela vlada redakcijsko uskladiti, ne ustreza tistemu, kar je bilo sprejeto na sami seji odbora. Zato bom ponovila, gospod Brenčič, besede, ki ste jih izrekli na odboru in so se potem očitno "zatipkale" ali kako drugače pomotoma vnesle v tekst tretjega odstavka 7. člena. Ali lahko sledite? Berem vaš magnetogram s seje odbora državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide s 25. seje. Rekli ste sledeče [[šlo pa je za amandma gospoda Cukjatija]] : "Potem ko smo še pri tretjem odstavku predloga amandmaja istega predlagatelja kot pri prvem odstavku, s tem da je to amandma odbora in tudi - ja, sledilo bi takole: v tretjem odstavku se za besedo..." - namreč, šlo je za to, da smo pri vseh dikcijah 7. člena popravljali [[tega ne citiram]] [[...]]Ja, moram nejasnost odpraviti, glede na to, da tekst v Poročevalcu ni enak kot sklep odbora - moram! Popravljali smo sintagmo besede "pijač". In nadaljujem: "Za besedo 'pijač' se doda besedilo 'in pijač, ki so jim dodane alkoholne pijače iz avtomatskih samopostrežnih naprav'." Poglejte, če še enkrat preberemo potem cel tekst tretjega odstavka, bi se glasil tako: Prepovedana je - kot vidite sedaj tretji odstavek - "Prepovedana je prodaja alkoholnih pijač in pijač, ki so jim dodane alkoholne pijače iz avtomatskih samopostrežnih naprav." Tako bo potem tekst sledil. Dajem v odločanje in tako smo odločili. To pa ni v skladu s tem, kar je tukaj zapisano. Žal je pač bila napaka.
Hvala lepa. Replika gospod Brenčič.
Ne bo replika. Poglejte, predlog [[...]]
Prednost imajo drugi za razpravo, ker so se pred vami [[...]]
Vem, ker ne drži to. Predlog je bil pripravljen kot dopolnjeni predlog za drugo branje s strani matičnega delovnega telesa. Ker je bilo sprejeto v drugem amandmaju več amandmajev kot toliko, nismo potegnili naprej v tretje branje isti tekst, ampak je vlada oziroma predlagatelj pripravil tekst za tretje branje. Ne vem, kako se mi zdaj tukaj obračamo na drugo obravnavo nazaj. To je nov tekst, ki je nastal po zaključku druge obravnave in ga je pripravila vlada. In nič drugače. In to ne moremo zdaj posegati še nazaj v osnovni predlog zakona.
Hvala lepa. Dovolite, da dajem po vrstnem redu, kot so bili k besedi prijavljeni. Najprej gospod minister, potem gospod Anderlič gospod Cukjati. Če sem prav videla, gospod minister, izvolite.
Vlada bi vsekakor, če bi hotela spremeniti 7. člen v obliki, kot je zdaj zapisan, bi morala tu pripraviti amandma. Ker kot je zdaj pred nami 7. člen zapisan, dopušča avtomate za osebe nad 18. letom. Vlada tudi, če je v pripravi evidentno prišlo do napake - to pomeni, ni bil zapisan amandma odbora v drugem branju - pred nami je v tretjem branju nekaj, česat nihče ni amandmiral, je pa zapisano. To je še dodaten razlog, da vlada, ki dopušča peti odstavek 140. člena, da bodisi zakonodajno-pravna služba ali vlada ugotovi, da gre za medsebojno neusklajene člene in da na to opozori predsedujočega. Tako še vedno menim, da je razlog, da smo prišli do besedila, ki ni usklajeno.
Hvala lepa [[..]]Gospod Anderlič, na vrsti ste. Gospod Anderlič.
Jaz mislim, da se je odpovedal govornik -
To je bilo zelo predrzno, gospod Cukjati, lepo prosim, hvala lepa. Gospod Anderlič, izvolite.
Obžalujem tak način dela, ampak predlagam proceduralno, da preložimo to točko na januarsko sejo, kajti nemogoče je, da bi tukaj popravljali magnetograme in razčiščevali, kaj je bilo in česa ni bilo. Ne glede na vse! Tudi, če je služba naredila napako, da je narobe pretipkala - predvidevam, da je lahko, da je tudi to, odborova, ker odbor dela tekst, odbor dela tekst in je ta tekst: "oseba, mlajša od 18 let", prišel noter, ki ni v magnetogramu, ampak pustimo zdaj to. Vmes ali pa kasneje je zbor že potrdil zakon v drugem branju in sprejel amandma v tretjem branju in tudi zato, če bi bilo to res, da je narobe bilo zapisano, ne velja nič več, ker je tisto, kar je zbor sprejel, merodajno. In je stvar lahko stokrat zatipkana in ne vem kaj! In zato, ker nisem prepričan, kaj sprejemamo v tem konkretnem primeru, predvsem pa mislim, da tam, ko govorite o definiciji gostinskega lokala, ne sodi v uskladitveni amandma, ker je gostinski lokal tako ali tako urejen z drugimi zakoni, definiran torej. Ampak, ker ne želim, ne želim, da bi zdaj razpravljali naprej, ker smo v situaciji, da očitno vsak svojo resnico tukaj razlaga, predlagam, da to razpravo nadaljujemo v januarju mesecu.
Hvala lepa. Ker je to proceduralni predlog in ga predlaga gospod Anderlič, poslanska skupina, v skladu s 74. členom poslovnika lahko poslanska skupina predlaga, da se razprava in odločanje o obravnavani zadevi preloži na eno naslednjih sej. O takem predlogu odloči državni zbor, tako da lahko o tem predlogu, ki ga je podal v imenu poslanske skupine gospod Anderlič, povejo stališča poslanskeskupine in potem bomo o tem predlogu za preložitev odločali. Želi katera izmed poslanskih skupin podati svoje stališče? V imenu poslanske skupine SLS - gospod Brenčič. Izvolite.
Hvala lepa. Mi bomo seveda podprli, zato ker tak zakon, kot je zdaj, v takih dilemah ne moremo spustiti na svetlo. A vem, da izgubljamo čas, zato bomo podprli, da se ga preloži na eno izmed prihodnjih sej. Želim pa povedati. Pred takšnim problemom bomo tudi jutri s sklepom, ki ga je matično delovno telo predložilo na plenum pri zakonu o zdravniški službi. Nemogoče je delati kvaliteten zakon iz tako pripravljenega predloga, kot ga predlagatelj predloži. In potem rešujemo to tako v skladu s poslovnikom, da nekako se mučijo službe odbora, skupaj s predlagateljem za neke amandmaje in potem se "gangamo" kako in kaj. Tak način dela je zelo težak in zaradi največkrat vsebinsko zadevo zaključimo drugače, kot smo si želeli. Mi bomo podprli, da gre to na eno od prihodnjih sej, mislim, da kar na prvo, in da razčistimo in pripravimo elemente, da se zakon sprejme.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine Socialdemokratske stranke - gospod Cukjati. Izvolite.
Mi smo že na začetku obravnave opozorili, da pravzaprav ni velikih vsebinskih problemov, pač pa nas je sama procedura pripeljala do tega, da je en kup neusklajenih stvari, za katere pa ne vemo, kako se bodo razrešile oziroma kako jih lahko razrešiti, ker členi niso bili odprti oziroma se neusklajenost vleče še iz prejšnjih branj. Mislim, da ni naša naloga najti to rešitev. Podpiramo predlog, da se to preloži na naslednjo sejo. Ta čas naj se pa službe s tem pozabavajo. To je vse.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije, gospod Drobnič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Glede na ta zaplet in poslovniška določila menim, da tudi s predložitvijo zadeve ne bomo rešili. Najbolj elegantna rešitev je, da se zakon zavrne in da se to rešitev ponudi v pravi usklajeni obliki. To mislim, da bo najboljše. Sicer pa se bomo mi še dva meseca prepirali s tem zakonom, ker je pač zavožen. Jaz sem že dopoldne povedal, da bodo s tem zakonom težave, ker je neusklajen, pa tudi določeno besedilo je težko izvršljivo. In glede na vse to naša poslanska skupina ne bo podprla tega predloga. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Prehajamo torej na odločanje o predlogu, da se ta točka preloži na eno izmed naslednjih sej v skladu s 74. členom poslovnika. Glasujemo. Navzočih nas je 58. Za je glasovalo 47, proti 7. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. In obravnava predloga zakona o omejevanju porabe alkohola, tretja obravnava, se preloži na eno izmed naslednji sej. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 21. sejo državnega zbora Republike Slovenije. Najlepša hvala vsem.