Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 14. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Jana Jenko, gospa Jelka Godec, gospa Iva Dimic od 12. ure dalje, gospa Nada Brinovšek, gospod Jan Škoberne, dr. Franc Trček in Miha Kordiš. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na tretjo obravnavo PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O UKREPIH REPUBLIKE SLOVENIJE ZA KREPITEV STABILNOSTI BANK, v okviru rednega postopka. Postopkovno? Postopkovno gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegi! Očitno smo priča sistematičnemu blokiranju in oviranju dela Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke v Državnem zboru. Naj samo spomnim, da smo se na začetku mandata oziroma ste se na začetku mandata več kot štiri mesece ukvarjali z mandatom našega predsednika gospoda Janeza Janše, da ste ovirali konstituiranje komisije za nadzor varnostnoobveščevalnih služb in da se je ta gonja proti našemu predsedniku in seveda tudi proti nam vlekla, vse dokler ni Ustavno sodišče odločilo, da je tisto, kar ste storili v Državnem zboru, neustavno. To se pravi, da ste najprej poskušali odvzeti, potem pa ste ugotovili prenehanje mandata našega predsednika. Te stvari se nadaljujejo tudi naprej. Kljub opozorilom pravne stroke v tistem prvem delu, ko ste se ukvarjali z mandatom našega predsednika, ste ta postopek izpeljali do konca. Tudi zdaj, ko je prišlo do prekomernega posega v integriteto in delo poslanca gospoda Andreja Širclja, ko ste mu hoteli zapleniti kompletne računalnike – na stranki smo to preprečili – in ste bili tudi tukaj obveščeni, da gre za prekomeren poseg, ste se vi kljub vsemu odločili, da se mu zaseže vsa dokumentacija, vsi dosjeji v tistem preiskovanem obdobju, ob tem da je velika večina vseh teh dosjejev povezanih s tretjimi osebami, ki niso v nobeni zvezi s predmetom preiskave. Tudi v tem primeru ste, po našem mnenju, prekoračili svoja pooblastila, dovolili zaseg dokumentacije, ki ni v nobenem primeru predmet preiskave in očitno ste tudi poslanci Državnega zbora in tudi vi, predsednik, del te permanentne gonje proti članom naše poslanske skupine in proti naši stranki. To je zavržno, to je nedopustno in zaradi tega tudi napovedujemo, da pri tej točki dnevnega reda naša poslanska skupina ne bo sodelovala in napovedujem obstrukcijo. Hvala lepa.
Kot sem že večkrat pojasnil ravnanja, vsaj kar se tiče tega zadnjega dogodka, je vse potekalo v skladu z zakoni, ki jih moram spoštovati. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance gospodu Metodu Dragonji.
Dobro jutro, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Pred nami je tretje branje predloga novele Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. V dosedanji obravnavi zakona so bile rešitve že podrobno predstavljene, zato bi se osredotočil v današnjem nastopu samo na 8. člen predloga zakona, to je člen predloga, h kateremu so bili vloženi amandmaji. Glavni cilj navedenega člena je preprečiti, da bi dolžniki, katerih obveznosti so bile kot tvegane postavke bank prenesene na DUTB, imeli možnost, da sami ali preko oseb, ki so z njimi povezane, dosežejo, da njihov dolg ugasne, ne da bi ga sami v celoti odplačali. Ker se je v dosedanji razpravi pokazalo, da mora biti prepoved jasna in formulirana tako, da DUTB s preverjanjem naveznih okoliščin, ki utemeljujejo uporabo člena, ne bi imela težav, Vlada podpira amandma koalicijskih strank. Amandma, kot je predlagan kot kriterij za uveljavitev prepovedi, določa imetništvo deleža oziroma članstvo v poslovodnem organu. Oba kriterija sta objektivno in enostavno preverljiva. V poteku razprave se je odprlo tudi vprašanje, kaj se zgodi v primeru, če bi DUTB kljub vsebini 8. člena novele terjatev prodala osebi, ki ji ne bi smela. Poudarjamo, da bo v tem primeru posel sklenjen v nasprotju z zakonom. To pomeni, da bo tak posel, ker bo v nasprotju s prisilnimi predpisi, ničen. Ničen posel pa za stranke ne ustvarja pravnih posledic. Prav tako bi želel podati stališče Vlade, da tudi ne nasprotujemo amandmaju, ki ga je vložila Poslanska skupina nepovezanih poslancev. Glede na te utemeljitve in stališča Vlade ter na že opravljeno razpravo v prvem in drugem branju zakona predlagam, da Državni zbor obravnava amandmaje k 8. členu, jih podpre in glasuje o zakonu kot celoti. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Dober dan! Lep pozdrav vsem skupaj! Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar gospod Dragonja, spoštovani kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji smo v svojem stališču v drugi obravnavi obravnavane novele zakona o ukrepih za krepitev stabilnosti bank opozorili na dejstvo, da sama vsebina in obseg noveliranja narekujeta sprejetje novega zakona in ne zgolj noveliranja, in to svoje stališče pravzaprav danes tudi ponavljamo. Kljub temu in kljub nekaterim drugim pomislekom, ki smo jih že izrazili v svojem predhodnem stališču, smo podprli novelo tega zakona in bomo tako ravnali tudi v tej, torej tretji obravnavi. Pa naj pojasnimo to svoje stališče. Banka Slovenije, ki ima pregled nad celotnim bančništvom v naši državi, glasno opozarja, da je najbolj pereča problematika v naši državi prezadolženost malih in srednjih podjetij. To je osnovni razlog, da ta podjetja ne morejo dostopati do novih bančnih kreditov, ne morejo torej investirati v nove programe, ki jih imajo, in so z vidika poslovnih bank perspektivni. Za temi programi morda stoji nekaj deset, morda nekaj sto ali pa nekaj tisoč novih delovnih mest. Ne morejo poravnati zapadlih kreditov, kreditnih obveznosti iz preteklega obdobja in so njihove terjatve že prenesene na Družbo za upravljanje terjatev bank. Imajo tudi likvidnostne težave in dobesedno životarijo. Na nujnost razdolževanja mikro in malih podjetij glasno opozarjamo tudi v Novi Sloveniji, zato smo na to temo zahtevali sklic nujne seje Odbora za gospodarstvo in Odbora za finance in monetarno politiko, ki je bila opravljena v maju letos in je Državni zbor med ostalimi zadolžil Vlado Republike Slovenije, da v roku 3 mesecev predloži informacijo o izvajanju ukrepov za sistemsko razdolžitev mikro in malih podjetij. Naj spomnim, da je ta seja teh dveh odborov, torej Odbora za gospodarstvo in Odbora za finance, bila zelo dobro pozdravljena s strani gospodarstva kakor tudi s strani bančništva. Opisano stanje in tudi sprejet sklep dveh delovnih teles Državnega zbora narekuje sprejetje novih zakonskih podlag, ki bodo omogočala razdolžitev teh podjetij. Soglašamo s številnimi pomisleki ,ali je način, ki se ga je poslužila Vlada za razdolževanje srednjih in malih podjetij in možnost njihovega prestrukturiranja, pravilen. Verjamemo, da bi bila morda boljša možnost sprejem samostojnega zakona, ki bi zajel poleg tistih slabih kreditov, ki so že bile prenesene na DUTB, tudi vse preostale slabe kredite, ki so še v bankah in bi banke lahko očistile bilance slabih posojil. Vendar pa smo prepričani, da je katerakoli rešitev za razdolžitev malih in srednjih podjetij boljša kot ohranjanje statusa quo. Pričakovati je, da bo prestrukturiranje kreditov v največ primerih potekalo na način konverzije v lastniški kapital teh družb, kar pomeni, da se bo delež državnih kapitalskih naložb v gospodarstvu še povečeval. Glede na dosedanjo gospodarnost oziroma bolje rečeno negospodarnost upravljanja z državnimi kapitalskimi naložbami, kot smo ga vajeni do sedaj in se najbrž po nobenem ključu ne bo izboljšal, smo v Novi Sloveniji prepričani, da mora biti naraščanje deleža države v kapitalskih naložbah države le kratkoročno in da je treba pospešiti dinamike postopkov privatizacije. Na to nas permanentno opozarja tudi Evropska komisija. Privatizacija podjetja pomeni iskanje odgovornih lastnikov, ki bodo dosegali boljše rezultate, upravljanje podjetij in posledično večje prelive v državni proračun, ki jih potrebujemo zaradi nujnosti javnofinančne konsolidacije. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati bomo predlog sprememb in dopolnitev zakona o ukrepih za krepitev stabilnosti bank, kot že rečeno, podprli tudi v tretji obravnavi.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Smo pred tretjo obravnavo zakona tako imenovanega zakona o slabi banki. Seveda bomo zakon v tej obravnavi podprli. Predlagali smo tudi sami nekatere amandmaje, nekateri amandmaji so bili upoštevani. Rešitev gre v neko novo smer, vsekakor ni perfektna, vse bo odvisno od tega, kako bomo v nadaljevanju samo izvajanje zakona nadzorovali, vendar moramo nekako slediti tem trendom, ki se dogaja tudi v svetu, pa hkrati opozoriti na napake. Že vnaprej opozarjam, da komaj smo začeli reševati problem ene tako imenovane slabe banke, že se pojavljajo govorice o ustanovitvi druge slabe banke. Menim, da če imamo že s to banko takšen problem, da moramo biti zelo pazljivi, kaj bomo naredili v prihodnje. Gre za to, da stara zakonodaja je uvedla nekatere novosti, predvsem ta enotirni sistem upravljanja, ki je bil največkrat omenjen kot sporen, potem obvladovanje tveganj in pa tisto, kar pravimo, da je izven zakona, da sam zakon dopušča izjeme, kot so to davčne oaze v finančnih postopkih, izven zakona je zakon, ki smo ga omenjali včeraj, zakon o stečaju in prisilni poravnavi. Prav nekako se tega ne ureja in je to izven te zakonodaje. Novela skuša urediti nekatere zadeve, vendar še vedno menim, da po tistem vzoru enotirnega upravljanja, ki smo ga uvedli iz Združenih držav Amerike in ga implementirali na nemški sistem, evropski kontinentalni, pri nas ne deluje, ker smo bolj navajeni na dvotirni sistem. Če smo že uvajali ideje enotirnega sistema, potem se zavzemam za to, da tudi neizvršni direktorji profesionalno opravljajo svojo funkcijo, ker pomeni, da naj bodo zaposleni za celoten delovni čas in naj to funkcijo opravljajo profesionalno, ne pa poleg nekega svojega dela, kar potem povzroča konflikte interesov in vse ostale probleme. Se pravi, ta sistem nismo do konca rešili. Ključ vsega pa je obvladovanje tveganj in ravno zato smo se toliko vrteli okoli 8. člena. Sam 8. člen, kot je bil predlagan, smo na tisti nočni seji odbora skušali nekako dopolniti. Vemo, da je bilo na odboru cel kup nekih amandmajev in amandmajev na amandmaje, tako da smo celo si vzeli nekaj časa, da smo zadeve razčistili. Sklep tiste seje je bil, da bo koalicija pripravila čistopis, ki bo odpravil pomanjkljivosti. Seveda tudi to ni čisto uredilo stanja, tako da smo priča najprej amandmaju koalicije, ki so tudi implementirali nekaj členov poslanske skupine, ki je danes žal ni med nami, in sami smo tudi predlagali še en amandma, ki ga, kot slišim državnega sekretarja, tudi Vlada podpira. Za kaj gre? Gre za to, da omejimo tista tveganja, da bi tisti, ki so povzročili bančno luknjo, lahko kupovali poceni terjatve in s tem pridobili zelo velik premoženjski dobiček. Glede na našo rešitev, na naš amandma – kaj smo predlagali? Opozorili smo na eno zadevo, in sicer da tiste osebe, ki so sodelovale pri cenitvah premoženja – kar smo večkrat ugotavljali, da je bilo lahko sporno – so imele notranje informacije. Te osebe se lahko pojavljajo kot kupci ali povezane osebe kupcev in prav predlagani amandmaji naj bi omejili omenjene situacije. Tako 8. člen, takšen kot je sedaj, z vsemi predlaganimi amandmaji tako koalicije kot našimi amandmaji, gre v pravo smer. Seveda ni idealen in bo vse odvisno od tega, kako bomo mi nadzorovali izvajanje tega člena, kako bomo ta člen implementirali in kako bomo zakonodajo razlagali. Bojim se, da bo prišlo do kakšnih plačanih mnenj, plačanih pravnih razlag, ki bodo šle v drugo smer. Tako menim, da s skupnimi močmi moramo to preprečiti. Glede na to, da je Vlada predlagala, da se ti amandmaji sprejmejo, bo tudi Poslanska skupina nepovezanih poslancev podprla te amandmaje, te rešitve. Bomo pa skrbno spremljali izvajanje te zakonodaje in problematizirali kot do sedaj, če se bo s tako imenovano slabo banko dogajalo to, da bodo tisti, ki so bančno luknjo ustvarili, poceni kupili te terjatve. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospod Tilen Božič.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovani kolegi in predstavniki ministrstva! Kot že omenjeno v predhodnem stališču Poslanske skupine SMC in razpravah novela po našem mnenju prinaša nujno prenovo zakona. Naj ponovno izpostavim ključne izboljšave. Uvajajo se dodatna orodja za finančno in poslovno prestrukturiranje podjetij, s katerimi bo slaba banka lahko ob prevzemanju pobude lažje izpolnila pričakovanja, ki so ji bila naložena. Spreminja se pogoj odprodaje 10 % premoženja od doseganja letnega priliva v obsegu 10 % pridobljenih sredstev, s tem pridobivajo tudi prilivi iz učinkovitega upravljanja premoženja. Podaljšanje delovanja banke do 2022 z namenom preprečevanja prodaje pod pritiskom, kar bi lahko vodilo v doseganje prenizkih cen pri unovčevanju premoženja DUTB na trgu. Izboljšuje se nadzor in eksaktno se opredeljuje pristojnost izvršnih in neizvršnih direktorjev ter s tem njihove odgovornosti in tako dalje. Sedaj pa še nekaj besed o določbah novele, ki se v primerjavi z različico iz prejšnje plenarne seje Državnega zbora po našem mnenju spreminja na bolje. Gre za dopolnitve 8. člena. Naj spomnim, ta ureja preprečevanje zlorab, in sicer tako da tisti, ki so za nastanek slabih terjatev krivi, ne bodo mogli sodelovati pri odkupu teh istih terjatev še z diskontom. V SMC smo predlagali, da se ta člen dodatno zaostri. Z navezavo na določbe iz prevzemne zakonodaje smo tako po našem mnenju prvotni predlog znatno izboljšali. Nato smo tudi pozvali druge kolege, naj povedo, kako bi se dalo to dodatno izboljšati in – vsaj kar se tiče tega člena – je bila kar živahna razprava. V SMC seveda podpiramo vse konstruktivne predloge, ki bodo to področje urejali bolje, kot je bilo zastavljeno v predlogu. Koalicijski amandma tako vsebuje del naše pobude in del pobude Združene levice glede ostrejše omejitve lastniške povezanosti med kupcem terjatve ter tistim, pri katerem je bila ta terjatev sprva evidentirana, z 10 na 5 %. Pobudo iz amandmaja SD, ki bolj rigorozno obravnava časovni okvir tistih, ki jim ni dovoljeno potegovanje za odkup terjatev, odslej bi to bilo že tri leta pred nastankom prenesene terjatve in ne šele ob nastanku terjatve. Samo za pojasnilo, iz postopkovnih razlogov smo celoten amandma SDS vključili v koalicijski amandma. Razlog je v tem, da po vrstnem redu, če tega ne bi naredili, bi postal amandma SDS brezpredmeten. Ravno iz tega razloga smo ga na tak način vključili, da bo tudi veljal. In poleg tega amandmaja, se pravi koalicijskega, naj omenim še tudi, da bomo podprli pobudo skupine nepovezanih poslancev, kot je že pred časom napovedal kolega dr. Dobovšek, in v kateri sedaj predlaga, da se pravica do nakupa slabih terjatev odreče tudi sorazmerno širokemu krogu tistih, ki bi lahko razpolagali s podatki iz naslova cenitev aktive bank ali tako imenovanih stresnih testov. Ta vidik v predlogu ni bil naslovljen, ga pa štejemo za pomemben doprinos h kvaliteti zakonske rešitve. Torej, v SMC bomo podprli koalicijski amandma, ki se naslanja na predloge, poslane s strani Združene levice in SDS, ter amandma skupine nepovezanih poslancev. V SMC bomo nato, tako kot že v okviru pristojnega odbora in nato tudi na prejšnjem plenarnem zasedanju Državnega zbora, predlog zakona podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani! Pred seboj imamo predlog zakona, ki ga bomo v Poslanski skupini Desus soglasno potrdili. Sprejetje zakona bo omogočil učinkovito prestrukturiranje podjetij, katerih družbenik ali upnik je zaradi izvedbe ukrepov za krepitev stabilnosti bank postala Družba za upravljanje terjatev bank ali na kratko DUTB. Slednja bo lahko sodelovala pri prestrukturiranju gospodarske družbe s katerimkoli pravnim poslom, ki bo lahko njenemu dolžniku omogočil, da postane kratkoročno ali dolgoročno plačilno sposoben. Predlagani zakon podaljšuje obdobje obstoja DUTB do 31. decembra 2022, ker ni smiselno, da se bi sredstva prodajala pod pritiskom in da se za vsako ceno mora poiskati primernega kupca in predvsem v čim večji meri povrniti proračunska sredstva. DUTB mora poslovati pregledno, zato bo morala zagotoviti možnost rekonstrukcije postopkov odločanja o sklenitvi posameznih pravnih poslov. Ministrstvu za finance bo morala posredovati katerokoli dokumentacijo in vse informacije, ki jih potrebuje za opravljanje nadzora. Ministrstvo lahko daje usmeritve, a te morajo biti splošne in abstraktne in ne smejo predstavljati navodila za ravnanje v posameznem primeru. Veljavni zakon od DUTB zahteva ugotavljanje odgovornosti za nastanek slabih kreditov in naložb. Z novim predlogom se termin ugotavljanje odgovornosti spreminja v olajšanje prepoznavanja nepravilnosti, saj DUTB nima preiskovalnih pooblastil ali znanja, potrebnega za odkrivanje kršitev. Kar lahko stori, je, da sum na storjeno kaznivo dejanje naznani pristojnim organom. V javnosti se zaradi domnevno podcenjenega prenosa terjatev vseskozi pojavljajo strahovi, da jih ne bi odkupovali prav odgovorni za nastalo bančno luknjo. V Poslanski skupini Desus smo zato ves čas vztrajali na tem, da je treba natančno opredeliti, na koga lahko DUTB prenese te terjatve. Verjamemo, da bo predlog zakona odpravil možnosti kakršnikoli malverzacij s strani družabnikov, dolžnikov, članov poslovodstva, dolžnika in celo tistih, ki so vrednost teh terjatev ocenjevali. V zaključku: le proaktiven pristop k prestrukturiranju podjetij bo na dolgi rok omogočil tudi boljše poslovanje bank, saj te potrebujejo zdrava podjetja. Predlog zakona se nam zato v Poslanski skupini Desus zdi korak v pravo smer in ga bomo podprli. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo, gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Ko obravnavamo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, je vendarle treba opozoriti, da smo že v času nastajanja osnovnega zakona za ukrepe za krepitev stabilnosti bank, o tako imenovanem zakonu o slabi banki, nasprotovali tej rešitvi, ker gre za najdražjo mogočo rešitev pri sanaciji bank. Gre za rešitev, ki prinaša velik moralni hazard, namreč reševanje privatnih lastnikov na račun davkoplačevalcev je vedno izjemno veliko moralno vprašanje in velik hazard. Tudi problem vrednotenja terjatev, po kakšni vrednosti se bodo slabe terjatve iz bank prenašale na slabo banko, smo opozarjali, je lahko eden od zelo velikih problemov. Tudi tukaj se je pokazalo, da je pravzaprav bil zelo velik diskont uporabljen pri prenosu terjatev, okrog 70 % je pravzaprav znašal ta diskont, in posledično je zaradi tega to tudi najdražja mogoča rešitev v obliki vse večjega ali pa prevelikega vložka v kapitalsko ustreznost bank. Namreč, 5 milijard slabih terjatev, ki so bile prenesene iz bank na slabo banko, je vrednih na slabi banki zgolj 1,5 milijarde evrov. Ta razlika je ostala na davkoplačevalcih, gre pa seveda za premoženje, ki je bilo v lasti zasebnih lastnikov. Tako je pri tem problemu vendarle treba opozoriti, da je osnovni slab zakonodajni okvir, ki je bil sprejet v času Janševe vlade, pripeljal do tega, da je vendarle šlo ves čas za zelo netransparentno in kot vse kaže, tudi negospodarno ravnanje slabe banke in da je ne nazadnje ravno pomanjkljiv nadzor nad slabo banko in tudi osebna odgovornost vodilnih tista, na katero je ne nazadnje tudi v svojem poročilu opozorilo Računsko sodišče. Namreč, tudi Računsko sodišče je pri pregledu poslovanja slabe banke opozorilo prav na pomanjkljivosti in nedorečenosti in nepreglednost pri prenosu slabih terjatev na slabo banko in predvsem tudi na nesprejemljivost svetovalnih pogodb, ki so bile sklepane s strani vodstva slabe banke, kljub temu da so bili prihodki tako izvršnih kot neizvršnih direktorjev v slabi banki enormno visoki. Ravno na podlagi poročila Računskega sodišča se z novelo, ki jo danes obravnavamo, jasneje določa, kakšen je postopek imenovanja izvršnih in neizvršnih direktorjev in tudi trajanje njihovih mandatov. Ne nazadnje se tudi blaži časovni pritisk prodaje podjetij, ki so na slabi banki, in s tem se daje tudi možnost slabi banki, da izvede pred prodajo prestrukturiranje podjetja z namenom, da bi mogoče vendarle pridobili velik del tistih sredstev, ki so ostala na plečih davkoplačevalcev, nazaj. Namreč, 70-odstotni popust od knjigovodske vrednosti terjatev je tista razlika, ki bi jo pričakovali znotraj poslovanja slabe banke, da bo s prestrukturiranjem in posledično pozneje še s prodajo teh podjetij bilo povrnjeno. Mislim, da bi morali tudi zelo jasno povedati, da se lahko merjenje učinkovitosti slabe banke meri zgolj v tem, ali bo prodaja terjatev vsaj v višini knjigovodske vrednosti slabih terjatev, kot so prišle iz bank v slabo banko, ali pa celo višje. To, da se šteje za dobro poslovanje slabe banke, če proda terjatev, ki jo je pridobila s 70-odstotnim popustom, za 35 % tiste vrednosti, seveda ni mogoče šteti za uspešno poslovanje, ampak pravzaprav za dobro izkoriščenje tega mehanizma za to, da se izplačujejo dodatne nagrade za opravljeno prodajo terjatve. V postopku sprejemanja novele zakona smo bili ves čas tudi zelo pozorni na to, da vendarle preprečimo morebitne zlorabe postopka pri prodaji slabih terjatev s strani tistih, ki so slabe terjatve tudi povzročili. Pri tem moramo povedati, da vse slabe terjatve, ki so bile prenesene z bank na slabo banko, niso bile slabe in bi jih bilo mogoče znotraj komercialnih bank reševati s postopki, ki jih imajo na razpolago banke, brez težav, s podaljšanjem ročnosti odplačevanja kreditov, in veliko podjetij se je za to tudi odločilo. Ampak ne glede na to, zaradi te nepreglednosti, ki sem jo v uvodu že omenil, so tudi taka podjetja pristala na slabi banki. Zato želim narediti razliko med tistimi podjetji, ki so dobro poslovala, bila tudi sposobna rešiti svoje obveznosti do bank, in tistimi, ki so dejansko prišla v slab položaj zaradi slabega vodenja podjetij ali pa tudi zaradi tega, ker so mogoče lastniki želeli izčrpati to lastnino in odvesti ta kapital v davčne oaze. Ravno pri teh dveh kategorijah, torej, da ne bi prišlo do zlorab pri tistih menedžerjih, ki so ustvarjali slabe terjatve, in pri tistih lastnikih podjetij, ki so mogoče namenoma izčrpavali ta podjetja, z namenom preprečitve, da poceni kupijo to premoženje nazaj, je tako v drugi kot v tretji obravnavi, v kateri smo danes pri tem zakonu, vendarle prišlo do rešitve, ki je zapisana v amandmajih tako koalicije in opozicije, da takšne mahinacije dejansko tudi v največji meri preprečimo. Bil bi pa zelo zadovoljen, če bi lahko tudi to v celoti izključili. Torej, z amandmajem, ki je vložen, se poskuša preprečiti nekdanjim menedžerjem, da pridejo poceni do podjetij, v katerih so ustvarjali slabe terjatve, hkrati pa se z amandmajem opozicije onemogoči prevzem podjetij tudi s strani tistih podjetij ali posameznikov, ki so v letu 2013 sodelovali pri pregledu kakovosti sredstev bank, oziroma s strani tistih, ki so ocenjevali slabe terjatve. Znotraj samega postopka prestrukturiranja in potem prodaje podjetij, čemur je namenjena slaba banka, pa tudi zahtevamo, da slaba banka poleg finančnih kriterijev upošteva tudi druge, to pa je predvsem ohranitev delovnih mest in nadaljevanje poslovanja podjetij v Sloveniji, predvsem pa da pri prodajah ne diskriminira zaposlenih, če so ti zmožni odkupiti podjetje. Zaradi teh razlogov in teh pričakovanj bomo predlog zakona podprli in upamo, da bodo korekcije, ki so v tem zakonu, bistveno prispevale k odpravi pomanjkljivosti, ki so bile zaznane v osnovnem besedilu. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! Novela zakona o slabi banki je bila priložnost za to, da izboljšamo delovanje te slabe banke, ampak na žalost smo to priložnost spet zamudili. V prvih dveh obravnavah koalicija ni bila pripravljena podpreti ukrepov, ki smo jih z amandmaji predlagali v Združeni levici, s katerimi bi odpravili vzroke, da slaba banka do zdaj ni delovala v javnem interesu. Urediti bi bilo treba predvsem tri področja, na katerih smo tudi pripravili konkretne spremembe. Najprej je to kadrovska in plačna politika, potem cilji in metode delovanja slabe banke in nazadnje urediti bi bilo treba nadzor nad njenim delovanjem. Pa bom v tem sklepnem delu še enkrat povzel, kaj točno je na teh področjih narobe. Glede plačne in kadrovske politike je bilo na različnih sejah povedano že praktično vse. Kljub temu pa Vlada ni storila vsega, da bi preprečila zlorabe. V upravnem odboru še vedno sedijo ljudje, ki so očitno v konfliktih interesov, nekatere smo celo zasačili pri tem na odborih, in ki so vsaj objektivno odgovorni za kršitve, ki so se v našem bančnem sektorju dogajale. Po drugi strani pa za slabo banko ne veljajo omejitve plač, ki veljajo za druga državna podjetja, se pravi t. i. Lahovnikov zakon. Kar se tiče nadzora, koalicija ni zagotovila pogojev, da bi lahko Ministrstvo za finance, ki zdaj sicer dobiva nadzorne pristojnosti, dejansko ta nadzor tudi opravljalo. Če pa ministrstvo nima dostopa do zaupnih podatkov, namreč ne more opravljati nadzora. Slabe terjatve so v zadnjih instancah vedno kreditne pogodbe, ampak kreditne pogodbe, kreditne mape v tem primeru ostajajo zaupne; se pravi, ministrstvo ne bo moglo učinkovito vršiti nadzora. Druga rezerva, ki je na področju nadzora ostala neizpolnjena, je notranji nadzor zaposlenih, ki kljub noveli še vedno ne bodo imeli svojih predstavnikov v nadzornem svetu. In ponavljam še enkrat, slaba banka ima preko 100 zaposlenih, in verjetno niso vsi moralno kompromitirani kot vodstvo, ki ga gledamo po televiziji. Potem pa glede ciljev in metod. Slaba banka opravlja dve funkciji. S prodajo terjatev mora izplačati obveznice, s katerimi je te terjatve odkupila, po drugi strani, to je drugi cilj, pa mora podjetja sanirati. Ta dva cilja sta si do neke mere v nasprotju, ampak tudi tukaj obstaja rešitev, ki je v javnem interesu. Nobene potrebe namreč ni, da bi slaba banka poslovala z dobičkom, dovolj je, da izpolni svoje minimalne obveznosti in te obveznosti so obvladljive, zato ker so bile terjatve prenesene po zelo nizkih vrednostih v slabo banko. Če spomnimo, diskont je bil skoraj 70 %. Zato naj slaba banka prodaja terjatve in deleže samo v firmah, ki niso strateškega pomena, ohrani pa deleže v podjetjih, ki lahko na dolgi rok služijo javnemu interesu. Namen produkcije namreč ni samo dobiček, ampak je to zaposlenost in blaginja prebivalstva. Te deleže v strateških in pomembnih podjetjih lahko na podlagi predkupne pravice potem proda SDH ali pa zaposlenim. Najbolje pa bi bilo, da jih ohrani do leta 2023, ko bo vse premoženje slabe banke preneseno na Slovenski državni holding in s tem ustvari osnovo, hrbtenico za slovensko gospodarstvo. Novela naposled prinaša dve predkupni pravici, in sicer za SDH in za zaposlene v podjetjih, ki so v lasti DUTB. Ni pa bil sprejet naš predlog, ki je predvideval, da bi lahko občine odkupile stanovanja slabe banke in jih dala na razpolago svojim občanom. S tem se tudi odrekamo eni rezervi in odrekamo se v škodo predvsem mladih, mladih družin, ki do stanovanj ne morejo dostopati, po drugi strani imamo pa še vedno na tisoče praznih stanovanj, celo novogradenj, ki so pristale na slabi banki po kolapsu gradbenega sektorja. Tako če potegnem črto, novela sicer gre v pravo smer, ampak ne dovolj odločno in na žalost bistvenih vprašanj ne rešuje dovolj učinkovito, zato je v Združeni levici ne moremo podpreti. Bomo pa podprli amandma, ki ste ga predlagali, ker enako: gre v pravi smeri, ampak na žalost na drugih področjih bi pa bilo mogoče v tej točki postoriti bistveno več. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Jožef Horvat, pripravita naj se mag. Dušan Verbič in mag. Matej Tonin.
Hvala, gospod predsednik. Še enkrat, tudi s tega mesta, s sedeža št. 90, vsem prav lep pozdrav! Kolegice in kolegi, slabe terjatve so zvezda stalnica v naših razpravah. Seveda je ta besedna zveza zvezda stalnica napačna. Bolje bi bilo, da rečemo črna luknja, če smo že pri astronomski terminologiji. Črna luknja; črna lunja je tako zgoščena masa snovi, da ima tako veliko gravitacijo, da posrka celo fotone, torej svetlobo. In ko mi govorimo o bančnih luknjah, dejansko tukaj lahko gre za neko paralelo; bančne luknje, gotovo se tukaj pa vsi strinjamo s tem, so torej tiste, ki nekako posrkajo tudi naš gospodarski razvoj in to nas bremeni. Hvala bogu ugotavljamo, da se je stanje v gospodarstvu izboljšalo, a nedonosne terjatve zavirajo večjo posojilno rast in seveda hitrejše gospodarsko okrevanje; in v tem je problem. Nedavno je Banka Slovenije objavila podatek o novi višini slabih terjatev v slovenskem bančnem sistemu, 5,9 milijarde evrov, in če upoštevamo, da je približno 60 % slovenskega bančnega sistema v državni lasti, je torej tukaj naloga na državi, da nekaj ukrene. To pa je na parlamentu, predvsem pa na Vladi. Sprememba poslovnih modelov je zato po mojem trdnem prepričanju neizogibna, ker tako preprosto naprej ne gre, kot smo delali doslej, saj bo le tako mogoča dolgoročna vzdržnost – sedanja struktura slovenskega bančnega sistema tega ne izpolnjuje. Soglašam z guvernerjem Banke Slovenije, da imamo v Sloveniji preveč bank, imamo preveč bank, in da je predvsem upravljanje v nekaterih še vedno postavljeno pod vprašaj. V katerih, to vprašanje si lahko vsak sam odgovori. Torej usoda je ponovno v rokah države, kot rečeno, dve tretjini bančnega sistema je v rokah države, zato mora država pospešiti reševanje vprašanja slabih terjatev in tako preprečiti, da bi morali davkoplačevalci znova seči v denarnice za reševanje bank. Kako bo to vlada naredila, to je seveda najprej vprašanje za vlado. Ko govorimo o slabih terjatvah in še vedno luknjah ali pa novih luknjah, če hočete, tudi mi, poslanci večkrat naredimo napako, da kličemo na odgovornost Banko Slovenije in uprave poslovnih bank, premalokrat, če govorim po spominu, skoraj nikoli pa ne pokličemo na odgovornost nadzornih svetov. Ti so pravzaprav pravi, zato so nadzorni sveti, člani uprav so pravzaprav mezdni delavci, imajo pogodbo z nadzornim svetom, nadzorni svet bi jih moral zamenjavati, odslavljati, če ne izpolnjuje ciljev, tako pač mi v Novi Sloveniji razumemo korporativno upravljanje. Tukaj, na tem mestu moram ponovno opozoriti, kar seveda ni zdaj ravno vsebina te točke dnevnega reda, ampak na to me resnično državljani spodbujajo in opozarjajo, tudi s pismi, lahko jih pokažem. Poglejte, o čem govorim; govorim o tem, da je pred kratkim zelo jasno ameriški ekonomist James Henry, ki je zelo znan, svetovno znan raziskovalec svetovne industrije izogibanja davkom – prav zanimiv izraz imamo, torej svetovno industrijo izogibanja davkom – postregel s podatki, da so državljani Slovenije v tujino oziroma v davčne oaze prenesli med 50 in 75 milijardami evrov. 50 in 75 milijard evrov denarja je šlo iz Slovenije ven, tudi v davčne oaze. Tukaj je vprašanje za Vlado: ali se bo Vlada lotila reševanja, vsaj delnega reševanja tega vprašanja, tega problema, ki ni enostaven. Pred leti pa, kot vsi vemo, ga je relativno enostavno rešila gospa Angela Merkel, ki je enostavno kupila, plačala podatke – najbrž so tudi kakšno zakonodajo morali spremeniti glede bančne tajnosti in tako naprej, ampak to zdaj ni debata o teh detajlih, so pa detajli – in če bi enkrat pridobili te podatke, potem mislim, da bi nam lahko bolje šlo v tej državi. Imamo veliko idej, veliko projektov raznih drugih [[izklop mikrofona]]
Besedo ima mag. Dušan Verbič. Pripravita naj se gospa Marija Antonija Kovačič in gospod Janko Veber.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani državni sekretar, poslanke in poslanci prav lep pozdrav! V zvezi s tem zakonom je bilo velikokrat izpostavljeno naslednje vprašanje, in sicer zakaj se predlaga v sprejem le novela in ne novi zakon. Mislim, da je prav, da se tudi sedaj ob tej priliki to izpostavi, zakaj je temu tako. Veljavni Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank ureja dve področji; eno področje je ukrepi za stabilnosti bank, drugo področje pa je neposredno vezano na Družbo za upravljanje terjatev bank. Zelo jasno je treba izpostaviti, da za prvo področje se v ničemer ne posega s tem predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah. Se pravi, namen novele ni na novo vzpostavljati kakršnekoli okvire za reševanje bank. Namen je zagotoviti uspešen in za davkoplačevalce ugoden zaključek procesov sanacije bank, ki se je v preteklosti začelo. Tisti hip, ko se dotikamo Družbe za upravljanje terjatev bank, pa se pojavljata dve ključni vprašanji. Prvo vprašanje je njena pristojnost; se pravi, kaj sme in česa ne sme ta družba delovati. Drugo pa je vprašanje njenega pravnega položaja. Tudi tukaj je treba odločno povedati, da se tega dela, vezanega na vprašanje pravnega položaja, s to spremembo ničesar ne dotikamo. Zakaj je to pomembno? Predvsem zaradi tega, ker je Družba za upravljanje terjatev bank po pravni obliki delniška družba, ki je izdajatelj obveznic, in kakršenkoli poseg v ta del strukture Družbe za upravljanje terjatev bank bi lahko imelo vpliv na lastnost samih obveznic in preprosto se to ne sme zgoditi. Drugi del, se pravi tisti del, ki pa se ga dotika ta sprememba zakona, pa je ureditev delovanje Družbe za upravljanje terjatev bank in tisto, kar je med najpomembnejšimi zadevami te spremembe, pa je uvedba novega poslovnega modela, ki ga poznamo z zelo širokim vsebinskim pomenom, in to je prestrukturiranje. Zakaj je to tako pomembno, da se s to spremembo uvede? Predvsem zaradi tega, kajti obstoječa zakonska dikcija tega instituta praktično ne uporablja ali ne opredeljuje. Če tega ni, potem se moramo vsi zavedati, da v teh postopkih na poslovnem delu, kjer Družba za upravljanje terjatev izvaja svojo pristojnost, se lahko odpira obilica pravnih ali drugih poslovnih peripetij, za katere ne želimo, da se dogajajo, in v zadnjih časih ali zadnjih mesecih smo bili priča različnim tovrstnim tudi pravnim sporom. Rad bi še eno zadevo izpostavil ob tej priliki, in sicer odnos med Družbo za upravljanje terjatev bank in Slovenskim državnim holdingom. Mislim, da je to sila pomembno predvsem zaradi tega, ker se tudi v javnosti in deloma v strokovni javnosti tovrstni osnovni pomeni obeh družb zamegljujejo. Jasno je treba povedati, da se pristojnosti obeh družb ne podvajajo, kajti Družba za upravljanje terjatev bank upravlja s svojim premoženjem in ne s premoženjem države, kot to počne Slovenski državni holding. Pri tem DUTB upravlja predvsem terjatev od družb, ki so v finančnih težavah, SDH pa upravlja deleže v delujočih podjetjih, katere lastnina je država. To se pravi, SDH upravlja tako imenovane korporacijske pravice za razliko od DUTB, ki upravlja v tem primeru obligacijske pravice. Iz tega nedvomno izhaja, da se poslanstvo enih ali drugih družb ne podvaja. Je pa treba omeniti še nekaj, da je Vlada Republike Slovenije kot predstavnik lastnika na skupščini Družbe za upravljanje terjatev bank že pozvala, da naj sodeluje s Slovenskim državnim holdingom, kajti v vseh pričujočih nadaljnjih in predvidenih postopkih je treba, da Družba za upravljanje terjatev bank seznanja Slovenski državni holding glede morebitnih načrtovanih prodaj ali terjatev ali družb, ki so strateške ali pomembne za državo. Če tukaj zaključim. Treba je za konec izpostaviti še naslednje: zahteva po neodvisnosti poslovanja Družbe za upravljanje terjatev bank izhaja tudi iz vrste mednarodnih priporočil, ki zahtevajo, da se v tej družbi ohranja trdno, korporativno upravljanje. In kaj to preprosto pomeni? Da sprejema odločitve predvsem ta družba sama, brez vpliva politike ali tako imenovanih zunanjih komisij. DUTB je bila, če na splošno lahko rečem, ustanovljena ali zastavljena kot nekakšen agent, ki koncentrira terjatve, nato pa je logika, da jih čim prej tudi proda, če se k temu sledi predvsem v želji, da se najde aktivnega lastnika. Če zelo z grobo oceno pogledamo, kar se tiče v sedaj teh dveh, treh letih delovanja družbe, se lahko vprašamo, ali je bil ta model izveden in se je izvajal v skladu pričakovanja, bom uporabil izraz, predvsem davkoplačevalcev. Objektivno in kritično gledano lahko rečemo: da ali ne. Tudi bi se lahko dotikali razprave, ki jo je spoštovani poslanec izpostavil v svoji predstavitvi, ali je ta družba, ki je bila ustanovljena, bila pravi model, kar se tiče postavitve enotirnega upravljanja. To so odprte zadeve, o katerih se danes lahko tako ali drugače vsak vpraša. Sam sem trdno na stališču, da takratna odločitev v takratnih razmerah je bila dobra odločitev, da je prišlo do enotirnega upravljanja, kajti tudi Zakon o gospodarskih družbah napotuje lastnike v družbah, kjer so praviloma zgolj eni lastniki, na tovrstno upravljanje predvsem iz razloga optimizacije procesov, saj imamo potem zgolj samo dva organa, in to sta skupščina ter upravni odbor. Res pa je, da je velika težava upravljanja slabih terjatev v tem, da je praktično nemogoče objektivno oceniti uspešnost dela, razdolževanje, prestrukturiranje in tudi težo kvantificiranja, ne da bi natančno poznali podrobnosti o posameznih podjetjih, do katerih obstajajo tovrstne terjatve. Še težje pa je dejansko oceniti primere prodaje posameznih terjatev, kjer v večini ni docela jasna njihova realna vrednost. Zaradi zadnjega zapleta, ki smo mu bili priče pred nekaj meseci, se pravi, pravni zaplet med družbo Sava, d. d. in DUTB, se preprosto moramo zavedati, da so s tako pravno bitko najbolj izgubljena sredstva predvsem za davkoplačevalce. Prav gotovo je na mestu vprašanje, kako naprej glede upravljanja s slabimi terjatvami, da se stvari ne odvijajo v smeri, da bodo davkoplačevalci ponovno izigrani. Sam sem prepričan, da bo odgovor na to vseskozi morala dajati Vlada v času delovanja Družbe za upravljanje terjatev bank. Strinjam se tudi, da je prav, da smo kritični. Prav gotovo pa je vsa teža, kar se tega dela tiče, na resornem ministrstvu, Ministrstvu za finance. Sam sem odločno na stališču, da je potrebna uvedba novega poslovnega modela, ki se imenuje prestrukturiranje, vendar z določeno mero kritičnosti do teh postopkov. Kajti vsa leta delovanja Družbe za upravljanje terjatev bank, in lahko razširim tudi na druge, do sedaj se je izkazalo, da so podjetja, ki so tradicionalno v tako imenovani državni lastnini, lahko rečemo, preprosto v državnih jaslih, bila slabo vodena. Kakšno imamo sedaj jamstvo, da se ne bodo zgodbe izpred let ponovile? Ali bomo spet priče realnosti, da bodo procesi prestrukturiranja postali črpališče za ljudi, ki raje skrbijo zase in vidijo priložnost za osebne koristi? Na to opozarjam ali omenjam predvsem zaradi dejstva in ugotovitve, da večji kot je lastniški vložek države, slabše je upravljanje oziroma vodenje. Naj se dotaknem kritičnosti še ene pomembne zadeve, in sicer strokovnjaki na tem področju opozarjajo, vedno je vprašanje, kakšni ali kolikšni so upravičeni stroški prestrukturiranja in ali je mogoče podjetje prodati za toliko več, da so ti stroški upravičeni, kajti procesi prestrukturiranja praviloma potekajo prepočasi. Če se vrnem na predlog sprememb zakona. Mislim, da je prav, da se dotaknem zame osebno tistega, kar je najpomembnejša sprememba. Ocenjujem dvoje; prvo, podaljšanje delovanja Družbe za upravljanje terjatev bank, kar pomeni, da se od leta 2017 podaljšuje delovanje te družbe do leta 2022. Zakaj menim, da je to zelo pomembno? Predvsem zaradi tega, da se omogoči, da se terjatve in morda nepremičnine kot stvarna lastnina prodajo v času in na način, da ni časovnega pritiska v teh postopkih glede nujnosti prodaje in s tem – bodimo iskreni in pravični – pridemo do ugodnejše, ali če lahko drugače rečemo, poštene tržne cene in mislim, da je tukaj interes vseh nas, naj se to tudi zgodi. Druga pomembna zadeva je prestrukturiranje družb, podjetij, v katerih ima Družba za upravljanje terjatev svojo terjatev, morda se lahko pogovarjamo tudi že o lastninskem deležu ali vložku. Tukaj pričakujem odločno in transparentne postopke, ki bodo temeljili na strokovni ekonomski podlagi, katere pravne osebe imajo v svoji sestavi zdrava poslovna jedra ali procese, kakorkoli jih že imenujemo, ki so tržno zanimivi in na trgu je mogoče tudi ustvarjati dobiček iz tovrstnega poslovanja. Absolutno pa se ne sme slediti tako imenovani prijateljski ekonomiji in prepričan sem, da bo finančni minister zelo pozoren glede na to, da ima izključno ali zelo veliko težo nadzora v teh procesih. Če nekako zaključim. Rešitev za državo in Družbo za upravljanje terjatev bank, katere je, kot je bilo uvodoma rečeno, maksimiranje cene oziroma dobička iz naslova prodaje slabih terjatev in prestrukturiranje podjetij v tistem delu – se pravi zdravih poslovnih jedrih –, prav gotovo tudi, da se ohranijo v čim večjem številu delovna mesta, ampak pogoj pa je, da se resnično čim prej najdejo tudi odgovorni lastniki. Glede predloga zakona ocenjujemo, da je ta vsebina še kako potrebna, ker vključuje tudi mehanizme, ki smo jim v sami predstavitvi bili tudi priča, lahko rečem varovalke, da se poslovanje Družbe za upravljanje terjatev bank utiri v pot, katere vsi želimo; in to je, v čim večji mogoči meri povrniti vloženih denar davkoplačevalcev banke, ki so v državni lasti. Kar se tiče vloženih amandmajev na odprti 8. člen te spremembe zakona, lahko samo rečem, da zelo pozdravljam, glede same vsebine prav gotovo pa več besed tudi v nadaljevanju. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Marija Antonija Kovačič, pripravita naj se gospod Janko Veber in gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo, gospod predsednik, in še enkrat prav lep pozdrav vsem prisotnim! Po predlaganem zakonu o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank je nujno podaljšanje obdobja Družbe za upravljanje terjatev bank vsaj do 31. decembra 2022, saj naloge, ki jih družba opravlja, niso za kratek čas, ampak so odgovorne naloge učinkovitega prestrukturiranja podjetij, katerih družbenik ali upnik je zaradi ukrepov za krepitev stabilnosti bank postala DUTB. Najpomembnejša naloga DUTB je prestrukturiranje podjetij, torej pomoč pri prestrukturiranju dela podjetij, ki bi dolgoročno lahko delovala in ohranila delovna mesta in se samostojno krepila. Naslednja naloga DUTB je, da DUTB ukrepa z najboljšo prodajo, da se sredstva vrnejo v proračun in da hkrati krepi stabilnost bank z maksimizacijo dobička. DUTB je gospodarsko-delniška družba. Država, ki je kot edini družbenik tudi kot porok za vse obveznosti, potrebuje informacije in vpliv na poslovanje družbe. Tak vpliv mora biti v okviru korporacijskih pravic. Dejstvu, da ima DUTB izvršne direktorje, da so to tisti, ki odločajo o poslih družbe, sledi, da je v družbi vpeljana ločitev upravljavske in nadzorne funkcije. Ministrstvo za finance nadzoruje na osnovi posredovanih dokumentov celotno delovanje DUTB, vendar se ne sme vmešavati v dnevne poslovne odločitve DUTB. Ministrstvo za finance lahko zaprosi SDH, ta pa Računsko sodišče, da izpelje nadzor, če obstaja sum oškodovanja Republike Slovenije ali korupcije. Podpiramo prizadevanja, da vzpostavimo minimalno ali ničelno tveganje, da bi v prodajnem procesu kupovali podjetja tisti, ki so podjetje spravili v stečaj zaradi izjemno visokih kreditov, onemogočenih odplačevanja le-teh ter v procesu prestrukturiranja v DUTB kupili nazaj podjetje za majhne denarce. Kupci ne morejo biti vsi tisti, ki so imeli kakršenkoli stik s podjetjem prej ali v času prestrukturiranja. Ne nazadnje je pomembno, da je SDH pripravljen pogovarjati se tudi z delavci podjetja, ki je v procesu prodaje. Morda ga kupijo prav oni ali posvarijo pred špekulativnimi kandidati. Možnosti pripojitve k DUTB Probanke in Factor banke pa je iz namena, da njihov informativni sistem, ki ga že od leta 2014 najema DUTB in je tako preizkušen, smiselno, ker sta obe banki v likvidaciji. Zakon bom podprla, tako kot tudi moji kolegi v Poslanski skupini Desus. Hvala.
Besedo ima gospod Janko Veber, pripravita naj se gospoda Tilen Božič in Roberto Battelli.
Hvala za besedo. Ko se pogovarjamo o sanaciji bančnega sistema v Republiki Sloveniji, se ni mogoče izogniti dejstvu, da gre očitno za izjemno natančno izdelan načrt, kako pravzaprav iz države izčrpati čim več premoženja in ga preliti po vsej verjetnosti v davčne oaze, kot kažejo podatki. Tudi če pogledamo sam začetek izvajanja stresnih testov, ki so bili podlaga za to, da smo pristopili k dokapitalizaciji bank, po mojem mnenju, v bistveno večjem obsegu, kot je bilo potrebno, in podlaga ne nazadnje tudi, zato da se je šlo v sprejem zakona o slabi banki, kaže na to, da gre za izjemno sistematičen pristop izčrpavanja Slovenije. Kajti, tudi slaba banka kot taka, o kateri se danes pogovarjamo, kaže, da je bilo 5 milijard premoženja iz bank prenesenih na slabo banko s 70-odstotnim diskontom. To premoženje je danes vredno 1,5 milijarde. Ne nazadnje za obveznice, s katerimi država jamči tudi za te terjatve, se plačujejo zelo visoke obresti. Mislim, da se te obresti gibljejo nekje celo okoli 5,4 %, kar pomeni, da banke, ko so se znebile teh slabih terjatev, prejemajo kar znaten del sredstev in jim pravzaprav ni treba razmišljati o tem, da bi sklepale nove kreditne pogodbe, dajale denar, ki ga imajo v tako veliki količini, da ga deponirajo v tujini na način, da plačujejo tistim, ki jim ta denar deponirajo, ne pa da dobivajo za te naložbe obresti. Mislim, da bi tudi ena od smeri, ki bo pri delovanju slabe banke s strani Vlade, morala iti v to smer, da se poskuša vendarle proučiti obveznosti oziroma obresti, ki se plačujejo za izdane obveznice. Slaba banka se bo celo morala zadolžiti za to, da bo lahko poravnavala te obresti, kar ni dobra rešitev. Torej, ali se ne bi raje povprašali, ali so te obresti previsoke, znižali z – ne vem – 4,5-odstotne obrestne mere, mogoče na enoodstotno, kar je povsem običajna odstotna mera, in bi zmanjšali te obveznosti, ki nastajajo in obremenjujejo vse nas. Kajti, če slaba banka ne bo prodala vsaj po knjigovodski vrednosti ali po višji od knjigovodske vrednosti terjatev, bodo vse te obveznosti ostale pri nas; torej na davkoplačevalcih. Zato je prav, da v okviru razprav okrog slabe banke na to zelo jasno opozorimo. Ne nazadnje tudi zaradi tega, ker se ponovno razmišlja, da bi se vsaj nekje okrog 5 milijard nedonosnih terjatev ponovno preneslo iz bank na neko novo slabo banko in če se ta mehanizem, ki ga ta hip že imamo pred sabo in za katerega ugotavljamo, da je mehanizem, ki omogoča številne zlorabe, ne izčisti, se v nobenem primeru, po mojem mnenju, ne sme pristopiti k oblikovanju neke nove slabe banke, ki bo ponovno namenjena lahko samo temu, da se ponovno izčrpa državo še v tistem delu, v katerem še ni dovolj načeta. Ko se v tem trenutku pogovarjamo o slabih terjatvah in mehanizmu reševanja bank, kjer lahko ugotavljamo, da se resnično zlije zelo veliko sredstev, torej 4,8-milijardna dokapitalizacija bank, slabitev s 5 milijard na 1,5 milijarde, torej 3,5 milijarde evrov slabitev, ko so šle terjatve na slabo banko – gre za enormne zneske. Na drugi strani pa vendarle, če naredimo nekako vzporednico s tem, kaj se je pa dogajalo z javnimi sredstvi v tem obdobju, predvsem tistimi, ki so bile namenjene za varnost države ali, če hočete še konkretneje, za delovanje policije, so se ta sredstva sistematično iz leta v leto, iz mandata v mandat zmanjševala. Torej, na eni strani sprejemanje zakonov, ki omogočajo številne mahinacije – jaz sem celo ta zakon, ki je bil takrat sprejeman v času Janševe vlade označil za legalizacijo kraje zasebnega premoženja, ki je postalo najprej državno in potem s poceni preprodajo ponovno lahko postane zasebno. Če želimo uspešno preprečevati in nadzirati vse te procese, potrebujemo tudi zelo dober varnostni sistem, potrebujemo tudi zelo dobre pogoje za delo policije in vseh drugih organov, ki lahko nadzirajo nepravilnosti in spremljajo nepravilnosti, ki se dogajajo na tem področju. Prav nenavadno je, da tudi v tem trenutku, ko se že vseh teh stvari, mislim, da zelo dobro zavedamo, prepočasi rešujemo problem policistov in veliko teh sredstev, ki je namenjenih v sanacijo bank, bi se lahko namenilo v zelo kratkem obdobju za boljše pogoje delovanja policije. To mislim, da je ena od rešitev, ki jo moramo resnično v zelo kratkem času doreči, vzpostaviti, zato da bomo lahko v prihodnosti govorili o tem, da resnično vodimo državo na način, kot si tudi ljudje predstavljajo in pričakujejo od vseh nas. Tako rešitve, ki so ta hip v tem zakonu zapisane, so v prvi vrsti, si upam dati oceno, v veliki meri, ki se nanašajo na vodenje podjetij prav odraz tega, da je Računsko sodišče naredilo pregled delovanja slabe banke, dalo priporočila in ne nazadnje se je tudi Vlada obvezala, da bo za izpolnitev priporočil in zahtev Računskega sodišča šla v spremembo tega zakona. Zato smo ne nazadnje danes tudi tukaj pri tej temi. Nadzor Računskega sodišča in vseh organov, ki jih v Sloveniji imamo, je ravno tako izjemno izjemno pomemben. Velikokrat smo se v tem obdobju srečevali prav s tem vprašanjem, do kje naj ima in v katere postopke naj ima vpogled Računsko sodišče, v katere pa ne. Tukaj je treba izpostaviti, da vendarle Banka Slovenije je še ena od tistih institucij, ki je izjemno samostojna še vedno v tem obdobju, kaj se dogaja znotraj njene strukture in njenih rešitev, in zato tudi ta novi vpogled v delovanje s strani Računskega sodišča kaže na to, da bi treba narediti en napor v smer, da se tudi tukaj organi, ki so za to pristojni in usposobljeni, vključijo v ta proces analiziranja dogajanja. Brez, če hočete, sistematičnega pristopa v nasprotno smer tega, kar se je v zadnjem obdobju dogajalo v Sloveniji, ni pričakovati, da bomo lahko uspešno zastavili funkcioniranje vseh elementov v državi v prihodnosti. To stiskanje, ki je tudi prisotno skozi sanacijo bank in ne nazadnje tudi prenos potem vseh teh obveznosti tako na pokojninski sistem, tako na plačni sistem, tako na šolski sistem, zdravstveni in tako naprej, se seveda kaže o tem, da so ti ukrepi bili pretirani, ki so bili izpeljani, zato da se poskuša prikriti številne postopke, ki so izčrpavali naša podjetja, ki so pripeljali do tega, da so številni ostali brezposelni in temu se moramo in se lahko upremo zgolj na ta način, da res sistematično pristopimo k analiziranju vsega, kar se je zgodilo, in sprejemanju potem tudi ukrepov, da se to v prihodnosti najprej sanira, prepreči in nadaljuje potem na zdravih temeljih pri delovanju države kot celote. Takrat ne bo problemov niti z lokalno samoupravo, ne bo problemov s policisti ali pa bodo ti bistveno manjši, bistveno lažje obvladljivi, ne bo težav tudi s financiranjem gospodarstva in ne nazadnje res imamo zelo veliko sreče in veliko zahvalo gospodarstvu, da je z lastnimi sredstvi lahko financiralo razvoj in posodobitev, zato da je lahko prisotno naše gospodarstvo na tujih trgih. Pri teh postopkih žal kljub izjemni sanaciji bank in kljub temu da smo prenesli slabe terjatve, tako imenovane slabe terjatve z bank na slabo banko – banke pač našega gospodarstva ne kreditirajo. Zato še enkrat opozarjam, dokler bodo banke dobile za te slabe terjatve tako dobre obresti, ne bodo prav z ničemur motivirane, da bi sklepale nove pogodbe za kreditiranje in s tem ne nazadnje prevzemale tudi tisti rizik, ki jih banke morajo prevzemati. To je njihova osnovna naloga, ko sklenejo pogodbo, prevzamejo tudi rizik, ali bo dejansko ta posel izpeljan v takšnem obsegu in bo tako donosen, kot so pričakovale, ali ne. Zato tudi imajo rezervacije sredstev, zato tudi lahko govorimo o tem, da je treba zagotoviti ustrezno kapitalsko ustreznost teh bank, to imajo, ne nazadnje imamo tudi izjemno veliko deponiranih sredstev varčevalcev v bankah in ne nazadnje rastejo tudi vloge gospodarskih družb v bankah. Tako so vsi pogoji, vendar če ti ni treba posojati denar, ker imaš dovolj velik donos iz teh obveznic, potem se to enostavno ne dogaja v Sloveniji. To je tista velika rezerva, ki jo imamo pred sabo, in upam, da jo bomo čim prej izkoristili. Hvala.
Besedo ima gospod Tilen Božič, pripravita naj se gospod Roberto Battelli in predstavnik Vlade.
Hvala za besedo. Najprej bi nekaj besed namenil temu, kar je kolega Dobovšek oziroma se je tega nekako dotaknil v stališču in se je dotikalo neizvršnih direktorjev in tega, da bi morali biti redno zaposleni oziroma za polni delovni čas. Glede na to, da je to vseeno tudi malo moje področje, bi si dovolil nekaj komentarjev na to. Kar se tiče dolžnosti, če gledamo tuje prakse, da bi bili neizvršni direktorji 100 %, se pravi za polni delovni čas, načeloma ni to neka posebna praksa. Prav tako tudi, če gledamo študije oziroma tiste, ki ukvarjajo s tem, kaj naj bi bile dolžnosti, naloge neizvršnih direktorjev, se pravi, kaj delajo, kako delajo in kako se to funkcijo najboljše lahko izvaja, govorijo malo drugače. Ena izmed, po mojem, boljših literatur na to temo je Higgsovo poročilo, to je poročilo, ki ga je izdala v bistvu, lahko bi rekli tako podobno kot naša komisija, ki jo imamo za nadzor nad javnimi financami, v britanskem parlamentu. V okviru tega so tudi leta 2003 pripravili to poročilo, zaradi tega ker ravno na tem področju je bilo pa dosti nejasnosti, se pravi, kakšne so njihove pristojnosti in tako. V času razvoja tega je tudi tam kar nekaj zanimiv zadev napisanih, kar se dotikajo učinkovitosti neizvršnih direktorjev. Tam notri so tudi zanimivi namigi, tudi v okviru ene raziskave, ki je bila v tistem času narejena pri britanskih družbah Top 100 družbah, kaj še delajo izvršni direktorji poleg drugega oziroma kaj delajo neizvršni direktorji. Potem je bilo tudi nekako priporočilo, da tisti, ki je neizvršni – se pravi, tisti, ki je za polni delovni čas izvršni direktor v neki družbi, da je priporočljivo, da bi bil tudi neizvršni direktor v neki družbi; se pravi, v eni družbi, ki pa ne bi bila njihov konkurent. To je zaradi tega, ker bi potem tudi svoje naloge lahko boljše opravljal tudi zaradi neke dodatne širine, ki bi jo pri tem imel; se pravi, nekdo, ki je izvršni direktor, sočasno z neizvršno funkcijo v neki drugi družbi, bi lahko to nalogo opravljal bistveno bolje. Ker točno ve, kar mora izvršni direktor delati, pozna njegova pooblastila, pozna svoje, na ta način je ta nadzor boljši. Potem so pa druge variante; se pravi, tukaj je priporočeno, če je nekdo izvršni direktor nekje, da samo eno funkcijo prevzame, je bilo priporočeno, ni bilo pa nekih omejitev z vidika neizvršnih direktorjev, ki svoje funkcije ne opravljajo poklicno, ravno zaradi tega, ker je izjemno težko definirati, kolikšna je obremenitev posamičnega. Tako se to nekako prepušča vsakemu z nekega profesionalnega vidika, da sam presodi, koliko je sposoben in koliko lahko doda, da je tisti družbi še vedno v korist. Seveda se pa o tem odločajo lastniki. Če gremo nekako še od tega kakšen korak naprej, verjamem, da v Sloveniji, glede na to, da je to neka relativna novost, se bo ta praksa na tem področju še gradila – imamo jo kar veliko v tuji literaturi, v tuji praksi. Tudi v okviru tega se bodo verjetno, morda še nekatere druge družbe odločale za neko enotirno upravljanje, če bodo videli, da je to nekaj pametnega, in bomo tudi sčasoma prišli do naše prakse na tem področju. Druga zadeva, na katero sem hotel opozoriti, bolj nekako ponoviti tisto, kar je bilo na nek način že v stališču, tisto povabilo, ki je bilo dano drugim poslanskim skupinam glede 8. člena. Z naše strani seveda je bilo iskreno, rezultat je tudi tukaj; se pravi, delno upoštevanje enega predloga, ki ga je dala Združena levica, v celoti upoštevanje tistega, kar so potem po dveh nekako neuspešno vloženih amandmajih SDS – ker mislim, da je bolj šlo zgolj za eno proceduralno napako in jim ni uspel tisti amandma priti nekako do nas v taki obliki, kot so si ga predstavljali, smo potem tudi tistega tretjiega, ki so vložili, sedaj v celoti upoštevali. Pa tudi, kar tudi priznam, enega pogleda nismo upoštevali, to je tisto, kar je izpostavil gospod Dobovšek, morda škoda, da ni tega že prej izpostavil, da ravno o tem razmišlja. To je ravno to, da tisti, ki nekako razpolagajo z enimi posebnimi informacijami – se pravi, kar se tiče stresnih testov, kar se tiče preizkusa kvalitete aktive bank –, da bi te nekako skušali omejiti; se pravi, v zakonu to področje tako omejiti, da ne bi mogli ravno – lahko bi temu rekli z nekimi insajderskimi reformacijami – pomagati svojim strankam, da bi ravno tako pridobili neko neupravičeno korist ali pa neko konkurenčno prednost pred drugimi na podlagi informacij, do katerih nimajo vsi ravno dostopa. Kar se tiče pa zadnje zadeve, ta ZUKSB oziroma zakon, ki ureja delovanje tako imenovane slabe banke, spada v nek širši mozaik in v okviru tega to vidim bolj kot eno stabilizacijo bančnega sistema, ta pade še v eno širšo sliko in to je bilo eno izmed največjih tveganj, ki smo jih imeli pri nas za časa krize; se pravi stabilnost bančnega sistema in potencialen vpliv na javne finance. Mislim, da se izvršuje solidno, da so te izboljšave tudi v pravi smeri bile že prej pa tudi sedaj. Na podlagi česa to sklepam? Predvsem na podlagi tistega, koliko nam zaupajo tisti, ki nam dejansko denar posojajo. Zadolžili smo se v temu letu – se pravi, tudi smo že pridobili 20-letne obveznice, obrestna mera je bila 1,5 %, primerjalno s tistim, ki smo bili v težki situaciji, v krizi, ko so vsi zvonci zvonili in so ta tveganja vsaj v tujini ocenjevali še vedno za visoka, dokler ni prišlo potem tudi do ukrepov, pa ne samo z naše strani, mislim, da lahko govorimo tudi za predhodne vlade nekaj od tega. So, recimo, v špici krize tudi preko 7 % bile te obrestne mere za bistveno krajši rok zadolžitve. Tudi ročnost, če gremo gledat, imamo tako kratko –, srednjeročne kot tudi dolgoročne tipe zadolžitve, tako da to se nekako usklajuje s tistimi ročnostmi, kot so tudi na drugi strani tudi neka sredstva. Če to povežemo, se pravi ta padec obresti, tudi z neko gospodarsko in takšno rastjo, kaže to, da smo nekako na pravi poti. Zakaj so pa obresti pomembne? Se pravi, nizko zadolževanje v Republiki Sloveniji je pomembno in tudi za gospodarstvo zaradi tega, ker s tem, ko se na eni strani v Sloveniji nižajo obrestne mere, pomeni, da so se izboljšale bonitetne ocene – te so se. Na račun teh bonitetnih ocen, glede na to, da se nobena družba ne more ceneje zadolževati, kot se zadolžuje država, to da se država lahko ceneje zadolžuje, pomaga tudi gospodarstvu, da se lahko tudi gospodarstvo ceneje zadolžuje. Kot rečeno, te amandmaje bom – se pravi tiste, ki so jih vložili nepovezani poslanci pa tega našega, ki povzema nekako tisto od SDS, pa delno tudi en predlog od Združene levice –, seveda, tako kot zakon podprl. Hvala.
Besedo ima gospod Roberto Battelli, pripravi naj se predstavnik Vlade.
Hvala lepa, gospod predsednik. DUTB v 100-odstotni državni lasti nastane kot posledica tega, kar se je zgodilo v bančnem sistemu na relaciji državne banke–državna podjetja. Bančna luknja, ki je nastala, ni neka naravna ujma, je distorzija sistema in je nekaj, kar se je zgodilo kljub Banki Slovenije, kljub Račanskemu sodišču. Ta novela DUTB v 2. členu pravi, da ministrstvo, vlada lahko pridobi vse podatke, razen tajnih. Z druge strani je bil večkrat zavrnjen amandma, ki bi pridružil upravnemu odboru, poenostavljam, slabe banke tudi predsednika odbora za finance in predsednika odbora za nadzor nad javnimi financami. To pomeni, da se zadeva potiska v položaj, ki je obstajal tudi takrat, ko je bančna luknja nastala. Nič novega ni v tem. In to vzbuja, ne samo pri meni, skrb. Nekateri kolegi so rekli naslednje, da se je pri sestavi teh organov, ki vodijo DUTB, pazilo, da ne sodelujejo tisti, ki so bili vpleteni v ustvarjanje bančne luknje. Zdaj sprašujem – kako vedo ti kolegi, kdo je kdo? Kar zadeva tako imenovani, vulgarno imenovani, pajdaški pristop k upravljanju z zadevami, ki so v lasti ljudi, konec koncev, glede tega pojava je običajno pristop tak, da se verjame, da se ne bo zgodilo več, da se upa, da bodo stvari šle na bolje, da se želi, da bi se nekaj odvilo na način, da bo škoda zmanjšana, ker odpravljena ne more biti. Skratka, mi se še zmeraj ukvarjamo s posledicami in ne odpravljamo vzrokov, ki so nas pripeljali do situacije, v kateri smo. Pozitivno do sedaj je to, da velika večina vlog ljudi je bilo vendarle zavarovanih, ampak kar je zelo pomembno, še zdaleč niso odpravljeni vzroki, ki ponovno lahko v temelju ogrozijo pravzaprav eksistenco slehernega prebivalca Slovenije, pa še koga. Tako nisem prepričan, da sem v stanju podpreti ta zakon. Hvala lepa.
Prehajamo v sklepni del splošne razprave. Besedo ima predstavnik Vlade, državni sekretar na Ministrstvu za finance gospod Metod Dragonja.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Najprej se želim zahvaliti za podporo noveli zakon, ki ste jo izrekli predstavniki poslanskih skupin. Drugič želim povedati, da je razprava glede tega zakona bila zahtevna in tudi relativno dolgotrajna, kar kaže na kompleksnost problematike, in na to, da je z delovanjem slabe banke bila odprtih vrsta dilem v javnosti, da je na to opozorilo Računsko sodišče in da smo bili stalno izpostavljeni pravzaprav kritikam, da je treba delovanje slabe banke izboljšati. Tako kot je bilo med diskusijo že opredeljeno, povedano, novela zakona pravzaprav ne posega nazaj v obdobje, ko so se slabi krediti prenašali na slabo banko. To se pravi, da teh mehanizmov ne menja, kar pa ne pomeni, da se revizije teh postopkov in pregledi, ki se izvajajo, ki jih izvaja tudi posebna parlamentarna komisija v okviru instituta parlamentarnega nadzora, ne izvajajo. Bistvo te novele je, da določi nove in bolj aktivne oblike delovanja DUTB, kar se tiče prestrukturiranja podjetij, ohranjanja zdravih jeder in ohranjanja delovnih mest, in da uredi nekatere druge zadeve, ki so vezane na bolj učinkovito upravljanje in bolj učinkovit nadzor. Strinjam se z razpravljavci, da novela zakona samo delno rešuje to problematiko. Zakaj Vlada ni vložila novega zakona, izhaja predvsem iz tega, ker je bila praktično celo letošnje leto v obravnavi na Evropski komisiji nova direktiva o prenehanju in reorganizaciji bank oziroma se vzpostavlja enoten mehanizem za reševanje bank na nivoju Evrope. Zakon napisati v situaciji, ko evropska direktiva še ni bila sprejeta, ni bilo mogoče. Zato je nov zakon, ki bo opredeljeval problematiko prenehanja in reševanja bank, ena od prioritet Vlade in bo vložen v obravnavo Državnemu zboru že v prvem polletju naslednjega leta. Ta zakon bo na novo moral urediti to problematiko, skladno z novimi principi in mehanizmi, ki so zdaj vzpostavljeni ne samo na nacionalni ravni, ampak v celotnem evropskem prostoru v okviru monetarne unije. Drugače pa se Slovenija srečuje z zahtevnostjo menedžiranja slabih kreditov, podobno kot se srečuje vrsta drugih evropskih držav, ki je imela probleme v bančnem sistemu in ki so slabe kredite ravno tako prenašale na slabo banko, na svoje slabe banke, v Sloveniji se mogoče poleg delovanja slovenske slabe banke srečujemo v gospodarskem prostoru največ z delovanjem ene od avstrijskih slabih bank, ki je sprejela slabo aktivo Hypo skupine in lahko tudi že primerjamo prakso naše slabe banke s prakso, ki jo v našem prostoru izvaja HETA Asset management, to je slaba banka, ki je ustanovljena, da rešuje tovrstno problematiko v nam relativno bližnji finančni skupini. Tako je v bistvu na osnovi obravnave zakona potrebna dodatna velika aktivnost vlade, da bomo zagotovili delovanje slabe banke v skladu s cilji te novele v podaljšanem roku in da bomo zagotovili tudi druge cilje, ne samo cilje, ki so vezani na optimizacijo ali maksimizacijo vrednosti, ampak da bomo sledili nekako uravnotežene cilje in prestrukturirali slabe kredite v povezavi med slabo banko in med drugimi institucijami, posebej Slovenskim državnim holdingom. V razpravi je bilo danih tudi nekaj še dodatnih pripomb oziroma opozoril, na primer, ki so vezani na višino obrestne mere, to je poslanec gospod Veber poudaril, na izdane obveznice. Ta situacija je odražala situacijo na finančnih trgih ob prenosu slabih kreditov na slabo banko v posameznih letih. Najbolj izrazito so bile te obrestne mere do 4,5 % v letu 2013 prisotne. Tukaj želim poudariti, da je slaba banka letos v decembru že poplačala prvo emisijo obveznic v višini 505 milijonov, 300 milijonov iz naslova unovčenega premoženja, 200 milijonov te obveznice pa je refinancirala s finančno zadolžitvijo, tudi bistveno bolj ugodno obrestno mero, celo brez državnega poroštva. Danes se slaba banka lahko zadolži z obrestno mero EURO IBOR plus 100 baznih točk in bo ta trend potekal tudi naprej. Relativno visoko obrestno mero ima še obveznica, ki zapade konec leta 2016, potem pa so zapadlosti v letih 2017 in v letu 2017 v dveh izdajah obveznic so obrestne mere bistveno nižje, so na nivoju 150 baznih točk oziroma 135 baznih točk. Tako je aktivno upravljanje pasive slabe banke tudi ena od zelo pomembnih aktivnosti, zato da se znižajo stroški oziroma zniža strošek te celotne operacije. Rad bi povedal, da smo se v zadnjem obdobju tudi precej ukvarjali z vplivom slabe banke na deficit sektorja države v celoti, ker določene operacije slabe banke se pripisujejo deficitu sektorja države in v tem delu je Vlada tudi veliko naporov vložila, da smo te aktivnosti tudi s tega zornega kota usklajevali s slabo banko, na drugi strani pa tudi z institucijami, ki so za to pristojne, kot je Evropska komisija in Eurostat, vodimo aktivno diskusijo, da bomo delovanje slabe banke v tem delu lahko zagotovili primerljivo z drugimi slabimi bankami. Tukaj velja opozoriti, da je bila slovenska slaba banka ob ustanovitvi ustanovljena v 100-odstotni državni lasti in je klasificirana v sektor države, medtem ko so pa večina ostalih primerljivih evropskih bank, španska slaba banka, irska slaba banka, po katerih se DUTB najbolj zgleduje, v svoji strukturi lastništva banke, ki so pretežno v zasebni lasti ,in je država manjšinski lastnik. Pravzaprav je del poslovnih praks in težav, s katerimi smo se soočili, izhajalo tudi iz tega, da je slovenska slaba banka delovala na premalo transparenten način, ker v primerjavi s temi primerljivimi tujimi bankami, ki so zasebne, pravzaprav lahko velja, bi rekel, manjša stopnja preglednosti poslovanja. Pri nas pa sedaj zelo dosledno izvajamo ta princip, da bi bila preglednost čim večja v tej fazi, ko se slabi krediti rešujejo, ko se to premoženje odprodaja, in da v teh procesih zagotovimo vse tiste cilje, ki so bili, pri tem ko smo obravnavali in pojasnjevali spremembe, ki jih uvajamo v tem delu, da bi to lahko čim bolj učinkovito zagotovili. Prepričan sem, da bo sprejem novele dejansko omogočil tudi boljši nadzor nad DUTB in bolj učinkovito delovanje DUTB. Nadaljnje ukrepe, ki pa so vezani na obravnavo slabih kreditov v slabih bankah, v poslovnih bankah, pa je treba vsekakor prestaviti ne v področje, da bi stroške s tem v zvezi krili davkoplačevalci, da bi bilo to naprej v javnem dolgu. Ravno zato pa so pristopi k temu, kako rešiti, naprej reševati slabe kredite, ki so še ostali v bankah ali pa ki na novo nastajajo, potrebna zelo tehtna obravnava, ker novi mehanizmi bodo morali temeljiti na novih principih, ki jih pa ta zakon ne pokriva, oziroma bodo morali zagotoviti, da bodo davkoplačevalci tisti zadnji, ki bodo k reševanju teh problemov prispevali. To bi bili glavni vsebinski poudarki. Še enkrat, računamo na podporo člena, ki je amandmiran v tretjem branju, 8. člen novele, in lahko damo zagotovila, da bo Ministrstvo za finance poskušalo in delovalo v smeri, da bomo zagotovili odgovorno upravljanje slabe banke in naprej potem odgovorno realizacijo poslanstva, ki ga slabi banki ta zakon določa. Hvala lepa.
Zaključujem razpravo o predlogu zakona o celoti. Prehajamo na razpravo o členu in vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 12. 2015. V razpravo dajem 8. člen ter amandma Poslanske skupine nepovezanih poslancev, amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Končali smo z razpravo o amandmajih, o katerih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjani 16. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE V OBRAVNAVO PREDLOGA PRIPOROČILA V ZVEZI S PROBLEMATIKO SVETOVALNIH POGODBO V NOVI LJUBLJANSKI BANKI. Predlog priporočila je v obravnavo zboru predložila Komisija za nadzor javnih financ. Za dopolnilna obrazložitev predlog priporočila dajem besedo članici komisije mag. Alenki Bratušek.
Najlepša hvala, podpredsednica. Državni sekretar, kolegice in kolegi! Na Komisiji za nadzor javnih financ smo na predlog moje poslanske skupine obravnavali problematiko svetovalne pogodbe v Novi Ljubljanski banki in sprejeli dva sklepa kot priporočilo, da se o tem pogovorimo in seveda glasujemo tudi v Državnem zboru. Vse od leta 2008 naprej je bila Nova Ljubljanska banka kot največja slovenska banka večkrat deležna tako kritik javnosti kot izdatnih kapitalskih pomoč – države, seveda. Tako je država leta 2008 Novo Ljubljansko banko dokapitalizirala s 300 milijoni evrov, v letu 2011 je ta dokapitalizacija znašala 243 milijonov evrov, 320 milijonov evrov smo v to banko dali v letu 2012 in kar milijardo in pol v letu 2013. Temu lahko prištejemo še vrednost prenosa na tako imenovano slabo banko ter vrednost odpisanih hibridnih in podrejenih vrednostnih papirjev. Ugotovimo lahko, da je največja slovenska banka v letih od 2008 do 2013 od države prejela za 3,4 milijarde evrov pomoči. Gre za znesek, ki predstavlja 26 % vseh načrtovanih prihodkov državnega proračuna, ali drugače znesek, ki je potreben za celotno izplačilo plač celotnega javnega sektorja – letno, seveda –, znesek, ki ga letno zbere Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Torej vsekakor zadosten razlog, da je javnost lahko upravičeno kritična do ravnanj in delovanja največje slovenske banke. Ista banka je pred letom dni sklenila svetovalno pogodbo s podjetjem R. U. R., podjetje za poslovno svetovanje in raziskovanje, do. o., ki je v 90-odstotni lasti nekdanjega predsednika KPD Draga Kosa. Podjetje R. U. R. skladno s pogodb za banko opravlja specializirano forenzično revizijo slabih kreditov oziroma pregleduje kreditne mape in ugotavlja nepravilnosti, za kar jim je NLB do sedaj plačala 765 tisoč evrov. Za primerjavo naj omenim, da sta revizijsko svetovalni hiši KPMG in Ernest & Young skupaj prejeli, skupaj, 731 tisoč evrov. Torej manj denarja kot podjetje R. U. R. Usposobljenost zaposlenih v teh dveh podjetjih je znana in preverljiva, znana so tudi priporočila o opravljenem delu obeh agencij. V javnosti pa ni znano, kdo opravlja dela poleg Draga Kosa, ne vemo, kakšna je njihova usposobljenost, kakšna priporočila in izkušnje imajo, glede na vrednost pogodbe pa morajo biti primerljiva ali še večja od tistih v omenjenih družbah. Poleg tega je Nova Ljubljanska banka ustanovila tudi lasten center za skladnost poslovanja in krepitev integritete, ki ga vodi še eden izmed nekdanjih sodelavcev KPK. Seveda ni jasno, kaj točno dela center, če je bilo treba najeti R. U. R. in za opravljeno delo plačati 63 tisoč evrov mesečno, kar je – mimogrede – več kot deset mesečnih plač predsednika Vlade. Zanimivo bi bilo slišati, za koliko se je zmanjšal odstotek novih slabih posojil skupine Nove Ljubljanske banke, odkar je vodenje centra za skladnost poslovanja in krepitev in koliko krepitev integritete prevzel gospod Rok Praprotnik oziroma kaj točno počne ta center ter koliko kazenskih ovadb in odškodninskih tožb je bilo podanih in kako uspešne so bile. V poročilu komisija predlaga, da Državni zbor sprejme sklep, da Državni zbor predlaga Računskemu sodišču Republike Slovenije, da na podlagi tretje alineje 2. točke petega odstavka 20. člena in v skladu z drugim odstavkom 25. člena Zakona o Računskem sodišču pregleda poslovanje Nove Ljubljanske banke, d. d., tudi z vidika upravljanja s slabimi terjatvami banke. In drugi sklep oziroma priporočilo: Državni zbor predlaga Vladi in Slovenskemu državnemu holdingu, d. d., da skladno s svojimi pristojnostmi pregledata in zagotovita zakonitost in gospodarnost poslovanja Nove Ljubljanske banke in preverita dosežne rezultate sklenitve pogodbe s podjetjem R. U. R.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance gospodu Metodi Dragonji.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa podpredsednica, poslanke in poslanci! V zvezi s predlogom priporočila Komisije za nadzor javnih financ v delu, ki se nanaša na predlog, da Računsko sodišče pregleda poslovanje Nove Ljubljanske banke tudi z vidika upravljanja s slabimi terjatvami, Vlada Republike Slovenije navaja, da Zakon o Računskem sodišču v okviru določitve revizijskega pristojnosti nesporno omogoča Računskemu sodišču revidiranje banke. Računsko sodišče pa izvaja svoje pristojnosti v skladu z zakonom povsem samostojno, pri čemer mu status samostojnosti in neodvisnosti zagotavljata Ustava Republike Slovenije in že omenjeni zakon. Glede pregleda in zagotovitve zakonitosti in gospodarnosti poslovanja NLB ter preverjanja doseženih rezultatov sklenitve pogodbe s podjetjem R. U. R., Vlada Republike Slovenije poudarja, da nima pristojnosti poseganja v politiko poslovanja banke, torej tudi ne v sklepanje svetovalnih pogodb. Vodenje poslov oziroma določanje poslovne politike banke je v pristojnosti uprave, ki je samostojna in zato prevzema popolno odgovornost. Nadzor nad poslovanjem banke je v rokah nadzornega sveta, ki je samostojen in neodvisen organ. Uprava in nadzorni svet banke morata delovati v skladu z veljavno zakonodajo in gospodarno. Republika Slovenija je 100-odstotni lastnik NLB, pravice Republike Slovenije kot delničarja v bankah v državni lasti izvršuje Slovenski državni holding. Za delovanje Slovenskega državnega holdinga pa velja 7. člen, ki izrecno določa načelo neodvisnosti, po katerem SDH in njegovi organi niso vezani na navodila državnih organov ali tretjih oseb pri izpolnjevanju svojih zakonsko določenih nalog. Delovati morajo neodvisno in samostojno. To pomeni, da Vlada ne sme dajati navodil neposredno niti Ljubljanski banki niti poslovodstvu SDH. V 69. členu Zakona o Slovenskem državnem holdingu pa je določeno, da lahko Ministrstvo za finance, Vlada ali drug organ pri uresničevanju svojih zakonskih pristojnosti, če ugotovi dejstva in okoliščine, ki dokazujejo sum oškodovanja Republike Slovenije ali SDH, lahko kot zastopnik javnega interesa organom vodenja in nadzora SDH predlaga postopke za začetek posebnih revizij, začetek odškodninskih postopkov proti članom organov vodenja in nadzora in vseh drugih ustreznih postopkov, s katerimi se zaščiti premoženje in interesi Republike Slovenije. V tej luči je Vlada Republike Slovenije pozvala Slovenski državni holding, da v okviru svojih pristojnosti preveri smotrno sklepanje svetovalne pogodbe z družbo R. U. R. , ki za NLB opravlja specializirano forenzično revizijo slabih terjatev. Vlada se bo v nadaljnjih postopkih odločala, ko bo pridobila poročilo Slovenskega državnega holdinga, in v odvisnosti od tega, ali bo to priporočilo zadovoljivo ali ne, potem predlagala nadaljnje ukrepe. Mogoče je, da bo Vlada sklepala tudi o posebni reviziji v skladu z Zakonom o gospodarskih družbah, vendar bo ta odločitev sprejeta, potem ko bo Vlada prejela poročilo Slovenskega državnega holdinga o vprašanju, ki je bil predmet obravnave oziroma ki je predmet obravnave na današnji seji Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Bojan Dobovšek.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Problematika, ki jo obravnavamo, problematika svetovalnih pogodb, je problem v Sloveniji. Pred dnevi smo imeli posvet v Državnem svetu, kjer smo obravnavali delno tudi to problematiko v okviru lobiranja; in sicer pri lobiranju smo ugotavljali, da tisti, ki so registrirani lobisti, opravljajo transparentno svojo dejavnost, cel kup dejavnosti pa se opravlja pod krinko svetovalnih pogodb, kjer v resnici ne vemo, kdo kaj upravlja za koga in kakšen posel se je izvajal. Tako se sprašujemo, kakšni kadri zasedajo določene pozicije, da potem potrebujejo svetovalne pogodbe, da sploh izvajajo svojo dejavnost. V Novi Ljubljanski banki imamo ne samo problem s preiskovanjem bančne luknje, ampak tudi drugimi svetovalnimi pogodbami, v tem trenutku pač izpostavljamo to tematiko. Videli smo, da Vlada v tej smeri podpira določene rešitve, zato smo tudi sledili mnenju Vlade, ki je bilo ravnokar predstavljeno in zato vložili amandma, ki ste ga dobili, ki gre ravno v tej smeri, da izpostavlja to rešitev v skladu s smernicami OECD, ki nalagajo, da Vlada deluje transparentno, kreira politiko, uveljavi transparentne mehanizme in potem poroča parlamentu, kar smo tudi predlagali, da poroča o svoji dejavnosti in o svojem nadzoru ustreznemu odboru parlamenta. Če se osredotočim na preiskovanje, ki je problem Nove Ljubljanske banke, lahko ugotovimo, da gre za privatizacijo preiskovanja. Gre za to, da imamo na eni strani državne organe, ki težko dostopajo do določenih podatkov – nismo pač videli nobenih hišnih preiskav v Novi Ljubljanski banki, imamo pa hišne preiskave v parlamentu. Glede na omenjeno pa imamo privatne organizacije, ki lahko preiskujejo tiste mape, za katere pravijo, da v parlamentu naj ne bi imeli vpogleda v te mape. Sprašujem se, zakaj je v interesu nekoga, da do teh podatkov ne pridemo, lahko pa pridejo zasebniki. Gre za to, da je odnos med dvema, tistim, ki je preiskovan, in tistim, ki preiskuje, prikrit. Lahko bi rekli, da je tako kot pri tangu, za tango sta potrebna dva, in oba sta lahko kriva. Interes banke je, da se ne izve, koliko je teh spornih poslov, kdo jih je naredil in kakšna škoda je to za banko. Kajti, če se bo vse to izpostavilo, potem banka izgubi ugled in s tem posredno lahko izgubi tudi kliente. Ker so posli prikriti, mi točno ne vemo, kakšen je namen teh poslov, kakšen vpogled imajo ti preiskovalci, ali imajo neomejen vpogled ali jim banka omeji vpogled v ta posel. Kakšne so reference preiskovalcev? Omenjeno je bilo, da imajo celo boljše preiskovalce kot policija in več časa. Če vemo, da v okviru policije deluje forenzični inštitut, ki je mednarodno registriran, se sprašujem, kakšne forenzične sposobnosti ima privatna organizacija v primerjavi z registriranemu inštitutu, kajti če potem kasneje ugotavljamo v kazenskih postopkih, imajo prednost tisti, ki so akreditirani v tujini. Vidimo pri hišnih preiskavah je potem problem pri dokazovanju, da so dokazi narobe odvzeti ali pa tista sled dokaza od odvzetja do samega dokazovanja na sodišču ni izkazana in če sled ni izkazana, potem ti dokazi padejo. Še več, ne vemo, kaj se dogaja potem v zaključnih fazah, ko pride do poravnave med tistim, ki je storil omenjeno dejanje, in če se takšna zadeva odkrije. Zato menimo, da je treba podpreti priporočene sklepe, kajti Računsko sodišče je prav, da preveri določene zadeve, kako so se zadeve dogajale; še več, vemo, da je podobna problematika tudi v Banki Slovenije. Imeli smo problematiko odprto na odboru in videli, da se Računsko sodišče ne upa iti v revizijo Banke Slovenije, kar spet pomeni, da gre za neko eksteritorialno enoto sredi Slovenije. Zato bomo v poslanski skupini omenjene amandmaje podprli in pa sam predlog. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke Modernega centra, zanjo gospod Tilen Božič.
Predsedujoča, hvala za besedo. Lepo pozdravljeni predstavniki Ministrstva za finance, kolegice, kolegi! V okviru Komisije za nadzor javnih financ smo obravnavali pobudo Poslanske skupine nepovezanih poslancev v povezavi s problematiko svetovalnih pogodb v Novi Ljubljanski banki, d. d. Sklepa, ki sta bila predlagana, se osredotočata na dve vsebini. Angažiranje Računskega sodišča Republike Slovenije za pregled NLB z vidika upravljanja s slabimi terjatvami in Predlog izvedbe posebne revizije z namenom ugotavljanja smotrnosti in gospodarnosti pogodbe med NLB in družbo R. U. R., na podlagi katere slednje uporablja forenzične preglede kreditnih map, povezanih s slabimi posojili. V okviru današnje razprave novih dejstev najbrž ne bo mogoče izvedeti, saj bi za razliko od plenarnega zasedanja te hiše v skladu s poslovnikom lahko bilo ob zasedanju pristojne komisije pristojnih več ključnih gostov, in sicer predsednik uprave NLB s sodelavcem, pristojnim za konkretno področje, predsednik nadzornega sveta NLB, predsednik Komisije za preprečevanje korupcije, predsednik Računskega sodišča, viceguvernerka Banke Slovenije in drugi gostje, ki so nam lahko podali odgovore na naša vprašanja iz prve roke. Vsebinski del diskusije je bil torej opravljen in sedaj prehajamo na politični del. V SMC smo si že v programu in kasneje v koalicijski pogodbi zadali, da se bo bančno luknjo preiskalo, da pristojni organi, policija oziroma MPU, tožilstvo in drugi ključni akterji, na tem delajo in imajo pri tem podporo Vlade ter koalicije je dejstvo. Saj smo to podporo in zahtevo po razjasnitvi podali tudi javno že večkrat na vseh nivojih, vladnem, državnozborskem, lokalnem in strankarskem. Državni zbor ne more za vsako posamično poslovno razmerje v družbi, primeroma pogodba z družbo R. U. R., ki je v državni lasti, presojati, ali je smotrno ali ne, ta pristojnost je na nadzorniku, nadzorniki, ki so v okviru svoje revizijske komisije preverbo opravili. Sum oziroma pomisleki v okviru tega pregleda niso bili potrjeni. Nad njimi je SDH, za katerega smo vzpostavili zakonodajo na način, da lahko deluje strokovno in neodvisno od politike. Naše zahteve smo jim, vsaj v Državnem zboru, v prvi vrsti postavili s sprejemom strategija upravljanja, ki naša pričakovanja tako glede pristopa k upravljanju kot tudi rezultatov jasno artikulira. Prav tako jasno artikulira, kaj se od njih pričakuje v smislu udejstvovanja ustreznega korporativnega upravljanja. Glede dosedanjega napredka v preiskavi bančne luknje je redno seznanjen pristojni odbor Državnega zbora. Zaenkrat je jasno naslednje: pregon oziroma preiskave potekajo in rezultate pričakujemo v doglednem času, saj so vsaj na ravni policije zadeve v sklepni fazi. Težave, predvsem tiste, s katerimi so se organi pregona še v začetku našega mandata srečevali v povezavi z nekooperativnostjo bank pri posredovanju podatkov, so se v pretežni meri rešili in bomo tudi v prihodnje v SMC posebej pozorni na to, da do zastojen v preiskavah iz neutemeljenih razlogov ne bi prihajalo. In zdaj še glede zahteve Računskemu sodišču. To lahko v skladu z Zakonom o SDH izvrši pregled nad poslovanjem NLB za zadnjih 10 let in za to ne potrebuje posebnega poziva z naše strani. Za ugotovitev, ali se bo za ta korak odločilo, pa ima vsekakor dobro usposobljeno ekipo, ki lahko to oceni na podlagi dejstev, okoliščin in strokovnega znanja ali oziroma kako bo k temu pristopilo. Torej v SMC ostajamo trdno na zavezi, da naj pristojni organi opravijo svoje delo, saj imajo zadostna pooblastila, sredstva, znanje in dolžnost, da v primeru suma odškodovanja Republike Slovenije ali SDH zaščitijo naše skupno premoženje in interes Republike Slovenije. Pri tem so in bodo imeli s strani SMC tudi v prihodnje brezpogojno podporo. Iz navedenega razloga predloga priporočila ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, kolegi in kolegice! Eno izmed priporočil, izmed dveh priporočil Komisije za nadzor javnih financ danes je, da Računsko sodišče pregleda poslovanje, predvsem smotrnost poslovanja Nove Ljubljanske banke. Ne vemo, ali bo Računsko sodišče to naredilo ali ne, zaradi tega ker je Komisija za nadzor javnih financ 18. 12. 2014 v skladu z Zakonom o Računskem sodišču in v skladu z Zakonom o Državnem zboru predlagala Računskemu sodišču pred enim letom, da pregleda Novo Ljubljansko banko. In to se ni zgodilo. In nič se ni zgodilo s strani Računskega sodišča glede bančnega sistema. Ob tem času je pa Nova Ljubljanska banka najela zasebno družbo, da pregleduje sporne terjatve. Kar z drugimi besedami pomeni, Računsko sodišče, ki je po ustavi odgovorno Državnemu zboru, ne opravlja svoje naloge. Dejansko glede finančnega sistema Računsko sodišče ni naredilo nič in Vlada Republike Slovenije pravi, da ni nobenih zadržkov in da zakon omogoča, da Računsko sodišče lahko pregleda Novo Ljubljansko banko. In lahko bi jo pregledalo tudi že v letu 2014. Ali že prej, kajti ta zakon se ni v ničemer spremenil. Kje je zdaj tukaj zadeva in kje je zdaj tukaj vprašanje, da Računsko sodišče dejansko ne poseže v bančno sfero? Mimogrede, Komisija za nadzor javnih financ je že nekajkrat predlagala Računskemu sodišču, da opravi revizijo Banke Slovenije, pa nič, še danes nič. Računsko sodišče pregleduje v skladu z zakonom ostale družbe v državni lasti, SDH, DUTB in tako naprej. In prav je tako in naj ga pregleduje in naj pregleduje še bolj natančno in še bolj naj ugotavlja pravilnost in smotrnost poslovanja. Vendar, gospe in gospodje, kriza in DUTB so nastali zaradi krize in kriminala v slovenskem bančnem sistemu. DUTB je posledica kriminala v slovenskem bančnem sistemu. In na tem področju nismo naredili do danes nič. In prvo, ki bi moralo tukaj kaj narediti, je Računsko sodišče, vključno s predsednikom in celotnim senatom Računskega sodišča. In, gospe in gospodje, bojim se, da bomo danes, mi bomo podprli te sklepe, ponovno podprli in ne moremo se zanašati na to, da je tako ali tako že v skladu z zakonom to omogočeno in še enkrat apelirali na Računsko sodišče, naj pregleda Novo Ljubljansko banko, vendar jaz se bojim, da politiko pregledov v tej državi kreira in organizira nekdo drug. In da ni interesa, da bi se to dejansko zgodilo. In ni interesa, da bi dejansko pregledali Novo Ljubljansko banko, da bi našli sporne pogodbe, sporne kredite, kako so bili dejansko odobreni ti krediti. In da bi enostavno ugotovili, kolikšen del sredstev so davčni zavezanci oziroma davkoplačevalci plačali v te banke, zaradi kriminala. Vendar to se ne želi zgoditi v tej državi. In v Državnem zboru smo prvi tisti, ki moramo ugotoviti, zakaj se to ne zgodi. Zakaj se kriminalizira druge in se nič ne naredi na bančnem področju. Dokler bo tako, bodo apeli Državnega zbora popolnoma brezpredmetni. Državni zbor se bo pojavil in se pojavlja kot tiger brez zob – Vlada ne upošteva Državnega zbora, Računsko sodišče ne upošteva Državnega zbora. Ne vem, kdo ga sploh še upošteva. Kakšno vlogo ima sploh Državni zbor v nadzoru različnih inštitucij, med drugim tudi Računskega sodišča? Mislim, da minimalno. In glede na delovanje in glede na zagotavljanje integritete Državnega zbora, mislim, da mu rejting glede tega tudi pada. Gospe in gospodje, v Slovenski demokratski stranki bomo podprli tudi amandma, še enkrat, vendar bojimo se, že zaradi tega, ker SMC ne podpira teh predlogov, da dela seveda to s figo v žepu. Nekaj govori, drugo dela. Od tega, se bojim, da spet ne bo nič.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav še enkrat vsem! Spoštovani, pred seboj imamo predlog priporočila, ki ga v Poslanski skupini Desus ne bom podprli. Po priporočilu naj bi Državni zbor predlagal Računskemu sodišču Republike Slovenije, da v skladu z Zakonom o Računskem sodišču pregleda poslovanje Nove Ljubljanske banke tudi z vidika upravljanja s slabimi terjatvami banke. Ob tem je treba prepoznati, da Zakon o Računskem sodišču le-temu nesporno omogoča revidiranje Ljubljanske banke, svoje pristojnosti v skladu z zakonom pa naj bi sodišče izvajalo povsem samostojno. Status samostojnosti in neodvisnosti Računskemu sodišču zagotavlja tako Ustava Republike Slovenije kot tudi omenjeni zakon. Je pa res, da 25. člen omenjenega zakona hkrati določa, da pri določanju revizij, ki jih bo izvedlo v posameznem koledarskem letu, Računsko sodišče med drugim obravnava tudi predloge poslancev in delovnih teles Državnega zbora. Upoštevati mora najmanj pet predlogov iz Državnega zbora, od tega najmanj dva predloga opozicijskih poslancev in najmanj dva predloga delovnih teles Državnega zbora. Glede predloga Vladi in SDH, naj preverita dosežene rezultate sklenitve pogodbe s podjetjem R. U. R., je treba glede pristojnosti Vlade poudariti, da pristojnosti vmešavanja v politiko bank nima. Sicer je Republika Slovenija 100 % lastnica Nove Ljubljanske banke, njene pravice kot delničarja pa izvršuje SDH. Kljub temu Zakon o SDH v 69. členu določa, da lahko Ministrstvo za finance kot zastopnik javnega interesa organom vodenja ali nadzora SDH predlaga postopek za začetek posebnih revizij odškodninskih postopkov in drugih ustreznih postopkov, s katerimi se zaščitijo premoženje in interesi Republike Slovenije ali SDH. To lahko stori, če pri uresničevanju svojih zakonskih pristojnosti ugotovi dejstva in okoliščine, ki dokazujejo sum oškodovanja Republike Slovenije ali SDH. Po zagotovilih Vlade je prav v skladu z navedenim 69. členom Ministrstvo za finance že zaprosilo SDH, da v okviru svojih pristojnosti preveri smotrnost sklepanja svetovalne pogodbe z družbo R. U. R. Ob tem je treba še enkrat poudariti, da v skladu z zavezami, danimi Evropski komisiji, sama Vlada ne more in ne sme presojati posameznih odločitev poslovne banke, bo pa to očitno na pobudo Ministrstva za finance storil SDH. Iz navedenih razlogov v Poslanski skupini Desus predloga priporočila ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi! Danes razpravljamo o zelo široki temi, ki presega okvire svojega naziva, konkretno, svetovalne pogodbe v poslovni banki, ki je v 100 % državni lasti. Zaradi narave tega problema in zaradi javne izpostavljenosti akterjev te zgodbe se lahko zelo hitro znajdemo na točki, ko zaradi dreves ne vidimo več gozda. Pri vsem tem se skupaj z javnostjo sprašujemo, za kaj pravzaprav gre. Je problem v tem, da Nova Ljubljanska banka interno preiskuje sporne kredite? Ali je v tem, da nekaterim ni pogodu izbira izvajalca oziroma višina njegove tarife? Ali pa so morda za tem poskusi, da bi se tiste, ki so v letih med 2004 in 2008 v naši največji banki zakrivili milijardne izgube, izognili kazenski, materialni in moralni odgovornosti. Seveda je prav, da se Računsko sodišče, če presodi, da je to potrebno, odloči za revidiranje poslovanja NLB; upam, da pozive iz Državnega zbora sliši. To podlago mu daje tudi Zakon o Računskem sodišču, a taisti zakon določa tudi, da je Računsko sodišče neodvisno in avtonomno ter ni vezano na nikogaršnja in nikakršna navodila. Z navodili Državnega zbora Računskemu sodišču bi presegli in posegli v njegovo samostojnost. To pa ne pomeni, da od Računskega sodišča ne pričakujemo spremljanja aktualne problematike in odzivanja nanjo, seveda v skladu z avtonomijo, ki mu je dana. Je pa potrebno tudi vestno in odgovorno ravnanje vseh vodstvenih kadrov v Računskem sodišču. To od njih pričakujemo tudi Socialni demokrati. Prav tako pričakujemo od SDH, da aktivno dela tisto, za kar obstaja, to pa je skrb za dobro poslovanje in donosnost državnih naložb. Zato SDH ne potrebuje navodil Državnega zbora, seveda pa mora SDH ukrepati, če sumi na negospodarnost, sicer pa je opustil dolžno ravnanje. Vse povedano kaže, da v Sloveniji še vedno nismo osvojili standardov dobrega korporativnega upravljanja, in hkrati nerazumevanje razdelitve pristojnosti med lastnikom, upravljavcem, upravo podjetja in seveda njegovimi nadzorniki. Ker nimamo enotnih pogledov na to, kdo kaj sme storiti in zato nositi tudi odgovornost, raje seveda prepovemo vsako dejanje. Ker se lastnik, to je v tem primeru država, boji aktivno skrbeti za državno premoženje, celotno odgovornost seveda preloži na upravljavca, ki ga hkrati zakonodaja zavaruje tako, da mu podeli popolno avtonomijo, ga odveže odgovornosti za njegova dejanja, sebi pa zakonodajno zaveže roke celo takrat, ko bi moral sprejemati odločitve, ki sodijo v delokrog lastnika. Lastnik državnih naložb in s tem tudi Nove Ljubljanske banke je Republika Slovenija in v tej vlogi je Vlada. Svoji lastniški odgovornosti se ne more izogniti tudi, če je upravljanje prenesla na SDH. V tej celotni zgodbi moramo predvsem terjati odgovornost tistih, ki so neposredno odgovorni za dobro poslovanje NLB in od njih zahtevati ne le da odkrijejo in popravijo napake iz preteklosti, temveč tudi, da se posvetijo prihodnosti in zastavijo poslovanje banke tako, da bodo spet postale motor slovenskega gospodarstva. Tako naj bo glavna prioriteta bank, ki so dokapitalizirane z našim davkoplačevalskim denarjem, krepitev njihove osnovne dejavnosti, to pa je na nek način bančništvo oziroma prodaja denarja, takšnega, ki bo v prid gospodarstvu in ljudem. V preteklih letih pa smo videli povsem drugačne zgodbe, takšne, ki so banke postavile vlogo lastnika najrazličnejših podjetij z najrazličnejšimi panogami. Zdelo se je, da se ta lastnik brez obzira na posledice v prvi vrsti ukvarja samo z idejo, kako se teh podjetij na hitro znebiti in jih brez ozira na posledice čim prej prodati in za voljo tega izterjati svoje slabe kredite. Spoštovani, zdi se, da je svetovna finančna kriza našim domačim bankam dala manever, da se ustvarja njim povsem lastne krize. Krize, ki jih je upravičila zaradi hudega bančnega krča, krize, v katerih so banke stopile v čevlje ključnega stratega nadaljnje usode slovenskih podjetij slovenskih blagovnih znamk. Najbolj zaskrbljujoče pa je, da je ta kriza v krizi povzročila neko bančno zmedo, kjer se pretvarja, da se ne ve, kdo pije in kdo plača. Na koncu pa vedno plačajo ljudje. In če je bilo 5 milijard, ki smo jih dali v naše banke, zagotovilo, ki naj bi banko obdržale nad gladino, potem je skrajni čas, da ta račun pričnejo tudi odplačevati banke in vsi tisti, ki so bili in odgovorni za njihovo dobro in transparentno delovanje. Kot rečeno, zaradi vsega navedenega mi teh priporočil seveda ne bomo podprli. To pa ne pomeni, da ne bomo terjali od vseh odgovornih, da to bančno krizo rešijo in da dajo vse odgovore nam, Državnemu zboru in ljudem na pravi način. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo gospod Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav še z moje strani! Kot smo v Združeni levici že večkrat poudarili, se je bančni sistem, bančni sektor v zadnjem desetletju razvil praktično v državo v državi. Pa ne samo v Sloveniji, ampak povsod po Evropi. Bančni sektor se obnaša, kot da bi bil neka eksteritorialna enota. Bančni sektor se obnaša, kot da zanj zakoni, ki v tej državi veljajo, ne obstajajo. Bančni sektor se obnaša, kot da je neka Rimskokatoliška cerkev svojim posebnim statusom v posameznih državah. Račun za tako obnašanje bančnega sektorja že plačujemo. Samo med letom 2004 in 2008 se je zunanji dolg Slovenije, se pravi predvsem dolg bank in podjetij, povečal iz 16 na 40 milijard evrov v pičlih štirih letih. V kasnejših letih se je ta dolg prelil v javni dolg in danes je država Slovenija zadolžena z 80 % BDP zaradi sanacij, več sanacij bančnega sistema. Vsako leto pa za ta zapitek plačamo 1,2 milijarde obresti na državni dolg. Po drugi strani nihče v bančnem sektorju noče prevzeti odgovornosti za ta dejanja. Prejšnji pretek sem bil na Banki Slovenije, kjer so mi povedali, da so do sedaj izdali 18 kazenskih ovadb. 18 kazenskih ovadb za vse napake, ki so se v bančnem sistemu zgodile. Ob tem vidimo posebno zgodbo v NLB. Zadevo, ki jo preiskuje podjetje R. U. R., bi morali preiskovati specializirano državno tožilstvo, KPK, nacionalni preiskovalni urad ali pa policija. Organe za take preiskave v tej državi imamo, ampak gospod Medja pravi, da mora banka počistiti v lastnih vrstah, in zato ni pustila dostopa tem organom do kreditnih map in je namesto tega zaposlila zasebno podjetje za opravljanje te naloge. Gospod Medja pravi, da je cena, ki jo bomo za to plačali, nizka glede na ceno, ki smo jo plačali v krizi, in zagotavlja, da bo ta cena, se pravi, zdaj še kakšen milijon evrov, zagotovila, da se v prihodnosti taki škandali, kot smo jih v preteklosti videli v bančnem sektorju, ne bodo pojavljali. Dejstva so ravno obratna, ravno to, da državni organi, ki so zadolženi za preiskovanje tovrstnih zadev, nimajo dostopa do kreditnih map, da ne smejo vstopati v banko in preiskovati, kaj je tam šlo narobe, da si je banka vzela pristojnost, da bo s tem ona razčistila sama, interno, ravno to je znak, da se bo bančni sistem še naprej obnašal kot država v državi. Ravno to je znak, da se bo bančni sistem še naprej obnašal, kot da zanj ne veljajo zakoni, ki v tej državi veljajo. Ravno to je znak, da so svoj status, ki je podoben Rimskokatoliški cerkvi, pripravljeni in voljni braniti še naprej. In ravno to je tveganje, da bomo podobne krize, kot smo jih videli v preteklih sedmih letih, še naprej ciklično in vse pogosteje doživljali. Mi bomo priporočila za to seveda podprli. Od države, od Vlade pa bi seveda pričakovali še veliko več, za začetek to, da se s tovrstnimi zadevami začnejo ukvarjati pristojni organi v tej državi in da se nehamo delati, da lahko bančni sektor mimo vseh ostalih institucij te države še naprej dela po svoje. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati, zanjo gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovani kolegice in kolegi, lep dober dan! Naj že uvodoma pojasnim, da bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati predlog priporočila, s katerim se Računskemu sodišču predlaga pregled poslovanja Nove Ljubljanske banke z vidika upravljanja s slabimi terjatvami banke, podprli. Prav tako podpiramo tudi predlog sklepa, da se pregleda zakonitosti in gospodarnost poslovanja Nove Ljubljanske banke v zvezi s sklenitvijo pogodbe s podjetjem R. U. R. V treh oziroma štirih zaporednih dokapitalizacijah Nove Ljubljanske banke je bilo vanjo vloženega skoraj 3 milijarde evrov davkoplačevalskega denarja. Ustanovili smo tudi tako imenovano slabo banko, na katero so banke prenesle za okrog 5 milijard evrov slabih posojil. Če beremo zadnja poročila Banke Slovenije iz preteklega meseca, je v naših bankah predvsem v državnih bankah še vedno za skoraj 6 milijard evrov slabih posojil, največ seveda v največji državni banki Novi Ljubljanski banki. To je več kot skoraj tričetrt prihodkov celotnega državnega proračuna. Ob tem pa se pojavlja ključno vprašanje. Kako ta vladajoča koalicija, kako obstoječa oblast terja odgovorne za bančno luknjo? Kako odgovorne odkriva? Kako bo odgovorne za nastalo bančno luknjo pripeljala pred roko pravice? Koliko odgovornih za bančno luknjo danes sedi? Naj spomnim, tožilec Kozina je na eni zmed sej parlamentarnega Odbora za nadzor javnih financ dejal: »Ne morem priti do kreditnih map.« In naj spomnim na ministra Klemenčiča, ki je še, ko je bil predsednik KPK dejal, v roku 12 mesecev bi morale biti, če bi prevzeli islandski model pregledovanja oziroma islandski model razčiščevanja bančnega kriminala, v roku 12 mesecev, torej v enem letu bi morali rešiti problem, kdo je kriv za bančno luknjo. In danes je vaš gospod Klemenčič minister za pravosodje več kot 12 mesecev in nič se ni zgodilo. Naj nadaljujem, predvsem s tem prenosom slabih terjatev iz NLB na DUTB, kajti vse bolj so namreč utemeljena tudi sklepanja, da je Nova Ljubljanska banka nekatere slabe kredite, za katere se ve, da nikoli ne bodo poplačani, obdržala v svojih bilanca zgolj iz razloga, da je prikrila javnosti podatke o konkretnih dolžnikih in višini slabega kredita. To so vedno bolj utemeljeni sumi, razlog naj bi bile seveda neke prijateljske ali pa morda še kakšne druge povezave. In pričakujemo, da bi pregled Računskega sodišča dal jasne odgovore na te dileme. Poslovanje Nove ljubljanske banke, ki je seveda v državni lasti, in je bila, kot sem že dejal, deležna obsežne pomoči z davkoplačevalskim denarjem, mora biti temeljito pod drobnogledom glede gospodarnosti poslovanja. Predvsem je treba preveriti vse izdatke, ki jih banka namenja za zunanje izvajalce. Medijsko odmeven najem podjetja R. U. R. za forenzični pregled kreditnih map s slabimi krediti za skoraj milijon pogodbene vrednosti odpira ob tem seveda številne dileme. Najprej, zakaj je sploh potreben zunanji izvajalec, glede na to, da ima Nova Ljubljanska banka lastno pravno službo z usposobljenimi pravnimi strokovnjaki, ki so specialisti za bančno poslovanje in so po trdnem prepričanju številnih strokovnjakov sposobni hitro in kvalitetno opraviti pregled kreditnih map in podati predloge tako za podajo kazenskih prijav kot tudi za uveljavljanje pravic odgovornosti odgovornih oseb. Ob enaki ali celo boljši kvaliteti opravljenega dela bi bili stroški bistveno manjši. Vprašanje je tudi, po kakšnem postopku je bila opravljena izbira konkretnega podjetja in kako je bila določena cena za opravljeno delo. In, kar je ključno, ob tem se odpira vprašanje bančne tajnosti, ki banko trdno veže celo pred organi pregona in kazenske preiskave, ne varuje pa bančne tajnosti pri zasebnem podjetju. Torej, v tej državi imamo neko banko, ki je v državni lasti, in neko podjetje, ki ima pogodbo z Novo Ljubljansko banko. In to podjetje, izključno zaradi tega pogodbe ima vpogled v kreditne mape, na drugi strani pa organi pregona tega vpogleda nimajo. To je banana država. In pri odkrivanju bančne luknje imamo torej Novo Slovenijo in ostalo opozicijo, ki želimo odgovorne pripeljati pred roko pravice, in kot kaže koalicijo, ki si tega ne želijo.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o točki in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dnem 17. 12. 2015. V razpravo dajem 2. točko ter amandma Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ja, kot predlagateljica, mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Spoštovani kolegice in kolegi! Jaz bom rekla, da sem presenečena nad stališči poslanskih skupin koalicije. Še enkrat vam bom prebrala sklepe tistega, ki bi upošteval naš amandma, in prvega, ki smo ga sprejeli na komisiji, da bo vsem tistim, ki to gledajo in poslušajo, jasno, proti čemu poslanci koalicije danes so. Prvi sklep se glasi: »Državni zbor predlaga Računskemu sodišču Republike Slovenije, da na podlagi tretje alineje druge točke petega odstavka 20. člena in v skladu z drugim odstavkom 25. člena Zakona o Računskemu sodišču pregleda poslovanje Nove Ljubljanske banke tudi z vidika upravljanja s slabimi terjatvami.« Prvič, predlagamo in ne zahtevamo. In drugič, navajamo tudi zakonsko podlago, ki ste ji vsi pritrdili. In proti temu, spoštovani kolegice in kolegi v koaliciji, ste, upate pa, da je Računsko sodišče to slišalo. Mislim, to človek težko razume. Amandma, ki smo ga vložili, če bi bil sprejet, bi se drugi sklep glasil takole: »Državni zbor predlaga Vladi, da v skladu z 69. členom Zakona o Slovenskem državnem holdingu upravi in nadzornemu svetu SDH predlaga postopke za začetek posebne revizije, s katero bosta ugotovljena smotrnost in gospodarnost sklenitve pogodbe med NLB in podjetjem R. U. R., d. o. o., rezultate revizije naj Vlada predstavi pristojnemu delovnemu telesu Državnega zbora.« Predlaga Vladi, da ukrepa skladno z zakonom. Bo Vlada ukrepala, vse bo naredila, samo poslanci koalicije so proti temu. To je dejstvo. Jaz ne vem, ali boli, če potrdite predloge, ki jih predlagajo Komisija za nadzor javnih financ in opozicijski poslanci? A je to tako težko? Kolega Božič, če je to politično, če je to politično, jaz potem ne vem, ne vem, če je 800 tisoč evrov ali pa milijon porabljenega davkoplačevalskega denarja političen namen. Še enkrat pa želim na kratko povedati, zakaj smo pravzaprav zahtevali sklic najprej komisije in potem na predlog Komisije za nadzor javnih financ tudi to točko na seji Državnega zbora. Prvič, zato ker smo prepričani, da je prav, da se razjasni, kako porablja Nova Ljubljanska banka davkoplačevalski denar, za kaj davkoplačevalski denar. Prvič Nova Ljubljanska banka je ponovno, na žalost, v 100 % lasti države. Leta 2008 je davkoplačevalce stala 300 milijonov evrov. Leta 2011 243 milijonov evrov, leta 2012 320 milijonov evrov in leta 2013 milijardo in pol. In to samo za dokapitalizacije. 2,4 milijarde v 6 letih. Še enkrat brez prenosa slabih terjatev. Če upoštevamo še to, se približamo 4 milijardam evrov. Zato imajo davkoplačevalci pravico vedeti, kam denar iz Nove Ljubljanske banke gre. Dejstvo je, da je potreba po teh dokapitalizacijah v prvi vrsti, po moji oceni, razlog finančna kriza, ki ni zajela samo Slovenije, ampak celo Evropo ali pa še širše, če želite. Drugi razlog so slabe poslovne odločitve. In tretji, vsaj v enem delu tudi kazniva dejanja, povezana z dejanjem posojil, slabih posojil. Ni dileme, čeprav mogoče kdo želi tako prikazati, da je treba poiskati vse odgovorne za ta kazniva dejanja in jih tudi kaznovati. Vsi odgovorni morajo odgovarjati. Sklic današnje seje nikakor ni proti temu, ampak kvečjemu za to. Problem pogodbe, ki jo je gospod Kos v imenu podjetja R. U. R. podpisal za Novo Ljubljansko banko, je po moji ali pa naši oceni način izbire tega podjetja, reference, ki jih ima to podjetje oziroma ljudje, ki delajo še vedno v Novi Ljubljanski banki na podlagi te pogodbe in konec koncev tudi cena, ki jo Nova Ljubljanska banka plačuje za to pogodbo. Kakšni so bili kriteriji za izbiro podjetja? Kakšne reference so morali izpolnjevati ljudje, ki delajo za podjetje gospoda Kosa in brskajo po mapah v naši največji banki? In nenazadnje kakšna je cena, ki jo davkoplačevalci plačujemo za delo podjetja R. U. R. v Novi Ljubljanski banki? V 13 mesecih smo za njegovo delo in mislim, da še pet upokojenih policistov plačali 874 tisoč evrov. 874 tisoč evrov, to je nekaj več kot 67 tisoč evrov na mesec. Jaz upam, spoštovani kolegice in kolegi v koaliciji, da je to znesek, o katerem se vam vsaj malo zatresejo prsti – 67 tisoč evrov mesečno. Predsednik Vlade mora celo leto delati za to, da dobi na svoj račun toliko denarja. In dejstvo je, da na Komisiji za nadzor javnih financ kljub prej vsem naštetim osebam, ki so tam sodelovale, nismo dobili praktično nobenega odgovora. Kako so izbirali podjetje? Vemo, da so najprej zatrjevali, da je za to bil javni razpis, potem pa so si malo premislili, pa so povedali, da ne javni, ampak kar tako razpis. Smo želeli ugotoviti, kdo je izbiral, na podlagi česa so bila podjetja povabljena k temu, je bil odgovor tišina. Nič. Nič nam na komisiji, ne predsednik uprave, ne ostali prisotni, ne predsednik nadzornega sveta o tem niso želeli povedati. Na podlagi katerih referenc, kakšne reference imajo ljudje, ki delajo za podjetje R. U. R., glede na to, da gre za upokojene policiste, ki po veliki večini nimajo izkušenj s forenzičnimi finančnimi preiskavami? Tudi viceguvernerka je jasno povedala, da je za to, da lahko takšno forenzično preiskavo, kot naj bi jo delalo podjetja gospoda Kosa, ljudje opravljajo, morajo imeti kar konkretne izkušnje s področja financ. Še enkrat, višina pogodbe, tudi te nismo ugotovili, lahko samo post festum ugotavljamo, koliko je na podlagi opravljenih ur podjetje dobilo plačano. In kot sem že povedala, v 13 mesecih 874 tisoč evrov, danes je številka verjetno že višja, to je več kot 67 tisoč evrov na mesec. Opravljali naj bi delo policistov, to so besede gospoda Kosa, ne moje, on je rekel, da opravljajo delo policistov, ker policisti tega ne zmorejo. Spoštovani kolegice in kolegi, lahko sami izračunate, jaz vam pa povem, da bi za tak znesek lahko zaposlili več kot 50 policistov. Učinek 50 : 5 nam je pa verjetno jasen. Zato kolegice in kolegi v koaliciji, jaz upam, da še premorete nekaj treznega razmisleka in da od besed, kako vse bo, kako se bo to vse naredilo samo, v Državnem zboru ne smemo sprejeti sklepa, ki predlaga Računskemu sodišču in Vladi, da v tem konkretnem primeru ukrepajo, da premislite in to podprete. Če podpirate, da se te stvari raziščejo in uredijo, potem podprite tudi sklep, ne vem, v čem je takšen problem, da se mora vse narediti samo od sebe, nismo pa sposobni tega povedati v Državnem zboru. In z glasovanjem proti prevzemate odgovornost za napake, ki se dogajajo, tudi ali pa predvsem nase.
Hvala lepa. Prosim za prijavo k razpravi. Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo, predsedujoča. Državni sekretar, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Uvodoma. Sklicevanje na politično odgovornost s strani predlagateljice, moram priznati, da sem kar nekako zadržan. Res pa je, da je všečno politično razpravljati o vsem. Svojo razpravo bi začel z naslednjim vprašanjem. Zakaj vodstvo NLB najema svetovalce za pregled terjatev podjetja R. U. R. in, kot je bilo v zadnjih dneh v sredstvih obveščanja, tudi podjetja PVC? To vprašanje je še kako na mestu, če to isto vodstvo sporoča naslednje, dobesedno: "Imamo dobro organizirano ekipo sodelavcev z različnih področij, ki se je odločno lotila proučitve in tudi implementacije dodanih ukrepov, ki bi pripomogli k hitrejši dinamiki zniževanja ter višjim obsegom zniževanja slabih terjatev." Konec uradnega sporočila vodstva NLB z dne 1. 12. 2015. Temu osebno dodajam naslednje. Prepričan sem, da ima NLB notranjo organizacijsko strukturo urejeno tako, da ima službe skladnosti poslovanja ter tudi notranjo revizijo. Službe skladnosti poslovanja se ne bi posebej dotikal, kajti menim, da kljub vsemu je že splošno znano, kaj naj bi ta služba skladnosti poslovanja delala. Sem pa nekako na podlagi te razprave prisiljen, da več besed namenim notranji reviziji. Njene naloge, če govorim o splošnem delu, so naslednje: notranji revizor se loti revidiranja najbolj tveganih področij; nadalje, pomaga pri določitvi vseh ključnih tveganj, ki lahko onemogočajo kakršnekoli poslovne procese; svetuje pri vzpostavitvi ukrepov in preventivnih postopkov in še bi lahko našteval. Kar sem uvodoma omenil, so splošne strateške naloge vsakega notranjega revizorja. Tu bi rad poudaril nekaj – da ne mešamo pristojnosti notranjega revizorja s pristojnostmi zunanjega revizorja. Z drugimi besedami, notranji revizor se loteva najbolj tveganih področij. In če smo sedaj na bančnem področju, je klasično poznavanje tem, kot so: kreditna, likvidnostna, obrestna in podobno. Najnovejši ali v tem mandatu sprejeti Zakon o bančništvu 2 konkretno o teh zadevah zelo podrobno govori z naslovom Blažilniki sistemskih tveganj. To pomeni, če ugotovi odstopanje, pomaga s priporočili pri postopkih, kako odpraviti kakršnakoli odstopanja, vezana na tveganja. Dejstvo je, če pogledamo Novo Ljubljansko banko danes, jo že zakon neposredno zavezuje, da ima notranjega revizorja glede na velikost same banke, in to najverjetneje organizirano v sistemu samostojne službe. In tu je prav, da pogledamo, kaj Zakon o bančništvu 2 predvideva, kar se tiče notranje revizije. 142. člen, konkretno, Naloge notranje revizije in tu se bom ustavil zgolj na treh alinejah. Prva alineja, spremljanje in ocenjevanje učinkovitosti ureditve notranjega upravljanja. Šesta alineja, preverjanje skladnosti ravnanja bank s predpisi, internimi akti in ukrepi. In tisto, kar menim, da je tudi ključ današnje razprave, sedma alineja, izvajanje posebnih preiskav. Še bi se lahko dotikal vsebine pristojnosti notranje revizije, ampak se bom dotaknil še, če lahko temu tako rečem, nekako zadnjega člena Zakona o bančništvu 2, ki ureja notranjo revizijo, ker menim, da je tudi za nas sila pomembno, da spregovorimo naglas. Se pravi, 145. Člen, prvi odstavek, pravi: »Če služba notranje revizije pri pregledu poslovanja ugotovi, da banka krši pravila o upravljanju tveganj ter je zaradi tega ogrožena likvidnost ali kapitalska ustreznost banke ali da je ogrožena varnost poslovanja in lahko nastopi možnost aktiviranja jamstva za zajamčene vloge, mora o tem nemudoma obvestiti upravo.« Drugi odstavek: »Če služba notranje revizije pri pregledu poslovanja ugotovi, da uprava banke krši pravila o upravljanju tveganj, mora o tem nemudoma obvestiti upravo in nadzorni svet.« Ter tretji odstavek: »Če uprava ne sprejema ustreznih ukrepov, da se odpravijo ugotovljene kršitve iz prvega odstavka tega člena in če uprava in nadzorni svet ne sprejmeta ustreznih ukrepov, da se odpravijo ugotovljene kršitve, mora služba notranje revizije o tem nemudoma obvestiti Banko Slovenije.« Če grem naprej. Tudi če nismo seznanjeni s pristojnostmi, vsebino dela notranje revizije NLB, nedvoumno izhaja, da ima ta služba izjemno odgovornost, poslanstvo tako do uprave kot tudi nadzornega sveta. In vprašanje je, ali uprava NLB in nadzorni svet omogočata normalno delo notranje revizije in sledita njenim ugotovitvam. Ker predpostavljam, da notranja revizija v Novi Ljubljanski banki vseskozi nemoteno deluje, pomeni, da so vse uprave in današnje, imeli oceno učinkovitosti ureditve in delovanja notranjega sistema Nove Ljubljanske banke, in to tisto, kar nas še najbolj boli, področja slabih terjatev. O vsem navedenem je prav gotovo poleg uprave banke bil seznanjen, če izhajam iz tovrstnih določb, nadzorni svet banke in centralni regulator Banka Slovenije. Postavlja se vprašanje, kako sta oziroma če sploh sta nadzorni svet in banka Slovenije karkoli ukrepala. Iz do zdaj znanih dogodkov, poznanih predvsem iz javnosti, skoraj nič po zakonski lastni pristojnosti, ko se dotikamo dokapitalizacije izhaja, da se je začelo dogajati šele v trenutku, ko je vstopila OECD. Toliko glede ene od najpomembnejših odgovornosti in pooblaščene službe glede skrbnosti delovanja procesov same banke. Vseeno bi se rad dotaknil še, kakšno je stanje na področjih slabih terjatev v Novi Ljubljanski banki. Skupina NLB ima 2,28 milijarde evrov slabih terjatev, samo matična banka izkazuje 1,4 milijarde slabih terjatev. Navedeno pomeni, da je v tej banki več kot petina slabih terjatev od vseh terjatev. In popolnoma logično je naslednje. Ali je bil ta Državni zbor seznanjen ob ustanovitvi družbe za upravljanje terjatev bank, da se terjatve iz naslova kreditiranja NLB v balkanske države ne prenašajo? Če ne, zakaj ne? In takoj vprašanje: Ali ima NLB še skrito v svojih seznamih slabe terjatve? Kaj je s terjatvami iz naslova ali ki so kakorkoli lahko nastale v tujih podružnicah, v Nemčiji, Avstriji, Italiji, na Balkanu in morda še kje? Ali se to podjetje, imenovano R. U. R., ukvarja s temi terjatvami? Ali je uprava kakorkoli sprejela na to temo drugačno odločitev, predvsem to, da ni potrebno, da slabe terjatve rešuje Nacionalni preiskovalni urad, če so vsebinske zadeve, ki so povezane na forenzično preiskavo? Ali – logično, da sledijo vprašanja na vprašanje, in to je – ali je zaradi tega razloga na vodilno mesto službe skladnosti poslovanja imenovan ožji član nekdanje KPK? Dejstvo je, da v kontekstu tega gledanja človek težko razume mlačnost, neopaznost bančnega regulatorja Banke Slovenije, kot da mu je vseeno, kaj se dogaja v največji slovenski banki, v kateri je 100 % državna lastnina. Sam ocenjujem, da glede zade, vezanih na slabe terjatve, Banka Slovenije ne izvaja in ni izvajala svojega poslanstva v zadostni meri. Če informacije, objavljene v medijih držijo, je vodstvo NLB, kot sem že uvodoma omenil, najelo podjetje R. U. R., še drugo svetovalno podjetje, in to za storitve za pregled terjatev NLB do malih in srednjih podjetij. Cilj pregleda, določiti, kako naj bi se izločilo iz kreditnega portfelja in preneslo na slabo banko. In ko se soočiš s to informacijo, se preprosto človek zaveda in vpraša naslednje. Uprava banke NLB sprejema tovrstne odločitve, lahko bi rekel, v posmeh bančni stroki in lastniku banke. Zakaj? Ker Nova Ljubljanska banka ima zaposlenih preko 3 tisoč relativno dobro izobraženih in plačanih uslužbencev. Da ne govorimo o tistih, ki zasedajo in naj bi opravljali funkcijo višje odgovornosti na posameznem delovnem mestu. Očitno njihovi zaposleni niso sposobni sami obvladovati tveganja, ki izvirajo iz temeljnega bančnega poslovanja, in to je kreditiranje. S tem je tesno povezano upravljanje kreditnega likvidnostnega operativnega in drugih tveganj, da ne govorim o sposobnosti delovanja vrste notranjih organizacijskih enot, za katere sem prepričan, da v največji banki v Sloveniji prav gotovo obstajajo. Iz pravkar povedanega se razume in preprosto ni odgovora, kaj se dogaja v Novi Ljubljanski banki s strateškim področjem banke, in to je tveganje. Moram priznati, da marsikoga v Sloveniji je presenetila naslovnica, objavljena v sredstvih javnega obveščanja, v dnevnem časopisu dne 24. 9., ki glasi: »Svetovalna družba nekdanjega kriminalista in nekdanjega šefa Protikorupcijske komisije je najbolj plačan zunanji svetovalec na NLB. V letu dni je od državne banke iztržila 765 tisoč evrov.« Če navezujem na ravnokar prej povedano, upravičeno marsikatero vprašanje. Zato v primeru svetovalnih pogodb na področju poslovanja NLB, in sicer za slabe terjatve se postavljata dve ključni vprašanji, če govorim v svojem imenu, in sicer ali so predmet pregleda in svetovanja zunanjih svetovalcev slabih terjatev tiste terjatve, ki so bile v tako imenovani skupini, zaradi katerih je bila potrebna dokapitalizacija Nove Ljubljanske banke v višini 1,55 milijarde evrov. In ali so tukaj vključene vse tiste terjatve Nove Ljubljanske banke, ki še niso bile odpisane, prav tako terjatve, ki so nastale v podružnicah Ljubljanske banke, ustanovljenih podjetij Ljubljanske banke oziroma Nove Ljubljanske banke, doma, v tujini, vključno z lizing podjetji. Poudarek, ali je omenjeno zgolj LB, in NLB je treba vedeti, da v času osamosvojitve Republike Slovenije, je tudi na tem področju bilo potrebno pravno statusno organizacijsko stvar spremeniti, vendar bojim se, kaj je s temi terjatvami, če še obstajajo. In drugo ključno vprašanje je, ali so predmet pregleda teh zunanjih svetovalcev terjatve, ki so nastale po prenosu slabih terjatev na DUTB, se pravi po letu 2013. Ti dve vprašanji, menim, vsaj kar se mene tiče, sta ključnega pomena. Zakaj? Najprej se bom dotaknil prvega. Če se pregledujejo slabe terjatve, ki so nastale pred presečnim datumom okoli 2013, pomeni, da smo po paketnih prenosih slabih terjatev na novoustanovljeno DUTB bili davkoplačevalci, lahko rečem, zavestno zavedeni s strani takratne predsednice Vlade, finančnega ministra in guvernerja Banke Slovenije. Imenovani so se v tistem času javnosti prikazovali kot rešitelji finančnega stanja države. Tisto, kar je bilo tudi izrazito predvsem pri dokapitalizaciji bank, ki so v državni lasti. Če malce pobližje pogledamo NLB, se lahko vprašamo, ali je temu res tako bilo. Informacije, ki so prihajale in tudi še sedaj prihajajo, so, da so bili postopki cenitve terjatev, ki so bili praktično v prenosu na DUTB, najmanj kar lahko rečem, zaviti v tančico skrivnosti vseh tistih akterjev, ki so bili odločevalci in aktivni nosilci izvedbe samega prenosa slabih terjatev. Danes so še vedno prisotne govorice, da se je s strani Republike Slovenije zgolj sledilo sporočilom Evropske centralne banke in da takratna predsednica Vlade in guverner Banke Slovenije nista dovolj odločno zagovarjala interesov države. Ne vem, samo pravim, da je to še vedno prisotno. In tisto, kar je temu sledilo, pomeni, da je bila dokapitalizacija Nove Ljubljanske banke z davkoplačevalskim denarjem, se pravi z lastnim denarjem Republike Slovenije in ne z evropskim iz naslova evropske pomoči za sanacijo bančnega sistema. Prav gotovo je s tem v zvezi že danes lahko postavljeno naslednje vprašanje, ki nas mora kar močno skrbeti: Kaj se bo zgodilo v naslednjih dveh letih do konca 2017 z Novo Ljubljansko banko, če ne bo prodana? Tisto, kar je zaskrbljujoče, je, da načeloma Evropska centralna banka v takih primerih izvedene dokapitalizacije opredeljuje kot državno pomoč. In kaj to pomeni, prav gotovo za davkoplačevalce nič dobrega. Da ne govorim v tem kontekstu še v postopkih, ki tečejo pred Evropskim sodiščem za človekove pravice glede podrejenih obveznic slovenskih vlagateljev v Novo Ljubljansko banko. Če obstajajo še vedno slabe terjatve v NLB, ki bi morale po neki poslovni logiki biti že prenesene na DUTB in v zadnjem času, kot smo opazili, mediji močno poročajo o slabih terjatev do kreditojemalcev balkanskih držav. Potem v tem procesu še danes lahko rečem, da nekaj ni v redu. Kajti kljub temu, da smo že nekajkrat tudi v tem letu bili obveščeni ali slišali iz strani odgovornih, da je Nova Ljubljanska banka očiščena in da ima vse pogoje za varno in stabilno poslovanje. In v tem kontekstu se vračam spet na naslovnico današnje seje Državnega zbora. Ali to pomeni, da se je vodstvo NLB odločilo za poslovno strategijo glede slabih terjatev, da se sama banka s svojo notranjo organizacijsko strukturo nima namena več ukvarjati in zato v celoti prepušča to področje zunanjim svetovalcem, za katere pa je treba priznati, da je to odlična priložnost dobrega zaslužka in se strinjam, odlična poslovna poteza podjetnika. Velika verjetnost očitno obstaja, da je še vedno prisotno večje število slabih terjatev, vendar pa naj bi vsaj malo možnosti bilo do delnih poplačil, zaradi tega menim, da je nujno, da se ta paket zaključi s prenosom terjatev na DUTB. Toliko glede zunanjih svetovalcev do slabih terjatev do časa ustanovitve DUTB. Prihajam na drugo ključno vprašanje, ki sem ga ravno prej izpostavil in ga bom še enkrat ponovil zaradi v nadaljevanju same razprave. Ali so predmet pregleda slabe terjatve s strani zunanjih svetovalcev, ki so nastale po ustanovitvi DUTB in prenosu, se pravi po letu 2013? Temu logično sledi vprašanje: Zakaj za pregled stanja najeti zunanjega svetovalca, ki sam, ta zunanji svetovalec, v celoti najverjetneje ni usposobljen in z vsebino izvajanja svetovanja sam najema dodatne zunanje svetovalce, lahko rečem, z vprašljivo bančno strokovno kredibilnostjo? Pri tem sklicujoč reference na delo v postopkih ugotavljanja odgovornosti članov uprav Hypo banke za nekaj časa ne prepriča vsakega, da je to tista bančna referenca, ki se potrebuje za tako zahtevna bančna opravila. In če sem nekoliko zloben, lahko rečem, da NLB z davkoplačevalskim denarjem morda plačuje zunanje svetovalce, da se učijo bančne obrti, imenovane opravljanje analize slabih terjatev, poznane po strokovnem bančnem izrazoslovju, skladnost tveganega poslovanja. Da počasi zaključim mojo zadevo. Na podlagi povedanega se v potrebnosti najemanja svetovalcev podjetja R. U. R. resnično pojavljajo naslednje dileme: Zakaj NLB najema zunanje svetovalce, če ima za to notranjo organizacijsko strukturo urejeno tako in tudi Zakon o bančništvu 2 zavezuje izključno pristojnost? Drugič. Kaj zunanji svetovalci R. U. R. in v temu primeru PwC dejansko delajo? In, če se malce, bom rekel, poigram: Ali izvajajo pregled posamezne kreditne mape, če so vse listine vložene skladno z internim aktom? Ali so potekale faze odobravanja kreditov skladno z internim bankam? Če se izvajajo forenzične preiskave, ali so sploh usposobljeni za ugotavljanje poneverbe listin in podpisov? Predvsem je pa zanimivo naslednje: Ali zunanji svetovalci iščejo načine, da za odgovornost nastanka slabih terjatve in posledično dokapitalizacije banke v celoti prevalijo to morda na posojilojemalce? Iščejo morda načine, da bi našli poti, da se razbremeni odgovornost članov uprav in nadzornih svetov oziroma nadzornega sveta za slabe terjatve? In kot zadnje: Ali izvajajo aktivnosti, zaradi katerih bi v nadaljnjih postopkih prišlo do ugotovitev, da posameznih listin v kreditnih mapah preprosto ni? Imamo ali sam imam vrsto vprašanj s tem v zvezi. Moram nadaljevati še z nekaj zadevami, ki se pojavljajo, vprašanje na vprašanje, in sicer: Zakaj poslovodstvo Nove Ljubljanske banke ob nastopu suma ali indica glede slabih terjatev, kot smo bili prej seznanjeni, 2,28 milijarde evrov, ne vključi forenzične preiskave za to s strani usposobljenih in z zakonom pooblaščenega organa NPU? Zanimivo, davkoplačevalce zaradi teh poslov ne bi stali ničesar, ne pa plačilo svetovalcem v 100 tisoč. Drugič. Zakaj ima poslovodstvo na voljo, na razpolago omenjene službe za kakovosti, notranje revizije in bomo omenil še najverjetneje tudi svetovalce za tveganje preko nadzornega sveta banke? In tisto, kar menim, da je ključno, vsaj po mojem osebnem prepričanju: Zakaj Banka Slovenije kot glavni regulator bančnega sistema ne vpogleda sistem delovanja notranje revizije Nove Ljubljanske banke? Kaj se z njo dogaja? Ali je samostojna in neodvisna v odnosu do poslovodstva in nadzornega sveta, kot to določa prej omenjeni 145. člen v treh odstavkih Zakona o bančništvu 2? Vse to in najverjetneje še kaj je očitno skrito javnosti, drugače ne morem sklepati. Je pa res, da to vse nas davkoplačevalce še kako zanima. Zato je na mestu odločitev, za katero tudi sam trdim, da je dobra, da do prodaje skoraj 75 % deleža v Novi Ljubljanski banki mora priti, kajti – zakaj imeti banko, če z njo ne znamo ali nočemo upravljati na način, kot je to prisotno v vseh bankah, ki imajo odgovorne lastnike? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima predlagateljica, mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala. Gospod Verbič, sem na koncu samo še čakala, da boste jasno in glasno povedali, da boste podprli dva sklepa, ki sta pred vami. Vaš kolega je kot mnenje poslanske skupine povedal, da boste proti. Vam se odpira nešteto vprašanj, ki ste jih zdaj nanizal. Odgovorov ni. Potem boste pa tako na tiho pritisnil glas proti. Če vam res gre za to, če vam res gre za to, potem boste danes vi prepričali svoje kolege, da podprejo te sklepe in skupaj ugotovimo, kaj je narobe. In še mala replika. 455. dan vlade Mira Cerarja je danes, pa vi še vedno ne znate nobenega svojega nastopa – ne samo vi, vsi v kompletu SMC – končati s tem, kaj so druge vlade delale narobe. Gospod Cerar je dobil priložnost z naše, z moje strani, da bi prevzel vlado februarja 2013, ko je bila država na kolenih. Ni upal. Ni hotel, ni želel. Ni upal. On bi lahko naredil vse, kar bi bilo treba. Vse. Ne, je počakal, da so vlade pred njim ustvarile, rešile težke probleme, na novo obrnile Slovenijo v pravo smer, ki beleži, jaz bom kar rekla, za Slovenijo v zadnjih letih kar rekordno gospodarsko rast, ukrepi, ki so bili narejeni, zmanjšujejo število brezposelnih, poglejte zadnje podatke, vse skupaj se spet obrača v drugo smer, da ne govorim o največjem šlagerju Stranke Mira Cerarja, to je pravna država. Tukaj ste pa v 455. dneh pogrnili. In nisem jaz tista, ki sem začela vleči nazaj stvari iz preteklosti, ker smo danes tu zato, da se dogovorimo, ali nam vsem gre za to, da preverimo, kaj se z davkoplačevalskim denarjem v Novi Ljubljanski banki dogaja, in koaliciji očitno ne. Ne nastopati, kot da vas zanima 100, 150 ali pa ne vem koliko stvari in odprtih vprašanj, na koncu boste pa glasovali proti. Povejte ljudem – ni nam do tega, da se stvari v Novi Ljubljanski banki raziščejo. Na žalost.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Bojan Dobovšek.
Hvala. Bom nadaljeval tam, kjer se je prejšnja razprava zaključila. In sicer gre za to, da tudi kolegi iz SMC ugotavljajo, da notranje kontrole ne delujejo. In to je problem Slovenije – ni nadzora. Gre za to, da v banki imamo notranje revizorje, imamo notranjo službo, imamo upravo, ki bi morala skrbeti za nadzor, in imamo potem še Banko Slovenije, ki bi morala za takšen nadzor skrbeti. Glede na to, da tega ni, imamo sedaj neke zunanje izvajalce, ki preiskujejo to bančno luknjo in bančno kriminaliteto. Kaj je problem? Problem je v tem, ker prihaja do samoregulacije – tisti, ki je bančno luknjo ustvaril, jo bo tudi preiskoval. Jasno, če je do te bančne luknje prišlo, je tudi sam kriv in bo samega sebe preiskoval tako, da se ne bo odkril. V zadnjih dneh imamo cel kup nastopov v medijih, ko dvomimo v delo policije, pa je državni organ, ki naj bi bil neodvisen, ki je pod nadzorom tožilstva, sodišč, in jim ne verjamemo. A sedaj pa verjamemo neki privatni družbi, ki preiskuje zopet po navodilu nekoga. Se pravi, ni nobenega nadzora. Če grem naprej, kakšna je legitimnost dela takšne institucije, če smo se že spraševali o legitimnosti dela policije. Kakšna je odgovornost, komu odgovarjajo. Jasno, da odgovarjajo tistemu, ki jih je plačal, se pravi, delajo po naročilu. Kakšna je učinkovitost, kdo meri tovrstno učinkovitost. Ali bomo imeli kakšna poročila, kdo bo lastnik teh poročil. Ali je lastnik teh poročil banka, uprava ali smo lastniki teh poročil mi. Tu gre za tisto, kar sem izpostavil že prej, korporativno upravljanje, če je Vlada lastnica, potem je prav, da nadzoruje in da poroča parlamentu. Kakšna je res ta pravna država. V kakšnih pravnih okvirih se gibljejo te institucije. Če izpostavim samo nekaj problemov. Kaj pa je s temi krediti, ki so bili pa preneseni na DUTB? Kdo preiskuje te kredite? Ali se preiskujejo zdaj ti, ki so ostali na Novi Ljubljanski bank, ali tisti, ki so bili preneseni, ali je za tiste, ki so bili preneseni, vse zbrisano, pa karkoli se je zgodilo, se je pač zgodilo, in so ti rešeni, ki so mogoče storili kaznivo dejanje. Kaj se dogaja danes – obstajajo indici, da se podobne kredite da dobiti danes. In zopet nimamo vpogleda. Na to je bilo na dveh odborih parlamenta opozorjeno. To je samo nekaj od problemov. Ali se bojimo razkritja, kdo se boji razkritja teh zadev. Če grem pa še na tisto politično plat. Veste, cel problem je na treh segmentih. Prvi segment je kazenskopravni segment, kaj se bo tu dokazalo, kdo bo odgovarjal in kakšen je doprinos policije, koliko policija sploh lahko stori, in pa privatizacija policije, ko imamo privatnika, ki to dela. Drug segment je finančni segment. In tu je vloga finančnih institucij, prva Računskega sodišča, ki pa ga ne spustimo v posel, da bi pregledalo poslovanje, prvič, Nove Ljubljanske banke, drugič pa tudi Banke Slovenije. In če govorimo o bančni finančni kriminaliteti, je prvi poklican tisti, ki to zna narediti, ne policija, ona je za kazenske postopke, ampak finančne institucije in prvo Računsko sodišče. Računsko sodišče je hotelo, vsaj po besedah, v Banko Slovenije in Novo Ljubljansko banko, vendar nima podpore Vlade. Moja ideja je, da naj poizkusi, če bo potem prišlo do nekih ovir, naj jih izpostavi, pa bomo v parlamentu poizkusili te ovire preseči. Ampak naj naredi prvi korak, ne pa se izgovarjati, ne bo šlo. To je drugi segment. Potem pa tretji segment, politični segment. In prav zaradi tega smo danes tukaj. Stranka SMC je v svojem volilnem programu izpostavila dve točki, bančno luknjo in TEŠ 6. V koalicijskem usklajevanju je začuda to izpadlo po tehnični napaki iz koalicijske pogodbe. Pod pritiskom medijev je bilo rečeno, da je pač pri copy-paste to izpadlo in je bilo vrnjeno. In zdaj se jaz sprašujem, ali Vlada deluje po načelu piar in medijskega pritiska ali po strokovnih odločitvah. Glede na zadnje odločitve – ograja in vse ostalo, imam vedno bolj občutek, da vse skupaj deluje potem kakšen je vtis v javnosti, ali bo to dobro ali ne bo dobro, in potem se bomo odločili. Zdaj, če grem naprej, kaj bi lahko zaključili. Zaključili bi lahko, da predlagani sklepi niso škodljivi. Vsi se s temi idejami strinjajo, še več, še več problemov je bilo izpostavljenih s strani kolega stranke SMC. Prav jaz se sprašujem, kaj je tukaj škodljivo, škodljivo za vlado, škodljivo za državo. Mi se moramo politično odločiti. Če preberete poslovnik Državnega zbora, je smisel te razprave, da mi tukaj danes razpravljamo, potem imamo pol ure pavze, vsaka skupina se usede, predloži argumente in se odloči, kako bo glasovala. Žal je vse skupaj bilo odločeno že mesec dni prej. Ali je to demokracija? Prav zdaj bomo slišali argumente, vidimo, da vsi nekako razpravljajo v tej smeri, da je na Novi Ljubljanski banki veliko napak, veliko odprtih vprašanj in da bi morali nekako finančno to pregledati, kar je namen Računskega sodišča. Zato menim, da pojdite po tej razpravi v svoje poslanske skupine, razpravljajte in se odločite ter glasujte po svoji vesti. Na to, kar sem jaz slišal do zdaj, menim, da bomo v Poslanski skupini Nepovezanih poslancev oba sklepa podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima, gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Ko preberemo stališče vlade in ugotovimo, da bo Ministrstvo za finance zaprosilo Slovenski državni holding, da v okviru svojih pristojnosti preveri smotrnost sklepanja svetovalne pogodbe, se mi res odpre razmišljanje o tem, kaj bi se celo zgodilo, če bi Zakon o Slovenskem državnem holdingu bil sprejet v takšni obliki, kot je bil prvotno zamišljena. Ta pa je bil, da bi se kar vso premoženja Republike Slovenije preneslo v last tega podjetja. Sem eden tistih, ki si je prizadeval, da se to ne zgodi, in sem to označil tudi kot rop stoletja. In sprememba je v toliko, da Slovenski državni holding danes upravlja z državnim premoženjem, to ni last tega podjetja, ampak upravlja s tem premoženjem in s tem tudi z Novo Ljubljansko banko. In, ko se pogovarjamo o teh sklepih, ki jih imamo pred sabo, in ko ugotavljamo, da tudi Državni zbor pravzaprav lahko predlaga vladi, da v skladu z Zakonom o Slovenskem državnem holdingu predlaga nadzornemu svetu, da sproži postopke revizije, s katero bo ugotovljena smotrnost, gospodarnost sklenitve pogodbe med NLB in podjetjem R. U. R., smo zopet še precej oddaljeni od tega, kar bi najbrž da kot tisti, ki smo neposredno odgovorni za upravljanje z državnim premoženjem, torej poslanci, ker smo bili izvoljeni, še vedno zelo oddaljeni od vsega tega, kar se bo lahko zgodilo s tem premoženjem. In mislim, da je res nujno potrebno, da se vendarle omogoči Računskemu sodišču, da vpogleda v poslovanje Nove Ljubljanske banke in te slabe terjatve, nenazadnje tudi glede sklepanja pogodb z podjetjem R. U. R. in s temi zneski s katerimi, ki so pač opredeljeni očitno v teh pogodbah, gre za 765 tisoč evrov na leto. Želim spomniti samo na dejstvo, da seveda ima banka svoje zaposlene, ki lahko naredijo analizo teh terjatev, da imamo službe v Republiki Sloveniji, ki jih že plačujemo iz proračuna, da lahko to opravijo, bodisi NPU bodisi Računsko sodišče, policijo. In nenazadnje, če bi pogledali, kateri kader pa prehaja iz bank na slabo banko, bomo najbrž da prišli do ugotovitve, da so to prav tisti, ki so bili zaposleni na bankah. Torej eni in isti ljudje pravzaprav. Zakaj potem trošimo ta denar, 765 tisoč evrov? Pa še eno zadevo bi rad izpostavil. Nova Ljubljanska banka je kar pred nedavnim ukinjala recimo poslovalnico v Metliki, ker je bilo to pač preveč drago za Novo Ljubljansko banko. Ukinjala je, recimo, gospodarski oddelek na Ljubljanski banki v Kočevju. Ukinila je številne bankomate na odročnejših krajih. In nenazadnje tudi veliko ljudi odpustila. Na drugi strani pa sklene pogodbo za 765 tisoč evrov z zasebnim podjetjem. Mislim, da je res korektno in potrebno, da se ti sklepi in priporočila, ki so predložena Državnemu zboru, podprejo in da dejansko omogočimo Računskemu sodišču, da pregleda to poslovanje in da dejansko preidemo vsaj iz tiste faze, da Ministrstvo za finance ne prosi Slovenskega državnega holdinga, ampak da mu vsaj predlaga, kot je v sklepu zapisano, da to opravi. Pa tukaj tudi opozarjam na prepletenost kadrovanja, namreč mnogi, ki so bili v času slabih terjatev v bančnem sistemu, so danes v organih upravljanja Slovenskega državnega holdinga. In tudi tukaj je še en dodatni razlog, da vendarle pride to poročilo v Državni zbor, kot ga zahteva sklep in potem ponovno poskušamo narediti še kakšen korak naprej. Hvala.
Hvala lepa. Prosim ponovno za prijavo. Besedo ima gospod Tilen Božič, pripravi naj se gospod Marko Pogačnik.
Hvala za besedo. Jaz bi šel rajši na tisto, kar mi gre boljše. Se pravi ni dejstva. [[oglašanje iz dvorane]] Se opravičujem, bom pohitel. Tukaj je bilo rečeno, da se vse zgodi samo od sebe in tako naprej. Potem je bilo rečeno, da tudi ne vem, kaj skrivamo, česa se bojimo. Okej, gremo na dejstva. Poročilo 1. 1. 2013 do 30. 9. 2015. 211 samo kaznivih dejanj, ko je bil oškodovanec banka, približno 740 milijonov škode. 104 sumi kaznivih dejanj, trenutno v obravnavi, 368 milijonov približno škode. 107 že zaključenih preiskav, od tega podanih 79 ovadb, v 28 primerih podana pojasnila, od teh 79 gre za ocenjeno škodo 235 milijonov evrov. Najpogosteje je šlo za zlorabo položaja ali zaupanja pri gospodarski dejavnosti. Ugotovitve policije so, da imajo dovolj strokovnega kadra, te naloge opravlja NPU in tudi policija na regionalni ravni. Odkrivajo se pa tudi druga kazniva dejanja poleg tistih, ki sem jih prej povedal. Prijavitelji, v 128 primerih so bile to banke, zoper 181 oseb. Ostalo je zaznala policija sama. Kar se tiče dela v 2015, se je počasi začelo prenašati na tožilstvo, ker policija opravlja svoje delo, je začela prenašati naprej. V ta namen so dobili 30 dodatnih tožilcev in 4 milijone dodatnih evrov za usposabljanje. Če se dela ali se ne dela, presodite sami, ampak dela se. In to delajo pristojni organi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Kolegice, kolegi! Bom zdaj nadaljeval, tukaj, kjer je kolega Božič zaključil. Dela se, res se dela, ampak dela se katastrofalno slabo. Zadnje poročilo, ki smo ga lahko prebrali glede slabih kreditov v bankah, je Slovenija ponovno na vrhu v Evropi. Nova Kreditna banka Maribor približno 37 % slabih kreditov, od vseh pa Nova Ljubljanska banka približno 26 %. Mi smo na vrhu Evrope. Ciper je še pred nami. Dvakrat v zgodovini Slovenije smo že davkoplačevalci sanirali bančni sistem, nazadnje leta 2013 s 5 milijardami. In takrat ste rekli, poglejte, zdaj smo te banke spucali in banke bodo začele vredu delovati. Zadnje poročilo pa beremo, je pa približno ponovno za nekaj milijard slabih kreditov. Sestankujemo z Banko Slovenije, ki predlaga, dajmo ustanoviti še eno slabo banko. Ta slaba banka naj bo pa privatna pa za male zadeve in vse skupaj. To pomeni, nikoli ni konca tega. In poglejte, spoštovana koalicija, jaz vas res ne razumem, da ne podprete teh priporočil, da bi Računsko sodišče pregledalo poslovanje, smotrnost Nove Ljubljanske banke. In ne nazadnje, Računsko sodišče ima tudi zaprta vrata do regulatorja, Banke Slovenije. Zakaj? Poglejte, jaz sem zagovornik neodvisnih agencij, neodvisnih organizacij, ampak to še ne pomeni, da pa neodvisna agencija ali neodvisna organizacija ne sme imeti nadzora. Mora imeti nadzor. Ker takrat se bo šele pokazalo, ali je ta agencija zares neodvisna ali ne. In misli, da je to žalostno, ti izgovori in zaprta vrata Računskemu sodišču, tako za vstop v Banko Slovenije kot za vstop v Novo Ljubljansko banko. Poglejte si statut Evropske centralne banke, kjer jasno piše, na kakšen način in kdo izvaja zunanjo kontrolo. Evropsko Računsko sodišče enkrat na leto vstopi v Evropsko centralno banko in naredi pregled obvladovanj tveganj ali česa podobnega, in tukaj imamo vsakoletno poročilo. Pri nas pa se je koalicija odločila, da zadevo zapre. Ne vem, česa se bojite oziroma kaj hočete skrivati pred javnostjo in pred opozicijo. In nedvomno, da vsa vaša zadnja dejanja to dokazujejo. Nenazadnje ena točka prej smo obravnavali Zakon o krepitvah in stabilnosti bančnega sistema, ki govori o slabi banki, DUTB, in tam ste, bi rekel, zelo suvereno zavrnili predlog opozicije, da bi samo na sejah upravnega odbora lahko prisostvovala dva predsednika odbora iz parlamenta. Ste zavrnili. In isto zavračate zdaj, zavračate priporočilo, da bi Računsko sodišče nekaj naredilo. Spoštovani poslanci in poslanke koalicije, v Državnem zboru imamo tudi preiskovalno komisijo za ugotavljanje zlorab v slovenskem bančnem sistemu. Ta komisija je bila ustanovljena na predlog vseh parlamentarnih strank. Vsaka poslanska skupina ima svojega predstavnika in člana in jaz sem osebnega mnenja, da tisti člani te preiskovalne komisije, ki danes ne boste podprli teh priporočil, jaz mislim, da je higienično od vas, da potem še isto minuto ponudite svoj odstop iz te komisije. Kajti potem bo to dejansko iz aviona vidno, da nekaj poskušate zapreti, skriti pred javnostjo. Jaz tudi ne razumem tukaj vlade, Ministrstva za finance, vedno so eni in isti izgovori, tako pri imenovanju direktorja Kliničnega centra – mi nimamo s tem nič, vlada dvigne roke; mi z Novo Ljubljansko banko nimamo nič; mi s Slovenskim državnim holdingom nimamo nič. Ampak kdo je skadroval vse te ljudi? Koalicija in pa vlada Mira Cerarja. In potem rečete, mi nimamo nič. Če nič, ste odgovorni za vsa kadrovanja, ki ste ga naredili. In, poglejte, bančni sistem je sigurno rak rana v Sloveniji. Toliko davkoplačevalskega denarja, ki smo ga mi že zmetali v ta bančni sistem, ampak zadeva se ni spremenila nič. Vsako poročilo, ki ga dobimo iz Evrope, dokazuje, da so slovenske banke v slabi kondiciji. In kdo je za to odgovoren? Odgovorno je poslovodstvo in odgovoren je regulator in tisti, ki ste ta poslovodstva nastavili oziroma kadrovali. In reševali sta se dve privatni banki, ponovno na račun davkoplačevalskega denarja, zdaj ste ponovno obrnili plošče, teh bank se ne bo likvidiralo, ampak jih boste preklopili na DUTB, vsaj tako govorijo mediji. Zaradi česa? Da boste ponovno ohranili določene vzvode. In mislim, da se mora predvsem stranka Modernega centra pogledati v ogledalo. Kaj ste vse vi govorili pred volitvami, kaj vse vi govorite na samih sejah – glasujete pa drugače. Jaz mislim, da danes to, kar smo lahko prebrali, če ta informacija drži, jaz mislim, da bi to lahko bila slaba prvoaprilska šala, da je državni sekretar, član SMC kradel v eni izmed trgovskih verig. In ni na Ministrstvu za kulturo, na Ministrstvu za notranje zadeve in ga v trgovski verigi dobijo pri kraji. Mislim, glejte, slaba prvoaprilska šala. Leto gre proti koncu, mislim, da Stranka modernega centra razen afer nimate za pokazati nič. Jaz bi na vašem mestu resno razmislil, da naredite kakšen koalicijski vrh in da razmislite o odstopu, kajti tako ne gre več naprej. In še razna priporočila, ki bi lahko bila pozitivna, vi zavrnete. Zanima me, kdo vam daje takšna navodila in česa se tukaj noter bojite. Polni so vas mediji. Jaz sem prepričan, da noben predsednik Vlade ali predsednica Vlade še ni bila v tako slabem položaju, kot je v danem trenutku dr. Miro Cerar in pa ta koalicija. Vsi so se obrnili proti vam, razen neodvisnih medijev. Vso strokovno javnost imate na nasprotni strani. Imate stavko policistov, imate upor v zdravstvu, nezadovoljstvo ljudi. In potem še ena takšna mehka priporočila, ki jih da opozicija, zavračate. In nedvomno vse to kaže na to, da ste se odločili za čisto drugačno pot, ki ste jo obljubljali pred volitvami in potem še ko ste prevzeli to vodenje te vlade. Meni bi bilo vseeno, če bi se te stvari dogajale na naslovih, kjer ima sedež Stranka modernega centra ali kjer imajo naslove občinski odbori SMC, pa da bi se to dogajalo z vašim proračunom in vašim denarjem, ampak tukaj je v igri proračun Republike Slovenije, denar slovenskih davkoplačevalcev in mislim, da prej kot slej bo prišel čas, ko boste morali verjetno tudi za vsa svoja dejanja prevzeti odgovornost.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Anže Logar. Izvolite.
Hvala. Naj začnem svoj današnji nastop na to pomembno temo z enim preprostim pozivom k razumu ne kogarkoli, ampak z enim preprostim pozivom k razumu stranko, ki zaseda 40 % tega parlamenta. Glejte postavite se v vlogo 40 % tistih, ki so volili oziroma 36 % tistih, ki so volili in danes poslušajo predstavnike SMC, ko en pravi, da je toliko vprašanj, da ne najde dovolj odgovorov, drugi pa, da dejstva pričajo, da se zadeve odvijajo v pravo smer. Enostavno si Državni zbor ne more dovoliti tako konfuznih sporočil s strani daleč najmočnejše stranke v Državnem zboru v zgodovini Republike Slovenije. Mislim, da je en od prejšnjih razpravljavcev, kolega Dobovšek, zelo dobro pozval največjo vladno stranko, da se po današnji razpravi usede, razmisli in naj prevlada poziv k razumu. Namreč, da ne administrativno zavračate vsega, kar vam pripravijo v vladnih sobanah, ampak da z lastnim razmišljanjem ugotovite, kaj je prav in kaj ni prav. Nenazadnje ste bili zato izvoljeni. Kolega Verbič je imel prej zelo obširno in kvalitetno razpravo, dejal je, da je v NLB, torej v naši največji državni banki, več kot eno petino vseh slabih kreditov in se spraševal: Če obstaja še kje skrite slabe terjatve in če se to podjetje, o katerem danes govorimo, ukvarja tudi s slabimi terjatvami v tujini, če so vse službe in služba skladnost poslovanja, če je tisti, ki je načelo te službe, primeren za to mesto, in ali je notranja revizija neodvisna od poslovodstva in ali je bančni regulator naredil vse, kar je mogel narediti. Sama vprašanja. Sama vprašanja. Med drugim je dejal zelo smelo trditev, opozarjanje neopaznosti bančnega regulatorja, kot da mu je vseeno. Banka Slovenije ne izvaja oziroma ni izvajala svojega poslanstva, nadzora nad bančnim sistemom. Spoštovani poslanec in spoštovani člani SMC oziroma poslanci, vi ste v koalicijsko pogodbo napisali, da se ugotavljanje razlogov in krivcev za največji bančni rop, za bančno luknjo, iz DUTB preseli ravno na Banko Slovenije, zato ste pred kratkim, prejšnja točka je bila, popolnoma razvodeneli z UKSB. Popolnoma spremenili namen tega zakona, vzeli pooblastila, ga naredili za nek nov državni holding. Vaš poslanec pravi, da Banka Slovenije ne izvaja in ni izvajala svojega poslanstva. Torej izražate dvom v delovanje Banke Slovenije, hkrati pa želite, da naj Banka Slovenije od zdaj naprej namesto DUTB preiskuje vzroke za nastanek bančne luknje. A se vi poslušate? Sprašujem se kot nek državljan, ki ga zanima, kam je poniknilo 5 milijard evrov. Ali se poslušate kaj govorite? Ali se sprašujete, kakšen vtis dajete svojim volivcem, davkoplačevalcem. Glejte, na vsa ta vprašanja, ki so bila prej izpostavljena, je bil odgovor, da bo SMC glasovala proti temu, da naj Računsko sodišče opravi revizijo nad banko, Novo Ljubljansko banko. Naj še enkrat povem, Nova Ljubljanska banka je edina banka poleg še dveh, od katerih parlamentarna preiskovalna komisija ne more dobiti podatkov. Zakaj? Ker se je zloglasna sodnica, preiskovalna sodnica Deša Cener postavila na stališče, da do tega nismo upravičeni in da je Zakon o parlamentarni preiskavi prvič po več kot 20 letih protiustaven. In blokira delo parlamentarne preiskovalne komisije na Novi Ljubljanski banki. Na banki, ki po besedah kolega Verbiča predstavlja več kot eno petino slabih terjatev. Pameten človek, ko naleti na zid, se ne zaletava z glavo v zid, ampak poišče pot, ki je nekje morda kakšna odprtina. Morda je Računsko sodišče ena od teh poti, ki bo ščitila glavo pred zaletavanjem v zid in našla glavne krivce za nastanek bančne luknje. Ampak ne, vi glasujete proti. In ko omenjam, da preiskovalna komisija ne more dobiti podatkov. Veste kaj reče minister za pravosodje na moje vprašanje, kako ocenjuje to, da sodišče v Ljubljani ne odredi zasega dokumentacije ob identični prijavi sodišča, v Celju pa v Mariboru pa da. Njegov odgovor tu za to mizo, pravosodni minister gospod Klemenčič, veliki borec proti korupciji reče: Kako pa veste, da je bila prava odločitev sodišča v Celju in Mariboru? S takimi sporočili prihaja pred davkoplačevalce ob petmilijardni bančni luknji največja politična skupina v tej državi. Poglejte, zgodba bi bila smešna, če ne bi bila zelo žalostna. Enkrat smo imeli spet neki petek, verjetno so petki zato rezervirani, da je manjša pozornost javnosti, smo imeli razpravo o imenovanju na čelo SDH. Koalicija je imenovala nadzorni svet, da me ne bo kdo držal za jezik, da se narobe izražam, nadzor svet pa potem na skrajni nočni seji novo vodstvo SDH. Na čelo SDH so postavili človeka, ki je bil predsednik kreditnega odbora v tej – zopet, neverjetno – Novi Ljubljanski banki, ko je bilo v njegovem obdobju na čelu SDH narejenih za 2 milijardi evrov slabitev. Človek, ki mu Banka Slovenije najverjetneje ne bi dodelila dovoljenja, da vstopi v upravo Nove Ljubljanske banke, danes vodi kot prvi človek Državnega holdinga Novo Ljubljansko banko, Abanko, Banko Celje, Factor banko, Probanko in tako naprej, in celo državno gospodarstvo. Zato ker ste vedeli, da ne bi prišel v upravljanje Nove Ljubljanske banke, ste ga pa dali še eno mesto višje. To so ti – kaj? Novi moralno-etični standardi? In ko mi opozarjamo, potem znotraj te banke, ki jo nadzoruje nekdo, ki je pomagal pri tej bančni luknji, naletimo potem na podjetje R. U. R., ki ga vodi Drago Kos, zoper katerega je pa spet, ne boste verjeli, še en funkcionar te vlade, Darko Stare, državni sekretar na Ministrstvu za pravosodje, leta 2013 dal kazensko ovadbo zoper Draga Kosa in druge, ker naj bi kršil zakone po mnenju gospoda Stareta, ni ne imel zakonite podlage ne upravičenja, da je v času, ko je bil na čelu KPK sklepal neke pogodbe, kjer je nalagal svojim državnim uradnikom, da kljub temu, da je bil opozorjen, da je to nezakonito, naredijo nek sklep. In vam se to ne zdi potrebno, če tak človek torej raziskuje bančno luknjo, da bi mi v Državnem zboru naročili revizijski komisiji, ki je neodvisna, da opravi pregled. Jaz ne razumem, kako lahko sploh upravičite tako stališče pred javnostjo. Delovanje SMC me spominja na tisto staro šalo, ko gredo trije kandidati pred komisijo za zaposlitev, kjer direktor sprašuje vsakega kandidata. Prvega vpraša, koliko je dva krat tri, reče tri. Vpraša drugega, koliko je dvakrat tri, reče šest. Potem še tretjega, koliko je dva kar tri in reče enajst. Pošlje vse ven in potem se obrne k svojemu kolegu in reče, veste koga bom izbral. In odgovori njegov sodelavec, tistega drugega. Pa reče, ne, ne, ne, tretjega. In ga prvi sodelavec vpraša, ja, zakaj pa. Ja, zato, ker je brat od moje žene. Mi vam tu ponujamo prave dogovore, 6, dva krat tri je šest. Vi pa izberete enajst, zato ker je bodisi vam to nekdo naročil – NLB pa ne – ali pa zato, ker očitno ne veste, kaj je vaš mandat in kaj je vaša naloga in kaj so vaše zaveze v koalicijski pogodbi. Kolega Dobovšek je že izpostavil, še enkrat vam povem, preberite si vašo koalicijsko pogodbo, odkrivanje krivca za bančno luknjo. V NLB jih boste našli za eno petino slabih terjatev in slabih odločitev. Zato še enkrat zaključim s pozivom, jaz verjamem, da je v tej dvorani še toliko razuma, da kljub temu, da ste na začetku govorili kategorično ne, da boste, ko se boste ponovno usedli, ugotovili, da je to edina pot, edina pot, da na primeru bančne luknje začnemo korakati naprej in da prej ali slej nekdo od krivcev za to bančno luknjo odgovarja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Han. Izvolite.
Hvala lepa. Zanimive razprave. Pod nekatere se je moč tudi podpisati, seveda, če bi ene dele umaknil iz razprave. V življenju je fino, da ima človek neko linijo ali pa neko pot, ki se jo na nek način drži. Zelo dobro je, da takrat, ko ima človek moč pa vpliv, da neke zgodbe ali pa probleme reši, in ne takrat, ko nima moči, je poln idej in zna vse popraviti, tisto, kar ni takrat naredil, ko bi mogel narediti. Reflektiram se na mojo prijateljico, bivšo predsednico vlade. Veste, ko smo mi govorili, ko bo država nalila denar v te banke, 5 milijard davkoplačevalskega denarja, da je treba zamenjati nadzorne svete in uprave teh bank. Takrat smo bili preslišani. In to se je ponavljalo iz seje na sejo, kjer smo se pač pogovarjali, ker smo imeli pomisleke. Ampak prevzamem odgovornost, smo bili del koalicije in nismo uspeli s svojim predlogom. In zato sem žalosten, ker zdaj se kregamo tukaj in smo pametni za en milijon evrov, ki jih je en Kos dobil – ki ne vem, ali dela dobro ali ne dela dobro, za to mora uprava odgovarjati in nadzorni svet –, ko so šle pa milijarde mimo, pa nič. Kdo se je oglasil razen Laha pa mene pred štirimi dnevi za Trimo Trebnje? Kdo se je v tej državi oglasil? Ker vsi ste ali pa so, ne politika se pa ne sme vtikati v gospodarstvo in tako naprej. Ni res. Mi smo lastniki, mi zagovarjamo lastnike v tej sobi oziroma v tej dvorani. Jaz mislim, da NLB ni bilo treba ta moment prodati Trima Trebnje kljub temu, da so sedaj nekateri zadovoljni, ker ni tisti kupec, kot so ga nekateri rinili, ni bilo treba, ker bi delavci s to novo upravo ta Trimo pripeljali do takšne situacije, da bi ta Trimo lahko čez pet let po bistveni boljši ceni prodali, zdaj se bomo pa bali v tej Mirnski dolini, ali bodo še delavci tam ali ne. Ampak ko to reče socialni demokrat, je seveda komunist. Da ne govorimo o Pivovarni Laško. Tam, kjer me vsi povezujejo in tako naprej. Po 6 % je Pivovarna Laško plačala obresti NLB. Danes je gladko Nizozemec prišel, dal denar. NLB ne bo mogla več denarja prodajati, zato ker je NLB narejena ali pa banke narejene, ne bo mogla banka prodajati vrhunski slovenski firmi, ki smo jo prodali zaradi bankirjev in seveda zaradi tajkunov. In zato mene včasih boli, ker ne smemo nič reči, ker mi smo politiki, mi nič ne vemo, vsi ostali pa vse vedo. Razen, ko smo v opoziciji, znamo vse narediti. Zdaj pa še nekaj okoli teh sklepov. Oprostite, benigni sklepi. Benigni sklep. Jaz ga lahko podprem, pa bom ga podprl, pa ni problema, ga bom podprl, ampak to je šlamastika, to je benigni sklep, da lahko tukaj nastopaš in se razburjaš. To je benigni sklep. Predlagamo Računskemu sodišču. Ja pa, kaj pa bo Računsko sodišče? Čez pol leta ga bomo vprašali, ali ste pregledali NLB, pa bodo rekli, ne, nismo, ja saj so nam samo predlagali. Poglejte, ja ne, še zmeraj je na njih odločitev ali bodo ali ne bodo. Še zmeraj je na SDH ali bodo ali ne bodo. Ni res. Tukaj reče Pojbič, treba je bika zagrabiti za rogove [[…]]Počasi bo treba nekatere ljudi zamenjati. Pika. Ne pa sprejemati benigne sklepe, jaz ga bom magari podprl, ni nobenega problema, zato da bom všečen ta moment na televiziji, ampak treba je na nek način ljudem povedati, da kadar nam ne paše, se ne ukvarjamo z gospodarstvom, kadar nam paše, bi se ukvarjali z gospodarstvom. Mi smo predstavniki davkoplačevalcev, Slovenk in Slovencev in je prav, da lastnik začne odgovorno delati in upravljati s svojim premoženje. Jaz ne kupim več in ne bom več kupil, da so vsi ti silni ekonomisti najbolj pametni v tej državi. Ti silni ekonomisti in silni menedžerji so pripeljali to državo s pomočjo politike, leve in desne, do tega stanja, kjer je danes. Če boste lažje božične praznike preživeli, jaz bom ta predlog podprl brez problema, kljub temu, da sem prej na stališču rekel, da imam velike pomisleke, ga bomo podprli. Ampak jaz bom vprašal čez tri mesece. Mi predlagamo, mi samo predlagamo in se skrivamo za neko zakonodajo. Moral sem to povedali, se opravičujem, podpredsednik, če sem bil malo bolj oseben, ampak jaz počasi težko poslušam sisteme, da takrat, ko imaš moč, ne narediš nič, ko pa nimaš moči, si pa najbolj pometen. Veste, bom tako, kot je Logar rekel, bom tudi jaz vic povedal, veste, tista krava, ki veliko mleka da, na koncu pa vedro brcne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosila predlagateljica mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Hvala. Dejstvo je, da zdaj razpravo iz ene sporne pogodbe razširjamo, mogoče je tudi prav, nazaj. In bančna luknja – vemo, kdaj je nastajala. Gospod Han, ta direktor, ki je zdaj direktor, takrat ni bil v Novi Ljubljanski banki, bil je pa v Novi Ljubljanski banki direktor, ki ga je koalicija poslala v Slovenski državni holding. To pa je bil, takrat ko je nastajala bančna luknja. Gospod Medja je bil v Novo Ljubljansko banko imenovan leta 2012, lahko je tudi kakšno slabo posojilo nastalo takrat, ampak velika večina jih je nastala prej. In enako je z nadzornim svetom, mislim, da je bil nadzorni svet imenovan leta 2013, tako da reči, da se nič ni spremenilo, ni čisto korektno. Sklepi in predlogi so takšni, ko so skladno z zakonodajo lahko. Nam ali pa meni vedno povedo, da Državni zbor ne more zahtevati, da lahko samo predlaga. Zato so sklepi takšni, kot so. Če lahko zahtevamo, mi naj Zakonodajno-pravna služba pove, pa bomo poslanci moje poslanske skupine vložili amandma, da zahtevamo od Vlade in od Računskega sodišča, da to naredi. Tako da jaz verjamem, da gospod Han, kot dolgoletni poslanec to mora vedeti, ne da so sklepi benigni. Mi predlagamo in naj te stvari naredijo, če ne, jih pa lahko vprašamo po odgovornosti, tako Računsko sodišče kot vlado, če tega ne bo naredila. Če pa lahko zahtevamo, in prosim naj mi nekdo odgovori, bomo vložili amandma, kjer bomo od obeh inštitucij zahtevali, da to, kar zdaj predlagamo, sprejmejo in naredijo kot obvezno in nam poročajo o rezultatih. To je vse kar mi, kot zakonodajno telo v temu trenutku lahko naredimo. Kdo, gospod podpredsednik, mi bo pa to odgovoril, ne vem, mi boste vi, verjetno, lahko zagotovili odgovor Zakonodajno-pravne službe. Če se da, sem prvopodpisana, dragi Matjaž, pod to, da od obeh teh inštitucij zahtevamo.
Hvala lepa. Je želja še po razpravi? Prijavite se prosim. Besedo ima, gospod Franc Breznik. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, najlepša hvala. Jaz mislim, da je tema, ki smo jo danes odprli, izredno zanimiva. Izredno zanimiva je iz več vidikov. Prvi vidik je tisto, kar je osnova ene pravne države, ali institucije pravne države delujejo. Lahko rečemo summa summarum vseh institucij pravne države, če delujejo, sestavlja lahko pravno državo. Lahko ugotavljamo, da pri tako pomembnem dejanju, kot je bila ugotovitev, da so morale banke v državni lasti dokapitalizirati z 5 milijardami evrov, da je to, lahko rečemo, alarm. To bi moral biti alarm za Slovenijo, predvsem pa tudi za državljane in državljanke, da na račun vsega tega bodo rodovi živeli slabše in imeli, lahko rečemo, slabšo blaginjo tudi oni sami. Zdaj tisto, kar je pomembno poudariti, kar visi nekako z današnje razprave, je ta brezbrižnost poslancev koalicije do tega, da jim je čisto vseeno, da pregleduje, forenzične preiskave dela eno podjetje, ena firma, ki v bistvu do zdaj teh forenzičnih preiskav ni delala, ker nima nobenih izkušenj, ki niti nima v svoji sestavi strokovnjakov, ki bi bili specialisti za določena področja forenzičnih preiskav v bančnem sistemu. Sam morem poudariti, da sem zgrožen. Zgrožen sem, ko sem si nekako pregledal, prvič, kdo je prišel v banko pred dvema letoma – Rok Praprotnik, ki je plačan kot neki specialist teh tveganj. Diplomiran novinar, ki se je proslavil s tem, da je bil vsak njegov drugi članek proti SDS in Janezu Janši, član tako imenovane komisije v KPK. In potem KPK, kot vemo, kot ena izmed institucij, ki bi se morala tudi ukvarjati in izdati poročilo o bančni luknji predvsem v največji banki, v NLB torej, ni naredila ničesar in za darilo torej gospod Praprotnik odhaja v NLB na plačo večjo od predsednika države. To mislim, to je prvo alarmantno stanje, kaj je Slovenija na tem naredila. Nič. Zdaj prihajamo v drugo fazo. Podpiše pogodbo brez javnega razpisa z eno izmed družb, kjer ekipo sestavljajo, lahko rečemo, kriminalisti in kriminalistični tehniki. Jaz sem si pogledal, kdo so ti ljudje. Začnimo. Franci Oder, prvi, nikoli ni bil specialist ne za gospodarsko kriminaliteto ne za finančno kriminaliteto, nikoli ni imel kakršnekoli licence v zvezi z preiskavo. V svoji karieri je bil najbolj znan po tem, da je preganjal gospoda Franca Kanglerja. Drugi, Roman Prah, pomočnik komandirja policijske postaje. Najbolj je bil znan po aferi Vič–Holmec, nikoli ni delal na področju ali bil totalni specialist za gospodarsko pravo, finančno pravo in tako naprej in za forenzične preiskave. Naslednji. Ljubo Volmut, kriminalist v Kopru. Nikoli ni pregledoval gospodarske in finančne kriminalitete, je v bistvu samo forenzični tehnik in se je ukvarja s sledovi nekaterih zadev. Srečko Smodiš, upokojeni šef policijske uprave Koper. Zadnji, o katerem nisem slišal nobene dobre besede, Zvonko Roksandić, žena je nekje zaposlena na svobodnih sindikatih, nikoli ni upravljal in sedaj kot upokojenec se predstavlja kot neki specialist za forenzične revizije in preiskave, nikoli tega ni opravljal. V pogodbi je bilo omenjeno tudi, da bodo opravljali detektivske storitve. Nihče od teh nima detektivske licence po mojih informacijah. Nadaljevanje. Mene zanima, ali imajo ti ljudje posebna znanja za opravljanje tveganj, ali so to analitiki, ali imajo licence preizkušenih revizorjev, notranjih revizor, ali so tudi specialisti kot sodni cenilci. Mi imamo probleme tudi s slabimi terjatvami zaradi tega, ker smo ugotavljali tudi, da so bile sodne cenitve za zavarovanje teh kreditov sfrizirane do nemogočih podatkov. In tako naprej. Poglejte spoštovani kolegi, jaz sem si pogledal tudi v Slovenskem inštitutu za revizijo, kakšne so urne postavke tistih ljudi, ki imajo licence, ki imajo dolgoletne izkušnje in licence. In zdaj poglejte, cena revizorske ure nekoga, ki ima univerzitetno izobrazbo, ki ima licenco za revizorja – za licenco revizorja je potrebnih približno 12 izpitov, naloga, kar pomeni, da je to nekaj takšnega kot znanstveni magisterij, na tem nivoju, plus dolgoletne izkušnje, je 70 evrov na uro. Recimo vodja skupine teh revizorjev ima lahko urno postavko do 104 evre, ti podatki so na Slovenskem inštitutu za revizijo, vodja, specialist revizijskega področja, torej tisti z dolgoletnimi izkušnjami s stotinami končanih revizij pa ima lahko do 120 evrov na uro. Torej ti naši upokojeni kriminalisti imajo pri gospodu Dragu Kosu postavke približno 218, mislim da do 240 evrov na uro. Če torej pretvorimo ceno, mislim, da je bilo do zdaj izplačanih 870 tisoč evrov, da bom natančen. Torej, spoštovani kolegi, kaj vam tu ni jasno, me zanima. Kaj vam tu ni jasno?! Zakaj imamo mi institucije države, zakaj so ljudje tam plačani in kaj ima za početi privatno podjetje z upokojenimi kriminalisti, da ne rečem, večinoma imajo strankarsko pripadnost Desusa, nekateri so člani Zveze borcev in tako naprej, da ne naštevam njihove politične pedigreje in oznake. Zvonko Roksandić, njegova specialnost ali njegov hobi je bilo preganjanje gospoda Janeza Janše in iskanje vzrokov, kje bi ga lahko tudi dali v zapor. Zdaj me zanima, kaj vam tu ni jasno, spoštovani kolegi iz koalicije. Zakaj tega ne podprete? Še enkrat vas vprašam – kaj vam tu ni jasno? To je zadeva, spoštovani kolegi in kolegice, to je zadeva, ki bo odmevala. In če se mi tu ne zganemo, če vam tu ni kaj jasno, da je to zadeva za pregon, potem ne vem. Največja banka –zmanjkalo nam je 5 milijard in mi noter spuščamo ljudi, ki nimajo nobenih licenc, ki nimajo nobenih znanj s tega področja, ki imajo točno določen političen pedigre. Kam to pelje? Gre za selektivnost, gre v smeri selektivnosti, tiste, ki so naši, tiste zavarujmo, tiste, ki niso naši, pa dajmo nekaj teh v kazenski pregon, da zadevo nekako zaključimo in zadušimo. To je ta zgodba, saj te zgodbe poznamo. Drugi del, ne samo selektivnost, ampak drugi del pa je ta zgodba, kaj delajo naše institucije, kaj je delal KPK in kaj dela v tem trenutku Računsko sodišče. In tudi sam, spoštovani predlagatelji, predlagam, da če želijo v koaliciji, tudi jaz sem tega mnenja, da lahko damo tudi besedno zvezo "zahtevamo". Zdaj smo imeli "predlagamo", če se strinjate, če je to pravno dopustno, dajmo noter besedno zvezo da zahtevamo. in kot en izmed davkoplačevalcev v imenu davkoplačevalcev zahtevam pri 5-milijardni luknji, gospodje in gospe, da ne bo privatno podjetje z nekaj upokojenimi kriminalisti brez vsakršnih znanj, brez vsakršnih licenc rovarilo po mapah banke, ki je v državni lasti. Konec. Jaz ne vem, o čem se imamo še za pogovarjati. Ali ni logično, ali ni logično, spoštovani kolegice, kolegi? Upam, da se boste zbudili in da spremenimo. In se strinjam z gospodom Hanom, jaz zahtevam. Ne samo da predlagamo, ampak zahtevamo! Še enkrat ponovim: Zahtevamo! Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegi in kolegice, predstavniki Vlade! Jaz sem po eni strani vesel, da se stališče v vsaj eni izmed koalicijskih strank nekoliko spreminja. Kot sem razumel kolega Vebra, naj bi on podprl te sklepe, vidim, da tudi gospod Han razmišlja v smer, da naj bi podprl te sklepe. Sicer on govori o benignih sklepih. Spoštovani kolega Matjaž Han, imaš daljši staž v Državnem zboru in jaz mislim, da je popolnoma jasno, kakšen okvir nam daje poslovnik. Lahko tukaj pomagam pravni službi ali katerikoli službi, da je en odbor v tem mandatu že sprejel sklepe, odbor govorim, kjer je pisalo, da odbor zahteva. To pomeni, da tudi sklicevanje na parlamentarno prakso, da se to do sedaj ni zgodilo, ne zdrži več, ker se je to že zgodilo. In zato sem jaz vesel. Tudi zato, da se potrjujejo moje besede, da smo tiger brez zob, da je Državni zbor tiger brez zob. To sem povedal v stališču poslanske skupine. Kar je enako benignim sklepom, ki jih tukaj predlagamo. In da zaradi tega imajo tudi ljudje takšno ali drugačno mnenje o Državnem zboru. Verjetno pa prej slabše kot boljše, predvsem o tem, da smo neučinkoviti tudi glede svojih sklepov. Jaz predlagam, da se spremeni sklep oziroma sledim predlogu, ki je že bil dan, da se zahteva, da se da tudi rok, do kdaj naj se to naredi. In s tem ni nobenih težav. Hočem opozoriti še enkrat na to, da je Komisija za nadzor javnih financ enkrat že predlagala revizijo smotrnosti Nove Ljubljanske banke. Ta dopis sem podpisal 18. 12. 2014, natanko pred enim letom. In nič se ne zgodilo. Razen to, da sem slišal predstavnike Računskega sodišča, kako se pa to na nek način ne da in kako to nikakor ne gre in da se pripravljajo in tako naprej. Jaz zelo pozdravljam to iniciativo, da bodo sklepi Državnega zbora drugačni, bolj zavezujoči. Ker navsezadnje ja, v stoprocentni lasti je Nova Ljubljanska banka in če omenjate prodajo Trima in kako se nič ne zgane in Nova Ljubljanska banka je prodala Trimo. Poglejte, s to revizijo smotrnosti bo pojasnjena tudi prodaja Trima. Jaz potem res ne vidim nobenega razloga, zakaj ne bi bil tukaj interes v tem, da se zahteva, da se poziva, malo bolj zavezujoča beseda je "poziva", in da se to dejansko naredi. In ne samo to, jaz mislim, da je treba tudi zahtevati tisto, kar je Komisija za nadzor javnih financ že večkrat zahtevala, ampak izgleda, da Komisija za nadzor javnih financ je tudi brezzobi tiger, in tudi če zahteva in tudi če poziva in tudi če predlaga Računskemu sodišču, naj pregleda Banko Slovenije, se pač to ne zgodi. Sicer verbalno nekoliko predstavniki Računskega sodišča, bom rekel, na nek način napredujejo v zagotavljanju, da se to bo zgodilo, da je nekaj pripravljeno in tako naprej, ampak tisto dejanje se ne zgodi. In zadeva je popolnoma enostavna. Jaz mislim, da že 25. člen Zakona o Računskem sodišču daje Računskemu sodišču možnost, da pregledajo Banko Slovenije. Sklicevanje na Evropsko centralno banko in sklicevanje na vse te zadeve, na vladno mnenje v tem primeru, ni potrebno. Saj Računsko sodišče je neodvisno v tem pogledu in tudi v pogledu odnosa do Evropske centralne banke. Računsko sodišče je ustavna kategorija. Vloga Računskega sodišča je v ustavi opredeljena in tudi odgovornost Računskega sodišča je opredeljena v ustavi. Jaz bom zelo vesel, če boste potrdili sklep o zahtevah, da se bo dal tudi določen rok in tako naprej, da bo Državni zbor dobil tisto vlogo, ki naj bi jo imel. Če kdo misli, da to potem ni neodvisna inštitucija, si je pri tej neodvisnosti vedno treba nekaj drugega vprašati, do Vlade, do države. Takrat ko tem tako imenovanim neodvisnim inštitucijam pride prav, ko se od njih nekaj zahteva, ko se dajejo neki predlogi in tako naprej, takrat so neodvisni. Ampak ali so res neodvisni do tistih, ki pa morda tako javno ne dajejo takih predlogov? Do tistih, ki pa, kot je nekdo danes rekel, mislim, da kolega Logar, rečejo, češ, NLB pa ne. In je zaključena zadeva. In potem te neodvisne inštitucije, govorim sedaj primeroma, govorijo o tem, da neodvisnost je glede na politiko, vprašanje je pa, ali še tudi na druge, ki vplivajo na to, kaj se bo pregledovalo ali pa želijo vplivati na to, kaj se bo pregledovalo in kaj se ne bo pregledovalo. Jaz upam, da bo tudi Državni zbor in strokovne službe in pravne službe v Državnem zboru našle rešitev v smeri, da se bodo lahko sprejeli sklepi, ki bodo veliko bolj zavezujoči, ki bodo tudi časovno opredeljeni in na podlagi katerih bomo dejansko dobili rezultat, kaj se je dogajalo s slabimi terjatvami, tudi s prenosom slabih terjatev in vrednostjo tega prenosa na DUTB. Predvsem zaradi tega ker je tukaj še vedno vprašanje, tudi vprašanje vrednotenja, ki so jih opravljale tri svetovalne družbe v letu 2013 in za katere je bil izdan tudi račun Banki Slovenije v višini 21 do 22 milijonov evrov. Tudi za te storitve je bil izdan račun. In to je verjetno vprašanje, ta podatek je javen, smotrnosti vsega tega, če smo na podlagi tega vrednotenja, ki je stalo več kot 21 milijonov evrov, potem davkoplačevalci plačali 5 milijard evrov. Verjetno je tukaj vse čisto. Jaz pozivam, apeliram, več ne morem narediti, predlagam največji koalicijski stranki, da razmisli o svojih stališčih, ki jih ima do tega vprašanja. In tudi do tega, ko govori, da je moralna stranka itn. Jaz spoštujem, da je moralna stranka, da je morala zelo visoka. Samo bojim se, da tukaj mislijo na dvojno moralo. Ena je tista, o kateri se govori, in o tem je tukaj tudi gospod Verbič govoril, koliko težav imamo v bančnem sistemu, drugo pa je pri odločitvah, ki so v nasprotju s tistim, kar se dejansko govori in razlaga. Žal. Če bi šlo v isto smer vse skupaj, bi bilo precej drugače in bi verjetno prišli veliko dlje. Tako pa nam za enkrat ostane, da to odločitev preložimo na tretjo uro verjetno, da bomo takrat videli, kakšne bodo odločitve. V Slovenski demokratski stranki bomo vse te predloge in tudi predloge, če bodo, da se zahteva od ustreznih inštitucij, podprli.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim, če se prijavite. Gospod Jernej Vrtovec, izvolite.
Spoštovane kolegice in kolegi! Pogovor o sanaciji našega bančnega sistema, o bančni luknji nikoli ni pogreta župa, bi lahko rekli, kajti na to, kakšen je bil vložek davkoplačevalcev v slovenske banke, bi morali tudi tisti, ki smo najbolj odgovorni, drugače ravnati v tovrstnih razpravah. K sami razpravi me je spodbudil gospod Verbič, ki je v svojem skoraj petinštirideset minutnem govoru tudi sam do določene mere priznal vse težave slovenskega bančnega sistema oziroma podal neko zavedanje s strani stranke Mira Cerarja do teh težav. Mnogi govorniki ste dejali, da je Državni zbor brezzobi tiger. Ne samo Državni zbor. Pri ugotavljanju krivcev za nastalo bančno luknjo so brezzobi tiger tudi naši preiskovalni organi, kriminalisti, če hočete, tožilstvo. Ni Državni zbor edini brezzobi tiger. Gre za celoten sistem, ko uradna oblast, če hočete, zakonodajna ali pa sodna, pa tudi izvršna, nima instrumenta, kako bi tiste, ki so odgovorni za nastalo situacijo, bančno luknjo, pripeljala pod roko pravice. Najprej pa bi rad omenil zastaranje. Janko Medja, predsednik uprave NLB je na eni izmed prejšnjih sej Komisije za nadzor javnih financ dejal, da je bilo leta 2013 kar nekaj primerov tik pred zastaranjem. Tik pred zastaranjem. Spoštovani gospe in gospodje, nekomu je bilo v interesu, da nečednosti, dajanje nezavarovanih kreditov zastara. In še enkrat rečem, sploh ne gre za to, pod katero vlado, v katerem časovnem obdobju se so te nezavarovani krediti dajali. Gre pa za to, da moramo danes, dokler je še čas, nekaj narediti, pa ne zaradi nas samih ali pa zaradi političnega populizma, ampak zaradi davkoplačevalcev, ker gre za njihov denar v obliki 5 milijard evrov. Do sedaj nismo naredili nič. In ob tem, ko je gospod Verbič zelo dobro govoril, se pravi spoznaval zavedanje, ugotavljanje bančne luknje, se mi poraja vprašanje. Zmagali ste s pravno državo, koliko ukrepov, se samo vprašajte, je vladajoča koalicija naredila v letu in treh mesecih, da bi se odgovornost za nastalo bančno luknjo pripeljala pod roko pravice. Koliko sprememb zakonodaje je šlo v tej smeri? Koliko podpore sklepom morda opozicije je šlo v tej smeri? Bo šel v tej smeri tudi ta predlog, ki ga predlaga skupina nepovezanih poslancev? Bomo to podprli, bomo zmogli? Zaznavamo že težave, ampak ključno ob tem je, kako odločni smo, kako odločna je vladajoča politika. Škarje in platno ob tem imate vi, draga koalicija! Ob tem naj še enkrat omenim gospoda Klemenčiča, ministra za pravosodje. Jaz se sprašujem, kje so tiste obljube po preiskavi bančne luknje po islandskem modelu. Žal te obljube niso realizirane. Napovedi so bile v roku 12 mesecev, v enem letu bomo bančno luknjo preiskali. Tako je govoril minister Klemenčič, še preden je bil minister. Celotna zgodba stremi k temu, kar je najbolj ključno. To pa je, da vsega tega danes ne bi bilo, če bi banke v državni lasti pravočasno prodali. En velik apel mora biti ta, da se tudi banke s postopki prodaje prodajo. Ko bomo banke prodajali, tedaj ne bo težave v tem, koliko bodo davkoplačevalci prispevali za sanacijo bančnega sistema. Kajti verjemite, poln kufer imajo naši državljani, da morajo na vsakih pet let sanirati NLB. Prodajmo jo, pa da vidimo, kako se bo znašla na trgu. Glejte, nobene tuje banke, ki je v Sloveniji – a smo jo dokapitalizirali? Nismo. Kar se tiče te pogodbe s podjetjem R. U. R. Glejte, boste rekli, nobene težave ni, če banka najame neko podjetje, ki jih pomaga. Bistveni so rezultati. Se strinjam. Ampak gre pri tej pogodbi za eno veliko specifiko, ker gre za točno določeno osebo, ki je bila že v enih drugih stvareh na vidnem, jasnem položaju, če hočete. Bistveni pa so rezultati. Tudi če rečete milijon evrov. Glejte, če pripeljemo milijardo evrov, kar mislim, da bi moral biti cilj, ni problem milijon evrov, če se plača tej osebi. Problem je drugje. Problem je v tem, da na eni strani imamo možnost, zakonodajno možnost, da banka, ki je v državni lasti, sklene pogodbo z nekim podjetjem, ki si ga sama izbere oziroma izbere uprava, to je lahko podjetje X, Y. Ne morejo pa preiskovat kreditnih map kriminalisti, organi pregona. Zaradi tega, vladajoča koalicija, imate vso oblast, da začnete spreminjati zakonodajo, kajti bančna tajnost je očitna krinka. Omogočite preiskovalcem, organom pregona, da odpirajo kreditne mape. Pa saj pride tožilec vsake toliko časa v Državni zbor in govori "onemogočeni smo, da bi pregledovali kreditne mape". In onemogočen je tudi Državni zbor, Logarjeva komisija, ki se s tem ukvarja. Lahko pa to vse dela podjetje R. U. R. Banana država. Zaradi tega apel vladajoči koaliciji, ki ima večino, spremembe zakonodaje bi morale iti v to smer. Bančno tajnost jaz razumem, v redu. Ampak ne na račun mojega lastnega denarja, denarja davkoplačevalcev državljanov, ki vsake toliko časa moramo sanirati to bančno luknjo v NLB. Zaradi tega to ni nič drugega kot krinka. Glede vrednotenja, prenosi in kaj se je preneslo z NLB na DUTB so vedno bolj verjetne, kot kaže, te govorice, da se je točno določene slabe terjatve dopustilo, da so se prenesle, ostale pa so na varnem pred tako imenovano bančno tajnostjo na NLB. Kar se je pa lahko, se je pa preneslo. Pri tem so seveda odločale prijateljske ali pa kakšne drugačne povezave. Naj povzamem. Kot kaže tudi v Državnem zboru razlik v tem, da pridemo do končnega cilja, da nezavarovane terjatve, nezavarovana posojila v čim večji meri pripeljemo nazaj, če je treba tudi iz davčnih oaz, a potrebni so za to koraki, spoštovana koalicija. Pri tem vas spodbujam. 36 poslancev SMC plus ostali, mislim, da bi lahko bili bolj dovzetni za to, da bi vsaj en del tega, kar so davkoplačevalci sanirali, pripeljali nazaj v državo. Jaz si upam trditi, določeni zneski so izpuhteli, določene vrednosti so šle z delnicami vred, določeni zneski pa so tudi v davčnih oazah. In tako pač je. Ste na oblasti, zato pa morate tudi prevzeti tudi ta del odgovornosti. Ampak začne se s spreminjanjem tudi zakonodaje. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Matjaž Han.
Samo eno. Zadnji čas je, da tudi nehamo zavajati ljudi, ker sem te narobe razumel. Da nehamo zavajati ljudi, da ko bomo pa prodali banke, pa ne bo treba več davkoplačevalskega denarja spravljati v banke. Ta teza je čista laž in manipulacija, ker ti dobro veš, da država do 100 tisoč evrov depozita garantira. V tujini, v Ameriki in vsepovsod so bile banke privatne, pa jih je mogla država dokapitalizirati: Hypo, Adria banka v Celovcu je bila privatna banka in jo je dokapitalizirala tudi avstrijska država. Tako da govoriti, ko bomo prodali, potem pa ne bo treba nikdar več dokapitalizirati, ni res. Samo kadar bomo imeli slabe uprave in kadar bomo imeli slabega nadzornika, v tem primeru Banko Slovenije, bo vedno treba dokapitalizirati te banke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Dragonja, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. V zvezi z problematiko svetovalnih pogodb smo podali nekaj načelnih stališč Vlade in Ministrstva za finance že v uvodnem nastopu. Želim posebej poudariti, da si Vlada ne umiva roke nad to problematiko, zavedamo se pomembnosti gospodarnega ravnanja, odgovornosti tako uprav, nadzornih svetov kot tudi Slovenskega državnega holdinga. Želel bi dati samo še nekaj dodatnih informacij, kako je ta komunikacija do sedaj potekala med Vlado, Ministrstvom za finance in Slovenskim državnim holdingom. Vlada je naložila SDH, da opravi preverbo, podrobno predstavitev celotnega postopka izbire in sodelovanja s podjetjem R. U. R. , v katerem smo želeli predvsem naslednja pojasnila: razloge za izvajanje preiskav preteklih izgub, ključno z glavnimi koristmi, ter aktivnosti, ki bodo na podlagi teh preiskav lahko dosežene, postopek kako so povpraševali, kako so testirali ponudnike, ocenjevanja teh ponudb, nadzor nad upravljanjem delo ponudnika in pa alternativne možnosti izvajanja tovrstnih preiskav odgovornosti slabih naložb v banki. Na osnovi tega zaprosila oziroma zahtevka je SDH zadolžil nadzorni svet Nove Ljubljanske banke da je te preverbe opravil. Nadzorni svet je seznanil upravo SDH, da je te preverbe opravil in da na podlagi navedenega ocenjuje, da ni prišlo do nepravilnosti, nepoštenosti ali hujših kršitev zakona ali statuta. SDH je o tem poročal Ministrstvu za finance. Ker v tej oceni ni bila dana ocena smotrnosti in ekonomske upravičenosti sklenjene pogodbe, je ministrstvo zahtevalo dopolnitev v tem delu, kar je pravzaprav bistveni del tudi pobude, ki je bila podana s strani predlagatelja. Vlada se neposredno v delovanje banke ne more spuščati predvsem izhajajoč iz kataloga zavez, ki ga je Republika Slovenija podpisala v postopku odobravanja državne pomoči. Lahko pa uporabi inštrumente, ki sem jih predstavil še v uvodni predstavitvi. Če ne bomo dobili zadovoljivih odgovorov o smotrnosti in ekonomski upravičenosti te sporne pogodbe in v izogib nadaljnjim dvomom o vsebini opravljenega dela, bo Vlada izkoristila možnosti, ki jih dajeta 69. člen Zakona o Slovenskem državnem holdingu in 305. člen Zakona o gospodarskih družbah. To se pravi izkoristila bo možnost izredne revizije po teh dveh zakonih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Izvolite, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani! Predsedujoči, hvala za besedo. Samo na kratko na tisto, kar je kolega Han povedal. Poglejte primer, Commerzbank iz Nemčije, privatna banka, država je pomagala z več milijardami. Vendar ta ista banka je v roku enega leta vrnila ves denar plus obresti, tako da ne zavajati. Bi pa ob koncu samo izkoristil še zadnjih 10 sekund. Vsem skupaj vesele in predvsem mirne božične praznike. V nedeljo pa v čim večjem številu na referendum in glasujmo proti.
Hvala lepa. V imenu celega zbora vračam čestitko oziroma lepe želje. Razumem, da ni več želje po razpravi in zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanja. S tem prekinjam 16. točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 14. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali z glasovanjem ob 15. uri.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 17. 12. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine nepovezanih poslancev k 8. členu pod točko 1. Očitno moram še enkrat povedati, niste poslušali. Torej, 4. točka dnevnega reda, tretja obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine nepovezanih poslancev k 8. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD k 8. členu pod točko 2. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine SDS k istemu členu pod točko 3 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker je bil sprejet amandma poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD k 8. členu pod točko 2, je postal amandma Poslanske skupine SDS k istemu členu pod točko 3 brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu in na seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga priporočila v zvezi s problematiko svetovalnih pogodb v Novi Ljubljanski banki, d. d. Prehajamo na odločanje o vloženemu amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandma, z dne 17. 12. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nepovezanih poslancev k 2. točki. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 34. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju. Prehajamo na odločanje o predlogu priporočila v celoti. Glasujemo. Prekinjam. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nepovezanih poslancev mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Mi je žal, spoštovane kolegice in kolegi iz koalicije, da niste dojeli, da je bil tisti amandma pripravljen skladno s priporočili vlade, vaše vlade. Tako, da okej, lahko napako še vedno popravite, pa sprejmemo priporočila takšna, kot so bila v osnovi. Mislim pa, da bo treba res slovenski javnosti pokazati, komu je do tega, da se določene stvari raziščejo, in komu ni. 50 policistov bi lahko bilo zaposlenih za denar, ki ga dobiva podjetje gospoda Kosa. 50 policistov na mesec, za 67 tisoč evrov. Vi ne najdete niti tega, kar policisti želijo rešiti. Toliko o tem, koliko je komu do tega, da se v tem državnem zboru določene stvari razjasnijo. S pritiskom na gumb boste pokazali. Besede res niso dovolj, drage gospe in gospodje. In mi seveda bomo glasovali za.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima mag. Anže Logar.
Hvala, predsednik. Poglejte, pri vprašanju današnjega glasovanja o tej točki gre za zdrav razum in tudi zdravo razumskost poslancev v tej dvorani. Kot predsednik parlamentarne preiskovalne komisije vam še enkrat povem to, kar je že splošno znano. Zaradi odločitve okrožne preiskovalne sodnice Deše Cener preiskovalna komisija ne more do dokumentov Nove Ljubljanske banke, kar pomeni, da so dokumenti in slabi krediti, ki so hranjeni v tej naši največji državni banki, varni pred tretjimi očmi oziroma pred očmi tistih, ki nimajo neposredne povezave s kreditnimi mapami. In če že v tem trenutku parlamentarna komisija ne more do teh podatkov, je edina normalna možnost, da v zvezi s tem naredi pregled neka druga neodvisna inštitucija, to je Računsko sodišče. Zatorej je zdravorazumsko, je tudi v skladu s koalicijsko pogodbo, da Državni zbor pozove Računsko sodišče, da opravi ta nadzor nad Novo Ljubljansko banko. Ne nazadnje davkoplačevalci vam bodo za to hvaležni. Jaz vidim kar nekaj brošk za tukaj med nami. Upoštevajte za, ta, ki ga nosite na prsih, levih ali desnih, in pritisnite tudi v tem primeru za na svojem glasovalnem lističu. Ker za glas proti bo še vedno čas v nedeljo. Mi v Slovenski demokratski stranki bomo podprli ta pooblastila.
Obrazložitev glasu se ne nanaša na tematiko, vsaj del obrazložitve glasu se ne nanaša na tematiko, o kateri glasujemo v tem trenutku. Prosim, da obrazložitev glasu služi res temu, da se obrazloži, zakaj vi ali vaša poslanska skupina glasujete za, in ne temu, kako naj bi drugi glasovali in za kaj naj bi drugi glasovali. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Poslanska skupina bo v tem primeru glasovala obratno od kolegov, se pravi, danes proti, v nedeljo za, in sicer iz naslednjih razlogov. Mi smo si zadali cilj, da bomo preiskali bančno luknjo in zgolj preganjanje po časopisih oziroma neko govorjenje ali pozivanje izza govornic k temu ne bo pripomoglo. Kaj pa k temu pripomore? To je tisto, da se obdela tisto delo, ki nam je nekako bilo naloženo, to je, da se zagotovi pogoj za delo pristojnim organom. In to se zagotavlja. Na podlagi česa lahko to sklepamo? Na podlagi podatkov, ki so tukaj. Se pravi, da to opravijo tiste inštitucije, ki so za to pristojne: tožilstvo, policija itn. Imamo 211 kaznivih dejanj, v katerih primerih so bili oškodovanci banke. Tega je za 740 milijonov evrov. Imamo 104 sume kaznivih dejanj trenutno v obravnavi. To je za 368 milijonov evrov škode. Imamo 107 že zaključenih preiskav. Od tega je bilo podanih 79 ovadb, v 28 primerih pa je bilo podano poročilo tožilstvu. Teh 79 ovadb se sešteje skupaj in znaša 235 milijonov evrov. Najpogosteje je šlo za zlorabe položaja ali zaupanja pri gospodarskih dejavnostih, pa ugotovili so se tudi nekateri drugi primeri. Ugotovitve policije so, da imajo trenutno dovolj strokovnega kadra za te namene. Te naloge opravlja tudi NPK in tudi policija na regionalni ravni. Če pa pogledamo, kar se tiče prijaviteljev, banke, ki naj ne bi sodelovale, so prijavile 128 kaznivih dejanj zoper 181 oseb. Ostalo je zaznala policija sama. Kar se tiče pravosodja, glede na to, da se je sedaj tehtnica premaknila na njih, ker morajo oni to oddelati naprej, policija je začela predajati naloge, je bilo zagotovljenih 30 dodatnih tožilcev za te primere in 4 milijone evrov dodatnih sredstev, da se bodo lahko ustrezno izobrazili in preganjali ta kriminal. Se pravi, ne govorimo le o besedah, govorimo o dejanjih, da se usposobi tiste, ki so za to pristojni in poklicani, da se jim zagotovijo za to sredstva in da opravijo tisto, kar jim je bilo naloženo v prvi vrsti. Komisija ugotavlja politično odgovornost, Računsko sodišče ugotavlja nekaj drugega. Mi se pogovarjamo za tisti del, bančna luknja, kriminalni del, za to sta pristojna policija, tožilstvo itn. Kar se tiče tistega preiskovanja, Računsko sodišče se lahko samo v to spusti, ima podlago v zakonu o SDH, za deset let nazaj lahko preiskuje, zato nas ne potrebuje. Kot strokovnjaki bodo zaznali, so že zaznali, da se tam morda velja morda poglobiti in bodo to naredili. Kar se tiče pa konstruktivnih predlogov, kot ste videli, v predhodnem glasovanju jih sprejemamo, v tem primeru jih ne jemljemo kot take. Zakaj se pa tega niso lotili pred letom 2014, bo pa verjetno moral povedati kdo drug. Tako da mi bomo glasovali proti. Hvala.
Prosim še naprej, da obrazložitev glasu ni polemika z drugimi skupinami. Velja isto kot za vse druge stvari, torej sem že prej povedal, da prosim, da govorimo zgolj o tej točki dnevnega reda in obrazložitvi glasu glede te točke dnevnega reda, da ne širimo. Tudi če to pomeni odgovor na koga drugega, ki je s tem šel preko. Še kakšna obrazložitev glasu? Je še kakšna več v lastnem imenu? Potem prosim, da se prijavite. Sedaj se lahko prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Milijon razlogov je za to, da danes glasujem za to, in to v evrih. Kljub temu da Računsko sodišče res ima pooblastila, smo poslanci zakonodajne veje oblasti, in prav je, da povemo in pokažemo z dejanji, ne z besedami, kaj je prav. Lahko verjamete, da bom tudi naprej bedela nad tem, kaj se s to pogodbo in z ostalimi dogaja. Tisti, ki pa boste danes glasovali proti, pa prevzemate odgovornost za stvari, ki se ne dogajajo tako, kot bi se morale. 50 policistov bi lahko bilo v Novi Ljubljanski banki. In nihče mi ne bo rekel, da ne bi 50 policistov naredilo več kot 6 upokojenih policistov. To ne pije vode, drage kolegice in kolegi. In ne zavajajte slovenske javnosti z lepimi besedami, ampak pokažite, pokažite kaj je prav. Absolutno bom glasovala za, in to ne samo danes tudi v nedeljo.
A lahko prosim, da nehate, nedelja, danes smo v petek. In ta prostor v tem trenutku absolutno ni namenjen referendumski kampanji. Za nobenega, za nobenega. Glede na to, kaj vse se je v tem prostoru že nosilo, je to zelo malo. Še ena obrazložitev glasu je v lastnem imenu. Besedo ima gospod Marijan Pojbič.
Hvala lepa, spoštovani, gospod predsednik. Danes imamo v tem državnem zboru izpostavljeno eno ključno in izjemno pomembno politično vprašanje. In to je, ali je slovenska politika za to, da se razkrije mafijska združba, ki je pokradla kompletni bančni sistem. In oprostite, v Slovenski demokratski stranki smo za to, da se razkrije. SMC, Desus danes glasujeta proti takšni odločitvi. To je pa neverjetno, kako daleč je bila pripeljana ta politika. A je to mogoče, a je to sploh mogoče? Na eni strani SMC vseskozi govori, kako pomembno je, da razkrijemo lopove, in ne vem s kakšno zgodbo so šli na volitve in volitve tudi dobili. Čeprav nepošteno, ampak dobili so jih. In danes tukaj glasujete proti temu, da razkrijemo lopove, ki so pokradli to državo. Slovenska javnost mora to vedeti. Mora vedeti, s kom je soočena. Kolegice in kolegi, to pa resnično presega vse meje zdrave pameti. Jaz sem prepričan, da tisti, ki boste danes glasovali proti temu, se še kako dobro zavedate, zakaj boste glasovali proti temu. Hkrati pa, če ste že vsi imeli danes priložnost povedati, in tisto je ključno, v nedeljo pa bomo v Slovenski demokratski stranki glasovali proti.
A bi se najprej umirili, prosim. Najprej postopkovno, gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Malo prej ste opozorili, kaj govorijo poslanci pri tej točki dnevnega reda. Vsak bi se moral odločiti in povedati, kako bo glasoval. Moj predhodnik, gospod Marijan Pojbič, tega ni povedal, povedal pa je, kako bodo drugi glasovali. Mislim, da to ni v skladu s točko dnevnega reda in s tem kar imamo zdaj in pri tej točki na dnevnem redu, zato bi bila vaša naloga, da na to opozorite in da tudi prekinete, da o drugih ne govori. Naj govori o sebi in svoji poslanski skupini.
Najprej imam besedo jaz. Strinjam se s tem, kar je bilo povedano, opozarjam že od začetka te točke, da vsi zlorabljate to točko še za kaj drugega, ali za polemiko ali za zadeve, ki nimajo zveze s to točko. Postopkovno. gospod Marijan Pojbič, izvolite.
Spoštovani, gospod predsednik rad bi dejal samo to, proceduralno, da kdorkoli se že v parlamentu oglaša, pove tisto, kar bi moralo biti resnično. Jaz se morda opravičujem Francu Jurši za en stavek ali pa eno besedo, ki sem jo prej izrekel. Hkrati pa moram povedati, da se tudi Franc mora meni opravičiti, ker se je eno stvar zlagal in povedal j neresnico. SMC je zelo jasno povedal, kako bo glasoval. In jaz sem samo to povedal.
Postopkovno? Postopkovno, gospod Franc Jurša.
Če bo kolegu Marijanu Pojbiču v zadovoljstvo, gospod Marijan, globoko se opravičujem.
Pravim, da sem še videl interes za obrazložitev glasu v lastnem imenu. Ker je bilo tega več, prosim za prijavo. Prosim! Smo na seji Državnega zbora! Besedo ima dr. Simona Kustec Lipicer za obrazložitev glasu v lastnem imenu.
Najlepša hvala, predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Eno zadevo bi želela izpostaviti, ki bo razložila tudi, zakaj bom glasovala proti. Ne sama, ne moje kolegice in kolegi iz Poslanske skupine SMC nimamo in nismo imeli nikakršne neposredne vpletenosti v problematiko, ki se jo tu zdaj naslavlja v okviru glasovanja. To je problem, in zavedamo se da je velik problem. Hkrati pa bi želela izpostaviti še nekaj. Zaveza, ki smo jo dali našim volivcem in po kateri delujemo, je spoštovanje načel pravne države in pristojnosti, ki jih v tem okviru posamezne institucije v našem sistemu prevzemajo. Kolega Tilen Božič je že v obrazložitvi Poslanske skupine SMC natančno povedal, katere institucije in s kakšnimi postopki so že pristojne in vključene v naslavljanje te velike problematike. Povedal je, da predlog, o katerem zdaj glasujemo, ne naslavlja pristojnosti iz parlamenta oziroma Državnega zbora, ampak omenjenih institucij, ki že opravljajo svoje delo. In to je glavni razlog, zakaj bom sama glasovala proti. Ker spoštujem načela in pravila pravne države. To je razlog. Sicer pa bi na tej točki še povedala, da se takšne pobude lahko razumejo tudi kot poskus politične manipulacije z zelo resnimi zadevami, ki zaslužijo ustrezen kazenski pregon. In drugo sporočilo. Odločanje v Poslanski skupini SMC je zadeva Poslanske skupine SMC. Hvala lepa.
Prosim za prijavo, očitno so še obrazložitve glasu v lastnem imenu. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. V tem hramu demokracije je veliko besed. Koliko pa je bilo opravljenih dejanj? V Poslanski skupini SMC ste prej našteli, koliko je bilo ovadb, koliko je kazenskih pregonov, koliko zadev pa je prišlo do končnega epiloga glede bančnih kraj. 5 milijard je bilo ukradenih iz bank. Koliko jih je prišlo do končnega epiloga? Nula, totalna nula. To je vaša teorija. Danes v tem predbožičnem času pa ste zelo radodarni Božički do vseh tistih, ki so to v bankah pokradli. Ker z zakonom jim boste preprečili, da se te nepravilnosti razkrijejo. To so dejanja. Eno so pa besede, ki jih vi govorite. Pa ne vem, komu jih govorite. Tako da ta priporočila bom podprl, da se te nepravilnosti razkrijejo in da tisti, ki so to povzročali, tudi odgovarjajo.
Glasujemo o Predlogu priporočila v zvezi s problematiko svetovalnih pogodb v Novi Ljubljanski banki, d. d. Ne bom več prožil liste, ker se prijavljate eden po eden. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 34. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je priporočilo sprejeto. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o plačilu odškodnine žrtvam vojnega in povojnega nasilja v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 49. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o slovenskem ogrodju kvalifikacij v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS gospod Matjaž Han. Pardon, vse napačno. Gospod Matjaž Han ima besedo, da obrazloži glas v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Je bilo to namenoma?
Absolutno ni bilo namenoma.
Dobro je. V Poslanski skupini Socialnih demokratov tega predloga ne bomo podprli, saj na nek način nasprotujemo ideji, da naj zasebni interes posameznikov ali skupine v celoti financira država. V razpravi v sredo smo jasno povedali svoje argumente za svojo odločitev in mnoge te argumente žal večina Ustavnega sodišča takrat, ko je sprejela odločitev, ni upoštevala in je bila na nek način tudi v neskladju z mednarodnimi dokumenti, odločitvami mednarodnih sodišč. Nekaj dejstev. Zasebna šola ni enaka javni šoli. Pika. Zato tudi ne more biti deležna enake proračunske pomoči ali pa pozornosti. Zasebna šola lahko izvaja manjši obseg programa. Drži? Drži! Zagotoviti mora le minimalna znanja. Drži? Drži! Oblikovanje razredov zasebnih šol je poljubno, prilagajanje procesa sposobnosti učencev v zasebni šoli pa ni potrebno. Tudi to drži. Zasebna šola poljubno in neodvisno od javne šole določa šolski koledar. Drži? Drži! Vzgojno-izobraževalna obdobja, sočasna prisotnost vzgojitelja in učitelja, ki je v javni šoli obvezna, pa je v zasebni šoli stvar proste presoje. Tudi to drži. In ne nazadnje, zasebna šola, spoštovani, sprejema učence, ki jih izbira sama, torej izbira tiste, ki si jih sama na nek način želi. Zato mislimo, da to ni dober recept, da bi lahko takšen zakon Socialni demokrati na nek način podprli. Upam, da bomo najprej spremenili del 57. člena Ustave in potem na podlagi tega,spremenjenega člena Ustave bomo, upam, lahko spremenili tudi zakonodajo. Jaz pa vam želim, spoštovane in spoštovani, srečno novo leto. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima mag. Matej Tonin.
Spoštovane kolegice in kolegi! Kdor koli se resnično zavzema za enakopravnost in enakost, bo v tem primeru glasoval "za". Gre za to, da želimo v tej državi uvesti standard: za enako delo, enako plačilo. In to je tisti izraz, ki bi ga morali najbolj razumeti prav socialisti. Država je dala določenim privatnim šolam možnost, da poučujejo javno priznani program. To je isti program, ki se ga poučuje tudi v javnih šolah. Ustavno sodišče je ugotovilo, da ni prav nobenega razloga, da bi lahko delali razliko in za isto delo zahtevali različno plačilo. In logična posledica tega je, da to danes s svojim glasom tudi potrdimo. In še ena stvar, ki jo je treba ob teh zadevah povedati, da te privatne šole državi ne nazadnje tudi pomagajo, saj državo razbremenijo stroška infrastrukture, v katerih ta pouk poteka. Pri javnih šolah je država tista, ki ima strošek učiteljev in tudi strošek vzdrževanja objektov, pri privatnih šolah, ki izvajajo javni program, pa je prav, da se učitelje plača v 100-odstotni višini programa, ki ga izvajajo, medtem ko je pa strošek same infrastrukture tako na tistih, ki to šolo obiskujejo. Jaz upam da besede o enakopravnosti in enakosti niso zgolj prazna slama oziroma floskule in da se bo to tudi danes odrazilo z vašim glasom "za".
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za besedo. V Republiki Sloveniji imamo ustavo in po njej se moramo ravnati. Ni treba, da se ravnamo po intimnih željah, določenih, kaj vse bi spremenili v Ustavi, ker za to je ta prostor v Državnem zboru, da se vaše intimne morda nekoč pa uresničijo. 60 glasov, sprememba Ustave. Ampak trenutna ustava je jasna in Ustavno sodišče je odločilo v skladu s trenutno veljavno ustavo, kjer je zapisalo, da se mora financiranje zasebnih programov, programov v osnovnih šolah izenačiti tako med javnimi kot med zasebnimi šolami. In mi je zelo žal, da danes med obrazložitvijo glasov zopet poslušam razpravo o celotni sferi javnega in zasebnega šolstva in o celotnem financiranju javnega in zasebnega šolstva. V Poslanski skupini SDS bomo podprli ta zakon, kajti natančno sledimo dikciji odločbe Ustavnega sodišča, to pa je stoprocentno financiranje programov v zasebnih osnovnih šolah. In vsi tisti, ki toliko moralizirajo o ustavi, naj se končno te ustave tudi držijo. Zato gre glas SDS podpori tej zakonski noveli, ki je enostavna, sledi odločitvi Ustavnega sodišča in želi, da so vsi osnovnošolski otroci enakopravni, kajti vsi dobijo enako spričevalo. Še več. Ta zakon smo pripravili izključno zaradi enega razloga, ker smo januarja leta 2015 poslušali, kako bo vlada, ta ista vlada, do konca tega enoletnega obdobja upoštevala odločbo Ustavnega sodišča. In na žalost danes vidimo, kam gre namera te vlade. Namesto spoštovanja odločb Ustavnega sodišča sprememba ustave samo zato, da se naredi ideološki bajpas. Ker temu v Poslanski skupini SDS nasprotujemo, bomo podprli ta predlog zakona, ki daje tudi otrokom, ki obiskujejo programe zasebnih osnovnih šol, enake možnosti, enaka izhodišča in enako veljavne programe, ko končajo to izobraževanje.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Razsvetljenstvo, dobrih 200 let nazaj. Takrat se je v zgodovini dogodilo, da je laična oblast država iztrgala izobraževanje iz rok zasebnikov, ki so bile večinoma verske skupnosti. V Evropi je bila to Rimskokatoliška cerkev. Dosežek, da je naše izobraževanje brezplačno, laično, da je v javnih rokah, da je pod demokratično kontrolo, je civilizacijski dosežek, je razsvetljenski dosežek. Ker v Združeni levici sledimo vrednotam razsvetljenstva, ker v Združeni levici v 21. stoletju branimo vrednote razsvetljenstva pred tistimi, ki jih želijo danes zanikati, bomo glasovali proti stoodstotnemu javnemu financiranju zasebnih šol. Razloga sta dva, pardon, krovna razloga, zakaj nasprotujemo predlogu pred nami, sta dva. Prvi razlog se skriva v tem, da lahko zasebne šole že z majhnim zaračunavanjem staršem, se pravi z majhno šolnino dolgoročno pridejo v privilegiran položaj, ker imajo potem na voljo več sredstev. Lahko ponudijo kvalitetnejše programe, in to pelje v prevlado zasebnega izobraževanja nad javnim izobraževanjem, in ne bo treba čakati tako zelo dolgo, da bomo dobili dva paralelna šolska sistema. Eden bo bolj ali manj v privatnih rokah in bo servisiral bogate, servisiral bo elite te države. Drugi, bistveno manj kvalitetnejši javni sistem pa bo ostal za vse ostale, za rajo, ki bo seveda deležna izobrazbe slabše kvalitete in se bo zato težje posluževala inštrumentov družbene mobilnosti. Drugi razlog je pa načelni razlog. Poglejte, če želi nekdo kot posameznik ali kot neka organizirana grupacija, zasebna, organizirati izobraževanje, jo mora nekaj posebej motivirati. Javno izobraževanje drugega kot javnega interesa za svojo motivacijo ne potrebuje. Če pa na polje izobraževanja krene zasebnik, ga pa žene bodisi nek parcialen ideološki motiv, in to pomeni, da je javnost izobraževanja kompromitirana z določenimi ideološkimi parcialnimi primesmi, bodisi ga motivira profitni vzvod, se pravi organizira izobraževanje kot pridobitno dejavnost za svoj zaslužek. Šolstvo je preveč pomemben družbeni podsistem, da bi ga prepustili takšnim ali drugačnim parcialnim interesom, kot so to religiozni vzgibi, in je tudi preveč pomembno, da bi ga prepustili neki tržni logiki in tržni dinamiki. Znanje ni blago, znanje je pravica, ki mora biti dostopna v naši družbi vsem pod enakimi pogoji kvalitetno in v javnih rokah. Hvala.
Še kakšna obrazložitev najprej v imenu poslanske skupine. Ne. Potem obrazložitev v lastnem imenu Gospod Jani Möderndorfer, izvolite.
Hvala lepa. Dva razloga sta, zakaj ne bom podprl tega zakona. Eden razlog je zagotovo ta, da se moramo zavedati, da Ustavno sodišče je odločalo o tem vprašanju. Ne glede na to, da se jaz s tem ne strinjam, je Vlada tista, ki bi morala pripraviti spremembo. Ker je ni, je pa ni verjetno iz razloga, zaradi katerega se drugi kolegi strašno bojijo, kaj se bo zgodilo. In v zgodovini se je že večkrat to zgodilo, še posebej, ker je ta drugi razlog za mene bolj pomemben. To pa je, da je maja meseca Ustavna komisija začela postopke za spremembo ustave, ki niso končani. In prav je, da rečemo, kaj bomo naredili s tistim, kar je bilo prej začeto. In se mi zdi res nehigiensko, še posebej če pride zakon s strani opozicije, imamo pa za to ministrstvo, da urejamo to vprašanje, ko pa v resnici ne vemo, kako se bodo iztekli postopki na Ustavni komisiji. Časa je malo. To je še ena spodbuda, da se čim prej vlada premakne in pa ne nazadnje poziv predsedniku Ustavne komisije, da komisija pospeši postopek oziroma strokovna skupina je že dobila nalogo, odziva pa še ni. Nadaljevanja namreč. Kakorkoli v tem primeru najprej glasujem proti, kaj bo pa naprej, je pa jasno, da do odločitve bo moralo priti.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Za razumevanje tega in prikaz je najbolje začeti s stavkom: v tej ubogi Sloveniji je res vse postavljeno na glavo. Da bi razumeli, kaj počnejo tranzicijski levičarji z javnim šolstvom, je treba razumeti, da nosilci denarja, kapitala z njim zlizani, so seveda tranzicijski levičarji, po čemer je Slovenija nekaj posebnega. In kaj oni delajo v praksi? Govorijo o javnem šolstvu, ga fetišizirajo, dejansko pa vsi po vrsti od šefov sindikatov, do bivšega predsednika države, do tistih, ki so tukaj v parlamentu nekateri, pošiljajo svoje otroke šolati, ne boste verjeli, v zasebne šole bodisi doma bodisi na različne zasebne šole na različnih stopnjah izobraževanja v tujino, ker imajo za to denar. In da bi preprečili ti levičarji, ki jih je poln jezik skrbi za navadne državljane, da ja ne bi navadni državljani mogli svoje otroke šolati enakovredno, potem sprejemajo zakone, po katerih se seveda ne sme zasebnega šolstva – čeprav daje vsaj tako kvalitetno izobrazbo – financirati iz javnih sredstev. To ni zato, ker bi skrbeli za ubogo rajo, kot ste sami rekli, ampak ker vas skrbi, da bi se ta uboga raja izobrazila in bila bolj sposobna od vas in vas postavila tja, kamor sodite: na smetišče zgodovine. To je v resnici ozadje tega, za kar se vi tako zavzemate. In zato celo ste pripravljeni spremeniti ustavo, da bodo vaši otroci privilegirani, ker imate denar, pa jih šolate v privatnih šolah, pa jih pošiljate na šolanje v tujino, in da si vsi ostali tega ne bi slučajno mogli privoščiti. In da bo ta sloj še naprej privilegiran, tako kot je bil že minulih 70 let. Zato je to levičarstvo tranzicijsko levičarstvo in s pravo levo usmeritvijo, tisto, ki je bila mišljena kot sociala, nima prav nič skupnega. Ima v besedah, v dejanjih je pa popolnoma nasprotno. In zato bom seveda glasoval za.
Nekaj časa smo imeli obrazložitve glasu. Prosim, da med obrazložitvijo glasu predvsem obrazložite svoj glas. Zdaj smo na tej točki. Ne se ukvarjati z drugimi, ampak s svojim glasom, prosim. To je bila bolj razprava kot obrazložitev. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Glasoval bom za to, da ta zakon dobi možnost za nadaljnjo parlamentarno proceduro. Sem tiste sorte poslanec, ki spoštuje Ustavno sodišče, in tukaj ni debate. Če tega ne bom spoštoval, če veliko ljudi in sploh parlamentarci ne bodo spoštovali Ustavnega sodišča, potem smo blizu razpada sistema. Ocenjujem, da je pametna država tista država, ki vlaga v software, ne v hardware. Vlagajmo v programe, vlagajmo v učitelje, ne pa v zidove. In hvala bogu, če najdemo zasebnike, zasebne zavode, da bodo gradili zidove. Hvala bogu! Saj to je zelo slaba ekonomsko gledano naložba. Hvala bogu, če jih imamo. Skoraj da jih nimamo, smo svetovni rekorderji v tem tekmovanju, kar pomeni, da smo zelo zelo zadaj. Samo tri zasebne osnovne šole imamo. Mislim, da lahko razpravljam o financiranju in o osnovni šoli, da lahko kaj rečem o izboljšanju osnovnošolskega sistema, ker sem to izkušnjo pri svojih otrocih dal skozi. Nikoli ne bom pozabil, da je ravnatelj osnovne šole, ki so jo obiskovali moji otroci, povedal, da tudi osnovna šola mora biti konkurenčna, ker je konkurenca gibalo razvoja. Zaradi tega in zaradi drugih mnogih zadev, tudi zaradi tega ker je naš nekdanji poslanec Nove Slovenije gospod Anton Kokalj bil med pobudniki za ustavno presojo tega zakona, bom glasoval za, ker vem, da se ni zmotil. Gre za financiranje programov, ki so enaki v zasebnih teh treh osnovnih šolah in tudi vseh ostalih 450. Vidim, da je tukaj veliko nerazumevanja. Pa vesel božič vsem skupaj, drage kolegice in kolegi!
Obrazložitev glasu v lastnem imenu, gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala. Jaz bom glasoval za zaradi tega, ker če obstaja pravica v demokratični družbi, potem obstaja pravica do druge izbire. O tem se je treba pogovarjati. Torej o drugi izbiri, o tem, da imajo starši možnost nove izbire. V tem času, ko se vi sedaj pogovarjate, nastaja cela vrsta zasebnih šol na Hrvaškem, mednarodnih zasebnih šol, tako kot imamo v Ljubljani francosko zasebno šolo in tako, kot je kolega pred menoj govoril, tudi v Avstriji, Nemčiji itn. Izkušnje kažejo, da so te zasebne šole izredno kvalitetne. V tranzicijski levici obstaja ena velika dvoličnost, vedno zagovarja vse javno, svoje otroke daje v tujino, tako v zasebne šole, tako v srednje šole, tako na fakultete. Čeprav sedaj ni zgodba o fakultetah ,ne o Ameriki, prvih dvajset najbolj elitnih fakultete je torej zasebnih, enaindvajseti Berkeley, po sedanji lestvici, je javna univerza. Ampak pustimo sedaj to, ker smo pri osnovnih šolah. Torej gre za pravico do izbire. In pravica do izbire je, da v Sloveniji razširimo možnost delovanja zasebnih osnovnih šol in tudi programov in da so ti sofinancirani. Sam sem prepričan, da možnost izbire moramo dati že v tem trenutku, da ne potrebujemo nobenih ustavnih določil glede tega. Prepričan sem in zato bom tudi glasoval za, da je ta smer potrebna in predvsem da je bolj učinkovita. Najlepša hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Ljudmila Novak.
Hvala za besedo. Danes bom seveda glasovala za ta zakon. Zakaj? Ta zakon izpolnjuje tisto, kar bi moralo Ministrstvo za izobraževanje že predlagati. Vemo, da je pred dobrim letom Ustavno sodišče sprejelo odločbo, da se morajo javnoveljavni osnovnošolski programi financirati 100-odstotno. Zdaj je minilo več kot eno leto, pa se to še vedno ni zgodilo. Zato je na mestu, da je bil ta zakon predlagan in bo morda dodatno spodbudil tudi ministrstvo, če danes ta zakon ne bo sprejet. Zakaj delamo razliko med enimi in drugimi otroki? Zakaj delamo razliko med enimi in drugimi starši? Starši in otroci so se odločili, da bodo obiskovali zasebno osnovno šolo z javnoveljavnim šolskim programom najbrž iz nekih razlogov. Ali je kvalitetna ali imajo druge metode dela ali karkoli, hvala bogu, nekateri imajo to možnost, da lahko izbirajo. Nekdo z drugega konca Slovenije pač take šole ne more izbrati, ker je tam ni. In ravno tako so ti otroci naši, slovenski državljani in njihovi starši davkoplačevalci. Država pa je celo na boljšem, če financira zgolj program, ne pa investicij. Vi pa želite povedati, naj stane kar hoče, mi bomo v tem primeru proti. Jaz bom v tem primeru odločno za, ker želim, da imamo tudi več konkurenčnosti na tem področju, čeprav sem vesela, da imamo dobro razvito javno šolstvo, da imamo kakovostne šole, da imamo dober izobraževalni program. Ampak zakaj bi privatne šole izbirali samo tisti, ki imajo denar? Te šole, kljub temu da morajo plačati neke dodatke, omogočajo šolanje tudi tistim iz socialno šibkejših družin.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči. Na področju osnovnih šol, se pravi na področju najbolj ranljive skupine imamo protiustavno stanje. In to je skrb vzbujajoče. Še bolj je skrb vzbujajoče, da sedijo v tem državnem zboru posamezne stranke, ki ne naredijo na tem področju nič. Pred nami je predlog in zagotovo ga bom podprla. Dejstvo je, da nestrpnost in strah pred verujočimi ne more biti predmet te razprave. Gre za to, da se izenačijo otroci v osnovnošolskem izobraževanju. In še več! Danes imamo privatno osnovno šolo, ki je 100-odstotno financirana, imamo pa privatno osnovno šolo, ki te možnosti nima. To je še bolj skrb vzbujajoče. Obe pa predstavljata tudi neke alternativne vzgojno-izobraževalne metode in koncepte, ki bogatijo obvezni program. To poznajo povsod po svetu. Dokazano je, da so ti programi več kot uspešni. Vi pa zaradi nekih predsodkov menite, da tovrstni programi oziroma tovrstni načini dela ne sodijo v osnovno šolo enako kot v javni osnovni šoli. Še enkrat, jaz bom seveda to podprla, dovolite pa mi, čeprav se bom verjetno še oglasila, ker je pa danes toliko izrečenih čestitk, da vam najprej voščim predvsem spoštovanja vreden dan samostojnosti in enotnosti. Naj se enkrat odraža tudi v tem državnem zboru.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi! Ker sem za odpravo krivic, ker sem za pravno državo, ker sledim ustavi in odločitvam Ustavnega sodišča, bom glasoval za predlagani zakon. Potrebujemo še boljši šolski sistem, še boljše šolstvo. Ena izmed učinkovitejših metod pri tem je to, da naš šolski sistem odpremo in spodbudimo z neko zdravo konkurenčnostjo in naredimo konec temu deljenju otrok na to, v kakšno šolo hodijo oziroma katero šolo obiskujejo. Imamo tri zasebne šole. Tri zasebne šole od 470. In vi se tega bojite. Česa se bojimo? Konkurenčnost tudi na področju vzgoje in izobraževanja pomeni še boljši šolski sistem, še boljše izobraževanje za naše najmlajše. V tujini s tem ni popolnoma nič narobe in posledica je tudi to, da hodijo iz Slovenije obiskovat šole v tujino. Ne smemo se bati tega, da bomo meli šolski sistem po meri človeka. Namesto da tlačimo zasebno pobudo, namesto tega da ne sledimo odločbam Ustavnega sodišča, podprimo zasebno pobudo, da bodo naši otroci imeli boljši šolski sistem.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Saša Tabaković.
Spoštovani, hvala za besedo. Glasoval bom proti. Danes se ne pogovarjamo o tistih zasebnih šolah, ki so že 100-odstotno sofinancirane s strani države, to so tiste šole, ki imajo koncesijo. Pogovarjamo se o šolah, ki te koncesije nimajo, pa bi vseeno morale biti 100-odstotno sofinancirane. Mislim, da je takšno razumevanje zasebnega popolnoma napačno. Ustavno sodišče je s svojo odločitvijo seveda odprlo neko Pandorino skrinjico, ki upravičeno napeljuje k temu, da bi lahko vsak posameznik, ki bi imel pet minut časa, odprl svojo zasebno šolo, ki bi ne glede na to, ali ta šola koncesijo ima ali ne, bila financirana 100-odstotno s strani države. Dejstvo, zakaj so ti programi med seboj primerljivi, je samo zato, da bi te šole, ki bi jih posameznik obiskoval, da bi to svoje znanje, ko bi to šolo končal, seveda tudi kasneje uveljavljal. To je edina tista utemeljitev, ki je primerljiva, kar se tiče samih programov. Danes ne govorimo o zasebnem šolstvu. Že po študiji OECD pravzaprav zasebnih šol v Sloveniji ni, saj te niso financirane zasebno, ampak večinoma s strani države. V temu smislu bom glasoval tudi proti. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Marija Bačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Glasovala bom proti. Zakaj? Zato ker smo že govorili, da se javna šola in zasebna šola razlikujeta. Razlikujeta se v predmetniku, se pravi, da zasebna šola ni nujno, da upošteva predmetnik, kot ga ima javna šola. To se pravi ima en tuj jezik, ima en predmet iz družboslovja in tako naprej. Če govorimo o otrocih, da gre za učence oziroma za otroke, niso v enakopravnem položaju takrat, ko bodo nacionalna preverjanja znanja. Ministrstvo namreč vsakokrat določi drug predmet in kaj se zgodi, če ti učenci v zasebni šoli ne poslušajo tistega predmeta, ki bo v nacionalnem preverjanju znanja. Ker jim ni treba upoštevati triade, ker jim ni treba upoštevati šolskega koledarja, lahko vse to oblikujejo po svoje, zaradi tega so lahko tudi cenejše. Poleg tega pa v zasebnih šolah lahko dosegajo učenci le minimalna znanja, in se sprašujem, če bodo potem ta minimalna znanja potem dovolj za nadaljnje izobraževanje teh učencev. Glasovala bom proti.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala. Glasoval bom za, ker spoštujem ustavo, spoštujem odločitev Ustavnega sodišča, čeprav se strinjam verjetno z marsikom, da včasih imam problem s strinjanjem, ampak jih spoštujem, in mislim, da jih je treba uveljaviti. Predvsem jih je treba uveljaviti v tem času, ko imamo na oblasti vlado ki je najbolj etična, moralna in najbolj pravno zavezujoča, kakor si sama pravi. Glasoval bom za, ker ne drži, da za razliko od zasebnih šol so pa javne šole brezplačne oziroma zastonj. Kdor ima otroke v slovenskih šolah, ve, da tista trditev, da šola nič ne stane, je ena velika laž. Glasoval bom za, ker govorimo o financiranju standardov oziroma programov v osnovnih šolah. In tistih nadstandardov, ki so za vas tako boga boječi, se ta zakon nikakor ne dotika. Še več, ta zakon se ne dotika niti naložb, investicij in vsega ostalega. Kogar je strah, da bo 1 % zasebnih šol nadvladal 99 % javnih šol, bo pritisnil proti. Kdor pa želi, da gre razvoj na področju osnovnega šolstva naprej, bo brez strahu pritisnil za. Najbolj žalostno pa je, da govorimo o strahu pred zasebnimi šolami, namesto da bi se koalicija ukvarja s tem, ali želimo dobre ali slabe šole. In najbolj strah me je, da se bo ta trend, ki ga danes uvajate z zavrnitvijo tega zakona, nadaljeval ne samo s spremembo ustave na tem področju, ampak s počasnim ukinjanjem zasebnega zdravstva, zasebne lastnine in tako naprej.
Govorimo o 11. točki, to je Predlog zakona o spremembi Zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Besedo za obrazložitev glasu v lastnem imenu ima mag. Matej Tonin.
Glasoval bom za ta zakon. Moj razlog bom poskušal zelo plastično utemeljiti. Če imate avtobus, ki vozi na relaciji od Ljubljane do Maribora, in imate avtobus, ki je iz javnega podjetja, in imate avtobus, ki je iz privatnega podjetja, in vam država da 20 evrov za to vožnjo, in vi pravite, če grem na javni avtobus, je prav, da šoferju plačam 20 evrov za vožnjo od Ljubljane do Maribora, če pa grem na privatni avtobus, pa samo zaradi tega, ker ga vozi privatnik, pa dam 18 evrov. To je vaša argumentacija. In zato jaz pravim, da tukaj gre za enakost, za spoštovanje enakopravnosti, s tem da je strošek tistega avtobusa na bremenu države, strošek privatnega avtobusa pa na privatniku. Jaz imam občutek, da tukaj gre za preprost ideološki strah, za neke vrste ideološko zafrustriranost, ker te privatne šole prihajajo iz okolja, ki mu vi niste najbližje. In veliko bolj pošteno z vaše strani bi bilo, da bi popravili kriterije, da bi dejali, glejte, kriteriji, da vam država plačuje za javnoveljavni program, so takšni, takšni in takšni. Določite, zelo natančno kriterije, v katerem primeru se šoli prizna, da izvaja javnoveljavni program. In če ta program izvaja tako, kot ga želi država, potem je prav, da je 100-odstotno financirano, če ga ne izvaja, potem je prav, da ni financirana. Ampak bodite pošteni. Ne govorite pa takšne stvari, da so te šole nekvalitetne. Če pogledate, kakšni učenci iz teh šol prihajajo, boste lahko videli, da so zelo, zelo kvalitetne. In bodite v tej razpravi vsaj pošteni.
V tem trenutku smo na točki zasedanja Državnega zbora, ki se mu reče glasovanje in ne razprava. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Irena Kotnik.
Hvala za besedo. Glasovala bom proti. Ampak ne zaradi tega da bi bila proti zasebnemu šolstvu, ker jemljem zasebno šolstvo kot dopolnitev javnemu šolstvu. Prepričana sem, da je javno šolstvo kvalitetno, čeprav verjamem tudi v to, da lahko še kakšno stvar tudi v javnem šolstvu spremenimo. Poznam zasebno šolstvo, kar ga je zdaj v našem prostoru. Ker ga poznam iz lastnih izkušenj, je kvalitetno in nobenega ne ogroža, in nimam občutka, da gre tukaj za kakšne ideološke razlike. Me pa skrbi, kaj bo s temi zasebnimi šolami v prihodnje. Mislim, da smo tukaj pozabili na eno stvar. Pozabili smo na trenutne družbene in aktualne spremembe, ki se pri nas dogajajo. Ne vem, če ste kaj spremljali, da s temi zasebnimi šolami imajo v nekaterih evropskih državah že težave, na primer na Norveškem in Avstriji, ki je eno od teh zasebnih šol, to je bila turška šola, tudi zaprla. Tako da jaz mislim, da bi se bilo veliko bolj treba pogovarjati o tem, katere varovalke dati v zakon, kdo bo lahko zasebne šole ustanavljal, pod kakšnimi pogoji bodo ustanovljene, kako bo zagotovljena kakovost, kako bodo zagotovljeni materialni pogoji, vpis v razvid in pa še več takih vprašanj. Ker odgovorov na ta vprašanja v tem zakonu nimam, bom glasovala proti.
Postopkovno, gospod Žan Mahnič, izvolite.
Hvala, predsednik za besedo. V sredo, ko je potekala razprava o tej noveli, ki smo jo v Slovenski demokratski stranki predlagali, smo bili s strani enega poslanca v Slovenski demokratski stranki obtoženi, da izvajamo sovražni govor. Takrat smo postopkovno od predsedujoče, to se pravi od mag. Bojane Muršič, podpredsednice Državnega zbora, zahtevali, da nam pove, kje smo v Slovenski demokratski stranki izvajali sovražni govor. Gospa Muršič, to je že v zapisniku, je dejala, da bo pogledala magnetogram in nam tekom seje sporočila, kje smo izvajali sovražni govor. Gospod predsednik, preden preidemo h glasovanju, bi prosil, da pozovete vašo podpredsednico, da nam pove tisto, kar nam je takrat rekla, ko je ugodila postopkovni zahtevi, da nam bo tekom seje, ta se bo verjetno v roku pol ure zaključila, povedala, kje smo izvajali sovražni govor. Hvala lepa.
Postopkovno, Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo. Poslanec v vprašanju v tem primeru sem vsekakor jaz. Pa bom obnovil dogodke, da razjasnimo situacijo na tisti seji. Kar konkretno se je zgodilo, je, da je bil podan predlog oziroma vprašanje v smislu, da naj pokažem, kje na tej seji v tem trenutku poslanci SDS uporabljajo, zlorabljajo sovražni govor. Seveda očitek Poslanski skupini SDS ni nikoli in nikakor šel v smeri, da na tej seji v tem trenutku uporabljajo sovražni govor. To je bila preprosto domneva, zmota kolega poslanca Žana Mahniča, ki je spremljal mojo razpravo iz varnega zavetja svoje pisarne. Verjamem, da je šlo za čisto nesrečno napako z njegove strani, da se je pač zmotil po nesreči, da nikakor ni želel manipulirati. Nikakor pa ne izključujem, mogoče se je pa v njegovo televizijo, ko je spremljal mojo razpravo, prikradel murgelski škrateljc in mu tam prepalamudil tiste kable in je zaradi tega slišal napak in nekaj popolnoma drugega, kar je bilo dejansko izrečenega. Toliko stopim na tem mestu tudi v bran predsedujoči v tistem trenutku na seji, ki je bila gospa Bojana iz vrst Socialnih demokratov. Meni se zdi, da je ona postopala korektno. Če pa še sama želi kakršnokoli utemeljitev podati na tej seji postopkovno, ji pa tudi z veseljem lahko prisluhnemo. Najlepša hvala.
Najprej bom povedal tisto, kar mislim, potem bom dal pa postopkovno naprej. Iz tega, kar se je sedaj pojavilo kot postopkovno, ki nima zveze s sedanjim potekom seje, torej tu se začne, potem razlaga tega, kar se je takrat zgodilo, bi na podlagi zgolj te razlage presodil, da pravzaprav je šlo bolj za obtožbo o tem, da naj bi nekdo izvajal sovražni govor, brez da bi znal utemeljiti, kaj konkretno je tisti sovražni govor. En del te zadnjega postopkovnega je bil tudi žaljiv. Imamo še kakšno postopkovno? Nimamo. [[oglašanje iz klopi]] Kdo ima postopkovno? Mag. Branko Grims, postopkovno, izvolite.
Gospod predsednik, moj postopkovni predlog je predvsem namenjen vam, da v primeru, ko je neko vprašanje izrecno naslovljeno, v danem primeru na podpredsednico Muršičevo, ne dajete priložnosti za to, da nekdo to zlorabi, kot je prej poslanec, ki pa je očitno tukaj zaslutil priložnost, da pokaže, kaj pomeni teorija spola in se je sam razglasil za gospo Muršičevo ali pa se je tako razumel. Ampak ne bodite presenečeni, še vedno ste Miha Kordiš. Ste me pa prepričal še toliko bolj, da bom v nedeljo glasoval proti.
Tudi to je, ampak to je pa res zelo žaljivo. Res ne razumem, zakaj morate na ta način razpravljati. Ja, jaz bi želel, da glasujemo o sklepu: Predlog zakona o spremembi zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 53. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 53.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga priporočila Vladi Republike Slovenije za povečanje stopnje transparentnosti in demokratičnosti njenega delovanja in delovanja ministrstev. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 16. 12. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 4. točki. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 5, proti 49. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju. Prehajamo na odločanje o predlogu priporočila v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog priporočila neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je priporočilo sprejeto. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospa Anja Bah Žibert.
Dejstvo je, da se tako Slovenija kot Evropa sooča s težko migrantsko problematiko. Dejstvo je, da smo vlado kar nekaj mesecev opozarjali na to, da je treba zaostriti tako imenovano azilno zakonodajo. Dejstvo je, da so to storile že druge države: Avstrija, Nemčija, Danska itn. Dejstvo je, da je tudi vlada ugotovila, da je treba zaostriti azilno politiko in predlagala svoj predlog zakona. Dejstvo je, da je konstruktivna razprava pokazala tudi to, da so posamezne rešitve v tem zakonu podprli tudi poslanci največje koalicijske stranke. Dejstvo je, da so spremembe na tem področju več kot potrebne in da je najprej treba zagotoviti stanje oziroma dobre razmere za lastne državljane in potem pomagati po svojih najboljših močeh. Dejstvo je, da bomo v Slovenski demokratski stranki glasovali za predlog tega zakona. Dejstvo je tudi, da gre za prvo obravnavo, ki jo je moč v nadaljnji proceduri še dodelati. Dejstvo pa je, da če je državi oziroma vladajočim v interesu, da bodo dejansko naredili pomemben korak naprej in pokazali, da jim je v prvi vrsti to, da nekako naredimo ostrejše pogoje za področje migrantov, bodo ta predlog tudi podprli.
Še kakšna obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Ne. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 50. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o varstvu javnega reda in miru. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o varstvu javnega reda in miru je primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 54. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 14. sejo Državnega zbora ter vas vabim na slavnostno sejo Državnega zbora ob dnevu samostojnosti in enotnosti, ki bo v sredo 23. decembra ob 19. uri. Poslankam in poslancem ter službam Državnega zbora se zahvaljujem za opravljeno delo v tem letu in želim vse dobro v naslednjem ter mirne božične praznike.