Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam z nadaljevanjem 27. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. Mirjam Bon Klanjšček, gospa Eva Irgl, gospa Iva Dimic od 17. ure dalje, gospod Bojan Podkrajšek, dr. Anže Logar, mag. Branko Grims, Matjaž Hanžek, gospod Jernej Vrtovec od 20. ure dalje, mag. Matej Tonin od 17. do 19. ure in gospod Ivan Hršak do 13. ure. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TRGU FINANČNIH INSTRUMENTOV PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance gospodu Tilnu Božiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona uzakonja rešitve za nemoteno uporabo uredbe o zlorabi trga. Prinaša direktivo o žvižgačih, prepoveduje opravljanje pomožnih storitev hrambe in vodenja finančnih instrumentov kot samostojno storitev vsem, ki nimajo statusa banke ali investicijskega podjetja, ter tudi odpravlja nekatere ugotovljene pomanjkljivosti tudi v povezavi s fiduciarnimi računi. Glede uredbe, da bi se zagotovilo nemoteno uporabo uredbe o zlorabi trga predlog zakona določa, da je za nadzor nad zlorabo trga pristojna Agencija za trg vrednostnih papirjev, ki ima to pristojnost že sedaj. Predlog zakona ne vsebuje opredelitve zlorab trga, niti ukrepov in pristojnosti, ki jih ima ATVP pri odpravljanju nadzora. Oboje namreč opredeli že evropska uredba, ki se uporablja neposredno. Predlog zakona tako opredeli le postopek, v skladu s katerim Agencija za trg vrednostnih papirjev izvršuje pristojnosti, ki jih ta podeljuje. Kadar gre za ukrepe, ki pomenijo poseg v varovane pravice, je pa tudi zagotovljen sodni nadzor, se pravi z ustrezno odredbo. Predlog zakona določa, da lahko Agencija za trg vrednostnih papirjev v prekrškovnem postopku izreče globo, ki je višja od mejnih glob, kot jih določa Zakon o prekrških. V zvezi s tem velja pojasniti, da globe sledijo zahtevam uredbe o zlorabi trga, izhajajoč iz spoznanja, da svoboda opravljanja storitev omogoča družbam, da si izberejo državo sedeža, s tem pa posredno tudi kaznovalni okvir. Da bi se preprečilo seveda selitve gospodarskih družb v države z manj strogimi sankcijami, je EU poenotila višino glob. Pri izreku globe pa se upošteva tudi načelo sorazmernosti, ki je za nas, predvsem za naše družbe, pomembna. V praksi pač to pomeni predvsem z vidika načela sorazmernosti, da slovenski gospodarski družbi ne bi smela biti izrečena enaka globa, kot je lahko na primer izrečena veliki gospodarski družbi države članice. Če omenim višino glob, recimo, 15 milijonov za družbe, 5 milijonov za osebo, ki je odgovorna, nekako dobimo občutek razmerja takšnih vlog, ki morda na ravni Evrope, ko gre za velike družbe, so na mestu, pri nas, ker so manjše, pa ne toliko. Kar se tiče žvižgačev. Predlog zakona nadalje prinaša direktivo o žvižgačih. Zaradi implementacije predlog zakona določa, da se za prijavitelja, ki v skladu z Uredbo o zlorabi trga posreduje informacije agenciji, ne šteje, da je kršil kakršnekoli pogodbene ali zakonskega prepovedi razkritja informacij in da zaradi obvestila o kršitvi ni odškodninsko ali kazensko odgovoren. Prav tako se določa, da prijava delodajalca ali oseb, ki so z njimi v pogodbenem razmerju, ne more biti razlog za odpoved pogodbe o zaposlitvi. Predlog dovoljuje opravljanje pomožne investicijske storitve, hrambe in vodenja finančnih instrumentov le investicijskim podjetjem in bankam. Osebe, ki opravljajo navedeno pomožno investicijsko dejavnost, prejmejo v hrambo premoženje tretjih oseb. Če takšno storitev opravlja banka ali borznoposredniška družba, so te nadzorovane s strani Agencije za trg vrednostnih papirjev, imetniki nematerializiranih vrednostnih papirjev pa tudi vključeni v sistem jamstva za terjatve vlagateljev. Glede vodenja fiduciarnih računov. Fiduciarni računi so v Republiki Sloveniji prepovedani. Prepoveduje jih prvi odstavek 255. člena zakona, ki ga imamo na mizi. Ta člen pa seveda v nadaljevanju ponudi tudi nekaj posebnih izjem. Predlog zakona, ki je pred vami, sledi omenjeni prepovedi in jo delno tudi še krepi. Ena izmed izjem od prepovedi je namreč izjema za odvetnike in notarje. Prav je, da v okviru izjeme spadajo odvetniki in notarji, ko opravljajo skrbniške storitve za stranke, ni pa primerno, da odvetniki in notarji svojo izjemo izkoristijo, tako da za svoje stranke kljub splošni prepovedi vodijo fiduciarne račune tudi takrat, ko zanje skrbniških storitev ne opravljajo. Prepovedi fiduciarnih računov, ki je uzakonjena, se je treba držati in naj velja za vse enako, le tako je mogoče tudi doseči njen namen. Zato želi predlog zakona razjasniti izjemo od prepovedi v tem smislu. V skladu z navedenim upam, da boste predlog tega zakona tudi podprli. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Vojki Šergan.
Hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar s sodelavcem, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 34. seji 2. februarja 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgu finančnih instrumentov, skrajšani postopek, EPA 1702-VII , ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku predložila Vlada. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov k 25. členu z dne 25. 1. 2017, Poslanska skupina SDS k 25. členu z dne 27. 1. 2017, poslanske skupine SMC, Desus in SD k 4., 5., 27., 31., 41., 43., 51., za novi 56.a člen ter k 58. členu z dne 27. 1. 2017 ter spremembo amandmaja k 5. členu z dne 1. 2. 2017. Seji odbora so prisostvovali predstavniki in predstavnice Ministrstva za finance, Zakonodajno-pravne službe, Vseslovenskega združenja malih delničarjev, predstavnika ATVP ter predstavnika Društva malih delničarjev Slovenije. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je državni sekretar na Ministrstvu za finance pojasnil glavni namen predloga zakona in predstavil poglavitne rešitve, ki so predvsem prilagoditev domače zakonodaje Uredbi 596/2014 EU in odprava ugotovljenih nedoslednosti v zakonu. V razpravi so bili izpostavljeni predvsem pomisleki glede skladnosti predlaganih rešitev z evropsko zakonodajo glede predlaganih rešitev v 25. členu predloga zakona ter izpostavljeno vprašanje glede mnenja Vlade in ATVP do vloženih amandmajev s strani opozicije k 25. členu. Nekateri člani, ki so nasprotovali 25. členu predloga zakona, so povedali, da zaradi predlagane rešitve zakona ne morejo podpreti. Izpostavljeno je bilo tudi vprašanje, koliko zaslužka omenjene rešitve v zakonu prinašajo borznoposredniškim hišam na eni strani, obremenijo sodišča na drugi strani ter kakšen je pri tem nadzor ATVP. Nekateri člani pa so menili, da je predlog zakona treba podpreti, saj je glavni cilj zakona ustrezen nadzor s strani ATVP ter odprava možnosti, da storitve hrambe in vodenja finančnih instrumentov kot samostojno dejavnost opravljajo osebe, ki niso nadzorovane s strani ATVP. Menili so, da morajo biti nadzorovani vsi subjekti, ki opravljajo storitve hrambe in vodenja finančnih instrumentov. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaje koalicijskih poslanskih skupin SMC, Desus in SD, in sicer k 4., spremenjenemu 5. členu, 27., 31., 41., 43., 51., za novi 56.a in k 58. členu in jih sprejel. Amandmaja Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov in Poslanske skupine SDS k 25. členu ni sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgu finančnih instrumentov bomo podprli, saj je poglaviten razlog za spremembo in dopolnitev zakona upoštevanje zadnje spremembe evropskih uredb, ki se nanašajo predvsem na dolžnost neposrednega in enotnega preprečevanja zlorab trga in tržnih manipulacij v vseh državah članicah. No, poleg evropskih uredb pa je razlog za spremembo tega zakona tudi nedoslednost, ki je nastala s sprejetjem Zakona o nematerializiranih vrednostnih papirjih. V mislih imamo predvsem ukinjanje registrskih računov pri Klirinško depotni družbi, na katerih so imetniki hranili vrednostne papirjev iz naslova certifikatske privatizacije. Zakon o nematerializiranih vrednostnih papirjih je namreč to možnost hranjenja vrednostnih papirjev ukinil na Klirinško depotni družbi, imetnike pa napotil na borznoposredniške hiše ali pa na sodno položitev vrednostnih papirjev. S tem se je odprla cela vrsta vprašanj; od tega, da se dodatno obremenjujejo po nepotrebnem sodišča, do tega, da borzni posredniki želijo od imetnikov takšnih papirjev nesorazmerno visoka plačila, zato smo tudi v sprejetem zakonu to omejili, vendar poteka tudi spor pred Ustavnim sodiščem glede tega, tako da so razmere na tem področju postale resnično zelo zaskrbljujoče, povsem po nepotrebnem. V samem zakonu se poskuša reševati tudi rešitev, ki je nastala predvsem zaradi vidika zmanjševanja stroškov imetnikov računov, saj se je oblikovala možnost, da skrbijo odvetniki za vrednostne papirje. In zakon gre v smer, da se omejuje možnost tako imenovanih skrbniških ali fiduciarnih računov, za katere skrbijo odvetniki in s tem se naj bi tudi omejilo, da bi se ne samo izognili stroškom vodenja trgovalnih računov, ampak tudi onemogočilo neposreden nadzor nad imetniki vrednostnih papirjev. Vprašljiv je tudi sistem jamstva za terjatve vlagateljev in vprašljiva je tudi preglednost in določitev dejanskega lastnika vrednostnih papirjev. Z vidika nadzora nad kapitalskimi trgi pa sicer menimo, da bi bilo v Sloveniji še najbolj smiselno v celoti prepovedati možnost uporabe fiduciarnih računov in to omogočiti zgolj za primere, ko prihaja do uporabe zaradi prodaje družbe ali zaradi postopka pri dedovanju ali začasnem skrbništvu. Predlog zakona sicer bistveno omejuje možnost uporabe fiduciarnih računov za hrambo vrednostnih papirjev. Tudi amandmaji, ki so pripravljeni, gredo nekako v to smer. Mislim, da pri vseh amandmajih lahko ugotavljamo, da je nesprejemljivo, da bi se lastniki kapitala skrivali za odvetniško zaupnostjo, ki ne služi izvedbi pravnega posla, temveč predvsem izogibanju; to je nek ključen problem. Ocenjujemo, da se po vsej verjetnosti amandma koalicije najbolj približuje k temu, da rešimo ta zaplet, vendar bojimo se, da tudi ta rešitev ne bo dokončna in da se bomo ponovno srečali z rešitvami, ki bodo poskušale izpodbijati tudi to dopolnitev zakona. Zato ponovno opozarjamo, da bi bila kljub vsemu najboljša rešitev, da se ponovno vzpostavi registrske račune na Klirinško depotni družbi in zapremo to poglavje, ki se je zakompliciralo povsem po nepotrebnem, obremenjujemo pa vsaj 280 tisoč ljudi, ravno tako po nepotrebnem. In kot sem povedal že na začetku, obremenjujemo sodišča in še nekatere druge institucije. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združene levice, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav! Poglavitne rešitve, ki jih ta zakon prinaša, lahko razdelimo v dva sklopa. Pri prvem sklopu zakonskih določb gre za prilagoditev nacionalne zakonodaje evropski uredbi. Ta sklop v slovenski pravni red vnaša jasneje opredeljena pravila za tolmačenje in izvajanje zakonodaje na področju zlorabe trga. Med drugim ta predlog prinaša tudi visoke globe za kršitelje, ki so vezane na višino protipravno pridobljenega dobička, ter poenotenje glob na ravni Evropske unije. V tem delu zakon v Združeni levici ocenjujemo kot pozitiven in ga seveda tudi podpiramo. Problematičen pa je drugi del, ki se dotika fiduciarnih računov, na katerih nekateri mali delničarji zdaj hranijo svoje delnice. Tu pa velja spomniti na zgodovino, kako je do tega problema prišlo. Srž problema je v ukinitvi registrskih računov, ki ste jo v koaliciji in tudi desni opoziciji sprejeli, podprli pred malo več kot letom dni. Na teh registrskih računih je približno 250 tisoč malih delničarjev hranilo, po ocenah, kar 500 milijonov evrov premoženja. Šlo je za premoženje, ki so ga ljudje dobili v obliki certifikatov med tranzicijo. Se pravi, ne gre tu za kapitaliste oziroma lastnike kapitala, kot smo slišali prej, ampak gre več ali manj za ljudi, ki so dobili delnico, dve, tri, deset, če je šlo za delnice manjše vrednosti, v tranziciji in so jih hranili na teh registrskih računih. 25 let so lahko hranili te delnice brezplačno pri depotni družbi, po 25 letih pa se je Vlada, pod pretvezo prenašanja evropske direktive v slovenski pravni red, odločila, da jim to možnost odvzame in da se male delničarje spravi na trg. Tu smo v Združeni levici pa videli interes kapitala. Po eni strani je šlo za interes borznoposredniških hiš, da se na ta način prebijejo do provizij, do stroškov, ki jih bodo ljudem zaračunavali po novem za hrambo teh malih delnic. In ocenjeno je bilo, da bodo borznoposredniške hiše na ta način prišle do cirka 10 milijonov evrov dodatnih sredstev letno. Na drugi strani je šlo za interes tistih, ki bi se radi polastili še zadnjih kosov nekoncentriranega premoženja, ki je bilo razdeljeno med tranzicijo. In 500 milijonov evrov, to je vsota, ki se je hranila na registrskih računih, ni majhna vrednost. Nekateri mali delničarji [[…]] [[zvonjenje telefona]]
Prosim [[…]]Dajte drugič na »mute«, kadar imate te naprave s seboj.
Nekateri mali delničarji so se zato zoperstavili pritiskom, da gredo na trg delnic, saj s svojimi delnicami nikoli niso hoteli trgovati, želeli so jih samo hraniti in tako so želeli delati še naprej. Zato so se polastili alternativnih načinov hrambe, kot je, recimo, delniška opora, ki pa je način hrambe na fiduciarnih računih pri odvetnikih. Tam pač te delnice hranijo, z njimi ne trgujejo in radi bi da takšno stanje ostane. V Združeni levici se strinjamo, da ta oblika hrambe ni popolnoma neproblematična, treba je namreč poskrbeti za to, da se za ljudi, ki so delnice prenesli tja, poskrbi – za ustrezno zavarovanje njihovega premoženja – in treba je poskrbeti, da ta način hrambe postane transparenten; se pravi, da lahko do podatkov o teh delnicah pristopajo pristojni organi, kot je Agencija za trg vrednostnih papirjev. V tem smislu smo tudi pripravili amandma k 25. členu, na katerega pa vežemo podporo temu zakonu. Če bo ta amandma sprejet, smo pripravljeni zakon podpreti, če ne bo sprejet, pa zakona ne moremo podpreti, saj ne moremo podpirati nadaljnjega potiskanja ljudi, ki so mali lastniki delnic, na trg, da s temi delnicami prekupčujejo, da se premoženje koncentrira, saj to ni njihov namen. 25 let so želeli delnice samo hraniti in ne vidimo popolnoma nobenega razloga, zakaj jim ne bi tega omogočili še naprej. Skratka, če boste naš amandma podprli, bomo podprli tudi zakon, če amandma ne bo dobil podpore, pa zakona ne moremo podpreti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije - krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar, drage kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgu finančnih instrumentov prinaša več sklopov sprememb obstoječe zakonske ureditve. Prvi sklop se nanaša predvsem na uskladitev z evropsko direktivo, ki v skladu z evropsko sekundarno zakonodajo ureja položaj pristojnega nadzornega organa. Tem rešitvam Nova Slovenija - krščanski demokrati ne nasprotujemo. Kot problematične pa ocenjujemo določbe tega zakona, ki opravljanje pomožne investicijske storitve hrambe in vodenja finančnih instrumentov za račun strank kot samostojne dejavnosti dovoljuje le investicijskim podjetjem in bankam. Takšno omejevanje ocenjujemo kot morebiten neutemeljen poseg v ustavno pravico do svobodne gospodarske pobude. Vsekakor pa lahko trdimo, da takšna rešitev pomeni manjšanje, krnitev konkurence ter neutemeljeno izboljšanje položaja za ponudnike, ki jih predlog tega zakona favorizira. Uveljavitev prenosa vrednostih papirjev imetnikov računov pri Klirinško depotni družbi na trgovalne račune je že tako ali tako v relativno kratkem času povzročila velike spremembe ter tudi marsikatero nevšečnost na področju ravnanja z vrednostnimi papirji. V Novi Sloveniji si ne želimo, da bi s takšnimi določbami, ki prinašajo neutemeljene omejitve, položaj predvsem malih delničarjev še bolj zapletali. Omejevanje konkurence med ponudniki za lastnike vrednostnih papirjev ne prinaša nobene dodane vrednosti. Na vprašljivost omejevanja, kot ga prinaša ta predlog zakona, so v postopku obravnave novele opozorili tudi predstavniki Državnega sveta. 74. člen Ustave Republike Slovenije, ki zagotavlja svobodo gospodarske pobude, je jasen. Prav tako je jasen krščanskodemokratski program Nove Slovenije, ki zagovarja socialno tržno gospodarstvo. To pa temelji na svobodni družbi oziroma na svobodni iniciativi, v katero naj država v skladu z načelom subsidiarnosti poseže le, če je res nujno. Prav zato je Nova Slovenija v fazi obravnave zakona na matičnem delovnem telesu predlagala tudi amandma, ki opredeljene omejitve iz predloga zakona izključuje, vendar naše dopolnilo ni bilo sprejeto. Ker naši predlogi za ohranitev večje stopnje gospodarske svobode in večje ponudbe za lastnike finančnih instrumentov niso bili sprejeti, Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgu finančnih instrumentov v Poslanski skupini Nove Slovenije ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani državni sekretar, poslanke in poslanci, prav lep pozdrav! Danes ponovno spreminjamo Zakon o trgu finančnih instrumentov, katerega osnovna vsebina so med drugim pogoji za ustanovitev, poslovanje, nadzor in prenehanje investicijskih podjetij upravljavcev organiziranih trgov in poravnalnih sistemov s sedežem v Republiki Sloveniji ob pogojih, pod katerimi lahko osebe s sedežem zunaj Republike Slovenije opravljajo investicijsko storitev v Republiki Sloveniji. Osnovni namen tega zakona je določanje pravil o trgovanju na organiziranih trgih, prepovedi ravnanja, zlorabi trga in pravila poravnave poslov, sklenjenih na teh organiziranih trgih. Osnovni namen predlaganega zakona, ki se dopolnjuje, je določanje delovanja Agencije za trg vrednostnih papirjev pri opravljanju pristojnosti in odgovornosti po tem in drugih zakonih. Razlog za predlagano novelo je v tem, da se odpravljajo nekatere ugotovljene pomanjkljivosti in nedoslednosti obstoječega Zakona o trgu finančnih instrumentov. Tako se črta priporočila in opozorila kot ukrepe nadzora, ki jih lahko izreče agencija, s čimer se izenačujejo ukrepi, ki so finančnim institucijam izrečeni na podlagi druge finančne zakonodaje. Odpravljajo se nepravilnosti nekaterih sklicevanj na preostalo finančno zakonodajo. Pomembna je tudi določba novele zakona v 28. členu. Ta določa, da lahko Agencija za trg vrednostnih papirjev v borznoposredniški družbi, pri kateri so podani pogoji za reševanje v skladu z zakonom, ki ureja reševanje in prisilno prenehanje bank, prevzema upravljanje z imenovanjem izredne uprave. S tako spremembo člena se predlaga, da se ji takšna možnost omogoči in v prihodnje lahko prepreči nastanek najhujših stanj na kapitalskem trgu. Zakon tudi določa možnost Agenciji za trg vrednostnih papirjev, da lahko izreče pravni osebi ali izdajatelju globo v višini do trikratnega zneska dobička, pridobljenega s kršitvijo, oziroma 15 odstotkov skupnega letnega prometa oziroma do 15 tisoč evrov. Osnovni namen te novele zakona pa je, da se odpravlja možnosti, da storitve hrambe in vodenje finančnih instrumentov kot samostojne storitve opravljajo osebe, ki niso nadzorovane s strani agencije. V takih primerih namreč ni zagotovljen nadzor nad osebami, ki v svojem imenu vodijo nematerializirane vrednostne papirje strank. Take osebe tudi niso vključene v sistem jamstva za terjatve vlagateljev, ki je oblikovan v skladu z 12. poglavjem Zakona o trgu finančnih instrumentov. Tako vodenje vrednostnih papirjev strank zaobide splošno prepoved fiduciarnih računov iz 255. člena omenjenega zakona. S tem se krni učinek določb Zakona o nematerializiranih vrednostnih papirjih, ki določa, da je delniška knjiga javna. Temu se v največji možni meri sledi tudi s predlogom sprememb zakona, ki je pred nami. Zaradi vsega navedenega bo Poslanska skupina Stranke modernega centra podprla Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgu finančnih instrumentov, ki je pred nami. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembi Zakona o trgu finančnih instrumentov, Vlada pa kot predlagatelj, ki je predlagala ta zakon, v nekaterih delih uvaja direktivo in spremembe, ki jih predlaga Evropska komisija. Načeloma s temi spremembami in predlogi v Slovenski demokratski stranki nimamo težav in jih podpiramo, težave pa nastanejo pri predlogu 25. člena, in sicer deseti odstavek, ki pa onemogoča odvetnikom ali notarjem hrambo delniških papirjev. Dejstvo je, da smo se v Slovenski demokratski stranki sestali s pomembnimi deležniki na področju tega trga, in sicer z regulatorjem Agencijo za trg vrednostnih papirjev in tudi z Združenjem malih delničarjev. Nekako smo prišli do znanja, da predlog, ki ga predlaga Vlada, ne sledi tako eni kot drugi strani, zato smo se odločili, da predlagamo k predlaganemu zakonu amandma, ki bi na nek način tudi omogoča hrambo vrednostnih papirjev pri tako imenovani delniški opori tudi odvetnikom in notarjem, seveda pod pogoji, ki bi bili pa sprejemljivi tud za regulatorja, to je Agencija za trg vrednostnih papirjev. Prepričani smo, da bi bila takšna rešitev ustreznejša, kot jo predlagala Vlada. Dejstvo je, da temu amandmaju, ki smo ga vložili za plenarno sejo, ne nasprotuje tudi regulator. Regulator je dejansko celo takšen amandma Slovenske demokratske stranke z določenimi dopolnitvami, ki so bile narejene za plenarno sejo na Odboru za finance in monetarno politiko, tudi podprl. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da je treba slediti svobodnemu trgu in da se omogoča dejavnosti tudi ostalim subjektom pod pogojem, če so v skladu z regulativami in pod nadzorom regulatorja. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani in ocenjujemo, da je to pomemben del pri temu zakonu, kajti v primeru nesprejetja tega našega amandmaja bi se nekako lahko ta trg tudi v določenih zadevah zamajal oziroma se bi, vsaj po našem mnenju, na neenakopraven način onemogočalo določeno izvajanje vrst poslov, predvsem pa, da se tukaj nekako na eden način onemogoča tako imenovana delniška odpora predvsem za pomembnost malih delničarjev. V Slovenski demokratski stranki bomo prisluhnili še nadaljnji razpravi tekom te točke in nekako tudi pogojujemo podporo temu zakonu s podporo našemu amandmaju ali podporo amandmaju Združene levice, kajti prepričani smo, da v primeru, da naš amandma ne bo dobil te podpore, da je zakon potem vsebinsko tako naravnan, tako napisan, da ga v Slovenski demokratski stranki ne moremo podpreti.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred seboj imamo predlog novele, ki bo domačo zakonodajo prilagodila evropski uredbi o zlorabi trga ter odpravila ugotavljanje pomanjkljivosti veljavnega zakona. Omenjena uredba odpravlja ovire za trgovanje in znatna izkrivljenja konkurence, ki so posledica razlik med nacionalnimi zakonodajami. Z obravnavo novele se določa Agencija za trg vrednostnih papirjev kot pristojni nadzorni organ za nadzor nad spoštovanjem določb uredbe, opredeljujejo se ukrepi nadzora ATVP zaradi preprečevanja in odkrivanja prepovedanih ravnanj zlorabe trga, določajo se tudi višine glob, ki jih ATVP lahko izreče pravni osebi ali izdajatelju. S sprejetjem novele se bo preprečila možnost zlorabe veljavnega zakona glede prepovedi fiduciarnih računov. Dogaja se namreč, da osebe, ki jim je dovoljeno, da vodijo fiduciarne račune, te vodijo kot samostojno storitev in ne kot dodatek k skrbniškim storitvam, ki naj bi jih opravljali v okviru svoje funkcije. V Sloveniji zaradi želje po transparentnosti delniške knjige fiduciarni računi po pravilu niso dovoljeni, delniška knjiga namreč zagotavlja evidenco dejanskih lastnikov posameznih družb, fiduciarni računi pa omogočajo, da dejanski lastniki ostajajo skriti. Sicer so dovoljeni v redkih izjemnih primerih, ki so časovno omejeni in so v oporo pravnemu razmerju med odvetnikom ali notarjem ter strankami. Ob tem je treba omeniti, da so borznoposredniške družbe in banke podvržene posebnemu nadzoru ATVP, opravljanje njihove dejavnosti pa je podvrženo licenciranju in posebnemu nadzoru. Odvetniki, notarji pa niso nadzorovani, zato je nadzor nad takšnimi računi onemogočen. To pa predstavlja večje tveganje, saj je največja zavarovalna vsota odvetnikove odgovornosti 250 tisoč evrov za vse njegove stranke, kar bi v primeru, da je mnogo vlagateljev, višino zavarovanja zelo zmanjšalo. Tekom obravnave se je izpostavil tudi problem učinkovitosti izvršbe. Če imetnik računa ni dolžnik, ampak posrednik, s poizvedbami sodišča pri KDD ni mogoče najti premoženja dolžnika na fiduciarnem računu, kar zmanjšuje učinkovitost izvršbe. Vsled naštetega se s predlaganimi spremembami in dopolnitvami obstoječega zakona v Poslanski skupini Desus strinjamo, zato ga bomo podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 2. 2017. V razpravo dajem 25. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD, amandma Poslanske skupine Združena levica in amandma Poslanske skupine SDS. želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Sedaj bom glede na to prebral še enkrat amandma, ki ga vlagamo v Slovenski demokratski stranki k 25. členu, in sicer, da za novim desetim odstavkom se doda novi enajsti odstavek, ki se glasi: »Omejitev iz prejšnjega odstavka ne velja za odvetnike, notarje, ki pridobijo dovoljenje agencije za opravljanje investicijskih storitev in poslov, ki izpolnjujejo vse pogoje in jamstva, kot veljajo za borznoposredniške družbe in nad katerimi vrši nadzor agencija, ki v okviru nadzora nad opravljanjem investicijskih storitev in poslov lahko izreče tudi ukrepe oziroma sankcije.« V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da s predlaganim amandmajem zadostujemo dejansko vsem pogojem in pa vsem željam vseh deležnikov, ki sodelujejo na tem trgu. To pomeni, da na nek način se omogoča tudi odvetnikom in pa notarjem hramba teh vrednostnih papirjev, seveda pod določenimi pogoji, ki veljajo za ostale deležnike na tem trgu. Treba je še enkrat poudariti, da s takšnim predlogom amandmaja se je strinjal tudi regulator, to pomeni Agencija za trg vrednostnih papirjev. Še enkrat dam v premislek tako predlagatelju zakona, Ministrstvu za finance, kot poslankam in poslancem koalicije, da še enkrat premislite o tem predlogu, da bi ga bilo smiselno podpreti. Predlagam pa mogoče tudi, da se do predloga Slovenske demokratske stranke opredeli Ministrstvo za finance in da pove, kateri so razlogi, zakaj našega amandmaja Ministrstvo za finance oziroma Vlada ne podpirata; kaj je pri tem predlogu amandmaja narobe. Prepričan sem, da je treba slediti temu in da s predlaganim zakonom, kot je v danem trenutku brez amandmaja Slovenske demokratske stranke ali brez amandmaja Združene levice, se nekako dejansko trg sesuva. Lahko tudi rečemo, da nekdo zavestno onemogoča nekaterim, ki – se mi zdi – so v neko pozitivno korist na področju delniškega trga, s tem pa to njihovo delovanje tudi onemogočeno. Še enkrat, naprošam Ministrstvo za finance in državnega sekretarja, da se opredeli do vseh predlaganih amandmajev. Zakaj se tako vztrajno onemogoča ta del hrambe vrednostnih papirjev odvetnikom in pa notranjem? Prepričan sem, da amandma Slovenske demokratske stranke izpolnjuje vse te pogoje. In če se bo nekdo odločil za to smer – jaz se lahko odločim. V primeru, da pa bo zakon sprejet brez teh amandmajev oziroma amandma, ki ga predlaga koalicija, se mi zdi, da gre pa bolj kot ne za neko premetavanje besed obstoječega predloga. Ne nazadnje sem nekako tudi razočaran glede na razpravo na matičnem odboru, Odboru za finance in monetarno politiko, po tisti razpravi, ki je bila konstruktivna, v kateri so sodelovali vsi, sodeloval tako regulator, da je nekako prišlo do spoznanja, da bi bilo potrebno ta zakon še dopolniti s strani koalicijskih poslancev in poslank, vendar s tem predlogom amandmajev, ki ste ga dali, ste nekako ponovno pokazali tisti obraz, da v danem trenutku nekaj obljubite, potem pa se od te obljube oddaljite za 180 stopinj.
Besedo ima mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa za besedo, predsednik, še enkrat. Prav tako tudi lep pozdrav državnemu sekretarju kot tudi kolegicam in kolegom! Uvodoma moram priznati, ko sem pozorno poslušal predstavnike poslanskih skupin, predvsem tistih, ki so vložili amandmaje, vezane na 25. člen, da v neki meri pogojujejo spremembo tega, ali potrditev tega zakona, ali novelo zakona tudi s sprejetjem njihovih amandmajev. Moram priznati, da v tem delu sem močno razočaran predvsem zaradi enega dela, kajti v Državnem zboru se velikokrat dotikamo razprave tako imenovanega regulatorja na finančnem trgu. Tukaj se navezujem, izredno slaba praksa in mislim, da smo poslanci v Državnem zboru v večini primerov tudi v svojih razpravah izpostavili, da regulator na finančnem trgu za preteklo obdobje, Banka Slovenije, v preteklosti ni izvajal tiste pristojnosti, katero v neki smeri davkoplačevalci in tudi stroka je pričakovala. Tukaj smo mi sedaj v neki podobni vlogi ali sliki, ker se pogovarjamo o regulatorju finančnih trgov, se pravi vrednostnih papirjev z vso svojo obliko – Agencijo za trg vrednostnih papirjev. Če se tukaj pogojuje en delček amandmaja s celim zakonom, moram priznati, da sem močno zaskrbljen. Ali želimo imeti v neki smeri resnično nadzor nad trgom finančnih instrumentov? V nadaljevanju se bom prav gotovo še dotaknil, kar se tiče teh samih amandmajev, ampak v tem delu moram izpostaviti nekaj. Ustavno sodišče je v neki svoji odločbi zapisalo, da so pravosodni organi tudi notarji in odvetniki. Tukaj se zdaj mi pogovarjamo, konkretno v zvezi s temi vloženimi amandmaji, ravno o teh dveh skupinah. Moje ključno vprašanje je – in takoj na začetku vzpostavljam dve stvari, o katerih sem tudi na matičnem odboru v tej smeri razpravljal –, zakaj toliko težišča tema dvema pravosodnima organoma, za katera pa skoraj izhaja neko dejstvo, ko bi želeli vlagatelji teh dveh amandmajev, tega amandmaja, iti v smer, da imamo področje, ki je nenadzorovano, v neki smeri skoraj legalizirano, po drugi strani pa, da se jim omogoča opravljanje dejavnosti. Treba je na glas povedati, da notarji in odvetniki že po sedanji veljavni ureditvi in tudi če ne bo prišlo do tovrstnih sprejemov amandmajev, ki so vloženi, bodo enako opravljali svojo dejavnost. Razlika je samo ta, da že do sedaj opravljajo za individualne posle, vezano na individualno stranko, ne pa, da opravljajo kot dejavnost. Tisto, kar je meni moteče, zakaj favorizirati zgolj samo ti dve skupini, si dovolim sklicevati se na četrti odstavek 255. člena Zakona o trgu finančnih instrumentov, ki pravi, da za stranke vodi na fiduciarnem računu tisti, ki ima položaj notarja, odvetnika. Popolnoma legitimno! Ampak zanimivo, da vlagatelji čez tako imenovano obliko svobodne gospodarske pobude pa zanemarjajo tudi druge skupine, ki so jim omogočeni tovrstni posli. In konkretno to so: skrbniki zapuščin, skrbniki za posebne primere, upravitelji v postopkih zaradi insolventnosti ali druge osebe, ki opravljajo skrbniške storitve v okviru svoje redne dejavnosti in poklica. V nadaljevanju se bom prav gotovo še dotaknil tistega, kar je bilo tudi na matičnem odboru ključno, fiduciarni posli, pa bom potem malce prepustil za nadaljevanje. Spoštovani predsednik, jaz si bom vseeno dovolil nekaj besed v zvezi s tem predlogom zakona. Ugotavljam, da sem en izmed redkih poslancev, tudi na matičnem odboru kot tudi danes, ki zelo glasno sem na stališču, da zagovarjam prvotni predlog Ministrstva za finance, brez vloženih amandmajev. Zakaj? Ministrstvo za finance je predlagalo spremembo novele po skrajšanem postopku zaradi manjših zadev, vključno s prenosom uredbe, ki je ne bi decidiral ali podrobneje opisal, ker mogoče bo s strani predlagatelja tudi več povedano. Ampak tisto, kar menim, da se moramo poslanci zavedati, pa bistva, kar je zapisano – odprava možnosti, da storitve hrambe in vodenje finančnih instrumentov kot samostojne storitve opravljajo osebe, ki niso nadzorovane s strani agencije. Poudarek je na niso nadzorovane s strani agencije. V takšnih primerih ni zagotovljen nadzor nad osebami, ki v svojem imenu vodijo nematerializirane vrednostne papirje strank. Mislim, da tisti, ki se malce po tej vsebini spoznamo, vemo, kaj to pomeni. In dejstvo je, da te osebe tudi niso vključene v sistem jamstva za terjatve vlagateljev, ker Zakon o trgu finančnih instrumentov podrobno v tem 12. poglavju govori, kaj to pomeni jamstvo. Takšno vodenje vrednostnih papirjev strank preprosto zaobide splošno prepoved fiduciarnih računov, ker se vsi sklicujemo in očitno vsak drugače razlaga 255. člen Zakona o trgu finančnih instrumentov. Neupoštevanje tega, ker je Ministrstvo za finance jasno dalo sporočilo, da moramo imeti nadzorovan trg finančnih instrumentov brez izjem, pomeni – kaj? Da kakršnokoli odstopanje preprosto predstavniki, v tem primeru Državnega zbora, ne želimo imeti nadzorovanih trgov finančnih instrumentov. In tisto, kar očitno nas ne izuči kot predstavnike zakonodajne veje oblasti, da v primeru kakršnikoli kasnejših odstopanj v tej tako imenovani svobodni gospodarski pobudi ne odgovarja nihče, vedno pa gre vso tovrstno breme in posledice na lastnike vrednostnih papirjev. Tukaj smo potem spet pri zgodbi registrskih računov. S strani enega od predlagateljev poslanskih skupin, ki tudi veže praktično sprejem tega zakona na ureditev, amandma ali potrditev registrskih računov. Moram priznati, da z vložitvijo teh amandmajev poslanskih skupin sem nekako šele popolno sliko dobil, ko smo se ne dolgo časa nazaj na matičnem odboru in tudi v tem državnem zboru ukvarjali z avtentično razlago Zakona o nematerializiranih vrednostnih papirjih. Zanimivo je nekaj, da tudi pri razpravi glede avtentične razlage se je v tem državnem zboru zgodilo nekaj, kar je za mene nenavadno; vedno so v določenih primerih pri spremembi zakonov nas, poslancev polna usta stroke, stališč, zakonodajno-pravnih mnenj, Banke Slovenije, Združenj bank, Ministrstva za finance; ampak zanimivo, z avtentično razlago, vezano na registrske račune, sta pa Državni zbor,in matični odbor na veliko povozila vso slovensko stroko. Tukaj je za mene ključno vprašanje, ali politiki, ki smo predstavniki zakonodajne veje oblasti, resnično smo pojedli vso strokovno pamet in tako odločno lahko podpiramo v interesu nekih političnih odločitev tudi tovrstne zadeve. Tukaj se vrnem nazaj, kar se tiče konkretne zadeve. To se pravi, da predlagatelji tovrstnih amandmajev – in v neki smeri tudi dam kritiko svojim kolegom in kolegicam [[…]]Ali želimo slediti Ministrstvu za finance in evropski uredbi, ki želi decidirano imeti nadzorovan trg finančnih instrumentov? Z vložitvijo kakršnikoli amandmajem je to za moje pojme odmik. Pomeni, da ne želimo imeti nadzorovanih tovrstnih poslov, transakcij ali kakorkoli jih že imenujemo. Tisto, kar bi še enkrat poudaril: to pomeni, da delček teh subjektov, ki imajo že sedaj po 255. členu zakona legitimno pravico izvajati tovrstne posle – samo eno skupinico želimo favorizirati. Za mene je temeljno vprašanje vlagateljem tovrstnih amandmajev: Ali je pravilno sklicevati se na svobodno gospodarsko pobudo? Na podlagi česa samo za eno skupinico vlagati in v imenu ter interesu njih se sklicevati na to načelo? Še enkrat bi se rad dotaknil, preden bom šel na samo vsebino samega amandmaja. Preprosto sam sem trdno na stališču, da ne smemo dopustiti – ravno zaradi te velikokrat opevane bančne luknje in neizvajanja nadzornega mehanizma preko regulatorja –, da se tudi na tem segmentu, se pravi, trgu finančnih instrumentov, dovoli kakršenkoli odklon ali onemogočanje regulatorja, da resnično izvaja tovrstne aktivnosti. Tisti, ki ste bili prisotni na matičnem odboru, moram priznati, da po eni strani sem bil vesel, po drugi strani pa močno razočaran, kajti dve asociaciji, ki imata svojo dejavnost pa tudi prav skrb za delničarje, za to tako imenovano, recimo, področje, ki sta v neki smeri primata, se pravi Združenje malih delničarjev ter Mali delničarji Slovenije, ki sta dve asociaciji, so nam kot članom prikazali, zanimivo, njihov nasprotujoči pogled, kako pridobiti čim večjo pogačo v tem delu posla. Ko se je začel njun dialog, koliko so tovrstni stroški, eni ali drugi, moram priznati, da sem bil presenečen. Ni bilo več pomembno reševanje registrskih računov, ni bil več pomemben lastnik vrednostnega papirja, ki je v celoti razvrednoten glede na preteklo obdobje, ko so vložili svoja sredstva, se pravi, 50 evrov, 60 evrov. Ne, slika je popolnoma drugačna! In danes, predstavljajte si, preko amandmajev, predvsem sem skromno na stališču, da je še vedno vprašanje registrskih računov, teh 100 ali 120 tisoč, ki je še nerešenih, ki še niso na sodnem računu, ki se dobesedno v neki smeri ta hip še rešujejo v končni fazi tudi preko avtentične razlage na Ustavnem sodišču. In v tej smeri se mi danes pogovarjamo. Zato bi ta delček razprave zaključil ravno v tem delu, da prvotni predlog Ministrstva za finance je tisti predlog, ki ga Republika Slovenija potrebuje: decidiran prenos uredbe, ki onemogoča kakršnokoli odstopanje, najsibo posameznim interesnim skupinam ali katerimkoli, da posežejo preko načela svobodne gospodarske pobude v tovrstne zadeve. In poslanci smo zavezani, da omogočimo, hkrati pa tudi zahtevamo od tistih subjektov, ki jim je zaupan nadzor, da to tudi dosledno izvajajo. Zaključim, da vloženi amandmaji poslanskih skupin, vezani na 25. člen, pa tudi v nekem delu v nadaljevanju, po moji skromni oceni ne sledijo intenci prvotnega predloga, ki ga je Ministrstvo za finance zelo dobro pripravilo. Hvala lepa.
Očitno je še interes za razpravo. Najprej bom dal besedo oziroma tako bomo naredili: zagnal bom možnost, da se prijavite, potem pa bom dal najprej besedo državnemu sekretarju. Besedo ima državni sekretar Ministrstva za finance gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Rad bi se odzval, ker sem bil izzvan, se pravi, da se Vlada opredeli do amandmajev, ki so bili predlagani s strani koalicije, Poslanske skupine SDS in Združene levice. Naj začnem pri amandmaju SDS. Tega ne podpiramo. Razlogi za to so podobni, kot so bili dani že na odboru. In sicer, ne gre za to, da bi se s takšno spremembo položaj nekako izenačil. Zakaj? Zaradi tega, ker še vedno ostaja tisti 255. člen, ki v prvem odstavku tudi pove, da borznoposredniške hiše, banke ne smejo voditi vrednostnih papirjev na fiduciarnih računih. Imamo pa na drugi strani eno možnost, se pravi, izjemo, ki je spodaj podana, ki je bila podana iz nekih drugih razlogov, recimo, če gre za urejanje neke dediščine in tako naprej, ko se drži neko premoženje začasno na fiduciarnem računu, zato da se nek dogovor ali pa nek posel izpelje, da se potem tega začne uporabljati na način, kot bi bil to nek trgovalni račun. Iz tega razloga pridemo v situacijo, ko bi dejansko odvetniki in notarji lahko imeli drugačne oziroma bistveno drugačne pravice, kot jih ima neka borznoposredniška hiša ali banka, ki pa je za to tudi ustrezno usposobljena, nadzirana in tako naprej. Res je, da ste oboji, če gledam, recimo, Združeno levico kot tudi SDS, v svojih predlogih dodali nekaj oziroma je bil dodaten razmislek v tej smeri, kako je z jamstvi, kako je s preglednostjo in tako naprej. Ampak ne glede na to, kar se tiče dodatne preglednosti, ta umanjka. Mi imamo v osnovi predvideno, da je tisti, ki je lastnik vrednostnega papirja, tudi razviden iz registra. Ko se pojavijo kakšni vrednostni papirji na fiduciarnem računu, pridemo v situacijo, ko ni neposredno razviden tisti, ki je ekonomski lastnik, ampak v tem primeru, recimo, odvetniška družba. Ravno zaradi tega, ker želimo zagotavljati to preglednost, in je bilo tudi že večkrat nekako izjavljeno s te strani tudi Državnega zbora in tako naprej, da je to nekako tista smiselna usmeritev, se pravi politična, kar se tiče tega, da delniške knjige pustimo odprte, pregledne in tako naprej, tega ne podpiramo. Če bi dal nekako kakšen korak naprej še primer, kjer bi se lahko tudi še dodatno pojavile težave. Recimo, če pogledamo področje izvršb, ko ima nekdo vrednostne papirje, recimo, da je nekomu dolžen, če je neposredno razviden iz delniške knjige, lahko v takšnem primeru na podlagi poizvedbe – elektronske, navadne –, recimo, sodišče pride do teh podatkov relativno hitro in, če ti papirji obstajajo in je tam vpisan, ukrepa. Če je to na fiduciarnem računu, se lahko zgodi, da do teh podatkov ne pride. Se pravi, ne pride do uresničitve tistega, za kar je bil nek instrument tudi vzpostavljen. Podobno se nam lahko zgodi na področju socialnih transferjev in nekaterih drugih situacij; se pravi, pri ugotavljanju nekega premoženja, ko bi se ugotavljalo dejansko stanje, lahko pridemo do situacije, ko to stanje ne bi bilo ugotovljeno pravilno. Tako ravno iz teh razlogov temu nasprotujemo. Je pa tudi morda še ena točka pomembna tukaj; volja poslancev je bila takrat, ko se je sprejemala avtentična razlaga 48. člena, takrat – ne tega zakona, ampak tistega, ki ureja vrednostna papirje –, da se omejijo stroški. Oba ta primera, se pravi, ko bi se pridržalo to na fiduciarnih računih, izpadeta. Se pravi, tisto omejitev, ki ste jo vi postavili in se vam je zdela v tistem trenutku smotrna, se pravi, 0,5 odstotka vrednosti portfelja, se v tem primeru lahko relativno elegantno zaobide. Ravno ko se pogovarjamo o teh registrskih računih, ki po zadnjih podatkih, ki jih imamo tukaj, je tega še približno nekaj manj kot 100 tisoč, je večina po številu takšnih, katerih vrednosti portfeljev so nizke. In taka omejitev seveda ima znaten vpliv na to, ali bo nekdo, kot je bilo tudi v tej hiši rečeno, enkrat bo zaradi samih stroškov, ki mu jih nekdo zaračuna, razlaščen za tiste deleže, ki jih ima. Tako tudi iz tega razloga smo do teh rešitev zadržani oziroma v teh dveh primerih temu nasprotujemo. Kar se tiče pa amandmajev, pa se ne bom samo do tega amandmaja opredelil, ampak kar do vseh, ki jih je dala koalicija, to pa zaradi tega, ker so medsebojno povezani. Se pravi, ko govorimo o tem členu, gre za deseti odstavek, ki nekako na drobneje definira, nekoliko drugače, kot je bilo sicer prej zastavljeno, ampak po našem mnenju ustrezno. Potem je še dodaten amandma, ki se ukvarja s kazenskimi določbami. To je tudi del, za katerega je bilo ocenjeno – in pravilno ocenjeno –, da ni definirano, kaj se pa zgodi ob kršitvi in seveda, če ni sankcija predvidena pri nekem predpisu, je to na nek način pomanjkljiv predpis. In zadnja zadeva, možnost zavezancem oziroma tistim, ki se s tem ukvarjajo, da se v doglednem času temu tudi lahko prilagodijo. Se pravi, da imajo nekaj časa za to, da v kolikor so morda takšne sheme ponujali ali o njih razmišljali, da se ustrezno prilagodijo. Tako kot rečeno, amandmaje koalicije na Ministrstvu za finance oziroma stališče Vlade podpiramo. Hvala.
Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegi in kolegice! Načeloma se dejansko vsi strinjamo s tem, da je trg vrednostnih papirjev pod večjim nadzorom institucij. Načeloma, dejansko smo vsi za stabilnost trga vrednostnih papirjev predvsem zaradi tega, ker vemo, kaj lahko povzroči nestabilnost na tem področju. Morda ne toliko v Sloveniji, kjer je ta trg šibak in omejen, vendar na svetovnem trgu in to pljuskne tudi v Evropo. Takrat, ko se je zgodila kriza, pred nekaj leti, najprej v Združenih državah Amerike, se je zgodila na področju trga vrednostnih papirjev oziroma tam so bili vidni največji učinki in seveda tudi v Združenih državah Amerike, govorimo seveda o propadu družbe Lehman Brothers, so najhitreje poiskali tudi rešitve za to, da se te rešitve enostavno odpravijo, da se kriza odpravi in da dejansko gospodarstvo zaživi naprej. Evropa je imela tukaj večje težave, različno po državah, predvsem pa je ta izhod iz krize trajal dlje časa. In jih ima še danes. Tudi zaradi evropske zakonodaje. Tudi zaradi tega, ker evropska zakonodaja ni bila dosledna, in tudi zaradi tega, ker je dejansko bila pomanjkljiva – lahko namenoma lahko pa zaradi tega, ker enostavno niso vedeli, kako to narediti. In če še ne veš, da ne veš, je seveda to še toliko slabše. Tako iz tega zornega kota se osebno ne zaklinjam v vseh pogledih na evropsko zakonodajo in na prepis te evropske zakonodaje s strani Ministrstva za finance pa s strani Vlade in tako naprej in tako naprej, da zdaj bo pa tukaj vse urejeno in da bo vse krasno in da bodo vse težave rešene in karkoli se bo zgodilo na trgu vrednostnih papirjev, bo ta zakonodaja pokrila, rešila in zaradi tega se nič ne bo zgodilo. Tako seveda razumem koalicijo, razumem tudi gospoda Verbiča, ampak bi vseeno, tako kot on, ki neposredno poudarja, da so te rešitve prave, imam tukaj vseeno nekaj kritične distance predvsem zaradi zgodovinskega spomina, ki ga imam. Tako s tega zornega kota se bojim, da bomo čez dve leti ali pa čez eno leto imeli spet naslednje dopolnitve te zakonodaje z evropsko direktivo. Prav pa je, da se dograjuje in seveda s tem nimamo nobenih težav. Pri tem zakonu, ko govorimo o ATVP, lahko delamo seveda različne primerjave, vsak od nas jih lahko dela, vendar glede na to, da mi nimamo združenih regulatorjev ali pa nadzornih institucij, tukaj mislim Agencije za zavarovalni nadzor, Banke Slovenije in Agencije za trg vrednostnih papirjev, jih je treba jemati vsako posebej. Zaradi tega, ker če bomo kdaj imeli – ideje so o tem bile –, da bi jih združili in tako naprej, potem bomo seveda lahko govorili tudi o tistem enotnem regulatorju, tako moramo pa govoriti o vsakem posebej. Zaradi tega je primerjava z Banko Slovenije, kaj se dejansko tukaj dogaja in kaj se je dogajalo na bančnem področju, nepotrebna. Nepotrebna zaradi tega, ker enostavno tukaj ni primerjave, vsaj ne neposredne primerjave. Vsaka agencija, vsaka institucija dejansko nadzoruje svoje področje: eni zavarovalnice, eni borznoposredniške hiše in borzo, eni banke. Tukaj, še enkrat, obstajajo ideje, da bi se to združilo, ampak zaenkrat imamo vsako posebej. Seveda se zdaj pojavi vprašanje, ali smo tukaj zadovoljni s tem nadzorom. Tukaj se moram dejansko vrniti nekaj mesecev nazaj, morda tudi še nekaj tednov, zaradi tega ker ta saga se je nadaljevala o tem, kako se bere, kako se izpolnjuje iz obstoječe zakonske določbe. Če govorimo o tem členu, zaradi katerega smo morali sprejeti obvezno razlago – mislim, da je v 48. členu zakona –, kjer je bilo določeno z amandmajem, da se omeji stroške, ki jih lahko institucije, ki hranijo vrednostne papirje, zaračunavajo lastnikom teh vrednostnih papirjev, ko je dejansko Ministrstvo za finance in ATVP in tako naprej vse skupaj razlagalo po svoje. In ker je razlagalo po svoje, je razlagalo drugače, kot je bila intenca takrat predlagateljev, kot je bila dana obrazložitev in kot je dejansko pisalo v zakonu. In to pri nas neka agencija ali Ministrstvo za finance lahko naredi. Seveda se zdaj pojavi tudi v zvezi s tem zakonom, ker ta govori o nadzorni funkciji in o ATVP, koliko mi posameznim institucijam lahko zaupamo, nadzornim institucijam, glede na uresničevanje, glede na izpolnjevanje zakonskih določb. Moje mnenje je, da toliko, kot zaupamo tem ljudem, ki so v teh institucijah. Pač, tukaj se je to pokazalo, vključno z mnenjem bivšega ministra za finance in bivše državne sekretarke in tako naprej. Tukaj dejansko vidimo, da karkoli parlament sprejme, je dejansko potem izvajanje tega odvisno od tega, ali bodo ljudje, ne institucije, kajti institucije so ljudje, to dejansko izvajali. Tukaj, če želite, je izvršilna oblasta in Ministrstvo za finance v tem primeru, nadzorna oblast – ATVP v tem primeru, enostavno pogrnila na celi črti. V smislu neizvajanja in v smislu, kako se izogniti tem predpisom. Zaradi tega smo potem tukaj imeli delo in dodatne razlage in tako naprej, za katera se strinjam z Zakonodajno-pravno službo, da so nepotrebne, ker je bil zakon jasen. Popolnoma jasen! In ker je obrazložitev k zakonu del člena, po katerem se mora člen razumeti, obrazložitev to dejansko določa, je bilo še bolj kristalno jasno vsem, razen nadzorni instituciji pa razen Ministrstvu za finance. Tako se včasih pri tem zakonu že sprašujem, kaj potem sprejemamo. Vprašanje, ki se zdaj tukaj pojavi, ali bomo s tem zakonom pa tudi s tem amandmajem sprejeli nekaj, kar bo nenadzorovano. Tukaj je bilo, vsaj od dveh kolegov, gospoda Božiča in gospoda Verbiča rečeno, da če pa bodo ti računi, za katere predlagamo, da bi jih urejali tudi notarji in odvetniki, da bodo ti nenadzorovani, da bo nekaj posebnega. Ampak ne! Če preberete amandma in obrazložitev k amandmaju Slovenske demokratske stranke, potem tukaj lahko preberete – in to je del zakona –, da mi predlagamo, da odvetniki in notarji ponudijo svojim strankam vodenje nematerializiranih vrednostnih papirjev in tako naprej, vendar pod pogojem, da izpolnjujejo vse pogoje in jamstva kot borznoposredniške družbe in da predhodno za to dobijo dovoljenje ATVP. V čem je zdaj problem? V čem bodo ti zdaj drugačni kot ostali? In to je del zakona, gospe in gospodje! To je del zakona. Zaradi tega so razprave o tem, da bodo oni nekaj posebnega, zame osebno nerelevantne. Mi tukaj sami rečemo, in to je del zakona, kar pomeni, da morajo dobiti dovoljenje ATVP. Obrazložitev k členu zakona je del zakona in drugače se ne sme razlagati zakona. Glejte, to ve Zakonodajno-pravna služba in tako naprej. S tega zornega kota zdaj vse te kritike ali drugačna mnenja, drugačna mišljenja, drugačne ocene in tako naprej zame dejansko ne stojijo, zame niso relevantne. In tukaj gre lahko za dodatno regulacijo ali pa za omejevanje konkurence in tako naprej, kar so moji kolegi dejansko že poudarili. S tega zornega kota dejansko ne vidimo tukaj nobenega razloga, da se ta amandma ne bi sprejel v korist vseh. Vsi bodo delovali pod istimi pogoji, vsi bodo delovali pod pogoji ATVP. Upam tudi, da bo ATVP enako nadzoroval vse; da bo tudi s te strani enakost. Recimo, da bo. Zaradi tega je sedaj za nekoga ta amandma bolj pomemben, predvsem za tistega, ki ga predlaga, za tiste, ki ga ne predlagajo in ki verjamejo Vladi, da dela vse 100-odstotno pravilno, je manj pomemben. Ampak, če je za nekoga bolj pomemben, potem lahko seveda tudi veže to na podporo zakonu. To je popolnoma legitimno in tukaj ni nobenega vprašanja. Kdo kaj pogojuje in tako naprej – sploh ni vprašanje, ali ta amandma ali drugačen amandma in tako naprej. N bi šel sedaj v splošno razpravo o tem, koliko amandmajev opozicije je sprejetih, ker to so že stare zgodbe, in vemo, da jih je malo – pa navsezadnje v vseh zborih, da ne samo tega. Kakorkoli že, to je tudi neka ponujena roka sodelovanja, neka ponujena roka za skupne rešitve. Navsezadnje, če komu ni prav, se lahko ta amandma dopolni, vemo, kako se to dejansko lahko naredi, tudi kdo ga vloži. Če bo nek drug amandma, ki bo šel v isti smeri in ki bo nekomu bolj všeč, ki bo zagotavljal še nekaj več, potem ni nobene težave. Je pa ponujen v tej smeri – vsaj s strani Slovenske demokratske stranke.
Besedo ima državni sekretar na Ministrstvu za finance gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. Sem se želel odzvati samo na eno izmed trditev, ki je bila sedaj izpostavljena. In sicer v tem primeru je letelo tudi na nas, da bodo nenadzorovani. S tem se ne strinjam, morda je bil kakšen nesporazum, ampak načeloma je šla tudi prejšnja razprava v tej smeri, da v obeh primerih, se pravi tako to, kar je pripravila Združena levica, kot tudi to, kar ste pripravili pri SDS, gre priznanje v tej smeri, da ste se tudi osredotočili na tiste dve težavi, o katerih smo govorili – se pravi, jamstvo –, kaj s tem narediti, kaj narediti z nadzorom. Se pravi, do tega ste se [[…]] Potem pa tudi razprava, ki sem jo imel prej, je nekako šla v smeri glede preglednosti, da tam pa vse skupaj nekako umanjka. Temeljna razlika je predvsem v tem, kar smo sedaj že večkrat poudarili: v 255. členu prvi odstavek izrecno prepoveduje, da tisti, ki so nekako bili ustanovljeni za ta namen, da bodo zbirali te vrednostne papirjev oziroma imeli trgovalne račune, borznoposredniške hiše, banke, tem je to izrecno prepovedano. Imamo pa situacijo, ker je spodaj predvidena, se pravi v nadaljevanju tega člena, kot ena izjema, ki je bila namenjena nekemu drugemu razlogu. Sedaj bi se s tako rešitvijo dejansko pa tem dovolil nek poseben režim. Tega režima si borznoposredniške hiše in banke ne morejo privoščiti. Ravno zaradi tega tudi tak odgovor na to, kot je bilo s strani gospoda Horvata iz NSi povedano; se pravi, svobodni trg, konkurenčnost in tako naprej – ravno tukaj pridemo do tiste diferenciacije. Se pravi, tiste družbe, ki so nadzirano vzpostavljene za točno ta namen, nimajo te možnosti, nekemu drugemu to možnost damo, je pa res, da ste dali tisti dodatek, da bodo pa nadzirani, bodo morali spoštovati; bodo morali nekim pristojnim institucijam pošiljati te podatke zaradi tega, da jih bodo lahko nadzirale. Še vedno pa ne bo neposrednega vpogleda, ki jo pa zagotavljajo, ko govorimo o tej neki javnosti, delniške knjige oziroma ti registri. Glede tega je ključno nasprotovanje oziroma eno izmed pomembnejših ravno zaradi tega, ker se nekomu drugemu omogoči nekaj, kar pa tistemu prvemu, ki je dejansko ustanovljen za ta namen, pa ni omogočeno. Se pravi, vodenje vrednostnih papirjev preko fiduciarnih računov. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Bom odkrito povedal nekaj glede česa bi bil zlasti dr. Matić zelo vesel. Jaz sem verjetno prva oseba, ki na tej točki debatira, ki ni strokovnjak za to. Nisem. Sem za kar nekaj področij, za to nisem. Kar pa seveda ne pomeni, da debatiram tako, malo preko prsta o teh zadevah. Imam pa tudi jaz zgodovinski spomin. Sem ravno dovolj star, da sem iztisnjeni mali pidovski delničar. Nekateri drugi so bili bolj pametni, pa večina teh, o katerih se tu pogovarjamo, so verjetno imeli več sreče kot pameti, pa ne bi bil rad žaljiv do njih. Če to celo zgodbo umestimo v malo širši koncept – v čem je problem? Mi smo šli v neko parlamentarno demokracijo, ki je dokaj derogirana, in šli smo tudi v kapitalizem, pa ga nekako nismo razumeli. Sedaj je četrt stoletja mimo in razen nekaj redkih izjem, če hočete, smetlarska mafija, energetika, v glavnem neka infrastruktura, bom rekel, da na torti ni več jagod. In potem posamezni sektorji gledajo, kje bi pa še malo smetane pojedli. Če ste pozorno poslušali, kaj je državni sekretar razlagal, na koncu je on v bistvu povedal nekako takole: saj mi smo na nek način zlorabili evropsko direktivno, kar se zelo rado dela v tem parlamentu, da se maha evropska direktiva tako in tako, da smo malo smetane omogočili borznoposredniškim družbam in delno bankam in sedaj SDS pa Združena levica s svojima amandmajema sta tu špilferderberja. Nekako se mi zdi tudi nedopustno, da nek gospod Verbič govori o – pa sedaj bomo različno debatiral, ali je bilo v začetku 280 tisoč ali jih je sedaj samo še 100 tisoč – skupini državljank in državljanov kot o skupinici. Veste, takrat smo se enkrat pogovarjali o – kaj že? – hišniških stanovanjih, pa jih je bilo »kao« samo 60, pa to ni skupinica. Enkrat drugič smo se pogovarjali o nekem zakonu, ki bo nekomu, ki bo napisal Terček namesto Trček, ko grem na nek kmečki turizem, dal neko blazno globo, pa ste rekli, saj so samo trije zaradi tega kratko potegnili. Veste, to je pač problematike nemišljenja. Če se pa vrnem sedaj k nekemu našemu amandmaju. Seveda, kot je rekel kolega Šircelj, ki je strokovnjak za to, čeprav ima kje drugje kakšno maslo na glavo iz politične kariere – pustimo stati –, dejansko gre za to, da smo vsi za neko transparentnost in nadzor, kar pa ne pomeni, veste, da vi zlorabite neko EU direktivo, da ljudi nekaj silite v neko zgodbo. Bom spet uporabil tisto svojo znano, ki jo prevečkrat tu povem, to je tudi protiustavno, če bi šli resno brat Ustavo. Mali delničarji, koliko jih še je v tej družbi in državi, imajo vedno neke težave in probleme in se jih poskuša izigravati in izrivati. Mi v tem našem amandmaju dobro idejo delniške opore na eni strani, na drugi strani problematiko netransparentnosti fiduciarcev poskušamo nekako razvozlati in razrešiti. To je predlog v bistvu našega amandmaja, seveda v korist te, kot bi rekel kolega Verbič, skupinice. To je na kratko bistvo tega. Neko podobno zgodbo je ubral SDS. Ampak nek drug kolega Verbič je pa razložil, zakaj je to, kar oni predlagajo, v praksi nekoliko težje izvedljivo kot naš amandma. To je v bistvu v osnovi nekako vsa zgodba. Ampak očitno koalicija fura to zgodbo naprej, ki jo v bistvu skoraj v vseh sektorjih naše družbe ali, če hočete, makroekonomskega dela goni čez ta sklic Državnega zbora. Nekdo si spiše nek zakon, ga privleče čez neka ministrstva in potem se to nekako zagovarja. Tu je v bistvu nek ključni problem. Nehajmo že enkrat se iti te, bom rekel, nespodobnosti, da ne uporabim kakšne hujše besede, da vedno mahamo z neko EU direktivo, ki je niti večina ne prebere, in se potem govori, to je pa nujno zaradi EU direktive in potem se še grozi: aha, tu bodo pa še neki penale, dajmo še hiteti. Hvala za besedo.
Ker je bil še interes, prosim za prijavo. Besedo ima mag. Bojan Krajnc.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! Pričakovano, kot na Odboru za finance matičnem delovnem telesu tudi na seji Državnega zbora v glavnem razprava poteka okrog 255. člena Zakona o trgu finančnih instrumentov oziroma 25. člena predloga zakona o spremembah tega zakona. Vse skupaj se je začelo s predlogom Ministrstva za finance, Vlade glede spremembe tega člena. Za začetek bom pojasnil, zakaj pri poteku seje odbora, prekinitvi seje odbora, vloženem amandmaju in za matično delovno telo in za sejo Državnega zbora ni šlo zgolj in samo za obračanje besed, kot nam je bilo očitano. Prvotni predlog Ministrstva za finance, in tukaj se s kolegom Verbičem, ki je že razpravljal, žal ne morem strinjati, je bil rahlo problematičen. In sicer, v novem desetem odstavku je pisalo, da odvetnik ali notar ne sme zahtevati, da borznoposredniška družba v skladu s četrtim odstavkom tega člena zanj vodi nematerializirane vrednostne papirje na fiduciarnem računu. Že to je bilo v nasprotju z danes večkrat omenjeno splošno prepovedjo vodenja fiduciarnih računov iz prvega odstavka 255.člena. In če boste pogledali amandma koalicije k temu členu, te dikcije sedaj več ni. Ta prvotni predlog je bil problematičen tudi zaradi terminologije, uporabljene v drugem stavku, in sicer govora je o samostojni storitvi odvetnikov, ki je ne vsebuje tudi ne četrti odstavek veljavnega zakona, ampak govori o okviru dejavnosti odvetnika, ki jo opravlja v skladu z drugimi zakoni in s pozivanjem strank, imetnikov nematerializiranih vrednostnih papirjev, kar je tudi bil nedoločen termin. Tudi tega, kar je bilo v drugem stavku prvotnega predloga MF, v amandmaju koalicije zdaj več ni, torej zadnji amandma koalicije za Državni zbor odpravlja vse te nejasnosti in neskladja in o tem več ne govori, zato ga bomo, lahko si seveda predstavljate, v SMC tudi podprli. Po vložitvi amandmajev koalicije in Združene levice ter SDS se je pričakovano tudi odzvalo Vseslovensko združenje malih delničarjev in gospod Verbič in zaključuje v svojem odzivu čisto na koncu v zadnjem odstavku, da bi ta amandma koalicije bil sprejemljiv, če bi na koncu dodali, da za vodenje na fiduciarnem računu zaradi izvedbe posla nakupa ali prodaje, oni pač želijo, da bi dodali še, »ali zaradi izvedbe drugega dopustnega pravnega posla, če na ta način posel ni mogoče izvesti učinkoviteje ali z večjo stopnjo pravne varnosti«. Tukaj smo spet v soočenju s podaljševanjem namena zakona oziroma spremembe tega člena, s katerim želimo preprečiti zlorabe trga in izkrivljanje konkurence na trgu, s tem da bi dodali spet nedefinirane pojme učinkovitosti in večje stopnje pravne varnosti. Zato tega zadnjega predloga VZMD prav tako ne moremo sprejeti in vztrajamo na naši osnovni dikciji amandmaja za sejo Državnega zbora. Naj samo ponovim, da pravimo v prvem stavku za novi deseti odstavek, da »odvetnik, notar ali odvetniška družba ne sme voditi nematerializiranih vrednostnih papirjev stranki na fiduciarnem računu, kadar je predmet ali podlaga pogodbe, na podlagi katere bi se nematerializirani vrednostni papirji vodili na fiduciarnem računu, le vodenje« – poudarjam, le vodenje – » teh nematerializiranih vrednostnih papirjev na fiduciarnem računu«, in v drugem, »odvetnik, notar ali odvetniška družba ne krši prepovedi iz prejšnjega stavka, če se nematerializirani vrednostni papirji vodijo na fiduciarnem računu zaradi izvedbe posla, nakupa ali prodaje, ki je skupen več imetnikom nematerializiranih vrednostnih papirjev«. S tem drugim stavkom smo se maksimalno možno lahko približali temu, kar tudi Vseslovensko združenje malih delničarjev pričakuje, to pomeni, da jih ne uničujemo, ne rušimo trga finančnih instrumentov, ne ukinjamo malega delničarstva. In nič čudno ni, da se je VZMZ v svojem odzivu v zadnjem odstavku skliceval ravno na amandma koalicije, seveda s tistim podaljškom, ki pa ga ne moremo sprejeti, kar sem prej že obrazložil. VZMD ponuja tudi odgovor na amandma Slovenske demokratske stranke, ki pravi, da bi lahko odvetniki in notarji to vse počeli, če bi pridobili dovoljenje agencije za opravljanje investicijskih storitev in poslov. VZMD pravi, da amandma Slovenske demokratske stranke problematike, torej problematike, kot jo vidi VZMD, ne rešuje, saj postavlja nemogočo zahtevo, da naj bi notarji in odvetniki morali pridobiti dovoljenje ATVP za opravljanje investicijskih storitev. Nadaljuje: »Odvetniki in notarji zaradi omejitev v svojih matičnih zakonih takšnega dovoljenja ne morejo pridobiti.« Pika. Po našem mnenju je amandma Združene levice problematičen predvsem v predlagani novi drugi alineji desetega odstavka, ki govori o sklenitvi zavarovanja. Po našem vedenju, po vedenju Ministrstva za finance, takšnih zavarovanj na trgu ni. Uvajati zakonodajno spremembo, zato ker pričakujemo, da se bo taka ponudba zavarovanj vzpostavila na trgu potem, ko bomo mi ta zakon sprejeli, če bi ga s tem predlaganim amandmajem, je seveda neodgovorno do izpolnjevanja pogojev. In izgleda približno tako: mi vam bomo nekaj napisali, da bo izgledalo, kot da vam gremo na roko, hkrati pa ne vemo, ali boste vi sploh tako zavarovanje lahko dobili. Zato seveda v koaliciji tega amandmaja Združene levice ne bomo podprli. Je pa v zvezi s to zgodbo treba, resnici na ljubo, omeniti še eno stvar. Kljub temu da prvi odstavek 55. člena prepoveduje fiduciarne račune in uvaja izjemo v četrtem odstavku, z današnjo dopolnitvijo v desetem, pa je treba povedati, da drugje v Evropi prepovedi fiduciarnih računov ni. Zdaj Slovenija ni izoliran trg finančnih instrumentov in obstaja možnost, ki jo je tudi gospod Verbič v svoji razpravi na odboru že omenil, napovedal, da si sedanji lastniki, pa tudi VZMD, vse skupaj uredijo preko nekega fiduciarnega računa v tujini. Tu je treba omeniti dve stvari. To je javnost delniške knjige, za katero smo se v Sloveniji odločili in jo imamo. In te razprave v okviru razprave o tem zakonu sploh ni mogoče odpreti, ker to določa Zakon o nematerializiranih vrednostnih papirjih. Naj spomnim, da je ob spremembi A v letu 2006 v vladi Janeza Janše tak predlog bil takrat na mizi, pa je bil na odboru zavrnjen. Zakaj – zaradi pritiska javnosti. To je nek zgodovinski moment, ki mu želimo še vedno slediti, in to je javnost delniške knjige. Druga stvar je pa ta, da če bi želeli to spremeniti, bi se morali lotiti sistemskega premisleka o tem, ali to v resnici želimo in kaj to prinaša trgu finančnih instrumentov in delovanju na trgu nematerializiranih vrednostnih papirjev; ob tem v kontekstu tega, da se nenehno soočamo z očitki na račun vračanja nekega tajkunskega kapitala iz davčnih oaz, nepreglednosti pri prodaji ali privatizaciji, hkrati seveda spet ob tem, da fiduciarni računi drugje v Evropi niso prepovedani. Zato je pravo vprašanje, kako bo pravzaprav ob tem, da bomo imeli s to spremembo zakona stvari urejene drugače kot drugod v Evropi, Agencija za trg vrednostnih papirjev, kljub vsemu lahko izpolnila svoje poslanstvo. Hvala lepa.
Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Razprava je po eni strani zanimiva, me pa je na eni strani malo presenetil kolega Verbič, ali pa celo razočaral, ko je to zanj nesprejemljivo, da opozicija pogojuje sprejetje nekega zakona v primeru, da bo amandma podprt. Kajti, mi smo prepričani, da brez sprejetja amandmaja opozicije bo zakon slab in bo onemogočal neko tako imenovano svobodno tržno gospodarstvo; in je – to je pač moje mnenje – legitimna pravica opozicije, da transparentno napove, še pred razpravo: pogojujemo s tem in tem, kajti prepričani smo, da če ta amandma ne bo sprejet, da bo zakon slab in da ga ne moremo podpreti. Ogromno govora tudi s strani državnega sekretarja, predstavnika Ministrstva z finance, je šlo v tej smeri, da zdaj pa v primeru, če bo sprejet – ne vem, ali amandma Slovenske demokratske stranke ali amandma Združene levice –, da se bo nekako transparentnost podrla v Sloveniji. Največ govora je zdaj v tej smeri, da iz takšnega ali drugačnega razloga ne bomo mogli priti do dejanskega imetnika vrednostnega papirja. Kaj pa tujci, kaj pa tujina, spoštovani državni sekretar? Malo si danes poglejte delniško knjigo posameznih delniških družb. Kaj pa tam? Saj tujim finančnim institucijam ni prepovedano poslovanje s slovenskimi subjekti. Kaj je potem tam? In tukaj se mi zdi, da je zadeva, ki pade, je prav ta vaša razlaga, zakaj vi tega amandmaja Slovenske demokratske stranke ne podpirate.
Besedo najprej, preden še enkrat odprem možnost za razpravo, dajem državnemu sekretarju na Ministrstvu za finance gospodu Tilnu Božiču.
Morda samo na to zadnjo razpravo krajši odziv. Ko se omenja transparentnost. Zdaj, srž težave, ki jo tudi Ministrstvo za finance izpostavlja, je vezan predvsem na ta neenakopraven položaj, ki se mu zgodi, se pravi, da borznoposredniškim hišam in banka to izrecno ni dovoljeno – se pravi vodenje preko fiduciarnih računov –, pri čemer pa bi nekomu drugemu, kot že rečeno, ki je iz nekega drugega razloga to izjemo si pridobil, se to omogoči. Se pravi, to je nekako kronska. Druga zadeva, ki pa ste jo omenili, glede preglednosti. Vpliv je na preglednost, pri čemer to, kar ste povedali, se pravi v tujini, kar je tudi, mislim da, že kolega oziroma poslanec Krajnc, se opravičujem, povedal, da so v tujini fiduciarni računi neka stalnica. Ampak tam so se za to odločili. Odločili so se za neko posredno imetništvo vrednostnih papirjev, to je bila njihova odločitev, da rečemo temu tudi politična, mi smo se, se pravi, Slovenija se je odločila nekako drugače. Na ta način tudi, ko je nekako svojo zakonodajo prilagajala evropski, to tudi izpostavila in obdržala to izjemo. Tako ne trdim, da tuje družbe ne morejo na drugačen način vstopati na ta trg, ampak ko govorimo o regulaciji našega trga in ko govorimo o tem, kdo lahko ima fiduciarne račune odprte v Sloveniji in preko njih nekako ima vzpostavljeno eno shemo, preko katere se potem tudi trguje, vzdržuje vrednostne papirje, da je pač neprimerno, da bi notarji, odvetniki, ki so z drugim razlogom pridobili to pravico do te izjeme, bi lahko delali nekaj, česar pa tisti, ki so prvi za to bili poklicani – se pravi banke, borznoposredniške hiše, ki so tudi ustrezno regulirane in tako naprej –, tega ne bi smeli početi, ker jim je to prepovedano. Tako ta nekako politična usmeritev – javnost delniške knjige, odprtost in tako naprej – ostaja. Zaradi tega je tudi naše mnenje, da bi morebitno odpiranje na tak način, da se nekomu neka, da rečem, drugačna konkurenčna prednost omogoči – se nam zdi to neprimerno. Hvala.
Najprej replika mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala še enkrat za besedo. Državni sekretar ni direktno odgovoril na moje vprašanje. Se pogovarjamo o zaprtju neke delniške knjige ali nekaj takšnega, vendar ni povedal, kaj delnice na fiduciarnih računih tujih finančnih institucij ima lahko sleherni domači kupec? Ne. To pomeni, da še vedno lahko obvod nekdo najde. Tukaj me sedaj zanima, ko zagovarjate to transparentnost, ali boste ta sistem poskušali na nek način tudi sanirati ali ne. Mislim, da je to nemogoče. In ne se izgovarjati na to zadevo. Bom pa še enkrat prebral ta amandma, ki ga vlagamo v Slovenski demokratski stranki » …, ki izpolnjujejo vse pogoje jamstva, kot veljajo za borznoposredniške družbe, nad katerimi vrši nadzor agencija, ki v okviru nadzora nad opravljanjem investicijskih storitev in poslov lahko izreče tudi ukrepe oziroma sankcije«. To pomeni, regulator ima vse nadzor. To pomeni, regulator ima ves vpogled, kaj se bo dogajalo na odvetniških oziroma na notarskih teh računih. Amandma Združene levice pa celo govori, da je treba te posle prijaviti ATVP. Pomeni, nadzor je takšen, kot mora biti, in s tem se ne zmanjša nadzor v primeru uveljavitve možnosti poslovanja in hrambe tudi odvetnikom in notarjem. Ampak poglejte, mislim, da je bilo že v stališčih koalicijskih poslanskih skupin dokaj jasno povedano, kakšno pot boste ponovno ubrali. Poglejte, mislim, da odgovornost je pred vami. Prepričan sem, da tako razprava na matičnem odboru kot današnja je pokazala, da bi bilo smiselno podpreti amandma Slovenske demokratske stranke ali amandma Združene levice in da bi se s tem izognili nekaterim očitkom, da pa tukaj ta koalicija direktno dela za določen del finančne industrije in da na drugi strani pa en del te male finančne industrije, male delničarje pa onemogočate. Prepričan sem tudi, da Ministrstvo za finance, predstavnik Ministrstva za finance,ni podal tistih konkretnih odgovorov na vprašanja, ki so bila z naše strani, in da dejansko, če kdo tukaj tudi na nek način išče obvode, da se izogne direktnim odgovorom na zelo konkretna vprašanja.
Ker je še interes za razpravo, odpiram možnost za prijavo. Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Imam malo časa, bom zelo kratek. Kolega Marko je povedal o naši varovalki. O tem, da pa se veže sprejetje amandmaja in podpora zakonu – to je nekaj najbolj normalnega v parlamentarni demokraciji. Po drugi strani pa vi umikate točke z dnevnega reda, ki jih predlaga opozicija, brez razlage in enkrat Toninu, drugič komu drugemu zvijate na hodniku roko. Dober dan!
Besedo ima doktor – ne doktor, mag. Dušan Verbič, pardon.
Hvala lepa, predsednik. Mislim, da je bilo to dobronamerno. Moram priznati v nekem kontekstu, da sem v skupini poslancev, ki izredno izredno pričakujejo odločitev Ustavnega sodišča, vezano na avtentično razlago. Na tej točki končam in mislim, da odločitev Ustavnega sodišča bo marsikaj prikazala tudi v smeri vseh razprav, ki so bile vezane, če govorim o amandmaju k 46. ali 48. členu, ki ga je takrat vložila Poslanska skupina SDS, in moram priznati, da vseskozi, od samega začetka, sem bil tudi velik zagovornik tega vloženega amandmaja. Zelo me veseli, da je tudi spoštovani poslanec Šircelj izpostavil nekaj. Da mogoče pa bomo doživeli v tem mandatu skoraj revolucionarno spremembo na področju nadzora, če temu lahko tako rečem, finančnega poslovanja, finančnih instrumentov, da bi prišlo do združitev teh tako imenovanih institucij, ker menim, da v Republiki Sloveniji bi se to moralo že kdaj zgoditi. Tisto, o čemer je bilo tudi govora, da se uredbe, direktive kar prenašajo, tukaj moram priznati, da imam nekoliko drugačne stališče, kajti, če govorim sedaj o konkretni uredbi in Ministrstvo za finance, ki jo prenašamo, se preprosto moramo spominjati, da tovrstni Zakon o trgu finančnih instrumentov z oznako F smo lansko leto že tudi spreminjali. To se pravi, težišče Ministrstva za finance je, vsaj sam ocenjujem, ne zgolj prenos uredbe, ampak resno hotenje, da se nadzor nad tovrstnimi posli začne izvajati; to, kar bi v Republiki Sloveniji tudi na drugih področjih moralo biti že desetletja. To tako gledam. Sem tudi velik zagovornik in tudi dr. Francu Trčku, dokler je še tukaj, odgovarjam, da je napačno prej ocenil, ko me je imenoval, da zagovarjam tudi koalicijski amandma. Ne, takoj na začetku sem povedal, da zagovarjam prvotno stališče Ministrstva za finance, kajti to je za mene bilo ključno sporočilo, če želimo izvajati ali omogoči regulatorju, da bo tovrstne zadeve peljal tako, kot bi moralo biti. Glede na to, da pa ni bilo govora v razpravi o nečem, kar se mi zdi zelo pomembno: po veljavni ureditvi kdo pa lahko opravlja pomožne investicijske storitve? Dejstvo je, da je to zelo jasno zapisano – investicijska podjetja in banke. Konec! Če se z amandmaji želi določenim – ponovno bom izpostavil – po odločitvi, zapisani, Ustavnega sodišča pomožnim pravosodnim organom, notarjem in odvetnikom omogočiti en del poslovanja, ki je vezano na 10. člen Zakona o trgu finančnih instrumentov, kaj so to pomožne investicijske storitve, bi rad poudaril, da res v neki smeri je zanimivo, zakaj pod svobodno gospodarsko pobudo samo tema dvema skupinama omogočiti tovrstne posle. Kajti pomožne investicijske storitve, če pogledate 10. člen, je sedem alinej in tukaj je sedaj govora samo o prvi alineji. Preprosto moram še enkrat ponoviti, zakaj pod svobodno gospodarsko pobudo pa ne vključiti z amandmajem, prvič, skrbnika zapuščine, drugič, skrbnika za posebne primere, upravitelje v postopku insolventnosti in druge osebe, ki opravljajo skrbniške storitve. Tukaj imam pomislek na dobronamernost predlagateljev. Razumljivo, da vsak ima nek pogled in v neki smeri želi omogočiti neko svobodno gospodarsko pobudo posameznim skupinam, ampak meni se osebno zdi, da je pa potem pošteno omogočiti vsem, ne samo enemu delčku. Tisto, kar bi rad za konec vseeno še enkrat omenil. Mislim, da je dolžnost Državnega zbora in nas, poslancev, da se na področju trga finančnih instrumentov in tudi pri ostalem, kjer je zavezano finančno poslovanje, da se resnično začne dosledno izvajanje in tudi naša pričakovanja, da tudi odreagiramo, v kolikor se ne izvaja tako imenovani nadzor nad tem trgom. Mislim, da ta pričakovanja so upravičena in zaradi tega bolj stojim na stališču MF, kajti s to novelo spremembe zakona in prenosa uredbo je za mene jasno, odločno, da se želi narediti konec dosedanji praksi. Hvala lepa.
Ker je očitno še interes za razpravo, spet odpiram možnost, da se prijavite. Besedo ima mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Pri tej zadnji razpravi kolega Verbiča pa res v enem določenem segmentu nisem razumel, kaj ima Ustavno sodišče pa avtentična razlaga drugega zakona v zvezi z vodenjem papirjev pa izdajanjem stroškov zveze s tem zakonom pa s temi amandmaji, o katerih se zdaj pogovarjamo. To pa meni ni jasno. Ali gre, bi rekel, to bolj za slepilni manever pa metanje megle, tako da se nekaj govori pa da se obide bistvo problema, o katerem danes razpravljamo in ki ga mi hočemo izpostaviti. Po drugi strani pa ponovno kolega Verbič govori o nekih revolucionarnih rešitvah enotnega nadzora. Ni nobene revolucionarne rešitve, kajti marsikatera država, bi rekel, tako v Evropski uniji kot v Evropi takšen nadzor enega regulatorja ima. Se pa bolj zamislim nad tem, kar se pa vedno bolj v javnosti govori, da pa Ministrstvo za javno upravo pripravlja spremembo določenega zakona pri teh regulatorjih, ko pa naj bi država imela večji vpliv in večji direkten vpliv na te agencije. To je pa hudo narobe, spoštovani kolega Verbič. In če želite enotnega nadzornika, poglejte, imate škarje in platno v rokah. 46 glasov imate vsak dan, kolikor jih potrebujete za takšno spremembo, in ne tukaj zavajati. Če ste se pri tem zakonu odločili, da boste imeli podporo zgolj samo enega dela finančne industrije, poglejte, potem je temu tako. Ampak prepričan sem, da ta vaša smer ni prava, v teh treh letih smo že to večkrat ugotavljali, in da posledice vaših odločitev občutijo predvsem mali ljudje.
Replika, gospod mag. Dušan Verbič.
Hvala lepa, predsedujoči. Moram replicirati, kajti menim, da hote ali nehote spoštovani poslanec ni razumel tistega, kar sem vezal na Ustavno sodišče. Ustavno sodišče odloča in predvidevam, da bo kmalu odločilo glede avtentične razlage registrskih računov in te registrske račune je eden od poslancev [[izklop mikrofona]]
Je še kakšna želja za razpravo? Ne pri tem členu, torej razpravo zaključujem. In dajem v razpravo 51. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Nihče. V razpravo dajem 58. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Mir v dvorani, prosim! Želi kdo razpravljati? Tudi tokrat nihče. Torej zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O OVERITVI LISTIN V MEDNARODNEM PROMETU, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za pravosodje, mag. Goranu Klemenčiču.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Veljavni Zakon o overitvi listin v mednarodnem prometu je bil sprejet leta 2001. Gre za tehnični zakon, ki pa je pomemben za stranke, za ljudi, za pravne osebe. Določa namreč pravila, po katerih se overjajo javne listine, izdane v Republiki Sloveniji, za uporabo v tujini, in pravila, po katerih se overjajo javne listine, izdane v tujini, v tuji državi, za uporabo v Republiki Sloveniji. 15 let je dolga doba. Vmes se je zgodilo marsikaj, spremenili so se materialna zakonodaja na različnih drugih področjih pa praksa pristojnih organov, bilo je kar nekaj predlogov strokovne javnosti in navsezadnje doživeli smo precej hiter razvoj tehnologije. Zato je pred nami nov zakon, z njim bomo dosegli dodatno racionalizacijo odločanja v postopkih overjanja javnih listin, lažje uveljavljanje pravic strank. Z njimi stremimo tudi k uresničevanju načela hitrosti in ekonomičnosti postopka. Hvala lepa.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Kseniji Korenjak Kramar.
Hvala lepa. Spoštovani! Odbor za pravosodje je na 29. seji 31. 1. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o overitvi listin v mednarodnem prometu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odbor se je seznanil z naslednjim gradivom: predlogom zakona, objavljenem na spletni strani Državnega zbora v Poročevalcu z dne 5. 12. 2016, mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Sodnega sveta, mnenjem Mestne občine Ljubljana, opredelitvijo Ministrstva za pravosodje do mnenja Zakonodajno-pravne službe in mnenja Mestne občine Ljubljana ter mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev z dne 30. 1. 2017. V predlogu zakona so bili v poslovniškem roku vloženi amandmaji poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Predstavnik predlagatelja, minister za pravosodje, je v dopolnilni obrazložitvi členov povedal, da gre za zakon, ki ni bil noveliran že od leta 2001. Gre predvsem za spremembe in dopolnitve, ki omogočajo dodatno racionalizacijo odločanja pristojnih organov v postopkih overjanja javnih listin, posodobitev poslovanja z uporabo elektronskih listin ter lažje uveljavljanje pravic strank z namenom uresničevanja načela hitrosti in ekonomičnosti postopka. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je dejala, da vsi vloženi amandmaji na ustrezen način odpravljajo pomisleke, ki jih je ZPS izrazila v pisnem mnenju. Predstavnica Državnega sveta je povedala, da je Komisija za državno ureditev predlog zakona podprla, prav tako, kot je dejala predstavnica Notarske zbornice, so bili tudi njihovi predlogi upoštevani. Razprave ni bilo. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD ter v skladu z 28. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije, ki je ni. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Aleksander Kavčič.
Spoštovani predsednik, najlepša hvala za dano besedo. Spoštovani minister, cenjeni visoki zbor! Veljavni zakon, ki ureja overitve domačih javnih listin, ki so namenjene za uporabo v tujini, torej Zakon o overitvah listin v mednarodnem prometu, od samega sprejetja, to je od leta 2001 pa vse do danes, ni bil nikdar spremenjen. Z upoštevanjem, da se je precejšen del ostale zakonodaje v zadnjih 16 letih spremenil, je tudi zakon, ki ga danes obravnavamo, treba ustrezno uskladiti in ga posodobiti. Postopke, v katerih sodelujejo pristojni organi pri overjanju javnih listin, predlagani zakon poenostavlja in jih dodatno racionalizira. Prakse, ki so se pokazale kot zastarele, pa predlog zakon opušča ter jih nadomešča s sodobnimi vzorci. Zaradi današnje razširjene možnosti elektronskega poslovanja je v Predlogu zakona o overitvi listin v mednarodnem prometu upoštevana tudi možnost, da se javna listina tako izda, kot tudi podpiše elektronsko, predvidena pa je tudi elektronska oblika potrdila o overitvi. Predlog zakona se zaradi zakonodajnih sprememb v celoti prilagaja veljavnim predpisom v Republiki Sloveniji, terminološko pa se usklajuje z Zakonom o splošnem upravnem postopku. Danes obravnavamo predlog zakona, ki vsebuje sodobne rešitve, ki so odraz sprememb materialne zakonodaje, prakse pristojnih organov in predlogov strokovne javnosti. Iz vseh teh razlogov bomo poslanke in poslanci Stranke modernega centra Predlog zakona o overitvi listin v mednarodnem prometu podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj! Predsedujoči, hvala za besedo. Zakon o overitvah listin v mednarodnem prometu je bil sprejet sredi leta 2001. Od sprejetja do danes se zakon ni spreminjal. Vlada se ni odločila za novelacijo obstoječega zakona, ampak je v parlamentarno proceduro, tudi na podlagi nomotehničnih smernic, vložila nov predlog zakona. Pred nami je tako Zakon o overitvah listin v mednarodnem prometu, ki bistvenih sprememb ne prinaša, to priznava Vlada tudi sama. Vlada sicer pravilno ugotavlja, da je obstoječi zakon zaradi časovne distance od njegovega nastanka do danes in posledično nekaterih zastarelih rešitev treba prilagoditi trenutnemu času in potrebam, ko gre za odločanje pristojnih organov v postopku overjanja javnih listin. Spremembe zakona naj bi tako prinesle dodatno racionalizacijo odločanja pristojnih organov v postopkih overjanja javnih listin, posodobitev v smislu elektronskih listin, pa tudi lažje uveljavljanje pravic strank za uresničevanje načela hitrosti in ekonomičnosti samega postopka. Zakon naj bi prinesel tudi večjo zaščito pravic strank, ki uveljavljajo oziroma želijo overoviti listine v mednarodnem prometu. Res pa je, da bi se od Vlade oziroma predlagatelja zakona, to je Ministrstvo za pravosodje, vendarle pričakovalo pri zakonu, ki ni ne vsebinsko zahteven in še manj obsežen, več doslednosti. Namreč, zakon je pripravljen na petih straneh, vsega skupaj ima 20 členov, od tega pa je Zakonodajno-pravna služba dala svoje pripombe na kar šest členov. To se je potem z amandmaji s strani koalicije popravilo oziroma dopolnilo, vendar pa bi le pričakovali, da na ministrstvu ob tako neobsežnih predlogih zakona ravnajo nekoliko bolj dosledno in odgovorneje. Skratka, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke zakonu ne nameravamo nasprotovati.
Hvala lepa. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Desus.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Lepo pozdravljeni, minister s sodelavko, pozdravljeni tudi vsi prisotni v Državnem zboru! Zakon o overitvi listin v mednarodnem prometu se uporablja za overjanje javnih listin, izdanih v Republiki Sloveniji, ki so namenjene za uporabo v tujini, oziroma tudi za overjanje tujih listin, ki so namenjene za uporabo v naši državi. Veljavni zakon je bil sprejet leta 2001, torej je v uporabi že približno 15 let in pol. Zakon do sedaj še ni bil noveliran, tako uporaba v praksi kot tudi spremembe druge zakonodaje pa kažejo na to, da ga je treba prenoviti in posodobiti. Zato predlog novele, ki jo obravnavamo, prinaša pomembne pridobitve postopkov overjanja javnih listin. S predlogom zakona se omogoča dodatna racionalizacija odločanja pristojnih organov, odpravljajo se administrativne ovire, tako bodo stranke odslej lažje uveljavljale svoje pravice. Veljavni zakon med drugim ne omogoča overjanja javnih listin, ki so bile izvorno izdane v elektronski obliki, zato se v predlogu novele omogoča izdajanje in podpis javnih listin tudi na elektronski način. Glede na to, da so listine samoupravnih lokalnih skupnosti redko predmet mednarodnega prometa, bo za njih tudi v bodoče veljala sedanja ureditev. Na predlog koalicijskih poslanskih skupin je bila namreč z amandmajem zanje črtana prvotna določba predloga zakona o deponiranju podpisov, pečatov in žigov. S predlogom zakona se bodo izboljšali in racionalizirali postopki odločanja pri overjanju javnih listin, zato ga bomo v Poslanski skupini Desus podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Ker bomo Predlog zakona o overitvi listin v mednarodnem prometu podprli, pri tem pa ugotavljamo, da se sam Zakon o overitvi listin v mednarodnem prometu pravzaprav ni spreminjal že vse od leta 2001. To so sicer spreminjali drugi predpisi in razvijala so se vzporedno s tem tudi nove tehnologije, ki omogočajo drugačno, upamo tudi, da racionalnejše in tudi preglednejše poslovanje v mednarodnem prometu. Osnovni namen namreč tega predlaganega zakona je uskladitev z veljavnimi zakoni in predpisi ter omogočiti racionalizacijo poslovanja tudi z novostjo, povezano z možnostjo overjanja javnih listin, izvorno izdanih v elektronski obliki, in omogočanjem, da se javne listine izda in podpiše elektronsko. Predvidena je tudi elektronska oblika potrdila o overitvi in mnenja smo, da so to pomembne in bistvene spremembe, ki lahko veliko pripomorejo k zmanjšanju administracije. Pomembno je tudi, da se za izdajatelje javnih listin določa obveznost glede deponiranih podpisov pooblaščenih oseb in odtise njihovih pečatov oziroma žigov ter priglasijo potrdila za elektronski podpis, ki jih njihovi pooblaščeni delavci uporabljajo za elektronsko podpisovanje javnih listin, izvorno izdanih v elektronski obliki. Zakon določa tudi obveznosti na strani notarjev. Določeno je, da morajo zaradi overitve svojih listin deponirati svoje podpise, odtise svojih pečatov oziroma žigov in priglasiti potrdila za elektronski podpis tako pri okrožnem sodišču, na območju katerega imajo sedež, kot tudi pri Ministrstvu za pravosodje. To je predvsem pomembno za stranko. Stranke bodo tako vedele, kje lahko overijo javno listino, ki jo izda notar. Zaradi varnosti poslovanja se zahteva, da mora poleg notarja svoje podpise na pristojnem ministrstvu deponirati tudi notarski pomočniki, kar bo omogočilo overjanje njihovih podpisov tudi pri pristojnem ministrstvu, ne le na okrožnem sodišču, kot je bilo to urejeno doslej. Torej sprejetje zakona bo strankam, predvidevamo, olajšal uveljavljanje pravic. S predlagano spremembo se opušča dolžnost pooblaščenca, da predloži pooblastilo za zastopanje stranke, kadar je zahtevi za overitev javne listine taka listina tudi predložena. Predlog zakona je odraz sprememb materialne zakonodaje v vseh teh letih od leta 2001 in zato bomo Predlog zakona o overitvi listin v mednarodnem prometu podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenem predlogu zakona niso vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 8. točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PRAVDNEM POSTOPKU V OKVIRU rednega postopka Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade mag. Goranu Klemenčiču, ministru za pravosodje. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci! Zakon o pravdnem postopku je temeljni procesni predpis, ki predstavlja orodje on okvir za več kot dve tretjini vseh sodnih postopkov. Novela ZPP-E, ki je pred vami, je obsežna novela. Spreminja se več kot 130 členov in je plod širokega strokovnega usklajevanja, ki so potekala skozi celo leto 2016, in vsebuje številne rešitve, temelječe na dobrih domačih in tujih praksah. Z novelo ZPP, ki je pred vami, Vlada oziroma ministrstvo zasleduje tri ključne cilje. Prvi in glavni cilj je poenotenje sodne prakse in s tem povečanje pravne predvidljivosti sodnega odločanja in posledično pravne varnosti in zaupanje v pravo. Ta cilj se uresničuje z razširitvijo pogojev za dopuščeno revizijo, omogočanjem dostopa do Vrhovnega sodišča, ki bo po novem dovoljen za vse pod enakimi pogoji, hkrati odpravljamo dovoljeno revizijo, kar bo pomenilo, da bo Vrhovno sodišče odločalo le o tistih zadevah, ki so ključnega pomena za razvoj prava in poenotenje sodne prakse. Povedano drugače; namesto kvantitete kvaliteta. Čisti koncept dopuščene revizije je tudi strokovno in primerjalnopravno tisti temeljni vzvod, ki je namenjen poenotenju sodne prakse. Dodatni vzvod poenotenja sodne prakse, ki je problem zaznan in priznan problem v Republiki Sloveniji, predstavlja tudi novi institut svetovalnih mnenj, ki jih lahko že med postopkom na prvi ali drugi stopnji pod določenimi pogoji sodeči sodnik naslovi na Vrhovno sodišče. Drugi cilj je krepitev avtoritete sodnika in transparentnosti sodstva kot celote. S spremembami se krepi avtoriteta prvostopenjskega sodnika, saj so mu omogočene večje možnosti odprtega sojenja, dolžnost priprave in začrtane smeri vodenja postopka, ki bodo vodila k kakovostnejšemu in bolj koncentriranemu obravnavanju spora. Hkrati pa bo takšen način postopanja tudi pospešil sodne postopke in povečal možnost za sporazumne rešitve spora. Avtoriteta pritožbenega sodišča se krepi z nadzorom in omejitvijo možnosti vračanja zadev v ponovno sojenje, kar posledično na eni strani terja več glavnih obravnav na pritožbenem sodišču, ampak hkrati tudi dokončanje postopkov na drugi stopnji brez vračanja v ta občasno začaran krog, ki se v slovenskem sodstvu dogaja pri podajanju spisov med različnimi stopnjami. Avtoriteta Vrhovnega sodišča se krepi s priznavanjem ustavnopravne vloge Vrhovnega sodišča kot tistega ključnega precedenčnega sodišča v državi, ki je že po Ustavi odgovorno za razvoj prava in pravne argumentacije ter za poenotenje sodne prakse. Uvajamo nov institut ločenih mnenj, uvajamo možnost javnih razglasitev sodb in opravo javnih obravnav na Vrhovnem sodišču. Tretji cilj je krepitev skrbnosti in discipline strank in vseh drugih udeležencev v postopku. Stranke bodo po novem dolžne čim prej in čim bolj strnjeno v postopku navajati vse, za postopek pravno relevantna dejstva, uvajajo se dodani vzvodi za pravočasno izdelavo izvedeniških mnenj, strožja je ureditve predložitve listin, obvezen pripravljalni narok in še kaj. Poleg navedenih ključnih rešitev vsebuje novela tudi vrsto drugih rešitev, katerih namen je zagotoviti na eni strani kvalitetnejše in hitrejše sojenje in odločanje o ključnih spornih vprašanjih. Prepričani smo, da bodo navedene rešitve pripomogle k poenotenju sodne prakse, k hitrejšemu reševanj sporov, hkrati pa smo si na Ministrstvu za pravosodje zadali tudi cilj, da glede na številne novosti, ki jih zakon prinaša – gre za eno največjih in najpomembnejših novel procesne zakonodaje v zadnjih letih – pravočasno zagotovimo tudi široko in kvalitetno izobraževanje ustreznih pravosodnih deležnikov glede novih rešitev. Če boste zakon podprli, smo prepričani, da bo s tem omogočen hitrejši dostop za pravice za posameznike in za podjetja, s tem pa posredno in navsezadnje tudi krepitev pravne varnosti ne samo za posameznike, ampak tudi krepitev poslovnega okolja. Ker so izpolnjeni poslovniški pogoji, predlagam, da se na isti seji opravi tudi tretja obravnava predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Kseniji Korenjak Kramar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Odbor za pravosodje je na 29. seji 31. 1. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku, ki ga je Državnemu zboru v obrazložitev predložila Vlada in je objavljen na spletni strani Državnega zbora v Poročevalcu z dne 5. 12. 2016. Odbor je bil predhodno seznanjen z mnenjem Sodnega sveta, z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, z mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev, opredelitvijo Ministrstva za pravosodje do mnenja Zakonodajno-pravne službe, pripombami Odvetniške zbornice, pripombami Državnega pravobranilstva in s pripombami šestih sindikalnih central. Predstavnik predlagatelja, minister za pravosodje, je v dopolnilni obrazložitvi povedal, da je cilj predlagane novele modernizacija slovenskega pravdnega postopka in je njegova uskladitev z najnovejšimi svetovnimi trendi. Pristop k predlogu zakona je bil celosten, ob sodelovanju domačih in tujih strokovnjakov. Predlagane rešitve so usmerjene v pospešitev in poenostavitev pravdnih postopkov ob upoštevanju strankine pravice do poštenega sojenja. Položaj prvostopenjskega sodnika se krepi z uzakonitvijo obveznega pripravljalnega naroka in določitve programa vodenja postopka. S predlagano ureditvijo dovoljenja revizije se Vrhovnemu sodišču priznava položaj najvišjega sodišča, ki je zadolženo za poenotenje sodne prakse in razvoj prava. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da je večina njihovih pripomb ustrezno upoštevanih, izpostavila pa je pripombo glede izdaje nezavezujočega svetovalnega mnenja Vrhovnega sodišča. Menila je, da so tovrstna mnenja glede na ustavnopravno vlogo Vrhovnega sodišča vprašljiva. Glede instituta ločenih mnenj na Vrhovnem sodišču pa opozarja, da bi bilo treba ta institut sočasno uveljaviti tudi v Zakonu o kazenskem postopku. Državna svetnica je predstavila pisno mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, ki predlog zakona podpira. Kot problematično izpostavlja ponovno uvedbo pripravljalnega naroka z omejenim številom pripravljenih vlog, novo ureditev elektronskega vročanja, vprašanja glede pravne narave svetovalnih mnenj in nasprotovanje ukinitvi instituta dovoljene revizije ter problematičnost uporabe izvedenskega mnenja iz drugega postopka. Predstavnica Vrhovnega sodišča je predstavila predlagane spremembe, ki bodo pripomogle k učinkovitejšim pravdnim postopkom. Spremembe na področju revizije so bile predlagana z njihove strani, saj menijo, da dovoljena revizija povzroča neenakost med državljani in s tem ogroža pravno varnost. Vrhovno sodišče mora ostati precedenčno sodišče, ki s svojimi odločitvami o pomembnih pravnih vprašanjih prispeva k razvoju prava in poenotenju sodne prakse. Generalni državni pravobranilec je opozoril na neveljavnost razkritja tajnih podatkov med postopkom, način identifikacije vlagatelja elektronskih pisanj ter omejitev števila pripravljalnih vlog. Odvetniška zbornica je kot problematično izpostavila elektronsko vročanje, nasprotujejo ukinitvi dovoljenja revizije, kot problematično pa ocenjujejo tudi število pripravljalnih vlog. Tudi Notarska zbornica opozarja na elektronsko vročanje. Večina pripomb pa je bila upoštevanih. V razpravi so poslanci opozarjali, da si državljani želijo hitrega reševanja sodnih zadev. Opozicijski poslanci so predlagali, da se rešitve na področju vročanja uskladijo tudi z evropsko uredbo, s čimer se bodo stroški sodelovanja in delovanja sodišč zmanjšali, dostopnost za stranke pa povečala. Koalicijski poslanci so pozdravili rešitve v smeri krepitve vloge Vrhovnega sodišča, ki bodo pripomogle h kvalitetnim odločitvam ter k poenotenju sodne praske, pa tudi h krepitvi položaja prvostopenjskega sodnika. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD te svoja amandmaja k 112. in 130. členu ter tudi glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in vse skupaj sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Matej Tonin bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov.
Spoštovani minister, drage poslanke in poslanci, dober dan! Cilj pravdnega postopka je poštena odločitev. Odločitev sodišča mora biti pravilna in zakonita ter pravnomočno končana v razumnem času in s čim manjšimi stroški. To so pravi kazalniki uspešnosti sodišč, po katerih slovenska sodišča, žal, drsijo po lestvicah navzdol. Gre za obveznost sodišč in po predlogu današnje novele tudi za obveznost sedaj strank in drugih udeležencev v postopku. V predlogu zakona, ki je pred nami, je kar nekaj izboljšav. V Novi Sloveniji pozdravljamo obveznost razpisa pripravljalnega naroka, na katerem sodnik izdela program vodenja postopka in časovni načrt. Prav tako pozdravljamo uvajanje instituta ločenih mnenj vrhovnih sodnikov v civilnih, gospodarskih in delovnopravnih ter upravnih zadevah po vzoru ustavnih sodnikov. Če govorimo o javnosti sodstva, potem imamo državljani pravico vedeti in se seznaniti z morebitnimi ločenimi mnenji vrhovnih sodnikov. Uvedba možnosti ločenega pritrdilnega ali odklonilnega ločenega mnenja bo pripomogla k večji javnosti, k večji preglednosti in boljši utemeljenosti sodnih odločb najvišjih sodišč v državi. Še vedno pa se pri tej noveli pojavljajo tudi dileme in odprta vprašanja, ki puščajo različno interpretacijo. Izpostavljamo ukinitev dovoljenja revizije, ki po našem mnenju vodi k zmanjševanju dostopa do sodnega varstva. Sicer je prav, da se vloga Vrhovnega sodišča kot najvišjega sodišča, zadolženega za enotnost sodne prakse, krepi. Vemo, da je ravno neenotnost sodnih praks ena večjih ovir našega sodnega sistema. Želimo poudariti, da je Vrhovno sodišče največkrat tudi zadnja stopnička pred vložitvijo tožb na Sodišču za človekove pravice v Strasbourgu. Tukaj je naša država nosilka največjega deleža kršitev človekovih pravic, torej Vrhovno sodišče svoje naloge očitno ne opravlja tako, kot bi jo moralo. Zaskrbljujoč je namreč podatek, da Slovenija v Strasbourgu izgubi kar 94 odstotkov vseh primerov. Tudi nezavezujoča svetovalna mnenja Vrhovnega sodišča, ki jih bo le-to izdajalo že med postopkom pred sodiščem prve stopnje, so lahko problematične, s tem bodo posegla v postopek že na prvi stopnji in ne šele na zadnji, torej najvišji stopnji, torej potem ko je izčrpana pot pred sodišči prve in druge stopnje. Čeprav so mnenja formalnopravno nezavezujoča, bodo dejansko imela zavezujoč učinek, saj sodniki na prvi in drugi stopnji v praksi ne bodo odločali drugače. Če bodo torej vrhovni sodniki z mnenjem dejansko odločili v konkretnem sodnem postopku že na prvi stopnji – kako bodo ravnali v primeru vložene revizije? Na te zadeve opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba. Posebno poglavje, ki ni sprejemljivo za Novo Slovenijo, je nov način vročanja, ki ne zagotavlja zadostne pravne podlage za povečano dostopnost sodišč po elektronski poti. Ne zmanjšuje se stroškov niti za podjetja niti za državljane in pravosodje in vse zadeve niso prilagojene evropskemu pravnemu redu, vsaj kar se tiče e-vročanja. Naši amandmaji, ki smo jih vložili v drugi obravnavi pred matičnim delovnim telesom, so pomenili korak naprej v smeri večje in predvsem enostavnejše dostopnosti sodišč v vseh civilnih postopkih. Žal, koalicija naših amandmajev ni sprejela. Zato smo za plenarno zasedanje ponovno vložili amandmaje, s katerimi želimo izboljšati dostopnost in vročanje s strani sodišč po elektronski poti. V Novi Sloveniji bomo predlog novele Zakona o pravdnem postopku podprli pod pogojem, da bodo sprejeti tudi naši amandmaji.
Hvala lepa. Dr. Bojan Dobovšek bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Pred nami so spremembe, ki so že dolgo časa potrebne. Če pogledamo raziskave v sodstvu, vidimo, da veliko število ljudi se toži, pričakuje rešitev od sodstva, ker sami niso sposobni rešiti zadev, vendar pa je zaupanje v sodstvo po drugi strani zelo slabo. Kot je bilo že omenjeno, je največji pripad ravno na pravdnem postopku, zato tukaj največji problemi. Cilje, ki jih spremembe zasledujejo, vidim v tem, da gre za to, da je koncept in središče in teža vseh sprememb na prvi stopnji in da gre za to, da moramo slediti meritornim odločitvam. Kot veste, se sam zavzemam za teorijo, da je enkrat pot skozi sodišče, ne, da se zadeve vračajo na nižje stopnje. S tem se izoblikuje praksa, ki je zasledovana v tem predlogu. Pozdravljam tudi rešitev, ki se implementirajo iz tujine, na primer iz Avstrije, Nemčije, stopničasta tožba, in sicer zato, ker sledimo premoženju. To je bistvo teh postopkov. Predložiti in slediti premoženju. Seveda pri tako obsežnih spremembah – vidimo, da gre za okrog 130 členov – bo prihajalo do številnih problemov. Na nekatere je opozorila stroka, Zakonodajno-pravna služba, novi instituti, vloga Vrhovnega sodišča pri svetovalnem in ločenem mnenju in seveda vloga druge stopnje. Še vedno se mi zdi, da bodo možne izjeme in nejasnosti pri vračanju zadev na prvo stopnjo. Seveda, del teh sprememb bi se moral že po obstoječi zakonodaji izvajati, pa se, žal, ne. Zato opozarjam, da spremembe, ki bodo sprejete – odvisno, kako se bodo izvajale. Ideja, da mora sodnik že pred sodbo imeti v glavi vse elemente in na podlagi tega vpeljan pripravljalni narok, mislim, da je dober sodnik to zdaj že v praksi delal in gre samo za nekakšno implementacijo tega, kar bi že vsakdo moral delati. Zavlačevanje postopka in prestavljanje, tudi to je bilo možno izvajati po obstoječi zakonodaji, vendar menim, da se ni izvajalo zaradi tega, ker je druga stopnja vsekakor naročila prvi stopnji, da pa bi kljub temu lahko še upoštevali predlog strank. Se pravi, nekaj je že bilo mogoče izvajati, pa se ni izvajalo. Upam, da se po tem predlogu bo izvajalo. Kaj ta predlog prinaša? Prinaša spremembe in središče prve stopnje. Seveda pa pričakujem, da bo zraven sistemske rešitev tudi podporno osebje in druge rešitve. Kajti, če je tisto žlahtno sojenje na prvi stopnji, pričakujem, da se bo potem sodnike tudi ocenjevalo tako in bodo ustrezno s tem tudi napredovali, ne pa, da bodo nekateri hoteli direktno na drugo stopnjo, brez tistega žlahtnega sojenja na prvi, kjer je poudarek. Predlog v Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo v tej meri, ker prinaša dobre rešitve. Opozarjamo pa na to, da bo potrebna praksa in da bo treba nadzorovati izvajanje, da ne bo prihajalo do izjem, ki se bodo zlorabljale v praksi, da bo to postalo stalnica in se bodo zadeve še vedno vračale na prvo stopnjo. Zato zagovarjam še vedno načelo enkratne poti skozi sodišče, s tem se izoblikuje sodna praksa in se izgradi ugled sodišča. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Jasna Murgel bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, predstavniki Vlade, vsem prav lep pozdrav! Zakon o pravdnem postopku je eden od bistvenih procesnih instrumentov za razrešitev civilnih sporov. Meni je, moram reči, žal, da nas ni več danes tukaj. Zakon o pravdnem postopku je – ni mi težko ponoviti še enkrat, kar sem rekla na odboru – alfa in omega sodnih postopkov, 80 odstotkov postopkov se rešuje po tem postopku na sodiščih. Kazenskih zadev je bistveno manj kot civilnih postopkov, ki se rešujejo po tem postopku. Zato gre za zelo pomemben zakon, o katerem moramo zavzeti jasna stališča in se mu zelo dobro posvetiti, zato da so postopki pred sodišči, ki potekajo po tem zakonu, urejeni tako, kot je treba, in so lahko učinkoviti ter spoštujejo tudi vsa druga načela, ki jih pravdni postopek mora upoštevati. Namen civilnega pravdnega postopka je namreč rešiti civilni spor; torej doseči odločitev o spornem pravdnem razmerju oziroma o sporni pravici. Z novelo, ki jo obravnavamo poslanke in poslanci danes, skušamo sprejeti spremembe, ki bodo pripomogle k čim bolj pravilni in zakoniti sodni odločbi na eni strani ter k čim hitrejšemu in učinkovitejšemu sodnemu varstvu na drugi strani. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku predvideva mnogo rešitev, ki pripomorejo k modernizaciji pravdnega postopka, k bolj skrbnemu vodenju postopka in dobri pripravljenosti na naroke ter, ne nazadnje, k izboljšanju kakovosti odločanja. Razlog za sprejetje novele Zakona o pravdnem postopku pa ni le v potrebi po pospešitvi pravdnega postopka, ampak tudi v odločbah Ustavnega sodišča, s katerimi so bile delno ali v celoti razveljavljene nekatere določbe tega zakona ali pa je bilo ugotovljeno, da je ureditev v neskladju z ustavo. Nekatere odločitve Ustavnega sodišča zato zahtevajo spremembo ali dopolnitev določb veljavnega Zakona o pravdnem postopku – ljubkovalno ga pravniki imenujejo ZPP, ker dostikrat govorijo v kraticah – in to je ta zakon, ki je eden najpomembnejših, ki ga danes spreminjamo in danes je za pravosodje velik dan, ko se spreminja ZPP. Upam, da se vsi zavedamo tega. Poslanke in poslanci Stranke modernega centra se zavedamo pomembnosti kreiranja enotne prakse Vrhovnega sodišča ter kakovosti prava skozi prakso. Zato v povezavi s tem pozdravljamo ukinitev dovoljene revizije in s tem omogočanje dopuščanja revizije tudi v sporih, katerih vrednost ne dosega 2 tisoč evrov. Bistveno merilo obravnave bo tako pomembno pravno vprašanje. Prav tako pozdravljamo rešitev, ki bo pripomogla k zagotavljanju sodnikove integritete in moralne neodvisnosti ter njegove svobode govora, hkrati pa k izboljšanju kakovosti in prepričljivosti sodnih odločb; to je uvedba ločenih mnenj Vrhovnega sodišča. Ločena mnenja sodnikov so seveda izrednega pomena za razvoj prava. Smiselne se nam zdijo tudi predlagane novosti, kot so uzakonitev programa postopka in obveznega pripravljalnega naroka, saj so to rešitve, ki v hitrejši meri vplivajo na hitrejšo in kakovostnejšo izvedbo dokaznega postopka. V Stranki modernega centra menimo, da so predlagane rešitve dobrodošle, zato bom s svojimi glasovi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku potrdili. Naj še povem, da je zelo pomembno, da je tudi pri pripravljanju tega zakona sodeloval tudi dodeljeni sodnik, dr. Andrej Ekart, ki je tukaj, in drugi strokovni sodelavci, ampak dodeljenega sodnika – poudarjam sploh zato, ker nekateri izmed kolegov poslancev znajo omenjati dodeljene sodnike kot neke škodljivce, ki sedijo tam celo vrsto let in se pasejo na Ministrstvu za pravosodje. Naj si cenjeni kolega Dobovšek pogleda, kaj pomeni, ko je sodnik dodeljen na Ministrstvu za pravosodje, in kako lahko kakovostno prispeva k pripravi kakovostnega Predloga zakona o pravdnem postopku in kako učinkovito je lahko to, da se dodeli sodnik na delo na Ministrstvu za pravosodje. Mislim, da se tega instituta ministrstvo upravičeno poslužuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Mislim, da so na vrsti stališča, zdaj če imamo že razpravo in polemiko, se lahko tudi usedem pa kar začnemo. Drugače vidim, da eni ta mikrofon uporabljajo že za razpravo in polemiko s poslanskimi kolegi. Skratka, predmetne spremembe in dopolnitve Zakona o pravdnem postopku po oceni predlagatelja sprejemamo zato, da bi se okrepilo avtoriteto sodnika in njegove odgovornosti za voden postopek, ki mora biti učinkovit, kakovosten ter predvsem pravičen. V ta namen naj bi se tako sprejela predmetna novela Zakona o pravdnem postopku, ki sicer prinaša nekatere pozitivne rešitve, ko je na primer možnost podaje ločenih mnenj vrhovnih sodnikov, javne obravnave na Vrhovnem sodišču ter javne razglasitve odločb Vrhovnega sodišča po vzoru oziroma praksi Ustavnega sodišča. Pa vendar, po prepričanju Slovenske demokratske stranke bi morala biti v vseh teh primerih v sojenju v vseh senatih. Skratka, predlagane spremembe gredo res vsaj delno v rešitev, ki jo je za vzpostavitev preglednosti in javnosti in odgovornosti v pravosodju že v preteklosti predlagala skupina volivk in volivcev. Takšen predlog, ki je imel vse te rešitve in še mnogo drugih, sta takrat minister in tudi koalicija zelo vehementno zavrnila. Nekateri se v dvorani spakujejo, ampak dejstvo je, da so bile vključene te rešitve in še nekatere druge. Zadnja dejanja tako pravosodnega ministra kot Vlade pa tudi kot pravosodja v celoti pa kažejo, da dejansko ni interesa in je na nek način res malo mar tistim, ki so ta trenutek najbolj odgovorni v državi, da bi prišlo do res večjega zaupanja v javnosti v sodstvo, da bi prišlo do vzpostavitve odgovornosti v pravosodju. Včeraj, denimo, je bil izvoljen predsednik Vrhovnega sodišča, ki na nek način predstavlja kontinuiteto, nadaljevanje trenutnega stanja, miselnosti na samem vrhu vseh sodnikov in takšen način bi moral že zdavnaj ugasniti. Nesporno so reforme na področju pravosodja potrebne, in sicer takšne, ki bodo pravosodje v Sloveniji postavile na mesto, primerljivo nekim demokracijam z dolgoletno prakso. To pomeni na norme ali pa za norme evropskega tipa, na evropska izhodišča, na evropske, etične standarde, na evropsko strokovnost, na povprečno evropsko porabo sredstev, na povprečno število sodnika, kot je to v Evropi. To je tisto bistveno, kar v Sloveniji potrebujemo in kar je predmet številnih razprav in potreb in želja naših državljank in državljanov. Ne potrebujemo pa, spoštovani, rešitev, ki so žal tudi pri tem predlogu zakona na področju sodstva, ki ukinjajo institut dovoljene revizije. S tem se namreč zožuje individualni dostop do sodnega varstva pred Vrhovnim sodiščem. Tako se omejuje sodno varstvo in dostop do Vrhovnega sodišča. Skratka, s temi predlaganimi rešitvami omejujemo dostop do Vrhovnega sodišča. Predlagana rešitev v luči stanja v pravosodju po našem mnenju še poglablja nezaupanje v sodstvo. Najprej bi bilo namreč treba v pravosodju po našem mnenju urediti druge stvari, ki so v sodstvu še kako potrebne. Kot sem že povedala, vzpostavitev in predlaganje rešitve, ki bi zaupanje v sodstvo dvignile, še posebej z vidika vzpostavitve zagotavljanja poštenega sojenja, sojenja v razumnem roku, pravne varnosti in odgovornosti v sodstvu oziroma pravosodju. Vprašljivost številnih rešitev v predmeten zakonu je izpostavila tudi Zakonodajno-pravna služba, ki je k zakonu podala tudi številne vsebinske pripombe, ampak saj poznamo, kako ravna koalicija; ko jim prija se bomo sklicevali na Zakonodajno-pravno službo, ko nam to ne prija, stvari ignoriramo. Tako v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predloga ne bomo podprli. Bomo pa vsekakor skrbno spremljali izvajanje Zakona o pravdnem postopku, še posebej z vidika zagotavljanja pravičnosti ter spoštovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin v sodnih postopkih.
Hvala lepa. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Desus.
Hvala za besedo spoštovani podpredsednik! Spoštovane in spoštovani! Pred nami so spremembe in dopolnitve Zakona o pravdnem postopku, torej temeljnega procesnega predpisa. Gre za temeljito prenovo pravdnega postopka, ki temelji na domačih in tujih praksah. Priprave na to novelo zakona so potekale dolgo časa. Ministrstvo je opravilo številna usklajevanja in poizvedovanja pri sodiščih, zbornicah, tožilstvu in pri vseh ostalih zainteresiranih deležnikih ter tako pridobilo podatke o področjih, ki potrebujejo spremembe in posodobitve. Tako je bilo upoštevanih veliko pripomb, predlagatelji pa so preučili in vključili tudi primerjalno pravno ureditev. Kaj nam bi naj prinesla reforma pravdnega postopka? Predvsem hitrejše sodne postopke, seveda ob upoštevanju strankine pravice do poštenega sojenja. To pa bi dosegli s številnimi predlaganimi spremembami, kot je, denimo, uvedba obveznega pripravljalnega naroka, omejitev števila pripravljalnih vlog pred tem narokom, sprememba načina vročanja pošiljk, uvedba programa vodenja postopka, Vrhovno sodišče bo odslej lahko podajalo svetovalna mnenja, sodniki tega sodišča bodo podajali ločena mnenja in še bi lahko naštevali. V Poslanski skupini Desus menimo, da je zelo pomembna oziroma celo ključna sprememba ukinitev dovoljene revizije; torej tiste revizije, ki je vezana na vrednost spornega predmeta, hkrati pa se po novem dopušča revizija tudi v sporih, katerih vrednost ne dosega dveh tisočev evrov. S predlogom novele zakona se tako krepi vloga Vrhovnega sodišča, ki bo odslej v obravnavo vzelo le še tiste zadeve, za katere bo ocenilo, da vsebujejo pomembna pravna vprašanja in to ne glede na vrednost spornega predmeta. S tem se bo razbremenilo Vrhovno sodišče, zato lahko pričakujemo, da bo to privedlo do hitrejših odločitev in hkrati tudi do poenotenja sodne prakse. Izkazalo se je namreč, da je ravno poenotena sodna praksa glavni krivec [[…]]oprostite, neenotna sodna praksa glavni krivec za dolgotrajne in nepredvidljive postopke. Vrhovno sodišče ima veliko primerov in že težko sledi svoji sodni praksi, kar je zelo slabo za predvidljivost pravnih postopkov. Sedaj pa se pričakuje, da bo najvišje sodišče v državi odločalo v bistveno manj sporih, bodo pa zato odločitve kakovostnejše in enotnejše, kot so bile doslej. Menimo, da je to zelo pomembno. Niso namreč pomembna samo tista vprašanja in tisti spori, pri katerih je visoka vrednost spornega predmeta, ampak tista vprašanja, ki so pomembna za razvoj prava. Najvišje sodišče v državi se mora ukvarjati prav s slednjimi, s tem bo do revizije lahko prišel tudi, da rečem po domače, navaden državljan s primerom, kjer vrednost spornega predmeta ni visoka, gre pa za razrešitev pomembnega pravnega vprašanja. Do sedaj so si namreč dostop do Vrhovnega sodišča lahko izborile le močnejše stranke in tako je prevladoval individualni interes, s tem zakonom se postavlja v ospredje javni interes. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije smo prepričani, da se bo s sprejetjem tega predloga zakona pravdni postopek posodobil in bistveno izboljšal, zato ga bomo z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku je izjemno obsežen, saj vsebuje več kot 500 členov in v teh členih se urejajo pravila postopka, po katerih sodišče obravnava, odloča in odloča o sporih iz zasebnih in družinskih razmerjih in tudi o sporih iz premoženjskih in drugih civilnopravnih razmerij tako fizičnih kot pravnih oseb. Ob tem gre posebej opozoriti, da se lahko posamezni navedeni spori obravnavajo po posebnem zakonu, ki so v pristojnosti specializiranega sodišča ali drugega organa. Novela, o kateri danes razpravljamo, je obsežna in predstavlja eno največji sistemskih sprememb na tem področju. Sam osnovni cilj predlagane novele zakona je krepitev avtoritete sodnika in njegove odgovornosti za koncentrirano voden postopek, ki se mora odražati v končni kakovostni odločitvi. Treba je poudariti, da je tudi v času priprave zakonskega besedila bila opravljena javna predstavitev in izvedena so bila številna in dolgotrajna usklajevanja. Tukaj je vendarle treba izpostaviti, da je pomemben del predlaganega zakona rezultat ankete, v kateri so bile izpostavljene predvsem naslednje problematike: vračanje zadev na prvo stopnjo, neenotna sodna praksa, pozno vložene vloge strank, nepotrebna ali celo nesmiselne vloge stranke, slabo materialno, procesno vodenje ter pomanjkljivo in težavno vročanje sodnih pošiljk. Torej, že odgovor na to vprašanje, da zakon daje pravzaprav rešitev za vsa ta opozorila, daje nekako upanje, da gre za vendarle za izjemno pomemben zakon, ki bo seveda naredil, lahko rečemo, sistemske spremembe na tem področju. Izpostaviti je treba tudi, da se v zakonsko besedilo uvaja svetovano mnenje in ločeno mnenje vrhovnih sodnikov, ki prav tako stremijo k poenotenju sodne prakse. Mnenje predlagatelja je, da je neenotna sodna praksa ena glavnih ovir za hiter potek postopkov in tudi predvidljivost pravnih razmerij, zato se s predlogom zakona želi doseči prav to, torej poenotenje sodne prakse. Rešitev zakona gre tudi v smeri, ki se nanaša na omejitve pripravljalnih vlog, ki predstavljajo paket, ki ga je potrebno razumeti v skladu z načelom skrbnosti strank, ki nastopajo v pravdnem postopku. Pri tem lahko rečemo, da se od sodnika pričakuje, da bo postopek vodil ekonomično, od strank pa, da bodo glede svojih vlog skrbne, predvsem pa pravočasne. Omejitev pripravljalnih vlog se nanaša samo na pripravljalne vloge pred pripravljalnim narokom. Uvaja se tudi obvezen pripravljalni narok, ki predstavlja dobro pripravo na sam postopek, postopek pa, upamo, s tem postaja bolj osredotočen z uzakonitvijo programa vodenja postopka in tudi možnost pravnega sredstva v primeru razveljavljanja sodbe. Poleg ostalih številnih sprememb so nekateri roki za pritožbe podaljšani, kar upamo, da bo tudi posledično vplivalo na boljšo kvaliteto pritožb. Torej, zaradi vseh teh razlogov bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog novele zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Zakon o pravdnem postopku je brez dvoma eden pomembnejših zakonov na področju pravosodja, saj se po njem vodi skoraj 80 odstotkov vseh sodnih postopkov, in novela, ki je pred nami, prav gotovo prinaša kar nekaj ključnih sprememb. Vsekakor gre za pomembno materijo in področje, kjer je treba stvari izboljšati, sploh kar se tiče dolžine samih postopkov. Slovenci se radi pravdamo, to je nekakšno dejstvo in se to dejstvo tudi odraža v statistiki pripada na sodiščih. Kar se tiče trajanja postopkov, pa se sicer težave vsaj deloma zmanjšujejo, predvsem glede na upad števila obsodb, ki jih beležimo pred Evropskim sodiščem za človekove pravice, nikakor pa ne moremo reči, da je stanje optimalno. Sploh, če na primer pogledamo uveljavljanje zahtevkov iz gospodarskih pogodb, kjer sodni postopki trajajo malo več kot tri leta. To so zaskrbljujoči podatki in te pozitivne trende seveda zavirajo tudi varčevalni ukrepi, ki so bili in tudi so še usmerjeni tudi v sodstvo. Velik problem je tudi neenak položaj strank glede na to, pred katerim sodiščem so obravnavane. Razlike med trajanjem postopka so zaskrbljujoče. Na primer, če pogledamo postopek na Okrajnem sodišču v Ljubljani, v povprečju traja nekaj več kot 10 mesecev, na Okrajnem sodišču v Slovenj Gradcu, na primer, pa manj kot 5 mesecev. Zaskrbljujoči so tudi podatki glede trajanja postopkov pred delovnimi sodišči. Ti postopki trajajo v povprečju 14,2 meseca, več kot 50 odstotkov postopkov traja več kot eno leto. In tukaj gre za zelo občutljive primere. Izkoriščanja delavcev in tudi kršitev delovnopravne zakonodaje je vedno več in temu področju bi morali nameniti prav posebno pozornost. Tudi zaradi tega smo v Združeni levici vložili amandma, ki za delovne spore ohranja pravila revizije enaka kot do sedaj, ker se preprosto bojimo, da se bo v nasprotnem primeru stanje na tem področju še dodatno poslabšalo. Da bi utegnil ta poseg v praksi pomeniti veliko več negativnih kot pa pozitivnih učinkov, opozarjajo tudi sindikati. Zato pričakujemo, da bo koalicija še enkrat premislila, ali ni morebiti delovnopravno področje in področje zaščite pravic delavcev ob vseh poznanih kršitvah in izigravanj delodajalcev dovolj pomembno področje za to, da se ta pravila igre ohranjajo enaka kot do sedaj. In to je le eno izmed številnih vprašanj, ki ostajajo tudi po sprejemu amandmajev na matičnem delovnem telesu odprta. Če se na eni strani vsi strinjamo, da so na področju pravnega postopka potrebne spremembe, pa se ne moremo strinjati s tem, da se vztraja pri določenih spremembah, ki so sporne. In opozorila o teh spornostih glede omejevanja števila pripravljalnih vlog, glede edicijske dolžnosti strank in tudi glede instituta posvetovalnih mnenj Vrhovnega sodišča ostajajo na žalost preslišana. Na posamezne sporne določbe je opozorila državnozborska Zakonodajno-pravna služba, ampak tudi oziroma predvsem Odvetniška zbornica, Državno pravobranilstvo, Notarska zbornica in Vrhovno sodišče. Torej tisti, ki v teh postopkih nastopajo in najverjetneje najbolj od blizu vedo, katere rešitve niso primerne in katere bodo v praksi povzročale težave ali preglavice. Zaradi vsega navedenega smo v Združeni levici do predloga zadržani. Ne moremo se znebiti občutka, da želi ministrstvo sodne postopke skrajšati, vendar na račun omejevanja pravic samih strank v postopku. Že res, da je treba zagotoviti dosledno spoštovanje pravice do sojenja v razumnem roku, temu ne more nihče nasprotovati, ampak na drugi strani ne moremo tega doseči s krčenjem drugih pravic, ki jih imajo stranke v postopku, in z rešitvami, ki bi jih lahko imenovali nepremišljene. Ker ostaja vse preveč vprašanj odprtih in vse preveč očitkov, nenaslovljenih Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku v Združeni levici ne bomo podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. februarja. V razpravo dajem 14. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Drage kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister s sodelavci! Prepričan sem, da je ta vlada, pa bom zdaj rekel predvsem gospod Koprivnikar, tista vlada, ki želi aplicirati sodobne elektronske rešitve. Ne nazadnje je v dvoletnem akcijskem načrtu 2016–2017 Vlade na strani 33 v sedmem poglavju, ki ima naslov Učinkovita informatika, dvig uporabe e-storitev in interoperabilnost informacijskih rešitev, je v sklopu tega poglavja naveden ukrep reorganizacije državne informatike in konsolidacija kadrovskih virov na področju IT, po katerem se gradi sistem SI-CeV. To pomeni centralni sitem za e-vročanje, ki naj bi bil nared do konca leta 2016. Mi smo se s to problematiko ukvarjali, če smem poseči malo v jesen lanskega leta, ko smo govorili o noveli Zakona o davčnem postopku, ki ga je predlagala Vlada v okviru tako imenovane mini davčne reforme. No, mini je bila, reforma pa ne. Ampak, takrat je celo ministrica za finance oziroma državna sekretarka rekla, da amandma, ki smo ga vložili in dejansko želeli, da se v Zakon o davčnem postopku zapiše rešitev o e-vročanju, in je torej predstavnica Ministrstva za finance povedala, da je naš amandma vreden razmisleka. Zdaj smo pri drugem zakonu. Zdaj smo pri noveli Zakona o pravdnem postopku, tukaj sicer 14. člen govori o tem, da, citiram, »vloga v elektronski obliki se vloži tako, da se vloži v informacijski sitem sodstva.« Mi smo tukaj zelo eksaktni in natančni in pravimo v našem amandmaju Nove Slovenije, »Vloga v elektronski obliki se vloži tako, da se pošlje v elektronski predal sodišča.« Gre za tako imenovane varne elektronske predale. Danes jih podjetja in tudi fizične osebe poznajo. Imamo tehnološke rešitve, in tu bi želeli, da smo vendarle tudi na tem področju, na področju pravdnega postopka, tehnološko napredni. Veliko je govora o državni informatiki in tako dalje. Škoda, da danes ni tu gospoda Koprivnikarja, ki bi gotovo, sem prepričan, ta na amandma podprl, ampak mislim, da ga bo tudi gospod Klemenčič podprl. Torej, gre za to, da amandma poenostavlja vlaganje vlog na sodišča z uvedbo varnega elektronskega predala. Glejte, to ni elektronska pošta, to ni e-mail, gre za varen elektronski predal, ki ga sodišča poznajo, lahko si pa na spletni strani oziroma na spletnih straneh pogledate – zdaj nimam časa, da bi vam razlagal tehnologijo –, kako te zadeve preprosto delujejo. Se pravi, gre za to, da bi vlaganje vlog na sodišča bilo s pomočjo varnega elektronskega predala sodišč, kar je skladno z Evropsko digitalno agendo in strategijo Digitalna Slovenija 2020. Torej, Nova Slovenija sledi Evropski digitalni agendi. Ali je to kaj narobe? Ni. Nova Slovenija sledi s tem amandmajem strategiji Digitalna Slovenija 2020. Ali je to kaj narobe? Najbrž ne, saj je Vlada sprejela to strategijo Digitalna Slovenija. Torej, rešitev iz amandmaja bi znižala stroške elektronskega vlaganja vlog in tega izenačila s fizičnim vlaganjem vlog, saj bi se pomembno zmanjšali stroški za izpolnjevanje specifičnih tehničnih zahtev za elektronsko podpisovanje in vlaganje vlog. Tako gre preprosto za to, da sledimo Evropski digitalni agendi, da s tem amandmajem sledimo strategiji Digitalna Slovenija 2020, in gre preprosto za to, da se postavimo na stran tistih, ki zadeve na sodišča vlagajo, da jim omogočimo sodobno tehnologijo, ki je varna in ki je poceni. In kaj je potem tu narobe? Torej, res pričakujem soglasno podporo temu našemu amandmaju in se že vnaprej lepo zahvaljujem.
Hvala lepa. Besedo ima minister mag. Goran Klemenčič.
Hvala lepa, podpredsednik. Na kratko se bom odzval na predlog tega amandmaja, ki ga Vlada ne more podpreti. Z njim ni nič narobe, če bi bil podan pred 10 leti, recimo. Zakaj? Slovensko sodstvo ima danes od vseh državnih sistemov in podsistemov najbolje razvit sistem elektronskega vročanja. Letno Vrhovno sodišče oziroma letno slovensko sodstvo elektronsko vroči več kot 1,4 milijona pošiljk, s čimer zgolj iz naslova poštnine prihrani okrog 1,8 milijona evrov. Elektronsko vročanje za sodstvo strateško predstavlja enega ključnih stebrov elektronskega poslovanja. Bistveno pred katerimkoli delom državne uprave, Fursa ali NJU ali pa MP je razvilo ta sistem s pomočjo evropskih sredstev in deluje, v njega je bilo investirano zelo veliko. Je pa zaprt sistem. Sprejetje tovrstnega amandmaja na dolgi rok, ne rečem, da ne bi bil koristno. Na dolgi rok, ko bi država imela zakon, recimo, kot ga ima Nemčija, ki je zakon o vročanju in se tiče vseh postopkov v državi, ki bi bili potem urejeni, če zelo poenostavim, na enovit način. Od tega smo še daleč. Če danes to naredimo v ZPP, bomo imeli potem težave v ZKP in v drugih procesnih zakonih, ki so prilagojeni na sedanji sistem. S tem Slovenija gotovo in preverjeno ne krši eIDAS, ker ima zelo podoben sistem oziroma enak sistem, kot ga ima Avstrija, ki ima enako zaprt sistem in za sodstvo eIDAS tako izjemo tudi pozna. Povedano zelo preprosto: vaš namen je nesporno dober. Veste, da smo se tudi odprto pogovarjali z vami in smo razmišljali o predlogih, ki ste jih dali. Vendar, uveljavitev tovrstnega amandmaja preprosto ni združljiva z že obstoječim informacijskim sistemom vročanja v sodstvu in ta sistem dobro deluje, učinkovito deluje in bi pomenilo nesorazmerne finančne, informacijske in kadrovske rešitve, da bi vzpostavili povsem nov sistem, vmes pa ne vem, kaj bi se zgodilo. Skratka, mislim, da bomo enkrat morali mogoče tudi to razpravo odpreti, če bomo dejansko prišli do situacije, ko bomo govorili o zakonu o vročanju, ampak trenutno pa ne morem podpreti tega amandmaja, ker prinaša bistveno več tveganj kot pa koristi v sistemu, ki kar se tiče elektronskega poslovanja, je treba priznati, da je sodstvo bistveno dlje od preostalega dela, bomo rekli, širše državne uprave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Jasna Murgel. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav še enkrat v mojem imenu. No, gre seveda za strogo, kako bi rekla, procesni zakon, ki ima določbe, pri katerem en stavek, če ga spremenimo, lahko povzroči posledice za celoten postopek in tudi za več postopkov pravdnega, izvršilnega in za ostale, za katere velja ta zakon, zato je treba biti previden pri uvajanju novih inovativnih rešitev. Dovolite mi, da kot je praksa, lahko povem nekaj na splošno o zakonu, čeprav sem seveda o tem rekla na Odboru za pravosodje, ampak vendarle. Potem pa bom povedala še nekaj o vseh amandmajih, da se ne bom več oglašala. Posebej pomembna pridobitev, čeprav je že obstajala možnost, da sodnik vnaprej predvidi potek postopka in pripravi pravno podlago in usmeri, pove strankam, kako bo postopek potekal, se mi zdi ta dodatna spodbuda, dodatna obveznost za sodnika, da naredi program vodenja postopka. Bistveno je, kaj se naredi v začetku postopka, kako se ves postopek zastavi, od tega, katero pravno podlago bomo izbrali, na kakšen način se bomo odločili v začetku za vodenje postopka, je odvisen celoten postopek. Ampak velikokrat se to ni dogajalo, ker, spoštovani kolegi, norma, ki so jo sodniki imeli, recimo na pravdnem oddelku, na gospodarskem oddelku pravnega oddelka na okrožnem sodišču, je bilo 14 sodb na mesec. Pri tem pa je treba seveda povedati, da brez obravnav nimamo sodb. Torej, sodnik mora imeti razpisane obravnave, da lahko napiše sodbe, potem pa mora te obravnave voditi, vmes pa seveda napisati 14 sodb. So tudi možnosti za skrajšane postopke, spore majhne vrednosti in tako dalje, ampak zelo obsežno delo je, ki ga ima sodnik v enem mesecu, in če več dela, mora izdati več sodb, napisati več sodb. Sama sem imela to izkušnjo, da sem ne dvakrat na teden razpisala po nekaj obravnav, ampak trikrat tedensko, ker sem želela biti zelo pridna in učinkovita, potem pa sem lovila roke, ker fizično enostavno nisem skorajda zmogla napisati vseh teh sodb. Napisati sodbo ni mačji kašelj. V civilnih zadevah še toliko bolj, ker je treba obrazložiti, ker lahko tudi pridejo različna področja v poštev in tako dalje. Zdi se mi res pomembno, da se ta rešitev uvaja, da je potrebno, če se na začetku postopek dobro zastavi vsebinsko, potem je možnost, da bo vodenje postopka in njegova učinkovitost in tudi seznanjenost strank s tem, kaj namerava sodnik v okviru materialnega procesnega vodstva narediti, boljša in da bo postopek hitreje in učinkoviteje potekal. Pripravljalni narok. Dobro, ga spet imamo, če takšen, kot je zamišljen zdaj po novem, tudi verjamem, da bo prispeval k učinkovitemu postopku. Zelo se mi zdi pomembno tudi to, da bo zdaj, podobno kot je v kazenskem postopku, možnost, da se – že prej smo lahko ustno razglasili sodbo, ampak zdaj je dodatno dana ta možnost, da se lahko sodbo razglasi ustno in če stranka ne napove pritožbe, potem ni treba izdati pisne obrazložitve. To je, mislim da, po besedah kolegov iz kazenskih oddelkov bistveno pospešilo postopke, skrajšalo trajanje postopkov v kazenskih postopkih, ker če ne pišeš teh sodb, potem imaš čas, da pišeš druge. Sedaj sodniki sicer nimajo norme, imajo časovne standarde, ampak to je nek okvir, 14 sodb nekje na mesec. Poskusite napisati 14 resnih sodnih odločb, pa res bi rada videla, kako to gre, če bi vam šlo; poleg tega, da vodite vsaj šest, sedem obravnav na teden, za katere se je treba pripraviti. Samo toliko. Ne želim nobenega žaliti ali kakorkoli omalovaževati, ampak povem, da ta zakon ureja zahteven pravdni postopek, ki mora biti urejen in koncipiran tako, da seveda da sodniku večjo vlogo in to vlogo mora imeti in tudi poudarek mora biti na samem začetku postopka, da se celoten postopek dobro pripravi. Ampak tudi ta rešitev se mi zdi zelo koristna, da na koncu sploh obrazložitve ni treba izdati, čeprav je že obstajala v sporih majhne vrednosti, ampak tu se širi na vse postopke, in mislim, da bo to tisto, kar bo prispevalo. Me pa zanima, koliko bo dejansko postopkov, kjer stranka ne bo napovedala pritožbe, če ne bo šlo za spor majhne vrednosti. Ker v pravdnih postopkih zelo velikokrat imamo pritožbo. Sedaj teh statistik ne poznam, koliko je dejansko pritožb v odnosu na vse zadeve, ampak zna bistveno prispevati k hitrosti postopkov. Bistvenega pomena se mi zdi tudi širitev možnosti pritožbene obravnave na višjem sodišču, tako kot je povedal tudi predstavnik Združene levice pa tudi kolega Dobovšek, da se postopek konča na eni stopnji. Ja, dostikrat je to mogoče. Višja sodišča so se, po mojem mnenju, malo premalo posluževala te možnosti in potem je šla zadeva v, ne bom razlagala podrobnosti, in potem je šla zadeva na prvo stopnjo spet nazaj. To pomeni čakanje, tudi podaljšanje rokov, časovnih standardov in vsega tega. Potem to pomeni, nujno pomeni, da se postopek podaljša. Ta sprememba je dobrodošla, ker bo pomenila tudi skrajšanje sodnega postopka v primerih, ko bo ta možnost uporabljena, in sicer se spodbuja višja sodišča in se jim nalaga, da v več primerih kot doslej opravijo obravnavo, če jo je treba opraviti tudi na višjem sodišču, in odločijo, dokončno odločijo, ne pa, da razveljavijo zadevo in potem se odloča na prvi stopnji. Menim, da je tudi ena – še posebej mi ljuba – dopolnitev zakona je ta, da sedaj imamo pravno varstvo proti sodbi višjega sodišča, ki razveljavi sodbo prvostopenjskega sodišča. Razveljavi, vrne ponovno v odločanje, ampak nismo imeli pravne sankcije. Zakaj? Zato, ker bo sedaj višje sodišče pozorno, ali bo mogoče kdaj prehitro razveljavilo sodbo; pač, pošlje na prvo stopnjo, naj se oni ukvarjajo tam. Ne rečem, da v vseh primerih, ampak tudi so se dogajale takšne stvari. Bo razmislilo, ker doslej ni bilo pravnega sredstva, nisi se mogel pritožiti zoper to, če je sodba bila razveljavljena, nisi se mogel. Sedaj pa je možnost, da sicer v omejenem obsegu, ampak vendarle, da o tem odloči Vrhovno sodišče in bodo višja sodišča razmišljala, aha, saj nočem, da mi potem Vrhovno sodišče razveljavi to mojo sodbo, ali pa, da odloči drugače kot jaz v tej sodbi višjega sodišča. Morda bi se pa malo bolj potrudili, pa bomo spremenili odločbo, odločili meritorno, torej vsebinsko, o zadevi. Mislim, da bo tudi na ta način doseženo to, da bo manj vračanja zadev na prvo stopnjo in manj podaljševanja postopkov. Ta stvar se mi zdi zelo dobrodošla, spada v druge zadeve, ki so predvidene v postopku za njegovo učinkovitost. Kar zadeva amandma Nove Slovenije je že minister pojasnil, in tudi se strinjam z njim, ta direktiva dovoljuje izjemo in to so zaprti sistemi. Se pa sama tudi strinjam z Novo Slovenijo, da bi bilo treba narediti korak naprej in vsaj zastaviti stvari, da bi razmišljali o tem, da bi direktivo tudi za te sisteme upoštevali, ampak v bodočih spremembah Zakona o pravdnem postopku, ker sedaj moramo zagotoviti nemoteno delo sodišč na tem področju. Kar zadeva amandma, ki predlaga, da bi še vedno bila dovoljena revizija in ne samo dopuščena. To je večna debata med pravniki in tistimi, ki se ukvarjajo s pravosodjem, kaj je sedaj najboljša rešitev: ali samo dopuščena ali samo dovoljena revizija, kaj bi najbolje prispevalo k enotnosti sodne prakse. Imamo problem z enotnostjo sodne prakse. Imamo. Na sodišču, recimo, sem nekajkrat imela situacijo, da je stranka prinesla sodbo, vi ste odločili tako, ne vem, ali pa naše višje sodišče mariborsko je odločilo tako, oni iz Celja pa so v enakem primeru odločali drugače. Ljubljana pa tudi: morda ja ali pa ne; ali pa en senat tako, drugi tako. To spodbuja nezaupanje v pravo in tudi sodnik je pri takšnih primerih, ki jih ni bilo malo, v nerodnem položaju, ker ne ve, kaj je sedaj, ker ustaljene sodne prakse ni. Edino, na podlagi česar lahko odloča, so pravne norme in ustaljena sodna praksa lahko utemeljuje, da je prišlo do spremembe sodne prakse, ampak to je treba posebej utemeljiti. Zato glede na to, da so je tudi Vrhovno sodišče strinjalo s tem – ja, rekli boste, da bodo pač dobili manj zadev in so se zato strinjali. Ampak menim, da je vendarle treba narediti ta korak, da pridemo na ta način do enotne sodne prakse in da se tudi s tem pomaga sodiščem, da odločajo lažje in učinkoviteje v postopkih in potem posredno se bo s tem tudi pomagalo strankam, da bodo vedele, na kaj lahko računajo v postopku, kaj je v bistvu tisto pravilo, ki velja. Verjemite mi, dostikrat je na primer en senat višjega sodišča odločal v nekaj primerih – recimo, v primeru preživnin, preživninskega sklada, se dobro spomnim teh zadev, si se odločil po najboljši veri, kar misliš, da je prav, si se odločil, je bilo nekaj sodb višjega sodišča v eni smeri, potem pa čez nekaj časa – tuf, diametralno drugačna odločitev. In je imela ena in druga odločitev pravno argumentacijo, da drži eno ali drugo stališče. Zdi se mi, da je to bistvenega pomena, da zagotovimo enotno sodno prakso, čim bolj enotno sodno prakso, da imamo tukaj Vrhovno sodišče kot nek svetilnik in da se bistveno lažje do njega pride, tudi ta možnost svetovalnih mnenj, čeprav je novi instrument – jasno je, da nobenega novega instrumenta ne uvajamo brez odpora in če je neznan, nas skrbi, kako bo uveljavljen, kako bo z njim. Ampak meni se zdi, da bo to dobrodošlo, ker bo možnost, da pred tem, preden se postopek konča in pridemo do Vrhovnega sodišča po redni poti – če bi sploh lahko prišli, glede na dopuščeno revizijo in so tudi dopuščene revizije pomembna rešitev –, da se lahko že prej vpraša Vrhovno sodišče za mnenje, kaj je pravilno, kaj je pravilna pravna razlaga v določenem primeru. Marsikdaj se daje vtis, kot da se nekdo iz nekih vzgibov odloči v določeni zadevi tako ali drugače, ker ne vemo, kaj in kdo nanj vpliva, ampak je v bistvu marsikdaj, sploh tudi na podlagi te različne sodne prakse, problem se odločiti, ker enostavno je dovolj argumentov za eno in za drugo stran. Ne zaradi tega, ker bi zdaj nekdo se rad odločil v korist ne vem koga ali česa. In takrat sodnik nima izbire, se mora odločiti. Če je enotna sodna praksa, mu je lažje, če pa jo mora sam ustvarjati, je bistveno težje. Bistveno bolj usposobljeni, pristojni za ustvarjanje sodne prakse, enotne sodne prakse, so na Vrhovnem sodišču. Tako tukaj nekega enotnega stališča nikoli ne bo. Zdi se mi pa to, da je stališče Vrhovnega sodišča na tej strani, da bo sedaj samo dopuščena revizija, nekako odločilno – vsaj v mojem primeru je in v primeru naše poslanske skupine. Tudi tista razširitev revizije oziroma izjema za delovne spore se mi zdi nepotrebna, ker pač ne vem, zakaj bi zdaj samo to eno skupino izvzemali. Potem bi lahko govorili tudi o drugih skupinah, ki bi lahko bile upravičene zaradi različnih razlogov, da se jih obravnava drugače. Tako bomo tudi glede tistega amandmaja glasovali proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin. Izvolite.
Dober dan, poslanke in poslanci! Preden spregovorim o našem amandmaju na 14. člen, si bom tudi sam privoščil nekoliko izleta v splošno debato. Vse te spremembe. na katere sem opozoril tudi v stališču poslanske skupine, med drugim, recimo, stvar, ki jo mi zagotovo pozdravljamo, je to, da se bo pripravljal nek časovni razpored ali pa recimo temu časovni načrt obravnave teh stvari, vse te zadeve lahko prispevajo k boljšemu rezultatu. Kljub temu pa bi nekaj temeljnega še vendarle dodal. Vse te detajlne, pomembne, manj pomembne spremembe ne morejo obrniti slovenskega sodstva na boljše, če se sama mentaliteta sodnikov tudi ne bo bistveno spremenila; tudi, če sodniki in sodnice ne bodo šli v korak s časom. Tako si v tem duhu vendarle želim, da bi poleg teh tehničnih korakov se zgodil tudi kakšen vsebinski korak naprej. Zdaj pa bi se vrnil k našemu 14. členu. Nepoznavalcem so te stvari blazno komplicirane in na videz so tudi razlike zelo majhne. V obstoječem zakonu piše, da se lahko komunicira s sodiščem ali pa, da se lahko vlaga določene vloge, da se jih lahko vloži v elektronski obliki v informacijski sistem sodišča oziroma sodstva, mi pa to popravljamo, da se lahko vloži v elektronski predal sodišča. Na videz oziroma na prvi pogled izjemno majhna razlika, v praksi pa velika. Glavna poanta tega našega amandmaja je, da bi dejansko ta zaprti sistem sodstva, ker ima sodstvo nek svoj sistem, odprli tudi navzven in omogočili, da se sodstvo in njihovo elektronsko poslovanje razvija in da pri tem razvoju praktično sodelujejo vsi, ki se na te stvari razumejo, te stvari poznajo, imajo na teh področjih izdelane tudi že določene rešitve. Kot razumem pojasnila ministra in tudi poslanke Murgel, ste vsi v načelu ali pa v smislu vsebine naklonjeni temu našemu amandmaju, čutiti je pa odpor samega sodišča. Čutiti je odpor, da se sodišče noče posloviti od sedanjega sistema, ki ga ima. Poznavalci so nas opozorili, da ta sistem, ki ga Vrhovno sodišče uporablja za vročanje, da ni certificirano pri Evropski komisiji in da je šel skozi fazo preizkušanja le del programske opreme za izmenjavo sporočil, ki uporablja tako imenovani protokol AS4, pri tem pa seveda ne gre za tisti del opreme, ki ga dejansko sodišče v tej komunikacijah uporablja, oziroma gre za protokol, ki niti še ni v uporabi s strani Vrhovnega sodišča. Vem, da se te stvari zdijo komplicirane, da se zdijo težke, ampak bistveno sporočilo bi bilo, da po informacijah, ki so nam jih dali poznavalci, sistem, ki ga uporablja Vrhovno sodišče, ni certificiran pri Evropski komisiji in to bi moralo biti zaskrbljujoče in problematična pozicija in tudi v tej luči bi bilo treba ukrepati in zapisati zakon na način, da se lahko pri elektronskem vročanju zgodijo izboljšave. Kot je razumeti večino, se bo zaenkrat prisluhnilo željam Vrhovnega sodišča, da se tukaj ne zgodijo spremembe. Na nek način je enostavno razumeti Vrhovno sodišče, da odriva spremembe, ker vsakršna sprememba pomeni novo prilagajanje, pomeni novo učenje, nove težave. In seveda, najlažje je delovati z obstoječim sistemom, ampak če bo ta država, naša Slovenija, želela narediti korak naprej in če bomo želeli slediti kakšnim, recimo temu, baltskim državam, ki so vsaj pri teh zadevah ne samo korak, ampak dva koraka pred nami, potem mislim, da bi bil tovrstni amandma vsaj v tej fazi nujno potreben. Zato smo ga tudi še enkrat predlagali, potrebno pa bi ga bilo tudi sprejeti, zaradi tega, da se ustvari temelj, s katerim se lahko tudi sodstvo in pa samo e-vročanje še dodatno razvije. Tako vendarle upam, da še do kakšnega razmisleka pride in da se amandma vendarle sprejme.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 14. členu? Prosim, če se prijavite. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik, še enkrat. Ja, tudi sam še vedno gojim upanje, da bi le pri tem amandmaju Nove Slovenije k 14. členu, ki spreminja 105.b člen, prišlo do dodatnega razmisleka in vendarle potem do sprejema tega amandmaja. Imamo tipični primer, imamo tipično situacijo, ki seveda ni samo slovenska, je najbrž evropska oziroma globalna, ko tehnologija prehiteva regulativo. Na vseh področjih je tako, ne samo na področju sodstva in obžalujem, res obžalujem, da do tega prihaja. Obžalujem, da regulativa ali pa zakonodajna veja oblasti ne sledi razvoju tehnologije, ob vsem tem, da govorimo digitalna Slovenija, Digitalna agenda za Evropo, digitalizacija gospodarstva, uberizacija in tako naprej in tako naprej. Tega preprosto ne razumem. Ta 105.b člen v tem dopolnjenem predlogu zakona itak ima kar nekaj težav. Poglejte samo prvi stavek, kjer piše, »Vloga je pisna vloga, v fizični ali elektronski obliki.« Ja, seveda je pisna, kakšna pa je? Saj nihče ne ilustrira vloge ali pa naj piše vloge na notno črtovje! Oprostite, imam to asociacijo zdaj, glede na to, da je danes 150-letnica najpomembnejšega Straussovega valčka. Ampak je pisna, seveda je pisna. Mi ta pravi stavek popravljamo in pišemo bolj razumljivo in pišemo, »vloga se vloži v pisni ali elektronski obliki«. In zdaj ta informacijski sistem, spet dopolnjen predlog, ki ga zagovarja koalicija, »Vloga v elektronski obliki se vloži tako, da se vloži v informacijski sistem sodstva.« Ali vi mislite, da so informacijski sistemi nastali s pojavom računalnikov? Informacijski sistem obstaja, odkar obstaja človek! Zdaj, če smo dosledni, bi tudi tukaj morali malo bolj natančno artikulirati to določbo. Da je ta sistem zaprt – tega preprosto ne morem razumeti in ne kupim. Ljudje, ki seveda teh detajlov ne poznajo, si najbrž predstavljajo in zagovarjajo, da je zaprt sistem; ampak, ja, tudi varni elektronski predal je zelo zaprt in je zelo varen. V bistvu nadomešča klasičen poštni nabiralnik, ki ga imamo nekje na začetku ali na vhodu v dvorišče ali pa prišraufanega na hiši, odpiramo ga s ključem. Prav tako je rešitev tukaj takšna, je pa elektronska, ki ga odpiramo z elektronskim ključem in tako dalje in tako dalje, da ne grem zdaj v podrobnosti. Gospe in gospodje, mi se moramo zavedati, kaj pravzaprav prinaša digitalizacija. Mi se moramo zavedati, da Uber ni zgolj neka aplikacija, s katero si naročimo taksi, ki je sinonim za prevoz, da je Uber pravzaprav novi poslovni model. In da bo tudi sodstvo moralo v sodnem sistemu priti do uberizacije; kaj natančno bo to pomenilo, ne vem, gotovo gospod minister ve več, sem prepričan. Zadnjič sem razpravljal o uberizaciji bančnega sistema. Leta 2020 takšnih bank, kot jih imamo danes, ne bomo več potrebovali, zato se je treba zamisliti oziroma se morajo zamisliti tisti, ki pravijo, da Nove Ljubljanske banke pa ja ne bomo prodali. Ja, danes bi zanjo še nekaj dobili, čez tri, štiri, pet let je ne bomo več potrebovali in bo res staro železo. Toliko zdaj o tem v tem kontekstu digitalizacije. Se pa strinjam z gospodom ministrom, ki pravi, in tudi jaz večkrat pohvalim, kar se tiče e-Sodstva, je treba pohvaliti vse tiste, ki so e-poslovanju v sodnem sistemu odprli vrata. Ampak, zakaj ne bi še te malenkosti rešili, tako kot mi predlagamo v Novi Sloveniji z amandmajem k 14. členu? Sem zadovoljen, da je gospod minister povedal, da z našim amandmajem ni nič narobe. Gledamo pač malo naprej. In morda bi se nekdo, če bi bil ta amandma sprejet, moral podvizati, in če kje nastanejo problemi, jih je treba odpraviti. Za to gre. Gre za zelo preprosto rešitev, za katero smo res trdno prepričani, da tehnološke rešitve danes imamo in da jih je treba v sodobno zakonodajo tudi pripeljati, implementirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Najprej bi rada rekla, da so te spremembe zakona resnično zelo pomembne. V bistvu gre za reformo ZPP, zato menim, da bomo danes v Državnem zboru zmogli toliko pripravljenosti, da bomo ta zakon podprli. Pomembno je, da ta zakon sprejmemo, tudi zato, da bi naše sodstvo končno dobilo možnost, da svoje poslovanje modernizira, da se uvedejo vsi ti novi instituti, ki so v zakonu predvideni. Pomembno pa je tudi, da ta sprememba ZPP krepi avtoriteto posameznega sodnika, krepi tudi avtoriteto sodstva kot celote in je pomembna ta sprememba tudi zato, ker krepi položaj pravzaprav vseh sodišč, tako prvostopenjskih kot višjih ter Vrhovnega sodišča. In upam, da z možnostjo poslovanja po tem ZPP ne bo več toliko negodovanja oziroma toliko negativne razprave v Državnem zboru na račun našega pravosodnega sistema, ker sem prepričana, da se bo poslovanje bistveno izboljšalo. Rada bi povedala tudi nekaj v zvezi z amandmajem, ki ga je k 14. členu vložila Poslanska skupina Nove Slovenije. Najprej sem se v svoji razpravi želela obrniti na gospoda Tonina, ki je v stališču svoje poslanske skupine sprejetje tega zakona oziroma glas za s strani Nove Slovenije vezal na to, ali bomo v Državnem zboru sprejeli oziroma podprli amandma Nove Slovenije na 14. člen. Medtem je minister pojasnil, da seveda ta predlog Nove Slovenije je dober, da pa ni kompatibilen z elektronskim sistemom e-Sodstvo, ki danes omogoča pač vlaganje določenih vlog na sodišču, to je predvsem zemljiško-knjižnih predlogov, izvršilnih, registrskih, insolventnih predlogov. In kot sem razumela razpravo tudi spoštovanega kolega gospoda Horvata, člani oziroma poslanci Nove Slovenije razumejo, da bo ministrstvo prisluhnilo njihovemu predlogu, da je pa zaenkrat realizacija nemogoča. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko zaključimo razpravo o 14. členu? Ne še. Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik, da mi omogočate, da sem vztrajen. Rad bi še nekaj povedal, ker običajno, ko gre za kakšne predloge rešitev, potem se vedno vprašamo, kakšne so pa posledice za proračun Republike Slovenije. Finančnih posledic ta naš amandma na državni proračun nima. Jih nima. Sodišča bi morala imeti varne elektronske predale, ki jih posamezna med njimi že imajo. Na sodiščih je to znana rešitev. Po njem bi z vlogami poslovala v okviru informacijskega sistema, torej po tem amandmaju bi z vlogami sodišča poslovala v okviru informacijskega sistema, kot ga danes že imajo. Sedaj, ključna poanta, ki pa bi jo moral uvodoma povedati, pa je ta, da ta amandma povečuje dostopnost sodišč po e-poti, ne po e-pošti, po e-poti, brez nepotrebnih dodatnih zahtev. To je dodatna, mislim da, dokaj razumljiva argumentacija, zakaj je vredno podpreti ta amandma Nove Slovenije k 14. členu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dobro. Lahko zaključimo razpravo? Torej zaključujem razpravo o 14. členu. V razpravo dajem 103. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Po navadi je tako, da ko prvič razpravljamo o nekem amandmaju, da potem nekoliko širše zaokrožimo razpravo. Seveda sem poslušala prej utemeljitve Poslanske skupine NSi k njihovem amandmaju in dejansko se človek vpraša, tukaj se ponuja neka rešitev, ki bi naredila v našem pravosodnem sistemu nek korak naprej, nekaj novega, dodano vrednost, potem pa dobimo odgovore, da pač to ne gre, ker nimamo resursev, nimamo tega, nimamo onega. Se pravi, ko želimo narediti pa vendarle nekaj tudi konkretnega pri tem, da se stvari v slovenskem sodstvu morda pa nekako dvignejo na področju, pa dobimo odgovor, da se ne da. Mislim, da je to najslabši način, da govorimo nekaj, da se ne da. Niti poskusimo ne, ampak se ne da. Vi dobro veste, da posamezne zadeve, tudi prehodne odločbe, nekatere zakone pa uveljavitve posameznih odločb včasih postavljamo leta in leta naprej, ko bo že ne vem katera vlada in odgovornost povsem nekoga drugega. Tukaj gre samo za željo ali pa to, ali nam je do tega ali ne. Minister je prej uvodoma, mislim da, korektno povedal in pomembno poudaril tudi to, da gre za temeljni procesni predpis, ki se spreminja. 130 členov se spreminja. Sedaj pa govorimo o spremembah temeljnega procesnega predpisa, po drugi strani pa ugotavljamo, da so notri rešitve, ki so dejansko za državljanke in državljane slabe. Mi smo o tako imenovani reviziji že govorili, jaz sem uvodoma povedala v stališču poslanske skupine in tukaj ponavljam ponovno. Ni res, kar je bilo povedano v stališču poslanske skupine, mislim da Desusa, gospa Poropat, ko je rekla, ne dopušča oziroma revizija se dopušča itd. Ne, revizija se ukinja v tisti obliki, ki je bila. In to je pač problem. Dejstvo je, da predlagana ureditev – in zato tudi ta naš amandma, da se 103. člen črta – dejansko pomeni, da se zožuje dostop, individualni dostop do sodnega varstva pred Vrhovnim sodiščem. To je bistveno. In to je problem. Zakaj zožimo neke pravice? Seveda, sedaj boste rekli, zato da bodo pač postopki [[…]]Poglejte, mi imamo in to smo že večkrat povedali, iz leta 2013, 27. 3., ko je dala oceno Evropska komisija, notri zadeve, ki še sedaj niso uresničene. Ogromno je tega. Takih premikov pa minister do sedaj še ni predlagal, ki bi nas popeljale v tisto, kar nenehno govorimo, znižanje stroškov na posameznega sodnika, manjše število sodnikov in tako naprej. Sedaj imamo tu neke rešitve, mi smo tudi jasno povedali, s katerimi se strinjamo, absolutno, ampak povedali smo pa tudi pomanjkljivosti. In tako kot je sicer, pač ta koalicija niti enemu amandmaju, ko gre za res neke pomembne zakone, ne prisluhne. Manjšanje pravic – mislim, da naš pravosodni sistem pa ni na taki točki, da bi si lahko dovolili še kakšno manjšanje pravic. Že itak imamo težave. Če bi bila ironična, bi pri prejšnjem členu, ko je govorila kolegica Jasna Murgel, ki nedvomno ima izkušnje iz sodnih dvoran, da je sodne odločbe težko pisati, odgovorila: res jih je težko pisati. Po eni strani jih je težko pisati, če hočeš biti pravičen, po drugi strani pa, če moraš pisati sodbe na nedovoljen način, na nedovoljen kraj, na nedovoljen način in to oblikovati v neko sodbo, moraš biti prekleto ne več sodnik, ampak kakšen čarodej. In za take stvari si pri nas vzamemo čas in ni noben problem in pišemo neumnosti. Pač, poglejmo! Po drugi strani je Vlada, ko je podpisala oziroma koalicija je podpisala koalicijsko pogodbo – poslušajte, kaj ste zapisali: »Glavno poslanstvo te vlade je zato ponovitev vrnitve zaupanja ljudi v državo in njene temeljne stebre državotvornega delovanja.« Ja, kako? Kakšno zaupanje pa je to, če državljanom celo pravice zožujemo? Potem sledi: »Pomemben vidik je tudi razvoj na področju človekovih pravic in enakih možnosti.« Potem pa imamo naštete neke kriterije, ki naj bi jih pravosodje uresničilo. En od tega je tudi večji boj zoper gospodarski in bančni kriminal. Povejmo, kaj smo tam naredili, koliko jih imamo za zapahi. Nič! Praktično nič. Po drugi strani za iste zadeve, ko govorimo o komisiji Anžeta Logarja, dvoje sodišč na različnih krajih poda različno odločitev. Kje je tu pravna praksa, ko gre za pomembne dokumente? In potem je seveda trajalo ne vem koliko časa, da je pač ta komisija prišla do nekih ključnih dokumentov. To so problemi našega pravosodja, tisti ključni! In sedaj mislim, da je ta tako imenovani 103. člen, ki sedaj govori o ukinitvi dovoljene revizije, neumesten in neprimeren za ta čas. Ne nazadnje tudi to, kar je minister pojasnil, zakaj naj bi prišlo do te ukinitve, ne odtehta tega, kaj posledično ta ureditev prinese – manjšo dostopnost. Manjše dostopnosti si ta trenutek v tej Sloveniji ne moremo privoščiti. Mislim, da si je ne bi mogli privoščiti niti, če bi bili časi kako drugačni. Ampak mi moramo sodni sistem prevetriti, urediti stvari, zmanjšati število sodnikov, pogledati konkretno, zakaj kakšnega sodnika kam predlagamo. Urediti tudi odgovornost, o kateri smo že govorili. Pozdravljam tisti del, kjer bo lahko vidno vsaj delček tega, kaj – seveda samo na eni instanci – počnejo sodniki. Morali pa bi jo razširiti na vse. Tako kot se vidi za nas, funkcionarje, kaj počnemo v Državnem zboru; vsako glasovanje se vidi, kako se odločamo. Je treba pač poskrbeti, da tudi tisti, ki delajo v pravosodnem sistemu, da se tudi jasno vidi. Saj poglejte, če delaš pošteno, stojiš za svojo odločitvijo. Vsakemu se lahko zgodi napaka. V redu, jo pač tudi poveš. Ne govorimo o tem. Govorimo, da pač imamo pravosodni sistem in s temi rešitvami, ki so danes – nekaterimi –, prav nič ne gre v smeri, da pride do neke odprtosti. Še bolj bomo omejevali, še bolj bomo sistem zapirali in mislim, da te rešitve niso ne v smeri tega, kar ste obljubljali državljankam in državljanom v koalicijski pogodbi, še manj pa so v smeri tistega, kar si je pravosodno ministrstvo dalo pod prioriteto. Oglejte si, kaj je prioriteta koalicijske pogodbe. V prvi vrsti govori o tem, da bo prišlo do večje vključenosti državljank in državljanov tudi pri spreminjanju zakonodaje. Ne vem kolikokrat se je prisluhnilo mogoče Odboru 2015. Saj če ti nekdo politično ne paše, to še ne pomeni, da nima vsebinsko korektnih, dobrih predlogov oziroma vsaj predlogov, o katerih bi se dalo pogovarjati, morda poiskati skupne rešitve, ne pa samo najprej v prvi vrsti vehementno reči skoraj, da to so neumnosti, potem v nekem drugem postopku čez pol leta nekaj od tega potegneš ven in se s tem strinjaš. In ko te nekdo opozarja, da pa so stvari, ki niso dobre – pa spet z glavo skozi zid! Upam in še enkrat upam, da ne gre samo in zgolj za to, ker pač ima pravosodni minister do Slovenske demokratske stranke nek odpor in pač glede na to, da vse, kar mi rečemo, bo na nek način poiskal razloge, da do tega pa vendarle ne bi prišlo, vsaj do razmisleka ne. Mislim minister, da to ni smešen, to je dejstvo. Veste, včeraj tudi, ko se je nasprotovalo neki odločitvi za predsednika Vrhovnega sodišča, ne nazadnje je glasovanje pokazalo 47 glasov – jaz bi se nad tem zamislila, glede na to, kakšno koalicijo imate. 47 glasov – to je pičlost. Pač, smo opozarjali, v čem je problem, da nekomu lahko danes delaš krivico tudi zato, ker stvari niso transparentne. Pri tej ključni transparentnosti pa ne gremo naprej. Tega nočemo slišati. Mislim, da ta rešitev, da se ukinja revizija in s tem, kar se je dalo pojasnilo, v čem naj bi bil razlog za to odločitev, ne odtehta tega, da je zdaj dostop državljanov do tako imenovanega, pač individualni dostop, zožen in omejen. To je slabo in to je slaba rešitev, zato mi predlagamo črtanje. Se bom pa še po potrebi oglasila. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Teja Ljubič. Izvolite.
Predsedujoči, najlepša hvala za dano besedo. Torej, danes obravnavamo predlog novele Zakona o pravdnem postopku, ki nedvomno prinaša kar nekaj pomembnih novosti. Ena izmed najpomembnejših je zagotovo tudi ta, da se ukinja dovoljena revizija, kar pomeni, da bo po predlagani ureditvi mogoče samo še dopuščena revizija. Torej s predlagano novelo se odpravlja, če lahko tako rečem, ta vrednostni kriterij, ki sedaj določa, da je sedaj revizija dovoljena v sporih, kjer vrednost spornega predmeta presega 40 tisoč evrov, če govorimo o civilnih zadevah, oziroma 200 tisoč evrov, če govorimo o gospodarskih sporih. V vseh sporih, ostalih sporih, pri katerih je vrednost spornega predmeta nižja od teh navedenih zneskov, pri čemer ne sme biti manjša kot 2 tisoč evrov, pa je revizija mogoča samo, če jo Vrhovno sodišče dopusti. Iz pravne teorije in tudi iz sodne prakse v bistvu izhajata dva namena revizije. Prvi namen je ta, da se zagotavlja pravilna in zakonita sodna odločba v nekem konkretnem sporu. Drugi namen pa je zagotovo tudi enotna uporaba zakonov oziroma zagotovitev te enotne sodne prakse. V prvem namenu gre za varovanje predvsem interesa strank, medtem ko gre v drugem primeru pa za varovanje javnega interesa. Glede na to menim, da so v bistvu predvsem nižjestopenjska sodišča tista, ki so poklicana, da varujejo interese strank. Vrhovno sodišče pa mora biti tisto, ki zastopa oziroma zavaruje ta javni interes. Tudi Ustavno sodišče je v eni izmed svojih odločb jasno poudarilo, da v bistvu primarna naloga Vrhovnega sodišča ravno ta, da varuje javni interes; torej, da se ukvarja s precedensi, katerih bistvo ni v izreku, ampak v sami obrazložitvi, torej v razlogih, zaradi katerih je Vrhovno sodišče neke odločitev sprejelo, tako kot jo je. Seveda, če torej želimo, da Vrhovno sodišče uresničuje to svojo vlogo, ki mu na nek način pripada – torej, da pravo razjasni, ga poenoti, skrbi za njegov razvoj –, mu moramo za to omogočiti tudi ustrezne pogoje. Da lahko Vrhovno sodišče tako deluje, ga je potrebno najprej razbremeniti, zato da se vrhovnim sodnikom omogoči, da imajo čas za poglobljene in tudi izčrpne analize posameznih primerov. S tega vidika ne moremo na eni strani pričakovati, v bistvu dopuščati nek širok in odprt prostor in dostop do Vrhovnega sodišča, po drugi strani pa od Vrhovnega sodišča v bistvu pričakovati neke kvalitetne odločitve in da bodo te sprejete v nekem čim krajšem možnem času, ker to tako ne gre. Naj samo za ilustracijo podam iz letnega poročila o učinkovitosti in uspešnosti sodišč za leto 2015 – vzela sem pač podatke za leto 2015, ker podatkov za leto 2016 namreč še ni –, izhaja, da je bil pripad novih zadev na Vrhovno sodišče 3 tisoč 469 zadev, pri čemer pa Vrhovno sodišče v letu 2015 imelo v reševanju 5 tisoč 41 zadev. To ni tako majhna številka, še posebej ne, če tukaj potegnemo črto, da se Vrhovno sodišče ukvarja s temi težkimi primeri. Naj še enkrat poudarim: Vrhovno sodišče se mora res ukvarjati s temi najtežjimi primeri, torej primeri, ki seveda prinašajo neko dodano vrednost za sam pravni sistem, z vsemi ostalimi primeri pa se morajo ukvarjati nižja sodišča. Če bo Vrhovnemu sodišču omogočeno, da opravlja to svojo vlogo, bo to nedvoumno lažje tudi za nižjestopenjska sodišča. Ker v bistvu dejstvo je, da takrat, ko so zakoni dvoumni, protislovni oziroma so nepopolno urejena neka pravna razmerja oziroma položaji, se lahko sodnik pri odločanju opre na sodno prakso, če ta obstaja, in mu je zaradi tega bistveno lažje potem odločiti v nekem konkretnem primeru. Po predlagani noveli se ne omejuje dostopa do Vrhovnega sodišča, ampak se v bistvu dostop do Vrhovnega sodišča zagotavlja vsem pod enakimi pogoji. Ker revizija se sedaj omogoča tudi v sporih, ki ne dosegajo vrednosti spornega predmeta 2 tisoč evrov, ker dejstvo je, da v bistvu pomembno pravno vprašanje ni vedno povezano z višino spornega predmeta. Torej, zato menim, da se s predlagano ureditvijo Vrhovnemu sodišču da možnost za zagotavljanje te večje usklajenosti sodne prakse, ki bo zagotovo pripomogla h kakovosti delovanja sodstva in tudi večji pravni varnosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Goran Klemenčič. Minister, izvolite.
Hvala lepa. Na kratko, zdaj se lahko samo pridružim k temu, kar je povedala vehementno poslanka Ljubič, tako da mi marsičesa ne bo treba ponavljati, bi se pa rad na kratko odzval na vprašanje, češ ukinjanja revizije. Kot rečeno, ne ukinja se revizija, ukinja se dovoljena revizija. Razlogi so bili zelo skrbno pretehtani. Veliko diskusij je bilo v strokovni javnosti, med različnimi deležniki, z akademsko stroko, tudi s tujino. Moram reči, da tukaj smo prišli do, bomo rekli, velikega konsenza: v stroki, v akademiji in v deležnikih v pravosodju, da je to pravi korak, da je korak v pravo smer. Ne morem pristati in mislim, da je nekoliko populistično rečeno, da se ljudem s tem jemlje neka pravica, kar je prej na nek način oziroma ne nek način zelo direktno tudi rekla poslanka SDS, ki je imela besedo. Veste, danes, če se na glavo postaviš – po domače povedano – pa imaš spor, ki ne presega dveh tisočev evrov, to pa so lahko pomembni spori za veliko ljudi, lahko gre za kakšne, bomo rekli, preživnine, manjše odškodnine, neplačane honorarje in tako naprej, ti nikoli ne boš prišel do Vrhovnega sodišča, ker je to po sedanji ureditvi nemogoče. Pod dva tisoč evrov se sodna praksa sploh ne more prebiti do Vrhovnega sodišča, razen preko zahteve za varstvo zakonitosti, če jo vloži državno tožilstvo, kar je pa izjemno in tako naprej, redko. Tam imate vse to, kar je poslanka, ki je prej govorila, povedala: 40 tisoč evrov in tako naprej. Na Vrhovno sodišče pridejo včasih zadeve, ki pravno niso zahtevne, vendar za njimi stoji močan interes, ne mislim osebni, ker govorimo o civilnih zadevah, ker gre pač za ne vem 100 tisoč evrov in tako naprej ali pa milijone. Kar s to spremembo uvajamo, je, da po vzoru najboljših praks iz tujine omogočamo dostop do Vrhovnega sodišča za vse enako. Če sem malce populističen, imamo samohranilko, ki ima spor, ker ji nekdo ne plača po podjemni pogodbi tisoč evrov ali pa 500 evrov, in pa za multinacionalko, ki je z nekom v sporu za milijonski znesek. Če gre za pomembno pravno vprašanje, imata zdaj enak dostop do Vrhovnega sodišča. Vrhovno sodišče bo pa seveda s tem prevzelo tudi veliko odgovornost, ker bo dobilo manj zadev, vendar tiste, ki bodo, bodo morale biti kvalitetno rešene. Na koncu samo še ena kratka statistika, ki bo mogoče v okviru te razprave tudi pomenljiva – Italija. V Italiji vrhovno sodišče, zato ker ima – če malo poenostavim – podoben sistem, kot ga imamo danes mi, izda 30 tisoč civilnih judikatov letno. 30 tisoč civilnih judikatov letno! Veste, koliko jih izda nemško vrhovno sodišče? V Nemčiji, kjer imamo preko 80 milijonov ljudi – 3 tisoč. Manj, kot jih ima naše Vrhovno sodišče. Veste, koliko jih izda švedsko? Sto na leto! Vendar so to tiste odločitve, ki so pomembne za sodno prakso in se včasih tikajo, bomo rekli, najmanjšega delovnega človeka, včasih pa velikih korporacij. In to je to, kar smo želeli doseči. Kar se pa tiče, da se ne bom kasneje oglašal, kar se tudi tiče vprašanja revizije – glede delovnih sporov. Zavedamo se in smo komunicirali o tem tudi s sindikati, da gre pri delovnopravnih sporih za odločanje o stvareh, ki imajo zelo daljnosežne posledice za posameznika, kot je odpoved delovnega razmerja ali kaj podobnega, ampak to velja tudi za marsikakšen drug spor, za ljudi, ki so v sporih ali glede avtorskih podjemnih pogodb, ali zaradi kakšne odškodnine, ali v medosebnih družinskih sporih, saj ni važno, pa tega dostopa sedaj niso imeli. Ta problem bomo reševali skozi Zakon o kolektivnih tožbah, ki je na ministrstvu že pripravljen, okrog katerega so že bile javne razprave, in verjamemo, da bo v kratkem prišel tudi Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa, minister. Kolegice, kolegi, želi še kdo razpravljati? Vidim, da ja. Gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. No, jaz še vedno vztrajam pri tem, da takšna rešitev, ki je zapisana v 103. členu, ni dobra in ni koristna. Če bomo govorili, da je nekdo zasipan z delom, zdaj mu bomo sprostili, naj bo to organ, ki je samo za tako imenovane velike stvari, potem lahko stvar zbanaliziramo na takšen nivo, da rečemo, da pa naj sploh ne bo več pritožbenega organa, nobenega. In pustimo vse skupaj, pa bomo najhitreje. Te bodo pač na prvi stopnji obtožili, pa gremo, pa konec, pa ne boš imel več nobenih pravic in možnosti, pa ne bo sodnih zaostankov. Samo povejte mi potem, kje živimo oziroma kje bomo še živeli. Čeprav tudi zdaj, ko imamo številne možnosti, seveda vemo, kaj se dogaja. Naš sistem pač, menim, da ni takšen, da takšna rešitev koristi. In tukaj gre, pa kakorkoli zdaj obračamo, za zoženje dostopa do sodnega varstva in pravnega sredstva. Ker pa je minister že odprl tudi 125. člen, podal tudi nekatere odgovore, pa vendar, glejte, še enkrat razmislek. Tukaj pa gre res tudi o tako imenovanih delovnih socialnih sporih, ki so v naši državi ali pa med ljudmi res velik problem. In s čim vse se ljudje srečajo in kaj vse se dogaja, mislim, da je pa tukaj res treba še dodaten razmislek in morda napor, minister, da vendarle se najde neka pot, da premislite in morda to vzamete ven, dokler ni nekih drugih rešitev. Ker veste, mislim pa, da tukaj pa dovoljene revizije bi morali ohraniti. Ker to, kar se dogaja in kaj vse imajo, saj tudi verjetno tudi vi veste, tudi vi slišite te stvari, so velik problem in po mojem tu delamo veliko škodo. Veliko škodo. Prihaja tudi do različnih odločitev za iste ali podobne stvari. Problemi se odpirajo, vedno so neke nove stvari, ki se tukaj pojavljajo in ki niso vredne neke socialne in tudi pravne države ne. So pa tudi na drugi strani zelo težko dokazljive, to vsi vemo, kako gredo ti postopki. Tako dajte, minister, vsaj v tem 125. členu, dokler ni nekih boljših rešitev, pa vendarle razmisliti o tem. Saj se marsikaj da narediti tudi z, ne vem, ali prehodnostjo ali kakorkoli že. Vi ste povedali, kje naj bi se zdaj neke stvari reševale, ampak tega ni. Ta trenutek bo stvar samo zamrla na tej stopnji in potem ko bo, če bo, a veste, bo lahko že vse drugo ali pa tudi prepozno za marsikoga. Hvala.
Odgovarja minister za pravosodje, za njim pa gospod Igor Zorčič. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, predsedujoči. Še enkrat, ničesar ne ukinjamo. Tudi v primeru delovnopravnih sporov ne. In vi, verjamem, da to veste. Mi samo pravimo, da Vrhovno sodišče, ko dobi revizijo, pa naj gre za spor za 5 evrov, za spor v delovnem razmerju ali pa za spor v milijonih, mora se opredeliti do tega, ali je pravo v konkretnem primeru že zadostno ustaljeno, da je lahko odločitev višjega sodišča dokončna. Če ni, in strinjam se z vami, mi imamo problem z enotnostjo sodne prakse, tudi na tem področju, takrat bo Vrhovno sodišče odločilo in bo odločilo hitreje, kot odloča zdaj, ko ima tisoče in tisoče primerov. Nekateri so čisto preprosti in veliko je potrditev, tudi na Vrhovnem sodišču, odločb višjih sodišč, pri čemer pa se ljudem daje včasih neupravičeno upanje, pa se jih pošilja od Poncija do Pilata, pa skušajmo iti še Vrhovno sodišče. Zdaj boš vedel, boš odložil revizijo, boš dobil zelo hiter odgovor, če bo Vrhovno sodišče odločilo, da pač revizija ni dopuščena, zato ker ne gre za problem neenotne sodne prakse, in bo zadeva zaključena; ne na prvi stopnji, to je po drugi stopnji in na koncu na tretji stopnji. Veliko smo o tem razmišljali, lahko nam verjamete ali ne, in verjamemo, da gremo v pravo smer. Ne z glavo skozi zid, gremo v smer, v katero je šla večina Evrope. Kot rečeno. In na ta način so tudi poenotili sodno prakso. Samo še zadnje, prej vam nisem na to odgovoril, ne bi rad polemiziral, ampak vseeno: ni še bilo Zakona o pravdnem postopku, ki bi imel toliko določb, ki bi povečevale transparentnost delovanja sodstva, kot je ta novela zakona. Od ločenih mnenj, javnih sojenj, javnih razglasitev sodb prav na Vrhovnem sodišču, da o sodnem redu, slikanje in tako naprej ne govorim. Zato vendarle nekoliko, bomo rekli, ne bom rekel zaboli, zaskeli, to bi bilo nekoliko preveč otročje, ampak v glavnem ni preprosto res, če govorite, da ta zakon še bolj zapira sodstvo. Hvala.
Replika Anja Bah Žibert, izvolite.
Minister Klemenčič, jaz sem si zapomnila vaš priimek, dejstvo je, da če bi me prej poslušali in če bi bili korektni – ampak jaz prihajam iz vrst SDS pa razumem –, bi slišali tudi to, da sem pohvalila tisti del, ko prihaja do določenih sprememb. Povedala sem tudi, da so bile takšne spremembe predlagane nekoliko nazaj s strani volivk in volivcev, pa ste takrat zadevo vehementno zavrnili. Danes v ta predlog zakona kar nekaj teh rešitev povzemate. Niso pa seveda povzete vse in seveda tiste, ki so tam notri, podpiram, ker menim, da prinašajo dodatno korist, prinašajo še večjo transparentnost in predvsem to, da bodo državljanke in državljani začeli ponovno verjeti v naš pravosodni sistem, v katerega sedaj ne verjamejo. Povedala pa sem, da se mi zdi, da se stvari zapirajo. In to je tako imenovana dovoljena revizija. Pač, za tem stojim, povedali ste to [[…]]Seveda je v nekem gledišču – ne bom rekla, da nimate prav, ampak to sem tudi prej povedala tudi v razpravi, če ste me prej poslušali. Da se mi zdi, da podlaga za to, zakaj to uvajate, ne odtehta tega, kaj se s tem jemlje. Pač mislim, da v tem trenutku slovenski pravosodni sistem ni na takšni točki, da bi bilo vredno to jemati. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Igor Zorčič, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, ekipa, kolegice in kolegi! To je vprašanje, ki tudi pri meni vzbuja določene pomisleke. Če se izrazim v današnjem pravosodnem žargonu, bi lahko rekel, da imam mogoče glede tega ločeno odklonilno mnenje. Dopuščena, dovoljena revizija je, lahko jo tretiramo kot relikt preteklosti. Razumem vse te namene, ki jih ministrstvo pri svojem predlogu zasleduje, pa vendarle menim, da rešitev, ki jo ponuja ministrstvo, daje neko sliko o tem, kakšna naj bo naša pravosodna politika na področju reševanja civilnih sporov v prihodnosti. Glede tega imam en pomislek. Prej smo slišali razlago, ali se kaj ukinja ali ne – strinjam se, gospod minister, z vami, da se revizija s tem ne ukinja. Se pa ukinja ena posebna pravica tistih, ki imajo še sporni del nad 40 tisoč evrov, ki so doslej dobili, recimo temu, bianco karto, zato da so vložili revizijo, poslej pa te možnosti ne bodo več imeli; skratka, morali bodo zaprositi tako rekoč Vrhovno sodišče in bo to po svoji odločitvi revizijo dovolilo ali pa ne. Hočem oziroma želim povedati, da z reševanjem tega vprašanja naslavljamo eno temo, ki bi se ji morali mogoče tudi v okviru tega zakona malo bolj posvetiti, in to je, ali naj vse spore obravnavamo enako in ali naj uvajamo nekakšno pravosodno uravnilovko, kar se mi zdi, da do mere s tem predlogom tudi delamo, ali pa so spori glede na velikost zneska različni. Morda se v tem delu ne strinjam z vami, da primerjamo samohranilko na eni strani in na drugi strani korporacijo. Primerjajmo dve samohranilki, eno, ki ima znesek, ki ga želi tožiti, v vrednosti, recimo, 2 tisoč 500 evrov, in druga, ki ima 100 tisoč evrov, pa nima nobenih drugih prihodkov – mogoče gre za stanovanje. Ti dve pa sta primerljivi in vprašanje, ki se postavlja, je, ali bo naš pravosodni sistem, naš civilni postopek nudil prednost tisti, ki ima večji znesek, ali pa bo obe obravnaval enako. Pa je morda tisti, ki terja večji znesek, ker morda rešuje svoj prvi stanovanjski problem, 100 tisoč evrov bolj pomembnih kot teh 2 tisoč 500. Zdaj to ugibam, ampak to so hipotetične možnosti. Na nekih forumih, kjer smo razpravljali tudi o ureditvi pravdnega postopka, sem predlagal – pa naj bo to v razmislek vsem, ki poslušajo to današnjo sejo –, da bi moral biti pravdni postopek urejen na način, da so določeni spori glede na svojo vrednost prednostni. Poznam primere podjetij, ki imajo, recimo, letne prihodke 500 tisoč evrov, govorim na pamet, pa potem spor, neplačan posel, v vrednosti 150 tisoč evrov. To je spor, ki lahko takšno podjetje pokoplje. Na drugi strani imamo podjetja, ki imajo, recimo, na leto 100 milijonov prihodkov, pa ima enako vrednost spora. In zdaj bomo mi vse enako obravnavali. In tako delamo že zdaj. Mislim, da bi bil smiseln premislek o tem, da bi lahko neko podjetje izkazalo sodišču, da je teh 150 tisoč evrov glede na obseg poslovanja zanj zelo pomembnih in da bi imelo pač neko prednostno obravnavo v pravdnem sporu. Če bi se komu zdela ta ureditev smiselna, potem se spet lahko vrnemo nazaj na revizijo in se vprašamo, ali postavljamo vse v vrsto ali pa so v tej družbi nekateri spori bolj pomembni in nekateri manj. Seveda je to zelo, zelo diskutabilno vprašanje, ker bo vsak rekel, ja, zdaj pa bo tisti, ki ima 50 tisoč evrov ali pa milijon evrov, v drugačnem položaju kot tisti, ki zahteva samo 2 tisoč evrov. Ampak, tako kot sem rekel, nekdo ima lahko samo tistih milijon evrov pa ničesar drugega. In če bo ostal brez teh milijon evrov, bo ostal brez vsega in bo lahko na bistveno slabšem kot tisti, ki terja samo 2 tisoč 500 evrov. V tem delu se mi zdi, da to vprašanje odpira oziroma pušča pomisleke, ki sem jih omenil. Ne nazadnje je bilo na to tudi nekaj opozoril s strani tudi stroke, tako v tem delu z obrazložitvami zaenkrat nisem najbolj zadovoljen. Hvala.
Kolegice in kolegi, želi še kdo razpravljati o 103. členu in amandmaju Poslanske skupine SDS? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Odpiram razpravo o 112. členu in amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na razpravo o 125. členu in amandmaju Poslanske skupine SDS ter amandmaju Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Ker nihče več ne želi razpravljati, prekinjam to točko dnevnega reda, o kateri bomo odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O OMEJEVANJU UPORABE TOBAČNIH IN POVEZANIH IZDELKOV. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ki je pa trenutno še ni v dvorani. Če je ne bo, bomo prešli na mnenje Odbora za zdravstvo kot matičnega delovnega telesa. Se opravičujem, ministrica tukaj je, zato bomo predali besedo ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc. Izvolite, gospa ministrica, imate besedo.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog zakona, ki ima visoko podporo javnosti in stroke. S pismi podpore so ga podprli zdravniki, medicinske sestre in nekdanji ministri za zdravje. Sloveniji je pismo podpore, še posebej za uvedbo enotne embalaže poslala tudi Svetovna zdravstvena organizacija. Predlog je bil predmet temeljitih usklajevanj, uskladili smo se tako z Ministrstvom za finance kot tudi gospodarstvom. Dobil je soglasno podporo v Državnem svetu in Odboru za zdravstvo. Lahko rečem, da v Sloveniji razumemo, kakšno breme in kakšno nevarnost za vzdržnost zdravstvenega sistema in tudi za gospodarski razvoj predstavlja tobak. Tobak je v Sloveniji še vedno najpomembnejši prepričljivi vzrok smrti. Ponovno poudarjam, da zaradi posledic kajenja v Sloveniji vsak dan umre 10 ljudi in izgubimo kar 5 odstotkov bruto domačega proizvoda oziroma 1,8 milijarde evrov. Resnosti problema se zavedajo po vsem svetu, zato so države pri Svetovni zdravstveni organizaciji že leta 2005 sprejele Okvirno konvencijo za nadzor nad tobakom, ki vsebuje celovit nabor dokazano učinkovitih ukrepov. Skupaj s Slovenijo jo je ratificiralo že 180 držav in je ena najširše sprejetih konvencij v zgodovini Združenih narodov. Ukrepi konvencije in nova evropske tobačna direktiva so podlaga tudi za novo ureditev tega področja v Sloveniji. Želimo zavarovati sedanjo, predvsem pa prihodnje generacije pred pogubnimi zdravstvenimi, socialnimi, okoljskimi in ekonomskimi posledicami uporabe tobaka. Slovenija se s tem zakonom pridružuje državam, ki v prihodnosti stremijo k družbi brez tobaka, v kateri bo delež kadilcev pod 5 odstotkov. Tak cilj so si zadale že mnoge evropske države. Naše izkušnje in izkušnje drugih držav kažejo, da lahko trajne rezultate dosežemo samo s celovitim pristopom. Zato s predlogom v naš pravni red prenašamo tako novo tobačno direktivo, ki narekuje velika slikovna besedilna zdravstvena opozorila, prepoved prodaje tobačnih izdelkov z značilno aromo in še cel drug celovit nabor ukrepov. Na podlagi okvirne konvencije uvajamo dodatno še druge dokazano učinkovite ukrepe. Za preprečevanje kajenja in zmanjšanje privlačnosti izdelkov pri otrocih in mladih uvajamo popolnoma prepoved oglaševanja, razstavljanja in promocije tobačnih in povezanih izdelkov ter enotno embalažo. Uvajamo dovoljenje za prodajo, ki bodo tistim, ki bodo tobak oglaševali in prodajali mladoletnim, odvzeta. Po vzoru Španije in Hrvaške prepovedujemo prikazovanje teh izdelkov in kajenja v okviru televizijskih vsebin in javnih nastopov, ki so namenjeni mladoletnim. Kajenje, ki je v zgodovini človeštva pobilo več ljudi kot obe svetovni vojni, se še vedno prikazuje javno mladoletnim kot nekaj povsem običajnega in družbeno sprejemljivega. Sprejetje zakona je ključni del celovitega pristopa, s katerim bomo zmanjšali škodo zaradi kajenja ter ne nazadnje povečali tudi k povečanju blaginje in kakovosti življenja vsakega posameznika. Vlada Republike Slovenije je že tudi zagotovila dodatna sredstva za ozaveščanje o škodljivosti kajenja in programe opuščanja. Te preventivne aktivnosti bodo s sprejetjem zakona bolj verodostojne in tudi bolj učinkovite. Poslance tako pozivam, da podprete zakon in s tem glasujete za zdrave in neodvisne zdajšnje in prihodnje generacije Slovenk in Slovencev. Predlagam pa tudi, da se skladno s 138. členom Poslovnika Državnega zbora že na tej seji opravi tudi tretja obravnava Predloga zakona o omejevanju uporabe tobačnih in povezanih izdelkov. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku, gospodu Tomažu Gantarju. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Dober dan vsem! Odbor za zdravstvo je na svoji 20. seji 1. 2. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o omejevanju porabe tobačnih in povezanih izdelkov, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada in je objavljen na spletni strani Državnega zbora v Poročevalcu. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji, in sicer Poslanske skupine Združene levice, gospoda Jerneja Vrtovca, Poslanske skupine SDS in pa poslanskih skupin koalicije SMC, Desus in SD. Uvodno obrazložitev je v imenu predlagatelja predstavila državna sekretarka, gospa Nina Pirnat. Obrazložila je temeljne cilj in predlagane ukrepe, ki jih uvaja predlog zakona. Predlog zakona pa prenaša v našo zakonodajo tudi direktivo 2014/40-EU in uvaja novosti na področju uporabe tobaka in tobačnih izdelkov. Državna sekretarka je tudi posebej poudarila, da ima predlog zakona široko strokovno podporo in podporo organizacij civilne družbe. Svoj pogled in podporo predlogu zakona je predstavil tudi predstavnik Svetovne zdravstvene organizacije gospod Gauden Galea. Zakonodajno-pravna služba je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika in podala pripombe. V okviru splošnih pripomb je bilo izpostavljeno vprašanje tako imenovane enotne embalaže predvsem v smislu kršitve pravic industrijske lastnine v povezavi z omejevanjem svobodne trgovine med državami članicami. Po mnenju Zakonodajno-pravne službe bi predlagatelj glede na dosedanji postopek oblikovanja predloga zakona moral trditve in dokaze v zvezi z enotno embalažo ponovno pretehtati ter presoditi, ali je na podlagi testa sorazmernosti uvedba enotne embalaže ustavno dopusten in sprejemljiv ukrep. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je opozorila tudi na izvršilne klavzule v predlogu zakona, ki dajejo relativno veliko splošnih pooblastil ministru, da lahko določa podrobnejše pogoje. Konkretne pripombe k posameznim členom so z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin ustrezno upoštevane, ostali vloženi amandmaji pa so po mnenju Zakonodajno-pravne službe predmet presoje zakonodajalca. Mnenje Državnega sveta Republike Slovenije je predstavil mag. Peter Požun in poudaril, da Državni svet predlog zakona podpira. Predvideni ukrepi naj bi pripomogli tudi k boljšemu zdravju ljudi in vzdržnosti zdravstvenega sistema. Državni svet se je seznanil s stališči predstavnikov in predstavnic stroke in civilne družbe, ki so vsi izrazili podporo predlogu zakona. V razpravi je večina članov in članic odbora predlogu zakona izrekla podporo. Strinjali so se, da je zdravje največja vrednota in da je namen zakona jasen, z ustreznimi ukrepi je treba zmanjšati uporabo tobačnih povezanih izdelkov in ozaveščati predvsem mlade o škodljivosti kajenja. Odbor je sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin, ni pa sprejel amandmajev poslanske skupine SD, Združene levice in gospoda Jerneja Vrtovca. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Hvala in lep pozdrav vsem! Posledice kajenja in drugih načinov uporabe tobaka so znane. Vsi vemo, kako škodljivo je za posameznika; kadilca in tudi nekadilca. Vemo, pa vendar je še vedno za nas kajenje sprejemljivo. In če je za nas kot posameznike kajenje sprejemljivo, se vse premalo zavedamo, kako škodljivo je kajenje za družbo, državo in konec koncev za zdravstveno blagajno. Vsako leto povprečno 10 prebivalcev Slovenije prezgodaj umre zaradi posledic kajenja. Evropska komisija ocenjuje, da zaradi posledic kajenja v Sloveniji izgubimo do 5 odstotkov bruto domačega proizvoda. Velik del teh stroškov, ki bi jih lahko preprečili, krije zdravstvena blagajna. Gre za zdravljenje onkoloških bolnikov, gre za zdravljenje kardiovaskularnih bolnikov in gre tudi za kritje bolniških zaostankov. Seveda se tu lahko vprašamo, zakaj potem, če je uporaba tobačnih izdelkov tako škodljiva, zakaj so potem ti izdelki sploh še dovoljenji, zakaj tobaka in izdelkov, povezanih s tobakom, preprosto ne prepovemo na nacionalni in tudi svetovni ravni. Ne nazadnje vse študije kažejo, da gre praktično za enega najbolj škodljivih izdelkov naše dobe, ki pa je legalen. Seveda gre na koncu za denar. Če pogledamo samo naš primer, Slovenijo, če govorimo samo o državnem proračunu, gre za denar, ki ga država pobere preko trošarinske zakonodaje, in tega je nekaj več kot 400 milijonov evrov letno. V naši poslanski skupini kot tudi v Zavezništvu menimo, da je predlagani zakon korak v pravo smer. Analize kažejo, da pri nas število mladoletnih kadilcev narašča, pa čeprav je trend v večini zahodnih držav negativen. Analize tudi kažejo, da se pri nas število kadilcev, na žalost, nikakor ne zmanjšuje. Prepričani smo, da je treba narediti vse, da se mladim prepreči dostop do tobačnih izdelkov. Z ukrepi, kot so prepoved uporabe teh izdelkov v zaprtih javnih prostorih, prepoved oglaševanja in starostna omejitev 18 let za nakup, z uvedbo enotne embalaže, kjer bo poleg slikovnih zdravstvenih opozoril določena tudi barva embalaže, oblika in velikost elementov, ki se lahko pojavljajo na embalaži, vse to so predvsem ukrepi, ki zmanjšuje privlačnost in s tem privlačnost otrokom in mladim, ki nemalokrat tudi s tem dokazujejo, želijo dokazati določen družbeni status in odraslost. Tako vsaj mislijo. A tisto, na kar želimo opozoriti, je preventiva. Denarja, ki ga država namenja za program preprečevanja kajenja med mladimi, je odločno premalo. Samo zakon in ukrepi, kot so prepoved oglaševanja ali enotna embalaža, ne bodo dovolj. Gre za tiste mehke metode, ki jih ne moremo zapisati v zakon in ki jim kot družba namenjamo veliko premalo pozornosti in tudi sredstev. Od Vlade pričakujemo, da se bo tudi pri teh mehkih metodah zgledovala po državah, ki so na tem področju veliko uspešnejše, kot mi: Nemčija, Irska, Velika Britanija. V družbi mora postati kajenje nesprejemljivo in kot takšno neprivlačno za naše mlade. Danes jih v starosti od 15 do 20 let kadi kar 25 odstotkov. Na žalost. Če želimo negativen trend uporabe tobačnih izdelkov obrniti, moramo problem nasloviti celovito. In mladi so pri tem ključni. Kot pa sem že povedala, bomo v naši poslanski skupini predlog zakona podprli.
Stališče bo v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra predstavil gospod Branko Zorman. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica, državna sekretarka, kolegice, kolegi! Kajenje in z njim povezane škodljive navade predstavljajo veliko tveganje za zdravje. Problem, s katerim se soočamo danes, je, da se posledice kajenja odražajo v širših družbenih segmentih, predvsem na področju zdravja. Uporaba tobačnih izdelkov je danes postala splošno uporabljena in, kar je najbolj problematično, predvsem dovoljena droga tako v naši državi kot tudi širše v evropskem in globalnem prostoru. Danes vemo, da vsako uživanje tobaka bistveno povečuje verjetnost nastanka različnih vrst raka. Kar 90 odstotkov primerov pljučnega raka je neposredna posledica kajenja. Posledice pa se kažejo tudi v številnih drugih boleznih, povezanih s kajenjem, na kar nakazuje podatek, da je življenjska doba kadilca od 8 do 12 let krajša od pričakovane. Poleg tega poznamo raziskave, ki kažejo na to, da so škodljive že zelo majhne količine, kar predstavlja tveganje tudi za pasivne kadilce; torej za osebe, ki so nehote izpostavljene tobačnemu dimu. In ob vseh teh dejstvih se soočamo z realnostjo, ki kaže na to, da v Sloveniji kadi 28 odstotkov moških in 22 odstotkov žensk ali povedano drugače, kadi že vsak četrti Slovenec, star med 15 in 64 let. Ti podatki kažejo na to, da se ustvarja veliko breme za posameznika, za gospodarstvo in zdravstveni sistem, kar odraža nujnost, da uvedemo primeren nadzor nad tem področjem in mladim generacijam zagotovimo bolj zdravo prihodnost. Nahajamo se v zelo pomembnem presečišču, ko se je tudi globalno politiko okolje zavedlo razsežnosti tega problema. Mednarodni interes po omejevanju uporabe tobačnih izdelkov se je pokazal šele v trenutku, ko je družba občutila posledice ne samo na zdravju ljudi, ampak predvsem na področju javnih financ. Žalostno, pa vendar več kot očitno dejstvo. Danes se namreč ocenjuje, da prihodki iz naslova trošarine na tobačne izdelke predstavljajo zgolj petino vseh stroškov, ki so neposredno povezani in vezani na odpravljanje posledic uporabe tobačnih izdelkov. Takšna slika ne pušča več nikakršne tolerance do droge, ki je danes prosto dostopna na trgu vsakemu odraslemu državljanu. Številni pomembni ukrepi z zmanjševanje razširjenosti in posledic rabe tobaka so že vključeni v evropsko direktivo o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o proizvodnji, predstavitvi in prodaji tobačnih in povezanih izdelkov, ki jo s Predlogom zakona o omejevanju uporabe tobačnih in povezanih izdelkov prenašamo v naš pravni red. Predlog tako vsebuje številne pozitivne ukrepe v boju proti tobaku, ki jih narekuje direktiva: velika slikovna besedilna zdravstvena opozorila, prepoved tobačnih izdelkov z značilno aromo in izdelkov, ki vsebujejo dodatke, strožje obveznosti poročanja o sestavinah v tobačnih izdelkih, celovito obravnavo elektronskih cigaret, novih tobačnih izdelkov in zeliščnih izdelkov za kajenje ter strožje ukrepe za preprečevanje ponarejanja in nezakonite trgovine s tobačnimi izdelki. Ob tem je politika EU odprta tudi za to, da države članice uvedejo dodatne ukrepe, ki lahko učinkovito pripomorejo k zmanjševanju družbene škode, ki jo raba tobaka povzroča. Zato se uvajajo tudi nekateri dodatni ukrepi za zmanjševanje dostopnosti, zaščito pred izpostavljenostjo tobačnemu dimu in uvedba enotne embalaže za tobačne izdelke. Prav slednje je v okviru obravnave predloga na seji Odbora za zdravstvo vzbudilo precej pozornosti tako zainteresirane javnosti kot poslanskih skupin, pri čemer so bila mnenja različna. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo pretehtali argumentacijo za in proti takemu ukrepu in lahko z gotovostjo trdimo, da je prav embalaža pomemben del marketinga tobačnih izdelkov in da je le-ta postala sredstvo za propagando tobačnih izdelkov, še zlasti med otroci, najstniki in mladimi. Torej, tistimi ciljnimi skupinami, ki jih tobačna industrija prepoznava kot potencialne kupce v prihodnosti. Predvsem pa ukrep prepoznavamo kot učinkovit, saj v praksah drugih držav, ki so enotno embalažo že uvedle, že pokazala pozitivne učinke. Zavedamo se tudi, da naša družba s tobakom živi že več generacij in nikakor si ne ustvarjamo iluzije, da je mogoče to čez noč spremeniti. Vendar si danes upamo sanjati, da bo naša družba nekoč postala družba brez tobaka. In danes imamo to priložnost, da vsak od nas s svojo odločitvijo k temu seveda pripomore, kajti danes ne govorimo samo o prihodnosti tobačne politike, ampak o življenjih, ki jih s primernimi ukrepi morda lahko rešimo. Zato bomo seveda predlog zakona podprli. Interesi kapitala pri tako očitnem vplivu na splošno sliko o zdravju družbe preprosto ne morejo prevladati. Zato si v Poslanski skupini Stranke modernega centra prizadevamo, da bi s svojimi odločitvami sledili dolgoročnemu cilju, da postanemo družba brez tobaka. Zato bo zdravje pri določanju preventivnih politik v prihodnje še naprej ostalo prioriteta našega delovanja. Hvala.
Gospa Nada Brinovšek bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi v dvorani! Resnosti problema kajenja se zavedamo po vsem svetu, zato so tudi države pri Svetovni zdravstveni organizaciji leta 2015 sprejele Okvirno konvencijo za nadzor nad tobakom. To konvencijo je ratificiralo že 180 držav. Države torej ena za drugo sprejemajo predlagane ukrepe v skladu s konvencijo, pri tem pa nikakor ne gre zanemariti dejstva, da se tudi vse bolj in bolj soočajo z velikimi pritiski tobačne industrije. Slovenija ima v Resoluciji o nacionalnem planu zdravstvenega varstva do leta 2025 navedeno, da bomo v Sloveniji do leta 2025 zmanjšali potrošnjo tobačnih izdelkov za 30 odstotkov. Še več, ministrstvo meni, da se s tem predlogom zakona približujemo državam, ki v prihodnosti stremijo k družbi brez tobaka, v kateri bo delež kadilcev pod 5 odstotkov. V naš pravni red torej s predlogom tega zakona prenašamo ukrepe iz evropske direktive, Slovenija pa je k tej direktivi dodala še svoje dodatne, strožje ukrepe, in sicer: popolna prepoved oglaševanja, uvedba licence za prodajo tobačnih in povezanih izdelkov, posebna dajatev od prodaje cigaret in tobaka, enotna embalaža za cigarete in tobak, izenačitev elektronskih cigaret s tobačnimi izdelki in strožji nadzor. Kljub dobremu namenu in ukrepom, ki so navedeni v zakonu, da bi nekako zmanjšali kajenje, pa se lahko zgodi ravno obratno. Ministrstvo ob tem ni pomislilo na to, kako odpraviti vzroke za začetek kajenja in kako zmanjšati črni trg. Prav zaradi tega bi bilo še kako potrebno in koristno proučiti ter upoštevati opozorila stroke, da se utegne prav zaradi tega ukrepa enotne embalaže povečati črni trg. Ministrstvo je sicer za dveletno sofinanciranje programov na področju zmanjševanja kajenja med mladimi razpisalo 90 tisoč evrov, denar pa so razdelili med tri nevladne organizacije, ki izvajajo preventivne programe, nihče pa se pravzaprav ne vpraša in ne ve, ali ti programi delujejo. Ministrica je tudi ob predstavitvi zakona obljubila, da bo v bodoče za odpravljanje zdravstvenih posledic kajenja v Sloveniji vsako leto v proračunu na voljo 4 milijone evrov. Seveda si del tega denarja obetajo tudi nevladne organizacije. Dejstvo pa je, da bi se morala opraviti evalvacija programov, preden se bo povečal in razdelil ta znesek razpoložljivih sredstev iz proračuna – seveda ob predpostavki povečanja kakovosti teh programov. Podatki namreč kažejo, da se je delež kadilcev med 15. in 60. letom starosti ponovno povečal, saj kadi že vsak četrti Slovenec. Torej, iz tega lahko sklepamo, da ti programi zaenkrat nimajo želenega učinka. O tem, zakaj vse več Slovencev kadi, kakšne so njihove navade, zakaj se tako krčevito oklepajo, oklepamo cigaret, se nam torej niti ne sanja, saj razen podatkov o razširjenosti kajenja in prodaje tobačnih izdelkov nimamo nobene pomembnejše raziskave, kako odpraviti vzroke za začetek kajenja. Bojim se, da novi tobačni zakon nikakor ne bo prinesel nič novega, le povišanje trošarin in črni trg. Tako kot pri vsaki bolezni bi se morali v prvi vrsti lotiti predvsem vzrokov, zakaj kadilci sploh začnejo kaditi, in te vzroke zdraviti. Dejstvo pa je, da ni zakonodaje, da ne bo uspešnega nadzora, da ne bo dovolj visokih kazni, dokler si kadilci v svojih glavah ne bomo razčistili, da s tem škodujemo le sami sebi.
Gospa Marija Antonija Kovačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite, gospa Kovačič.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Predlog zakona o omejevanju uporabe tobačnih in povezanih izdelkov je eden od redkih zakonskih predlogov, ki je deležen široke podpore tako stroke kot javnosti in ne nazadnje tudi politike. Kljub temu pa je bilo kar precej razgrete razprave glede nekaterih novosti, ki jih predlog zakona prinaša, predvsem glede uvedbe enotne embalaže. Takoj na začetku moram poudariti, da v Poslanski skupini Desus podpiramo tako predlog zakona kot tudi uvedbo enotne embalaže, upamo samo, da je v določbah zakona dovolj varnostnih elementov, ki bodo v primeru morebitnih tožb s strani tobačnih velikanov zaščitili interese naše države in preprečili milijonske odškodnine, kajti v državah, kjer so se že soočili s tem problemom, je dodatno varovalko predstavljal poseben zakon, ki je urejal področje pravic intelektualne lastnine. V naši poslanski skupini nas žalosti, da so bila vsa razmišljanja v smeri dodatne zaščite naše države pred tožbami multinacionalk takoj označena kot razmišljanja plačancev tobačne industrije. S takšnimi obtožbami gre po naši oceni za preprosto ustrahovanje drugače mislečih. Ob tem moram povedati, da so tudi našo poslansko skupino obiskali predstavniki različnih interesnih skupin, torej tudi tobačne industrije. Tega seveda nismo skrivali in smo stike prijavili tudi Komisiji za preprečevanje korupcije kot lobistične stike. Prisluhnili smo argumentom ene in druge strani, kar je po naši oceni temelj za odločanje o podpori nekemu zakonu, in se na koncu odločili tako, kot smo menili, da je prav. V Poslanski skupini Desus nas še posebej veseli, da se je na našo pobudo v besedilo zakona uvrstila prepoved kajenja v vseh vozilih ob prisotnosti mladoletnih oseb. S takšno prepovedjo se urejata dve področji hkrati – zaščita mladoletnikov pred tobačnim dimom iz okolja in izboljšanje prometne varnosti. Z vidika zaščite zdravja in blaginje otrok in mladostnikov je omejitev izpostavljenosti tobačnemu dimu v prevoznih sredstvih utemeljena in upravičljiva ter podobna drugim ukrepom za zaščito otrok. V naši poslanski skupini pa nam je žal, da ministrici v določbah zakona ni uspelo obdržati tako imenovanega tobačnega centa, ki bi se prvenstveno namenjal preventivi in zdravstvu. Dejstvo je, da je preventiva tista, ki lahko mlade odvrne od kajenja, če se začne dovolj zgodaj v otroštvu, v družini in skozi celoten proces vzgoje in izobraževanja. Sprašujem vas, ali se kdo od vas spomni kakšne preventivne akcije s področja zmanjševanja kajenja. Zagotovo ne. V naši poslanski skupini menimo, da je treba vse sile uperiti v preventivno delovanje in osveščanje o škodljivosti kajenja ter preventivno delovanje vnesti na vsa področja človekovega življenja. Drugi dejavnik, ki lahko veliko pripomore k temu, da bi manj ljudi posegalo po tobaku, pa je seveda cena. Tukaj pa se srečamo z nenormalnim sprenevedanjem države, kajti takoj ko se začnemo pogovarjati o dvigu cen za tobak, naletimo na oviro, ki se imenuje trošarina. Namreč, ob višjih cenah bi padla tudi prodaja tako na domačih kot tudi tujih trgih, kar posledično prinaša manjši izplen trošarine, torej priliva v proračun, česar pa se očitno pri nas bojimo bolj kot bolezni, ki jih kajenje povzroča. Na koncu bi rada izrazila upanje naše poslanske skupine, da si bomo mogoče še v tej sestavi upali dregniti tudi na druga področja, ki so prav takoj izjemno škodljiva za naše zdravje, prioritetno uživanje alkoholnih pijač mladih in starejših, dodajanje sladkorja hrani in pijači, prisotnost transmaščob v hrani in tako naprej. Na koncu pa naj še enkrat poudarim, da poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus predlog zakona podpiramo. Hvala.
Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovana ministrica, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Uporaba tobaka je škodljiva pri vseh. To je nesporno dejstvo. Še posebej pomembno pa je, da preprečujemo uporabo pri otrocih in mladostnikih. V skladu z zahtevami direktive rešitve v predlaganem zakonu o uporabi tobačnih in povezanih izdelkov pozdravljamo. Želimo si, da bo dolgoročni učinek teh rešitev, ki so zapisane v zakonu, res pozitiven, da se bo odražal v manjši porabi tobaka in v nižji porabi sredstev za zdravstvene programe. A poleg vsega zapisanega bi si želeli več sredstev za preventivo in izobraževanje in tudi redno spremljanje učinkov izvajanja zakonodaje in hitrejšega reagiranja na odmike. Sprašujemo se, kako dolgo že ministrstvo in njene službe, organi, inštituti razpolagajo s statistiko o desetih mrtvih na dan. Kako dolgo se že ve, da rešitve pred desetletjem sprejetega zakona ne dajejo več želenih učinkov in da se trend ponovno obrača na slabše? Kako dolgo? Žal nam je za vsako od desetih življenj, ki jih dnevno izgubimo zaradi tobaka. A roko na srce, verjetno tudi zaradi tega, ker se je izgubljajo v dolgih čakalnih vrstah. Med četrt milijona tistih v čakalnih vrstah do sedaj še vedno nimamo učinkovitih rešitev, ki bi te čakalne dobe skrajšale, kljub temu da nenehno opozarjamo in nanje čakamo vsi. Glede na prakso lahko zaključimo, da so se verjetno tudi ta naša opozorila izgubila v čakalnih vrstah. Vsebina zakona za nas ni bila nikoli sporna in bo deležna naše enotne podpore, ob tem pa ne morem mimo tega, da ne odgovorimo na natolcevanja, ki so se pojavila v javnosti. Socialni demokrati sledimo politiki odprtih vrat. Kadarkoli dobimo zaprosilo za srečanje in sestanek s strani državljanov, posameznikov, društev, sindikatov, zbornic pa tudi interesnih skupin, nanje odgovorimo. Pri nas sprejmemo vsakogar in opravimo pogovor ne glede na to, ali se z argumenti strinjamo ali ne. Odločamo se v imenu državljank in državljanov, zato je tudi prav, da jih poslušamo, kaj imajo povedati. Naša odgovornost je, da po svoji vesti tehtamo argumente in sprejemamo odločitve. Temu se reče demokratičen proces, ki je neizbežen v vsaki zdravi demokraciji. Tudi pri tem zakonu smo poslušali; poslušali smo tiste, ki zakon podpirajo, in tudi tiste, ki so izražali pomisleke. Če strnemo, je bilo največ pomislekov pri urejanju enotne embalaže v tem zakonu. Slišali smo vse argumente, iskali smo informacije, še kaj dodatno prebrali pa tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. In potem smo tehtali. Kakorkoli, zakon bomo podprli. Takšna odločitev ni bila nikoli sporna. Tudi naša podpora ukrepu enotne embalaže ni vprašljiva. Podpore zakonu nismo z nikomer in ničemer pogojevali, samo dodatne varovalke smo želeli. Pot smo si izbrali drugačno za dosego istega cilja, zato smo vložili amandma, da se določbe enotne embalaže uredijo s posebnim zakonom. Žal na matičnem delovnem telesu ni dobil ustrezne podpore. Samo to smo želeli. Odgovor pa je bil z napadom preko ljudi, ki se financirajo s strani Ministrstva za zdravje, in prav ti ljudje, ki so financirani iz državnega proračuna, so nas blatili, nam celo grozili. Prihajalo je do diskreditacij vseh in vsakogar, ki si je upal samo malo podvomiti, ne nasprotovati, podvomiti v vašo rešitev in predlagati drugačno pot do istega cilja. Nič ne de. Socialni demokrati imamo čisto vest. Očitno nas namenoma niste želeli razumeti, kako je lahko zlobiran in proti nekdo, ki podpira zakon, ki podpira enotno embalažo, vendar v posebnem zakonu. Zakaj? Nesporno dejstvo je, da se v naši državi soočamo s pomanjkljivo zakonodajo, zaradi katere izgubljamo tudi na mednarodnih sodiščih, kar je naše davkoplačevalce stalo že milijone. Spomnimo zgolj na eno – tovarno sladkorja v Ormožu. Socialni demokrati smo za zakon in za enotno embalažo, za razliko od ostalih pa smo tudi za to, da se zavrne interes Slovenije. Vse, kar smo želeli in želimo, je dober zakon. Takšnega, ki ga ne bo možno izpodbijati, še posebej zaradi tega, ker direktiva enotne embalaže ne nalaga in niti enotnega postopka, kako to uvesti v nacionalno zakonodajo, zgolj to. Odgovornost je seveda zdaj na plečih Ministrstva za zdravje. Predlagatelj zagotavlja, da ima študija trde argumente, ki jih ne bo nihče mogel ovreči in naj nas tožba ne skrbi. Verjamemo v to, upamo pa tudi, da veste, kaj delate. Resnično si želim, da se motimo mi in imate prav, prav vi. Resnično si želimo biti pozitiven zgled v preprečevanju težkih posledic uporabe tobaka in ne negativen zgled, kako se izgublja na sodišču. Hvala.
Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. Če bi imeli Socialni demokrati res čisto vest, potem ne bi uporabili svojih 5 minut za to prižnico, da razlagajo vesoljni Sloveniji, kako pa oni že ne delajo za interese tobačnih multinacionalk. Sicer je daleč največje zdravstveno tveganje revščina, sledi neenakost. Demonizacija tobaka, češ, koliko ljudi je pobil, preprosto ne sodi nikamor. Ljudje ne umrejo zgodaj zato, ker pridejo iz službe pa si potem prižgejo tisto cigareto, ampak zato, ker so v službi porabili 12 ur v enem dnevu pa so zato dobili v zameno nazaj plačo na ravni minimalca, zato ker delajo brez socialne varnosti, redne zaposlitve, recimo. To rekši pa bomo v Združeni levici predlagani zakon podprli. Menimo, da bodo predvideni ukrepi pripomogli k zmanjšanju kajenja, predvsem med mladimi. To dokazujejo izkušnje iz tujine, pa tudi prizadevanje tobačne industrije, da bi sprejemanje tega zakona zaustavili ali pa njegovo vsebino v najbolj učinkovitemu delu okrnili. Podobno kot v tujin je tobačna industrija tudi pri nas tudi uporabila vsa sredstva, da bi vplivala na sprejetje tega zakona. Da bi veliki tobak zaščitil svoje profite, je posegel po treh osnovnih prijemih. Prvi so neosnovane, zavajajoče in lažne trditve o učinkovitosti predlaganih ukrepov. Drugi so izdatna finančna sredstva, ki gredo za pravne spore in lobiranje, tretji prijem so pa ustrahovanje in grožnja držav s tožbami in dolgimi sodnimi postopki. Poskus sprejetja današnje zakonodaje je zato tudi poskus odpornosti slovenskih funkcionarjev proti vplivom tobačnih multinacionalk; poimensko: Philip Morris, British American Tobacco, Japan Tobacco in zadnji pošiljatelj pošte v Državni zbor Imperial Tobacco. Da so grožnje vseh teh velikanov prazne, potrjuje cela vrsta primerov. Enotno embalažo kot najučinkovitejši ukrep so uvedle že mnoge države – Avstralija, Velika Britanija, Francija, Irska, Madžarska, Norveška in še v 14 drugih državah je v različnih fazah njene uvedbe. Vsi pravni izzivi, ki so jih pred vlade postavile tobačne multinacionalke, so bili rešeni državam v prid na nacionalni ravni, na regionalni ravni, tudi na mednarodni ravni. Sploh pa velja, da ne smemo sklanjati glav pred praznimi grožnjami tobačne industrije. Z družbeno ureditvijo, v kateri lahko korporativni diktatorji multinacionalk tožijo demokratične države, je nekaj hudo narobe. Nesprejemljivo je, da imajo nedemokratične, profitno usmerjene mednarodne organizacije pravico tožiti demokratične države zaradi politik, ki jih državljanske skupnosti sprejmejo v svojem, torej javnem interesu. S tem zakonom danes bomo pokazali sredinec vsaj tobačnim multinacionalkam, potem bomo nemara jutri zbrali pogum, da ga pokažemo še komu. Če zaključim; vzroki tveganja javnega zdravja se ne izčrpajo pri kajenju. Jasno, tobak predstavlja tveganje za javno zdravje, tega nihče ne zanika, ampak na javno zdravje hkrati v veliko večji meri vpliva družbena neenakost in revščina. Neenakost ubije več ljudi kot tobak. In v revščini lahko najdemo vzroke za večje število prezgodnjih smrti kot pa v kajenju. Delo v mizernih pogojih za mizerno plačilo pod hudim stresom, da ljudje prihajajo na delovno mesto bolni, nedostopnost kvalitetnega in učinkovitega javnega zdravstvenega sistema, to povzroči bistveno več zdravstvenih problemov in kroničnih obolenj, kot jih lahko tobak kadarkoli. Hvala.
Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Zakon o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov, ki je v današnji obravnavi, je korak v pravo smer. Nazadnje spremenjen in dopolnjen je bil leta 2007 z uvedbo prepovedi kajenja v zaprtih javnih in delovnih prostorih. Tako se je zmanjšala izpostavljenost prebivalcev tobačnemu dimu v teh prostorih in tudi v domačem okolju. Po letu 2007 se slovenska zakonodaja na področju tobaka ni spreminjala, se je pa skladno z določbami zakona spreminjala obdavčitev tobačnih izdelkov. Tobačni izdelki namreč terjajo visok davek, saj letno zaradi tobaka umre 6 milijonov ljudi, v Sloveniji na dan 10, kar pomeni 3 tisoč 600 na leto. Vsak četrti umre pred 60. letom starosti, mnogi že med 30. in 44. letom. Vsak teden zaradi kajenja umreta dva prebivalca Slovenije, stara 30 do 44 let. Smrti in bolezni, povzročene s kajenjem, so prepričljive in nepotrebne. Povprečni slovenski kadilec, ki kadi redno, dnevno pokadi približno 18 cigaret, kar pomeni, da lahko letno za cigarete zapravi skoraj tisoč evrov. V Sloveniji je tako kot v tujini velika večina kadilcev začela kaditi kot mladostniki ali mladi odrasli. Raba tobaka je zato povezana z visokimi stroški za družbo in posameznika. Zakon prinaša strožjo ureditev glede oglaševanja, promocije in sponzoriranja tobaka, tobačnih in povezanih izdelkov. Uvaja se enotna embalaža za cigarete. Predlog zakona v določeni meri sledi evropski direktivi, v določeni meri jo presega in je še strožji. Krščanski demokrati bomo zakon podprli, saj je vsak korak, ki pomeni manjšo izpostavljenost predvsem mladih kajenju in tobačnim izdelkom, vreden podpore. Zaskrbljujoče dejstvo namreč je, da so tobak in tobačni izdelki mladostnikom široko dostopni in to v neposredni bližini šol. Prav tako krščanski demokrati podpiramo odgovornost vsakega posameznika v skrbi za lastno zdravje. Tvegan način življenja, kamor kajenje vsekakor sodi, ni brez posledic za posameznika in družbo. Veseli nas, da predlog zakona podpira tako široka strokovna javnost kot tudi državljani. Bi pa Vlado spodbudili, da bi lahko tudi še na kakšnem drugem področju, ki povzroča nekemično odvisnost, storila kakšen korak v smeri omejevanja dostopnosti. V Novi Sloveniji bomo, kot že rečeno, predlog zakona o omejevanju tobačnih izdelkov podprli.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 2. 2017. Ker sta amandmaja Poslanske skupine ZL k 29. in 42. členu vsebinsko povezana, bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo dajem 29. in 42. člen ter amandma Poslanske skupine ZL. Kolegice, kolegi, sprašujem vas, kdo želi razpravljati? Gospod Miha Kordiš, imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ta člen prepoveduje prikazovanje tobaka, tobačnih izdelkov in tako naprej v filmih, nanizankah, nadaljevankah na TV [[…]]Ta prepoved pa je malo hecna zaradi tega, ker izjeme ne zajemajo nekaterih drugih oblik, ki bi, denimo, lahko dokumentarno celo prikazovale in opozarjale na nevarnost kajenja ali vpliva tobačnega lobija. Recimo, določeni formati dokumentarnih oddaj, ki niso nanizanke, padejo sem noter, reportaže, informativne oddaje, prenosi s terena, glasbeni videospoti in prenosi, posnetki različnih umetniških upodobitev in tako naprej. V Združeni levici predlagamo, da to nedorečenost v zakonu saniramo s črtanjem sedmega odstavka. Že res, da je bil na seji odbora sprejet amandma – mislim, da ga je vložila, ne vem sedaj, koalicija ali pa največja stranka v koaliciji –, ki govori o tem, da ta prepoved velja za vsebine, ki so namenjene mlajšim od 18 let. O. K. Mogoče je to korak v pravo smer, ampak v Združeni levici še vedno menimo, da gre za zelo nejasno določitev, zato smo za plenarno zasedanje Državnega zbora z našim amandmajem poskusili oziroma poslušamo še enkrat. Hvala.
Želi še kdo razpravljati o tej točki? Gospa ministrica, imate besedo. Izvolite.
Hvala za besedo. Želim samo dodatno pojasniti, da tega predloga amandmaja Združene levice ni treba sprejeti, ker je že skupni amandma, ki je bil oblikovan na sami seji odbora in ga je odbor tudi sprejel, bil pa je oblikovan tudi s pomočjo oziroma navodil Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in korigira to, na kar gospod poslanec opozarja; in sicer na način, da je dodan tekst »v okviru televizijskih vsebin ter v okviru javnih nastopov, ki so namenjene osebam, mlajšim ob 18 let«. S tem se zadosti temu pogoju, ker je na jasnejši način izražen javni interes varovanja mladoletnikov kot posebej ranljive skupine, hkrati pa je ohranjena tudi tako imenovana pravica do svobodnega izražanja v vseh umetniških vsebinah. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo želi razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje odbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 11. točki dnevnega reda. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SPODBUJANJU RAZVOJA TURIZMA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Ljudmilo Novak. Kolegice, kolegi! Ker ugotavljam, da nismo še pripravljeni na to točko dnevnega reda, prekinjam sejo za 5 minut.
Kolegice, kolegi! Nadaljujemo z 11. točko dnevnega reda, to je s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina petih poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Ljudmilo Novak. V zvezi s tem predlogom zakona Odbor za gospodarstvo predlaga Državnemu zboru sprejem sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Besedo dajem podpredsedniku odbora Marku Ferlugi za dopolnilno obrazložitev predloga sklepa. Izvolite.
Pozdravljeni vsi! Državna sekretarka je sicer druga, ampak O. K., tudi to je v redu. Odbor za gospodarstvo je na 23. seji 1. 2. kot matično delovno telo obravnaval omenjeni predlog zakona. Na seji odbora so sodelovali predstavnice in predstavniki predlagatelja, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport ter Zakonodajno-pravna služba. Odboru je bilo predloženo naslednje gradivo, in sicer mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Vlade, mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance. Kar se tiče amandmaja, je bil k predlogu zakona vložen s strani Poslanske skupine NSi, in sicer k 1. členu. Na seji je predstavnik Zakonodajno-pravne službe glede na časovnico sprejetja zakonske rešitve na tem področju poudaril, da je stvar zakonodajalca, ali se zakonodaja spremeni takoj ali se počaka na odločitev sodišča o izrečenih ukrepih. Glede pripombe službe po potrebi o razjasnitvi, da gre za aranžmaje neprofitnega značaja, namenjenih zaključnemu krogu, je predstavnik službe pojasnil, da vloženi amandma sledi pripombam službe. V nadaljevanju sta sekretarka na Ministrstvu za gospodarski razvoj ter državna sekretarka na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport predstavili mnenje glede predlaganega zakona. Poudarili sta, da predlog zakona sicer je v skladu s predlaganimi rešitvami Vlade na to tematiko, vendar Vlada zakona žal ne podpira, saj pripravlja nov predlog zakona, ki bo celovito urejal vso to področje. V razpravi je bilo s strani predlagatelja ter nekaterih članov odbora pojasnjeno, da je predlog nastajal na podlagi pobud s terena, in poudarjena je bila potreba po čimprejšnji ureditvi te problematike. Opozorjeno je bilo, da rešitve obravnavanega zakona sodijo v kontekst sistemskega vladnega zakona, ki je v pripravi, zato bi ga veljalo podpreti. Nasprotno so pa drugi člani in članice odbora menili, da bi bilo treba počakati na rešitve sistemskega vladnega zakona, v katerem bodo vključene tudi nekatere druge potrebne spremembe na tem področju. Izraženo je bilo tudi mnenje, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, zato je odbor v nadaljevanju v skladu z drugim odstavkom 128. člena Poslovnika Državnega zbora razpravljal in odločal o predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. V razpravi pred glasovanjem o predlogu sklepa so predlagatelji ter nekateri člani odbora pozvali k umiku obravnavnega predloga sklepa, ker rešitve obravnavanega zakona sodijo v kontekst sistemskega vladnega zakona. Prav tako je bila izražena bojazen, da se bo sprejetje vladnega zakona zaradi iskanja kompromisa z deležniki zavleklo, ter opozorili na negativne posledice, do katerih bi prišlo v vmesnem obdobju do sprejema vladnega zakona. Nasprotno pa so drugi člani in članice odbora menili, da bo vladni zakon pravočasno posredovan v Državni zbor in tudi sprejet, v prehodnem obdobju pa se bodo zadeve ustrezno reševale. Zaradi nesprejetja obravnavne zakonodaje ne bo prišlo do negativnih posledic na tem področju. Po opravljeni razpravi je odbor na podlagi drugega odstavka 128. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel sklep, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Za predstavitev stališča do predloga matičnega delovnega telesa dajem besedo predstavnici predlagatelja predloga zakona gospe Ljudmili Novak.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Kolegice in kolegi! V zadnjih mesecih so tako v slovenski strokovni kot splošni javnosti odmevali primeri sankcioniranja nekaterih šol zaradi izvedbe šolskih ekskurzij. Čeprav se sliši neverjetno, so bile šole prijavljene inšpekciji zato, ker so svoje učence oziroma dijake odpeljale na strokovne ekskurzije. To, kar je bilo še do nedavnega povsem običajna in koristna šolska praksa, je danes postalo prepovedano in sankcionirano. S tem se je sprožil tudi dvom v usposobljenost naših učiteljev za organizacijo tovrstnih dejavnosti. Prav tako je na šole legla senca dvoma, ali so to še zaupanja vredne institucije, ki so usposobljene za izvajanje izobraževalne dejavnosti tudi na terenu. Ekskurzije predstavljajo način izobraževanja, ki mladim daje možnost, da sveta okoli sebe ne spoznavajo le iz učilnice, ampak da se v živo seznanijo z vsebino, o kateri se sicer učijo v šoli ali iz učbenikov. Prav to širi mladini obzorja na prav poseben način. Namesto da bi bili učitelji pohvaljeni za svojo zagnanost in skrbnost ter varčnost, jih je pričakal hladen tuš, ko so bile šole zaradi tega prijavljene inšpekciji. Inšpekcijske službe so zaradi izvede ekskurzij nekaterim šolam izrekle opomine, kot da bi opravljali delo na črno, ker naj bi šlo pri tem za ponudbo turističnega aranžmaja. Civilna družba je zahtevala rešitev te situacije, zato smo v Novi Sloveniji tem težavam prisluhnili ter vložili predlog novele tega zakona, ki bi dejavnosti vzgojno-izobraževalnih zavodov izključil iz opredelitve turističnih aranžmajev. V procesu obravnave našega predloga zakona pa smo prisluhnili različnim mnenjem; mnenju Državnega sveta, mnenju Zakonodajno-pravne službe ter tudi mnenju Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Prisluhnili smo različnim argumentom, jih pretehtali ter na podlagi tega predlagali amandma, s katerim opredeljeno težavo rešujemo tudi za vse druge organizacije, ki taka potovanja izvajajo nepridobitno, občasno in za zaključene skupine. S tem poleg šol predvsem izboljšujemo položaj organizacij, kot so skavti, taborniki, gasilci ter različna društva, ki bogatijo družbo z dejavnostmi v okviru slovenske civilne družbe. Prihaja pomlad, ko bodo zunanje šolske dejavnosti postale še nekoliko pogostejše, vodstva šol in učitelji pa bodo ob tem zaskrbljeni, kam učence lahko odpeljejo v lastni organizaciji in kam ne. S predlogom tega zakona imamo lepo priložnost, da preprečimo to negotovost in ponovno sankcioniranje šol kot tudi ostalih subjektov, ki so v podobnem položaju. Žal je vladna koalicija brez enega samega vsebinskega argumenta ta predlog na matičnem delovnem telesu zavrnila z izgovori, da gre za politično prehitevanje, da koalicija pač ne more sprejeti vseh opozicijskih predlogov, da smo preveč upoštevali ministrstvo, da Vlada pripravlja sistemski zakon. Preden bo vladni sistemski zakon sprejet, se bo najverjetneje začelo že novo šolsko leto, grožnja s sankcijami pa bo vse te mesece ostala in visela nad tistimi, ki v naši družbi vlagajo trud v organiziranje izobraževalnih in nedobičkonosnih izletov ter potovanj za otroke in mladino. Tak scenarij lahko, spoštovane poslanke in poslanci, danes preprečimo s podporo predlogu zakona krščanskih demokratov, izobraževalne ustanove pa bodo lahko v miru in lažje pričakale sistemski vladni zakon.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prva ima besedo Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma. Spoštovani! V preteklosti so bili vzgojno-izobraževalni zavodi obravnavani zaradi prekrška opravljanja dela na črno, ker so izvajali storitev, ki je v skladu z Zakonom o spodbujanju razvoja turizma opredeljena kot turistični aranžma, zato smo dne 1. decembra 2016 na 23. redni seji Odbora za izobraževanje, znanost, šport in mladino obravnavali temo Obravnava ekskurzije kot turističnega aranžmaja. V drugem sklepu smo zapisali: »Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino predlaga Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, da zaradi odprave vsakršnih dvomov o nujnosti razlikovanja med strokovno ekskurzijo in turističnim aranžmajem ustrezno spremeni področno zakonodajo.« Na MGRT je bila v preteklem mesecu končana javna obravnava predloga zakona o spodbujanju razvoja turizma, ki med drugim naslavlja tudi problematiko nujnosti razlikovanja med strokovno ekskurzijo in turističnim aranžmajem. S tem je bila podana rešitev za zaplete, do katerih je prihajalo v zvezi z organiziranjem šolskih izletov, in to samo zaradi ne dovolj jasne opredelitve turističnega aranžmaja v zakonu. Zakon naslavlja tudi druge probleme, kot je deregulacija poklicev turistični vodnik in turistični spremljevalec, dvig turistične takse, določa pogoje za opravljanje dejavnosti organiziranja in prodaje turističnih paketov in povezanih potovalnih aranžmajev in še vrsto drugih rešitev, vse v želji po celoviti ureditvi področja. Danes na naše veliko presenečenje pa obravnavamo predlog Poslanske skupine Nove Slovenije, ki predlaga spremembo enega samega člena, za katerega v Poslanski skupini Nove Slovenije ocenjujejo, da je povsem preprost in ga vsakdo razume. V SMC seveda ta člen zelo razumemo in hkrati prepoznavamo, da je predlog Nove Slovenije zgolj prepis ali plagiat rešitve iz vladnega predloga zakona, ki ga pripravlja Ministrstvo za gospodarstvo. V SMC verjamemo, da ni nikakršne potrebe po tem, da opozicijske poslanske skupine prepisujejo posamezne člene vladnih predlogov in jih prodajajo kot svoje lastne rešitve. Razumemo pa to politiko Nove Slovenije kot posredno priznanje delu Vlade. Poslanska skupina Nova Slovenija predlaga torej spremembo zgolj enega samega člena, ki je celo duplikat vladnega predloga, hkrati pa jih sistemska rešitev ne zanima in jo prepuščajo v sprejetje Vladi. Jasno je, da v SMC parcialnih predlogov ne moremo podpreti, saj ne ponujajo nič novega, vsekakor pa vedno podpremo celovite sistemske in premišljene rešitve. Zato imamo velika pričakovanja glede vladnega predloga, v pripravo katerega so bili vključeni številni strokovnjaki in ki usklajuje širše interese. Vse to s ciljem po še boljših rezultatih in z izkušnjami sprejetih preteklih odločitev, ki govorijo, da v Stranki modernega centra postopamo ustrezno, kar nam s predlogom prepisanega člena iz vladnega predloga tokrat celo priznava del opozicije. Hvala.
Gospod Danijel Krivec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred nami je predlog zakona, ki ga je vložil predlagatelj, to je skupina poslank in poslancev s prvopodpisano gospo Ljudmilo Novak. Gre za dopolnitev Zakona o spodbujanju razvoja turizma. Gre torej za zakon, za katerega smo na odboru vsi ugotovili, da razumemo vsebino. Prvotni Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma se je nanašal zgolj na vzgojno-varstvene in izobraževalne zavode. V nadaljevanju je skozi razprave, ki so bile opravljene v Državnem svetu, v pristojnih komisijah Državnega sveta, tudi z določenimi vladnimi uradniki, prišlo do novelacije oziroma do amandmaja oziroma do nove, boljše rešitve, ki praktično povzema rešitev, ki jo bo Vlada sama predlagala v novem zakonu. V tekstu predloga zakona, ki je v javni obravnavi in ga bo Vlada v prihodnjih dneh vložila, so poleg vzgojno-varstvenih in izobraževalnih zavodov vključeni tudi vsi, ki izvajajo nepridobitno dejavnost. Za turistični aranžma se ne štejejo storitve, ki so občasno izvedene na nepridobitni osnovi in samo za zaključene skupine. Gre torej za zaključene skupine, ki se ne oglašujejo, gre za gasilska, kulturna, turistična društva, društva upokojencev in tako naprej. Zakon je bil vložen, ker so nekatere šole že dobile opozorila in obvestila inšpekcijskih služb, da so v prekršku in da sledijo tudi globe, ker za organizacijo izleta v skladu z zakonodajo potrebujejo turističnega vodiča, predlagani zakon in dopolnilni amandma, ki je vložen na matičnem odboru, pa je to težavo reševal. Navkljub temu da je rešitev enaka, kot jo predvideva Vlada v svojem predlogu, je bilo mnenje Vlade negativno. Mnenje Zakonodajno-pravne službe je, da je stvar poslancev in poslank, se pravi zakonodajalca, odločitev o tem, ali se gre takoj v spremembo zakona ali pa se morda čaka, da se bo videlo, kako se bodo v nadaljnjem preverjanju izkazale pravilnosti ali nepravilnosti odločitve tistih organov, ki so odločali o prekršku. Opozarjajo, da bi bilo primerno člen dopolniti, da bi bilo popolnoma jasno, da gre za neprofitne zadeve, da aranžmaji nimajo profitnega značaja in so namenjeni zaključenemu krogu in ne tretjim osebam na tržišču. Amandma, ki je bil na odboru vložen, je te pripombe upošteval. Podobno pa je, ko smo pogledali vladni zakon, ki je v pripravi, ima podobno izhodišče – beseda več ali manj, ni pomembno. Zdaj je na poslancih odločitev o tem, ali greste v to odločitev sedaj. Verjetno bo predstavnik Vlade znal povedati, koliko časa še računa, da bo prišel s celovitim ali novim zakonom. Potem boste imeli lažjo odločitev, ali greste zdaj v spremembo in pretrgate to stanje ali pa boste čakali in postavili vzgojne zavode v situacijo, da pride do sankcioniranja. To so besede Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Državna sekretarka je pojasnila, da je predlog zakona skupaj z amandmaji v skladu s trenutno predlaganimi rešitvami na to tematiko, ki so jih na ministrstvu kot predlagatelj vključili v novi predlog Zakona o spodbujanju razvoja turizma. Kljub temu da se vsebinsko v večini strinja, pa Vlada Republike Slovenije še vedno meni, da predlagana sprememba zakona ni primerna in je ne podpira. Osnovni razlog pa je tudi v tem, da pripravljajo nov Zakon o spodbujanju razvoja turizma, ki bo celovito urejal to področje. Drugi, morda še bolj pomemben razlog, pa je v tem, da se je v januarju 2017 zaključila javna razprava in Ministrstvo za gospodarski razvoj zdaj pregleduje in zbira dokaj številne pripombe na različne teme. Zato je še vedno predlog Vlade, da te novele, ki je bila predlagana, ne podpre. V nadaljevanju je bila kar bučna razprava, ki s strani koalicijskih poslancev ni postregla z nobenim argumentom, zakaj bi bil predlog zakona neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Še več, zaradi posameznih izjav prisotnih, da je dogovor z inšpekcijskimi službami, da vzgojno-varstvenih zavodov ne bodo v nadaljevanju nadzirali, je velika verjetnost, da se bo nadzor preusmeril na društva. To pa pomeni neenakopravno obravnavo z vidika zakonske ureditve in lahko pomeni kar veliko dodatno težavo. Zato bi bilo edino smiselno, da se sprememba zakona potrdi in ne čaka vladne rešitve ter se s tem izogne težavam društev in tudi inšpekcijskih služb. Ne nazadnje se s tem razrešiti tudi kršitve zakonodaje, kajti inšpekcijske službe so dolžne spoštovati zakon. In če je dogovor o tem, da nekaterih subjektov ne pregledujemo, je to kršitev zakonodaje. Zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke glasujemo proti sklepu, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Tomaž Gantar. Postopkovno, gospod Matjaž Han.
Hvala lepa. Glede na to, predsedujoči, da ste dali možnost pet minut pavze, da se je lahko Nova Slovenija sploh pojavila v dvorani in začela s to razpravo, ker glede na vašo dobronamernost, če ne bi bili dobronamerni, sploh ne bi mogli začeti, predlagam, ker je Vlada tudi iz istega razloga zamudila, če ima Vlada željo, da pove svoje stališče, da Vlada tudi zdaj pove svoje stališče, če smo že prevzeli takšno prakso. Hvala lepa.
Pred začetkom te točke dnevnega reda ni bilo prisotnih treh dejavnikov: predlagateljice, predsednika odbora kot tudi predstavnikov Vlade. Ko sta se dva od treh pojavila, smo začeli s prvim, žal pa parlamentarna praksa ne dopušča, da naknadno Vlada izrazi svoje mnenje. Zato, žal, moram reči, da nadaljujemo s predstavitvijo stališč, tako kot smo želeli. Nadaljujemo z Demokratično stranko upokojencev Slovenije in gospod Tomaž Gantar ima besedo. Izvolite.
Hvala lepa. Ponovno pozdravljeni! Predlog zakona, ki ga imamo v poslanskih klopeh, je, moramo priznati, všečen poskus in hitra reakcija na medijsko odmevno tematiko. V Poslanski skupini Desus ocenjujemo, da so se predlagatelji zadeve lotili parcialno, turizma ne sestavljajo samo organizacija šolskih ekskurzij, upokojenski izleti ali enodnevno druženje posameznega društva. Turizem ponuja širšo sliko in za interpretacijo le-te je potreben širši, bolj poglobljen pogled in ne le površinska obravnava zahtevnega in pomembnega področja. To pa je poglaviten razlog, da bomo poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus predlog zakona v tej fazi zavrnili. Težave v praksi so dober pokazatelj tega, kako nekatere stvari niso povsem logične ali bolje rečeno samoumevne. Šolske ekskurzije niso turistični aranžma, ampak del vzgojno-izobraževalnega programa. Skladno s tem bi moralo biti tudi ravnanje šol. Do tu je vse v redu in prav, žal pa dvoumnost zakonske določbe odpira dodaten manevrski prostor, ki se v praksi zelo dobro izrablja. Ključno besedo pri tem ima seveda denar, namen pa ostaja enak: dobiček čim hitreje spraviti v lastni žep, ne glede na to, da bodo posledice občutili učenci oziroma njihovi starši, ki plačujejo takšne izlete. In na tej točki narašča kompleksnost zadeve, kdo lahko organizira ekskurzije, pod kakšnimi pogoji in predvsem za kakšno ceno. Na ta vprašanja je treba ponuditi konkretne in nedvoumne odgovore. V Poslanski skupini Desus se zavzemamo za večji poudarek na izvajanju nepridobitne dejavnosti, ko gre za primere izvajanja strokovnih ekskurzij. Vladni predlog zakona, ki je ravnokar prestal javno obravnavo, bo zadeve uredil prav v smeri jasnejše in širše definicije turističnega paketa. Najprej je treba določiti, kaj vse sodi pod ta pojem, da bi lahko govoril o eventualnih izjemah, saj se identična situacija lahko zgodi tudi v primeru organizacije izletov za ostale zaključene skupine, kot so, denimo, tudi upokojenska društva. Prav je, da stvari uredimo temeljito in sistemsko, zato bomo v Poslanski skupini Desus pritrdili sklepu matičnega delovnega telesa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
GospodMatjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Podpredsednik, hvala lepa. Državna sekretarka! Predlog spremembe Zakona o spodbujanju razvoja turizma je seveda posledica v javnosti odmevne odločbe tržnega inšpektorata, ki je osnovni šoli izdal opomin, ker ta šolske ekskurzije ni organizirala s posredovanjem turistične agencije. To je en razlog. Drugi razlog je pa seveda politika. To je v javnosti razumljivo ustvarjalo ogorčenje in pozive, da se tovrstne dejavnosti, ki so del pedagoškega procesa in ne služijo ustvarjanju dobička, jasno izvzamejo iz tako imenovanih turističnih aranžmajev. Tudi v Socialnih demokratih smo z odločitvijo inšpektorata bili presenečeni. Zdelo se nam je, da gre za sporno odločitev ali pa nepotrebno odločitev. Če je bila aktivnost jasno določena kot del učnih aktivnosti in ni pomenila dobičke za organizatorja, menimo, da je nikakor ni mogoče šteti kot pridobitne ali pa kot nelojalne konkurence ponudnikom turističnih storitev. Pri tem pa ni nepomembno izpostaviti tudi, da je inšpektorat ukrepal na podlagi prijav, kar je sicer tudi dolžan storiti, in da šole, razen z opominom, ni dodatno kaznoval. Vlada se te problematike seveda zadeva, turizem kot ena izmed strateških panog potrebuje dodatne spodbujevalne ukrepe. Prav tako je to panogo treba razbremeniti nepotrebnih birokratskih ovir, vendar ne tako, da bi se zaradi tega zmanjšali standardi varovanja pravic delavcev, zaposlenih v turizmu, in ne tako, da bi se zmanjšal standard varovanja pravic potrošnikov in turistov. Mnoge določbe veljavne zakonodaje namreč služijo prvenstveno temu, da lahko določene storitve opravljajo samo tisti izvajalci, ki izpolnjujejo minimalne pogoje, usposobljenost in zagotavljajo varnost potrošnikov, na primer v obliki nezgodnega zavarovanja potnikov ali pa zavarovanja odpovedi zaradi višje sile. Zato je treba takšno zakonodajo spreminjati previdno in tudi seveda celostno. Vlada že od lani pred odmevnim dogodkom na omenjeni šoli pripravlja svoj predlog sprememb in dopolnitev krovnega Zakona o spodbujanju turizma. Predlog področje ureja širše, zaradi pomena te dejavnosti za mnoge ljudi in podjetja pa je logično, da je tudi želja predlogov in pripomb v javni razpravi ogromna. Če naj pridemo do kakovostnega in delujočega zakona hitenje pri njegovi pripravi, kot nam kažejo mnoge izkušnje iz sprejemanja ostale zakonodaje, v zakonodaji gotovo ni najboljša pot. V Poslanski skupini Socialnih demokratov iz tega razloga ne bomo podprli zakona, ki je sedaj na mizi. Menimo namreč, da je bolj smiselno, če to področje uredimo celostno in morebitne izjeme za izvajanje turističnih angažmajev v primeru neprofitnosti in ob varovanju pravic delavcev in potrošnikov uredijo celovito, skupaj z drugimi spodbujevalnimi ukrepi za rast in razvoj slovenskega turizma, ki ga imamo polna usta vsi, ki se ukvarjamo s politiko in z gospodarstvom. Ker pa se zavedamo pomena ureditve tega področja ne le za šole, temveč tudi za društva in druge dejavnosti, kjer potovanja in ekskurzije gotovo ne pomenijo pridobitne dejavnosti in nelojalne konkurence, pa v Poslanski skupini Socialnih demokratov pozivamo Vlado in resorno ministrstvo, da kljub velikemu številu pripomb svoj predlog zakona pripravi čim prej in ga posreduje v Državni zbor. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Havla za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! V Združeni levici smo predlog zakona ob obravnavi na Odboru za gospodarstvo podprli. Zakaj? Ker rešuje nek akuten problem, za katerega vemo že kar nekaj časa vsi; z drugimi besedami, šolske strokovne ekskurzije niso turistična dejavnost. Pedagoški delavci nas pozivajo, naj to zagato rešimo. Rešitev je enostavna, na novo je treba spisati zgolj en člen zakona. Ministrica za izobraževanje gospa Maja Makovec Brenčič je že oktobra lani obljubljala, da bo šolski prostor razbremenila te zakonodajne omejitve o spodbujanju turizma. Ko je bil vložen predlog iz opozicije, so Vlada in za njo koalicijski poslanci enostavno rekli, da ni primeren. Brez argumentov, samo sedaj že s klasičnim dodatkom: Pripravili bomo sistemsko rešitev. Koliko teh obljub o sistemskih rešitvah smo že slišali v tem mandatu? O problemih, ki bi jih lahko enostavno in morali rešiti nemudoma, a žal še vedno ostajamo, ker čakamo – kaj že? Sistemske rešitve! In v tem primeru ne gre za nek banalen ali nepomemben problem. Šolske strokovne ekskurzije in terensko delo so pomemben del pedagoškega procesa. Zakon učiteljem nalaga, da morajo ob pouku v učilnici organizirati tudi druge oblike pouka, kot so strokovne ekskurzije, tabori, šole v naravi. Zelo jasno je, da mora pri izvedbi le-teh prevladovati javni interes. Šole oziroma strokovno usposobljeni pedagoški delavci morajo biti tisti, ki načrtujejo in izvajajo vsebino ekskurzij, saj gre v prvi vrsti za pedagoški proces. Za turistične agencije je seveda interes profit. Dolgoročno to pomeni, da bodo komercialni motivi prevladali in začeli vplivati na vsebino ekskurzij, pa tudi na njihovo ceno in s tem seveda tudi na dostopnost. Socialna neenakost se zelo očitno kaže pri ekskurzijah in šolah v naravi. Koliko gospodinjstev v Sloveniji si lahko privošči ekskurzijo otroka v Rim ali Berlin, na primer, sploh če ni pomoči iz šolskih skladov? Gre za neenakost otrok, čeprav imamo v tej državi ministrstvo, ki ima v svojem poimenovanju tudi »in enake možnosti«. Danes izobraževalni sistem vse bolj utrjuje razlike v družbi, čeprav je njegov osnovni namen ravno obraten; osnovni namen izobraževalnega sistema je zmanjševanje razlik in omogočanje družbene mobilnosti. Zato bi morali biti, ko gre za integralni del pedagoškega procesa, ekskurzije v celoti financiranje iz javnih sredstev. V Združeni levici bomo glasovali proti temu, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo, rešitev je enostavna, a to ne pomeni, da ni sistemska. Na odboru bi jo lahko še izboljšali in s tem sistemsko rešili pereči problem, ker zakonodajno telo je Državni zbor in ne Vlada Republike Slovenije, na kar se pogosto pozablja. A očitno je ta rešitev preveč enostavna, da bi jo ta koalicija in vlada Mira Cerarja videla. Zato tukaj pozivamo ministrico Makovec Brenčič in ministra Počivalška, da v najkrajšem možnem času pripravita rešitev – in to pomeni tedne, ne pa mesece ali leto ali celo več let. Če pa Vlada in koalicija nista zmožni niti minimalno delati v javnem interesu, potem je bolje, da odstopijo oziroma da jih sploh nimamo. Vsaka strokovna ekskurzija, ki stremi k novim spoznanjem, novi vednosti, mora vključevati izključno dejanske in nujne stroške in niti centa več. Tudi andragoške ekskurzije kmetovalcev, gasilcev, aktivov kmečkih žena, gobarskih društev, športnih društev, društev upokojenk in upokojencev in še bi lahko našteval. Zakaj? Ker znanje je in bo ključno. Sam si upam trditi celo najbolj ključno tudi za srečno Slovenijo 2050. Ker imam še nekaj časa, moram reči, da nas v Združeni levici po dveh tretjinah mandata zelo skrbi ta neka logika: nekaj bomo sistemsko reševali, sedaj pa neke perečega ne rabimo reševati. Veste, če bi se vi nekako dogovorili, da boste sistemsko obnavljali vašo hišo ali stanovanje, pa vas bo nekdo klical sedaj na mobi, pa bo rekel, čujte, voda vam pušča v kopalnici – ali boste potem čakali, dokler se ne bo začela ta sistemska rešitev? Hvala za besedo.
Besedo ima mag. Matej Tonin, predstavil bo stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov. Izvolite.
Zakon, ki smo ga vložili, je tipičen primer, kako naj bi politika odreagirala oziroma vsaj, kako naj bi opozicija odreagirala na neke probleme, ki se pojavijo v družbi. Številni ste povedali – in to dejansko drži –, da so se pojavili primeri, ko je inšpekcija opozorila posamezne šole, da z organiziranjem njihovih ekskurzij delajo na črno in da so zato v prekršku. To je inšpekcija lahko naredila, ker imamo zakonodajo, ki zahteva, da na izlete oziroma ekskurzije, ki trajajo več kot 24 ur, da je treba na tovrstne izlete vzeti tudi turistične vodiče. Bil je odbor, zgodilo se ni nič in nato smo mi pripravili zakon, ki je določal, da za primer organiziranja šolskih ekskurzij to ne velja. Šli smo na Državni svet, ker so nas državni svetniki opozorili, da pa ima morda ta določba pomanjkljivost v tem, da velja zgolj za izobraževalne vzgojne zavode, ne pa za vsa ostala društva in organizacije, ki organizirajo izlete in ekskurzije v podobnem smislu. In ker smo razumna stranka, smo te pripombe slišali, hkrati tudi povedali, kaj Vlada dela na tem področju, in pripravili predlog amandmaja, ki pravi naslednje, da ni treba imeti turističnega vodiča tudi za izlete, ki so daljši od 24 ur, če gre za neko zaključeno družbo, če gre za enkratnost tega dogodka in če gre za nepridobitno dejavnost. Po domače povedano, inšpektor ne bi mogel več kaznovati niti šol, niti gasilskih društev, niti turističnih društev, niti aktivov kmečkih žena, če bi organizirali izlete, ki bi bili daljši od 24 ur. Ključno, kar se mi zdi zelo pomembno, na naš predlog zakona in tudi na amandma Zakonodajno-pravna služba ni imela pripomb. Naša rešitev je imela podporo Državnega sveta. Potem pa pridemo na odbor Državnega zbora, kjer pa se je razvila – tisti, ki ste bili prisotni, lahko temu pritrdite – izjemno zanimiva, rekel bom, tragikomična debata. Koalicijski poslanci so mi očitali, da smo kopirali oziroma duplicirali, podvojili, če želite, rešitev Vlade oziroma da bodo proti naši rešitvi zaradi tega, ker predlagamo isto rešitev, kot jo predlaga Vlada. Razumi, kdor more! Jaz tega žal ne razumem. Vsakršen drugačen argument bi razumel, ampak da pa nekdo ti očita, da bo zakonu nasprotoval zaradi tega, ker si predlagal isto kot Vlada, to pa človek težko razume. Danes so nekateri nasprotovanja temu zakonu sicer nekoliko sofisticirali in so rekli, da zakon ni sistemski. Seveda ni sistemski, tudi nismo v tem parlamentu zato, da pripravljamo sistemske zakone – to je dolžnost Vlade –, smo pa v tem parlamentu, zato da poskušamo reševati neke primere, ki so akutni. In prav v tem konkretnem primeru se je izkazalo, da bi majhna sprememba člena rešila veliko problemov, predvsem pa onemogočila kaznovanje šol, gasilskih društev in drugih organizacij. Kje je sedaj bistvo? Če bi ta parlament naš zakon sprejel, bi ta problem odpravili takoj, kar pa še vedno ne onemogoča oziroma ne preprečuje, da Vlada pripravi kasneje, jeseni, svoj sistemski zakon. Zato verjetno razumete, da bo Poslanska skupina Nove Slovenije glasovala proti temu, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Nam se zdi zakon še kako primeren za nadaljnjo obravnavo, predvsem pa bi zakon odpravil grožnje pred morebitnimi kaznimi in obravnavo inšpekcije za vsa društva in organizacije, ki bi organizirali izlete, ki so daljši od 24 ur. Upam, da bo koalicija v drugo vendarle zmogla ta napor.
Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Spoštovani predsedujoči, predstavniki ministrstva, drage kolegice in kolegi, vsem skupaj prav lep pozdrav! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo podprli predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o spodbujanju razvoja turizma, ker smo zaznali, da se dela škoda izobraževalnim ustanovam, prav tako tudi društvom. Zato mora priti do spremembe zakona, da tržna inšpekcija ne bo imela pravnih podlag za izrekanje sankcij. Pomislimo samo na to, zakaj bi plačevali storitve, ki jih ne potrebujemo. Takšne storitve sedaj po obstoječi zakonodaji morajo plačevati vzgojno-izobraževalni zavodi. Zakaj je to potrebno? Mislim, da bi se lahko vprašali vsi skupaj in ne glede na to, kdo je vložil predlog spremembe zakona, bi bilo smiselno, da bi to tudi podprli. Predvsem se nam v poslanski skupini postavlja eno zelo bistveno vprašanje, še zlasti pa meni – kako to, da je tržna inšpekcija našla ravno kršitelje, ki delujejo neprofitno, ki delujejo za lastne potrebe, za izobraževalni proces? S tega stališča mislim, da je ugotovitev in odločitev tržnega inšpektorata pod vprašajem oziroma sporna. Prav zaradi tega moramo to stanje prekiniti, da problem rešimo, da danes opravimo svojo dolžnost in v skupno dobro podpremo potrebne spremembe. Najlepša hvala za vašo pozornost.
Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 27. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 15.15, se pravi, čez pol ure. Hvala lepa zaenkrat.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor opravil glasovanje po naslednjem vrstnem redu: 3., 8., 9., 10. in 11. točka. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o trgu finančnih instrumentov po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 2. 2017. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 25. členu pod številko ena. Če bo ta amandma sprejet, postajata amandma Poslanske skupine Združene levica k 25. členu pod številko dve in amandma Poslanke skupine SDS k 25. členu pod številko 3 brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 5. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti je glasovalo 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker je bil amandma Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 25. členu sprejet, sta postala amandma Poslanske skupine Združena levica k 25. členu pod številko dve in amandma Poslanske skupine SDS k 25. členu pod številko tri brezpredmetna. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 51. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 5. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti je glasovalo 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 58. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 6. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je Državni zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 25., 51. in 58. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. Ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 7. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o overitvi listin v mednarodnem prometu, v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 1. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pravdnem postopku v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 2. 2017. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Nova Slovenija k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 50. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 103. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 49. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 112. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti 1. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker sta amandma Poslanske skupine SDS in amandma Poslanske skupine Združena levica k 125. členu vsebinsko enaka, bomo o njiju odločali skupaj. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 125. členu in amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 125. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 49. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandmaja nista sprejeta. Zaključili smo z odločanje o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je predlagatelj predloga zakona v uvodni obrazložitvi predlagal, da Državni zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem sklepu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti pa 17. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 17. 2. 2017, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bo vključen sprejeti amandma in člen, h kateremu je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o omejevanju uporabe tobačnih in povezanih izdelkov v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 2. 2017. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 29. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 42. členu, če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma istega predlagatelja k 42. členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 5, proti pa 55. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 55.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine Združena levica k 29. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 42. členu, brezpredmeten. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaja dopolnjenega predloga zakona nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 0.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma ni primeren za nadaljnjo obravnavo. [[oglašanje iz dvorane]] Želi kdo besedo v imenu poslanske skupine? Ja. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov gospa Ljudmila Novak.
Seveda bom glasovala proti temu sklepu, ker menim, da je zakon potreben, urgenten zakon. Vemo, da so bile lansko leto nekatere šole podvržene inšpekcijskim službam, ker so samostojno organizirale, v lastni režiji, ekskurzije, strokovne ekskurzije. Zaradi tega so dobile tudi določene opomine inšpekcijskih služb. Poglejte, pomlad se bliža, število ekskurzij bo naraščalo, šole bodo v negotovosti, kako organizirati ekskurzije, da ne bodo sankcionirane. Verjamem, da Vlada pripravlja sistemski zakon, ne vemo pa, kdaj bo ta sistemski zakon v resnici sprejet, verjetno šele z novim šolskim letom; vprašanje, če spomladi, ko bodo te ekskurzije že v teku. Zato vas prosim, da glasujete proti temu predlogu sklepa in na ta način vsaj urgentno rešimo ta pereč problem. Vlada pa lahko potem še vedno pripravi svoj sistemski zakon, v katerega bodo vključene tudi druge rešitve.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra gospa Vojka Šergan.
Hvala za besedo. Ta sklep bo Poslanska skupina SMC podprla, kajti Poslanska skupina Nove Slovenije je predlagala zgolj spremembo enega samega člena, ki je prepis vladnega predloga. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo je bila v preteklem mesecu že končana javna obravnava Predloga zakona o spodbujanju razvoja turizma, ki med drugim naslavlja tudi problematiko razlikovanja med strokovno ekskurzijo in turističnim aranžmajem. V Stranki modernega centra podpiramo celovitost sistemske rešitve, zato bomo ta sklep podprli.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združene levice dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Seveda bomo glasovali proti. Bom spet poskušal nazorno razložiti. Recimo, da se mi odločimo, da je ta razpravna dvorana potrebna ne zamenjave kar nekaj ljudi, ampak neke obnove in da bomo to izvedli, ko bo konec tega mandata. Pa nam bo naslednji teden tamle zgoraj začelo puščati, evo, nad predsednikom Državnega zbora, drugim najbolj pomembnim človekom v državi – ni smešno –, ampak ta koalicija bo rekla, bomo mi počakali, da bomo to sistemsko rešili. In na takšen način mi funkcioniramo že dve tretjini mandata. To ni smešno, to je žalostno, za počiti se. Dobesedno. Gre za »in-in« logiko. In če je kaj vloga opozicije, je vloga opozicije – seveda, mi bomo težko nek sistemski zakon zrinili noter, ampak da opozarjamo in poskušamo reševati celo vrsto nekih drobnih vsakdanjih zadev, ki jih imamo včasih tudi v hipernormirani družbi in državi. Za to gre v tem primeru. To, da se vi iz koalicije temu upirate, tudi če pustim ob strani, da po tem mandatu, če mi bo nekdo rekel »sistemsko«, ne garantiram več, da mu ne bom česa naredil, pa sem miroljuben človek, ker ste mi tako priskutili to besedo, da je slišati ne morem več. In to vi počnete v neki svoji vehemenci in boste očitno počeli do konca mandata. Sicer bomo mi vsi končali na nekem smetišču zgodovine, ampak kot je sedanja informacijska pooblaščenka povedala – številni vaši nesistemski zakoni oziroma nekaj, česar ni, nam bo pa prečilo življenje še nadaljnja leta in nadaljnja desetletja. Zato res urgiram, da imamo, na srečo, malo tiste osnovne kmečke pameti in da zdaj vsi pritisnemo »proti« in da rešimo ta problem. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Tudi v naši poslanski skupini bomo glasovali proti temu predlogu. Mislim, da je kolega Trček zelo nazorno pokazal, kako je nastal ta problem glede novele zakona. Zanimivo pa je bilo tudi v razpravi, kjer je večina koalicijskih poslancev ugotavljalo, da je zakon ustrezen, da rešuje zadevo na pravi način, vendar da ni sistemski. In tu se strinjam, da ta način, ki ga vi zdaj predlagate oziroma ga boste izglasovali, dejansko ne rešuje te problematike. Če bi opravili kakršenkoli dodaten razgovor z ministrstvom, bi ugotovili, da oni niti približno ne vejo, kdaj bo sistemski zakon zaključen. Glede na to, da pa za mandat ne vemo, kdaj bo končan, je pa to še toliko bolj vprašljivo. Še bolj zaskrbljujoče pa je, da ste vi oziroma službe, ki so na matičnem odboru razpravljale in dale določena pojasnila glede te problematike, postavile v bistvu ta zakon, ki zdaj velja, in tudi novelo, ki se pripravlja skozi vladne službe, v stanje neke nezakonitosti. Kajti določeni ljudje z ministrstva in inšpekcijskih služb so jasno povedali, da zdaj pa velja dogovor, da se vzgojno-varstvenih zavodov ne bo nadziralo. Se pravi, vi kot koalicija sedaj podpirate nezakonitost in neizvrševanje zakonodaje. Na drugi strani pa imate rešitev, ki zakonsko zadeve uredi, zato da je, po domače, volk sit in koza cela. Ampak ne, vi tiščite naprej neko rešitev, ki bo pomenila eno leto nezakonitosti. Kajti, inšpekcijskim službam je naročeno, da vzgojno-varstvenih zavodov ne kontrolirajo, to je bilo javno, za magnetogram povedano. Se pravi, da podpirate nezakonitost. Na drugi strani pa bo nekdo, ker bo hotel nagajati, prijavil, ne vem, društvo upokojencev, gasilsko društvo, ki bo organiziralo nek izlet. In sedaj se je treba vprašati, ali smo v tem prostoru zato, da zakonsko uredimo stvari, ki imajo neko podlago in zato tudi funkcionirajo, ali podpirate to, da se na nek parcialni način podpira neko nezakonitost v tem sistemu. Celo Zakonodajno-pravna služba je jasno povedala, da zakon je ustrezen, na poslancih je, da se odločijo, ali rešijo to v tem trenutku in je zakonsko ustrezno ali pa pustijo eno leto zadevo odprto in na nek način tudi nezakonito, zato ker ste te se vi s svojimi kupčkanji in dogovarjanji z inšpekcijskimi službami zmenili za nezakonitost. Treba se je vprašati, zakaj sedimo v tem državnem zboru. Ali podpiramo zakonske rešitve, ki imajo podlago, ali se po domače dogovarjamo, kako se neke stvari zaobidejo? Mi smo proti, da se ta zakon zaustavi, ker verjamemo, da to dobro rešuje.
Še kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu mag. Matej Tonin.
Glasoval bom proti temu, da je ta zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Ker če glasujete, da je to neprimerno za nadaljnjo obravnavo, potem glasujete tudi proti rešitvi, ki jo predlaga vaša vlada. Poslanka Šerganova je rekla, da je problem to, da smo mi copy-paste – torej vzeli, kopirali rešitev, ki jo predlaga Vlada, in jo dali v zakon. Kaj boste potem proti svojemu zakonu tudi glasovali, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo? Veste, koliko zakonov se v tem parlamentu sprejme, ki niso sistemski, ampak rešujejo nek konkreten primer? Zavrtite si film nazaj in boste ugotovili, da smo v tem parlamentu sprejeli številne zakone, ki popravljajo zgolj en člen oziroma urejajo nek majhen detajl. Ta zakon rešuje zelo konkreten problem, ki ga imajo, ki ga bodo imele šole, organizacije in druge ustanove, če bodo organizirale izlete za več kot 24 ur. Vsak razumen človek bi to podprl. Ker pa seveda se gre tukaj za prestiž, ker gre za to, da ta koalicija ne dovoli, da bi neko konkretno rešitev, ki je dobra za ljudi, izpeljala opozicija, imate pa to, kar imamo danes. Ampak potem se ne čuditi, če narod nori, in potem se tudi ne čuditi, draga koalicija, če se zgodi to, da tudi opozicija zelo raznolika, ideološko in še kako drugače, če malo v prispodobi rečem, če ta zakon poenoti in Ljudmilo in Janeza in če ta zakon poenoti in Novo Slovenijo in Združeno levico. To je rezultat vašega nemogočega dela.
Še več obrazložitev v lastnem imenu. Prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Primož Hainz.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav! Moram reči, da sem v življenju ravno toliko bil v šoli, da sem organiziral izlete in da sem delal celo življenje v društvih, mnogih društvih, kjer smo organizirali zadeve in smo vse delali volontersko. Ko se je pred časom zgodila ta zgodba okoli inšpekcij, ki lovijo šole in razna drobna društva pri drobnih zaslužkih, seveda nisem mogel verjeti, da je to res. Takrat se ta vlada ni mogla zmeniti s temi inšpekcijami in je bilo cele mesece po sredstvih informiranja, kaj se dogaja in kaj se ne dogaja. Zato preprosto ne morem biti proti temu predlogu zakona. Kar se pa tiče časovne zgodbe, časovna zgodba je pa tako; prvo je tisto, kar je že kolegica povedala, pomlad bo vsak trenutek tukaj in bodo majski izleti, tudi že aprila nekateri. Drugo je pa tako, če se nam pa slučajno zgodi, da bodo predčasne volitve, bo pa zadeva trajala dve leti ali pa še dlje. Torej, jaz sem svoje mnenje povedal. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Glasoval bom proti predlogu sklepa, zato ker ta zakon, zakon Nove Slovenije probleme, ki so, rešuje takoj. Praktično lahko rečemo, od danes naprej. Tisto, kar so pa neke obljube, da bo in tako dalje – ne vemo, kdaj. Ne vemo, kdaj bo konec mandata. Ne vemo. Ne vemo nič. In probleme je treba reševati takoj, ne pa čakati, da se bo ne vem kaj zgodilo. Glasoval bom proti, zato ker sem za šolske izlete, glasoval bom proti, zato ker sem za izlete upokojencev, glasoval bom proti, ker sem za raznorazne druge izlete, in danes nekateri tukaj slovenski javnosti sporočate, da ste proti izletom. To je nerazumljivo. Ta izgovor koalicije, da bo prišla Vlada s celovito in sistemsko rešitvijo, to je plehko. Zakaj? Zato, ker mi nimamo pravil, s pomočjo katerih bi izračunali, ali je neka zakonska rešitev, nek zakonski predlog celovit in sistemski ali to ni. Po čem vi sodite, da to ni sistemska rešitev, da to ni celovita rešitev? To je celovita rešitev in sistemska rešitev za problem, ki je nastal. Mene žalosti, žalosti me, kot da se vračamo, zdi se mi, da se vračamo v neke prejšnje čase, ko so tudi nekateri nasprotovali slovenski osamosvojitvi. Spomnim se enega izmed ministrov Demosove vlade, ki je rekel: »To je bil čas, ko nesposobni niso bili sposobni onesposobiti sposobnih.«
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Zvonko Lah.
Hvala lepa, predsednik. Tudi jaz bom proti temu sklepu. Ta zakon nekaj rešuje tik pred tem, ko bodo nastali veliki problemi, vi pa trdite v koaliciji, da tega ne boste podprli, da boste rešili, ampak boste v nekem sistemskem zakonu prišli kasneje, hkrati ste se pa dogovorili z inšpekcijsko službo, da te primere ne bodo kaznovali. Kaj pa, če se boste dogovorili samo za nekatere primere, za nekatere pa ne? Da je to ciljno usmerjeno? Pa če primerjamo ta zakon z zakonom o Hočah, kjer je bilo predvideno z nekim zakonom samo zastrašiti lastnike zemljišč, pa nič drugega, povoziti kup veljavne zakonodaje zaradi enega investitorja. Ali je bilo to sistemsko? Na koncu pa mogoče še iz tega nič ne bo. To je vaša sistemskost. Sedaj pa, tukaj samo zato, ker je opozicijska stranka to predlagala, ne bomo sprejeli, ampak se bomo dogovorili kdo s kom, da ne bodo take primere kaznovali. Ali je to pravna država? Samo zaradi nevoščljivosti, po domače povedano, da bi neka opozicijska stranka nekaj dobrega predlagala in spravila skozi zakonodajni postopek. Tako tak izgovor o sistemski rešitvi [[…]]Kolega Trček je lepo povedal, da smo tega siti. Bojim se, da bi rabili za to sistemsko reševanje vi vsaj še dva mandata, da bi se navadili. Ampak tega ne bo! Hvala.
Je še interes za obrazložitve glasu? Prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, predsednik. Jaz bom tudi proti temu sklepu. Zdaj, slišim ene argumente, da naj bo Nova Slovenija zadovoljna s tem, da se je potrdila njihova osebna asistenca. Mislim! Ali smo normalni, ali smo Državni zbor, ki odloča o naših državljanih, naših prebivalcih, ali smo tukaj za to, da se bomo šli strankarski prestiž? Predlagali so neko rešitev, ki očitno rešuje neko težavo, s katero se soočajo tudi vaši otroci, ki hodijo v šole ali pa v vrtce, in nekateri otroci ostalih družin v tej državi, ki prinašajo neke težave tako šoli kot potem tudi otrokom in staršem, ki morajo te otroke vpisati na izlet in odpeljati na izlet. To je vprašanje, ki je tukaj danes na mizi: Ali bomo olajšali delo šolam, društvom, ostalim ali bomo zdaj tukaj zapenjali zaradi tega, ker je to predlagala Nova Slovenija? Zato ker je ta predlog zakona v prid prebivalcev in prebivalk te države, bom proti temu sklepu in pričakujem, da se takšen zakon popravi. Ker kot smo že slišali danes, te sistemske rešitve prihajajo dolgo časa ali pa nikoli ne pridejo. Tako to ni noben argument, da bodo sistemske rešitve: zdaj imamo problem in zdaj ga lahko rešimo. Ko bo prišel nov zakon, bo tega razveljavil in bo veljal z vsemi sistemskimi rešitvami.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Kako? Postopkovno, Luka Mesec.
Hvala za besedo. Zdaj, ko se je prijavilo 6 razpravljavcev, vidim, da je tukaj nastal cel džumbus, klepetalnica, tako da bi vas, predsednik, prosil, če stvari umirite, preden nadaljujemo z razpravo, ki ni nepomembna. Hvala.
Najprej, da vam povem, da nismo na točki razprave, ampak na točki obrazložitve glasov. Vseeno bi pa prosil za mir v dvorani, da lahko nadaljujemo. Besedo za obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jernej Vrtovec.
Ključno vprašanje vsakega parlamenta, ki se sestane, bi moralo biti, ali smo poslanke in poslanci dovolj zreli, da se odločamo na podlagi vsebine, kakovosti določene zakonodaje, predloga ali pa se odločamo na podlagi tega, od kje zakon prihaja. Ta trenutek, ko Nova Slovenija dejansko predlaga rešitev določene težave in ko slišimo na drugi strani s strani vladajoče koalicije, da celo zakon podpirajo, vsebino kot takšno, vsaj tako je bilo rečeno na odboru, da rešitev je v redu, je res neargumentirano in otroško, dobesedno otroško in nezrelo od tega parlamenta, da se odločimo na podlagi tega, da bomo glasovali »proti«: češ, podprli smo že osebno asistenco od Nove Slovenije in počakali bomo na naš zakon. Nova Slovenija rešuje problem za spomladi pa jeseni, rešuje problem s svojim zakonom, ki ga predlaga temu državnemu zboru, in rešuje eno veliko problematiko. Z druge strani pač zakonodaja ni pripravljena in se zdaj ne moremo odločiti na podlagi nekih neosnovanih govoric sistemsko: nesistemsko, ampak se moramo odločiti na podlagi resnih pravnih pravih argumentov. Želim, da se enkrat v tem državnem zboru končno odločimo, da bomo dobre predloge začeli podpirati, slabe predloge pa argumentirano potem zavrnili. Ne morete pa reči, da ta predlog je dober, ampak bomo podprli našega, ki pa bo nekoč v prihodnosti. Dajmo biti resni.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospa Andreja Potočnik.
Hvala. Seveda bom podprla sklep, ki je predlagan – zakaj? Ni bilo povedano bistvo; bistvo je, da je ta zakon o spodbujanju turizma v javni obravnavi od decembra, ki se je zaključila 20. januarja. En del zgodbe, ki jo imamo danes pred seboj, je v tem zakonu urejeno. In, ja, drži, Nova Slovenija je pripravila copy-paste delčka tega zakona. Zakon pa ureja tudi druga vprašaja, ki so tudi bistvenega pomena pri Zakonu o spodbujanju turizma. Ne vem, od kje sicer kolegom, da bo ta zakon sprejet čez eno leto. Očitno imajo neko čarobno kroglo, ki jim je povedala, da bo ta zakon sprejet čez eno leto. Jaz tega podatka nimam, tudi moji kolegi v Poslanski skupini SMC tega podatka nimajo. Osebno verjamem, da bo ta zakon sprejet v najkrajšem možnem času. Javna razprava se je zaključila 20. januarja. Skrbi pa me praksa Nove Slovenije, da bo od vseh zakonov, ki jih ima ta vlada v javni obravnavi, da bo jemala delčke, jih kopirala in potem predlagala koaliciji, da jih sprejme. Se pravi tiste delčke, ki so všečni, ki so pomembni, ki so zanimivi. Verjamem in upam, da to ne bo postala praksa do volitev. Se pravi še enkrat, jaz bom ta sklep sprejela.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospa Ljudmila Novak.
Jaz bom glasovala seveda proti temu sklepu, ker naš zakon rešuje akutni problem. Sem članica Odbora za izobraževanje in tisti, ki ste tudi člani Odbora za izobraževanje, ste lahko bili navzoči na seji Odbora za izobraževanje, na katerem smo to problematiko obravnavali. Tam so bili predstavniki šol, tržna inšpektorica, potem predstavniki agencij in tako naprej. Kaj so vsi skupaj ugotavljali? Tržni inšpektor mora reagirati, če pride anonimna prijava. Torej so se morali temu odzvati. Šole so se čutile ogrožene, kako da zdaj ne znamo več pripravljati ustreznih ekskurzij, do zdaj pa smo to lahko počeli. Potem agencije so se čutile ogrožene, kdo zdaj ima več znanja ali učitelji, ali vodiči, ali kdo. To se pravi, nastala je taka razprava in na koncu je bil podan enostavni predlog: spremenimo ta člen, ki nam dela težave, pa bomo rešili problem. Zato smo v Novi Sloveniji to naredili, to predlagamo, izvzemamo izobraževalne ustanove in društva in na tak način lahko šole in društva, vsi tisti, ki organizirajo nepridobitne ekskurzije, opravijo svoje dejavnosti. To je bil naš glavni namen. Torej gašenje požara, ki je bil zaneten. Mislim, da kolegica poslanka, ki je predhodno govorila, pač, kako bo Nova Slovenija ravnala v parlamentu [[…]]Če se držimo poslovnika, je to čisto naš problem, kako in kaj mi predlagamo in ne potrebujemo nobenih podukov.
Najprej naj prosim, da ostanemo znotraj obrazložitev glasov. Vedno so obrazložitve lastnih glasov. Velja za zadnji dve razpravi – mislim, ki sta bili razpravi namesto obrazložitve glasu. Obrazložitev glasu v lastnem imenu gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala. Vsak, ki je gledal tudi Odbor za gospodarstvo, kjer smo ta zakon obravnavali, predvsem predlog, morda si lahko zavrti ta film nazaj in vidi, kakšni so bili protiargumenti vsem nam s strani koalicije. Torej, ni jih bilo; bili so potegnjeni iz petnih žil, kot bi rekli nekateri retoriki. Poglejte, večkrat govorite o socialni drži, o socialnem izključevanju. Torej šolarji v neki šoli, kjer starši spravijo nekaj borih evrov za nek izlet, bodo zdaj morali plačati več, ker bodo najeli agencijo, da bodo lahko šli na izlet. Enako je z upokojenci. Vprašanje strokovnosti: ali učitelj, na primer, zemljepisa, ki pelje svoje dijake na Dunaj, ali pa v Gradec, ali pa v Beograd – za vas, ker ga rajši vidite –, ali je bolj strokoven ali ni. Sedaj ta poprava tega zakona v tem trenutku rešuje življenjske probleme ljudi in to je bistvo zakonodaje. Ko govorite o sistemskosti in o kraji, spoštovani kolega iz SMC, stranka SDS je leta in leta delala na Zakonu o vajeništvu, predvsem o tem. Trikrat smo ga v tem mandatu vložili, zamisel ste ukradli, lahko rečemo, sfižili; sfižili, bi bil pravi izraz, ker bodo najbolj ljudje razumeli, čeprav boste rekli, da ni tipična slovenščina. In poglejte, ravno tu vam vračam žogico: tipična birokratska miselnost! Poglejte bistvo vsega, kar smo pa pozabili, spoštovani kolegi iz Nove Slovenije, povedali ste, da so oni vplivali na inšpektorje. Ali poznajo Zakon o inšpekcijskem nadzoru? Saj ni problema. To je tipično to, kar govorim ves čas: diktatura privilegiranega dela javnega sektorja v parlamentu preko SMC. To je ta zgodba, češ, mi imamo vpliv celo na inšpektorja, lahko rečemo tri mesece ne rabite spoštovati zakona. To je pa velika poanta te zgodbe. To je največja poanta, kar smo se lahko naučili – njihov velik vpliv na inšpekcijo, ki so v organih sestav ministrstva. Najlepša hvala.
Prosim vsem skupaj, da ostanemo znotraj obrazložitve lastnega glasu in se ne dotikamo vseh ostalih. Obrazložitev glasu v lastnem imenu dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Glejte, moram se dotikati vseh ostalih, ker so moji sodelavci tukaj in če gre celo gospa Ljudmila, ki je nekako žlahtna desnica in konservativnost, tukaj rahlo na obrate, me ob drugem skrbi tudi z njeno zdravje, navsezadnje. Če se pa zelo resno pogovarjamo, s kolegom Toninom sva se zdaj vmes pogovarjala o nekem prvotnem predlogu zakona, kjer v obravnavi ni bilo te rešitve, z deležniki, pač je ena od opozicijskih strank prišla s to urgentno rešitvijo, in vsi, ki imajo malo razuma, saj je bilo že nekako vse v bistvu razloženo. Enostavno povedano, ne vem, človek ne razume več tega, pa pravijo včasih, da smo moški parameciji, da kaj dosti pameti nimamo, ampak mogoče zaradi tega. Ne vem. Jaz vedno, ko česa ne razumem, se vprašam, saj ne morejo biti vsi drugi tako nori, verjetno sem jaz nor. Ne vem. Res ne razumem tega. In potem imamo takšne tovrstne pingponge, in gledam obraze SMC in potem gledate vsi tako kot neki užaljeni pridni študentje, ki sem jih imel na FDV – zakaj pa nas tukaj kregate? - in ste tako še nekako malo začudeni. Če bi to neko logiko, ki jo je prej nekdo izrekel, vzel, bi rekel, saj najmanj nekih predlogov Združene levice podprete, potem bom avtomatsko glasoval nekako proti vsemu drugemu, kar je v bistvu neka skrajna oblika neodgovornosti poslank in poslancev. Jaz nimam nobenih problemov, pa me včasih kakšni moji levičarji, napadejo, da podprem dobre predloge SDS. Nisem ravno ponosen na to, kar je gospod Čuš delal v zvezi begunske krize, pa če bo nek dober predlog pripeljal v parlament, ki je nujen, ki bo nekaj reševal, ga bom seveda podprl. Mislim, toliko neke osnovne zrelosti pa, ne vem, imajo moji otroci v predšolski dobi – pa bolj so matere odgovorne za njihovo vzgojo kot jaz, da ne bi izpadel kot moja hvala. Seveda bom glasoval proti.
Res se ne znate ukvarjati sami s sabo, takrat ko razlagate svoj glas. Še kakšna obrazložitev glasu v lastnem imenu? Ni. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 32. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je Državni zbor sklep sprejel. Zato je zakonodajni postopek o tem predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda ter prekinjam 27. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.