Spoštovane kolegice poslanke in poslanci, gospe in gospodje. Prosim, da najprej zasedete svoja mesta. Pričenjam 15. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanki in poslanci: Janja Klasinc, Melita Župevc, Miran Potrč do 15. ure, Zmago Jelinčič Plemeniti, mag. Franc Žnidaršič od 16. ure, Bogdan Barovič, Milenko Ziherl, Marjan Pojbič, Roberto Battelli in Anton Colarič po 15. uri. Na sejo sem vabil predstavnika Urada predsednika Republike Slovenije k 21. točki dnevnega reda, predsednika Vlade, ministrice in ministre k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 18. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Obveščam vas, da bo zbor ob 15. uri začel obravnavo 1. točke dnevnega reda, to je z vprašanji poslank in poslancev. Če zbor do 14.30 ure ne bo zaključil z obravnavo 3. točke dnevnega reda, bo zbor takrat obravnavo te točke prekinil in opravil glasovanje o že obravnavanih točkah dnevnega reda. Državni zbor bo z obravnavo morebitne prekinjene 3. točke dnevnega reda nadaljeval v petek, 26. 3. 2010, po končanem glasovanju. Prehajamo na določitev dnevnega reda 15. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 16. marca 2010. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda ali širitev dnevnega reda nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje svojih glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 15. seje zbora določen. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O JAVNEM SKLADU REPUBLIKE SLOVENIJE Z KULTURNE DEJAVNOSTI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima Majda Širca ministrica za kulturo. Prosim.
Dobro jutro oziroma dober dan. Veseli me, da se bližamo koncu obravnave o [[...]]
Prosim, mir v dvorani! Prosim za zbranost, ministrica govori.
Javnemu skladu Republike Slovenije za kulturne dejavnosti, ki je v dosedanjem procesu obravnave šel, lahko rečem, tekoče, skladno z usklajevanji in na zadnjem matičnem odboru uskladil neke, moram reči, da bolj nomotehnična vprašanja kot vsebinska, kajti vsebinska smo v dosedanjem procesu priprave usklajevali kar na širokem nivoju. Tudi z občinami glede na to, da se sodelovanje javnega sklada za ljubiteljske dejavnosti v veliki meri dotika celotnega slovenskega prostora tudi na lokalni ravni. Tisto, kar velja opozoriti še enkrat za tem pultom, je to, da z zakonom urejamo usklajeno delovanje javnega sklada za ljubiteljske dejavnosti z novim zakonom o javnih skladih, ki ga poznate iz preteklosti kot dobro delujoče in organizirano telo, ki pokriva, usklajuje, spodbuja, stimulira in tudi na nek način izobražuje celotni ljubiteljski prostor na področju kulture in številna društva in druge organizacije, ki se avtonomno organizirajo na širšem slovenskem prostoru. Skratka, od stare ureditve, spomnimo se še enkrat, da leta 2008 je prišlo do spremembe zakona o javnih skladih, ki je na nek način zaprl možnost delovanja dvema skladoma s področja kulture, to se pravi, skladu o ljubiteljski dejavnosti in tudi filmskemu skladu, ker je določil pravila igra, ki veljajo za druge, bolj premoženjske sklade. Ampak v pomanjkanju organizacije oziroma oblik form, ki bi omogočale ravno tako avtonomno in tudi primerljivo delovanje od že postavljenega, smo se odločili, da nadgradimo obstoječi zakon in ga dopolnimo na ta način, da bo nesporen s tem krovnim zakonom o javnih skladih. Skratka, ohranjamo vse tisto, kar se je v praksi izkazalo kot dobro, seveda smo pa prisluhnili tudi novim pobudam iz stroke in prakse in jih uskladili z življenjem in s črko zakona. Skratka, samo v dveh besedah še to. Sklad bo tudi v bodoče kot nacionalna kulturna platforma, ki bo ohranila celovitost nacionalnega kulturnega prostora oziroma skladnost kulturnega razvoja, omogočala bo pretok kulturnih informacij in kulturnih dobrin, zmanjševala bo razlike v kulturni v razvitosti posameznih okolij in seveda bogatila kulturno ponudbo in dvigovala kakovostno raven dejavnosti. Skratka, tudi v bodoče bo kot javni servis, na katerega država prenese del nalog Ministrstva za kulturo, zlasti del operativnih nalog na ravni projektnega financiranja, ki je namenjeno posameznim kulturnim izvajalcem - to se pravi, gre za sistem denarnih pomoči do določene manjše vrednosti - in še naprej bo strokovni usmerjevalec in promotor ljubiteljskih kulturnih dejavnosti doma in v tujini, med zamejci in Slovenci po svetu preko izobraževalnih oblik, prireditev in preko založništva. Vsi več ali manj vemo, da je bil sklad na način, kot je deloval v preteklosti in ko je povezoval številna društva, dobro sprejet, potreben na terenu in Ministrstvo za kulturo je bilo z njegovim delovanjem in organizacijo zadovoljen. Rada bi na koncu samo pripomnila, da bi v skladu z drugim odstavkom 138. člena Poslovnika pričakovala, da bomo, če bo ta druga obravnava uspešna, na tej seji postorili tudi tretjo obravnavo in tako pripeljali zakon v življenje. Hvala vam lepa.
Hvala. Vaš predlog ob obravnavi smo zabeležili in ga bomo upoštevali. Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici mag. Majdi Potrata za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavcema, poslanke in poslanci! Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je Predlog zakona o Javnem skladu Republike Slovenije za kulturne dejavnosti obravnaval na 15. seji. O predlogu zakona je bila opravljena tudi splošna razprava, in sicer na 13. redni seji Državnega zbora, ko je bil sprejet tudi sklep, da je Predlog zakona o Javnem skladu Republike Slovenije za kulturne dejavnosti primeren za nadaljnjo obravnavo. Zakonodajno-pravna služba je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika dala pripombe k 15 členom. Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport je predlog zakona podprla in menila, naj predlagatelj še enkrat prouči določbo zakona, ki določa, da zaposleni v skladu ne morejo biti člani nadzornega sveta, hkrati pa priporočila Ministrstvu za kulturo, naj čim prej normativno uredi ljudsko in ljubiteljsko kulturo. Komisija za narodni skupnosti je kot zainteresirano telo menila, da bi bilo potrebno dopolniti 4. člen predloga zakona in to tako, da bi bilo iz vsebine razvidno, da javni sklad za kulturne dejavnosti sodeluje z avtohtono italijansko in madžarsko narodno skupnostjo ter romsko skupnostjo na področju ljubiteljskih kulturnih dejavnosti, kar naj bi omogočalo nadaljnje poglobljeno sodelovanje predvsem na področju prireditev in nudenja svetovalnih storitev strokovne službe omenjenega sklada. To mnenje je povzela tudi v predlogu amandmaja. Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj pa je v svojem mnenju med drugim opozoril na pomen šeste alineje 4. člena predloga zakona, sicer pa predlog zakona podprl. Odboru je bilo posredovano tudi več mnenj, in sicer Slovenske izseljenske matice, Pomurske madžarske samoupravne skupnosti, tudi Obalne samoupravne skupnosti italijanske narodnosti, Mestne občine Novo mesto, občine Krško, Domžale in Skupnosti občin Slovenije k 15. členu zakona. Amandmaje so vložile štiri koalicijske stranke k 3., 4., 6., 7., 9., 15., 16., 18. in 22. členu in Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti k 4. členu. Pri delu odbora so sodelovali ministrica za kulturo Majda Širca Ravnikar, direktor Sklada za kulturne dejavnosti mag. Igor Tršar, predstavnica Zakonodajno-pravne službe Katarina Kralj ter predstavnik Državnega sveta Anton Peršak. Uvodno obrazložitev zakona je dala ministrica Majda Širca, ki je tudi podprla sprejetje amandmajev, ki jih je vložila koalicija, saj je menila, da bo tekst predloga zakona z njihovim sprejetjem bolj jasen. Predloge amandmajev in zakona je razložila tudi predstavnica Zakonodajno-pravne službe in povedala,da je večina pripomb upoštevanih v predlogih amandmajev. Največ razprave o posameznih členih je bilo ob dveh vloženih amandmajih k 4. členu. Vlada je pojasnila, da zakon ne ustvarja nobene pozitivne diskriminacije za katerokoli društvo in da bi s sprejetjem amandmaja narodnih skupnosti utegnilo priti do določenih anomalij. Tudi glede predlaganega amandmaja odbora, ki ga je predstavila predvsem predstavnica Zakonodajno-pravne službe, je Vlada menila, da sprejeta zakonodaja narekuje, da se nadzorujejo javna sredstva v celoti, vključno s 6% sredstev, ki prihajajo iz lokalnih skupnosti in jih nadalje sklad razdeljuje na podlagi medsebojnih pogodb. V skladu s tem je bil pripravljen tudi predlog amandmaja, ki bo predmet naše razprave. Po končani razpravi so bili sprejeti vsi predlagani amandmaji, ki so jih vložile koalicijske poslanske skupine. Sprejet je bil tudi predlog amandmaja odbora. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni tudi sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila in prosim za podporo zakonu. Hvala.
Hvala. Zbor je na 13. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona. Predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členu o vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 23. 3. 2010. V razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati? Želi še kdo? Prosim, za prijavo. Besedo ima Aleksander Zorn. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani. Zakon in amandma bomo podprli. Zdi se ustrezno, oboje, hkrati pa je na samem odboru bila razprava o marsičem in bili smo si, kar je nenavadno, močno složni za celo vrsto predlogov in amandmajev, tako da je to kakšno skupno delo ali skupno soglasje. Skratka, sklad je glede tega skladen. Še vedno pa napovedujem, da bo prišlo do kompetentnih tekmovanj oziroma zadreg med financiranjem občin in javnim skladom, ki je v državni lasti, kar se bo pokazalo v praksi. Pri občinah, ki so kulturi posebej naklonjene, bo manj težav, pri občinah, ki so nenaklonjene, tudi take poznamo, pa bo prihajalo do težav, in takrat bo treba. verjetno, zakon popravljati. Ta amandma nekoliko to zadrego že popravlja, mislim pa, da ne v zadostni meri. Potrebno je povedati, da seveda tak zakon potrebujemo, saj je navsezadnje ljubiteljska kulturna dejavnost, ki je bila včasih v Sloveniji izjemno razširjena, tista osnova, na kateri potem tudi vsa kultura stoji v kasnejših časih in v profesionalnih vrstah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo. Rada bi povedala, da je razprava o tem amandmaju na odboru potekala prav zaradi tega tako dolgo in poglobljeno, ker smo imeli različne razprave o tem, ali lahko sklad nadzira porabo sredstev ne samo tistih, ki so iz državnega proračuna, ampak tudi iz proračuna lokalnih skupnosti. Gre preprosto za dejstvo, da je Računsko sodišče pred tem ugotovilo, da kulturna društva, ki so pogosto prireditelji takih programov, ne morejo biti neposreden sogovornik pri črpanju sredstev tako iz občinskih proračunov kot tudi iz državnega proračuna. Če samo za primer povem, v Mestni občini Maribor je bila ravno sedaj razdrta pogodba in ta možnost črpanja sredstev, ker ostaja Javni sklad, izpostava v Mariboru, edini, ki lahko razporeja sredstva. V vsakem primeru, pa ne glede na to, ali so to sredstva lokalne skupnosti ali sredstva iz državnega proračuna, to so javna sredstva. In nek način nadzora nad porabo javnih sredstev je treba zagotoviti. Vprašanje je zapleteno. Res da je o predlogu zakona kot zainteresirano delovno telo razpravljal tudi Odbor za lokalno samoupravo, ki je predlog zakona podprl, se pa ukvarjal veliko časa ravno s tem vprašanjem in predlog za amandma odbora, s katerim nismo bili zadovoljni na odboru ne predstavnica Zakonodajno-pravne službe ne predstavniki predlagatelja, smo potem sprejeli to rešitev, da smo predlog za amandma odbora podprli, hkrati pa potem tudi napovedali, da bo predlagatelj za sejo Državnega zbora pripravil izboljšano besedilo. To izboljšano besedilo je sedaj pred vami kot predlog za amandma, je usklajeno, tako kot smo mi rekli predlagatelji, tudi s predstavniki Zakonodajno-pravne službe in vam ga priporočamo v sprejem, zaradi tega, ker menimo, še enkrat povem, da je res mogoče pritrditi tistim, ki ugotavljate, da je naklonjenost lokalnih skupnosti za ljubiteljsko dejavnost zelo različna, pri čemer ni apriornega stališča, da so manjše lokalne skupnosti manj naklonjene ljubiteljski kulturi, ampak gre preprosto za to, da je treba nekatere poti financiranja prilagoditi in tudi spoštovati pripombe Računskega sodišča. Trenutno druge poti, kot rečeno, ne najdemo. Socialni demokrati bomo predlagani predlog amandmaja podprli, kar lahko tudi iz podpisov k temu amandmaju razberete, če pa bo treba kaj v nadaljevanju zaradi prakse ali življenja, ki bo nakazovalo potrebo po spremembi, spremeniti, pa to verjetno ne bo ne prvi ne zadnji zakon, ki ga bo treba spremeniti. Seveda pa bi predvsem rada povedala to, da bi si želela, da bi pa ob sprejetju tega zakona prišli tudi boljši časi za kulturno dejavnost v državi in da bi iz javnih sredstev namenjali več denarja za kulturno dejavnost, če sledimo tistim, ki razmišljajo o tem, kakšna naj bo prihodnost države Slovenije po izhodu iz krize, in stavijo predvsem na to, da bi za srečnejše in bolj kakovostno življenje v tej državi imela pomembno vlogo tudi kultura. Hkrati pa se želim zahvaliti tudi predstavniku narodne skupnosti dr. Gönczu, ki je razumel, da nesprejetje amandmaja na odboru ne ogroža in ne omejuje pravic obeh narodnih skupnosti in romske skupnosti, tako da je videti, da bomo zakon lahko sprejeli v popolnem soglasju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Vili Rezman, prosim.
Gospod predsednik, hvala lepa za besedo. Sam bom tudi tako, kot se zdi velika večina drugih, podprl ta amandma, kakor podpiram tudi sam zakon. Amandma nekoliko izboljšuje zakon v tej točki in je po moji sodbi nekoliko več kot zgolj nomotehnični popravek, ker gre tukaj dejansko za vsebino. Sam mislim, da je zakon s tem, ko zagotavlja državni suport ljubiteljski kulturi, dober, lahko bi bil seveda boljši, tudi če bi bilo zagotovljenih več sredstev, vendar je tak, da je lahko deležen naše podpore. Zakon že v 1. členu zapisuje, kaj vse je njegova vsebina in med te vsebine spada tudi nadzor nad sredstvi. Tako kot je bilo najprej zapisano, je bil ta nadzor, ta kompetenca ali celo obveznost Javnega sklada za ljubiteljske kulturne dejavnosti morebiti presplošna. Ta nadzor je segal na vsa sredstva, s katerimi društva razpolagajo, kar pa najbrž ne bi bilo najbolj prav. Viri za ljubiteljsko kulturo niso zgolj viri iz javnih sredstev, naj povem, da po zakonu morajo vsi člani društev plačevati članarino in tukaj se začne financiranje lastne dejavnosti, potem so tukaj različni prihodki, ki jih društva pridobivajo bodisi s svojimi nastopi, bodisi z vstopninami, bodisi z volili, darili in tako naprej. Skratka, društva sama zagotavljajo precejšen del sredstev in je prav, da s temi sredstvi tudi suvereno upravljajo in imajo notranji nadzor nad temi sredstvi. Kar zadeva javna sredstva, pa je tudi treba ločiti sredstva, ki jih dobijo bodisi iz občinskih blagajn na osnovi različnih razpisov ali državnega proračuna. Mislim, da je tistega nadzora, tako poti kot organov, ki lahko nadzorujejo sredstva iz lokalnih skupnosti, čisto dovolj. Torej, so operativne možnosti, da se da to narediti, res pa je prav, da je Javnemu skladu za ljubiteljske kulturne dejavnosti zagotovljeno, da ima pregled nad sredstvi in izvajanju programov, za katere so sredstva šla, zlasti takrat, kadar gre za sredstva, ki so bila zagotovljena s pogodbo, podpisno s skladom. Jaz bom torej zavoljo tega podprl sam amandma in tudi zakon.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o vloženem amandmaju? Ja, prosim, gospod Presečnik, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavcema, kolegice in kolegi. Zagotovo bom podprl ta amandma, ki izboljšuje ta del bi rekel kontrole porabe sredstev in to dobro. In ta amandma je zaradi tega dobro napisan, ker pusti kontrolo o uporabi drugih sredstev tistim, ki pač ta sredstva dajejo, to so občine in tako dalje. Tako s tem v zvezi nimam nobenih problemov. Je zanimivo in dobro to, da očitno večina kolegic in kolegov oziroma poslanskih skupin podpira ta zakon. Zakon je nujno potreben, da ne bo praznine. Zagotovo je sklad oziroma območne izpostave so neke vrste povezovalec kulture. Večkrat rečemo, da se občine včasih tudi vgrajujejo v svoje plotove in teh povezovanj kar nekako na terenu mnogokrat manjka. In na področju kulture so zagotovo območne izpostave eden od tistih faktorjev, ki to tudi zagotavljajo, poleg nekaterih drugih institucij na področju kulture, ki so širšega pomena in ki delujejo ravno tako v tej smeri. Včasih so na terenu tudi kakšni problemi, tudi verjetno kakšni kadrovski problemi, ampak ti so povsod. Mnogokrat je odvisno seveda od ljudi, ki te zadeve urejajo oziroma ki vodijo te območne izpostave, ampak moja izkušnja s skladom, s svetom območne izpostave in tako dalje je zelo dobra, ker tudi sam delujem na nekaterih področjih, ki so povezani tudi s skladom, s kulturnimi društvi, z občinami in tako dalje. Ja, podpiram - se mi zdi dober ta amandma. V primeru pa, če se bo pokazalo, da je potrebno v bodoče kakšno stvar tudi spremeniti, smo pa konec koncev tudi za to v tej hiši. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju, poleg ministrice? Ministrica ima besedo, prosim. Ste se javili, gospa ministrica.
Hvala lepa. Mislila sem, da bi povzela razmišljanje - ne o amandmaju pravzaprav, kar o celem zakonu, tudi na vaše pripombe glede tega amandmaja. Meni se zdi, da je zelo pomembno to, da ljubiteljski sklad ostaja še vedno sklad, kar pomeni, da je izven neposredne ali pa ozke organizacije ministrstva za kulturo, zaradi tega, ker to omogoča neko avtonomno in bistveno bolj življenjsko organiziranost. Take sisteme, take načine zagovarjam in verjamem, da bo tudi na drugih področjih, še posebej na filmskem, ostala ta, ne bom rekla izločenost, ampak avtonomnost zunaj Ministrstva za kulturo v ožjem smislu. Ko govorimo o nadzoru sredstev, kar se dogaja ob 4. členu, seveda, je treba vedeti, da kdorkoli financira, to se pravi od koderkoli prihajajo javna sredstva: ali iz občinskega, ali iz državnega, ali iz kateregakoli drugega nivoja, ta sredstva so vedno in morajo biti podvržena kontroli. Na koncu jih zmeraj sreča Računsko sodišče, če ne drugi. Ta ureditev, kot je, je smiselna, zagotovo transparentna. Moram poudariti, da tukaj ne gre za tako malo sredstev. V letošnjem letu, če govorim o celotni kvoti denarja, ki je namenjen celotni ljubiteljski dejavnosti, seveda v veliki meri tudi za plače, znaša ta številka malo manj kot 8 milijonov evrov. S tem da občine so, recimo, lani prispevale za ta celoten budžet približno 2 milijona evrov in iz kulturnega tolarja je tudi tukaj kar nekaj sredstev, več kot milijon, skoraj milijo dvesto. Seveda od celotnih sredstev je tudi drugih virov, kar pomeni, da gre za dodatna dva milijona. 59 občinskih izpostav je vezano na sodelovanje, trdno sodelovanje z osnovnim skladom s pogodbami - kakorkoli že, ne glede na ta člen, je seveda prav, da se sredstva nadzorujejo. Ta amandma ureja način nadzorovanja. Prepričana sem, da če je, odkar smo se rodili - država - ta sklad in še prej, seveda, močno povezoval oziroma ljubiteljska dejavnost se močno povezovala v kakršnikoli obliki organizacije, ampak delovala je zaradi tega, ker ima tradicijo, ker ima ogromno društev v različnih oblikah. Verjamem, da ne glede na obliko v prihodnosti bo ta vez še trdna. Taka oblika, kot jo predlagamo, to vez utrjuje. Priznajmo si, da je ta sklad deloval, ne glede na to, ali v obliki take oblike javnega sklada, ki so ga določale v glavnem finančne službe, saj predlagatelj zakona o javnih skladih je Ministrstvo za finance v okviru Vlade, je ta oblika bila trdna, kvalitetna in zelo dobra. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Pozdrav ministrici in sodelavcema. Moram reči, da ta zakon podpiram. Pripravili ste dober zakon, ki ima tudi amandma, ki je vreden podpore, saj zakon, ki je živa stvar, še izboljšuje in pa še nadgrajuje. Lahko bi rekli, da je kultura, predvsem ljubiteljska duša in sol življenja, še posebej tam, ko se nekoliko pomaknemo izven urbanih centrov in središč. Vesel sem, da kulturi namenjamo glede na krizo, kar primerno količino sredstev, nikdar in nikoli ni dovolj velika, da seveda tudi večina slovenskih lokalnih skupnosti ta trud, to energijo in pa voljo ljudi, ki delajo za svoje zadovoljstvo, predvsem pa tudi za skupno dobro, za zadovoljstvo publike, da ji s tem na simbolni ravni povemo, da jo cenimo in pa spoštujemo. Tako kot v življenju se seveda vse začne in konča pri denarju, tudi v kulturi velja: čisti računi dobri prijatelji, zato je prav, da sistem države in občin kontrolira porabo svojih sredstev - na eni stani pomembno. Na drugi strani pa pomembno in osupljivo, ko gledamo in prebiramo ta poročila, da pa tudi vidimo, posredno, kolikšen del sredstev pa tudi kulturniki za svojo plemenito in potrebno dejavnost zberejo sami. Bil sem na številnih občnih zbornih naših kulturnih društev in moram reči, da je človek velikokrat dobre volje, koliko pa k tej kulturi slovenski izvajalci teh ljubiteljskih dejavnosti prispevajo preko sponzorjev, preko prostovoljnega dela, koliko je prevozov, koliko je ur na vajah zato, da neka prireditev, ki napolni in navduši dvorano, da svoj pečat. Na drugi strani se mi je zdelo pomembno oglasiti se pri tej točki tudi zato, ker s tem hote ali nehote nastavljamo tudi ogledalo profesionalni kulturi. Kajti, če primerjamo sredstva za ljubiteljsko in profesionalna kulturo, potem bomo lahko rekli, da tisti, ki so ljubiteljski, ki so amaterji, delajo neverjetno dobro, uspešno in z veliko dodano vrednostjo in mogoče se bo tudi kdo s strani profesionalne kulture nad tem zamislil, da bo na tem področju poraba javnih davkoplačevalskih sredstev še boljša in pa še bolj učinkovita. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne želi. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, mislim, da lahko kar rečemo, pet minut po prekinjeni 3. točki dnevnega reda. Za vsak slučaj, mogoče celo najkasneje ob 14.30. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREVOZIH V CESTNEM PROMETU, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev mnenja. Mislim, da prihaja minister. Če se strinjate, prekinjam sejo za pet minut. Sejo bomo nadaljevali ob 9. uri in 40 minut. Še poročilo odbora čakamo, tako da moramo prekiniti. Seja se bo nadaljevala ob 9.40.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanici, nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda. Kot sem že omenil, besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima dr. Patrick Vlačič, minister za promet. Prosim.
Hvala, predsednik. Dobro jutro vsem, lep pozdrav. Spoštovani. Osnovni cilj Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu je racionalizacija poslovanja posameznih državnih organov. Preciznejša ureditev vodenja elektronskih evidenc izkaznic o vozniških kvalifikacijah, postopanje ob izgubi le-teh ter določitev vsebine vloge in vsebine tiskovne izkaznice o vozniških kvalifikacijah v skladu z direktivo 2000/59 Evropskega parlamenta in Sveta. S spremembami in dopolnitvami se precizneje ureja nadzor nadzornih organov, uvaja pa se tudi nov institut žigosanja dovolilnic, prekrškovne sankcije pa se povišujejo na zneske, s katerimi se kaznuje primerljivo s sosednjih državah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku Janku Vebru za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala za besedo in lep pozdrav v imenu Odbora za promet. Torej, Odbor za promet je ravno tako obravnaval novelo zakona in sprejel tudi pomembne odločitve, predvsem v tistem delu, ki se nanašajo na podelitev javnih pooblastil. Tako je bila ključna dilema pri tem zakonu, kdo te dovolilnice lahko podeljuje. Ohranili smo obliko, v dopolnjenem predlogu tega zakona, ki te dovolilnice ohranja znotraj Gospodarske zbornice. Tako, da tukaj večjih sprememb po obravnavi na odboru dejansko ni bilo. Zato predlagam, da gradivo, ki je posredovano Državnemu zboru, Državni zbor tudi sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Silven Majhenič v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim. Prosim za zbranost v dvorani.
Spoštovani gospod predsednik. Spoštovani minister. Za dosego ciljev nekega zakona je potrebno sprejeti ukrepe, ki bodo odpravili nejasnosti določb in neskladja, ki so nastala tudi zaradi uveljavitve drugih zakonov, tako kot v tem primeru. Sedanji zakon o prevozih v cestnem prometu je bil sprejet leta 2006, manjše spremembe pa doživel v letu 2008, saj so tako narekovale institucije Evropske unije, da se uskladimo s predpisi Evropske unije. Zainteresirana javnost, še posebej prevozniki, tega zakona niso podpirali, zato nikoli ni zmanjkalo predlogov za izboljšanje in spremembe zakona, ki je z vnosom Evropskega pravnega reda bil vse strožji in vse manj sprejemljiv za naše prevoznike, saj je prišlo celo do takšnega nasprotja, da je ločeval naše prevoznike od tujih; seveda v škodo slovenskih prevoznikov. Glede na konkurenčnost je logično, da je nezadovoljstvo naših prevoznikov veliko, saj so bile razlike, ki so se delale med prevozniki, očitne, še posebej se je to izražalo pri nadzoru naših in tujih prevoznikov. Pri Ministrstvu za promet se na to temo ustanovi delovna skupina, v kateri so vključeni različni poznavalci, organi, stroke, ki so ugotovili, da so potrebne spremembe na področju avtoprevozništva nujne tudi zaradi blažitve gospodarske krize. Ob slabem nadzoru tujih prevoznikov se je ustvarjala nelojalna konkurenca domačim prevoznikom, zato je nujno spremeniti prakso na področju uporabe dovolilnic, administrativnih ovir, nadzora tujih prevoznikov in kaznovalno politiko. Veliko nezadovoljstva in nepravilnosti je tudi na področju izdaje izkaznic o vozniških kvalifikacijah, pravilno izpolnjenih dovolilnicah in spremljajočih dokumentov. Kot vidimo, gre kar za nekaj zahtev in popravkov v smeri izboljšanja, ki bi zagotavljala zakonitost in preglednost opravljanja dejavnosti brez licence. Policija bi v tej smeri morala biti bolj pozorna, ne na naše prevoznike, ampak na tujce, ki očitno kršijo evropsko in našo zakonodajo na očeh vseh, tudi tistih, ki so odgovorni za izvajanje zakonitosti v Republiki Sloveniji. Očitno je, da gre le za manjše popravke, ki pa imajo pozitivni učinek na izboljšanje nelojalne konkurence v prid našim prevoznikom. Zato bomo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah v Slovenski nacionalni stranki tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Miran Jerič. Prosim.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovani minister s sodelavcem. Cenjene kolegice poslanke, kolegi poslanci. V Sloveniji je cestno avtoprevozništvo pomembna gospodarska dejavnost. Z njo se ukvarja okoli 7100 avtoprevozniških podjetij, v katerih je zaposlenih več kot 31.000 poklicnih voznikov. Avtoprevozniško dejavnost je tako kot druge močno prizadela gospodarska kriza, saj je skoraj popolnoma odvisna od blagovnih tokov, ki jih pogojuje gospodarska aktivnost. Kriza se odraža skozi finančno nedisciplino, s povečanjem nelojalne konkurence, z delom na črno v dejavnosti ter na splošno z negativno gospodarsko rastjo, ki vpliva na zmanjšanje povpraševanja po avtoprevozniških storitvah za več kot tretjino. Za razliko od preteklosti tokrat avtoprevozniška združenja nekih posebnih ali radikalnih zahtev do države nimajo, kljub temu pa so dobrodošli vsi ukrepi, ki posredno ali neposredno pripomorejo k omilitvi učinkov gospodarske krize v avtoprevozništvu. Prav takšne ukrepe prinaša obravnavani predlog zakona. Izpostaviti velja predvsem naslednje cilje predloga zakona: zmanjšanje nespoštovanja predpisov glede uporabe dovolilnic, odprava posameznih administrativnih ovir, kar naj bi predvsem posredno pripomoglo k blažitvi posledic gospodarske krize ter izboljšanje nadzora avtoprevoznikov in zagotavljanje učinkovitejšega kaznovanja v primeru kršitev. Z navedenimi cilji se v Liberalni demokraciji Slovenije strinjamo, želimo pa glede odprave administrativnih ovir opozoriti, da je ta proces upravičen, dokler ne ogroža zagotavljanje varnosti opravljanja prevozništva, konkurenčnosti v dejavnosti ter ne poveča obremenjevanje okolja. Ob tem je potrebno opozoriti na dejstvo, da so vse dosedanje vlade bolj ali manj prisluhnile zahtevam avtoprevozniških organizacij, te pa so svoje, največkrat upravičene, zahteve pogosto podkrepile tudi z javnimi protesti. Prav veljavni zakon o prevozih v cestnem prometu iz leta 2006 je v bistvu znižal oziroma zmanjšal pogoje za poslovanje avtoprevoznikov na minimum, ki je z evropskimi predpisi še dovoljen oziroma dopusten. Takšna odločitev je bila dobra in potrebna, saj se je slovenska avtoprevozniška dejavnost predvsem po letu 2004 soočila s hudo konkurenco v cestnem prevozništvu tako znotraj Evropske unije ter še s hujšo, pogosto tudi nelojalno konkurenco izven Evropske unije. Zato smo v Liberalni demokraciji Slovenije sedaj veljavni zakon podprli, saj smo bili mnenja, da v razmerah hude konkurence v okviru razširjenja Evropske unije za naše avtoprevoznike ne smejo veljati strožji pogoji poslovanja kakor za njihovo neposredno konkurenco v drugih državah Evropske unije. Kot že rečeno, pa bomo v Liberalni demokraciji Slovenije morebitno nadaljnje rahljanje pogojev poslovanja v avtoprevozniški dejavnosti presojali predvsem z vidika zagotavljanja varnosti, konkurenčnosti in varovanja okolja. Tokrat cilje in na njihovi osnovi oblikovane ukrepe, ki jih prinaša obravnavana sprememba oziroma novela zakona, podpiramo. Zato bomo v Liberalni demokraciji Slovenije predlog novele zakona o prevoznih v cestnem prometu podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Matjaž Han.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani minister, sodelavec, kolegice in kolegi. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah o prevozih v cestnem prometu je po mnenju Socialnih demokratov eden izmed ukrepov, ki imajo tudi lahko neposredne in takojšnje vidne učinke za blažitev posledice gospodarske krize za avtoprevozniško dejavnost. S tem so v predlogu upoštevani cilji, tako kot je že predhodnik rekel, kot so zmanjšanje neupoštevanja predpisov glede uporabe dovolilnic, odpravljanje posameznih administrativnih ovir, kar bo posredno ali pa neposredno pripomoglo k blažitvi posledic gospodarske krize v avtoprevozništvu, izboljšanje nadzora prevoznikov in zagotovitev učinkovitejšega sankcioniranja v primeru kršitev ter vzpostavitev kazni, primerljivih s kaznimi v drugih državah. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da je Vlada pri pripravi novele zakona sledila vodilom, ki zagotavljajo, da bodo spremembe in dopolnitve zakona uporabne v praksi in ne bodo povzročale neposrednih administrativnih ovir in s tem pomagala avtoprevozništvu. Ravno odprava administrativnih ovir je bil tudi razlog, da smo skupaj s koalicijskimi partnerji vložili tudi amandma na sejo Državnega zbora, ki ga tudi podpiramo, saj dodatno odpravlja te težave. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo tako predlog zakona kot tudi amandma koalicije, seveda, podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Darko Menih.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vsem lep pozdrav. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se zavedamo težke situacije, s katero so slovenski cestni prevozniki že kar nekaj časa soočeni. Prvi udarec so slovenski cestni prevozniki prejeli s popolno in takojšnjo liberalizacijo cestnega prevozništva ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo, saj tedaj slovenski pogajalci za slovenske cestne prevoznike niso izpogajali prehodnega obdobja, ki bi vsaj deloma ublažilo posledice vstopanja v Evropsko unijo. Svoje je prispevala tudi velika razdrobljenost cestnega prevozništva, ki je tudi v obdobju debelih krav povzročalo nelojalno konkurenco in cenovni kanibalizem med prevozniki samimi. V obdobju zaostrenih gospodarskih pogojev je zato dobrodošla sprememba vsakega zakona, ki posredno ali neposredno pripomore k zmanjševanju negativnih posledic gospodarske krize za avtoprevozniško dejavnost in zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke načeloma ne nasprotujemo tako poglavitnim ciljem zakona. Se pa nam ob branju predloga tega zakona postavilo vprašanje, ali ni bil glavni namen zakona skrit drugje - v ponovni spremembi 5. člena osnovnega zakona, ki javno pooblastilo za izdajanje licenc in drugih upravnih dokumentov s področja cestnega prevozništva z javnim natečajem ponovno podeljuje več pravnim osebam in ne več eni sami, tako kot je to do sedaj. Popolnoma jasno je, da gre v tem primeru za obe zbornici, za Gospodarsko zbornico in Obrtno-podjetniško zbornico, ki želita še naprej opravljati delitve licenc. Če se ta člen ne bi spremenil, bi ena zbornica ostala brez tega, očitno, donosnega posla. V naši poslanski skupini menimo, da gre pri podeljevanju tovrstnega javnega pooblastila tudi za konflikt interesov. Ni namreč možno povsem izključiti možnost, da zbornica pri podeljevanju licenc ali drugih dokumentov ne bi dajala prednost svojemu članu pred nečlanom. Teoretično se lahko zgodi, da bi bil nečlan zbornice v slabšem položaju kot pa član, pa čeprav gre za pristojnosti v upravnih postopkih, ki bi morali biti nediskriminatorni. Ker se je treba izogniti kakršnimkoli, tudi najmanjšim možnim konfliktom interesom ali pa potencialni nevarnosti, da bi do takih situacij lahko prišlo, smo v naši poslanski skupini predlagali amandma, po katerem bi se to javno pooblastilo preneslo na državni carinski organ. V večini evropskih držav javna pooblastila izvajajo državne agencije oziroma državni organi. Carinska uprava Republike Slovenije ima po našem mnenju za izvajanje tovrstnih javnih pooblastil ustrezna znanja, kadre in prostor, v bodoče pa bo soočena tudi z viškom carinskih delavcev. S tem bi se tudi izognili interesni povezanosti med prevozniki ali pravnimi osebami, ki izdajajo licence. Tako pa se ne moremo znebiti vtisa, da je ta zakon bolj posledica lobističnega pritiska obeh zbornic na poslance koalicija in Vlado, saj bi bil v nasprotnem primeru naš amandma na Odboru za promet sprejet. Sicer pa počakajmo do javnega natečaja, zagotovo bosta izbrani, spet - kdo drug - kot Obrtna in Gospodarska zbornica. Vložili smo tudi amandma k 17. členu, da bi razširil obveznost nadzora nad dovolilnicami iz 11. točke še na posrednike, ki so običajni nosilci posla. V prvem stavku 11. točke je treba dodati za besedami "pravne osebe" še "organizatorji prevoza". Oba amandmaja sta bila zavrnjena, izglasovanih pa je bilo vseh sedem koalicijskih amandmajev. Slovenska demokratska stranka ne bo nasprotovala sprejemu predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o cestnem prometu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Janez Ribič. Prosim.
Dober dan, spoštovane poslanke in poslanci. Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, spoštovani gospod minister s sodelavcem, lepo pozdravljeni. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo sicer podprli predlog zakona, katerega namen je omejitev nelojalne konkurence tujih avtoprevoznikov na teritoriju Republike Slovenije, v upanju in ob pričakovanju, da bodo predlagani ukrepi dejansko zaščitili domače avtoprevoznike. Poleg tega pa bi vendarle pričakovali, da bi zaradi tako pomembnih in obsežnih sprememb Vlada predlagala povsem nov zakon o cestnem prometu in obravnavo po normalnem in ne skrajšanem postopku, saj gre za tako obsežne spremembe, da je težko upravičiti skrajšani postopek. Zakon bomo torej vseeno podprli, saj upamo, da bo res pozitivno učinkoval na poslovanje avtoprevoznikov, saj skuša preprečiti nelojalno konkurenco tujih prevoznikov, še posebej s strani hrvaških kolegov, ki v slovenskem prostoru opravljajo prevoz oziroma natovarjajo blago brez izdanih dovolilnic. Poleg tega se z novelo zakona vnašajo tudi nekatere zahteve iz lani sprejete evropske uredbe, tako imenovani "road package" ki predvideva spremembe na področju cestnih prevozov. Namen zakona podpiramo tudi zaradi treh načel v zakonu, ki bi sicer morala biti vodilo pri vsakem zakonu, in sicer: načelo zakonitosti - da se vzpostavi učinkovit nadzor pri uporabi dovolilnic, načelo enakosti pri obravnavanju pred zakonom - da so tuji prevozniki pri kazenskih sankcijah obravnavani enako kot slovenski prevozniki v tujini in načelo ekonomičnosti, tako da se prevoznikom pri njihovi dejavnosti odpravljajo nepotrebni stroški, da se odpravi nepotrebno administriranje. Na odboru smo sicer izvedeli, da na podlagi opozoril avtoprevoznikov Vlada pripravlja zakon, ki bo določil 30-dnevni plačilni rok za opravljene storitve avtoprevoznikov. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da mora Vlada s takimi ukrepi pohiteti, saj smo prepričani, da je to eden od redkih konkretnih zakonov, ki dejansko lahko pomagajo k izboljšanju stanja na področju gospodarstva, v tem primeru domačim avtoprevoznikom. Podprli bomo amandmaje, ki izboljšujejo besedilo in namen zakona. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Anton Urh.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni. Predstavil vam bom stališče Poslanske skupine DeSUS glede predloga zakona o prevozih v cestnem prometu. Pred nami je predlog zakona, ki naj bi zaščitil slovenske cestne prevoznike pred nelojalno konkurenco tujih prevoznikov, ki za svoje delo nimajo ustreznih licenc. Rešitve, ki jih prinaša novela, se nanašajo na sprejem ukrepov, ki imajo neposredno takojšnje in vidne učinke na blažitev posledic gospodarske krize za avtoprevozniško dejavnost. Pri tem so upoštevani cilji, ki so: zmanjšanje nespoštovanja predpisov glede uporabe dovolilnic, odpravljanje posameznih administrativnih ovir, kar bo posredno ali neposredno pripomoglo k blažitvi posledic gospodarske krize; izboljšanje nadzora prevoznikov in zagotovitev učinkovitejšega sankcioniranja v primeru kršitev ter vzpostavitev kazni, primerljivih s kaznimi v drugih državah. Ob tem so upoštevana predvsem načelo zakonitosti, da se vzpostavi učinkovit nadzor tujih prevoznikov pri uporabi dovolilnic; načelo enakosti pri obravnavanju pred zakonom, in sicer tako, da so tuji prevozniki pri nas pri kazenskih sankcijah obravnavani enako kot slovenski prevozniki v tujini; in načelo ekonomičnosti, tako da se prevoznikom pri njihovi dejavnosti odpravljajo nepotrebni stroški. Odpravlja se nepotrebno administriranje med organi, kar posledično vpliva na hitrejši prenos informacij. Predlagatelj pa je pri pripravi sledil vodilom, ki zagotavljajo, da bodo spremembe in dopolnitve zakona uporabne v praksi in ne bodo povzročale nepotrebnih administrativnih ovir; da se posamezni instituti uredijo sistematično, pri čemer se lahko izpostavijo predvsem določila v zvezi z voznikovimi izkaznicami, tako da se odpravijo nekatere nejasnosti, izločijo nepotrebne določbe in poveča nadzor nad uporabo dovolilnic tujih prevoznikov. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlog zakona podprli, saj pričakujemo, da bo predlog dejansko zaščitil naše prevoznike pred nelojalno konkurenco tujih prevoznikov. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 23.3.2010. V razpravo najprej dajem 9. člen ter amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem razpravo o tem amandmaju in v razpravo dajem 17. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Dr. Peter Verlič, prosim.
Hvala lepa. O tem amandmaju, ki ga ponovno vlagamo, je bilo že kar nekaj debate tudi na sami seji odbora za promet, je pa pomemben tudi sam odstavek tega člena, saj pravzaprav vzpostavlja več kontrole in več nadzora ravno na tistem področju, ki je zelo občutljivo tudi za domače cestne prevoznike, se pravi, mednarodni cestni promet in kabotaža. Tukaj so verjamem imeli prevozniki kar precej pripomb in je najbrž to tudi posledica samega zelo točno ali zelo natančno definiranega člena, pravzaprav kar, bi človek rekel, malo preveč natančnega za zakon. Morda bi besedilo člena bilo bolj razumljivo, če bi same podrobnosti glede kontrole kabotaže, glede kontrole dovolilnic v tem primeru bile opredeljene v kakšnem od podzakonskih aktov. No, kakorkoli, v 11. odstavku so navedene osebe, ki so dolžne preveriti ustrezno dokumentacijo, kadar gre za mednarodni cestni prevoz ali kabotažo. Se pravi, to so pravne osebe, samostojni podjetniki, posamezniki, ki samostojno opravljajo dejavnost, in fizične osebe. Izpuščeni pa so organizatorji prevoza in to je tisto, kar predlagamo, da se v tem besedilu doda - organizatorje prevoza. To so tisti agenti ali pa tisti, ki posredujejo med naročnikom in prevoznikom in jih nič ne zavezuje, oni so pač tisti, ki pravzaprav vse prevalijo na prevoznika, ti kot naročnik pa si seveda v nekem razmerju do agenta. Verjamem, da obstaja tudi čisto splošno pravo, ki urejuje pogodbene razmere, vendar pa pri cestnem prevozništvu gre le za specifiko, gre le za določene posebne zahteve in je prav, da agent, ki posreduje, tudi te stvari pozna. In da je, seveda, tudi vključen v tej verigi tudi, ko gre za nadzor in za kontrolo. To je tisto, kar je želja. Se pravi, ni želja dodatno administriranje, kot je bilo pojasnjeno na odboru, ampak je želja še dodatni, še boljši nadzor. Mislim, da je to v korist tudi cestnega prevozništva, v korist same dejavnosti, zato da se res ta veriga tudi po tej strokovni in nadzorstveni plati čim bolj učinkovito izpolnjuje in da ne prihaja do kakšnih napak, da potem ne pride do teh problemov ali pa do tega, da bi koga bolela glava. Mislim, da je to čisto dobrodošel amandma, ki samo bolj pojasnjuje zadevo, saj verjamem, da sedaj, ko bodo, očitno - pravzaprav glavni namen tega zakona tako ali tako ni bil reševati gospodarske krize, ampak reševati očitno, tako kot sem razumel, obe zbornici, gospodarsko in obrtno, ki bosta dobili sedaj pooblastilo, da bosta delili dovolilnice še naprej. Škoda, da pač tisti amandma, ki bi to javno pooblastilo dal carinski službi, ni bil sprejet. Tudi ti dve zbornici bi se lahko zaradi tega bolj ukvarjali z nadzorom kot stanovski združenji nad kontrolo in kvaliteto, ne pa z javnimi pooblastili, kar je očitno bil tudi glavni interes in tukaj, žal, ugotavljam, da se je popustilo lobističnim interesom obeh zbornic. Celo predsednik odbora je rekel, da bosta to delali kar zbornici, pa v zakonu lepo piše, da bo opravljen javni natečaj. Torej, že kar prejudiciramo obe zbornici. Mislim, da je to glavna škoda tega zakona in da bi pravzaprav poleg organizatorjev prevoza se lahko bolj vključevali v sam nadzor nad kvaliteto in v korist prevoznikov tudi obe zbornici, ampak izgleda, da je slajše deliti dovolilnice. Vsekakor predlagam, da ta amandma podprete.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju Poslanske skupine SDS k 17. členu? Ugotavljam, da ne želi. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pet minut po prekinjeni 3. točko dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZAGOTAVLJANJU SREDSTEV ZA INVESTICIJE V JAVNO ŽELEZNIŠKO INFRASTRUKTURO, nujni postopek. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima dr. Patrick Vlačič, minister za promet.
Hvala predsednik. Predlog zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v javno železniško infrastrukturo je zelo pomemben zakon. Namen tega predpisa je zagotoviti namenska sredstva za pripravo, organiziranje, vodenje in izvedbo investicij in tudi vzdrževanje javne železniške infrastrukture in tako zagotoviti sredstva za nemoteno izvajanje investicij in združevalnih del v javno korist v daljšem časovnem obdobju. Zbrana sredstva bodo omogočila modernizacijo vseh segmentov javne železniške infrastrukture, s čemer se bo vzpostavila višja stopnja varnosti, zanesljivosti, povečanje kapacitet, nemoteno odvijanje potniškega in tovornega prometa in pa seveda vse ugodnosti in udobnosti, tako ekološke in druge, ki jih prinaša železniški prevoz. Leta 1996 je bil sprejet nacionalni program razvoja javne železniške infrastrukture. Tam so bili opredeljeni investicijski projekti, okvirna določena potrebna sredstva. Analiza tega nacionalnega programa pokaže, da za razliko od cestnega, je bil realiziran samo 30%. Avtocestni program, ki ima svoj izvor v nacionalnem programu iz leta 1994, je ravno zaradi stalne zagotovitve sredstev bil tudi izpolnjen. Železniški nacionalni program pa ravno zaradi tega, ker nikoli ni bilo sredstev, skoraj da popolnoma ni bil izpolnjen. Ta zakon seveda ne zagotavlja dovolj sredstev, zagotavlja pa neko osnovo za to, da bo lahko v bodoče vlaganje v železniško infrastrukturo zagotovljeno na redni osnovi in da bo na ta način pravzaprav sploh mogoče začeti resno govoriti o vlaganjih v železniško infrastrukturo. Stalno pomanjkanje sredstev pri vlaganju v železniško infrastrukturo je pripeljalo železniško infrastrukturo na rob zmogljivosti. Na rob zmogljivosti tako pri predpisanih standardih varnosti in pri vseh drugih "bendž markih"; torej konkurenčnost se je nižala zaradi tega, ker je enostavno država premalo vlagala v železniško infrastrukturo. Veliko govorimo o razlogih in vzrokih, zakaj je naše železniško prevozno podjetje nekonkurenčno. Ampak eden izmed zelo pomembnih razlogov je v tem, da država ni dovolj vlagala v železniško infrastrukturo in s tem posredno povzročala manjšo konkurenčnost železniškega prevoznika. Slovenija ima izjemno pomemben strateški položaj, leži na stičišču petega in desetega vseevropskega prometnega koridorja, in ob dobri cestni infrastrukturi nam bo dobra železniška infrastruktura omogočala izkoristiti to, kar je pravzaprav eden izmed redkih, velikih strateških prednosti Republike Slovenije. S tem zakonom se določa, da bodo sredstva, ki bodo zbrana iz naslova letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu, in koncesije, koncesijske dajatve oziroma dela koncesijske dajatve Luke Koper, da se bodo uporabljali za investicije in vzdrževanje v javni železniški infrastrukturi v obdobju 2010-2023. V skladu z veljavno prakso pri izvrševanju proračuna je smiselno določiti namensko rabo sredstev v specialnem zakonu, saj že primerjava prej omenjenega avtocestnega programa z neizvedenim železniškim nazorno kaže, da so ravno zagotovljena sredstva bila glavni razlog, da je avtocestni program bil izveden. Naj povem, da so države, kot so Švica, Avstrija in druge se že precej časa pred našo državo odločile, da bo vlaganje v železniško infrastrukturo zelo pomemben del njihove prometne politike. Naj dam samo za primerjavo. Seveda gre za večje in bogatejše države, ampak Švica, ki ima verjetno enega izmed najboljših železniških sistemov, vlaga letno tri milijarde v železniški sistem. Avstrija vlaga dve milijardi in pol. To so seveda države, ki so okoli Slovenije. V primeru tega zakona govorimo o stotih milijonih. In zelo vesel bom, če boste ta predpis podprli. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku Janku Vebru za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo. Odbor za promet je na svoji 9. nujni seji 23. marca 2010 opravil drugo obravnavo predloga zakona. V uvodni predstavitvi zakona je državni sekretar dr. Igor Jakomin predstavil razloge za sprejem, ki se nanašajo predvsem na zagotovitev namenskih sredstev za obdobje od leta 2010 do 2023 za investicije in vzdrževanja javne železniške infrastrukture. S tem zakonom se natančnejše opredelijo viri in se določi, da so sredstva, ki se bodo zbirala, opredeljena kot namenski viri, ki jih organ, ki vodi investicije v javno železniško infrastrukturo, vsako leto prejme za priprave, organiziranje in vodenje investicij ter z določili zakona se določa, da se sredstva neposredno uporabijo za izvedbo investicij in vzdrževanja javne železniške infrastrukture, kot je določeno v nacionalnem programu razvoja javne železniške infrastrukture iz leta 1996 oziroma na osnovi letnih načrtov investicij in letnih načrtov vzdrževanja javne železniške infrastrukture. Poudaril je tudi, da je s tem zakonom omogočeno sledenje izhodiščem prometne politike, kot je vključevanje javne železniške infrastrukture v železniški sistem Evropske unije in tudi predvsem zagotavljanje tehnične in tehnološke skladnosti z zahtevami Evropske unije, omogočanja razvoja regionalnih prog in seveda tudi dostopnost predvsem teh regionalnih prog za gospodarski razvoj ob ustrezni uskladitvi z realnimi potrebami oziroma kapacitetami. Omogoča se tudi izpeljava železniškega sistema v medmestnem, primestnem in mestnem prometu, kar je izjemno pomembno tudi za razvoj mest oziroma primestnih naselij. Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj pri Državnem svetu zakona ne podpira, in sicer iz razloga, ker ne podpira predlaganega načina prenosa sredstev z naslova prihodkov iz letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu za gradnjo železniške infrastrukture. Komisija tudi meni, da bi moral predlagatelj ob predložitvi zakona, s katerim se določijo namenska sredstva za investicije v javno železniško infrastrukturo, predložiti tudi resolucijo o nacionalnem programu razvoja javne železniške infrastrukture. Zakon je pregledala tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Predvsem je v svojem mnenju izpostavila vidik njegove skladnosti z ustavo. Ob tem je opozorila na 148. člen Ustave, ki določa načelo integralnosti državnega proračuna, hkrati pa tudi opozorila, da Zakon o javnih financah omogoča določene izjeme od tega načela in seveda je v svojem mnenju to tudi poskuša natančneje opredeliti. Opozorila je tudi, da je vendarle nacionalni program razvoja železniške infrastrukture tisti dokument, na katerem bi ta zakon moral temeljiti, tako da sklicevanje na nacionalni program iz leta 1996 je nekoliko, po mnenju Zakonodajno-pravna službe, preohlapno. Pri konkretnih členih je opozorilo na to, da je v 1. členu določeno, da se sredstva namenjajo za investicije, ne pa tudi za vzdrževanje, tako da je na neskladnost med 1. in 3. členom v svojem mnenju opozorila. Tudi pri 2. členu je opozorila, da se govori le o delu koncesijske dajatve kot viru za izgradnjo železniške infrastrukture s strani družbe Luke Koper, ki pripada proračuna Republike Slovenije. Ustrezneje bi bilo, da jasno določimo, da gre za celotno dajatev Luke Koper iz naslova koncesijske dajatve. Odbor je v razpravi veliko časa namenil predvsem amandmajem, ki jih je vložila Poslanska skupina SDS, ki je s svojimi amandmaji želela podrobneje opredeliti sredstva za izvedbo investicij v javno železniško infrastrukturo in jih predvsem tudi razširiti na vire iz naslova zadolževanja, koriščenja sredstev iz cestnin, pobranih za tovorna vozila in podrobno. Odbor amandmajev Poslanske skupine SDS ni sprejel, sprejel pa je amandmaje k 1., 2., in 3. členu, ki sledijo opozorilom Zakonodajno-pravne službe. Odbor je po končani razpravi glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Tako je tudi na seji Državnega zbora danes tako oblikovan predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč Poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Miran Jerič. Prosim.
Spoštovani, predsednik Državnega zbora, spoštovani minister za promet, cenjene kolegice poslanke, kolegi poslanci. V slovenskem nacionalnem interesu je, da čim prej posodobimo javno železniško infrastrukturo, ki je v katastrofalnem stanju, ter da hkrati Slovenske železnice ne samo zaradi globoke krize, v kateri se nahajajo, preoblikujemo v modernega, glede na geografsko lego Slovenije, vodilnega regionalnega operaterja, ki bo opravljal celovite prevozne logistične dejavnosti. Enkrat, čim prej tem boljše, pa je potrebno preiti od besed k dejanjem, čeprav bo zaradi izgubljenih desetletij v razvoju Slovenskih železnic pot do tega cilja finančno izredno zahtevna. V Liberalni demokraciji Slovenije upamo, da bo tak prehod pomenilo sprejetje obravnavanega zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v javno železniško infrastrukturo. Zakon za časovno obdobje do leta 2023 določa vire za namensko zbiranje sredstev za investicije in vzdrževanje javne železniške infrastrukture. Namenski viri za financiranje investicij v železniško infrastrukturo se bodo po predlogu zakona zagotavljali iz letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu in iz dela koncesijske dajatve, ki jo plačuje Luka Koper. To se pravi, samo iz tistega dela, ki pripada državi, občini ostaja del, ki je namenjen občinskemu proračunu. Sredstva, ki se bodo zbirala, so opredeljena kot namenski viri, ki jih organ, ki vodi investicije v javno železniško infrastrukturo, vsako leto prejme za priprave, organiziranje in pa za vodenje posameznih investicij. Predlog zakona tudi določa, da se sredstva neposredno uporabijo za izvedbo investicij in vzdrževanja železniške infrastrukture, kot je določeno v nacionalnem programu razvoja javne železniške infrastrukture oziroma na osnovi letnih načrtov investicij in letnih načrtov vzdrževanja javne železniške infrastrukture. V LDS si ne želimo, da bi po uveljavitvi zakon postopoma doživel usodo zakona o zagotovitvi namenskih sredstev za graditev državnih cest, določenih v nacionalnem programu izgradnje avtocest. Že tako je vprašanje, ali bodo zbrana sredstva zadoščala za izvedbo vseh potrebnih investicij. Skoraj zagotovo ne; in ker se financiranje z javno zasebnim partnerstvom ne zdi ravno verjetno, bo potrebno ne samo zadolževanje, ampak predvsem boljše koriščenje evropskih sredstev. Po razvojni strategiji, ki jo je pripravila prejšnja vlada, naj bi v železniško infrastrukturo do leta 23 vložili nekaj manj kot 9 milijard evrov. Nekateri strokovnjaki opozarjajo, da za posodobitev železniške infrastrukture toliko sredstev niti ne potrebujemo. Na okrogli mizi o financiranju izvajanja projektov javne železniške infrastrukture v sklopu mednarodnega kongresa upravljavcev železniške infrastrukture, ki je potekal v začetku januarja letošnjega leta, se je oblikovala ocena, da je okrog 3 milijarde evrov tista minimalna višina sredstev, ki bo omogočila, da dobimo tako železniško infrastrukturo, ki bo primerljiva z evropsko - seveda, brez hitrih prog. V LDS nas seveda različne ocene potrebnih sredstev, predvsem pa nedorečenost glede obsega potrebnih investicij ne razveseljujejo. Ampak to je tudi ali predvsem vprašanje za kompetentno stroko in nekoliko manj za politiko. Zato od Vlade pričakujemo čim prejšnjo predložitev nove resolucije o nacionalnem programu razvoja javne železniške infrastrukture, ki bo morala odgovoriti na odprte dileme posodobitve naše železniške infrastrukture. Še bolj pa nas trenutno moti, da je drugi tir med Koprom in Divačo, ki bo očitno res samo eden, edini živi železniški infrastrukturni projekt. Drugih ni. Zato tudi ne moremo izkoristiti vseh razpoložljivih evropskih sredstev. V LDS zato ponovno pozivamo odgovorne institucije k odgovornemu delu in pospešeni pripravi ustreznih projektov in umeščanju teh projektov tudi v prostor, zato tudi pričakujemo od Vlade Republike Slovenije, da čim prej predloži v parlamentarno proceduro tudi zakon o umeščanju prometne, energetske in pa vodne infrastrukture v prostor. Na javni železniški infrastrukturi so v zadnjih petih letih v bistvu ni spremenilo nič. V LDS upamo, da se bo z letošnjim in prihodnjim letom, ko bomo za razvoj in posodobitev železniške infrastrukture skupaj namenili skoraj 590 milijonov evrov, to spremenilo. Če pa bomo še naslednjih pet let nadaljevali z našim desetletja dolgim napačnim dojemanjem vloge železnic v sodobni postindustrijski družbi, se nam bo zgodila najmanj ena slaba stvar: na področju Slovenski železnic nam bodo peti evropski koridor prevzeli Avstrijci. Zato je skrajni čas, da Slovenija začne s pospešenim investiranjem v posodobitev železniške infrastrukture, zato bomo v LDS predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Luka Juri. Prosim.
Lep pozdrav. Socialni demokrati smo zelo zadovoljni, da je prišlo do uresničitve tega predloga, ki se sedaj nahaja pred nami in za katerega upamo, da bomo kmalu sprejeli. Ta predlog namreč omogoča realno uresničevanje tistega, kar smo opredelili že v naši strategiji, in realno uresničevanje celotne vizije, ki jo imamo v Sloveniji glede gradnje železniške infrastrukture, ki je v zadnjih letih, ne zaradi pomanjkanja politične volje tudi predhodnikov, ampak predvsem zaradi neustrezno določenih virov sredstev dejansko ostala le črka na papirju. Odločitev za izgradnjo takšne železniške mreže tudi na podlagi tega zakona je ne samo gospodarna odločitev, ampak tudi trajnostna, ekološka in razvojna odločitev. Predstavlja za naših naslednjih 20 let takšne strateški pomen, kot ga je v zadnjih 20-ih letih predstavljal razvoj avtocestnega križa in nadaljnjih avtocestnih projektov. Ta zakon bo omogočil tudi dejansko uresničitev namena, ki ga tolikokrat radi ponovimo v Sloveniji: prihoda oziroma prenosa tovornega prometa s cest na železnico, seveda ob zavedanju, da je to prvi korak, le prvi obvezen korak, brez katerega ostali ne bodo možni. Nekateri dvomi, ki so se pojavili v zadnjih tednih v povezavi s tem predlogom so se predvsem nanašali na vprašanje, ali bo takšna finančna konstrukcija dejansko omogočila izgradnjo, ali se bo ustavila le pri vzdrževanju in ali lahko realno pričakujemo učinek, ko pa je uresničitev železniške mreže časovno še tako oddaljena. Tu lahko primerjamo z okoliščino odločitve, da bo nekdo shujšal. Shujšal bi seveda rad že jutri, ampak se mora zavedati, da bo lahko dosegel ta cilj, moral trdno in trdno delati - ne jutri, ampak danes, zato da bo ta cilj dosegel čez mesece ali celo čez leta. Recimo, da s tem planom izgradnje železniške infrastrukture bomo shujšali v Sloveniji z vidika emisij, z vidika onesnaževanja, bomo pa mnogo bolj bogati s pomembno strateško infrastrukturo, ki nam bo omogočala izvajanje tiste vizije o strateški legi Slovenije in o logistični platformi za jugovzhodno Evropo, katero smo konec koncev začrtali tudi že v programu te koalicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil dr. Peter Verlič.
Spoštovani. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke sicer ne nasprotujemo osnovnemu namenu predloga zakona, s katerim se za investicije in vzdrževanje javne železniške infrastrukture v obdobju od leta 2010 do leta 2023 zagotavljajo namenska sredstva. S tem zakonom bomo torej dobili železniški evro. Toda še preden boste spoštovane poslanke in poslanci strank koalicije pritisnili gumb za ta zakon, je prav, da vas opozorimo, da ta železniški evro jemljete slovenskim davkoplačevalcem, ki morajo vsako leto ob registraciji motornega vozila plačati letno dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu, s tem zakonom pa bo ta dajatev v celoti preusmerjena za posodobitve železniških tirov. Torej, bo ta letna dajatev postala železniški davek, ki ga bomo plačevali vsi Slovenci, ki vozimo svoje avtomobile po slabih cestah in nezgrajenih razvojnih cestnih osi. Ali ne bi bilo bolj pošteno, da bi to cestno takso raje namenili za izgradnjo cestnih razvojnih osi od Ljubljane do Kočevja, za tretjo razvojno os od Koroške do Bele krajine, za četrto in za novo, peto, razvojno os od Unca, mimo Rakeka, Cerknice, Blok, Sodražice do Unca, ki vam jo v poslanski skupini neuspešno predlagamo že kar nekaj časa? Ni pošteno, da zlasti tuja težka tovorna vozila, ki najbolj uničujejo naše avtoceste, po tem zakonu za modernizacijo železniških tirov ne prispevajo ničesar. Nič evrov. Gorivo zaradi dragih trošarin, ki jih je vpeljala Pahorjeva vlada, raje točijo v tujini, ker je tam cenejše, davkov v Sloveniji tudi ne plačujejo nobenih, naše avtoceste pa so zaradi njih vedno bolj uničene, okolje pa onesnaženo. Če je glavni namen modernizacije železnic ravno preusmeritev težkega tovornega prometa s cest na železnice, potem je prav, da ta težki tovorni tranzit, ki se vali po slovenskih avtocestah, v njem pa prevladujejo zlasti tuja tovorna vozila, plačajo del cestnine za modernizacijo železnic. S tem bomo dosegli, da tisti, ki najbolj uničuje naše avtoceste in okolje, finančno prispeva za gradnjo železniških prog, ko bodo pa te posodobljene se bo lahko del tega tranzita preusmeril na železnice. Tak amandma, ki namesto namenskega vira letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu določa del cestnin, pobranih za tovorna vozila, smo vložili v naši poslanski skupini in predlagamo, da o njem v koaliciji pred glasovanjem resno razmislite. Sicer pa ugotavljamo, da gre pri sprejemanju tega zakona za sprenevedanja in dvoličnost koalicije. V Slovenski demokratski stranki smo v proceduro konec leta 2009 vložili celovitejši zakon o gradnji prioritetnih odsekov železniških prog v Republiki Sloveniji, ki pa ste ga tedaj v celoti zavrnili z obrazložitvijo, da je pogoj za sprejetje takega zakona predhodno sprejetje resolucije nacionalnega programa modernizacije železniške infrastrukture. Zanimivo, da se sedaj s predlogom tega vašega zakona v 3. členu sklicujete, da se bodo ta sredstva posodabljala skladno z nacionalnim programom, ki pa ga še ni. Toda danes vas dejstvo, da nacionalnega programa modernizacije železnic Vlada še ni pripravila in da s tem že krepko zamuja in ga Državni zbor še ni obravnaval, ne moti več. In da ne bo pomote, to si ni izmislil SDS, na to vas povsem jasno opozarja Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Tudi Zakonodajno-pravna služba izpostavlja, da dejstvo, da še ni sprejet nacionalni program, pomeni prejudiciranje, kar pomeni, da se bo denar zbiral, kako bo porabljen, pa se ta hip še ne ve. Zato smo pripravili amandmaje, ki izboljšujejo vaš predlog zakona in v bistvu sledijo vsebini našega zavrnjenega zakona o gradnji prioritetnih odsekov železniških prog. Predlagam, da tudi naše ostale amandmaje podprete, saj se bo sicer zgodilo, da bo na primer odsek železniške proge Celje-Velenje-Dravograd-meja z Avstrijo, ki ga med drugim tudi predlagamo kot prioritetnega, zgolj eden na spisku lepih želja, kot na Odboru za promet dejal državni sekretar dr. Igor Jakomin. Zanimivo pa je, da bodo morali tudi koroški avtomobilisti plačevati cestno takso, ki bo šla za modernizacijo železnic, toda njihova proga, če se ne bo državni sekretar dr. Jakomin premislil, bo ostala zgolj lepa in pobožna želja. Predlagam, da naše amandmaje pred glasovanjem dobro preštudirate in podprete, od tega bo odvisno, ali bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Alojzij Potočnik. Prosim.
Hvala. Spoštovani predsedujoči, minister, kolegice in kolegi! Predlog Zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v javno železniško infrastrukturo je posledica 15-letnega pomanjkljivega vlaganja finančnih sredstev v razvoj in vzdrževanje železniške infrastrukture. Razkorak med investicijskimi sredstvi, cestno in železniško infrastrukturo je zato iz leta v leto postajal večji. Da je Vlada reagirala z zakonom, je nujno in o tem ni pomislekov. Osnovni namen tega zakona je zagotoviti namenska sredstva za pripravo, organiziranja, vodenja in izvedbo investicij ter vzdrževanje javne železniške infrastrukture in s tem nemoteno izvajanje investicij in vzdrževanih del v javno korist v daljšem časovnem obdobju. Investicije bodo, o tem smo prepričani, omogočile modernizacijo in s tem hitrejši gospodarski razvoj, višjo stopnjo varnosti in zanesljivosti železniškega prometa. Ob tem je potrebno pripomniti, da bo Vlada v kratkem Državnemu zboru predložila resolucijo o nacionalnem programu javne železniške infrastrukture, ki bo temeljila na študiji blagovnih tokov, s čimer bomo nedvomno upravičili ekonomska vlaganja. In to je tisto, kar po naše manjka: namreč, podatki, predvsem številke in vrednostno ocenjene posledice. Vendar zaradi resne podhranjenosti železniške infrastrukture bomo v Poslanski skupini Zares podprli predlagan dopolnjen predlog zakona v želji, da bo tudi omejena resolucija v parlamentarno proceduro posredovana v najhitrejšem možnem času. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Janez Ribič. Prosim.
Spoštovani prisotni. V poslanski skupini, kljub temu, da podpiramo investicije v železniško infrastrukturo, menimo, da je nujno potrebno spoštovati pravni red in zakone s področja financ, na katere opozarja tudi Zakonodajno-pravna službe v svojem mnenju. Zato predlagamo, da ministrstvo oziroma Vlada pripravi novi predlog zakona, ki bo spoštoval ustavo in zakon o javnih financah. Takega zakona, kot je pred nami, zato ne moremo podpreti, saj gre za nezakonitost in prejudicirane rešitve, saj, kot vemo nacionalnega programa, ki naj bi bil podlaga za take spremembe zakona, še nimamo. Poleg tega je nedorečenost in nejasnost določb glede namena in način uporabe sredstev nesprejemljiva, zato je potrebno resno obravnavati in ustrezno dopolniti določbe zakona. Zavedamo se katastrofalnega stanja na železnicah, ki že vpliva na stopnjo varnosti celotnega železniškega sistema, vendar kljub temu ocenjujemo, da bi morala Vlada poiskati drug vir financiranja za investicije in za vzdrževanje javne železniške infrastrukture. Ne moremo podpirati predlaganega načina prenosa sredstev s cestnega na železniški sistem, ob tem da imamo širom po Sloveniji predvsem na podeželju ogromno neurejenih cest. Gotovo je v bodočnosti nujno preusmeriti tovorni promet s cest na železnice, kar bo omogočilo zniževanje emisij toplogrednih plinov, zato bi morala Vlada poiskati evropska sredstva in druga razvojna sredstva, ki so na voljo, na kar smo v naši poslanski skupini že večkrat opozorili. Nesprejemljiv je tudi zato, ker s predlaganim financiranjem investicij v javno železniško infrastrukturo iz naslova prihodkov iz letne dejavnosti za uporabo vozil v cestnem prometu lahko pričakujemo, da se bo modernizacija državnega cestnega omrežja na tretji razvojni osi in ostalih prioritetnih razvojnih oseh upočasnila, kar pa je z razvojnega vidika nedopustno. Podprli bomo tiste amandmaje, ki izboljšujejo besedilo in namen zakona. Glede na to, kateri bodo sprejeti, se bomo odločali o podpori zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil Anton Urh. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani, gospod minister s sodelavci, kolegice in kolegi. V Poslanski skupini DeSUS podpiramo predlog zakona, katerega osnovi cilj je določiti vire za namensko zbiranja sredstev za investicije v javno železniško infrastrukturo, in sicer za določeno časovno obdobje od leta 2010 do leta 2023. Sredstva se bodo zbirala iz letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu in koncesijske dajatve za uporabljanje pristaniške dejavnosti, ki jo plačuje Luka Koper. V proračunu je po predvidevanjih v letu 2010 načrtovanih 125,08 milijona evrov, 166,8 milijona evrov pa v letu 2011. Celotne investicije v železniško infrastrukturo letos znašajo 275,5 milijona evrov, od tega 65,7 milijona evrov evropskih sredstev; v letu 2011 pa 314,2 milijona evrov, od tega 66,6 milijona evrov evropskih sredstev. Skupno bo v prihodnjih dveh letih Slovenija v železniško infrastrukturo investirala 589,7 milijona evrov, od tega je 132,2 milijona evrov evropskih sredstev. Gre za navzkrižno financiranje, ki ga poznajo tudi nekatere druge države, med njimi Švica. Zakon bo v prihodnje omogočal boljše izpolnjevanje nacionalnega programa za železniško infrastrukturo. Pričakujemo pa, da bo Vlada v kratkem pripravila nov nacionalni program. Železniški nacionalni program iz leta 1996 se ni izpolnil v celoti, ampak le v eni tretjini, in sicer zaradi pomanjkanja sredstev, zato bo ta predlog zakona zagotovil sredstva, da bodo programi lahko stekli in da bomo lahko porabili evropska sredstva. Zagotavljanje finančnih sredstev bo omogočalo nemoteno izvajanje investicij in vzdrževalnih del v javno korist, ki jih izvajajo Slovenske železnice. S predvidenimi sredstvi se bo posodobilo javno železniško infrastrukturo, kar bo omogočilo sodobnejše vodenje prometa in s tem povezano nemoten in kakovosten potek potniškega in tovornega prometa. V Poslanski skupini DeSUS upamo, da se bo ob vsej pozornosti, ki so jo v zadnjem času deležne Slovenske železnice, in ob vseh finančnih sredstvih, ki se vedno znova vlagajo v to brezno brez dna, dvignila tudi kvaliteta storitev, ki jih Slovenske železnice ponujajo tako v potniškem kot tudi v tovornem prometu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Silven Majhenič. Prosim.
Spoštovani! Predlog zakona, ki ga predlaga Vlada in z njim skuša zagotoviti sredstva za prepotrebne investicije in razvoj v javno železniško infrastrukturo, si sicer zasluži širšo razpravo, kajti projekti, pa tudi zakoni, ki smo jih do sedaj sprejemali po nujnem postopku, se niso ravno obnesli. Sigurno je, da zamujamo pri posodobitvi infrastrukture, kar posledično zmanjšuje samo varnost in konkurenčnost celotnega železniškega sistema. Če je verjeti predlagatelju zakona, da samo s takojšnjim sprejetjem zakona se bodo zagotovila prepotrebna sredstva za posodobitev železniške infrastrukture, ki pa je še kako potrebna pri preusmeritvi cestnega tovornega prometa na železnice, imelo bo pa tudi s strani ekologije pozitivne učinke in zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, je zakon mogoče podpreti. Seveda se vprašam, kako vam bo uspelo preusmeriti tovorni promet s cest na železnice, saj kot vam je znano, Slovenska nacionalna stranka že leta opozarja na to, pa se do danes ni še nič zgodilo. Cestni lobi je sigurno premočan in odgovorni, da se to ne zgodi, očitno podležejo kapitalu, ki ga je v tej branži zanesljivo veliko. Sigurno smo v Slovenski nacionalni stranki zainteresirani,da se končno pristopi k izboljšanju stanja na področju slovenskih železnic, kajti, kot vidimo, je stanje porazno, konkurenca pa zmeraj večja. Učinkovitost gospodarstva je čedalje bolj odvisna od transportnih in logističnih storitev, posredno pa tudi za razvoj krajev in regije. Stanje je alarmantno. Na vseh področjih imamo zastarele proge, signalne naprave, varnostne naprave, tovorni promet se odvija po polžje, zaradi česar vsakodnevno izgubljamo prevoze, saj se dogaja, da se tovori že preusmerjajo na obvozne poti mimo Slovenije. Imamo geografsko zelo pomemben položaj, saj smo na stičišču evropskega prometnega koridorja in tega ne izkoristimo. Stanje, kot ga imamo, ni od včeraj. Vse to so spremljale vse dosedanje vlade celih 20 let, pa se ni nihče zmigal. Porabilo se je veliko denarja, ki pa, kot vidimo, ni imelo opaznega učinka, pa tudi po odgovornosti nihče ne vpraša, še posebej bi moralo to zanimati sedmo silo, ampak ne, zanimajo jo v glavnem kako glasujejo poslanci v Slovenski nacionalni stranki. Za situacijo, kot jo poznamo, da so bili tudi pogoji dela na železnici slabi, so sigurno krivi tudi sindikati, ki še danes imajo odločilno vlogo tudi v razvoju železnic, saj kot smo do sedaj videli, so zmeraj imeli velik vpliv na vodstvo železnic in njihove odločitve. Tako bi bilo prav, da tudi v vrstah sindikata železnic prevlada odgovornost zaradi stanja, kakršno trenutno je na Slovenskih železnicah. Sredstva, ki se bodo zbirala za izvedbo investicijskih projektov, ne bodo, kot nam zagotavljajo predlagatelji, imela finančnih posledic za druga javna finančna sredstva. Gre za namenska sredstva, ki bodo zagotavljala izvajanje tega zakona, in sredstva v proračunu iz prilivov okoljskih dajatev, ki se odmerjajo pri obremenjevanju zraka z emisijami CO2. Kot vidimo, bo šlo za velika sredstva, za katera v Slovenski nacionalni stranki upamo, da se bodo uporabljala res v namene, kot je zapisano, kajti izkušnje, ki jih imamo iz leta 1996, ko je bil sprejet nacionalni program za razvoj javne železniške infrastrukture skupaj z avtocestnim za obdobje 10 let in bi moral zagotoviti modernizacijo in konkurenčen položaj železnic na področju transporta - se to ni zgodilo. Porabljeno je bilo veliko namenskih sredstev, realizacija pa je bila le v višini 30% zastavljenih ciljev. Kot vidimo, tudi to nikogar ni zmotilo, kljub temu da je bila gospodarska rast visoka, kot radi rečemo, bil je čas konjunkture. Zato se v Slovenski nacionalni stranki upravičeno sprašujemo, ali bo sedaj kaj drugače. V bistvu se ni nič spremenilo. Zopet isti ljudje, ista odgovornost in iste politične stranke. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog zakona podprli v upanju, da bo sedaj res drugače. Res je, da se z napak, ki se delajo tudi, kaj naučimo, pa vendar cena kot vidimo, je vselej previsoka. Hvala lep.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na osnovi pregleda vloženih amandmajev z dne 24. 3. 2010, se pravi, dobili ste jih pred kratkim tudi na klop. V razpravo dajem 2. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim. Še kdo? Dr. Peter Verlič, prosim.
Hvala lepa. No, saj sem že v predstavitvi stališča naše poslanske skupine pravzaprav povedal, kaj je tisti osnovni namen tega amandmaja. Osnovni namen tega amandmaja je, da se ta vir, ki je opredeljen v predlogu zakona, se prvi, da se ta namenska sredstva zbirajo iz letnih dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu in pa iz koncesijske dajatve Luke Koper, da pravzaprav ta namen ni pošten. Vsi Slovenci, ki registriramo avto, vsako leto in plačamo to cestno takso, zdaj pravzaprav vemo, da bomo plačali železniški evro. V redu. Ampak zraven imamo tuj tranzit težkih tovornih vozil, ki vozijo po naših avtocestah, oni pa ne plačajo in ne prispevajo nič; pa obremenjujejo naše avtoceste pa obremenjujejo naše okolje, pa glavni namen modernizacije železnic je preusmeritev težkega tranzita s cest na železnice. Tudi če pogledamo duh direktive o evrovinjetah, govori v to smer. Torej, zdi se nam v naši poslanski skupini pravično, da pravzaprav tisti, ki obremenjuje - in definitivno je to težek tovorni transport -, da plača ta del bremena tudi za modernizacijo slovenskih železniških tirov. In ne samo to! Zdi se nam prav, da kot namenski vir, da kot vir za modernizacijo ni določena samo neka cestnina, ampak da so omenjeni tudi drugi viri. Ko se bo milijardna investicija, ne vem, v gradnjo železniške proge, recimo, od Kopra do Divače, o kateri toliko govorimo, se ne bo samo iz teh dajatev zbiralo, ampak bodo to proračunska sredstva, bodo to zadolževanja, evropska sredstva, lahko tudi sredstva, ki bodo zagotovljena na podlagi javno-zasebnega partnerstva, v določenih primerih pa tudi lokalne skupnosti, če bi šlo za odseke železniških prog regionalnega pomena. Prav je, da je to določeno na enem mestu, saj pravzaprav ne povemo nič novega, samo dajemo vsebinsko pravno podlago in izboljšujemo, po našem prepričanju, tekst zakona. Zato predlagamo, da ta amandma podprete. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju k 2. členu? Ja, prosim gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Amandmaja k 2. členu Poslanske skupine SDS ne bom podprl. Namreč, z vsebino tega amandmaja se posega tudi v druga področja, ki jih nikakor ni mogoče reševati na tako enostaven način, kot je predvideno v samem amandmaju. Namreč, da bi Vlada kar z uredbo določila način financiranja investicij v infrastrukturo in vzdrževanje infrastrukture. Namreč, v prvem odstavku tega amandmaja je predviden vir iz naslova cestnin, pobranih za tovorna vozila. Vemo, da se te cestnine vključujejo v program Darsa, predvsem v tistem delu, ko je treba odplačevati že najete kredite za to, da se avtoceste gradijo in da se ne nazadnje tudi ta avtocestni sistem dokonča. S tem amandmajem bi se poseglo v sredstva, ki že danes ne zadoščajo za to, da se bo v prihodnje tudi iz naslova cestnin v celoti lahko poplačevalo že najete kredite in vse anuitete, ki iz tega izhajajo. Tako je ta amandma zaradi tega nesprejemljiv. Nemogoče je tudi posegati v sistem cestninjenja Darsa z uredbo, ampak je treba tudi temu primerno potem prilagoditi najmanj letni program obnove in vzdrževanja avtocest, ki ravno tako predvideva za vir cestnino, in tudi najbrž zakon, ki omogoča Darsu, da ta vir namenja za poplačilo najetih kreditov. Pri ostalih virih, ki jih ta amandma nalaga oziroma predvideva, ko govori da se lahko železniška infrastruktura gradi z zadolževanjem iz evropskih sredstev in lahko tudi iz javno-zasebnega partnerstva ali lokalnih skupnosti, iz tega naslova pravzaprav ta amandma ni potreben, ker imamo v proračunu zadolževanje že predvideno kot vir, evropska sredstva so že predvidena kot vir. Če bo možnost tudi sklepanja javno-zasebnega partnerstva, pa bo to tudi omogočeno v skladu z zakonodajo, ki velja na tem področju, lokalne skupnosti pa tudi lahko, če želijo, sklepajo sofinancerske sporazume za izgradnjo določenih železniških tirov, če se za to odločijo. Tako da s tega naslova amandma ni potreben, v tistem delu, ko pa posega v cestnine, pa ni izvedljiv v tej obliki, tako da tega amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju? Kar prijavo bom dal, ker se vas je več prijavilo. Besedo ima Branko Marinič. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. No, kaj smo želeli predlagatelji amandmaja k 2. členu doseči? V predlogu je zelo na kratko, a dovolj jasno razbrati, da viri za naloge vlaganja v javno železniško infrastrukturo in vzdrževanje gredo iz naslova letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu in koncesijske dajatve Luke Koper, ki pripada proračunu Republike Slovenije. No, tukaj je treba opozoriti, da je prav včeraj tudi bilo izpostavljeno na Odboru za promet vprašanje, ali del teh sredstev iz te dajatve izgubi tudi lokalna skupnost. Pojasnjeno je bilo, da ne, če pa pogledamo malo širše, pa lahko ugotovimo, da v vsakem primeru del teh sredstev ne gre v Luko Koper, ampak za javno železniško infrastrukturo. To je po našem prepričanju tudi neka dobra rešitev, ampak mi smo želeli natančneje definirati tudi vire financiranja, ki izhajajo iz proračuna, iz drugih oblik, ki so trenutno znane tudi v okviru javno-zasebnega partnerstva. To ni nepomembno in je tudi v pričakovanju nekega strateškega partnerja Slovenskim železnicam še kako pomembno. Če bi danes to upoštevali, bi verjetno bilo pravočasno, kajti slej ko prej, če bo ta partner prišel, potem bo prav gotovo vsebino tega zakona potrebno popravljati. Zato smo predlagatelji mnenja, da je prav, da bi naš predlog amandmaja, ki ga predlagamo k 2. členu, potrdili, ker izboljšuje stanje oziroma vsebino, ki je sedaj opredeljena v predlogu 2. člena.
Hvala lepa. Besedo ima Matjaž Han. Prosim.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Zanimivo je, ko poslušam stare železničarje, sindikaliste železničarje, kakšno skrb imajo kar naenkrat za ceste v tej naši državi. Ko sem jih poslušal še pred leti, jim je bila glavna skrb železnice in izgradnja infrastrukture in tako naprej. 6 mesecev pred lokalnimi volitvami pa je glavnim sindikalistom na železnici, bivšim, važno kako se bodo gradile ceste v Sloveniji. Ni čudno, da v 18-ih letih niso znali ta železničarski lobi poskrbeti za tako pomembno železniško infrastrukturo v Sloveniji in danes so pomembni cestni odseki, bom rekel, od vasi do vasi. Vsi mi vemo, kaj je potrebno zgraditi v Sloveniji. Potrebno je zgraditi poleg avtocestnega križa še veliko drugih, bom rekel, cest v Sloveniji. Potrebno je tretjo razvojno os, gospod Verlič, zgraditi, ampak potrebno je zgraditi tudi železniško infrastrukturo in jo vzdrževati, mi smo pa še v časih, ki si jih ne želimo. Ta vlada je edina vlada do sedaj, in predsednik vlade in minister, kjer se tega problema globoko, globoko zavedajo. Zato tudi ta zakon, ki je pred nami, ki bo omogočil, da bomo v letih, ki prihajajo, zgradili to železniško infrastrukturo. V zakonu je jasno napisan vir, od kod se bo financiral, in to pomeni, da gre za letne dajatve za uporabo vozil v cestnem prometu in le koncesijske dajatve za zagotavljanje pristaniških dejavnosti itd., da ne bi našteval. In seveda tudi CO2 kuponi, ki so tudi določen vir. Vaš amandma pa govori, da bi se to financiralo iz dela cestnin, pobranih za tovorna vozila, lahko pa tudi za sredstva, zagotovljena na podlagi javno-zasebnega partnerstva. Poglejte, tega javno zasebnega-partnerstva imam jaz v življenju veliko. Vsi govorimo o javno-zasebnem partnerstvu, kaj bomo gradili, kako bodo prišli tujci sem pa vlagali v našo infrastrukturo in ne vem, kam še - zelo malo je teh, ki bi lahko gradili na takšen način. In to iz lokalnih skupnosti, to se mi zdi pa sploh absurd, da bodo občine gradile tire. Lepo vas prosim! Nimajo še za druge zadeve, ki so že v zakonih zapisane. Tako mislim, da je ta vaš amandma privlečen za lase in mogoče tudi malo rdečice na licih, ker je stranka, ki ni bila tako vpeta v železniški lobi, uspela začeti obnavljati železnice, dočim vaša stranka, ki pa je, bom rekel, znana po tem, da imate na železnici glavne adute, pa niste v vseh teh letih uspeli sfinancirati železnice. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Miran Jerič.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Zelo na kratko. Amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 2. členu ne bom podprl predvsem iz dveh razlogov. Eden je, ker vključuje tudi sredstva lokalnih skupnosti oziroma občinskih proračunov. Veste, da lokalni skupnosti je nemogoče z zakonom nekaj naložiti, če na drugi strani ne zagotoviš tudi ustrezne finančne vire lokalnim skupnostim. To je eden razlog. Drugi razlog pa je, da če sprejemamo zakonodajo, ki se nanaša na pristojnosti lokalnih skupnosti - tukaj pa gre s tem amandmajem za finančno breme, ki ga naj bi prevzele tudi lokalne skupnosti - bi bilo treba takšno zakonsko rešitev dati tudi v razpravo lokalnim skupnostim, da se do nje opredelijo. Jaz sem že v uvodu, v imenu poslanske skupine povedal, da po mojem mnenju ta namenski denar, ki se bo zbiral za investicije na področju železniške infrastrukture, ne bo zadosten. Računam, da bomo z dobrimi projekti tudi pokoristili več evropskega denarja, kot smo ga do sedaj, ker realizacija na tem področju je slaba in verjetno bo potrebno zagotoviti še kak dodatni finančni vir. Ampak po mojem je to stvar resolucije oziroma nacionalnega programa. Resno pričakujem od te vlade, da pride z resolucijo oziroma nacionalnim programom čim prej. V resoluciji naj bi bili opredeljeni tudi prioritetni odseki, časovnica in seveda potrebna finančna sredstva, ki so potrebna za te investicije v železniško infrastrukturo in tudi za vzdrževanje, in tudi viri, na kakšen način se bodo ta sredstva v prihodnje zagotavljala. Prav tako pa pričakujem, da bo Vlada popravila tudi nacionalni program za državno cestno mrežo in znotraj tega tudi za pomembne razvojne osi, ki jih v naši državi še kako potrebujemo, saj tisti kraji, ki ne ležijo ob petem oziroma ob desetem avtocestnem koridorju, so na račun tega, ker niso zgrajene razvojne osi, na nek način v razvojno podrejenem položaju. Pričakujem, da bo ta vlada ti dve resoluciji oziroma nacionalna programa čim prej predložila v razpravo, tako na odbore kot seveda tudi na plenarno sejo. Kar se tiče pa drugega dela vira, kar se tiče cestnin. Veste kaj, gospod Verlič, to pomeni? Če mi to sprejmemo, to pomeni, da lahko jutri začnemo pripravljati rebalans nacionalnega programa avtocest. S tem, če vzamemo ta vir, ki je namenjen poleg denarja, ki se zbira na podlagi vinjetnega sistema, za odplačilo kreditov, ki smo jih bogato najemali tudi v zadnjem obdobju - te kreditne obveznosti ni malo, jo je več kot štiri milijarde - in če bomo ta vir vzeli, potem je treba na nek način zagotoviti druga sredstva, s katerimi bomo odplačevali te najete kredite in s tem tudi zmanjšujemo razvoj in denar za različna druga področja. Iz teh dveh razlogov tega amandmaja ne bom podprl.
Gospod Verlič, želite repliko? Izvolite.
Ja, moram gospodu poslancu Jeriču replicirati, kar ste me pač omenili v zvezi s tem delom cestnine. Veste, tako bom rekel: ja, kar naj bo rebalans nacionalnega programa Darsa. Pa naj se Dars začne racionalno obnašati, saj smo v časih, ko je, kot slišimo, je gradbeništvo v krizi, se verjetno lahko dela pocenijo. Verjetno lahko znižamo takoj za 20% rebalans in teh 20% v trenutku damo za cestnine, za tisti del cestnin za tovorna vozila, ki jih bomo namenili za modernizacijo železniške infrastrukture; sploh, če se dogaja to, kar slišim - pa bom na to temo, seveda, postavil raje poslansko vprašanje ministru za promet -, da se na Darsu zaposlujejo novi ljudje. Da je preko 20 novih zaposlitev - ne vem, če je to res - potem pa je ta rebalans nacionalnega programa potreben. Veste, hitro se lahko privarčuje, ne samo pri tem, da so vinjete, pa da je lahko ne vem kaj. Lahko se Dars začne racionalno obnašati, mogoče ni zaposlil novih ljudi, upam, da jih ni, in potem se lahko privarčujejo sredstva in se ta sredstva na račun tega tudi lahko namenijo za investicijo v železniško infrastrukturo. Tako preprosto najbrž ne gre.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Tukaj pa moram jaz intervenirati. Tudi se mi zdi, da stvari postavimo glede financ na pravo mesto. Dars je lani zaslužil s cestninami okoli 230 milijonov evrov, nikoli v zgodovini še ne toliko. Leta 2012 bo imel, zaradi izjemnega zadolževanja, zlasti v letih 2004-2008 po 500 milijonov kreditov na leto. Če mu vzamemo od tovornih vozil, ki znašajo 130 milijonov evrov na leto, cestnine, jih damo na železnice, jaz te enačbe še ne znam sešteti. Če jo kdo s strani zna, potem naj mi, prosim lepo, to pove, kako naj s tako malo denarja naredimo in železniško infrastrukturo in plačamo vse kredite. Tega pa, oprostite, res ne morem razumeti kot minister. Jaz sem vedno odprt do vseh predlogov in sem jih pripravljen tudi podpreti, pa vendarle pričakujem, da imajo ti predlogi na svojih kosteh tudi meso. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 2. členu? Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi predlagal vsem koalicijskim poslancem, pa tudi Vladi, da si preberete magnetograme v razpravi, ko smo v Slovenski demokratski stranki vložil podoben zakon o izgradnji prioritetnih odsekov v železniški infrastrukturi, kjer ste se vsi sklicevali, da dokler nimamo nacionalnega programa izdelanega, je tisti zakon v bistvu tudi v neskladju z našim pravnim redom. Danes se pa soočamo z isto situacijo. Ko je prej kolega iz koalicije izrazil pričakovanje, da bo ta nacionalni program v doglednem času pripravljen,se bojim, da ga ne bo. Da je temu tako, kaže tudi ta seja, ki se je danes začela. To je najkrajša seja v zgodovini Slovenije. Niti enega protikriznega zakona ni, razpravljamo o povsem nepomembnih zadevah, tako da je to zaskrbljujoče. Kar pa se tiče tega amandmaja. Poglejte, zakaj zopet s tem zakonom skušate vse breme naložiti na naše državljane, na naše uporabnike cest. Cestno infrastrukturo imamo že tako ali tako izredno uničeno zaradi napak iz preteklih 20-ih let, ko smo gradili avtoceste s tistim denarjem, ki bi ga morali namenjati za izgradnjo in vzdrževanje ostalih cest. Sedaj pa, ko smo pri tem, da moramo tiste vzdrževati, ko jih moramo tudi popravljati, dograjevati, se bi pa zopet na ta način skušal odlivati tisti denar za izgradnjo železniške infrastrukture. Jaz se strinjam, da je potrebno železniško infrastrukturo posodabljati, graditi in tudi sistemsko iskati načine, kako preusmeriti tovorni promet na železnice - vsak dan se vozim! In verjetno vsi tisti, ki se vozite, vidite, da se na stotine, na tisoče kamionov vozi po avtocestah namesto po železnici. Zato je treba najprej obremeniti tiste, da bodo tisti sofinancirali izgradnjo železniške infrastrukture, ki tudi uničujejo avtoceste. S takim amandmajem vsaj en del tega tudi prelagamo, odgovornost oziroma finančno breme, na tiste, ki so tudi upravičeni. Zato je takšen amandma povsem na mestu, korekten. In seveda, tudi iskati načine, da bomo tako železnice, kot avtoceste in tudi cestno infrastrukturo ustrezno vzdrževali in tudi dograjevali. Kajti to je nujno potrebno. Tako je tak amandma, kot smo ga predlagali, več kot smiseln. Hvala lepa.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Upam, da vam je ušlo, da je to nepomembna ta zadeva, ta zakon. Ta zakon je eden izmed najbolj pomembnih zadev za železniški infrastrukturni sistem Republike Slovenije v zadnjih ne vem koliko letih, ker zagotavlja sredstva, ki jih za cestni program smo zagotavljali, za železniški pa ne. Upam, da vam je ušlo. Glede nacionalnega programa pa le dovolite nekaj besed. Nacionalni program - tistega starega še vedno imamo in je izpolnjen 30%. Nacionalni program ima nekaj projektov, ki so ta trenutek v teku. Naj samo omenim drugi tir, naj samo omenim elektrifikacijo Hodoš-Pragersko. Naj omenim obnovo obstoječega tira med Divačo in Koprom. Torej, že samo za te tri projekte, ki sem jih zdaj naštel, ki so neizpolnjeni iz starega nacionalnega programa, ki morajo biti v tem času izpolnjeni, pa še številni drugi. Ta trenutek imamo v delu za milijardo in 600 železniških infrastrukturnih projektov, 1 milijardo in 600, ta trenutek. In denarja ni dovolj. Nacionalni program bo pripravljen, bo dosti bolj realen, ne bo samo spisek želja, ker spisek želja potem ni realiziran. Zato bomo zdaj naročili študijo, ki bo dejansko povedala, kaj je v tej državi najbolj smiselno narediti na železniškem infrastrukturnem omrežju, da ne bomo porabili preveč davkoplačevalskega denarja. Navzkrižno financiranje je pa zadeva, ki jo je uvedla v Evropi Švica. Pri navzkrižnem financiranju je pobrala še nekaj sredstev iz bencina, ki ga tudi plačujejo tisti, recimo, ki se nikoli ne vozijo z železnico, čeprav v Švici je drug moment relevanten, da se vsi vozijo z železnico. Rekel bom, to navzkrižno financiranje je ravno ideja prometne politike, pri kateri poskušamo javne prevoze na račun osebnih prevozov stimulirati. To je bistvo tega predpisa. In ta amandma gre v nasprotje tega, kar je namen tega predpisa.
Želi še kdo razpravljati o tem členu? Gospod Anderlič, imate besedo.
Moram reči, da sem v resni zadregi. Amandmaja ne morem podpreti, seveda pa tudi ne zakona. Kajti tako, kot je to zastavljeno, je preprosto nemogoče, kajti dejstvo je, da ta 2. člen govori o nekem zajemanju nekega denarja od nekod, ki je tako ali tako že sestavni del integralnega proračuna in se namenja za stvari, ki so s proračunom in z drugimi nacionalnimi razvojnimi programi opredeljeni. Tukaj sedaj delamo nekaj, kar je po mojem prepričanju tudi skregano z našo zakonodajo, in sicer da vir namensko določamo iz nekega drugega vida za to dejavnost, ne pa tako, kot so sicer zasnovani proračun in Zakon o izvrševanju proračuna in vse, da so dajatve sestavni del integralnih prihodkov in skladno s programi potem tudi letno namenjeni za določene zadeve. Tukaj pa gre za tako rekoč namenskost, ki bi jo morali, recimo, tudi v vseh drugih primerih, ko gre za, recimo, trošarino ali davek na cigarete. Bilo bi nujno, in teh predlogov je bilo v Državnem zboru že ogromno,da se tista sredstva, ki so zbrana iz tega naslova, namenijo za skrb za zdravje oziroma za gradnjo, če hočete Onkološkega inštituta, kjer se znajde največ tistih, ki kadijo in je to ena od posledic. Zato teh stvari ne razumem. Verjamem, da bomo slej ko prej celovito opravili spremenili nacionalni program in zagotovili vire. Vsi viri so mogoči, od teh dajatev oziroma nek znesek. Ne vem, če ste tudi s financami vse te stvari dobro uskladili, ampak reči, da ta vir, ki se tukaj namenja za to, ne bo vplival na finančne posledice, na druga javna finančna sredstva in s tem ne bo zmanjšal možnosti delitve po drugih postavkah iz tega proračuna, je preprosto neresnično. To bo imelo še kako velike posledice, ker bo en del zbranih dajatev za proračun, kajti letna dajatev za uporabo vozil v cestnem prometu, kakor tudi koncesijska dajatev za Luko sta sestavna dela prihodkov integralnega proračuna. In torej, če bo to že namenjeno nekam naprej, za druge namene ne bo in posledice bodo. Na koncu se bomo znašli v Državnem zboru, kjer bomo pri proračunih za prihodnja leta ali z rebalansi morali upoštevati, da en del tistega denarja, ki je bil namenjen za, mi smo sprejeli za dvoletni proračun in je že upoštevano po razvojnih programih, kam bo kakšen denar šel. In tukaj morate vi zdaj še predvideti, kako boste nadomestili izpad tega denarja, ki ga boste zdaj namenili za te projekte na drugih postavkah. Jaz drugače ne znam razumeti tega početja. Amandmaja ne morem sprejeti zato, ker mi celotna filozofija zakona in pristop nista blizu. Jaz sem prepričan, da imajo prav tisti, ki pravijo, da je treba nekaj narediti čim prej in tako naprej in da je zato zakon po nujnem postopku vložen, kakor tudi tisti, ki opozarjajo ali pa opozarjamo, da je treba to narediti na en sistemski način, da se je treba lotiti celotnega nacionalnega programa in tako naprej in da je res, da je ogromno stvari v teku in da nekaterih novih stvari se ne da začeti, če nekih podlag nimamo, ampak dajmo se lotiti celote, ne samo na ta način. Zato, če po eni strani vem, da je zadolževanje, evropska sredstva in tako naprej, da so mogoči viri, ampak kljub vsemu, saj vi v bistvu samo razširite na neke druge financerje to vprašanje, ampak tudi to po mojem ne rešuje stvari. Moje podpore ne amandma ne zakon ne moreta dobiti, ker nisem prepričan v to, da je to sploh pravno korektno in konsistentno glede na Zakon o javnih financah, glede na druge zakone, ki urejajo ta vprašanja. Če me boste prepričali, mogoče se premislim.
Želi še kdo razpravljati? Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Meni je zanimivo, da se vladna stran otepa, da bi za ta izjemni nacionalni cilj določili namenska proračunska sredstva in jih določili v proračunu. Zdaj, jaz se sprašujem, prej je gospod minister govoril o pripravi nacionalnega programa, da se pripravlja, kaj bo v naslednjem nacionalnem programu? Se sprašujem, ali je sedanja Vlada s svojo "razfršolanostjo", s popolnim neredom sploh sposobna pripravljati nacionalne programe na kateremkoli področju. Zdi se mi, da se ukvarja sama s seboj in da so nacionalni cilji trenutno popolnoma v ozadju. Seveda, in govorimo o finančnih sredstvih, in ko se tudi koalicija obnaša, kot da bo to že prišlo, ko bo, torej nacionalni cilji so odrinjeni daleč v prihodnost, se sprašujem in vprašujem ministra in Vlado, ali od teh milijard, za katere se je Vlada dodatno zadolžila v zadnjem letu, ali morda ta denar spravljate na nek kupček, in ne rabite proračunskih sredstev, ampak jih boste, ko boste imeli pripravljen nacionalni program, kot pravite, ta sredstva porabili. Dvomim. Mislim, da te milijarde denarja zadolževanja za katere ste se zadolžili v zadnjem letu, poniknejo. Očitno poniknejo, ker Vladi ne uspe, da bi jih plasirala nekam, kjer bi se vsaj odprla neka nova delovna mesta, kjer bi ljudje lahko videli, da je bilo za nekaj koristnega porabljeno zadolževanje. Sprašujem se, kam gre ta denar, ker se nič ne posreči. In še enkrat pravim, če se Vlada ne bo konsolidirala, če se bo ukvarjala samo s seboj, če bo odmikala nacionalne cilje, če se brani tudi pomoči opozicije, da pri tako pomembnih nacionalnih ciljih, kot je železniška infrastrukture, ne sprejme nobene ideje, če ne rabi denarja, kot se obnaša, kaj se potem počne?! V javnosti je prisotno mnenje, in jaz ga delim, da ta vlada zdaj ni pripravljena, ni sposobna, zaradi razmer v vladni koaliciji, graditi, delati na nacionalnih projektih. In zaradi tega je tista skrb, ki jo je sicer vladna stranka izrazila, da bo 5. koridor obšel Slovenijo. In za to boste zgodovinsko odgovorni v tej vladi, če bomo ostali osameli. Ne bo samo konferenca na Bledu propadli projekt in fiasko, izgleda da nas na železniškem področju čaka izjemen fiasko in da bo to, kar Slovenija nikdar ni bila, ker je bila včasih najbolj železniško razvita, da bo pa v prihodnosti postala največji prometni otok, kjer bomo tudi izgubili finančna sredstva. Hvala lepa.
Gospod minister, imate besedo.
Hvala. Gospod Jerovške, me pa prav veseli, da ste omenili nacionalne programe. Letalskega smo v tem Državnem zboru sprejeli. Odkar sem jaz minister, leta 2001 je bil sprejet predpis, ki je nalagal, da mora vlada to narediti, pa nobena vlada do zdaj ni imela potrebe, da bi nacionalni program za letalstvo sprejela. Drugi nacionalni program, za katerega bom danes dal zeleno luč, je pomorski, ki bi moral biti sprejet leta 2000, pa nobena vlada do zdaj ni imela potrebe, da bi nacionalni program o tem sprejela, pa ga boste dobili na klopi v zelo kratkem, ker ga bom danes dal v javno razpravo. Tretji nacionalni program, za katerega nobena vlada do zdaj ni imela potrebe, da bi ga naredila, je nacionalni program za državne ceste. Letos ga boste dobili na svoje klopi in ravno tako nacionalni program za železnice, tako da me veseli, da ste nacionalne programe omenile kot tisto, kar do zdaj ni bilo narejeno in v bistvu bodo, odkar vodim jaz ministrstvo, vsi ti prišli na vaše klopi. Glede petega koridorja pa sem zadnjič govoril s komisarjem, pa se mi zdi to zelo pomembna informacija, pa bi jo rad delil še z Državnim zborom. Rekel mi je, da se potek koridorjev ne bo spreminjal, da se bodo kvečjemu kakšni koridorji dodajali. In ta zaveza komisarja se mi zdi zelo pomembna tudi za Republiko Slovenijo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ne. O tem 2. členu? Prehajamo naprej, in sicer za novi 3. člen. Na nekaj bi vas rad opozoril, na kar me je opozorila tudi strokovna služba. Amandmaji za novi 3. člen, za novi 5. člen in za novi 6. člen po Poslovniku niso dopustni, tako da so brezpredmetni. Lahko nadaljujemo samo z obravnavo amandmaja Poslanske skupine SDS k 3. členu. Odpiram razpravo o 3. členu, amandmaju Poslanske skupine SDS k 3. členu. Prosim? Ne novih, samo k 3. členu. Ravnam po Poslovniku. Kdo želi razpravljati? Gospod Mirko Brulc, imate besedo.
Hvala lepa. Pri prejšnjem amandmaju je bilo rečeno: tako preprosto ne gre. Mislim pa, da pri tem 3. členu tudi tako preprosto ne gre. Tukaj imamo zbirko 16 želja, kot piše, gre za mednarodne pomembne železniške povezave, to so Ljubljana, Vrhnika, Kranj, Tržič in še kaj. Ampak, predlagateljem bi jaz predlagal, da se zavedajo, da je tam nekje na zahodu še neka Goriška, ki ima tudi železnico. In če se gremo tukaj sedaj nabor želja, mislim pa, da to ni sprejemljivo in ne spada v ta koncept tega zakona, ampak vseeno bom omenil, da smo na Goriškem skupaj s provinco pripravili zelo temeljit pregled potreb po boljših železniških povezavah, ker veste iz Nove Gorice do Ljubljane čez Jesenice ali pa Sežane potujemo tako daleč, da bi lahko prevozili pol Evrope. Pripravljamo dokumentacijo, zelo resno, ne tako kot je to tukaj navedeno, brez konkretnih cenovnih vrednostnih izračunov in podobno. Jaz bom to gradivo, ki je čisto novo, oddal ministru gospodu Vlačiču. Imamo variante, imamo izračune, kaj pomeni modernizacija proge Nova Gorica - Sežana - Divača - tam 280 milijonov evrov, kaj pomeni povsem nova proga čez Vipavsko dolino, na Razdrtem tuneli in preboj do Logatca, milijarda 800 milijonov evrov itd. Tak pristop bi moral biti povsod, ampak potem bi se nekje drugje morali o teh vrednostnih pogovarjati, ne pa našteti 16 prog, kar je seveda za vse, ki ob teh progah živijo, zelo zanimivo in slabo ministrstvo in Vlado, ki o tem ne bosta dovolila posebne razprave, ko bi pa sešteli stroške tega, vidimo, da je tega, ne vem, dva proračuna države. Jaz vam bom, gospod minister, oddal to, boste pogledali, je resna zadeva, skupaj, poudarjam, z Italijani to načrtujemo, razmišljamo seveda o projektih Adria A, o elektrifikaciji in še kaj. Bolj resen pristop pričakujem, zato jaz tega amandmaja k 3. členu nikakor ne morem podpreti. Hvala.
Besedo ima gospod Miro Petek.
Hvala lepa za besedo. Res škoda, da se ne moremo pogovarjati tudi o novem 3. členu, ki je predvidel posebna namenska proračunska sredstva v višini 0,9% bruto domačega proizvoda na leto. Ker to bi bila realna možnost, da se na tem področju vendarle nekaj naredi. To pa mislim, da je želja vseh nas, tako koalicije kot opozicije. 3. člen pa seveda podpiram oziroma amandma, tudi zaradi tega, ker v tej 11. točki govori o vzpostavitvi nove železniške povezave od Celja do Velenja, Dravograda in naprej do državne meje z Republiki Avstrijo. Tukaj gre na nek način za železniško povezavo, ki je pred slabimo štirimi desetletji že bila ukinjena in tudi zaradi tega je razvoj na Koroškem v teh letih tudi toliko zaostal. Rekel bi pa nekaj okrog Koroške proge, proge od Maribora proti Prevaljam in naprej proti Avstriji. Ta proga pa je resnično potrebna temeljite obnove in temeljite pozornosti Slovenskih železnic in tudi Vlade Republike Slovenije. Poglejte, na relaciji od Maribora, Maribor-Tezno do postaje Ruše je osni pritisk 20 ton in na tem odseku lahko tovorni vlaki vozijo z 20 kilometri na uro. Od Prevalj proti Pliberku je stanje tirnic tako, da lahko tovorni vlaki vozijo 10 kilometrov na uro. Zdaj mi pa povejte, gospodje, kako bomo tovorni promet spravili na železnice, če vozijo vlaki s povprečno hitrostjo 15 kilometrov na uro. Govorim o tej koroški progi. Ta proga ima določeno signalizacijo še iz časov Marije Terezije, Franca Jožefa in to z likovnimi signali in predsignali. Vaši kolegi v Avstriji razmišljajo o ukinitvi povezave od Pliberka proti Prevaljam, in to zaradi nezainteresiranosti in arogance slovenske strani. To ne bi bilo dobro. Poglejte, vlaki preko mejnega prehoda Prevalje v sosednjo Avstrijo vozijo samo ob ponedeljkih, sredah in ob petkih. Na primer, tovor, ki prispe iz Tezna do postaje na Prevaljah v nekih drugih dneh lahko čaka tudi preko vikenda,da pride 10 kilometrov do sosednje Avstrije in to je nezaslišano in nesprejemljivo. Minister Vlačič, upam, da mi ne boste rekli, da sem "žleht", glede na to vaše izrazoslovje, ki ste ga včeraj uporabili na nacionalnem programu na TV3, če bo šlo tako naprej okoli te koroške proge, potem je najboljše, da se na tej progi ustanovi muzej na prostem in da vi svoje kompetence prenesete na Ministrstvo za kulturo. Hvala.
Besedo ima gospod Branko Marinič.
Hvala lepa za besedo. Nekaj mi ni jasno, zakaj po Poslovniku ne moremo obravnavati prej navedenih členov s strani podpredsednika. Ali se je Poslovnik spremenil od včeraj na danes, ker včeraj na odboru smo obravnavali vsebino teh amandmajev, danes pa na seji Državnega zbora tega ne moremo, zato bi prosil tudi za kakšno dodatno pojasnilo. Kar pa zadeva tudi nekatere konkretne zadeve, ki izhajajo iz našega amandmaja k 3. členu. Verjemite mi, da je resnično dobronameren, pravzaprav nadomešča tisto, v čemer bi predlagatelj imel osnovo, da bi lahko sploh predložil v parlamentarno proceduro vsaj vsebino tega 3. člena v predlogu zakona. Kaj pravzaprav piše v tem 3. členu predloga zakona? Da je osnova za zagotavljanje virov financiranja v javno železniško infrastrukturo na osnovi nacionalnega programa, ki pa ga nimamo. Jaz izražam zadovoljstvo, ko je minister dejal, da so nekateri nacionalni programi bili vendarle narejeni, ampak če kaj, če kdo bolj, ko govorimo o prometu, potrebuje nacionalni program, potem je železnica tista, ki ga najbolj potrebuje. In verjemite mi, da se bo ravno tukaj, če ne bo definirano, če ne bo teh osnovnih parametrov, se pravi teh odsekov, potem je nekako bianko menica podana, da bodo tisti, ki bodo o tem odločali, zelo subjektivno ocenjevali. In kot je eden od kolegov dejal, na nekatere dele, morda tudi v naši majhni Sloveniji, pozabimo. In naš predlog tega amandmaja, ne samo da je to 16 zaporednih številk, kot spisek želja, ampak verjetno bi bilo treba še kakšno željo dodati in s tem pripomoremo tudi k zajemanju neke celovitosti regionalne povezave, ki izhaja tudi iz nekih mednarodno že uveljavljenih koridorjev, od katerih pravzaprav ne bi smeli odstopati. Če si mi določimo neko vsebino zakona, ob tem pa ne določimo, da bomo vir financiranja, ki je strogo namenski, uporabljali v točno znane progovne odseke, potem je to slaba popotnica vsebini tega zakona. In predlagatelji smo želeli 3. člen dopolniti, vsebinsko z amandmajem, ki bi natanko definiral to, kar manjka, in to, kar predlagatelj v vsebini 3. člena sam zapiše. In ko bi to bila osnova tudi, da bi danes videli, ker nekateri razpravljavci so iz našega amandmaja videli, za katere proge, katere odseke pravzaprav gre in nato ugotovili, da žal pa nekaj še manjka. In verjamem, da manjka. Goriška morda res zasluži kakšen odsek, pa ga tu noter ni. Tako, da z nadgradnjo, z razpravo v parlamentu tudi pri tem konkretnem amandmaju lahko pridemo do tega, da ugotovimo, da še kakšen odsek dodamo. In v želji po resnem namenu tega zakona v SDS resnično predlagamo, da bi to vsebino našega amandmaja sprejeli, kajti, kot sem rekel na začetku, je zelo dobra in nadomešča pravzaprav tisto, kar je predlagatelj izpustil.
Hvala lepa. K 3. členu bi rad pojasnil tudi naslednje. Ko se je govorilo o novih členih pri teh amandmajih, da bomo napisali pred glasovanjem, da se bo to glasilo tako, da se v 3. členu za prvim odstavkom doda novi drugi odstavek, ki se glasi, k temu sledi kompletna vsebina vašega amandmaja, ne pa, da dosedanji 3. člen postane novi 4. člen. Kar se pa tiče novih členov, bi vas pa rad opozoril na Poslovnik, 135. člen Poslovnika, ki v drugem odstavku govori, in to ni bilo do danes spremenjeno: "Amandma se lahko vloži k tistim členom predloga zakona, h katerim je matično delovno telo sprejelo amandmaje." Ti amandmaji niso bili sprejeti, ne more se ponovno dati zahteva z novimi amandmaji, ki zahtevajo nove člene. To je moj odgovor. Gospod dr. Verlič, imate besedo.
Hvala. Kakorkoli. Včeraj je nastal cel zaplet na Odboru za promet, ravno sekretarka odbora je od nas zahtevala spremembo, zato smo vzeli 30-minutno pavzo. Jaz sem mislil, da bo predsednik odbora kaj reagiral, kakorkoli. Škoda, da ta amandma ne more biti obravnavan. V njem smo določili, da bi proračun namenil najmanj 0,9% bruto družbenega proizvoda kot namenski proračunski vir, se pravi to bi pomenilo nekje najmanj 300 milijonov evrov. Jaz bi novopečenega železničarja gospoda poslanca Hana prav čakal, kako bi pritisnil za ta naš amandma in bi res pokazal, da je novi železničar, žal, tako zdaj te priložnosti ne bo, pa se mu je ta prilika izmuznila iz rok, ker je bil zelo, zelo naklonjen tej spodbudi in bi jo najbrž tako tudi izkazal, ampak včeraj na odboru ste ta naš amandma soglasno zavrnili. Ko imamo enkrat dobro voljo, da je treba na železnicah kaj storiti, smo za. Ko je to treba konkretno pokazati, pa smo proti. No, takšna je usoda tudi železničarskih zgodb v preteklosti, od takrat naprej, ko je bil sprejet nacionalni program. Ko pa smo pri tem amandmaju, ta amandma je bil vložen z enim samim razlogom, z razlogom zaradi katerega ste v glavnem vsi v koaliciji zavrnili naš predlog Zakona o gradnji prioritetnih odsekov železniških prog v Republiki Sloveniji. Dajali ste: "Ni nacionalnega programa, ne vemo, kako bomo to financirali, kako bo to zgledalo, kakšni so viri." Skratka, ni natančno opredeljeno. Sedaj ste prišli s svojim predlogom zakona in določate vire sredstev, seveda z nacionalnim programom, ki ga ni. Zaradi tega, da bi se pravzaprav vsaj vedelo, za kaj vire porabljamo, zato smo tudi zapisali v amandmaju, predvsem zaradi vpetosti Republike Slovenije v mednarodne prometne koridorje in zaradi notranje povezljivosti Slovenije tudi med seboj z železnicami, predlagamo 16 prioritetnih odsekov. Ni noben problem, da bi se v razpravi še katerega od teh dodalo in izboljšalo. To ni spisek lepih želja, kot je bilo včeraj rečeno. To so po našem trdnem prepričanju prioritete Slovenije na področju razvoja železniškega transporta. Oba prometna koridorja, ki ju poznamo, in seveda te regionalne proge, ki so v preteklosti že bile in so danes opuščene, in prav je, da se to napiše in naš predlog je bil že v prejšnjem zakonu in tudi v tem, da se tem da zakonsko prioriteto. Po našem mnenju ni dovolj samo resolucija, ki je pravzaprav sploh še ni, viri pa so že kar določeni, zakaj pa ne bi potem prioritetnih odsekov tudi umestili in napisali v zakonsko besedilo. Saj jih bo resolucija tako ali tako najbrž določila. Vsaj upam, da jih bo in zato seveda predlagam, da ta amandma podprete. Težko verjamem, recimo, ravno za ta del od Celja do Dravograda, celo na Odboru za okolje in prostor na skupni seji je bila predstavljena kot možna razvojna komponenta ne samo cestne osi, tudi železniška, težko verjamem, da boste sedaj rekli, da je to lepa želja. Mislim, da ne. Hvala.
Oprostite gospod minister. Gospod Han, replika. Dobite besedo.
Zelo na kratko dr. Verliču, velikemu poznavalcu železnic. Res je, tudi jaz sem prijatelj železnic, železniške infrastrukture, nasploh razvoja Slovenije in prav zaradi tega ne bi podprl vašega amandmaja, ki je preskromen, jaz si želim še več obnov, ne samo teh 16 odsekov, ki ste si jih vi včeraj na hitro v pol ure spomnili. Ko bomo imeli podlago v resoluciji, ko bomo lahko naredili nek javni poziv, ko bodo na železnicah ljudje ocenili, kje je vendarle bolj potrebno in manj potrebno, potem bo teh odsekov še bistveno več in takrat bom pa jaz z veseljem podprl. Jaz nisem rad skromen človek in ne bi rad samo teh 16 odsekov podprl, zato vašega amandmaja ne podpiram.
Gospod minister, imate besedo.
Ko smo malo pogledali vaš amandma, če bi pri 10. točki Grosuplje, Novo mesto dodali še Metlika pa če bi dodali še solkansko pa novogoriško progo pa če bi dodali še Maribor, Dravograd, o kateri je prej govoril poslanec Petek pa Ljutomer, Gornja Radgona, avstrijska meja, je prioritetno celotno železniško slovensko omrežje. V tem smislu je vrednost amandmaja, ker ne vem, zakaj smo te proge potem spustili, do te mere zmanjšana. Še enkrat ponavljam nacionalni program, ali tisti stari velja ali ne velja, je lahko zelo dolga debata, ampak v tistem nacionalnem programu so ta trenutek projekti, ki so v teku. Za koliko denarja, sem vam prej povedal, lahko ponovim, za več kot milijardo šesto ta trenutek in večina jih je prilagojenih temu, da porabimo 440 milijonov evropskih sredstev.
Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju k tem členu? Ja vidim, kar dosti rok. Prijava teče. Gospod Lojze Posedel, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Amandmaja, ki ga je vložila stranka SDS, ne bom podprl. Enako sem storil tudi včeraj na Odboru za promet in podobno obrazložitev tudi povedal včeraj na Odboru za promet. Malce sem le upal, da bi predstavitve takih amandmajev, kot je ta tretji pa nova dva, iz stranke SDS opravljal kdo drug kot pa gospod dr. Verlič, ki je le strokovnjak za prometno infrastrukturo, ne nazadnje državni sekretar v prejšnjem mandatu in se mi zdi malce, da niso taki predlogi na njegovem nivoju, ker kaže na to, da so že spiski, ki so sicer všečni, nepopolni, so pomanjkljivi, prej bi to pričakoval, verjamem tudi na replike, od gospoda Jerovška, ki lahko tudi v debati o vlaganju investicijskih sredstev v železniško infrastrukturo obdela vse od Vlade, afere, nezaposlene. Danes je pozabil samo na izbrisane in na povojne poboje, ampak ker še ni zaključena debata, mogoče še to bo. Tema, ki je za nekatere nepomembna, je dejansko izredno pomembna, se nam ta dolga leta nevlaganja v železniško infrastrukturo kažejo na vsakem koraku. Vsi smo nezadovoljni, vsi opazujemo kamione po cestah, vsi opažamo, kako nekomforten je potniški promet, vsi bi želeli spremembe, ko pa pride do tega se začnejo razprave in zapletanje. Tisto, kar je najhujše in kar je mogoče samo enkrat bilo opozorjeno, ta problematika je izredno pomembna, zaradi nepotrebnih številnih žrtev, ki nastajajo ravno na tem infrastrukturnem omrežju železnic. Streznjenja samo za par dni takrat, ko je zopet nova smrtna žrtev na nezavarovanih prehodih in križanjih železnice in ceste. Potem pa zopet po starem ob tem, da imamo toliko in toliko nezavarovanih, da imamo staro, nesodobno infrastrukturo in da je to treba narediti. In sam sem enako nezadovoljen kot tudi nekateri koalicijski poslanci, ki so povedali, da bi bilo prav, da bi obljubljena strategija nacionalnega programa, resolucija o nacionalnem programu bila že sprejeta. Verjamemo tudi, da bo v kratkem, ker je pač takšno zagotovilo ministra, državnega sekretarja in ker jo tudi potrebujemo. Ampak ne, da si izmišljamo nekaj na novo, ampak da dejansko velja tista iz leta 1996 in da je zanimivo, da gospod Marinič danes ugotavlja, da nimamo nacionalnega programa. Štiri leta je bila SDS na vladi in tudi vi poslanec in ni bilo tega nacionalnega programa. Bi verjetno v prejšnjem mandatu lahko marsikaj nadoknadili, vsaj pripravili papirje, da bi lahko koristili sredstva, ki jih danes ni. Zato je, bom rekel, neresno ali pa do nas nekaterih, včeraj na odboru ali danes, bom rekel tudi ponižujoče, da nas pozivate, zakaj ne glasujemo za kakšno progo. Jaz osebno sem bil včeraj pozvan, Celje, Velenje, Dravograd, takoj, ampak ne na spisku, danim malce pred obravnavo zakona. Proga, ki, nekaj ljudi v dolini se še spomni, več kot 30 let je ta proga v enem delu pač izkopana in da je res v predstavitvi razvojnih osi predvidena kot ena od možnih in dobrih rešitev, ampak verjetno ne za dokument, ki ga danes sprejemamo. V vladnem predlogu je zelo jasno zapisano, da se bodo sredstva porabljala za investicije v infrastrukturo in vzdrževanje infrastrukture, kot je določeno v javnem razvoju javne železniške infrastrukture ter letnih načrtih investicij in letnih načrtih investicijskega vzdrževanja. Zato verjetno škoda razmišljati, kam se bo izgubil ta denar, ker tako, kot je gospod minister povedal, toliko in toliko načrtov, projektov, mislim, da okoli milijarde je bila številka, je pripravljenih. Zato se mi zdi, da so te resne razprave zlorabljene zopet za to populistično nastopanje, kako Vlada ne želi izboljšati, kako se odreka viru, ko bi popolnoma enostavno tudi v prejšnjem mandatu lahko bil sprejet zakon, da ne bi 0,9% družbenega proizvoda, lahko bi 2% družbenega proizvoda predlagali v prejšnjem mandatu. Opozicija prejšnjega mandata ni bila tako neodgovorna, da bi slikala nerealne cilje, postavljala zakone o 2% vlaganju v železniško infrastrukturo, to pač ni realno. Enako, kot ni realen takšen amandma, kot je predlagan k 3. členu. Zato [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] Ja, škoda, da vi niste toliko. Zato mislim, da so teme, ki jih imamo na dnevnem redu, preresne, se pa strinjam z dr. Verličem, ki pravi, da imajo voljo in da bi danes lahko dodali še kakšen odsek. So se kar pojavili, Metlika, Solkan, se pravi, če ima še kdo idejo, uro in 10 minut je še razprave, se pravi do konca lahko res pokrijemo še tisto [[...]], da ne bi bil preveč v tej razpravi, mislim, da je tudi to primer, kako se vsaka tema izrablja za populistične nastope, za oviranje tistega, kar po drugi strani nujno potrebujemo. Ob tem pa dejansko tudi ne morem mimo tega, da ponovim, da čim prej pričakujemo nacionalni program, potem tudi izvajanje in razjasnitev tega, kar je bilo izpostavljeno, način financiranja glede na opozorila Zakonodajne službe o integralnem proračunu in namenskih sredstvih. Hvala.
Želite gospod Tanko? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Mogoče bi se bilo za vprašati, koliko je imela v budžetu Marija Terezija za železniške proge, mogoče je imela 5, 7% - najbrž veliko, da jih je lahko zgradila, in koliko smo imeli mi, recimo po drugi svetovni vojni v proračunu za železnice, ko smo jih veliko odmontirali, tudi tistih, ki so bile zgrajene pred tem. Tako, da bi bila kakšna razprava, če že gremo v zgodovino, tudi malo za podaljšati, gospodje iz koalicije, ne se samo obremenjevati, kaj je bilo v zadnjem letu ali zadnjem letu prejšnjega mandata storjeno. Imam pa eno proceduralno vprašanje. Vi ste prej napovedali, spoštovani podpredsednik, da nekateri amandmaji, ki jih je vložila naša poslanska skupina, niso vloženi korektno. Rad bi opozoril, da je bilo, kar zadeva vlaganja amandmajev, nekaj zapletov tudi na delovnem telesu, ki je obravnavalo ta zakon po nujnem postopku in da so ti amandmaji vloženi v skladu z navodili strokovne službe odbora. In zato predlagam, da takoj prekinete sejo, da bi se dejansko ugotovilo, kaj se je zgodilo in na osnovi katerih navodil so bili vloženi takšni amandmaji. Ker če je bilo v skladu z navodili strokovne službe odbora vloženo, so bili amandmaji na tak način vloženi, potem je nekaj potrebno storiti. In zato tudi predlagam, da se v tem odmoru, polurnem, te zadeve razčistijo, se ugotovijo, in da pravzaprav vidimo, kaj se da še dodelati in popraviti s temi amandmaji, ki še niso bili niti obravnavani. Mislim, da je predlog korekten in tudi pričakujem, da boste to pavzo odredili, in da se bo v tem odmoru tudi proučilo razmere in situacija, ki je pripeljala do take vložitve teh amandmajev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz sem se prej pozanimal in tisto kar sem rekel, sem tudi rekel. Ne morem vam dati pavze. Še vedno upoštevam Poslovnik, 135. člen, druga alineja, ki se do danes ni spremenila. Verjetno bi pa morale tudi strokovne službe vaše poslanske skupine pregledati ta poslovnik. Zato pavze ne morem dati in nadaljujemo. Izvolite, še enkrat. Postopkovno.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči! Jaz bi to razumel, to vašo odločitev, če bi ta napaka bila storjena v poslanski skupini, vendar je bila storjena zato, ker je prišlo do navodila strokovne službe delovnega telesa, sekretarke delovnega telesa, kako naj se v tem delu ta zadeva naredi. In jaz mislim, da ni nič nepredvidljivega, da bi odredili to pavzo, ta odmor, in da bi preverili skupaj, kaj se je dejansko zgodilo, ali je služba dala nepravilna, neustrezna navodila za vlaganje amandmajev ali ne. Ker kontaktiramo s sekretarko odbora pa je v tem primeru šlo, to lahko potrdi tudi sekretarka odbora in prej je bila pri meni, je tudi to povedala, da je šlo za njeno napačno navodilo. In zato tudi predlagam, da odredite odmor in da se te zadeve proučijo in da pogledamo, kaj se je dejansko zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tudi jaz sem bil obveščen, da je šlo za njeno napačno navodilo. In tudi o tem sem obveščen, da se strinja s tistim, kar sem jaz prej povedal. Zato vztrajam pri prvotni odločitvi. Upoštevam 135. člen, drugo alinejo, in mislim, da ne moremo prekinjati seje, ampak nadaljujemo še z razpravo, kot je bilo začeto, o 3. členu. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Mogoče bi samo k tej razpravi, ki je bila izpostavljena in je vezana na sejo Odbora za promet. Mi smo dejansko odredili tudi pol ure odmora za to, da se ta vprašanja poskušajo urediti, da ne bi bilo v nadaljevanju kakršnikoli pomislekov, vendar dejstvo je, da je tudi odbor glasoval o amandmajih, ki jih je Poslanska skupina SDS vložila in je zavrnil tako, da jih tudi niso vključeni v dopolnjeni predlog zakona, ki ga danes obravnavamo tukaj na seji. Glede same vsebine amandmaja k 3. členu, kjer se navaja 16 prog, ki naj bi bile seveda vse skupaj tudi prioritetne, pa je treba seveda tudi zelo jasno povedati, da je nemogoče sprejeti tak amandma, ker niti za en odsek, ki je naveden med temi 16 niso znane finančne posledice oziroma vrednosti tega odseka. Lahko samo ugibamo, da je verjetno potrebnih za teh 16 odsekov vsaj 16 milijard evrov, to je čisto ugibanje. Ta zakon govori o tem in 3. člen govori o tem, da imamo zelo jasno določene vire, ki jih namenjamo za investicije in vzdrževanje javne železniške infrastrukture in ti viri so definirani po tem zakonu in iz naslova letne dajatve za uporabo vozil v cestne prometu in iz naslova koncesijske dajatve Luke Koper, ki pripada Republiki Sloveniji. Ti viri znašajo v letu 2010 125 milijonov evrov, v 2011 naj bi znašali 166 milijonov evrov. Seveda, če pogledamo vsebino tega zakona in višino virov na podlagi tega zakona, je nemogoče spraviti v ta zakon 16 odsekov, ki bi po res neki grobi oceni najbrž veljali 16 milijard evrov. Torej, zakon bi, če bi ta amandma bil sprejet, bil med seboj neusklajen, torej ga dejansko tudi Državni zbor ne bi mogel na koncu izglasovati, ampak bi to morala ugotoviti ali Zakonodajno-pravna služba ali pa predlagatelj zakona, da je to besedilo med seboj neusklajeno. Ta nabor odsekov železniških prog je seveda možno dopolnjevati, kot je bilo že povedano, sploh ni v celoti upoštevano vse ozemlje v Sloveniji oziroma vsi kraji v Sloveniji, ki bi si mogoče še želeli železniško progo. Za hip, če pa samo skočimo tudi na razpravo, ko smo podobne zakone obravnavali na prejšnji seji Državnega zbora, sem tudi povedal, da pravzaprav manjka mogoče še 17 proga, to bi bila proga okoli sveta in bi jo ravno tako zapisali lahko v ta 3. člen na enak način, kot je zapisano teh 16, ker pač enostavno virov za to ni. Predlagatelji pričakujejo, da bo vire Vlada določila z uredbo, ampak ne da se jih z uredbo. Amandma resnično daleč presega vsebino tega zakona in daleč presega seveda tudi obliko, ki bi bila primerna, da bi Državni zbor lahko tak amandma sprejel. Zato seveda tega amandma ne bom podprl in mislim, da so tudi same finančne posledice dovolj velik argument, da tudi Državni zbor v celoti tega ne more podpreti. Hvala.
Gospod Anderlič, izvolite.
Ta amandma vsebuje premalo realnosti ali pa bolje bi bilo rečeno temu, premalo domišljije. Kajti, če bi šli po tej drugi logiki, potem bi morali ali dosledno zapisati nekatere opuščene proge, tiste, ki funkcionirajo, pa so izpuščene, ne vem, na primer proti Rogatcu pa še kam drugam. Seveda tudi te zgodbe, ki pripeljejo progo do meje so, bom rekel, ali vi kaj več veste pa je to že vse dogovorjeno, da bo tam kar naprej na drugi strani stekel promet v Avstriji, na Madžarskem, v Italiji in tako naprej. Ampak saj to niti ni bistveno, ker tako ali tako niste s tem mislili resno, tako razumem, kajti vi obravnavate vse zakone s strogo resnostjo in odgovornostjo in vi verjamete, da se s tem zakonom tega ne da definirati, na ta način umestiti v prostor, ker nekatere bo treba še umestiti, ker jih pač ni, tudi starih ni bilo tam, ampak to je pač druga zadeva. Jaz imam še vedno kar nekaj zadreg, in sicer v zvezi s samimi viri. Jaz mislim, da je to v nasprotju z Zakonom o javnih financah v Republiki Sloveniji in da na ta način tako kot se bencinski tolar, nekdanji, se je spremenil v Zakon o namenskem zbiranju sredstev za gradnjo avtocest, se steka v državni proračun in niti en evro, niti en evro iz tistega ne gre direktno v izgradnjo avtocest ali odplačevanje kreditov ali kaj podobnega. Jaz bi razumel, da bi vi rekli, v proračunu se zagotovi 100 ali toliko milijonov evrov na leto, ker to rabimo za te investicije, ali se oblikuje zato kakšen poseben proračunski sklad, ali se kar direktno preko razvojnih programov nameni ta sredstva. Mi je vseeno, ampak edino, česar ne morem razumeti in je po mojem trdnem prepričanju skregano z logiko, je, da je nek namenski vir, ki se pobira oziroma neka dajatev, ki je v naboru dajatev, lahko takšna, ki odgovarja obsegu sredstev, ki bi jih rabili za te investicije, ampak to ni prava pot. Jaz bi res rad slišal odgovor, ali bo na koncu treba narediti rebalans proračuna, da se bo za to zagotovilo denar in kako bo s tistimi postavkami, za katere je denar namenjen v proračunu, ker to tukaj manjka predvsem, ko govorimo za 2010 in 2011, ko smo že te prioritete opredelili. In ti odgovori nam manjkajo. Jaz razumem, da je ta člen sila preprost, da če boste denar dobili, ga boste namenili za izvedbo investicij in za vzdrževanje te infrastrukture. Zato še enkrat sprašujem, ali je sedaj mogoče to razumeti kot nek nov tolar. Mi smo včasih imeli šolski tolar, zdravstveni tolar, kulturni tolar, cestni tolar in tako naprej, in drugi so se iztekli po roku trajanja, bencinski se je pa spremenil z novim zakonom in smo sprejeli nov zakon, ko nam tudi Evropa ni več dovoljevala na tak način oziroma smo morali spremeniti nekatere načine zbiranja sredstev, pa pretvoriti v evre in podobno. To so stvari, ki so v zraku in se mi zdi, da ne vem, ali bo cilj dosežen, cilj zakona, tudi ko govorimo o primerjavah. Primerjava z Avstrijo, Nemčijo in z Italijo v tem delu v ničemer ne izkazuje, da bi takšen način, na kakršnega se ga lotevamo mi, bil primerljiv s temi državami, bil konec koncev korekten tudi do nekaterih drugih predpisov, ampak so najbrž te primerjave navedene samo iz razloga, ker mora zakon imeti elemente primerjave z drugimi državami. Ampak primerljivosti iz teh sistemov ni. Prvič, gre za povsem drugačne načine. Ne vem, nekdo je tukaj govoril o 5% v proračunu, o namenskem zbiranju denarja ali konec koncev o izdaji obveznic. Jaz ne vem, zakaj ne bi izdali v Republiki Sloveniji obveznice za gradnjo te infrastrukture, jaz sem trdno prepričan, če bi stala zadaj država in zagotovo lahko v takšnem primeru stoji država, bi šle te obveznice v promet in bi jih tako pravne osebe kot fizične osebe najbrž rade pokupile, ker bi imele neko varno naložbo in realno fiksni donos za čas trajanja. In še več drugih stvari je mogoče ob takih razpravah navesti. Očitno je, da je stiska bila, da je treba čim prej stvari urediti. Vprašanje pa je, ali je v tem primeru to način, ki bi te probleme reševal. Konec koncev mi moramo tukaj zagotoviti nek dolgoročen in fiksen oziroma stabilen vir financiranja izgradnje. Ker ta, če je bil avtocestni program program desetletja ali dvajsetletja, bo to verjetno program dvajsetletja ali tridesetletja.
Besedo ima gospod dr. Peter Verlič.
Hvala lepa. Najprej, zanimivo, sedaj nekateri poslanci, tako kot je prej bilo, že kar določajo, kdo od predstavnikov opozicije oziroma Slovenske demokratske stranke lahko pri kakšnem zakonu razpravlja. To je res nekaj novega. Skratka, bomo verjetno morali upoštevati tudi navodila koalicije, kdo lahko o čem pri nas razpravlja. Sedaj pa kar se tiče samega amandmaja. Ko vsi po vrsti teh 16 predlogov, ki so našteti kot prioritetni odseki, o njih govorite, da so pač povedani na pamet, da jih ne morete podpreti, so pravzaprav enako tako, če ne celo bolj, definirani kot pa vaš zakonski predlog. Vaš zakonski predlog določa vire, ki jih bo določala šele resolucija o nacionalnem programu modernizacije železniške infrastrukture. V našem amandmaju smo se vsaj opredelili do prioritetnih odsekov. Poglejte, še celo sami smo hitro ugotovili, da bi jih lahko še dopolnili. Zakaj pa ne? Prav. Še vedno bolje kot pa je sedaj v tem predlogu zakona, kjer se viri določajo za nekaj, ker še ni sprejeto. Tega si ni izmislil SDS. To je v svojem mnenju povedala tudi Zakonodajno-pravna služba. Zakonodajno-pravna služba pravi, citiram: "Najprej izpostavljamo, da je v uvodu zakonskega predloga navedeno, da je predmetni nacionalni program, ki naj bi ga sprejel Državni zbor, šele v pripravi in gre s tega vidika za prejudiciranje." Se pravi, vi dajete zeleno luč za vire, ki še niso opredeljeni, hkrati ste pa napadli 16 prioritetnih odsekov, ki so po mnenju Slovenske demokratske stranke za uravnotežen razvoj Slovenije pomembni. Samo za to gre. In kot ste videli, ste tudi sami hitro ugotovili, da se lahko doda še kakšen odsek in to je bil namen. Kajti takrat, ko smo v Slovenski demokratski stranki vložili zakon o prioritetni gradnji železniških odsekov, ste dejali, ne, tega zakona ne moremo podpreti, ker podlaga za kar koli takega je nacionalni program modernizacije železniške infrastrukture. In kaj dobimo danes na mizo? Danes dobimo na mizo vladni predlog zakona o zagotavljanju virov, ki ima za svojo vsebinsko podlago nacionalni program, ki ga pa ni. Torej, se bodo sredstva nekam razporedila, kako se bodo razporejala v prihodnje, takrat, ko bo šele nacionalni program ali pa nek letni načrt investicij, za katerega se tudi ne ve, kdo ga pravzaprav sprejema in se do njega opredeljuje. Zato, zato smo predlagali, da pa kljub vsemu v odsotnosti resolucije o nacionalnem programu le v tem zakonu določimo, kam naj bi pa ta namenski vir šel. Ja, mi smo predlagali 16 prioritetnih odsekov. Če je to, kar je rekel prej minister, dr. Vlačič, da bi še dodali proge in dobimo celotno slovensko železniško omrežje, zakaj ne, še vedno bolje, kot pa, da tega ni. In to je bil ta predlog amandmaja, zaradi tega, ker resolucije preprosto ni.
Vidim, da ne želi nihče več razpravljati, zato zaključujem razpravo o amandmaju k 3. členu in s tem tudi o amandmajih. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom zbora odločali danes, čez 10 minut v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in prekinjam tudi 15. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 12.20.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Pred tem bi vas prosil, če se umirite. Prav tako vas prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o Javnem skladu Republike Slovenije za kulturne dejavnosti v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti 3. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 26. 3. 2010, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bo vključen sprejem amandmaja in člen, h katerem je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 9. členu poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS, SLS. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev. Za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 17. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev. za je glasovalo 34, proti 41. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona, v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, eden je bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona, pardon. Sprašujem še to, kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k 9. členu vložiti amandmaje? Ne, nobeden se ne oglaša. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih v drugi obravnavi predloga zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev. Za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda - obravnava Predloga o zagotavljanju sredstev za investicije v javno železniško infrastrukturo - nujni postopek. Ker v drugi obravnavi amandmaji niso bili vloženi prehajamo na, oprostite, nadaljujemo z drugo obravnavo, torej z odločanjem o vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili v podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 24. 3. 2010. Imamo vložene amandmaje k 2. členu Poslanske skupine SDS. Želi kdo obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Ja. Gospod dr. Verlič, izvolite.
Hvala lepa. Ne glede na to, da o zakonu, o predlogu zakona kot takega Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora ni našla lepih besed, pravzaprav bi bilo najbolje ta zakon v celoti zavrniti, pa smo vendarle zato, da bi kljub vsemu besedilo bilo izboljšano, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlagali amandma, ki je po našem mnenju pošten. Namreč, sedaj bomo zagotavljali sredstva za modernizacijo železnic vsi tisti, ki plačujemo v Sloveniji letne dajatve za uporabo cestnega motornega vozila. Se pravi, kadarkoli boste šli in bomo šli registrirati osebni avto, vedite, da ta taksa gre direktno za investicije za javno železniško infrastrukturo. Seveda, lahko se tudi tako odločimo, tako ste se odločili, mi pa predlagamo, da to takso nadomesti del cestnine za tovorna vozila. Kdo uničuje naše avtoceste? Kdo obremenjuje okolje? Tuji težki tovorni tranzit. Ta ne plačuje ničesar za modernizacijo železnic. Ničesar. Gorivo tankajo v tujini, tudi trošarin ne dobi proračun Republike Slovenije, davkov v Sloveniji tuji tovornjakarji ne plačujejo, obremenjujejo pa avtoceste. Če je glavni namen modernizacije javne železniške infrastrukture ravno preusmeritev težkega tovornega tranzita iz cest na železnice, potem bi bil ta vir več kot upravičen in več kot pošten. Tako pa, dragi uporabniki slovenskih avtomobilov, kar glejmo, kako bodo tuji tovornjaki vozili v kolonah po naših avtocestah, za modernizacijo železnic pa plačujemo mi vsak evro, kadar gremo registrirati. Škoda. To ni pošteno. To ni pošteno do slovenskih davkoplačevalcev, do slovenskih uporabnikov motornih vozil. Tujemu tranzitu smo s tem, če ne podpremo tega našega amandmaja, popustili in jim pustimo, da se vozijo po slovenskih cestah neovirano, modernizacijo železnic pa plačujemo sami. Torej predlagam, da o amandmaju resno razmislimo. Hvala.
Želi še v imenu poslanske skupine gospod Zmago Jelinčič Plemeniti? Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Najprej bom pojasnil, kako bomo sploh glasovali zato, da me kakšna od koalicijskih strank ne bo obtožila, da bom prejel kakšno podkupnino od koga ali kaj podobnega. Dejstvo je, da tuji tovornjakarji uničujejo slovenske ceste in ne prispevajo popolnoma ničesar k izgradnji slovenske cestne infrastrukture. Zdaj bomo pa Slovenci, ki se tukaj vozimo in plačujemo davke v Sloveniji, poleg tega, da bomo dajali denar za avtoceste, iz te cestnine dajali tudi denar za železnice. Že nekajkrat je Slovenska nacionalna stranka vložila predloge, da bi se cestni promet zmanjšal na ta način, da bi tuje, predvsem tuje tovornjake, ki vozijo čez Slovenijo, dali na oprtne vlake, na železnico in da bi se to prepeljalo na ta način. Zdaj, če bo kdo spet rekel, da govorim to zato, ker me je kdo od železnice podkupil, to ni res. Tudi, da bi me kdo podkupil s strani slovenskih tovornjakarjev ali tujih tovornjakarjev, tudi to ni res. Tako, da se v naprej ograjujem od tega, kako boste sodili o glasovanju Slovenke nacionalne stranke. Gre za nacionalne interese, ki jih v SNS-ju branimo, predvsem v koalicijskih strankah vam pa za to ni ravno mar. Ampak to je treba pač poudariti. Mi bomo ta amandma seveda podprli. Razlogi so jasni. Še enkrat pa govorim, spoštovani kolegi iz koalicije, ne gre za nobeno podkupnino, ne z ene strani ne z druge strani in tudi jaz ne bom dal nobene podkupnine nobenemu od tujih prevoznikov.
Želi še v imenu poslanske skupine kdo besedo? V imenu poslanske skupine? Gospod Janko Veber.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov sporočam, da tega amandmaja ne bomo podprli, ker ga ni mogoče podpreti. Del sredstev cestnin, pobranih za tovorna vozila, so sestavni del sredstev, s katerimi odplačujemo že najete kredite za izgradnjo avtocest. Če vzamemo del cestnin za poplačilo teh kreditov, potem je seveda v tem zakonu potrebno in najbrž, da še v katerem drugem, povedati, kako bomo nadomestili ta izpad. Ali bo to povečanje dolga v proračunu Republike Slovenije ali kaj? Skratka vsebina tega amandmaja daleč presega vsebino obravnavanega zakona, poleg tega pa posega v že sprejete obveznosti zaradi zadolževanja pri izgradnji avtocest. Tako, da tega amandmaja seveda ni mogoče podpreti in če bi bil tako dobronameren, kot je bilo tudi predstavljeno, naj povem, da ta zakon, ki ga danes obravnavamo, bo omogočil tudi to, da se bo lahko čim prej del tovornega prometa preusmeril na železnice, kar pa mislim, da je tudi že ves čas, ko se pogovarjamo o železniški infrastrukturi cilj prav vseh, ki razpravljajo v Državnem zboru o tem, kako spraviti tovorni promet na železnice. Če bo ta zakon sprejet, bo seveda tudi sistem lahko čim prej razbremenil avtoceste. Hvala.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Odpiram prijavo. V lastnem imenu? Dr. Peter Verlič.
Hvala lepa. Še enkrat. Seveda bom podprl ta amandma, ker tako kot sem že povedal v stališču naše poslanske skupine, je pošteno in ves čas, ko govorimo o tem, da pa, potem, če bomo del cestnine, ki jo prispevajo tovorna vozila Darsu odtegnili za modernizacijo Slovenskih železniških tirov, bo kar na lepem Dars razpadel in se bo, ne vem, zadolževanje še povečevalo. Ne, ni res. Če je resnična informacija, ki kroži, da je Dars zaposlil 20 novih ljudi, potem lahko ta del cestnine, ki bo šel za plače teh novih 20 namenimo za modernizacijo železniške infrastrukture, torej malo racionalizacije pri Darsu. Denarja je tam gotovo preveč, sem prepričan. Potem pa vsi ti argumenti, ki se sedaj pojavljajo odpadejo in se lahko hitro najde ta sredstva iz teh cestnin namesto za plače novozaposlenim, kar je zelo zanimivo v teh časih, pa naj se ta del cestnine nameni iz tovornih vozil za železniško infrastrukturo pa bo dovolj denarja. Hvala.
Besedo ima gospod Vili Rezman. Ne. Gospod Vili Rezman? Se odpoveduje. Gospod Ivan Grill.
Hvala lepa. Seveda bom jaz takšen amandma podprl, kajti edino smiselno je, da s takšnim amandmajem naredimo zakon vsaj deloma v korist tako železnicam kot tudi slovenskim cestam. Preseneča me sprenevedanje koalicije, da se s tem zakonom, s tem členom, pridobivajo namenska sredstva za sanacijo oziroma posodabljanje železniške infrastrukture. Nič se ne dobiva, samo iz enega žepa prestavljamo v drugega. Ali je to naš cilj? Vsi poslanci se verjetno strinjate, da imate v svojem okolju številne odseke obstoječih cest, cestne infrastrukture, ki so še kako potrebni sanacije, ki so še kako potrebne obnove in tudi koliko novih odsekov bomo zgradili. In sedaj tista sredstva, ki so namenska, ki jih plačujemo ob registraciji, ki bi se morala uporabiti za sanacijo in vzdrževanje obstoječih cest, bomo sedaj namenjali za sanacijo železniške infrastrukture. Zakaj ne bi s takšnim amandmajem, ki smo ga predlagali v Slovenski demokratski stranki, skušali ta sredstva pridobiti od tistih, ki našo cestno infrastrukturo tudi uničujejo. Na tisoče tovornjakov, na tisoče zelo težkih tovornjakov vsakodnevno vozi po slovenski cesti, skorajda z minimalnimi stroški namesto, da bi se ta promet preusmerjal na železnico. In take bi bilo potrebno obremeniti, da pač tisti, ki naše ceste poškodujejo, ki onesnažujejo okolje, seveda tudi v večji meri prispevajo k izgradnji železniške infrastrukture. Takšen amandma, ki ga mi predlagamo, vsaj deloma na ta način stvar skuša tudi popraviti. Hvala lepa.
Glasujemo o tem amandmaju? Navzočih je 73 poslank in poslancev, za 30, proti 40. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 3. členu. Kot sem vas že prej opozoril, je bil korigiran ta 3. člen, vendar je kompletna vsebina dodana. Ni novi člen, ampak kot nov odstavek k 3. členu. Želi kdo v imenu Poslanske skupine besedo? Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Sicer ne vem, gospod predsedujoči, o spremembi katerega amandmaja ste govorili. Namreč [[...]]
Malo prej sem pojasnil, verjetno vas ni bilo v dvorani.
Gre za novi 3. člen? Ja. Hvala lepa. Hvala gospod Kontič. V novem 3. členu piše, da bo pripravljena posebna namenska postavka za izvedbo investicij v infrastrukturo in vzdrževanje na podlagi tega zakona, v višini najmanj 0,9 nacionalnega dohodka. V naši poslanski skupini bomo ta amandma podprli, navkljub temu, da mi bo kdo [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] Ali ni? Ja, potem pa gospod Kontič, ste me zavedli. Hvala lepa, saj ne bi bilo prvič, da so me zavedli, ampak sedaj bom bolj pazljiv. Navkljub temu pa moram povedati, da tudi ta 3. člen, ki ste mi ga sedaj dali na mizo, bomo v Slovenski nacionalni stranki podprli. Gre za to, da se zadeve morajo urediti v povezovanju z evropsko železniško strukturo. Zato je treba to pripraviti za razpravo in v plane za [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Gledam, gospodje se smejijo, jaz sem malo prej prišel iz tujine. Medtem je bila zmeda v Državnem zboru tako velika, da pravzaprav človek ne ve, o katerih amandmajih lahko glasuje in o katerih ne sme.
Gospod Jelinčič, vas lahko spomnim? K 3. členu amandma.
Ja, hvala lepa, ja, saj vem. To sedaj vem. Kakorkoli že, amandma bomo podprli, navkljub temu, da moram povedati, da ne bom dobil nobene podkupnine od teh pozicij, od gradnje kakšnih železniških prog. Morda bo podkupnine dobila kakšna druga politična stranka, zagotovo iz koalicije. V Slovenski nacionalni stranki jih ne bomo. In navkljub temu, da bi kdo o tem dvomil, bomo amandma podprli.
V imenu poslanske skupine dr. Peter Verlič.
Hvala lepa. Prej smo v razpravi poslušali tudi ministra, kako je zakon izredno pomemben za Republiko Slovenijo, za Vlado, za ministrstvo, sedaj pa ugotavljam, da od tega hipa Vlade, ministra za promet, državnega sekretarja to več ne zanima. Včasih so vsaj počakali v dvorani izid glasovanja, sedaj seveda vedo, da bo glasovalni stroj deloval naprej. Ampak navkljub temu, zakon, kakršen je bil pripravljen in predlagan s strani Vlade, morda tudi zato zdaj ni ministra v dvorani, je bil slab. Štirje členi, slabi, celo Zakonodajno-pravna služba je imela resne pripombe do tega zakona. Zakaj? Zato, ker vire za namenska sredstva, za investiranje v javno železniško infrastrukturo določa, kako pa naj se ti viri uporabljajo pa ne. In se sklicuje na resolucijo o nacionalnem programu razvoja in modernizacije železniške infrastrukture, ki ga v Državnem zboru Vlada še ni predložila. Se pravi, ko smo podoben zakon februarja vložili v parlamentarno proceduro, tedaj ste vi, koalicija, trdili, da se takšnega zakona ne da sprejeti, zato, ker ni resolucije o nacionalnem programu modernizacije železniške infrastrukture. Zdaj pa, ko vi predlagate ta zakon, pa še vedno ni nacionalnega programa, pa je to vse v redu. Ne ni v redu! Manjkajo prioritetni odseki modernizacije železniških prog. In zato smo pripravili kot predlog 16 prioritetnih odsekov železniških prog, ki povezujejo, prvič, Slovenijo z mednarodnim okoljem in tudi omogočajo notranjo povezljivost Slovenije. Ampak, jaz upam, da bo zdaj ta posluh, da bo tako močan, da boste ta amandma podprli. Kajti, drugače sprejemate ta zakon tako, da določate vire, kako se bodo porabljali pa ne. Čeprav ste na eni seji nazaj trdili, da se zakona, ki ga je predlagala seveda Slovenska demokratska stranka s podobno vsebino, ne da podpreti, zaradi tega, ker ni nacionalnega programa. Dvoličnost. Predlagam, da amandma podprete.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin v tem primeru. V svojem lastnem imenu gospod Grill, edini.
Hvala lepa. Tudi sam bom z veseljem takšen amandma podprl, kajti tukaj je resnično določenih 16 prioritetnih odsekov. Strinjam se, da je treba poskušati celovito sanirati, izboljšati, posodobiti železniško infrastrukturo, vendar denarja, da bi to stvar celovito, v doglednem času opravili še dolgo, dolgo ne bo in je vprašanje, če bomo to stvar tudi sami uspeli dočakati. Je pa tukaj zagotovo nekaj tistih najbolj prioritetnih odsekov, ki bi bili deležni ali potrebni, da se jih poskuša posodobiti oziroma dograditi v najkrajšem času. Kajti to lahko prispeva k boljšim gospodarskim pogojem za posamezna področja Slovenije, s tem tudi bolj čisto Slovenijo, ker bomo manj onesnaževali ceste oziroma tudi samo okolje in tukaj so te stvari tudi navedene. Dotaknil se bom predvsem dveh. Odsek Črnomelj-Ljubljana preko Kočevja in Grosuplja. Poglejte, če bi tukaj imeli železniško infrastrukturo bolj sodobno, sem jaz prepričan, da bi bila Bela krajina bolj zanimiva za gospodarstvo, da bi se odločali, da bi imeli tam tudi svojo infrastrukturo oziroma svoje obrate. Novo mesto, na stotine tovornjakov vsak dan vozi avtomobile iz Revoza, iz Adrie, iz Krke od velikih industrijskih proizvodnih podjetij, ki sedaj obremenjuje avtoceste. Če bi pa imeli tako železniško infrastrukturo, bi se pa odločali, da bi te zadeve vozili po železniški infrastrukturi. In, če bi bilo potrebno tukaj, ker so nekateri očitali, da ni vsega zajetega, še vedno se lahko naš amandma tudi amandmira pa se zadevo potem zastavi celovito. Tako da, ta amandma bistveno bolj izboljša vsebino tega zakona kot sicer, kajti takšen zakon nima nobene uporabne vrednosti. Hvala lepa.
Prehajamo na odločanje o amandmaju k 3. členu. Glasovanje teče. Navzočih je 76 poslank in poslancev. Za je glasovalo 32. Proti 42. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo o zakonu. Navzočih je 76 poslank in poslancev. Za je glasovalo 71. Proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 15. sejo zbora, ki jo bomo z vprašanji poslank in poslancev nadaljevali ob 15. uri.
Spoštovane kolegice in kolegi poslanci, predstavniki Vlade! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 34. poslanskih vprašanj. Prosim, prisotne v dvorani, da zasedejo svoja mesta in se umirijo! Vrsti red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljenim več ministrom, imajo vsi skupaj na volj pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec postavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki postavi vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade, ministrica ali minister v tridesetih dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila: Borut Miklavčič - minister za zdravje in dr. Milan Pogačnik, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Borut Pahor. Poslansko vprašanju mu bo najprej postavil Miran Györek, Slovenska nacionalna stranka. Prosim, gospod Györek.
Hvala za besedo predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Številni delodajalci z vedenjem države delavcem ne plačujejo prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Delavci ne vedo, da delodajalec zanje ne plačuje prispevkov, saj so le ti prikazani oziroma obračunani na plačilnih listah. Prispevki za pokojninsko in invalidsko zavarovanje so v lasti delavca in ne delodajalca, vendar navkljub temu delodajalec zaposlenim ni dolžan povedati, da je podjetje odložilo plačilo prispevkov. Konec leta 2008 je bilo za skoraj 100 milijonov evrov neplačanih prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Konec leta 2009 pa že preko 125 milijonov evrov. Pri tem je treba poudariti, da to ni celotni dolg, saj ta podatek ne odraža dejanskega stanja, ker zajema zgolj tiste delodajalce, kateri dolg neplačanih prispevkov znaša več kot 4 tisoč evrov. To pa je približno 3 tisoč 81 podjetij, v katerih je zaposleno okoli 53 tisoč delavcev. Na podlagi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju DURS, Davčna uprava Republike Slovenije, opravlja nadzor nad obračunavanjem in plačevanjem prispevkov za obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje. DURS je tudi tisti organ, ki pobira, izterjuje ter vodi ustrezne evidence o plačanih prispevkih za posamezne zavarovance. Skupščina ZPIZ-a pa je tista, ki na predlog upravnega odbora zavoda odpisuje, delno odpisuje, dovoljuje odlok in vračilo prispevkov za obvezno zavarovanje. Neplačevanje prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je v zadnjem obdobju najbolj prizadelo delavce, ki so se odločili za odhod v pokoj in ugotovili, da jim delodajalci daljše zavarovalno obdobje niso plačevali prispevkov. Po veljavni zakonodaji se v pokojninsko dobo štejejo tudi obdobja, za katera so bili obračunani prispevki za obvezno zavarovanje od plače delavca, četudi ti prispevki niso bili plačani. Gre torej zgolj za priznanje dobe, katere pogoje je obračun prispevkov na plačilni listi, ne pa tudi za priznanje teh prispevkov pri obračunu. Pri izračunu pokojninske osnove pri odmeri starostne pokojnine za odmero višine starostne pokojnine se po veljavni zakonodaji upoštevajo samo vplačani prispevki. Zato predsednika Vlade Republike Slovenije sprašujem: Na kakšen način namerava Vlada Republike Slovenije rešiti zelo perečo problematiko in delavcem zagotoviti socialno in pokojninsko varno prihodnost, glede na številne kršitve s strani delodajalcev?
Hvala lepa. Prosim, gospod predsednik Vlade Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec. Vlada bo poiskala kratkoročne in dolgoročne rešitve za ta problem. Najprej naj spomnim vse, da so le redki med sicer prizadetimi delavkami in delavci, ki so takoj žrtev napačne in protizakonite odločitve delodajalcev, da ne obračunavajo prispevkov. Namreč, žrtve so, stvarno šele takrat ko gredo v pokoj. Teh ni zelo veliko, ampak vsak, ki je žrtev, bom rekel, ali nezakonitega ali malomarnega zaposlovanja delodajalcev, je neupravičena žrtev in država bo na nek najprej kratkoročen in potem dolgoročen način poskrbela, da se ta problem odpravi. Najprej poglejmo kratkoročne rešitve. V kratkoročnih ukrepih bo Vlada skušala zagotoviti, da bodo tisti delavci, ki gredo zdaj v pokoj, v bistvu dobili pokojnino takšno, kot bi jo sicer, če bi delodajalci prispevke obračunavali. Bolj enostavno to pomeni, da bo to vrzel pokrila država. Ne gre za finančno velik problem, gre pa za pravno in konceptualno velik problem. Ker gre za tako velik problem, ga je treba razčistiti tudi z dolgoročnimi ukrepi. Kar se tiče dolgoročnih ukrepov, mi pripravljamo rešitev v smeri, da bi tistim zaposlenim v podjetjih, ki so šla v stečaj in jim za določen čas niso bili plačani prispevki, uredili takšen položaj, da bi se jim šteli plačani, prav tako že sedaj vsi zaposleni po posebnem zahtevku dobijo od Davčne uprave Republike Slovenije odgovor o tem, ali so jim bili ti prispevki plačani ali ne. Kar se tiče dolgoročnih ukrepov, se po odgovornih ministrstvih pripravljajo potrebne spremembe zakonodaje, ki bodo zagotovile, prvič, ustrezen nadzor nad neplačniki in takojšnje ukrepanje; drugič, ustreznejše tudi kazensko sankcioniranje neplačevanje teh prispevkov, se pravi, da te malomarnosti ali nezakonitosti delodajalcev ne bomo tolerirali, ampak bodo zato tudi kazensko preganjani; tretjič, sprotno spremljanje in seznanjanje vsakega zaposlenega o tem, ali mu delodajalec plačuje prispevke preko individualnega računa posameznika in četrtič, morebitno prilagoditev gospodarske in stečajne zakonodaje, da se onemogočijo podobni primeri neplačevanja prispevkov brez vpliva zaposlenih, kot smo jim bili priča do zdaj. Jaz sem obiskal davčno upravo pred kratkim, ta me je obvestila, da že testira računalniške možnosti, da bo lahko vsak zaposlen oziroma njegov pooblaščenec, recimo, sindikat ali drugi preko tako imenovanih e-davkov spremljal, ali so posamezni računi plačani ali ne, z uvedbo osebnih navideznih računov pa bodo s pokojninsko reformo te možnosti in redna obvestila uvedena preko letnih obvestil Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Prav tako bi rad obvestil ta visoki zbor, spoštovani gospod predsednik, da se pripravljajo sprememb raznih obrazcev oziroma Zakona o matični evidenci, pa tudi spremembe nekaterih pravilnikov, ki opredeljujejo pogoje odpisov oziroma odlaganje plačil prispevkov, o čemer bo odločalo tudi Ustavno sodišče o presoji 228. člena Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Skratka, še enkrat, Vlada rešuje ta problem kratkoročno. V bistvu prevzema nase breme za to, da tisti, ki gredo ta hip v pokoj, niso žrtev malomarnosti ali nezakonitosti delodajalcev in da tisti, ki bodo šli v pokoj čez leta, prav tako zaradi malomarnosti ali nezakonitosti delodajalca ne bodo utrpeli manjše višine pokojninskega prispevka. Dolgoročno pa moramo vzpostaviti pogoje za to, da bodo delodajalci nadzorovani in sankcionirani, navedli smo tudi druge ukrepe. Če boste želeli, da se podrobneje posvetujeva še o drugih kratkoročnih ukrepih, bom to storil ali vam dal pisno. Rad bi vam povedal samo, da sem se sam sestal s sindikati ali s prizadetimi delavci večkrat in se bom tudi poslej. Razumem njihovo jezo in ogorčenje, vendar bi jim rad zagotovil, da država ukrepa po svojih najboljših močeh. Je pa to zapleten problem.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Györek.
Hvala, gospod predsednik Vlade. Je že res, da problem nastane predvsem pred upokojitvijo, je pa tukaj še ena druga težava, pojavljajo se primeri, ki tudi niso sankcionirani, ko delavci, recimo, niso obveščeni o tem, da se ne plačujejo prispevki, zbolijo, pa morajo k zdravniku. Na kar je njihova kartica seveda neveljavna in nastane problem. Ampak to je samo eden od teh. Načini izterjave zapadlih prispevkov, nadzor nad plačevanjem prispevkov in zamudne obresti določa tako ali tako Zakon o prispevkih za socialno varnost. In, ker ste ravno govorili o sankcijah. 196. člen Kazenskega zakonika že določa, da se kaznuje z denarno kaznijo ali z zaporom do enega leta tistega, ki ne plačajo predpisanih prispevkov in tako prikrajša delavca za pravico, ki mu pripada. Vsi vemo, da se tovrstna določba, do zdaj vsaj v praksi še ni nikoli zgodila. Zakon o davčnem postopku opredeljuje kazenske določbe, da se z globo od 1600 do 25 tisoč evrov kaznuje za prekršek pravna oseba ali samostojni podjetnik posameznik ali posameznik, ki samostojno opravlja dejavnost, če ne predloži obračuna prispevkov za socialno varnost. Zakonsko podlago že imamo, vendar Durs in ZPIZ, ki imata na voljo podatke o neplačanih prispevkih, ne vlagata kazenskih ovadb proti delodajalcem, kar pomeni, da sta Durs in ZPIZ z nezavarovanim dolgom iz naslova socialnih prispevkov oškodovala državno blagajno in prav tako tudi posamezne državljane. Socialne prispevke bi se moralo, tako kot davke, plačati v zakonskih rokih. Zato je nujno potrebno spremeniti veljavno zakonodajo. Zato Vlado Republike Slovenije tudi pozivam, naj nemudoma spremeni, in kot zdaj vidim, delate na tem, in dopolni zakone, ki urejajo obračunavanje in izplačevanje socialnih prispevkov, vpelje učinkovit [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Prosim, želite odgovoriti.
Spoštovani gospod poslanec. Mogoče ne bi bilo slabo, če Vlada posreduje poročilo, ki je bilo pripravljeno s strani Davčne uprave, na mojo željo ob obisku, za Vlado, da dobi to poročilo na vpogled tudi vsak poslanec in poslanka. Tam je med drugim obravnavan tudi ta problem. Problem je, da delodajalci že obračunajo in z vidika evidence ni problema, problem je, da ne vplačajo. Zdaj, sindikati morajo tožiti, jaz sem na hitro še enkrat vprašal ministra za pravosodje, kako je s tem, in slišim, da vlagajo ovadbe. Meni tudi, kolikor se spomnim, ne bi pa rad zavajal tega visokega doma, delavci in sindikati povedo, da vlagajo ovadbe zoper delodajalce. Domnevam, da bo ta že omogočena zakonodaja uveljavila tudi sankcioniranje tistih, ki so ravnali proti pravilom. Ampak s tem problem ni rešen, ni rešen problem ljudi, ki so žrtve nepravilnega ravnanja drugih. Te bomo rešili, te delavke in delavce je treba rešiti, ker imajo že tako in tako nizke plače, ker so njihove pokojnine nizke. Država se je odločila, da bo tukaj vstopila. Samo, vedno moramo paziti, če delamo presedane, morajo biti v skladu s pravnim redom, moramo spremeniti pravni red in vse to ni tako enostavno. Ampak, delavci vedo, ker so se tudi na pogovorih z mano glede tega seznanili, višina pokojnin ne bo prizadeta zaradi malomarnosti ali nezakonitosti delodajalcev. Dolgoročno pa moramo ta problem še bolje urediti. In naj končam. Še enkrat predlagam, da dobite na vpogled poročilo Davčne uprave. Tam je tudi nekaj predlogov, ki jih Davčna uprava daje za to, da bi bile utaje davkov bolj sankcionirane, da bi bila tako imenovana davčna kultura v Sloveniji, ki sicer ni nizka, to si moramo sami priznati, Slovenci spadamo med narode, ki imajo visoko kulturo plačevanja davkov. Torej, govorimo o stopnji plačanih davkov brez prisile. Nismo Nizozemska, ampak ni izključeno, da z eno vzgojo ne pridemo v status, ko bomo država z visoko davčno kulturo. In uprava predlaga meni in Vladi nekaj ukrepov, ki bi bili zanimivi, verjetno tudi za poslanke in poslance, in to poročilo boste dobili.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Jože Tanko, Slovenska demokratska stranka. Prosim.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav. Državni zbor je v tem mandatu že sprejel nekaj svežnjev ukrepov, kljub temu pa nezaposlenost strmo narašča, kreditni krč ne popušča. Sprejeli smo izhodno strategijo, ki pa ji žal ne sledijo izvedbeni ukrepi. Imamo sejo, na kateri ni niti enega zakona iz izhodne strategije. Zelo podobno bo aprila in tudi maja. Danes je UMAR objavil tudi svoje poročilo, v katerem piše, da se kriza že odraža na življenjskih pogojih prebivalstva, da se kazalniki kakovosti življenja za Slovenijo poslabšujejo po obdobju dokaj ugodne slike v prejšnjem mandatu. In tudi piše, da smo leta 2008 imeli najnižjo dohodkovno neenakost, najnižji delež gospodinjstev z otroki, v katerih ni nihče delal, in najnižji delež mladih, ki so opustili šolanje. Skratka, to je posledica zapoznelih, nepopolnih in pa pomanjkljivih ukrepov, ki smo jih sprejeli v tem mandatu. Dejstvo pa je, da se izboljšujejo spori v Vladi. Pred meseci smo spremljali spor dveh ministric, sprli so se člani protikrizne skupine, vrstijo se afere, v katere so vpleteni ministri, spremljali smo spor med ministrom Križaničem in državno sekretarka Kamnarjevo, sedaj pa spremljamo tudi spor med vami in finančnim ministrom. In pravzaprav je vsem jasno, da se Vlada že ves čas od volitev ukvarja predvsem sama s seboj, da v njej ni potrebnega soglasja in sodelovanja in zato so, tako predpostavljam, tudi velike zamude v pripravi kvalitetnih ukrepov, zaradi česar Slovenija zaostaja. To so verjetno temeljni razlogi, če sodelovanja ni, verjetno tudi do ukrepov ne moremo. Sedaj pa sprašujem vas, spoštovani predsednik Vlade: Koliko ukrepov izhodne strategije je že prižganih na vladnem semaforju, se pravi, koliko zelenih luči gori in koliko gori še rdečih luči? Hvala lepa.
Hvala. Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Hvala lepa. Zahvaljujem se generalnemu sekretarju, prinesel mi je povzetek spletne strani poročila Urada za makroekonomske analize in razvoj. Vi ste prebrali samo tisto, kar ste menili, da je koristno sporočiti javnosti, da bi imela slabše mnenje o tej vladi, ne pa tudi tistega kar je v tem poročilu, kar bi lahko dalo malo gršo sliko o vladi, ki je bila pred nami. Zakaj to pravim? Zato, ker je popolnoma jasno, da so se trendi začeli v drugi polovici 2008, ampak jaz nikoli nisem tarnal nad tem, kaj smo dobili kot dediščino, ampak sem poskušal stvari reševati in tudi sedaj ne bom obnavljal starih zadev. Skratka, mi smo vlada, ki je prišla iz konjunkture v recesijo. Nezaposlenost se je začela večati v zadnjem kvartalu leta, v katerem je bila na oblasti še prejšnja vlada, ampak to ni problem prejšnje vlade, to sem jaz že večkrat povedal. Gospe in gospodje, brez zamere, Slovenija je bila tako kot vse druge, zlasti pa kot majhna odprta ekonomija priča globalni krizi. Nikoli prej nismo bili priča tej krizi. In mi smo z vsemi kazalci gospodarske in socialne situacije, seveda, šli v lanskem letu navzdol - kdo pa ni šel, mi v nekaterih celo dlje kot druge države. Ampak tudi gremo s kazalci gospodarske in socialne rasti v tem letu navzgor. Se da mogoče slišati tudi to? Nezaposlenost, minister, je kaj porasla v zadnjem kvartalu? Ne. Nezaposlenost ni porasla v zadnjem kvartalu, hvala bogu oziroma morda tudi zahvaljujoč ukrepom, ki jih je sprejela ta vlada. Jaz se pomoči drugih ne odrekam, ampak se zanašam na lastna ravnanja in vem, da rešujemo stvari bolje, kot je kdo od nas pričakoval, ne idealno, ker ni mogoče, ampak padec gospodarske rasti je bil silovit lansko leto in se je tako tudi vzpenjala v zadnjih dveh kvartalih. Obvladujemo problem zaposlenosti in to z ukrepi, ki smo jih mi sprejeli. Nekatere druge države posnemajo Slovenijo pri teh odločitvah. Poslanec Tanko, ali lahko razčistiva med nama eno stvar preden odgovarjam naprej. Vas bolj zanima zaposlenost ali spori v koaliciji? Ker zaposlenost je problem, ki ga obvladamo. Sporov v koaliciji, takih, ki jih ne bi obvladal, ni. Pravzaprav je moj odgovor na vaše vprašanje kratek: Obvladujemo probleme gospodarske in socialne krize, ki je še vedno navzoča. Vse tisto, kar je treba rešiti v koaliciji, da smo uspešna vlada, pa nam gre dobro od rok, rešujemo tako, kot mislim, da je prav.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Tanko?
Hvala lepa, spoštovani predsednik Vlade. Vprašal sem: "Koliko zelenih luči je že prižganih na vladnem semaforju in koliko gori še rdečih luči?" Preprosto vprašanje kot "red book". Kar zadeva ta vaš komentar, jaz govorim o primerjalni analizi z drugimi državami Evropske unije, to pomeni, da gre za relativne kazalce. In tu je ugotovitev, da se relativno poslabšujemo, to pomeni, hitreje kot drugi. Sedaj pa ugotavljam, da na to vprašanje niste ustrezno odgovorili. Rad bi vas spomnil tudi na to, da smo tudi danes dobili na mizo pakt stabilnosti, ki tudi ugotavlja, da ukrepi, to je mnenje Evropske komisije, ki jih sprejema Vlada, niso zadostni. Rad bi ob tem tudi opozoril, da ključno vlogo ali pa zelo pomembno vlogo pri izvajanju protikriznih ukrepov se izvaja tudi na Ministrstvu za finance. Tam pravzaprav glavno vlogo pomoči serviranja, servisiranja in tako naprej opravlja Drago Isajlović, ki je nekdanji pripadnik tajni služb, on sprejema direktorje, ureja aranžmaje, se dogovarja z bankami. In dejstvo je, da so se nad njegovim angažmajem, nad njegovo aktivnostjo pritožili številni direktorji, mnogi so se pritožili tudi vam in prav zaradi tega spora ali pa na osnovi tega spora in teh pritožb ste se pravzaprav vi odločil za neko zelo radikalno zahteva, da zahtevate od ministra, da odstavi Draga Isajlovića ali pa bo šel minister. Verjetno te zadeve niso samo zato, ker predstavljajo neko pomembno oviro oziroma ker Drago Isajlović dela neke zadeve [[...]] [[nerazumljivo.]] , ampak so verjetno v ozadju nekatere druge zadeve. In pravzaprav me zanima: Kdaj bo prekinjena pogodba z Dragom Isajlovićem?
Hvala. Ker ste politik z izkušnjami, morate priznati, da ni lahko odgovarjati na vsa vaša vprašanja, ki jih postavljate, samo zato, ker jih je tako veliko in ne veste, katero vas pravzaprav zares zanima. Ampak bom poskušal najprej popraviti pomanjkljiv odgovor na vaše prejšnje vprašanje. Semafor je tam zato, da lahko spremljamo uveljavljanje izhodne strategije. Gre za kratkoročne in gre za sistemske, strukturne reforme. Doslej smo videli deficit pri uveljavljanju odločitve, ki jih je spremljala slovenska politika, je bila sposobna sprejemati ogromno odločitev, uveljaviti pa ne. In da bi to poskušali odpraviti kot glavno pomanjkljivost naše politike, smo uvedli tudi semafor kot kazalec naše uspešnost. Ali sem, gospod poslanec Tanko, zadovoljen s prehodom rdečih luči v rumene in zelene? Ne, nisem. Nisem, zato ker se mi zdi, da nekatere manj pomembne stvari preveč zaposlujejo, tudi Vlado, namesto da bi se pogovarjali o tistih, ki so zares bistvene za perspektivo, standard, blaginjo naših ljudi. In ne krivim vas, da dajete te teme na agendo, ampak z njimi se moramo ukvarjati jaz in ministri bolj, kot bi si to želeli. Vam pa moram zagotoviti, da delamo vse za to, da bi izhodna strategija bila uveljavljena. Počasi a zanesljivo se stvari le premikajo naprej in dokler ne bodo prišle do konca, jaz ne bom zadovoljen. To vam moram povedati. Ne pričakujte od mene, da bom hvalil tisto, kar ni v redu. Ta hip bi morala iti stvar hitreje. Morate pa vedeti, da sprejemamo stvari, ki so izredno delikatne in so tudi predmet socialnega dialoga. Danes je minister za delo predstavil pokojninsko reformo in kljub temu, da smo vnesli neke kompromise vanjo, ni splošnega navdušenja med delodajalci in sindikati. Kar se tiče poročila Evropske komisije. To zadeva pakt stabilnosti in naš program stabilnosti. Mi Evropske komisije nismo obvestili potem o ukrepih, to pa pomeni o izhodni strategiji. Oni so ocenili, da je naša percepcija letošnjih rezultatov precej optimistična, glede na to, kar smo zapisali v programu, nismo pa dali zraven vseh ukrepov, ki jih bomo dali. Jaz bom to majhno pomanjkljivost, če je pomanjkljivost, odpravil, ko bom jutri dal prevod izhodne strategije, in kot rečeno, Slovenija je med redkimi, ki je izhodno strategijo pripravila in jo že začenja uveljavljati. In bi rad povedal, da je ambicija vlade, ki jo vodim, ta, da se pridružimo tisti skupini držav v evropski coni, v Evropski uniji, ki bo šla z izhodnimi strategijami najhitreje naprej. Skratka, luči, zelenih in rumenih je manj, kot si želim, bom pa delal skupaj z ministri, da se bodo te stvari do konca leta spremenile.
Hvala lepa. Gospod Tanko, imate postopkovni predlog? Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Postavil sem dve zelo trivialni vprašanji, zelo enostavni vprašanji za predsednika Vlade, na kateri nisem dobil odgovora. Najprej sem vprašal, koliko zelenih luči je že prižganih na vladnem semaforju in koliko gori še rdečih luči. Na to vprašanje, preprosto vprašanje, samo 25 številk imate napisanih, niste uspeli odgovoriti. Tudi niste odgovorili na drugo vprašanje, kdaj bo prekinjena pogodba z Dragom Isajlovićem. To sem vas vprašal. Vse tisto, kar ste vi uporabili v svojem odgovoru nima popolnoma nobene zveze z vprašanje. Vi ste se ukvarjali z argumentacijo, ki sem jo povedal za to vprašanje. Dejstvo pa je, da imamo na mizi dva dokumenta, se pravi dokument Umarja in poročilo Evropske komisije. Rezultati ali komentarji teh poročil niso dobri za stanje v Sloveniji. Kajti, Evropska komisija ocenjuje, da sta lahko slovenska javnofinančni primanjkljaj in javni dolg višja od ciljnih zaradi preoptimističnih napovedi in zaradi tega, ker stroškov ni in jih bo težko nadzirati, kajti obstaja možnost prekoračitve pri odhodkih. Prav tako pa relativni kazalniki kakovosti življenja - in so tudi primerjalna zadeva, nas primerjajo s Poljaki, recimo, tudi z ostalimi, in ti relativni kazalci pomenijo, da se relativno hitreje poslabšuje stanje v Republiki Sloveniji kot v drugih primerljivih državah. Kar pomeni, da zaostajamo. Vzrok temu, spoštovani predsednik Vlade, pa so najbrž tudi razmere znotraj Vlade, znotraj koalicije, kajti velika večina ministrov se ukvarja predvsem s tem, kako neke zadeve pomesti pod preprogo, kako kakšne ljudi na pomembnih in neodvisnih funkcijah zamenjati. Potem, na finančnem ministrstvu je ključna oseba en bivši pripadnik tajne službe, ki se ukvarja s tem, kdo, kateri direktor bo lahko prišel na pogovor k ministru, in pogovor opravi on in tako naprej. Se pravi, nek zunanji pogodbeni sodelavec se pogovarja v imenu ministra in za račun ministrstva oziroma za račun Republike Slovenije. Zato predlagam, spoštovani predsednik, da v skladu z drugim odstavkom 264. Poslovnika glasujemo o tem, da Državni zbor opravi razpravo o dveh zelo kratkih vprašanjih, ki sem ju postavil: Koliko zelenih luči je že prižganih in koliko rdečih še gori in kdaj bo prekinjena pogodba z Dragom Isajlovićem na Ministrstvu za finance. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Jožeta Tanka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek, 26. marca 2010, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil Janez Ribič, Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala. Spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor. Evropska prestolnica kulture je najpomembnejši projekt s področja kulture v Republiki Sloveniji. Na državni ravni je kandidaturo Maribora in partnerskih mest najprej med štirimi prijavami: Ljubljana, Celje, Koper in Maribor, kot najboljšo izbrala mednarodna ocenjevalna komisija ekspertov, katere imenovanje je na predlog Ministra za kulturo potrdila tudi Vlada Republike Slovenije. Potem je izbor Maribora in partnerskih mest, ki so Novo mesto, Ptuj, Velenje, Slovenj Gradec in Murska Sobota, 31. 5. 2007 potrdila še Vlada Republike Slovenije. Vlada je projekt Evropska prestolnica kulture s sklepom prepoznala, kot projekt, ki presega lokalni interes. Konec koncev je tudi podpis pogodbe o sofinanciranju ustvarjanja in izvajanja programa Evropske prestolnice kulture iz začetka marca dokaz, da je bil projekt prepoznan kot nacionalni projekt. Projekt ima tudi močan razvojni vidik in bo omogočil pospešen razvoj Maribora in partnerskih mest, torej vzhodne in južne Slovenije, ter tako pripomogel k zmanjšanju regionalnih razvojnih razlik, ki so v Sloveniji še vedno in vedno bolj prisotne. V potrjeni integralni prijavi je tudi navedba deleža, ki naj bi ga za potrebe izgradnje nujno potrebne javne infrastrukture v Mariboru in partnerskih mestih zagotovila država. Ta delež znaša 71,4 milijonov evrov. V medijih pa smo v prejšnjih tednih in mesecih lahko zasledili razprave o težavah pri zagotavljanju državnih sredstev za infrastrukturne projekte. Zavedamo se, da je nastopila gospodarska kriza in da je javnofinančna situacija popolnoma drugačna, kot v času sprejemanja projekta. Zato lahko utemeljeno sklepamo, da država doslej še ni uspela zagotoviti dovoljenega deleža državnih sredstev. V tem smislu vas, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem: Ali se zavedate pomena projekta Evropske prestolnice kulture za prepoznavnost in dvig ugleda Slovenije v mednarodnem prostoru? Ali, kako in v kakšni višini namerava Vlada zagotoviti potrebna in dogovorjena sredstva za infrastrukturne projekte Evropske prestolnice kulture? Ali je Vlada oziroma pristojno ministrstvo pripravilo ustrezne podlage oziroma finančne podpore, mehanizme, ki bodo omogočili pravočasno realizacijo projektov? Zanima me tudi: Koliko sredstev za infrastrukturne projekte Evropske prestolnice kulture je doslej že bilo zagotovljeno Mariboru in partnerskim mestom? Hvala.
Prosim, predsednik Vlade gospod Borut Pahor.
Spoštovani gospod poslanec, kakšen predsednik Vlade bi pa bil, če bi bil ravnodušen do priložnosti, ki jih daje ta projekt? Je pa seveda z njim povezanih tudi nekaj problemov in čeprav tega ne naredim pogosto, bom danes tukaj naredil izjemo. Moram povedati, da je gospa ministrica Majda Širca zares absolutno predana temu projektu in da vseskozi "teži" na Vladi s tem, kako moramo storiti to in ono, da bi se stvari premikale naprej. To moram reči zato, ker imajo ministri z njo težave zaradi njenega vztrajanja, da se stvari realizirajo. Tukaj imam pripravljen odgovor, ki zelo precizno odgovarja na vaša vprašanja, še prej pa naj povem, da tudi jaz osebno komuniciram z župani teh občin, da sem bil glede tega v Mariboru. Zdaj pa nekaj številk o teh zadevah. Torej, zato, da bi izpolnili pričakovanja v zvezi s tem projektom, je resorno ministrstvo po izračunih do leta 2012 namenilo programska sredstva v višini 10,7 milijona evrov, Vlada pa je po ustanoviti Javnega zavoda Maribor 2012 - Evropska prestolnica kulture, pooblastila ministrico za kulturo za podpis pogodbe z županom Mestne občine Maribor, ki je ustanoviteljica javnega zavoda. Vlada bo porabo proračunskih sredstev in doseganje programskih ciljev skrbno spremljala preko svojih predstavnikov v svetu zavoda in programskem svetu, posebno pozornost pa namenja tudi zagotavljanju potrebnih investicijskih sredstev. Višina potrebnih in dogovorjenih sredstev, ki jih namerava Vlada zagotoviti, to sprašujete v vašem vprašanju, za infrastrukturne projekte EPK zaradi, kot ste sami rekli, krize, nekoliko spremenila od kandidature v letu 2007 do zdaj. Po temeljitem in skrbnem preverjanju prioritetne liste teh investicijskih projektov vseh šestih občin je izračun potrebnih stroškov približno 30 milijonov evrov. Ministrstvo za kulturo je podporo investicijam znotraj projekta EPK predvidelo tudi v okviru izvajanja kohezijske politike in zato prioritetno prerazporedilo nekatera že sicer prej angažirana sredstva. V okviru operativnega programa krepitve regionalnih razvojnih potencialov 2007-2013 so projekti Evropske prestolnice kulture možni preko sofinanciranja javne kulturne infrastrukture in obnove kulturnih spomenikov v lasti občin. Projekti upravičeni do teh sredstev morajo izkazovati pripravljenost projekta, se pravi, kot rečemo, "ready-to-go" za izvedbo in prispevek projektov oziroma vključenost občine kot prijaviteljice. Vlada Republike Slovenije je za potrebe investicij v EPK iz sredstev kohezijske politike doslej zagotovila preko 20 milijonov evrov sredstev, iz integralnega proračuna 4,5 milijona. Kateri projekti so to? Dominikanski samostan in cerkev na Ptuju, višina nekaj manj kot 415 tisoč evrov, Pokrajinski muzej Maribor v mariborskem gradu nekaj manj kot milijon 400 tisoč evrov, obnova minoritskega samostana za potrebe Lutkovnega gledališča Maribor, za dve leti skupaj 2 milijona in skoraj 800 tisoč evrov. Mislim, da na vsak način, ki je možen in zakonit, Ministrstvo za kulturo in Vlada delata vse za to, da bi v okviru tega javnega zavoda in sicer podprli dejavnost, ki je povezana s programom in projektom Evropske prestolnice kulture in za infrastrukturo, ki je s tem povezana. In roko na srce, če bi bila konjunktura, bi Vlada, tako kot pri kakšnem drugem projektu, investirala še veliko več oziroma država v infrastrukturo za izvedbo nekega projekta. Ker je denarja danes manj, moramo veliko bolj racionalizirati te odločitve in investiramo nekoliko manj, toda vse tisto, kar je potrebno za izvedbo programa leta 2012, Evropska prestolnica kulture. Tako, da se vsi skupaj trudimo, da bi bil to proces, ker ne bo samo en dogodek, ki bo zares dvignil prestiž in ugled ne samo Štajerske, ampak cele Slovenije.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Ribič? Prosim.
Hvala za besedo. Najprej se iskreno zahvaljujem gospe ministrici Majdi Širca za skrb za Evropsko prestolnico kulture. Spoštovani predsednik Vlade, v svojem uvodnem nastopu v Državnem zboru ob razpravi in odločanju o vašem imenovanju za predsednika Vlade ste med drugim dejali: "Želim nadaljevati delo pri pripravi zakonodaje za oblikovanje regij tako, da bo dosežena dvotretjinska večina v tem visokem domu in s tem ustanovitev pokrajin kot instrumenta odpravljanja razvojnih neskladij." Minilo je skoraj leto in pol od tega dogodka in o regionalizaciji s strani Vlade ni ne duha, ne sluha. Kaj šele o kakšnih drugih ukrepih za skladnejši regionalni razvoj Slovenije. Če bi že imeli regije, potem vas jaz danes tega ne bi spraševal in se vam s tem ne bi bilo treba ukvarjati, saj bi takšen projekt po vsej verjetnosti prevzela regija. Po drugi strani imamo v operativnih programih na voljo 4,2 milijarde evrov evropskega denarja. Že od decembra 2008 ves čas govorite o tem, da imate namen spremeniti operativni program. Zakaj tega ne storite in del sredstev namenite za ta projekt? Namesto tega, kot kaže, letos na podlagi formule N+3 ne bomo uspeli izčrpati 560 milijonov evrov in tako bo del evropskega denarja ostal neporabljen. In ne nazadnje, prepričan sem, če bi bil mariborski župan član katere od strank vladajoče koalicije, danes tega vprašanja in problema ne bi bilo, ravno tako kot se s problemom v zvezi s finančno podporo s strani države že ves čas vašega mandata ne spopada Mestna občina Ljubljana.
Hvala lepa. Prosim predsednik Vlade gospod Pahor.
Se poskušam disciplinirati, da ne bi rekel tisto, kar mislim. Bom rekel samo tisto, kar je koristno reči za potrebe te razprave. Glede vašega zadnjega opozorila in opomina glede domnevne pristranskosti Vlade, ker naj bi bil župan Maribora iz vrst neke druge politične stranke, naj bi Vlada zaradi tega, ravnala pristransko glede Maribora, ali kako? To je bila vaša pripomba. Moram zelo strniti vrste, da ne rečem nič tistega, kar si mislim o tej pripombi. Kar se tiče kohezij in drugih možnosti. Jasno, denar v Evropi je, ni tako enostavno ta denar počrpati, kljub temu smo naredili napredek v letošnjem letu iz plačnice v proračun smo postali prejemnik, izboljšali smo črpanje. Ni mogoče vselej storiti vsega, kar si želimo za določeno področje, nekje smo bolj, nekje manj uspešni. Odločili smo se za borzo. Znotraj teh sredstev pa nismo dosegli povsem želenih ukrepov. In jaz nimam nič proti temu, če bi enkrat Državni zbor ponovno razpravljal o uspešnosti črpanja evropskih sredstev in ugotovil, ali gre tudi za sistemske probleme, birokratske ovire in druge pomanjkljivosti v tem sistemu, ki pa je registriran oziroma je dobil certifikat Evropske unije, da bi lažje in uspešneje črpali sredstva. Vse, kar bo mogoče, bomo dali za to, da se obnovi, pripravi infrastruktura, ki je pomembna za izvedbo tega projekta. Ker mi je ostalo še nekaj časa in ste omenjali vaše mnenje, češ, če bi imeli pokrajine, tega problema Vlada ne bi imela, vam bi rad rekel, da bi se Vlada želela ukvarjati s tem vprašanjem, tudi če bi regije imeli. Mislim, da gre za projekt nacionalnega pomena, ne samo projekt, ki zadevo mesto Maribor in ostalih pet občin. Zato vas še enkrat prosim, da ne govorite o tem, da politična pripadnost kogarkoli v tej državi Vlado navaja na pristranska ravnanja glede ljudi, za katere on odgovarja. To je popolnoma nemogoče. Jaz nikogar od županov nisem nikoli vprašal, iz katere stranke prihajajo in tudi ne bom. Poskušam pa narediti, kar je mogoče. Vlada se svojih odgovornosti zaveda in bo to tudi naredila. Jaz bom v kratkem obiskal Maribor in se pogovarjal z županom. Sva tudi na redni zvezi, kolikor je pač to mogoče, tudi z ostalimi župani. In prav nič ne uživa privilegijev ljubljanski župan. Če ga boste šli vprašat, ali je zadovoljen z aktivnostmi Vlade glede prestolnice, vam bo povedal, da bi si želel več in več. Mi delamo znotraj možnosti, ki jih imamo, in to tudi za evropsko prestolnice kulture in za mesto [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]Maribor in Štajersko.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog, gospod Ribič? Prosim.
Hvala. Rad bi rekel samo to, da nisem to rekel to kar tako. Ljudje na našem koncu to na mene prenašajo in jaz sem tudi tako, kot mi prinašajo, tukaj povedal. Zaključil pa bi s tem. Spoštovani gospod predsednik Vlade, gospa ministrica, zahvaljujem se vama za vse, kar sta naredila in kar še bosta naredila za evropsko prestolnico kulture. Hvala.
Hvala lepa, gospod Ribič. Vi ste zlorabili poslovniško možnost postopkovnega predloga, ker bi morali predlagati postopkovni predlog, ga niste. To je tudi sicer vaša možnost, vendar, dobro [[...]]Hvala. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavila Cvetka Zalokar Oražem, Zares.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik Vlade! Čas krize, ki nedvoumno ni zgolj finančna in gospodarska, nam more biti in predstavljati izziv, kako bomo začrtali pot nadaljnjega dolgoročnega razvoja. Po koncu neoliberalistične izkušnje so potrebni novi premisleki in pristopi pri oblikovanju strategije razvoja. Pri tem ne smemo ostati zgolj pri že iztrošenih modelih, ki gradijo le na kazalcih gospodarske rasti bruto družbenega proizvoda in ostalih makroekonomskih kazalnikih, za katere smo na surov način ugotovili, da niso brezmejni in edini pomembni za razvoj skupnosti in srečo posameznika, saj so nas prav ti modeli privedli do krize. Pripravljati je treba strategijo, ki bo upoštevala več vidikov in sodobnejši, človeku bližji način delovanja družbe. Prepričana sem, da moramo v sam temelj dolgoročnega razvoja Slovenije umestiti tudi odnos do naravnih virov, še posebej iz zemlje in vode, varnost hrane, samooskrbo, sonaravni trajnostni razvoj, vrednote znanja in izobraževanja, pa tudi povečanje kvalitete medčloveških odnosov. Z uveljavitvijo načel solidarnosti, pomoči, odgovornosti, ustvarjalnega in tudi bolj skromnega in z manj materialnosti obremenjenega življenja. Predvsem pa se moramo otresti starih vzorcev delovanja in preseči lastnosti obstoječega razvojnega modela. Če poenostavim - višina bruto družbenega proizvoda ne sme in ne more biti več edini kazalnik razvoja in blagostanja. In nove strategije nam ne smejo pisati samo makroekonomisti, finančniki in bankirji, ki so obstoječo krizo v dobršni meri tudi povzročili. Spoštovani predsednik! Vlada je k pripravi izhodišč za strategijo povabila različne strokovnjake. Pri tem so še posebej zanimiva razmišljanja skupine, ki je pripravila dokument, kam po krizi, v kateri so sodelovali dr. Trontelj, dr. Lučka Kajfež Bogataj, Matjaž Hanžek, dr. Gregorčičeva, dr. Plut, dr. Tine Stanovnik in drugi, ki kažejo nove poglede na razvoj. Tudi druga skupina strokovnjakov, ki je na povabilo ministra Gasparija pripravila predlog vsebinskih izhodišč in strukture nove strategije razvoja, napotuje k temeljnim strukturnim spremembam, ki naj bi temeljile na izhodiščih prostega tržnega gospodarstva, uravnoteženega z modernizirano vlogo socialne države, ki jo je treba vpeljati v državo blaginje. Zato me, spoštovani predsednik, ob že sprejetih ukrepih izhoda iz krize, zanima: Na kakšen način nameravate umestiti zaključke različnih razprav v kratkoročne ukrepe in predvsem v pripravo dolgoročne strategije razvoja Slovenije?
Hvala lepa. Prosim predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Najprej, da kasneje ne pozabim, mislim, da smo se prav odločili, ko smo poskrbeli za to, da to diskusijo na nek način začne nevladna stran, in da poskuša čim manj obremenjujoče z nastavki, ki bi jih dala Vlade, razmišljati o stvareh, ki so pomembne za pripravo strategije razvoja Slovenije v bližnji prihodnosti. Tako moj odgovor na vaše vprašanje predstavlja ta hip moj osebni vtis, pa ne stališče Vlade. O tem se bomo še posvetovali. Rad bi se samo zahvalil skupini, ki je imela sestanek pod vodstvom ministra Gasparija, in skupini, ki je imela sestanek pod vodstvom državnega sekretarja Školča. Obe skupini sta vsaka na svoj način pokazali, kaj bi utegnila biti lahko vizija razvoja Slovenije in s čim bi jo merili, če že moramo imeti kvantitativne kazalce uspešnosti razvoja, da bi potem lahko posamične ukrepe reševanja krize dali v ta kontekst. To se mi zdi normalen, logičen pogled na to, kako naj se vede država, ki gre iz recesije sedaj v čas po njej, kako naj reši krizo, ki ni samo, kot ste rekli, gospodarska, socialna, finančna, ampak je tudi moralna in tako naprej. Jaz sem pri inavguralnem govoru, ko ste me izvolili, upam, da ne po nesreči, za predsednika Vlade, dejal, da se zavedam, da se odpira vprašanje, ali bo kriza tako široka, da bo prinesla nove paradigme v razvoju civilizacije, zlasti zahodne, ki ji pripadamo. Danes nisem več tako zelo prepričan po tem, kot sem bil, da se bo to zgodilo pred letom dni. Še vedno mislim, da bo kriza presežena in da bomo ostali znotraj koncepta razvoja, ki smo mu bili priča tudi pred krizo. Seveda bodo pomembne spremembe. Finančni trgi, ki so bili sedaj veliko bolj prepuščeni nevidni roki trga, bodo bistveno bolj regulirani, toda država bo imela bistveno bolj socialno funkcijo povsod, kot jo je imela do sedaj. Poglejte samo reformo zdravstva v Združenih državah Amerike. Republikanci so Baracka Obamo označili za socialista. Seveda se bodo spremenile mnoge stvari. Občutljivost ljudi za socialne razlike se je bistveno povečala in postala legitimna. Veliko bolj so v državah uveljavljeni nadzori nad nezakonitostjo in uzurpacijo oblasti, ne samo politične, ampak tudi gospodarske. Vse to se bo zaostrilo, ampak temeljni koncept razvoja bo bržkone ostal enak. Morda se bo meril tudi po drugih kazalnikih, o tem, kako čuvamo okolje, o tem, kako pazimo na socialno blaginjo in zmanjševanje razlik. Ampak, ali bomo kompetitivni, torej tekmovalni, ali ne, pa po mojem ostaja krucialno vprašanje našega razvoja. In samo to sem hotel povedati tudi sam v teh razpravah. Vse to, o čemer ste govorili poslanka Zalokarjeva, je točno, vse to sme in mora vznemirjati našo domišljijo, ko govorimo o horizontu vizije. Ampak ne pozabiti na eno stvar. Ta svet je tekmovalen in v tem svetu bomo mi zmagali toliko, kolikor bomo tekmovalni in uspešni v tem tekmovanju. Seveda moramo biti znotraj sebe solidarni, ampak moramo biti tudi zmagovalci znotraj sebe in zunaj. In naj izkoristim vaše vprašanje, da rečem še eno stvar, čeprav me glede tega niste vprašali. Slovencev nas je 2 milijona in ljudi, ki živijo z nami in so drugih narodnostnih korenin. Mi imamo omejene resurse, bom rekel, najpomembnejšega, in to je človeškega kapitala. Mi moramo poskrbeti, tudi mi kot politična elita, da skrbimo za eno atmosfero, v kateri se ne bomo požrli med seboj. Ampak bomo naredili vse, da ne bomo politika in družba in država izključevanja, ampak politika, družba in država vključevanja. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]In naredimo vse za to, da je naš tekmec ali naš politični nasprotnik ali kdo drug kriv, odgovoren, ga moramo razrešiti, potem pa ni važno, ali se problem, zaradi katerega je razrešen, reši ali ne. Ne govorim samo o politiki, tudi o gospodarstvu in drugih stvareh. Hočem povedati, da moramo razmišljati o tem, da nas je omejeno število in da moramo paziti eden na drugega, če imamo opravka s talenti, s pridnimi ljudmi, z delovnimi ljudmi, ne glede na to, iz katere politične opcije, če sploh, prihajajo. Hotel sem izkoristiti to - človeški kapital je od vsega najbolj pomemben za nas in na njega moramo paziti tudi v tem najbolj elementarnem smislu, da mu dajemo vzgibe za to, da se poskuša izkazati, ne zato, da poskuša ponikniti [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za odgovor, spoštovani predsednik. Jaz sem vesela, da v tem cenjenem zboru govorimo kdaj pa kdaj tudi kaj pozitivnega in usmerjenega v prihodnost. Res je, Slovenija ima veliko možnosti in ima veliko perspektiv in mislim, da bistveno več, kot se jih zavedamo. Ljudem je sicer v zadnjem času, žal, po moji oceni neodgovorna in oblasti željna politika vsilila in ustvarila vtis, da pravzaprav ni prihodnosti, da je vse slabo in še slabše in da smo na pragu katastrofe in konca. Zato se izgublja občutek varnosti pri ljudeh, neke perspektive in tudi upanja v ustvarjalno in kreativno življenje. Toda dejstvo je, da smo po indeksu človeškega razvoja v Sloveniji na zelo visokem 28. mestu v svetu, da smo razviti, da imamo naravna bogastva in imamo tudi velike možnosti. In tisto, kar se absolutno strinjam z vami, so tudi ljudje, ki imajo še vedno ogromno želje, v njih je še vedno ogromno dobrega, ustvarjalnega in človeškega, kar se pokaže vedno znova, kadar nastanejo težave, problemi, kakšna katastrofa, stiska in podobno. In na nas politikih je, in tu se z vami strinjam, da se prenehamo prepirati in da odpremo prostor, ne samo za nas politike, ampak predvsem za tiste, ki nam znajo in lahko pokažejo pot v naprej in da pripravimo široko zasnovano in na novih paradigmah temelječo strategijo. Na vas, gospod predsednik Pahor, pa je, in na Vladi, odgovornost, da najdete in k takšnemu delu povabite resnično prave ljudi različnih znanj in da skupaj najdemo pot iz krize, manj politiki in bolj stroka. Nisem postavila vprašanja, ampak dopolnila tisto, kar skupaj razmišljava.
Hvala lepa. Prosim.
Tudi jaz bi dopolnil nekaj svojih razmišljanj. Najprej, če mi je dovoljeno, referiram hkrati, ko govorimo o vašem vprašanju, tudi na enega, ki je bilo postavljeno malo prej o tem, da ljudje zdaj začnejo doživljati krizo tudi v svojem standardu. Rad bi vam povedal, če slovenska vlada ne bi sprejela ukrepov, ki jih je, bi bilo to dejansko stvarno doživljanje krize še bistveno huje. To je zdaj hipotetična diskusija in nihče ne bo vedel, kaj bi bilo, če bi bila druga vlada. Jaz mislim, da ima Slovenija s to vlado srečo, ampak dopuščam tudi možnost, da kdo misli drugače. Kar se tiče nezaupanja, moramo vedeti, da je nezaupanje kritika oblasti povsod po svetu. Ampak, poslušajte, v eni Franciji, kjer recimo predsednik Sarkozy izgubi lokalne volitve zaradi nezadovoljstva. Ni problem, če ljudje malo manj zaupajo v politiko in institucije kot v eni Sloveniji, kjer nas je samo dva milijona. To je poanta, ki sem jo hotel povedati. Mi smo majhna država. Mi ne moremo iti, če je nekdo ožigosan, upravičeno in neupravičeno, na drugi konec Slovenije in začeti novo življenje. Ne moremo, ker je samo pol ure do naše meje. Kaj vam hočem povedati? Mi moramo ustvariti eno domovino, kjer se bomo počutili varne tudi v tem smislu, da če bomo mislili drugače, delali drugače, tudi če bomo kaj narobe naredili drugače, da bomo zaradi tega sankcionirani, ampak da ne bomo diskvalificirani in da ne bo ta atmosfera nas požirala v tem smislu, da se bomo bali narediti tisto, kar mislimo, da je prav, in zmagati, ampak bomo to naredili in da bomo pričakovali eno spodbudo ne pa kritiko. Če bomo povprečni, Slovencev dolgoročno ne bo. Če bomo odlični, imamo šanso, da preživimo to tisočletje. To je jasno [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]
Ni čas za splošno razpravo.
Čas ni imeniten, samo je za tiste, ki so pogumni in imajo vizijo. To sem prepričan. Jasno je, da je treba sprostiti tudi nakopičena nezadovoljstva, kritiko in tako naprej ljudi. Mislim, da to delam kot predsednik Vlade z največjo mero potrpežljivosti. Slišim stvari o sebi, ki niso točne. Ampak naj bodo, naj se reče, kar je potrebno, bo že prišel čas, ko se bo tudi ta stvar umirila, ker preprosto sami s seboj na bomo več mogli živeti. Gospa poslanka, jaz mislim, da je vaše vprašanje pomembno, da se mora ta parlament večkrat ukvarjati s temi vprašanji, in prej ali slej se bo, ker bomo prišli s strategijo. Ta strategija bo imela nekaj novih vrednostnih zasnov, to je poanta vašega vprašanja, nekaj novih vrednostnih osnov. Na vas bo, da jih potrdite ali ne, Vlada bo pripravila strategijo. Moja želja je bila samo, da vam rečem, da kljub vsemu, kar ste rekli, da je sprememba v svetu, če ne bomo uspešni v tekmovanju z drugimi, ne moremo biti zmagovalci. In eni bodo poraženci. Jaz si ne želim, da bi bili mi.
Hvala lepa. V zvezi s poslanskim vprašanji postavljenih na prejšnjih sejah zbora ugotavljam, da je minister za zdravje Borut Miklavčič odsoten, zato bo na poslansko vprašanje Ivana Grilla odgovoril na naslednji seji zbora. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Obveščam vas, da je poslanka Alenka Jeraj najavila ustno vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve, ki je zbor pisno obvestil, da za odgovor na to vprašanje ni pristojen, zato minister na omenjeno vprašanje pod številko 14 po vrstnem redu postavljanja poslanskih vprašanj ne bo odgovarjal. Po dogovoru pa bo poslanka Alenka Jeraj poslansko vprašanje pod številko 33 postavila ministrici za kulturo Majdi Širca že v prvem krogu, namesto omenjenega vprašanja pod številko 14. Poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću bo postavil mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa, predsednik. Jaz bi bil vesel, da bi predsednik Vlade tu ostal, kajti prešli bomo od strategij in od leporečja h konkretnim zadevam. In v Sloveniji je treba konkretne probleme reševati. Dosti imamo strategij. Potrebujemo akcijo, potrebujemo konkretne ukrepe. Republika Slovenija mora do leta 2020 doseči in zagotoviti 25% obnovljivih virov v končni porabi. Eden redkih konkretnih projektov za dosego tega cilja je tudi izgradnja hidroelektrarn na spodnji Savi, ki se izvaja na podlagi posebnega deset let starega zakona. Namesto da bi Ministrstvo za okolje in prostor, ki je pooblaščenec Vlade za ta projekt, projekt pospešilo, podpiralo, je pravzaprav prav zaradi tega ministrstva projekt v celoti zastal. Vlada in Ministrstvo za okolje bi se seveda morala zavedati pozitivnih učinkov tega projekta, ki so pomembni ne samo v energetskem smislu. Še posebej je pomembno varstvo proti poplavam, ker se na celotnem porečju spodnje Save zagotavljajo protipoplavni nasipi, varuje in ščiti se naselja ter tudi kmetijske površine. Pomemben je projekt v vodarskem smislu. Še zdaj odmevajo besede ministra, ko je povedal, da je voda strateška surovina, pomembnejša od nafte, mi pa jo nekontrolirano spuščamo iz Slovenije, namesto da bi jo zadržali in s tem vplivali na podtalnico in ne nazadnje tudi na pitno vodo v bazenu Posavja, ki je bogat s pitno vodo. In ne nazadnje, projekt je pomemben tudi v protikriznem smislu, saj angažira preko 200 slovenskih podjetij, ki zaposlujejo preko 2 tisoč delavcev. Projekt pa je v celoti zastal. Ministrstvo za okolje krši koncesijsko pogodbo in se ne izvajajo aktivnosti, ki so bile načrtovane. Nepojmljivo je, da se gradi energetski del Hidroelektrarne Krško, da pa se že skoraj leto dni zapleta okoli izgradnje akumulacijskega bazena za isto hidroelektrarno. Zgrajena bo polovica - energetski del, druga polovica - akumulacijski bazen pa ne. Vsak mesec bo nastala škoda. Ko voda teče mimo hidroelektrarne, je pol milijona evrov škode. Kdo bo za to škodo odgovarjal? Najprej to sprašuješ ministra za okolje in prostor. Zanima me: Kakšen je podroben terminski načrt izgradnje Hidroelektrarne Krško? Zakaj je zastalo projektiranje naslednjih hidroelektrarn? Kdaj bo v javni razgrnitvi državni prostorski načrt za Hidroelektrarno Brežice? Ali Ministrstvo za okolje ta projekt podpira? Ali je Ministrstvo za okolje uvrstilo ta projekt med svoje prioritete?
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Spoštovani gospod predsednik! Spoštovani zbor! Spoštovani gospod poslanec Vizjak! Tukaj je kar nekaj vprašanj, na katera bom skušal razločno in jasno odgovoriti. Najprej odgovor na vaše zadnje vprašanje. Seveda, naše ministrstvo podpira tako pomemben projekt, vendar v okviru razpoložljivih sredstev in nalog, ki nam jih je možno izvesti. Mogoče bi nekoliko osvežil zgodovino. Trije scenariji so bili za gradnjo teh objektov. Po prvem scenariju bi bil zaključek verige leta 2013, drugem 2015, tretjem 2018. Nekako je obveljal scenarij, srednji, zaključek do leta 2015. Boštanj se je začel graditi decembra 2002 in zaključil leta 2006. Gradnja je v celoti zaključena in uporabo dovoljenje bo pridobljeno v letu 2010. Blanca je začeta leta 2005, zaključena leta 2009. Akumulacijski bazen je zaključen, uporabno dovoljenje bo v letu 2010. Krško. Po programu infrastrukturnih ureditev za Krško z začetka marca 2007, po sklepu Vlade, bi morala zadeva biti zaključena leta 2012. Izvedba vodne, državne in lokalne infrastrukture je vezana na potrditev investicijske dokumentacije, in sicer v glavnem v smeri zagotovitve finančnih virov, ki naj bi bili jasni leta 2010 v aprilu, se pravi letos. Faza izbor izvajalca štiri mesece, uvedba v delo avgusta 2010, izvedba [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]14 mesecev, polnjenje za poskusno obratovanje avgusta 2011 oziroma oktobra 2011. Zamuda je ocenjena na 6 do 12 mesecev. Prioritetno se bodo izvajale ureditve, ki so potrebne za polnjenje akumulacijskega bazena. Ugotavljamo, da je tudi pri prej omenjenih elektrarnah Boštanj in Blanca zaradi različnih vzrokov prišlo do zamika dokončanih del, in sicer zaradi izvedbe zahtevnih zavarovanj železniške proge, poskusnega obratovanja hidroelektrarne, okvare na sistemih in raznih drugih razlogov. Hočem povedati, da pri tako velikih projektih nekajmesečne zamude so, tudi vidimo iz preteklosti in drugje po svetu, nekako bi rekel pričakovana zadeva. Zdaj pa mogoče za naprej: Brežice. Zaključek je predviden decembra 2014, začetek leta 2011. Dopolnjeni osnutek DPN-ja za območje HE Brežice sta nam Ministrstvo za gospodarstvo in Direktorat za energijo dostavila v petek, 19. marca, in v elektronski obliki 22. marca, se pravi, da smo ravnokar dobili podlage, ki so nujne za delovanje našega dela. Okoljsko poročilo je koncesionar dostavil v sredo, 17. marca. Se pravi, da ne gre za zamude pri nas. Mi smo ta gradiva začeli obdelovati. Glede na postopke in roke v katerih smo dolžni to narediti, mislimo, da v maju 2010 bomo lahko to delo zaključili, saj Ministrstvo za gospodarstvo in koncesionar sta zagotovila strokovne podlage šele 22. 3. Naše delo do sedaj ni bilo mogoče, pa ne po naši krivdi. Se pravi, zavračam to, da mi zavlačujemo in povzročamo škodo. Mokrice so predvidene v januarju 2012 in zaključek 2015. Trenutno začetek postopka DPN in pridobivanje smernic. Glede na potek postopka umeščanja tako zahtevnih objektov v prostor, kot zagotavljanje finančnih sredstev za izgradnjo, ugotavljamo, da ne bo možno slediti zastavljenemu terminskemu planu za Brežice in Mokrice. Pa zopet ne toliko po naši krivdi. Ker je čas potekel, za nadaljevanje odgovora nimam več časa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora mag. Vizjak?
Seveda želim omogočiti ministru, da ugotovi. Spoštovani minister, ni res, da ni nastala zamuda po vaši krivdi, morebiti ne po vaši osebno, kajti vodite resor nekaj časa. Pravzaprav od druge polovice lanskega leta je ta projekt obstal. V skladu s terminskim načrtom bi moral biti razpis za izgradnjo akumulacijskega bazena Krško, za izbor izvajalca, mimogrede, gre za približno 15 milijonov evrov vrednosti, torej gre za nekaj dela. In po ocenah bodo ta dela trajala približno 18 do 24 mesecev na akumulacijskem bazenu. Če se danes začne graditi, kar pa vemo, da sploh še razpisa ni, ni mogoče, da bi do oktobra leta 2011, ko bo energetski del sposoben za poskusno obratovanje, da bi bil zgrajen akumulacijski bazen. In posledično bo nastala škoda. Tudi vi, spoštovani minister, še niste omogočili sprejem poslovnega načrta podjetja Infre, ta poslovni načrt pa je predpogoj za razpis za izbor izvajalca. Sprašujem vas: Kdaj bo poslovni načrt Infre obravnavan na Vladi, da bo lahko prišlo do pričetka gradnje? Ali se sploh zavedate, koliko infrastrukturnih ureditev je treba zgraditi, da bo ta projekt stekel v začrtanem? S strani koncesionarja je bilo na Ministrstvo za okolje v pol leta naslovljenih preko sedem dopisov, ki vas opozarjajo na problem in od vas terjajo odgovore in rešitve. Niti na enega niste odgovorili. Torej je tudi molk ministrstva v korespondenci s koncesionarjem. Očitno se krši koncesijska pogodba. Spoštovani minister, upam, da niste del problema in da ste tukaj za reševanja problemov. Kajti sedaj se kopičijo problemi in še kako budno bomo spremljali nadaljnje vaše aktivnosti. Če bo del napovedanega terminsko realiziran, bom nekoliko potolažen. Vendar zamuda je in prosim vas za učinkovito delo.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa za zaupanje. Res sem še "frišen" minister in se učim, vendar neke stvari mi tudi povedo. In so nekatere zadeve nekoliko iz različnih virov različne. Sam pa tudi znam kakšne stvari malo po svoje videti. Je pa tukaj nek izvirni greh, zaradi tega prihaja do nesporazumov, o katerem pa mogoče ne bi danes. Pa bi mogoče izkoristil še to priliko s tega mesta, da prosim ostale, ki nam morajo pomagati, da dokumente hitreje pripravljajo. Hvala.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog, gospod mag. Vizjak? Prosim.
Jaz sem ponovno, ko sem prosil za dopolnitev zastavil, nekaj vprašanj. Na vprašanje nisem dobil odgovor. In bi na podlagi Poslovnika Državnega zbora predlagal, da o tem odgovoru opravimo širšo razpravo, da bo tudi minister imel več časa, da vse pojasni, tudi tisto, kar na nek način ne želi. Spoštovani minister, jaz imam občutek, da nekoliko preveč zaupate in se naslanjate na mnenja nekaterih konstant v tem ministrstvu. Predvsem te konstante mislim, da so določeni uradniki, ki so že v preteklosti prej "bremzali", kot pa živeli s tem projektom. Še enkrat, spoštovani minister, ta projekt ni pomemben samo v energetskem smislu, čeprav nosi ime izgradnja hidroelektrarne. Pomemben je tudi v protipoplavnem smislu. Zagotavlja namreč protipoplavno varstvo celotnega Posavja, kamor se steka največja slovenska reka, zagotavlja dvig in ustrezen nivo podtalnice v kmetijsko zanimivem delu Slovenije in nenazadnje bogati zaloge pitne vode v Sloveniji. Ko ste govorili, da je voda strateška surovina, prosim, razmislite o tem projektu tudi skozi to strateško prizmo, skozi vodarsko prizmo. Sedaj Sava nekontrolirano zdrvi skozi Posavje in prečka mejo tam pri Obrežju in gre na Hrvaško. Zakaj? Glejte, projekt je v tem kriznem času še kako pomemben tudi za slovensko gospodarstvo. Zaposluje številne slovenske delavce, ki zdaj čakajo, čakajo na vas, da boste sprostili razpis za nekaj, kar bo tako ali tako zgrajeno. Kdor misli, da se bo energetski del, ki se gradi, samo zgradil in da ne bo akumulacije, potem, ne vem, je to invaliden projekt. Opozarjam vas še enkrat, vsak mesec zamude pri izgradnji akumulacijskega bazena hidroelektrarne Krško stane državo pol milijona evrov. To bodo plačali porabniki slovenske električne energije, to bodo plačala gospodinjstva, to bodo plačali gospodarstveniki in tu je tista konkurenčnost in kakovost življenja, o kateri smo prej govorili. Spoštovani minister, pričakujem, da boste poskrbeli tudi osebno, da se boste tudi osebno seznanili s tem projektom in pravzaprav presegli ta konflikt, ki je nastal, ta mrtvi tek, ki je nastal in zagotovil, da projekt, ki so ga podpirale doslej vse vlade, pa najsi bo LDS-ove, najsi bo SDS-ove ali katerekoli druge vlade, da bo stekel naprej in da bo projekt dal tudi želene učinke.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Andreja Vizjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor Roka Žarnića na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal v petek, 26. marca 2010, v okviru glasovanj. Breda Pečan bo postavila poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospodu ministru dr. Roku Žarniću bi želela postaviti vprašanje, ki je morda komplementarno mojemu predhodniku. Dejstvo je, da že od lanskega leta, kar sem predsednica Odbora za okolje in prostor, se neprestano zastavlja vprašanje, ali je poraba sredstev Sklada za vode v Republiki Sloveniji v skladu s tistim, čemur naj bi Sklad za vode pravzaprav služil v skladu z Zakonom o vodah. Zato vas sprašujem, gospod minister: Ali poraba sredstev iz Sklada za vode zares prioritetno rešuje najbolj poplavno ogrožena področja v Republiki Sloveniji? Kako je z izvedbo kohezijskih projektov protipoplavnih ureditev iz operativnega programa v Evropi?
Hvala lepa. Prosim gospod minister, dr. Roko Žarnić.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik. Poslanka, gospodje poslanci! Res je to zgodba za več kot dvakrat po pet minut. Mi je zelo žal, da bom lahko samo delno povedal. Je nadaljevanje prejšnjega. V tako kratkem času sem se moral spoprijeti s tem hudim vprašanjem. Moram povedati, da jaz svojim sodelavcem zaupam, dokler ne bo kakšnih prav hudih razlogov, da delajo kakšno škodo. Tako da je to mogoče odgovor. Slovenija ima problem spodnje Save, ima pa še kup drugih problemov. In v Sloveniji je približno 5% državnega ozemlja ogroženega s poplavami. Med najbolj področji sta dva ob Muri in Lendavi, eden od Dravi, Celje ob Dreti, Ljubljana jugozahod, Ljubljanica, Ljubljana severovzhod, Sava. Ta območja so med najbolj ogroženimi. Površina vseh je 250 kvadratnih kilometrov oziroma 25% vseh poplavnih površin. Do konca leta 2011 bomo skladno z zavezani poplavne direktive naredili karto in natančno še dodatno utemeljili to ogroženost. Tukaj so poleg ogroženosti so še posebnosti, kot so: obrati gospodarskih, negospodarskih dejavnosti, obrati, naprave, pri katerih lahko pride do onesnaževanja, kulturna dediščina, občutljivi objekti. Lahko rečem, da protipoplavne ureditve, ki so načrtovane, naslavljajo ključna poplavna območja Republike Slovenije, res pa je, da se je do sedaj večina protipoplavnega denarja porabila ravno na odseku, za katerega mi očitate, da slabo teče napredovanje in sicer za izgradnjo akumulacijskih bazenov. Žal moram povedati tudi kot gradbenik in strokovnjak, da akumulacijski bazen je lahko del sistema, ampak je zelo vprašljivo, ali je po definiciji, kot tudi Računsko sodišče ugotavlja, to ravno tisti objekt, ki je prioritetno potreben denarja, ki je pa sicer za širša poplavna območja potreben. Zadeva je prišla v zakon, ne rečem, da ni, jaz pri tem nimam nič, komentiram samo kot strokovnjak zadevo. Na to sicer jaz ne bi bil toliko pozoren, če ne bi imeli Računskega sodišča, ki to posebej izpostavlja, pa tudi zadeva gre naprej. Kot sem že prej rekel, jaz zelo podpiram spodnjo Savo, rad bi pomagal, vendar znotraj sredstev, ki so nam na voljo, in tudi glede na potrebe še ostalih krajev Slovenije. Z denarjem pa je tako. Vodnemu skladu se letno nateče priteče približno 25 milijonov evrov, od tega 13 milijonov evrov za leto naprej gre za spodnjo Savo, 2 milijona za delovanje instituta in 10 milijonov evrov za vse ostale projekte. Zlasti smo tukaj "kratki" pri tistem delu denarja, ki naj bi ga država dala zraven, da lahko koristimo strukturne sklade. In to je mogoče v ozadju vseh teh problemov, za kar se mi borimo, imeti še nekaj denarja, da lahko črpamo evropska sredstva, kajti v nasprotnem primeru bodo tu težave. Glede na to, da imamo zakone, ki so med seboj včasih tudi v nasprotju, zakon o vodah in zakon, na osnovi katerega se financira iz poplavnega denarja tudi recimo objekt, smo dobili tudi opozorila sodišča. Tukaj imam, žal, še veliko tega, vendar čas tega ne dopušča. Mogoče bi naslednji teden oziroma na naslednji seji temu posvetili več časa. Takrat pa bom tudi prosil kolege, da me malo bolj oborožijo z znanjem.
Hvala lepa, minister je prosil za dopolnitev odgovora, prosim gospa Pečanova, če boste to storili.
Hvala za možnost, da dam dopolnilno vprašanje. Mi smo na včerajšnji seji Odbora za okolje in prostor na pobudo Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj razpravljali o sklepih, ki jih je slednji predlagal v obravnavo našemu odboru. Na njem smo zelo jasno povedali in tudi podprli stališča Odbora za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, da sicer so lahko bile pobude za ustanovitev Sklada za vode zelo drugačen od tistega, kar dejansko Slovenija v celoti - od seveda do juga in vzhoda do zahoda - potrebuje in pričakuje. Da ne govorim o tem, da se v Skladu za vode zbirajo sredstva iz virov, za katere potem kot namensko porabljena sredstva sploh ne gredo. Dejstvo je, da recimo koncesijske dajatve, ki jih za vodno pravico plačujejo hidroelektrarne, že obstoječe in stare daleč preko 50 let, ki jih plačujejo državi in v Sklad za vode, se uporabljajo direktno za izgradnjo objektov pri hidroelektrarnah na spodnji Savi, ki sploh niso stvar izgradnje za preprečevanje poplav, ampak v bistvu za hidroenergetske objekte. Zaradi tega sprašujem, gospod minister: Gospod Vizjak, ko ste vi govorili, da ne rečem, kaj ste še delali, vas nisem motila, zato tudi vi ne motite mene, prosim. Jaz pa sprašujem gospoda ministra: Ali je vaše ministrstvo v vašem času že previlo ustreznost porabe sredstev Sklada za vode v skladu s cilji Zakona o vodah? Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospod minister.
Najlepša hvala! Preverjanja rabe tečejo in so tekla in del tega nesporazuma je tudi posledica nekih dogodkov v preteklosti, nekaj let nazaj, ko so bili primeri, ko raba ni bila ravno dokazljivo za tisto, kar je pisalo v zakonih. Ne govorim na pamet, govorim na osnovi tega, kar berem, kar je Računsko sodišče napisalo. Moram pa samo tukaj omeniti, da sem posebno nekoliko občutljiv na pripombe Računskega sodišča, ker ne bi želel doživeti podobne usode, kot jo je moj predhodnik. Zato spoštujem sodišča, ne morem drugače povedati. In napisali so, da nepravilnosti opredelitve pojma vodne infrastrukture, ko gre za objekte, namenjene posebni rabi - to je očitek Računskega sodišča - opredelitve gradnje in vzdrževanje gradnje objektov, ki niso vodna infrastruktura, kot so urejanje voda, državna, lokalna vodna infrastruktura, poplavna zavarovanja, nakup zemljišč iz Sklada za vode na celotnem območju podelitve koncesije, torej za vse objekte na tem območju, ne samo vezano na poplave, samofinanciranja, izvajanja dejavnosti javnega podjetja Infre v zvezi z urejanjem voda. MOP je zato začel s pripravo novel omenjenih predpisov s tega vidika in bomo v kratkem prišli s predlogi.
Hvala lepa. Eva Irgl bo postavila poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve, Katarini Kresal. Prosim.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana ministrica za notranje zadeve! V zadnjem času opažamo nevarno zniževanje demokratičnih standardov na vseh nivojih družbe. Gre za skrb vzbujajoče stanje, ki ni dobro in kaže na resen družbeni problem v okviru zagotavljanja varstva človekovih pravic in postulatov pravne države. In v ta nevaren trend zniževanja demokratičnih standardov sodi tudi velikanska želja vaše stranke po obvladovanju čim več političnega prostora. Tako vam ni dovolj, da vaša stranka obvladuje pravosodje, tudi vam ni dovolj, da kot ministrica za notranje zadeve obvladujete policijo. Zdaj, glede na zadnje dogodke, želite obvladovati še tožilstvo. In to samo zato, da bi lahko pod preprogo pometli za vas izjemno obremenjujočo afero Baričevič ter se tako kljub nasprotovanju javnosti obdržali na položaju ministrice za notranje zadeve. Vendar pa bo po vseh aferah, ki so se v zadnjem letu sprožile v javnosti in se tako ali drugače dotikajo vas osebno in vaše stranke, znala to biti za vas zelo težka naloga. Tudi zato se je verjetno treba posluževati sumljivo izpeljanih akcij policije za diskreditacijo političnih tekmecev. Da politizirate policijo za lastne interese, je s svojo izjavo na seji Odbora za notranjo politiko, dan potem, ko ste prejeli naziv Janine Slovenke leta, povedal tudi vaš državni sekretar gospod Klemenčič. Dejal je namreč, da vas ni na sejo zato, ker urejate bazo tajnih podatkov. Zelo zanimivo. Zato vas, spoštovana ministrica, sprašujem naslednje: Ali glede na vse navedeno, še vedno menite, da živimo v pravni državi, kjer so vsi enaki pred zakonom. Ali imajo vaši prijatelji, kot na primer gospod Pogačar, s katerim ste skupaj kupovali motor znamke Harley Davidson za poročno darilo, več možnosti za pridobitev določenega posla, kot tisti, ki z vami ne prijateljujejo? Zanima me tudi: Ali se vam zdi, da je pravna država delovala dobro in učinkovito pri žrtvi Baričevičevih psov, gospodu Megliču, ali pa je pri svoji učinkovitosti preprosto odpovedala? In ne nazadnje spoštovana ministrica, zanima me: Ali lahko z vso gotovostjo zatrdite, da v okviru izvajanj del in nalog v okviru MNZ-ja kot ministrica, niste nikoli mešali javnih in zasebnih interesov. Zahvaljujem se vam za odgovor.
Hvala lepa. Prosim gospa ministrica.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovana poslanka! Najprej uvodoma, jaz se trudim svoje delo opravljati strokovno in korektno. Pričakovala bi, da to delajo tudi poslanci v naši medsebojni komunikaciji v Državnem zboru. Vprašanja, ki so po mojem mnenju najmanj, kar so neokusna, ki ste mi jih zdaj nadrdrali v vašem vprašanju, seveda niso vprašanja, ki ste mi jih poslali pisno, torej tisto, kar me sprašujete. Vprašali ste me o tem, kako zagotavljam varstvo človekovih pravic in temeljnih svoboščin na področju dela policije. Ne zamerite mi, če vam bom na to kasneje tudi odgovorila, glede na to, da je bilo vaše izrecno vprašanje. Iz tega, kar ste mi v vašem kratkem uvodu povedali, izhaja, da očitno ne poznate državnega ustroja, ne veste, kako državna uprava funkcionira, kar me sicer čudi, glede na to, da je vaša stranka vodila Vlado kar štiri leta. Če bi vedeli, potem ne bi mogali izreči takih nesmislov, da lahko posamezna stranka obvladuje določeno inštitucijo pravne države. Če bi to vedeli, verjetno bi vedeli, da državno tožilstvo spada pod nadzor Ministrstva za pravosodje, tako kot tudi sodišča. Ne vem, po kakšni logiki sicer ugotavljate, da je to še edina inštitucija, ki je ne obvladuje LDS. Ne vem, kdo potem obvladuje Vrhovno državno tožilstvo po vašem mnenju, ampak verjetno te stvari pri sebi imate razčiščene. Če bi poznali zakone, ki urejajo funkcioniranje države in pravne države kot take, bi verjetno vedeli, kakšne so pristojnosti ministrov za pravosodje in ministrov za notranje zadeve, da usmerjajo, nadzorujejo, skrbijo za zakonitost tožilstva, sodišča pravobranilstva, policije in tako naprej. Glede na to, kar ste povedali na začetku, ugotavljam, da tudi nimate prav nobenega smisla za humor. Če bi ga imeli, potem ne bi citirali očitne šale državnega sekretarja na Odboru za notranje zadeve. Verjetno v tej državi kljub temu, da smo politika in se ukvarjamo z zelo resnimi zadevami, šala še ni prepovedana in je ne želite izgnati iz tega prostora. V naslednjem trenutku je državni sekretar to tudi pojasnil. In če ste bili prisotni na tem odboru, to veste, če niste bili, potem lahko pogledate v magnetogram, kjer to zelo jasno piše. Ena od mojih glavnih prioritet pri delu ministrice za notranje zadeve je spoštovanje prava in spoštovanje pravne države. Jaz sem sama trdno prepričana, da pravna država je enaka za vse. Tudi zato, ker je enaka za vse, mora veljati tudi za predstavnike politike, tako ozicijske, kot neopozicijske. Mora veljati tudi za vidne predstavnike siceršnjega življenja, mora veljati tudi za glavne nosilce državnih funkcij, ministre, pa tudi vse ostale, ki skrbijo za zakonitost v tej državi. In vrhovni varuh zakonitosti v tej državi je med drugim tudi Vrhovno državno tožilstvo in njegov predstojnik. Zase lahko rečem, da bom ta načela vedno spoštovala. Kolikor poznam svojega kolega, ministra Aleša Zalarja, pa on prav tako. Nekaj malega pa o temi, ki vas, vsaj navidezno zanima. Na Ministrstvu za notranje zadeve smo naredili v zadnjem letu res veliko na področju dviganja standarda človekovih pravic. Prekinili smo dolgoletno filozofijo tega ministrstva, da se je treba za večjo varnost odpovedati enemu delu človekovih pravic. Na to pač ne pristajamo. Verjamemo, da ni vprašanje svoboda ali varnost, ampak je svoboda in varnost, da ne gre za selektivno ali samovoljno uporabo policijske sile, temveč za enakost pred zakonom, ne glede na družbeno-ekonomsko moč ali etično pripadnost, da ne gre za človekove pravice ali učinkovitost, temveč za učinkovitost ob spoštovanju človekovih pravic. Ta načela striktno uporabljamo pri svojem delu, zato smo bistveno okrepili delo Direktorata za nadzor nad policijo. Bila je izvedena vrsta nadzorov nad delom policije, bistveno več kot v prejšnjem mandatu. Narejena je bila celostna sistemska analiza pritožbenih postopkov. Dani so bili normativni organizacijskih predlogi za spremembo [[....]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] Gotovo bova v naslednji minutah imeli čas, da nadaljujeva.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, gospa Eva Irgl.
Najlepša hvala. Spoštovana gospa ministrica, niste mi odgovorili na konkretno zastavljena vprašanja. Odgovorili ste mi samo delno na tisto vprašanje, ki sem vam ga najavila. Vendar pa znotraj najave vprašanja sodijo tudi podvprašanja, ki jih kot poslanci seveda lahko zastavimo. Nanje mi niste odgovorili, ampak takšen splošen odgovor sem od vas tudi pričakovala. Vendar pa v zvezi z izvajanjem nalog policije je zagotovo treba reči tudi naslednje. Policija je pod vašim vodstvom, po mojem mnenju, zadnje čase močno politizirana za lastne interese. Na to napotuje tudi dejstvo iz že omenjene afere Baričevič, na kar mi sicer ne želite odgovarjati. Po zaslugi poročanja medijev so prišle na dan namreč informacije, ki kažejo na to, da je bilo postopanje policije na kraju tragičnega dogodka usmerjeno in vodeno z namenom, da se prikrijejo določeni obremenjujoči dokazi. Prav tako smo lahko v medijih prebrali vaše izjave o tem, da vas je policija o dogodku obvestila v roku ene ure in celo pred preiskovalnim sodnikom, kar dodatno vzbuja sum v neodvisnost preiskave policije. Prav tako so mediji poročali, da je bil še pred preiskovalnim sodnikom in državnim tožilcem obveščen tudi vaš življenjski sopotnik gospod Miro Senica. Da ne govorim o tem, da policija preiskovalnega sodnika sploh ni obvestila o okoliščinah, ki bi napotovale na sum, da bi bili psi lahko zlorabljeni. Zato na kraju dogodka nista bila prisotna ne dežurni preiskovalni sodnik, ne okrožni državni tožilec. Se pravi, vse te stvari kažejo na to, da je vedno bolj lahko omajano tudi zaupanje v verodostojnost, predvsem pa v neodvisnost preiskave. Zato vas, spoštovana ministrica, dodatno sprašujem: Ali lahko z vso odgovornostjo zatrdite, da niste nikoli, kakorkoli posegali v omenjeno afero, in da niste v nobenem primeru nikoli mešali javnih in zasebnih interesov [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Prosim, gospa ministrica.
Spoštovana poslanka! Verjamem, da vas afera Baričevič zelo intrigira, zelo radi govorite o njej in verjamem tudi, da v interpelaciji, ki ste jo vložili, bo na voljo ure in ure razlogov in možnosti, da se pojasni, kdo laže in kdo govori resnico. Na vaše direktno vprašanje, moj direkten odgovor: Ne, na nikakršen način nisem vplivala na postopke v zvezi s to afero. Na hitro ste nametali kar vrsto zadev, ki naj bi jih policija naredila narobe. Pa vendarle, čeprav ni tema, o kateri govoriva, bi samo še enkrat spomnila na to, da je policija izdelala poročilo o preiskavi, ki se tiče zlorabe psov, da ga je predložila Okrožnemu državnemu tožilstvu, ki usmerja preiskavo, ter na podlagi tega poročilo predstavila javnosti. Iz poročila izhaja, da na tistem mestu ni bilo nikogar tretjega, četrtega, petega, bil je samo lastnik psov in njegovi psi. Poročilo je tudi povedalo, da so celotno dogajanje spremljale priče, ki lahko iz prve roke povedo, kaj se je zgodilo. Poročilo je tudi pokazalo, da psi niso bili sadirani, pokazalo je tudi, da se očitno ne da trditi, da so bili zlorabljeni. Vse tisto, kar se je vrtelo dneve in dneve in tedne, se je pojasnilo. Ampak verjamem, da bo še kar nekaj ur na voljo, da bomo o tem razpravljali. Kar pa se tiče preiskovalnega sodnika. Nekako ne morem mimo izjave, ki jo je dalo Okrožno sodišče, v katerega sklopu deluje preiskovalni sodnik, ki bi visi sicer na spletni strani Ministrstva za pravosodje, da je bilo obveščanje takšno, kot pač je v takih zadevah predvideno, da se vedno obvešča preiskovalni sodnik, da se je preiskovalni sodnik odločil, da ne bo šel na kraj dogajanja, da je on tudi povedal policiji, da bo obvestil državnega tožilca. Vse skupaj je tudi posneto, ker je bilo obveščanje opravljeno preko operativno-komunikacijskega centra, in mislim, da bi počasi ta dejstva vam res že mogla zlesti pod kožo, če ne, jih bomo pač še večkrat povedali, da si jih boste zapomnili. Ker sem prej ostala pri človekovih pravicah, bi dodala tudi, da poleg tega, da smo nadgradili direktorat, smo spremenili zakone, ki bodo omejevali policijska pooblastila, sprejeli nov kodeks policijske etike, vrsta seminarjev je bila za policiste, prvič v zgodovini jim je predaval evropski sodnik za človekove pravice prof. dr. Boštjan M. Zupančič in bistveno smo okrepili sodelovanje z varuhom človekovih pravic in z informacijsko pooblaščenko. Poleg tega pa se je policija odprla zunanji in raziskovalni javnosti. Delujemo odprto, transparentno, poslušamo mnenje zunanjih strokovnjakov, predvsem pa [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]
Hvala lepa. Imate postopkovni predmet? Gospa Irglova, prosim.
Najlepša hvala. Najprej moram gospe ministrici povedati, da jaz vsekakor nisem nobenih dejstev nametala, ampak sem jih nanizala, tako kot je bilo večkrat nanizano že tudi v samih medijih. Želim predlagati razširjeno razpravo o odgovoru ministrice, saj menim, da je nekaj več treba reči o politizaciji policije, kar vodi lahko tudi v kršenje človekovih pravic. Spoštovana ministrica, zagotovo je dejstvo, da niste prva predsednica koalicijske stranke, ki ima v javnosti težave z verodostojnostjo zaradi mešanja javnih in zasebnih interesov. Ponavlja se vam namreč sindrom Golobič. V tem mandatu vas javnost pozna po eni strani zaradi prejemanja laskavih nazivov, po drugi strani pa po vpletenosti tako ali drugače v različne sporne odločitve, ki znižujejo standarde, vezane na pojem pravne države in varovanje človekovih pravic [[...]]
Gospa Irgl, to ni povezano z vašim poslanskim predlogom in ministrica ne more več odgovarjati na vaše nove navedbe. Prosim.
Jaz ne navajam v tem trenutku nič novega, ampak samo [[...]]
Seveda navajate.
[[...]]utemeljujem, zakaj je treba, da spregovorimo o tej tematiki, o politizaciji policije, ki posledično lahko vodi tudi v kršenje človekovih pravic. Ampak če mi ne dovolite govoriti o tem, potem bom rekla samo še naslednje. Dobrih rezultatov, koristnih za državo v tem letu na področju notranjih zadev, ni bilo prav veliko. Dejstvo je, da na notranjem ministrstvu imamo na področju uradnih evidenc neke vrsto razsulo, število izbrisanih se je pod vašim vodenjem zlahka povečalo za 7.000, kar kaže na izkoriščanje položaja za očitno pridobivanje volivcev vaše stranke. Seveda ste bili sami tudi v različnih spornih zadevah prisotni. Sama pa menim, da na takšnem položaju je treba biti še toliko bolj pozoren, saj se v javnosti lahko hitro ustvari vtis [[...]]
Gospa Irglova, izrekam vam drugi opomin. Greste popolnoma mimo teme, ki je bila najavljena, in vas prosim, da se držite proceduralnega predloga, sicer vam bom v naslednjem odvzel besedo. Prosim.
Gospod predsedujoči, jaz vidim, da v tej državi praktično ne smemo ničesar več izreči, če nismo iz prave politične opcije. Verjetno je zaradi tega treba tudi ukiniti generalno državno tožilko, ker je želela priti stvari do dna. Ne bom več postavljala dodatnih vprašanj, tudi ne bom več argumentirala, bom pa samo rekla, da si ta Državni zbor zasluži razširjeno razpravo po drugem odstavku 246. člena Poslovnika in da opravi razširjeno razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve.
Hvala lepa. O predlogu poslanke Eve Irgl, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve Katarine Kresal na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek, 26. marca 2010, v okviru glasovanj. Mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Roku Žarniću.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, v petek, 12.3.2010, ste na svoji novinarski konferenci na presenečenje mnogih, predvsem pa gospodarstvenikov, objavili seznam, kot ste dejali, največjih onesnaževalcev v Sloveniji, ki žal še niso prejeli tako imenovanega okoljevarstvenega dovoljenja za opravljanje dejavnosti v skladu z Zakonom o okolju in IPPC direktivo. Na tem seznamu se je znašlo nekaj zelo pomembnih gospodarskih družb: Acroni, Metal Ravne, Steklarna Hrastnik, Cinkarna Celje, Kemiplas in Nafta Petrokem, ki mimogrede skupaj zaposlujejo nekaj več kot 5000 ljudi. Kot najbrž veste, je bilo treba vlogo za izdajo okoljevarstvenega dovoljenja ministrstvu predložiti do oktobra leta 2006. Ministrstvo za okolje in prostor pa bi moralo vseh približno 160 vlog, toliko imamo v Sloveniji IPPC zavezancev, pregledati in okoljevarstvena dovoljenja izdati do konca leta 2007. To se žal ni zgodilo. Vso odgovornost in tudi morebitne posledice za Republiko Slovenijo morajo prevzeti zaposleni na Agenciji Republike Slovenije za okolje. Nikakor ne morejo in ne smejo to odgovornost prevzeti omenjene gospodarske družbe, ki so v pripravah na pridobitev okoljevarstvenega soglasja naredile velike korake naprej pri odnosu do okolja in investirale veliko denarja za zagotavljanje najboljših razpoložljivih tehnologij, če hočete BAT tehnologij. Zdaj pa jih minister kar na lepem obsodi, brez kakršnihkoli argumentov, in zagrozi z zaprtjem, češ, da so lastniki oziroma uprave neodgovorni. S tem se je tem družbam v tej finančno-gospodarski krizi naredila nepopravljiva gospodarska škoda. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Kaj vas je vodilo, da ste storili korak, s katerim ste povzročili tem gospodarskim družbam hudo in nepopravljivo škodo? Kakšni so argumenti za to dejanje? Kdaj bodo te gospodarske družbe končno dobile okoljevarstvena dovoljenja? Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, minister za okolje in prostor, dr. Roko Žarnić.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod poslanec! Veseli me, da je to vprašanje danes na vrsti, kajti omogoča mi bolj podrobno razčistiti in razjasniti nekatere zadeve, ki nas vse zanimajo. Rad bi tudi rekel, da ne obžalujem besed, vendar nisem nikogar obsodil, niti nisem komurkoli zagrozil. Če greste poslušat in pogledat kakšno izjavo sem dal, bo to jasno. Vnaprej ni možno povedati, katere družbe bodo dobile okoljevarstveno soglasje in dovoljenje in katere ne. Nisem rekel, da ne bodo dobile, vendar so v postopkih še posebej opozorjene na to. Kdo bo dobil, je odvisno od dodatnih dokazil in utemeljitev z njihove strani. Te utemeljitve morajo jasno pokazati, da so izpolnili vse zahteve, saj ugotovitveni postopki še vedno tečejo. Dejstvo je, da so bili omenjeni le tisti, pri katerih podatki iz vloge ali dopolnitve vloge ne izkazujejo nedvoumno, da so izpolnjeni vsi pogoji za pozitivno odločitev. Ne bom šel v detajle, če želite, vam bomo lahko dostavili v pisni obliki, lahko interno, kakorkoli želite, imamo za vse naštete zadeve. In naj nekoliko pojasnim še ozadje tega. Vse odločbe bodo izdane do junija, kot je bilo odgovorjeno na tožbo Evropskega sodišča in ne moremo prejudicirati pozitivni ali negativni izhod. Moram pa povedati, da bi najbolj želel, da bi vseh 5.000 delavcev lahko naprej delalo in imelo zagotovljene službe, zato morajo tudi njihovi lastniki in vodstvo poskrbeti z zadovoljevanjem nekih zahtev. Tudi mi ni vseeno, da z enega pbmočja Slovenije dnevno ali mesečno dobivam opomine župana glede enega objekta, ki je tudi na tem seznamu. Tudi tisti objekt, ne rečemo, nikoli nismo rekli, da ne bo dobil dovoljenja, pa četudi je izredno v medijih uporabljan. Sedaj pa še nekoliko o zamudah. Zamude niso nastale v mojem mandatu, niti mojega predhodnika, pa tudi prejšnji niso bili krivi za zamude. Implementacija evropske zakonodaje je pri nas tekla nekoliko počasneje. Za to ne krivim nobenega od ministrov, da sem čisto jasen. Ko so bile vloge vložene, ko je čas začel teči, je bilo 70 področij predpisov spremenjenih, vendar ne po krivdi ministrstva. Spremembe so se dogajale ves čas, vendar najbolj intenzivno v obdobju 2007-2008, zato sem rekel, da ne krivim ministra, ki je bil takrat na mojem mestu. Spremembe so bistveno vplivale na dinamiko izvajanja dovoljenj in je to pomenilo dodatna dopolnjevanja vlog in dodaten napor za podjetja, ker se je bilo treba prilagoditi novim zahtevam. Sedaj pa še o dinamiki. Do sedaj je izdanih 121 dovoljenj za industrijske zavezance. V mandatu te vlade, v 15 mesecih, je bilo izdanih 59 dovoljenj za obstoječe industrijske IPPC naprave, v letih 2006, 2007, 2008 pa približno enako število, 62. Vendar zopet rečem, ne krivim ne kolegov, ki so bili takrat, ne njihovega tedanjega šefa, zato lahko rečemo, da gre več ali manj za objektivne vzroke. Pospešili so dinamiko. Do junija bobo dovoljenja zunaj.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Prosim, mag. Radovan Žerjav.
Spoštovani gospod minister! To kar ste storili, ne bi smeli storiti, da ste javno obtožili ta podjetja. Tega preprosto niste smeli storiti, ker ta podjetja danes poslujejo v zaostrenih ekonomskih okoliščinah. Ta podjetja morajo iti na banko po likvidnostna sredstva. Si vi predstavljate, kako lahko pride taka gospodarska družba na banko in zaprosi za finančna sredstva za razvojne tehnološke projekte, ko jim minister v ozadju grozi z zaprtjem? Na osnovi česa bo dobila ta likvidnostna sredstva? Se zavedate, kaj ste storili? In še nekaj, gospod minister. Sam osebno sem se v tej družbi, o kateri govorite, ukvarjal s to problematiko. Sam sem pripravljal vlogo, štirje fascikli, pol metra dokumentacije in še dopolnilo je bil dodatni fascikel. Trdim, da so vse emisije v skladu s standardi, to vi dobro veste, uredile so se čistilne naprave, uredile so se emisije v zraku, v tla, v pronicanje in tako naprej in tako dalje, fugitivne emisije. Vse je bilo urejeno. Več kot dvajset milijonov evrov je firma vložila v to, da pridobi okoljevarstveno soglasje. Zdaj pa kar tako čez palec zagrozimo, da bomo firmo zaprli, ne da bomo eno firmo, kar nekaj, s pet tisoč zaposlenimi. Ali to pomeni, tisto, kar ne bo zaprla finančno-gospodarska kriza, tisto bomo pa zapirali kar sami? Pa kam gremo v tej državi? Ali se zavedamo, kaj delamo? Jaz se strinjam, tisto, kar je narobe in kjer emisije niso v skladu in tako naprej in tako dalje, kar ni sprejemljivo za okolje, absolutno. Ne pa kar tako pa dolgem in po čez. To pa ni korektno in ni pošteno.
Prosim, minister.
Hvala lepa ampak jaz bi še enkrat povedal, nikomur nisem zagrozil. Če kot detajl lahko povem, zgodilo se je že, da je ena od firm v preteklem obdobju dobila negativno soglasje in je nato stvari odpravila in je dobila pozitivno soglasje. Se pravi, omenjanje tega in spodbujanje k večji odzivnosti ne pomeni nobene grožnje, mogoče celo pomoč pri pridobivanju kreditov za odpravo teh pomanjkljivosti.
Hvala lepa. Želite dopolnitev? Imate postopkovni predlog? Prosim, mag. Radovan Žerjav.
Jaz bi želel, da v zvezi s tem odgovorom razpravljamo v Državnemu zboru v skladu z drugim odstavkom 246. člena, ker menim, da je bila storjena velika poslovna škoda tem gospodarskim družbam tako znotraj Slovenije kot tudi zunaj Slovenije. To, kar pove minister Republike Slovenije, to ni kar tako, to berejo poslovni partnerji teh gospodarskih družb. In to tem gospodarskim družbam definitivno škodi. Škodi jim v pogovorih z bankami. Te gospodarske družbe imajo v načrtih investicije, pogovarjajo se z bankami. Na takšen način preprosto ne moremo komunicirati in si ne smemo dovoliti, da bomo kar tako čez medije neke pomembne gospodarske družbe tako ali drugače obtoževali. Hvala lepa.
Hvala lepa. O predlogu poslanca mag. Radovana Žerjava, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločal v petek, 26. marca 2010, v okviru glasovanj. Franco Juri bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister! Preiskava zoper poslanca Slovenske nacionalne stranke, ki se odvija, je opozorila med drugim na nekatere sporne oziroma nejasne vidike v zvezi z načrtovanjem logističnih centrov Luke Koper v zaledju. Po poročanju medijev in tudi nekaterih obče znanih dejstvih, revizija poslovanja Luke Koper, ki je bila zaupana mednarodni revizijski hiši Price Woterhouse Coopers, ni posegla v revizijo poslov, ki so bili povezano z načrtovanjem logističnega centra na Orleški gmajni, oziroma ni imela ali naj ne bi imela pooblastil za natančnejše ocenjevanje le-teh. Dosedanje razlage, pojasnjevanje Ministrstva za promet in predsednika uprave Luke Koper javnosti do sedaj niso povsem prepričale. Izbruh afere s preprodajo zemljišč na Orleški gmajni oziroma nakupa zemljišč s strani Luke Koper pa razkriva spornost ali vsaj domnevno spornost izvedbe načrtov za navedene logistične centre. Pristojnega ministra zato sprašujem: Zakaj glede na sprejete sklepe nadzornikov, revizorjem ni bilo izdanih ustreznih pooblastil tudi za natančen pregled načrtovanja teh logističnih centrov? Gre za logistične centre v zaledju Luke Koper, tako na Krasu kot tudi tistih bolj oddaljenih. Kakšni so bili razlogi, da nadzorniki niso potrdili tudi uvedbe revizijskega postopka za omenjeno načrtovanje logističnih centrov? Kdaj, če se bo, se bo omenjena revizija tudi izvedla? Hvala.
Hvala lepa. Prosim minister za promet, dr. Patrick Vlačič.
Hvala, spoštovani poslanec! Se spomnite, malo zatem, ko smo prevzeli odgovornost za vodenje Vlade in jaz tega ministrstva, se je pojavilo v javnosti veliko informacij o tem, da naj bi bilo poslovanje Luke Koper v preteklih štirih letih takšno, da bi bilo dobro, da je predmet posebne revizije. Kot lastnik, kot predstavnik lastnika sem na Vladi predlagal, da se na skupščini s posebno revizijo pregleda poslovanje, kot nalaga zakon, za vse posle, za pet let za nazaj, še posebej pa smo potem našteli taksativno, če me spomin ne vara, mislim, da je bilo približno 12 alinej, oprostite, če se ta trenutek ne spomnim vseh, med katerimi so bili tudi zaledni terminali. Bila je zagotovo Orleška gmajna eksplicitno našteta kot posel. Od takrat naprej je bila skupščina, na skupščini je bil, ker se je pojavil dvom, v prvo predlaganega revizorja, potrjen z našimi glasovi drugi revizor, Price Waterhouse Coopers, kot ste pravilno ugotovili. Od takrat naprej mi kot lastnik neposredno v sami reviziji ne sodelujemo. Zato mogoče to vprašanje prihaja dva dni prezgodaj, ker bomo kot lastnik lahko na skupščini ta vprašanja, ki jih vi sedaj postavljate, postavljali v petek. Tudi jaz bi rad vedel odgovore na vprašanja, ki jih vi postavljate. Mi smo kot lastnik zelo jasno in taksativno po alinejah našteli posle, ki naj bodo pregledani. Ali so vsi ti posli v končnem poročilu ali ne, ta trenutek je javno znano, da vsi niso, in tudi jaz tako kot vi želim zelo natančno vedeti, zakaj vsega tega tam ni in pričakujem te odgovore v petek. In verjemite samo eno stvar, da je v mojem interesu, kot interesu lastnika, da bo zelo transparentno in jasno, da bodo vsi tisti posli, ki smo jih kot lastniki želeli, da bodo pregledani, da bodo dejansko tudi pregledani. Če pa sprašujete o samih zalednih terminalih, kot strokovnem vprašanju, potem pa lahko povem samo to, da je načrtovanje zalednih terminalov običajna praksa pri poslovanju pristanišč, da jih ima Rotterdam, da jih ima Hamburg, da jih ima Antwerpen, da jih ima Trst, da jih imajo Benetke in da se marsikdo v Sloveniji strokovno mogoče ne strinja z zalednimi terminali, in je to popolnoma legitimno nestrinjanje, pa vendarle je to danes v oskrbovalni verigi običajen način poslovanja. Kar pa se konkretno tiče posameznih zalednih terminalov, kako je prišlo do nakupa zemljišč, kdo je o tem odločal, kdo je sprejemal odločitve in tako naprej, na ta vprašanja pa želim tudi jaz odgovor. Kot pravim, v petek je skupščina, v petek bomo tudi mi kot lastniki terjali marsikatera pojasnila in jih tudi z veseljem pričakujemo.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Gospod Juri.
Se zahvaljujem ministru za ta odgovor. Sam ve, da sem bil že od samega začetka mandata te vlade med najglasnejšimi zagovorniki revizije in popolne transparentnosti poslovanja Luke Koper kot pretežno gospodarske družbe v državni lasti. Mi bomo vsi z zanimanjem počakali do petka. Zanimivo bo vedeti, kje se je izgubila priložnost, da bi revizija dejansko ugotovila nekaj, kar je, žal, ugotovila šele kriminalistična preiskava. In ta praznina pri reviziji, ob kateri smo vsi pričakovali, da nam bo podala nekaj konkretnih odgovorov, postavlja kar nekaj vprašanj. Danes beremo v tisku, da je prišlo do pogumnih poslov tudi v zvezi s TTI-jem in z drugimi projekti logističnih centrov v zaledju. Mene zanima, gospod minister: Če bo ugotovljena tudi kakšna konkretna odgovornost pri tem, ali boste ukrepali tudi na politični ravni?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Odgovor je kratek: Ja. Kar pa se tiče, zdaj sem dobil še enkrat posle, ki smo jih v prvi skupščini predlagali, pa dovolite, da preberem: preveritev vodenja poslov družbe v obdobju zadnjih 5-ih let, vseh poslov zadnjih petih let, kot določa Zakon o gospodarskih družbah, s poudarkom na poslih v zvezi s prodajo vseh kapitalskih naložb, gradnjo nove poslovne stavbe, odkupom in rušenjem skladišč na potniškem terminalu v Kopru, z nakupom nepremičnin na območju terminala BTC in Orleške gmajne v Sežani, s posli s podjetjema Premik - Net, Grafist in Bril z izdelavo projektne dokumentacije za pokritje terminala za razsuti tovor, z nakupom poslovnega deleža v slovaškem podjetju TT Invest, z ustanovitvijo in kreditiranjem vseh novonastalih podjetij v tem obdobju, smiselnostjo nakupa obalnih dvigal za podaljšanje prvega pomola, s stroškovno smiselnostjo nakupa vseh nepremičnin v navedenem obdobju, s stroškovno upravičenostjo vodenja investicij, z upravičenostjo plačila kavcije in vračilo sredstev za sprostitev ladij v lasti družbe Pašnjak d.o.o., s podaljšanjem prvega pomola, z izgradnjo ankaranske vpadnice. Mislim, da smo takrat skupaj nabrali vse tisto, kar bi tako ali drugače lahko bilo sporno, in pričakujem odgovore revizorja na to, kar smo takrat kot lastnik zahtevali.
Hvala. Gospod Branko Marinič bo postavil vprašanje ministru za promet gospodu Vlačiču. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdrav vsem skupaj. Spoštovani minister za promet! Kar nekaj besed je danes že bilo v tem parlamentu na temo o železnicah, pa naj bo tudi moje današnje poslansko vprašanje v zvezi s Slovenskimi železnicami. Sloveniji grozi ustavitev kohezijskih sredstev zaradi nespoštovanja evropske železniške zakonodaje. O tem ste se 16. marca letos pogovarjali z evropskim komisarjem za promet. Slednji je povedal, da bo v postopku kršenja zakonodaje na tem področju obravnaval vse države enako in pošteno. Gre torej za 21 držav. Seveda je med temi 21 državami Slovenija verjetno med tistimi manjšimi, če ne celo najmanjša. In prav Sloveniji bi lahko vzeli, velikim verjetno nimajo kaj. Zanima me: Kaj konkretno krši Slovenija, ki se ji očita nespoštovanje železniške zakonodaje? Zanima me tudi: Za kakšno višino sredstev gre? Omenja se namreč kar visok znesek. To za Slovenijo ogromno pomeni, 440 milijonov evrov. Zanima me tudi: Kakšne aktivnosti peljete na vašem ministrstvu, da do ustavitve kohezijskih sredstev ne bi prišlo? Torej gre za pomembne zadeve, ki bi jih v sedanjem času in pa v sedanjih razmerah bilo obravnavati prioritetno, zato sem prepričan, da boste pri mojih konkretnih vprašanjih tudi konkretno odgovorili, da bi tako parlament dobil jasne odgovore na jasno zastavljena vprašanja. Gre za, ponovno poudarjam, pomembne stvari in zato tudi pričakujem konkretne odgovore. Hvala v naprej.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Najprej dovolite še enkrat, da izrazim zadovoljstvo in veliko veselje za tako podporo zakonu, ker mislim, da je res pomemben in bo bistveno izboljšal vlaganje v železniško infrastrukturo v naslednjih letih. To, kar je danes Državni zbor sprejel, se mi zdi kar en zgodovinski dogodek. V okviru izvajanja prvega železniškega paketa se Sloveniji očitajo pri prenosu direktiv kršitve na naslednjih področjih: neodvisnost bistvenih funkcij je prva stvar. Komisija meni, da kljub formalnemu prenosu funkcije odločanja o zaračunavanju uporabnin za uporabo infrastrukture na našo javno agencijo za železniški promet je upravljavec še vedno preveč vključen v ta proces, in sicer prek priprave voznih redov, pri čemer se ne izvajajo zaščitni ukrepi, ki bi zagotovili, da so deli družbe, ki so vključeni v bistvene funkcije, neodvisni od delov, ki izvajajo druge dejavnosti Slovenskih železnic, berite prevoznika. Ukrep na tem področju bo, da bomo ta del upravljavca železniške infrastrukture s spremembo zakonodaje, bodisi s popolno ločitvijo ali pa z organiziranostjo holdinške oblike, kakorkoli že, o tem potekajo odgovori ravno v teh dneh, izvzeli iz podjetja in na ta način odstranili to, kar je očitek Evropske komisije glede tega konkretnega vprašanja. Drugi očitek je zaračunavanje uporabnin za železniški dostop. Po mnenju komisije v slovenski zakonodaji ni določb za izvajanje členov direktive, ki se nanašajo na pobude, s katerimi bi upravljavci infrastrukture zniževali stroške zagotavljanja infrastrukture in višine uporabnin za dostop. Ukrep o izvajanju spodbud je tesno povezano z rešitvijo vprašanja ločitve upravljavca infrastrukture od prevoznika. Cilj pravil o spodbudah je predvsem o tem, da se del prihrankov, do katerih pride zaradi racionalnejšega upravljanja in uporabe infrastrukture, odrazi v nižjih uporabninah. Tudi to bo urejeno z organiziranostjo. S spremembami zakona o železniškem prometu se bo torej zagotovila možnost zagotavljanja spodbud kot tudi vzpostavila osnova, da se te spodbude vgradijo v večletne pogodbe za vzdrževanje infrastrukture. V slovenski zakonodaji po mnenju komisije ni določb, ki bi omogočale spodbujanje prevoznikov in upravljavca infrastrukture k zmanjševanju motenj in izboljševanju kakovosti izvedbe železniškega omrežja z ustreznim načrtom izvedbe. Ukrep: v področni zakonodaji se bo vgradila določba, ki bo infrastrukturnemu upravljavcu predpisovala uvedbo shem učinkovitosti. Sama metodologija pa bo predpisana v podzakonskem aktu, ki bo objavljen takoj, ko bo pripravljen predpis oziroma spremenjeni zakon. Nato je tukaj uporabnina, določena v višini mejnih stroškov. Komisija meni, da uporabnina, ki se zaračunava za javno železniško infrastrukturo, presega stroške, nastale neposredno pri izvajanju železniške storitve. Metoda, ki jo uporablja slovenski organ za zaračunavanje uporabnine, tako ne izpolnjuje zahtev iz direktive, po kateri morajo biti uporabnine za dostop po tirih enake stroškom, ki nastanejo neposredno pri izvajanju storitve. Verjetno se spomnite, da naša uporabnina je izračunana nekako podobno, kot je uporabnina za ceste oziroma cestnine. Ukrep pripravljamo metodologijo, ki bo odpravila nepravilnosti na tem področju in bo v skladu z evropsko zakonodajo. Regulatorni organ je naslednji očitek. Neodvisnost regulatornega organa, v Sloveniji namreč funkcijo regulatornega organa opravlja Ministrstvo za promet oziroma del Ministrstva za promet. Če na kratko povem, ukrep bo, da je Vlada Republike Slovenije sprejela sklep za prenos sektorja za opravljanje funkcije regulatornega organa z našega ministrstva na Agencijo za pošto in elektronske komunikacije Republike Slovenije, ki je tudi nekakšen regulator. Razlog je pa zelo enostaven, gre za to, da ne želimo zdaj ustvariti en organ, ki mora spet dobiti direktorja, pa tajnico, pa kadrovsko službo, pa pravno službo, pa finančno službo, ampak da enostavno bolj racionalno dva organa združimo. Ta bo seveda popolnoma samostojno deloval in uporabljal storitve režije te agencije.
Hvala. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za te delne odgovore. Jaz moram povedati, da sem pričakoval čisto konkretno terminski načrt sprejemanja ustrezne zakonodaje, ki jo pravzaprav očita evropska komisija, ki zelo budno spremlja dogajanje pri implementaciji zakonodaje na železnicah. In tukaj že kar nekaj časa evropska komisija opozarja na to neupoštevanje in pa implementacijo evropske železniške zakonodaje. Mislim, da že od lanskega leta, od oktobra, ko je bil prvi opomin. Če seveda ne bo ministrstvo tega v terminskem planu, ki mora biti zelo zgoden, zelo hiter, opredelilo, potem se bojim, da bi zadeva lahko prišla tudi do evropskega sodišča, takrat bo pa zagata verjetno malo težja, vsaj kar zadeva Slovenijo. Ve se in tukaj ni treba veliko čakati, da je z včlanitvijo železnic Slovenije v EU javni dostop do železniške infrastrukture kogar koli in tukaj uporabnina bi morala biti natanko definirana, od tistega, kar evropska komisija očita, da smo premalo oziroma da je premalo ločena agencija, ki to pobira, se mi zdi, da bi tukaj bilo treba ukrepati takoj in da bi dobili jasen odgovor, kdaj bo ta zakonodaja po terminskem planu sprejeta, da Slovenija resnično ne bi izgubila 440 milijonov evrov. Kaj to pomeni, je seveda drugo vprašanje. Pomeni pa verjetno zaustavitev nekega razvojnega koraka, ki ga napoveduje ministrstvo, ko gre za pristop k začetku izgradnje drugega tira med Koprom-Divačo in še kakšnega drugega.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani poslanec, če bi me vprašali za časovnice v vprašanju, bi jih pripravil. Ker ste me vprašali, katere so kršitve, pa kakšni so predvideni ukrepi, sem vam zato tako odgovoril. Mi se bomo potrudili, da bomo vse pravočasno naredili, mi smo tudi odgovorili na uradni opomin. Tudi ta moj razgovor s komisarjem je bil namenjen ravno temu, da se pogovoriva nekoliko o teh zadevah, ki so del uradnih opominov. In najin razgovor je bil zelo dober. In verjemite, da bom zelo, zelo natančno spremljal, da ne bo prišlo do tega, da bi Slovenija dobila zaustavitev sredstev. Da pa ta nevarnost v vseh 21 obstaja, pa je resna nevarnost. Mi bomo naredili vse, da bomo zahteve iz evropske komisije čim prej izpolnili, da bi odstranili to nevarnost, da se bi ta sredstva zaustavila. V eni državi so se že zaustavila, sicer je potem prišlo do umika zaustavitve, šlo je za Slovaško, pa vendarle se zavedam tega in počnemo vse, kar je v naši moči, da te stvari čim prej uredimo.
Hvala. Imate proceduralni predlog, gospod Marinič? Izvolite.
Glede na pomembno vsebino, ne gre tu za politizacijo, ne gre za nabiranje političnih točk, ampak gre za zelo resno zadevo, zato predlagam, da bi Državni zbor o vsebini tega odgovora ministra na moje poslansko vprašanje razpravo opravil v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora. Naj to tudi utemeljim. Ob vsem tem, kar je minister povedal veliko stvari je ostalo odprtih, v teh minutkah, ki jih imava odmerjene, tako jaz kot poslanec in tako vi kot minister, imava premalo časa, da bi soočila nekatere pomembne stvari, ki se na področju železnic obetajo tudi v prihodnje. Jaz si iskreno želim, verjetno tudi Vlada, da bi vendarle naredili pomemben korak pri razvoju železnic v vseh ozirih, tako na področju infrastrukture kot na področju opravljanja storitev. Ker v vsebini tega mojega poslanskega vprašanja gre nenazadnje tudi za to, ali bodo Slovenske železnice v prihodnje, če se bodo razvijale ali če do ukinitve sredstev pride, lahko uspešno kosale na trgu prevoznih storitev nacionalnega prevoznika železnic. Gre za zelo resno vprašanje, gre za slovenski nacionalni interes in gre ne nazadnje tudi za Slovenijo kot takšno, ki je vpeta na pomembni poti petega in pa desetega prometnega koridorja. Glede na to, da se pripravlja tudi zunanja inštitucija, ki bo pomagala usmerjati strateške usmeritve železnic in pa nenazadnje tudi ministrstvo, da bi železnice prišle v nekega nacionalnega modernega prevoznika, ki bi lahko opravljal svoje storitve tako, kot jih opravljajo denimo Švicarji, naši sosedje Avstrijci, Nemci, pa tudi italijanski železničarji, ne bi pa bilo prav, da bi se postavili na stran tistih evropskih držav, ki so hitele s spremembo zakonodaje ali pa so čakale in so potem bile stisnjene v kot in jih je danes pripeljalo to v bankrot. Samo poglejmo, kaj se je zgodilo romunskim železnicam, in še katerim na vzhodni strani Evrope. Zato predlagam, tako kot sem dejal, da bi o vsebini tega odgovora opravili širšo obravnavo o problematiki, na katero se je nanašalo tudi to poslansko vprašanje.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Mariniča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek, 26. marca 2010 v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Zvonko Lah postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo dr. Lahovniku. Prosim.
Lepo pozdravljeni! Gospod minister. Jaz bi postavil vprašanje glede gospodarskih središč. Z resolucijo je bilo v letu 2007 določenih v Sloveniji devet gospodarskih središč. Vsako gospodarsko središče pa naj bi imelo podjetniški inkubator, tehnološki park, logistični center in tudi poslovne cone. Postavljeni so bili določeni kriteriji nacionalnega pomena, regionalnega pomena in pripravljati so se začeli tudi določeni projekti s pomočjo občin in tudi samega gospodarstva. Sedaj smo leta 2010, gospodarska situacija se je zaostrila, določeni projekti, tudi takega obsega nacionalnega pomena, so obstali v pripravi določenih situacij, gospodarstvu je pošla sapa in zgodila se je določena gospodarska škoda, ker se projekti ne bodo nadaljevali. Meni je jasno, da je situacija drugačna kot je bila v letu 2008, ko se je izvedla študija izvedljivosti teh projektov. In to študijo je tudi ministrstvo sofinanciralo. Sedaj je situacija drugačna, podjetja oziroma regionalne razvojne agencije ne morejo ponoviti študije izvedljivosti, kar bi bilo nujno, glede na gospodarsko situacijo. S strani vašega ministrstva je bil objavljen javni poziv za predložitev določenih projektov. Prišlo je 42 projektov, pričakovano sofinanciranje okrog milijarde evrov. Na voljo je 180 milijonov. Vendar jaz sem mnenja, da od teh 42 projektov, nekatere poznam, so nekateri daleč ali pa večina od izvedljivosti do leta 2015, kot je tukaj napovedano. Notri je veliko pobožnih želja oziroma želja posameznih gospodarskih središč ali območij, in bojim se, da ne bo pravi pristop. Zanima me: Kdaj bo razpis za prijavo teh projektov? Kaj se bo pravzaprav financiralo, ker določeni pogoji so bili že v predprijavi, vendar se sedaj po dveh sestankih pri vas na ministrstvu to spreminja. Ali se bodo upoštevali izključno projekti iz gospodarskih središč ali bo prišla v poštev tudi kombinacija, logistični center in gospodarske oziroma poslovne cone.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, Zvonko Lah! V bistvu moram reči, da se pravzaprav na nek način strinjam z vami. Veliko projektov, ki je bilo danih na papir, je vprašanje, kakšna je realna izvedljivost. Tudi zato smo na Ministrstvu za gospodarstvo naredili ta javni poziv, s katerim smo želeli preveriti, kateri projekti so pripravljeni, se pravi, bi rekli "ready to go", kateri so pa tisti, ki so na papirju, ki izgledajo dejansko dobro, pa nimajo ustreznih dovoljenj ali pa mogoče tudi ni zadaj gospodarskega interesa. Tisto, kar želim izpostaviti, je dejstvo, da bo sama vzpostavitev tako imenovanih gospodarskih središč vezana na javne razpise in programe pravzaprav več ministrstev in vladnih služb, kot je bilo tudi zamišljeno. Poleg tega je treba zdaj, če se osredotočim na te, ki jih ima Ministrstvo za gospodarstvo, poudariti, da so ti projekti vezani na sheme državnih pomoči. To pa pomeni, da bo sam razpis pomenil, da država zagotovi iz lastne soudeležbe in evropskih strukturnih skladov sorazmerni del sredstev, torej med 30 in 50%, odvisno, ali gre za velika, srednja ali mala podjetja, nikakor pa ne celoten delež. In že ko bo projekt prijavljen, se bo seveda videlo, ali obstaja tudi interes zasebnega kapitala, ki bo moral prispevati nekje od 50 do 70% sredstev, v izjemnih primerih tudi manj, če gre za namen sofinanciranja razvojnih projektov. Ampak praviloma je seveda ključno, da obstaja zasebni interes. Tisto, kar moram zdaj reči, kot sem dejal, višina sofinanciranja je odvisna od upravičenih stroškov in pa velikosti podjetja, skladno z evropskimi direktivami. Pri tem je prav, da opozorim, da je že sama resolucija o teh nacionalnih razvojnih projektih za obdobje 2007 - 2023 predvidela 40% sofinanciranje prav zaradi omejitve višine javnih sredstev, in to je bilo pravzaprav dobro. Vsak višji odstotek sofinanciranja projektov pomeni, da je v končni fazi odobrenih manj projektov. Treba pa je poudariti, da je prav soudeležba zasebnega kapitala tisti pravi test, da je projekt nekako tudi tržno zanimiv. Moram reči, da med obstoječimi projekti, ki so bili nekako zapisani, zamišljeni, sta bila najdlje dva. Eden je projekt Fenix drugi pa je projekt Inprime. Projekta se izvajata do te točke, kar je bilo zamišljeno. Na temu področju seveda je tudi Ministrstvo za gospodarstvo opravilo vse aktivnosti, ki so bile do te točke predvidene. Med ostalimi središči je pa treba povedati, da so bila v zelo različnih fazah razvoja. Prav temu je bil namenjen javni poziv, da se dejansko vidi, kako daleč so s posameznimi projekti. Moram reči, da ta razpis, ki ga bomo izvedli, in naj povem, da je načrtovan za konec maja, vsekakor pa pred poletjem, nekje konec maja je predviden rok, je vezan na spremembo operativnih programov, ki jih Vlada pripravlja in je bilo tudi že eno vprašanje s tem v zvezi postavljeno. Razpis bo odprt horizontalno za vse vsebine in projekte, ki bodo ustrezali namenu in ciljem razpisa, pri čemer bo seveda spodbujalo povezovanje vsebine in infrastrukture ter povezovanje različnih nosilcev investicij. Se pravi občin, podjetij in potem tudi države. Mislim, da ste vprašali še glede roka. Računamo nekje konec maja. Glede samega vprašanja, ali se bo upoštevala tudi kombinacija logističnega centra in poslovnih con, pa kot sem dejal, razpis bo načeloma odprt, horizontalne narave. Tisto, kar bo tukaj ključnega pomena, je, kot sem dejal, kakšen je dejanski interes gospodarstva, da se neka investicija tudi sofinancira. Tukaj bomo zelo hitro videli tudi glede na odziv. Eno je to, kar ste sami pravilno ugotovili, kar v izhodišču rečejo milijarda evrov vrednih, pričakovano sofinaciranje, drugo pa je potem v praksi, koliko je dejansko tistega investicijskega interesa zasebnih vlagateljev.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite gospod Lah.
Hvala. Jaz bi malo konkretiziral. Jugovzhodna Slovenija. Ugotovili smo nekje v letu 2008, da bi gospodarstvo potrebovalo nekje okrog 20 hektarjev logistike, če računamo na Revoz, TPV, Krko in še ostala podjetja. Vendar primerne lokacije za logistični center v Novem mestu ni bilo že v samem začetku. Potem smo se lotili projekta 20 hektarjev in ga zapolnili takrat v nekaj mesecih. Interesente smo dobili še za 30 hektarjev takrat, pisno, in šli v širitev še 63 hektarjev. Z železnico, [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]tirom na priključku avtoceste, uskladili vse projekte, kar se tiče povezovanje z avtoceste, prometne infrastrukture, komunalne infrastrukture in zapolnjenih je 20 hektarjev, kompleten center pa 83 hektarjev. Od vsega začetka je treba peljati, vso infrastrukturo za celoto. In vse je na "pukljih" teh prvih investitorjev. Zdaj so ti investitorji v dilemi, kako naprej. S projektom je treba iti naprej, s strani investitorjev je porabljenih že kar nekaj sredstev, vendar ne moremo parcialno reševati kompletnega obsega. In zato bi ti investitorji potrebovali čimprejšnjo informacijo, kakšnim pogojem morajo zadostiti, da se s strani države pomaga sofinancirati vsaj prometna infrastruktora, ki se gradi za celoto. Sicer pa tako Ministrstvo za promet, minister je izjavil, da je logistika prihodnost, logistična platforma, vendar [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]se je kaj malo postorilo na tem področju. Eno brez drugega pa ne gre. Ne more zdaj na "puklju" teh investitorjev biti kompletno logistični center [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Glede tega konkretnega primera težko komentiram, ker ne poznam podrobnosti. Je pa vsekakor bil namen javnega poziva, da vsi, ki so se priglasili, so tudi dobili ustrezne informacije in potekajo tudi pogovori na Ministrstvu za gospodarstvo in so vsem tudi pojasnjeni okvirni robni pogoji razpisa. Prav to je bil namen - da se lahko tudi na ta razpis bolje prijavijo. Konkretno pa je zelo veliko tega interesa in težko bolj podrobno komentiram ta konkreten primer.
Hvala. Gospod Miran Potrč bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister dr. Roko Žarnić. Verjamem, da ste se v kratkem času ministrovanja že uspeli seznaniti, da je bil ob sprejemu zakona o denacionalizaciji in stanovanjskega zakona delu nosilcev stanovanjske pravice onemogočen odkup stanovanja, v katerem so do takrat prebivali. Kljub nekaterim prizadevanjem in delnim rešitvam jim nobena vlada in koalicija diskriminatornega položaja do zdaj ni priznala in v celoti popravila. Skoraj vse odločitve Državnega zbora, Ustavnega sodišča in sodne prakse, pa tudi pristojnega ministrstva in organov v občinah, so se praviloma sprejemale v njihovo škodo. Še vedno gre za skupino državljanov, ki jim država ni zagotovila enakopravnega položaja pri privatizaciji stanovanj. Še danes nas je le malo poslanskih skupin, strank in poslancev, ki to diskriminacijo poznamo in se zavzemamo za rešitve. V korist najemnikov se organizirano zavzema tudi Združenje najemnikov stanovanj. V Sloveniji praviloma brez uspeha. Uspešnejši so pred evropskimi organi. Evropski odbor za socialne pravice pri Svetu Evrope je namreč letos uradno ugotovil, da so najemniki v denacionaliziranih stanovanjih prikrajšani za pravico do nastanitve, do varstva družine in da pri njih obstaja diskriminacija. Pozval je pristojne organe v Sloveniji, da nemudoma uredijo položaj najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih. Ne bom komentiral reakcije uradnikov vašega ministrstva na ta poziv, ker bi bil v tem primeru lahko celo neprijazen in morda celo grob. Takoj so namreč odklonili vsako obveznost ukrepanja, sklicujoč se na sodno prakso, posebej na odločbe Ustavnega sodišča, pri tem pa zamolčali, da sodna praksa sledi vsebini zakona, za njegovo vsebino pa ima prav stanovanjski oddelek na ministrstvu največ krivde. Zato vas, spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali bo vaše ministrstvo temeljiteje in bolj objektivno analiziralo opozorila Sveta Evrope? Ali lahko pričakujemo, da bo sprožilo postopke, ki bi končno odprli možnosti za odpravo diskriminacije, s katero so sedaj soočeni najemniki v denacionaliziranih in hišniških stanovanjih? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod poslanec! Spoštovane poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje. Malo sem pogledal, kako je s to zadevo v hiši in so mi zatrdili, da bodo te ugotovitve evropskega odbora za socialne pravice pri Svetu Evrope vzeli skrajno resno. Mogoče je tudi to vaše vprašanje spodbuda za hitrejše in resno ukrepanje na mojem ministrstvu. Če je vprašanje, je potem tudi večja volja za kakšne ukrepe. Tudi že omenjeno sodno gradivo in tudi sodna praksa je lahko drugačna, kot odločitev, kot ste sami rekli. Mogoče pa samo, ne toliko v opravičilo, ampak v informacijo, da so se stvari pa le nekako reševale. Po tistem zakonu je bilo ocenjeno nekaj 4700 stanovanj, ki so bila denacionalizirana. In glede na napore države je možnost ugodnih kreditov in odškodnin izkoristilo 2720 najemnikov. Država je za te spodbude dala do sedaj 25,6 milijona evrov. To je slaba tolažba za preostalih dva tisoč. Verjetno se bo potem ravno v odgovoru na to evropsko določbo zadeva hitreje premaknila. Pa še nekaj je mogoče povedati. Da najemniki v denacionaliziranih stanovanjih imajo varno zagotovljeno bivanje, v dosti ugodnem položaju neprofitne najemnine in za nedoločen čas. Zadeve niso rešene, vendar ni pa vse zelo črno. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite
Hvala lepa, gospod minister. Odgovor je prijazen in jaz nimam razloga, da vam ne bi verjel, da se bodo na ministrstvu oziroma predvsem pod vašo vlogo in usmeritvami našle ustrezne možnosti reševanja. Bi vas pa glede na to, da sem vam pred nekaj dnevi poslal dve pisni poslanski pobudi, vprašal, ali ste jih že dobili. Gre za dopolnitev stanovanjskega zakona v zvezi z najemniki v denacionaliziranih stanovanjih in v hišniških stanovanjih. Poslal sem jih pisno zato, ker je ustno poslansko vprašanje omejeno s kratkim časom, jaz sem pa želel dati več možnosti za pripravo. Če je mogoče, vas prosim za dopolnilni odgovor: Ali ste te moje pobude že dobili ali ste jih že kaj pogledali ali pa dali vsaj nalog, da jih v strokovnih krogih v vašem ministrstvu pogledajo? Ali lahko pričakujemo, da se bomo v kratkem morda tudi z zainteresiranimi srečali in videli, ali so predlagane rešitve možne za nadaljnje urejanje teh vprašanj? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, za dopolnilno vprašanje. Te pobude so prišle, smo jih pogledali, dal sem kolegom, ki na tem delajo, da stvari pogledajo. Zavedajo se, da je treba zakon odpreti in spremeniti ali popolnoma na novo napisati, kar je malo hujša naloga. Vsekakor ob teh dopolnitvah ali spremembi zakona bodo te vaše pobude dobrodošle pa tudi pripravljeni smo se srečati in pogovarjati o našem delu. Hvala.
Hvala Gospa Alenka Jeraj bo postavila poslansko vprašanje ministrici za kulturo gospe Širci. Prosim.
Hvala za besedo, dober dan vsem. Junija 2009 je bil narejen načrt za ureditev Špice v Ljubljani. In ker je znano, da je na Špici verjetno v zemlji skritega še kaj več, so se izvedle poskusne raziskave. Ko se je začelo z gradnjo, torej ureditvijo Špice, so strokovnjaki dejansko prišli do svetovnega odkritja, bi lahko rekli, odkritja koliščarske naselbine, kjer so našli organske ostanke, ostanke kolov in brun, koščeno in kamnito obdobje iz pozne bakrene dobe. Vodja izkopavanj, ki prihaja iz mestnega muzeja in galerij mesta Ljubljane, gospa Šinkovec pravi, da so rezultati začasni, saj je odprt le manjši del terena. Ker so na najdišču organski materiali, ki hitro razpadejo, če jih vzamejo iz zemlje, je določen zelo strog način varovanja. Zaradi tega poteka izkopavanje v ozkih pasovih, globine izkopov tudi prilagajajo ves čas. Ne glede na to, da je mestni muzej kot tak pristojen za izkopavanje na tem področju in vse, kar je seveda s tem povezano, pa menim, da gre za najdišče nacionalnega pomena in je ohranitev le-tega na primeren način v interesu ne samo mesta Ljubljane, ampak je v interesu celotne države. Naj spomnim, da ravno poteka postopek uvrstitve kolišč na Unescov seznam svetovne dediščine, zato je to še toliko bolj pomembno. Vodja izkopavanj in nekateri strokovnjaki, ki so predvsem iz mesta Ljubljane oziroma vezani na Ljubljano, pa zagovarjajo, naj čim več gradiva ostane v zemlji, ker je le tako tega možno ohraniti. Ravno zato projektanti sproti, glede na odkritje, prilagajajo realizacijo in njihov cilj, gospa Šinkovčeva tako pravi, da bodo sicer vse proučili, vendar pa bi čim več gradiva potem ohranili v zemlji in ga nazaj zasuli, da ne bi zadeva propadala. Sama prihajam z območja, kjer je bilo najdenih že kar nekaj kolišč in pa tudi ostankov iz tega obdobja. Večina najdb se dejansko uniči ravno zaradi tega, ker niso ohranjeni v primernih prostorih in na primeren način. Mimogrede, tako propada tudi drevak, ki je ta trenutek še v Narodnem muzeju in ga kot takega predstavljamo. In to se zagotovo dogaja, ker pred leti in desetletji še nismo vedeli, kako hraniti te najdbe, da ne bodo propadale. Zato vas sprašujem: Ali se zavedate, za kako pomembno najdbo gre oziroma kaj boste naredili za zaščito in zavarovanje najdenega koliščarskega naselja na Špici?
Hvala. Gospa ministrica izvolite.
Spoštovana poslanka. V vašem dokaj poznavalsko postavljenem vprašanju, vidi se, da ste se temeljito seznanili s problemom, je veliko vprašanj, na katere seveda ni vseh odgovorov. Vprašanje arheologije je še posebej takrat, ko se stvari odkrijejo, zapleteno in postavlja tudi strokovnjake večkrat pred težave, kaj sedaj z vsem tem. In tukaj so doktrine, in ne samo v Sloveniji, ampak tudi v tujini, zelo različne in se gibljejo med iskanjem odgovorov, ali ohranjamo in situ ali ohranjamo v muzeju pa damo v nek drug prostor ali na kakšen drug način, v obliki parkovnih ali drugačnih označb. Vidim, da so strokovnjaki, ki so jih presenetile, hvala bogu, z izjemnimi odkritji, presenetile najdbe nekdanjega naselja, kjer so se ohranila kolišča predvsem v lesenih pa tudi kamnitih in še drugih oblikah, saj ko govorimo o lončenih in nekih osteh itn., no nič novega, konec koncev, v Narodnem muzeju so bile predstavljene tudi druge najdbe, ampak vendarle, te so izjemne, poleg tistega znanega barjanskega kolesa, ki sega 5 tisoč let pred naše štetje in je trenutno na restavriranju v Nemčiji in bo končana restavracija tam do leta 2012, kar že samo to dejstvo priča, da se restavriranje nekih določenih artiklov izvaja v tujini in je izjemna delikatnost posegov v te krhke materiale. Mene ne čudijo težave s katerimi se srečujejo arheologi in strokovnjaki, ko morajo dati odgovor, kaj sedaj s tem. En zelo znan primer je trenutno tudi v Kopru, pri vprašanju, ali ohraniti ta bazen oziroma ta prostor za vodo, ki so ga našli, in situ, to se pravi na samem mestu ali ga zakriti ali ne. Številne teze gredo v prid ohranitvi in situ, tako da ni nujno, da tisto, kar je vzeto ven in odnešeno na drugi kraj, je varno. Včasih je lahko tudi nevarno, ker se s tem, ko ne veš, kako se ti lahko ob stiku z zrakom in drugimi klimatskimi pogoji material poškoduje in je konzerviranje lahko v bistvu bolj nevarno takrat, ko ga vzameš iz zemlje kot če ga ponovno zasuješ v luči možnosti, da se enkrat v prihodnosti lahko pojavijo bolj varni sistemi varovanja, seveda pa zelo dragi sistemi varovanja. Tako razumem, še enkrat ponavljam, stiske arheologov, ki so jih, verjamem, z navdušenjem presenetile te izkopanine, ta les, za katerega se sedaj bojijo, da če bi ga postavili ven, če govorimo o tramih stavb, ki so bile na teh koliščih, na Barju oziroma na Špici, da bi se lahko zgodilo, da bi se, če bi bile ne dovolj varovane, nepravilno spravljene, ne samo pokradle, ampak lahko tudi hitro uničile, kajti nedostopnost zraka in vseh faktorjev, ki vplivajo iz okolja, so hranile te objekte. Sami arheologi, prav ob Špici in ob Ljubljanici vemo, da se zdaj v okviru urejanja nabrežja ob Ljubljanici dogaja več posegov, že v preteklosti so mi razlagali, da je propadanje najdb, predmetov, ki so shranjeni, bistveno, bistveno večje, kot je bilo kdajkoli prej, ker je vpliv slabih pogojev, slabega zraka tako velik, da se pozna že skoraj na leta ali na mesece, da nimajo več tako trajne dobe. Na vaše vprašanje, kako v naprej, gre prej teza in situ in določene stvari spraviti v muzej, ki se jih v predhodnih arheoloških raziskavah razišče.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Jaz se s tem strinjam, ampak ko je stvar enkrat odprta, vsaj to dokazujejo dozdajšnje najdbe, ko je zadeva izpostavljena zunanjemu okolju in zraku, potem dejansko začne propadati in zato je prav malo ostalo od najdenih že omenjenih drevakov in prazgodovinske ali antične ladje. Moderna arheologija nekako bolj zagovarja ohranjanje najdb in situ, torej na mestu, kjer so bila najdena, zato res pri nas lahko razen v mestnem muzeju, narodnem muzeju praktično kaj veliko ne moremo pokazati drugje, tako ne mesto Ljubljana kot tudi Slovenija ne. Vendar pa se je od takrat, ko smo te prve najdbe našli in so tudi v tem času propadle, je bilo narejenih kar nekaj pomembnih korakov naprej. In me zanima, če poznate projekt dveh arhitektov svetovnega formata, o katerih smo lahko brali v enem od dnevnih časopisov, arhitekta Milana Kovača in Petra Kerševana, ki pa sta pripravila projekt podzemne prezentacije in zaščite kolišča, ki bi brez tehničnih težav, ker to pač obvladata, in to počneta po celem svetu, bilo možno vzdrževati stabilno klimo, ki bi tudi ohranila najdbe. Sta nosilca, razvila sta sistem zaščite takšnih najdb in ta sistem je bil pri nas uporabljen recimo pri Svetem Juriju pri Slovenj Gradcu, v Legnu pri Slovenj Gradcu, in veliko sta delala tudi v tujini, in to predvsem v Indiji, na Kitajskem in veljata še za svetovni format, zato mislim, da bi bilo, namesto da bi morda vseeno Slovenija imela spet neko priložnost postaviti na svetovni zemljevid, tako kot se je pred 150-imi leti, ko je Dežman odkril kolišča, če bi [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]bi bili inovativni in bi temu prisluhnili, zato bi jaz predlagala, da mogoče organizirate vseeno nek strokovni posvet in zadevo malo širše pogledamo, ne samo s stališča mesta Ljubljane.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Mene veseli, da ste izpostavili vprašanje, ki v javnosti niti ni tako znano in ima izjemen razpon in sega pravzaprav v vsak ped slovenske zemlje. Arheologija, ki se tudi s tem zakonom, ki je že doživel precej burnih odzivov, vendarle ureja. Ker se je v preteklosti več ali manj posvečalo raziskovanju arheoloških najdišč, ki so bila vezana na Dars, na avtocesto, in te so bile dobro plačane, dobro raziskane, in na entuziaste in še kakšne druge najbolj poznane v Novem mestu, kjer vsako leto pridno ped za pedom odkrijejo določen kos zemlje, poberejo ven, kar je treba, drugo pa tudi pustijo notri. Če bi zdaj vprašali, kaj je prav, ali sta ta dva omenjena arhitekta, katerih projekte poznam po pričevanju in tudi po referencah in so v stroki sprejeti tudi z določeno skepso ali pa z izjemnimi pohvalami, če bi arheologe vprašali, kaj je prav, bi bilo tako kot v politiki, ko se sprašujemo včasih, kaj je prav. Različna so stališča tudi zaradi razvoja stroke, tudi doktrin, šol in predvsem različnih terenov. Recimo zemljišče za NUK, ki se je toliko let raziskovalo, vendarle tudi tam so se ponovno določeni predmeti ohranili v zemlji, z namenom, da se jih bo nekaj tudi in situ predstavilo, se pravi, dalo v pogled, vgradilo v samo novo hišo in bo najbrž z nekimi določenimi steklenimi primeri in prijemi bilo predstavljeno. V Celju recimo so celotno podzemlje prikazali v zelo lepem muzeju, hvalevrednega pogleda in ogleda tudi. Težko bom rekla, ali sta omenjena avtorja pristopila prav, ko sta rekla, da bi pokrila z nekim zvonom, recimo, ali naredila ta kolišča pokrita v nekem muzeju. Videla sem oziroma spremljala sem, da jih je mesto Ljubljana oziroma župan z ustreznimi strokovnimi službami sprejel in da je bil ta projekt celo pozitivno sprejet. Vprašanje, kaj to pomeni v realnosti, finančno in tako naprej. In vprašanje, če se druge strokovne službe ZVKDS, Zavod za varstvo kulturne dediščine znotraj konservatorskih služb je podal drugo stališče oziroma tudi druga stališča, ki pa se še vedno gibljejo v varianti in situ, posebej ali v kakšnem drugem načinu. Jaz verjamem, da bo čas prinesel prave odgovore. Težko pa vam rečem, kateri strokovni je najbolj strokoven v tem primeru. Pri Kitajcih pa je bistveno lažje, ko sta ta dva delala, ker je površine bistveno več in manj dilem. Hvala.
Hvala. Gospod Marjan Bezjak bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču.
Hvala. Lepo pozdravljeni. Spoštovana ministrica, ministri, poslanke in poslanci. Gospodu dr. Patricku Vlačiču ministru za promet bi postavil vprašanje. Ob izgradnji avtoceste, kot je na primer izgradnja pomurske avtoceste, je nastalo veliko poškodb na regionalnih in tudi na lokalnih cestah. Nekatere od teh poškodb so tako hude, da so ceste praktično neprevozne. Tako je od predaje pomurske avtoceste v promet preteklo več kot leto in pol in v tem času poškodbe še niso bile sanirane. Na podlagi navedenega vas sprašujem: Kdaj bo končno prišlo do sanacije navedenih cest v Sloveniji, pravzaprav v zvezi s pomursko avtocesto? Ljudje so že tako ali tako utrpeli veliko škode, ko je bila ta avtocesta umeščena v program izgradnje avtoceste.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Spoštovani poslanec. Za poškodbe na državnih cestah, ki so deloma posledica prevozov materiala z gradbiščnimi tovornimi vozili, je predvidena določitev ukrepov in delitev stroškov sanacije med DRSC, to je našo direkcijo, in investitorjem gradnje, Darsom, in sicer skladno z metodologijo za določanje potrebnih ukrepov in delitev stroškov zaradi povečanega obsega gradbiščnih tovornih vozil na državnih cestah, ki jo je izdelal Omega Consult d.o.o. v letu 2008. Na področju izgradnje pomurske avtoceste, so bili skladno s to metodologijo obravnavani odseki, ki vam jih bom prebral, in sicer: G2: Petišovci-Lendava, R1: Rogoznica-Senarska, R2: Senarska-Lenart, R2: Dobrovnik-Renkovci, R2: Renkovci-Beltinci, R2: Bratonci-Križevci, R2: Videm-Senarska, R1: Križevci-Ljutomer, R2: Dobrovnik-rondo Dolga vas, R3: Renkovci-Črenšovci, R1: Vučja vas-Križevci, R1: Križevci in pa R2: Ptuj-Rogoznica. Podobno kot velja za pomurski krak so bili obravnavani tudi aktualni kraki dolenjskega dela. Časovni potek sanacije poškodovane državne ceste je odvisen od proračunskih sredstev upravljavca državnih cest in sredstev investitorja, ki gradi avtoceste, torej našega Darsa. V letošnjem letnem planu razvoja in obnavljanja avtocest, ki ga je sprejela Vlada in ga poslala v soglasje Državnemu zboru, na Državnem zboru še ni bil obravnavan, je za rehabilitacijo državnih cest, to je za sofinanciranje ukrepov, ki so potrebni zaradi povečanega obsega gradbiščnih tovornih vozil na državnih cestah predviden delež v Darsu v višini 5,6 milijonov evrov. Skladno z navedeno metodologijo so bili za obravnavane odseke pripravljeni tudi dogovori o sanaciji poškodovanih cest med upravljavcem državnih cest in investitorjem gradnje avtoceste, ki so v fazi podpisa. Po podpisu dogovorov in zagotovljenih finančnih sredstev bo možno določiti datum začetka sanacije cest. Lokalne ceste, poškodovane ob gradnji avtocest, je izvajalec del po končani gradnji dolžan sanirati, odpraviti poškodbe in na lokalni cestni infrastrukturi vzpostaviti stanje, kakršno je bilo pred začetkom del. V ta namen so bili tudi sklenjeni sporazumi med občino in izvajalci in sopodpisnik teh sporazumov je tudi Dars. Dars nas je obvestil, da je izvajalce del večkrat pisno pozval, da pristopijo k sanaciji lokalnih cest, ki jih je med gradnjo poškodoval. Za izpolnitev teh obveznosti ima Dars kot naročnik možnost unovčiti bančno garancijo za dobro izvedbo del in dela dati tretjemu, če ne bodo obveznosti izpolnjene. Sanacija se bo po pričakovanjih pričela v pomladanskih mesecih, ko bo vreme dopuščalo izvedbo omenjenih del.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala. Hvala za odgovor, gospod minister. Ampak kljub vsemu navedbe nekako ne držijo. Nekaj stvari se sigurno sanira, ampak mnogo stvari se ne sanira in niso odpravljene. Tukaj imam kar vrsto fotografij, tudi z dokazili, kjer SCT, kar je bilo predhodno mnogokrat rečeno, da dejansko so te ceste bile uničene že predhodno, pred izgradnjo avtoceste. In to so dejansko dokazila s tovornimi vozili teh izvajalcev SCT. V letu in pol ni prišlo do sanacij teh cest. Bilo je dejansko vloženega denarja 5,6 milijona evrov že za sanacije, kot ste sedaj dajali. Jaz ne vem, na katerem področju pa dejansko SCT ali izvajalci te izgradnje avtocest sploh sanirajo in delujejo. Jaz sem zelo vesel, da je SCT dejansko pridobil nove posle, kar smo prebrali v časopisu v teh dneh, ampak ne vem, ali s tem "izmiče" in bo pustil Sloveniji, te propadle ceste, ki so neprevozne ceste za državljane in državljanke in odšel na tuja tržišča? Kdaj boste unovčili, kot ste dejali, to bančno garancijo? Ali bo dejansko SCT institucija Dars? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Jaz bom vaša opozorila vzel skrajno resno iz preprostega razloga, ker dejstvo, da se zgradijo avtoceste in da se potem državne ceste pustijo v slabem stanju, je za mene kot ministra za promet nesprejemljivo. Tako bomo pristopili k zelo natančnemu nadzoru, kako to poteka, in bom vesel, če bova skupaj ugotovila čez nekaj mesecev, da so šle stvari v pravo smer. Če pa ne, bomo pa sprejeli za to potreben ukrep.
Hvala. Gospod Bezjak, imate proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala. Tako kot sem dejal, dejansko v veliko čast, veselje nam bo, če bodo dejansko državljanke in državljani zadovoljni ob tej sanaciji in bova lahko skupaj sodelovala in dejansko prečesala nedokončana dela, in da pridemo do rešitve. Kljub temu pa bi podal željo, da ta del obravnavamo v Državnem zboru, kar omogoča 246. člen, drugi odstavek, da bi napravili razpravo v Državnem zboru.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Bizjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za promet na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek, 26. marca 2010, v okviru glasovanj. Sedaj bo gospod Franc Pukšič postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, dr. Gjerkešu. Prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi. Tudi jaz bi bil vesel mogoče zaključnega nagovora mojega ministra za regionalno politiko in lokalno samoupravo, da bi si tudi on zaželel nekoliko več sodelovanja. Še bolj bi bil pa vesel, upam, da je slišal prej v odgovoru predsednika Vlade, da si celo predsednik Vlade sam želi. In minister, jaz bom dal to možnost danes, da bi razpravljali o operativnih programih tukaj v parlamentu in nekaterih postopkih, ki očitno ne tečejo. Zdaj končno tudi predsednik Vlade ugotavlja, da stvari ne tečejo. Vsekakor bi bilo tudi treba in pomembno obvestiti poslance, kaj se dogaja s pripravo za naslednje obdobje 2013-2020. No, pa gremo na to, o čemer vas bom danes tukaj spraševal. Torej na SVRL že več kot eno leto govorite o poenostavitvah. Na vsakem dogodku, ki se zgodi oziroma v skoraj vsaki izjavi za javnost to pravzaprav ponavljate kot lajlo tako vi kot vaši uradniki, in sicer uvedli smo avanse, DDV kot upravičen strošek, poenostavili kontrole, navodila in tako dalje. Minister, na terenu tega ne čutimo. Ravno nasprotno. Pa naj vam torej postavim nekaj vprašanj. Ali je to poenostavitev, da so občine od avgusta 2009 pa do februarja 2010, torej v pol leta so štirikrat izpolnjevale tako imenovane projekte liste in ostalo dokumentacijo ter na ta način SVRL obveščale, katere projekte bodo prijavile na naslednji razpis SVRL in v kakšnih finančnih okvirih? Na koncu seveda nihče teh stvari ni niti pogledal, ampak je bil prvi razpisni rok za oddajo vlog enostavno preklican, pa še to po izteku roka, ki je bil zapisan v razpisni dokumentaciji. Tako se seveda človek sprašuje, ali je bilo to sploh legalno početje ministrstva oziroma službe Vlade za lokalno samoupravo. Sprašujem se: Kje je tu Računsko sodišče, da bi to preprečilo, da do tega ne bi prihajalo? Kaj sedaj počnemo v občinah ravno v teh dneh, ker je naslednji rok v petek, 26. marca? Ponovno izpolnjujemo projektne liste in jih usklajujemo z vlogami, ki smo jih oddali 26. februarja in sredi marca dobili nazaj neodprte in nepregledane. To, spoštovani minister, ni poenostavitev, ampak je birokracija, ki je še nismo videli. Včasih se že sprašujemo: Ali so vaši uradniki resnično tako nerodni in nesposobni, da ne znajo predvideti niti enega koraka, ali pa gre za politično nagajanje?
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci. Gospod Pukšič, zahvaljujem se vam še za vrsto nadaljnjih vprašanj glede javnega poziva, s katerim mi omogočate, da obveščam ta visoki zbor o naporih, ki jih vlagajo moji sodelavci, in o rezultatih, ki jih na ta način dosegamo. Kdo tukaj ponavlja kot lajna eno in isto zadevo, bi lahko debatirali. Jaz se bom osredotočil na dejstva glede javnega poziva in na ta način odgovoril tudi na vaša vprašanja, ki jih sicer niste eksplicitno navedli zdaj v vašem nagovoru, ste jih pa posredovali. Veste, da je s 1. januarjem 2010 stopila v veljavo uredba o dodeljevanju regionalnih spodbud. To je bila pravna podlaga za razpis javnega poziva oziroma tako imenovanega petega javnega razpisa, govorimo pa o javnem pozivu. Ta uredba je bila potrebna zato, da smo uredili pravne podlage, da ne bi prišlo, tukaj pa bom ponavljal, spet do podobnih težav, kot je prišlo pri prvih štirih razpisih, ki so jih tri revizije ugotovile; dve Računskega sodišča, eno Urada za nadzor proračuna. In v tej uredbi je eksplicitno navedeno, da je dodeljevanje regionalnih spodbud po tej uredbi dvofazni postopek. In tega postopka oziroma tega procesa si očitno subjekti regionalnega razvoja niso dobro prebrali. Prva faza je povabilo subjektov k izstavitvi izvedbenega načrta, v drugi fazi, ko subjekti regionalnega razvoja dobijo mnenje SVLRJ-a na podlagi strokovnega mnenja zunanjega evalvatorja, pa poziv prijaviteljem za vložitev vlog, torej občinam. Izvedbeni načrti potemtakem morajo biti potrjeni in sprejeti. Mi smo jih v decembru 2009 in v januarju 2010 obvestili, povabili subjekte regionalnega razvoja, predvsem predstavnike regionalnih razvojnih agencij in predstavnike svetov regij na sestanek, kjer smo jim podrobno pojasnili nov postopek in jih pozvali k predložitvi dodatne dokumentacije do 15. januarja 2010. Po tem, torej 29. januarja 2009, je bil objavljen javni poziv, o katerem se danes pogovarjamo in kljub našemu pozivu so bile dopolnitve izvedbenega načrtov posredovane po 15. januarju 2010, nekatere celo v februarju oziroma celo proti koncu februarja 2010. Torej je bilo jasno, da mi nismo mogli, niti zunanji evalvator v enem ali dveh dnevih izdelati mnenja in ga posredovati tem subjektom, da dopolnijo vloge, kakor to predvideva uredba o dodeljevanju regionalnih spodbud. Stanje je sedaj takšno, da smo uskladili deset od dvanajstih izvedbenih načrtov v času od 8. 3. do 23. 3.,pri tem so sodelavci vsakodnevno komunicirali z regionalnimi razvojnimi agencijami, s predstavniki svetov regij, da bi bil postopek pravočasen in bi lahko vse občine vložile svoje projekte v marčevskem roku. In nismo izkoriščali osemdnevnega roka za poziv in osemdnevni rok za odgovor. Zdaj sledi vsebinski pregled vlog v medresorski komisiji, ki ima spet zakonsko določenih šestdeset dni. Šestdeset dni je seveda skrajni rok, upam, da ga ne bodo izkoristili. Moje navodilo medresorski komisiji bo, da ga ne izkoristijo, vendar je to težko napovedovati, saj je odvisno od števila vlog in od pripravljenosti vlog, predvsem o potrebnih dopolnitvah, kjer bomo pozivali občine, da jih dopolnijo. Hvala.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Minister, o rezultatih, ki jih ministrstvo dosega, bomo govorili kdaj drugič. In to, prvič, ko bodo vrnjena sredstva iz evropskega proračuna v Republiko Slovenijo in naslednjič, ko bodo razpisana tudi vsa sredstva, ki so na razpolago. In nepojmljivo je, glede na to, da smo že 31. 8. lansko leto morali oddati projekte, torej prioriteto projektov, da kljub vsemu in glede na to, da ste napovedovali, koliko sredstev bo leta 2009 razpisanih, da se v ta razpis niso dodali tudi ostanki sredstev. Nelogično je, na kar vas opozarjamo že vseskozi, da ni razpisa tudi za leto 2013. Sprašujem vas danes tukaj, rekli ste sicer že, da boste predlagali, da ne bo 60 dnevni rok: Ali boste rok skrajšali? Sprašujem pa vas, ker sem tudi pisno postavil vprašanje, pa ni bilo odgovora: Ali boste tudi spremenili rok za oddajo v situaciji 30. september? Minister, razpisa v občinah ne smemo podpisati, torej izbrati niti izvajalca, tako piše v vašem razpisu. Vsaj možnost nam dajte, da izvajalce izberemo, da tečejo pritožbeni roki, potem pa, ker imate na tej seji ZIPRO odprt, predlagajte z amandmajem, da bomo situacije dali ne 30. 9., ampak 30. 10. ali pa 11., tako da bomo lahko sploh to opravili in počrpali ta sredstva. Držati se moramo namreč 79. člena zakona o javnih naročilih.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Hvala za dodatno vprašanje. Kar se tiče podaljšanja roka za oddajo zahtevkov za izplačilo, so določeni vzorci pogodbe in se ne more spreminjati. To je bilo pojasnjeno tudi s strani Računskega sodišča pri reviziji zaključnega računa proračuna za leto 2008. Kar pa se tiče kratkih rokov oziroma možnosti občin, da svoje projekte izvede še letos, bi povedal tole. Javni poziv je poziv za dodeljevanje sredstev v treh letih, 2010-2012. Ko smo pregledovali izvedbene načrte, smo ugotovili, da v določeni meri projekti niso bili realno načrtovani in da občine glede na stopnjo pripravljenosti projektov, torej zahtevana gradbena dovoljenja, izdelavo projektne in investicijske dokumentacije so v določenem delu preoptimistične. Rok za oddajo teh projektov je tri leta in občine so primorane načrtovati koriščenje teh sredstev v letu 2010. Bi pa povedal, da kljub temu, da ne pristajamo na to, da je SVRL krivec za to zamudo, kakor poskušate navesti, ampak bom žogico vrgel predvsem na regionalne razvojne agencije in na druge subjekte regionalnega razvoja, ki si enostavno niso dobro prebrali uredbe in kljub kratkemu času niso opravili domače naloge, zato bom dejansko predlagal medresorski komisiji zelo resno, da ne izkoristi šestdesetdnevnega roka in da na ta način kompenzira na nek način teh mesec dni, ko občine niso mogle oddajati vlog, torej na februarski rok, ampak ga bodo zdaj v večini regij, jaz upam, da v vseh, če še v teh dneh izpolnita vse pogoje preostali dve regiji, ki še nista, lahko na nek način marca vložita vlogo in bo rok enak, kot je bil znan že leta 2009. Hvala.
Hvala. Imate proceduralni predlog gospod Pukšič. Izvolite.
Ja, res, žogico je treba vrniti regionalnim razvojnim agencijam in občinam. Torej občine ste krive in regionalne razvojne agencije, vsi skupaj ste krivi, ker ste se držali. Glede na to, da je bila nova uredba, ki je, jasno, ni mogoče sprejeti čez noč, zakaj o novi uredbi nismo bili že prej obveščeni in že v mesecu septembru, ker je bil rok za izdajo izvedbenih načrtov 30. september. Minister, saj niste to vi krivi, ampak tisti vaši, ki so tako dobri in specialno usposobljeni, so vedeli, da se je nekaj dogajalo. Govorite zelo na splošno, ampak tam, kjer so gradbena dovoljenja, kjer je v izvedbenem načrtu program, da se izvede iz občinskega proračuna in vse ostalo, minister, ne bo se dalo narediti, ker nam ne dovolite izbrati niti izvajalca, da bi ga lahko vsaj izbrali, podpisali pogodbo, ko dobimo sklep. Ampak vsaj izbrati nam ga dovolite! V razpisu nam tega ne dovolite. Potem govorite, da je bilo v treh revizijah ne vem kaj vse ugotovljeno in narobe. Evropa ni rekla niti za eno stvar, da je karkoli narobe. Res pa je, da smo v tej državi bolj papeški od papeža, bistveno, večkrat, kot bi bilo to potrebno. Jaz sicer ne razumem, kako je to. Torej pristojni organ so regije, ki lahko odločajo o razvojnih prioritetah regij. To je bilo tudi spogajano z evropsko skupnostjo. Sedaj pa v pozivu piše, da bodo to pregledovali nekaki zunanji, ne vem, ocenjevalci in tako dalje. Veste, bojimo se, da bodo ti zunanji ocenjevalci, ki bodo pregledovali, tisti, ki so mogoče tudi bili vpeti v same programe. Nekateri so celo danes v službah na ministrstvu. Nekateri so celo včasih hoteli med upravičene stroške vključevati tudi nekatere aktivnosti, ki se jim reče pogostitev športnikov. Lepo vas prosim! Danes so pa veliki strokovnjaki na SVRL. Zaradi tega in zaradi marsičesa, kar se tu ne dogaja dobro, na kar smo tudi že opozarjali na izredni seji, predlagam, da v skladu s tem 246. členom Poslovnika naredimo razpravo. Predsednik Vlade je tudi rekel, da bi bilo dobro, in bi bilo res dobro, da to razpravo naredimo.
Hvala. O predlogu poslanca gospoda Pukšiča, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za lokalno samoupravo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v petek 26. marca 2010, v okviru glasovanj. Sedaj bo mag. Julijana Bizjak Mlakar postavila poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve dr. Svetliku. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani ministri, spoštovani poslanci, spoštovana poslanka, spoštovani dr. Svetlik. Vprašanje, ki vam jih danes zastavljam, so postavili občani in občanke, ki so prišli v mojo poslansko pisarno v Kamniku. Prvo vprašanje se nanaša na osebe, ki so delale dalj časa, kot znaša polna pokojninska doba. Pri odmeri pokojnine se jim namreč upošteva le polna pokojninska doba. Tako so na primer nekatere ženske delale 40 let, v pokojnini, ki jo prejemajo, pa je upoštevanih le 35 let polne delovne dobe. Ker te upokojenke in upokojenci dobivajo enake pokojnine kot tiste oziroma tisti upokojenci, ki so delali polno delovno dobo, se počutijo prikrajšane. Zato vas spoštovani gospod minister sprašujem: Ali bi se po predlogih pokojninske reforme, ki jo pripravljate, sedanjim upokojencev v pokojnini upoštevala tudi leta delovne dobe nad polno delovno dobo? In drugič vas sprašujem o rezultatih dela medresorske skupine na področju odprave problema neplačevanja plač in socialnih ter zdravstvenih prispevkov. Skupina je bila oblikovana po sklepih Vlade Republike Slovenije, z dne 29. 10. 2009. Da bo ta skupina pripravila tudi rešitve za navedeni problem, je zapisala Vlada 13. novembra 2009 v svojem odgovoru na poslansko pobudo, ki sva jo Vladi oktobra 2009 podala s poslancem Andrejem Magajno. Od tedaj je minilo 5 mesecev, obseg problemov neplačevanja plač in prispevkov pa se je v tem času še povečal. O nekaterih kratkoročnih načrtih, delno tudi v dolgoročnih, je danes nekaj spregovoril tudi predsednik Vlade. Ali bi bilo možno izvedeti še kaj več o tem, saj gre za problem, zaradi katerega je prizadetih veliko ljudi? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana gospa poslanka, poslanke in poslanci. Na to vprašanje lahko odgovorim tako. Po veljavnem pokojninskem zakonu že obstaja možnost, da posamezniki, ki delajo nad polno delovno dobo ali nad polno starostjo dobijo ustrezne bonitete. Te bonitete pa so omejene na največ 7,2% višjo pokojnino, tako da je ta možnost že dana. Vprašanje, ki tukaj nastopa, pa je, ker ne vemo bolj natančno za konkretne primere, ali so posamezniki, ki so to vprašanje postavili, bili upokojeni po veljavnem pokojninskem zakonu ali po morda katerem prejšnjem, kjer je bila polna pokojninska doba drugače opredeljena. Če so bile po prejšnjem, je situacija spet drugačna, in bom k njej prešel na koncu. V skladu s predlogom novega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki smo ga danes predstavili javnosti, naj bi zavarovanec pridobil pravico do starostne pokojnine pri starosti 65 let, moški, in 63 let, ženske, če je dopolnil najmanj 15 let zavarovalne dobe. Za zavarovanca, ki je dopolnil najmanj 40 let pokojninske dobe, moški, oziroma 38 let pokojninske dobe, ženska, bo starost za pridobitev pravice do starostne pokojnine v obdobju od 2011 do 2016 postopno naraščala, in sicer vsako leto za eno leto, medtem ko pokojninska doba ostaja nespremenjena, kot lahko vidite iz te informacije. Se pravi, ostaja 40 let za moške in 38 let za ženske. Zavarovanec, ki je vstopil v obvezno zavarovanje pred dopolnitvijo 20. leta starosti, bo pridobil pravico do starostne pokojnine, torej starostne in ne predčasne, ko bo dopolnil starost 60 let in bo imel 44 let pokojninske dobe, moški, oziroma 58 let starosti in 42 let pokojninske dobe ženske. S predlogom novega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju se uvaja tudi institut predčasne pokojnine, kot sem ga že navedel, ki ga zdaj veljavni zakon ne pozna. Zavarovanec naj bi tako pridobil pravico do predčasne pokojnine pri starosti 60 let. Zavarovancu, ki bi izpolnil pogoje za pridobitev pravice do predčasne pokojnine in ostal v zavarovanju, bi se lahko - in to je zdaj odgovor na konkretno vprašanje - mesečno izplačevalo 20% predčasne pokojnine do dopolnitve 65 let za moške oziroma 63 let za ženske. Če pa zavarovanec ob izpolnitvi pogojev za predčasno pokojnino ne bi uporabil možnosti iz prejšnje navedbe, se pravi možnosti te 20% predčasne pokojnine in bi ostal v zavarovanju, bi se predčasna pokojnina odmerjala glede na dopolnjeno pokojninsko dobo in povečala 0,3% za vsak mesec, ko bi delal nad dobo, ko izpolni pogoje za predčasno pokojnino. In seveda bi se to povečevalo do enake starosti, kot je to za polno pokojnino določeno. Seveda pa zavarovancu, ki bo uveljavil predčasno pokojnino, se bo pokojnina odmerjala glede na dopolnjeno pokojninsko dobo, zmanjšala za 0,3% za vsak mesec, ki mu bo manjkal do te polne starosti. Če poskušam povzeti. Novi zakon predvideva te možnosti za nove upokojence. V položaj sedanjih upokojencev pa novi zakon ne bo posegal in ne more posegati, ker bi šlo za zelo kompleksno situacijo, ki pa je praktično neobvladljiva. Tukaj gre celo za upokojence, ki so se upokojili, kot se da razbrati iz zakona, ki je veljal pred obstoječim. Tako te namere zakonodajalec zdaj nima. Prav tako naj povem, da bodo po obstoječem zakonu upokojeni vsi, ki že izpolnjujejo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]danes pogoje za upokojitev in ki jih bodo izpolnili do konca tega leta, dokler novi zakon ne bo začel veljati.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Ja, bi prosila še odgovor na drugo vprašanje. Bi pa pri tem prvem pa vseeno apelirala da morda bi se vseeno razmislilo, ker gre za velike razlike, da bi se vseeno pogledalo, kaj se da narediti pri teh upokojencih, ki so delali tudi pet let dlje, kot ostali, in ne bodo obravnavani na ta način, kot bodo obravnavani upokojenci, ki se bodo zdaj upokojevali. In še v zvezi s tem delom medresorske skupine bi prosila. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Če najprej povem o drugem vprašanju, se moram opravičiti, ker naše ministrstvo ni pristojno za delo te komisije. Za to je pristojno Ministrstvo za finance. Kot ste lahko razbrali, je bilo nekaj informacij že posredovanih s strani predsednika Vlade. Tudi vprašanje, ki ga je nameravala gospa poslanka Jerajeva postaviti, smo preusmerili na to ministrstvo, tako da bi prosil, da se obrnete na pristojne na tem ministrstvu. Moram pa še dodati, da je zelo težko za nazaj posegati v pravice upokojencev, ki so jim bile, kot rečeno, po starejši zakonodaji že dodeljene v skladu s takratnimi pogoji in to ustvarja lahko tudi neenakopraven položaj za vse tiste, ki so se potem kasneje upokojili. Tako da te prakse zaenkrat ne poznamo, lahko pa proučimo te možnosti. Moram pa dodati, da je bila pokojninska osnova prav gotovo pri tistih, ki so delali dlje, višja, tako da ni v celoti točno, da bi bili zaradi tega prikrajšani. Če so delali več časa, potem je to vendarle ne v smislu bonusa, ampak v smislu višje pokojninske osnove upoštevano.
Gospod Milan Čadež bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor dr. Žarniću ter ministru za promet dr. Vlačiču.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani prisotni ministri, spoštovani gospod Žarnić. Mogoče za uvod samo nekaj besed glede umeščanja četrte razvojne osi v prostor. Že v letu 2006 je bila sklicana prva prostorska konferenca z namenom, da bi se pridobila in uskladila priporočila, usmeritve in tudi interesi lokalnega okolja, gospodarstva in ostalih interesnih združenj. V letu 2007 je bila predstavitev oziroma seznanitev več variant, sever in ena varianta jug obema občinama, to je občinama Gorenja vas, Poljane in pa občini Cerkno s strani pripravljavcev. Prednost je dobila varianta jug s posegom v dolino Kopačnice, kar pa je nekako za občino Gorenja vas najtežje sprejemljivo. Meseca junija istega leta je bil s strani občine Gorenja vas, Poljane podan predlog o povezavi Poljanske doline z dolino Idrijce. Potem pa je tudi sledil sklep občinskega sveta občine Gorenja vas, Poljane, da se nadaljuje samo v tej smeri po povezavi obeh dolin in da se nasprotuje grobemu posegu v dolino Kopačnice. V začetku leta 2008 glede na potek dogodkov v teh dveh letih se je na občini Gorenja vas poznalo, da ta projekt poteka počasi, zato smo dali predlog na Ministrstvo za promet, da bi se obvoznica Gorenja vas ločila od celotnega projekta, to je povezavi Hotavlje-Cerkno z obvoznico Gorenja vas-Poljane. V letu 2008, meseca julija je bila na Ministrstvu za okolje in prostor s strani stroke občinama Cerkno in Gorenja vas, Poljane predstavljena najustreznejša povezava in tudi najprimernejša, to pa je varianta jug. S strani občin Gorenja vas, Poljane, je bila ta pobuda pozdravljena pozitivno, smo pa opozorili, da pa razpolagamo s sklepom občinskega sveta za leto 2007.
Hvala. Dr. Žarnić izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani gospod poslanec. 4. razvojna os je prometna povezava, ki povezuje zgornje in srednje Posočje s centrom Slovenije, na zahodu pa se navezuje na sosednjo Italijo. Prvi krak 4. razvojne osi poteka od Želina na Cerkno in Škofjo Loko proti Ljubljani, drugi pa od Želina preko Idrije in Logatca do avtoceste A1. Ključne ukrepe na 4. razvojni osi predstavljajo obvoznice naselij Škofja Loka, Gorenja vas, Tolmin in Logatec ter novogradnja ceste na odseku Cerkno, Hotavlje, za katere v skladu z ZPN načrt pripravljajo ustrezni prostorski akti. Z ostalimi predvidenimi ukrepi se bo izboljšalo stanje vozišč na osi s širitvami vozišča in povečanim radijem pa se bodo odpravile geometrijske slabosti. Sanirali se bodo nekateri objekti in zidovi ter izboljšala prometna varnost. Priprava vseh prostorskih aktov, s katerimi se posamezni ukrepi na 4. razvojni osi umeščajo v prostor, poteka brez motenj. Javne razgrnitve se predvidevajo za letošnje leto in delno naslednje leto, sprejetje prostorskih aktov najkasneje do leta 2013 in gradnja v letih 2014, 2015. Je mogoče z moje strani dovolj pa da potem minister za promet še odgovori? Hvala.
Minister za promet dr. Vlačič, izvolite.
Zdaj moram reči, da je bilo vprašanje precej drugačno, kot sem ga jaz dobil pisno. Jaz imam tukaj termine, kar je bilo v osnovi. Terminski plan, torej sledeče aktivnosti se izvajajo ta trenutek na 4. razvojni osi: posodobitev odseka Jeprca-Zminec-Želin, kot je bilo povedano, na katerem so projekti gradnje obvoznice Škofje Loke v teku, obvoznica Gorenja vas - Cerkno - Hotavlje je v fazi umeščanja, posodobitev odseka Želin-Peršeti-Kobarid-mednarodni mejni prehod Robič, na katerem so projekti obveznice Tolmin, rekonstrukcija ceste G2/102, Bača-Dolenja Trebuša je v fazi umeščanja v prostor. Sanacija brežine pod Ključem z galerijo je v izgradnji, za rekonstrukcijo G2/102 Dolenja Trebuša-Želin, krožišče v Kobaridu pa je PZI izdelan, pričetek izvedbe 2010/2011. Posodobitev odseka Želin-Idrija-Logatec, na katerem so projekti obvoznic Spodnja Idrija-Godovič-Hotedršica odsek Kalce in Logatec, izdelane so študije variant. Terminski plani izvedbe projektov predvidevajo javne razgrnitve v letih 2010 in 2011. Sprejem prostorskih aktov 2013, gradnja 2014, 2015. Za vse zgoraj navedene projekte, razen za Želin-Logatec, je predvideno črpanje evropskih sredstev. Če bi prišlo do zakasnitve projektov, bo treba zagotoviti sredstva v proračunu Republike Slovenije.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala za odgovor. Vse je resnica, kar se tiče obvoznic. Zanima me pa konkretno: Kako je s traso Hotavlje-Cerkno. Glede na to, da mi je vaš kolega gospod Žarnić pred vami na seji 16. 11. lanskega leta dal zagotovilo, da bo v teh dneh zaključena študija in podan nov predlog najustreznejše variante, ki bo potem lahko tudi osnova za pripravo idejnega projekta, ki bo moral še v recenzijo, in pa, da se bo predvidoma zaključila v lanskem letu. Potem sem pa tudi razumel, da je problem umeščanja, kajti zakonska podlaga je slaba, in tudi zagotovil mi je, da je predlog zakona o linijskih objektih, to se pravi o umeščanju cestne in ostale infrastrukture, pripravljen, napisan in znotraj ministrstva usklajen in tudi večinoma z drugimi resorji, tako bo šel zakon tudi v kratkem v medresorsko usklajevanje, potem pa na Vlado. Računam, da ga bo Vlada sprejela do konca lanskega leta. Glede na to, prosim za odgovor, ker smo pa opazili letošnje leto, da je četrta razvojna os predlagana za črtanje za izgradnjo cestnega prometnega omrežja. Hvala.
Hvala. Kdo? Gospod Vlačič, boste vi? Izvolite.
Jaz bom najprej. Predlagana je, jaz bom pa kot minister nasprotoval temu črtanju. To lahko tukaj javno povem, pa si lahko zapišete, pa če želite, da ponovim, da me lahko posnamete, bom to naredil še enkrat, ker mislim, da to ne bi bila pravilna odločitev, tako da to je moje zagotovilo kot ministra.
Hvala. Gospod Žarnić, izvolite.
Hvala. Samo za mali lapsus. Lansko leto jaz še nisem bil minister. Hvala lepa.
Hvala. Gospod dr. Peter Verlič bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču, prosim.
Hvala lepa. Ta zadnji odgovor ministra za promet dr. Vlačiča, da bo nasprotoval črtanju razvojnih osi, nas seveda zelo veseli, ker je nastalo tukaj kar precej zmede. Najprej smo bili, to moram reči, kot predlagatelji Zakona o prioritetni gradnji odsekov javnih cest, med katerimi smo predlagali nekatere nove prometne osi, kar nekoliko neprijetno presenečeni, da je koalicija pravzaprav bila proti črtanju novih razvojnih osi, ki so za razvoj Slovenije zelo pomembne. Med njimi je bila predlagana tudi tako imenovana peta razvojna os, ki mislim, da si za ustrezno umestitev notranjske regije več kot zasluži pozornost, da se jo umesti tudi v širitev načrta resolucije o nacionalnih razvojnih projektih. Gre za os, za povezavo med Uncem in Žlebičem, torej za ta koridor, ki se pri odcepu od primorske avtoceste nadaljuje po Notranjski mimo Rakeka, Cerknice, Blok, Sodražice in se potem naveže na 3.a razvojno os pri Žlebiču. Na tej peti razvojni osi, če jo tako poimenujemo, je tudi odcep proti Loški dolini in pa Loškem Potoku. Mislim, da je ta koridor, ta peta razvojna os, že sedaj se namreč vidi, da je precej tovornega prometa, ki gre od Kočevske proti Primorski mimo Notranjske in obratno, zato bi ta povezava lahko bila lepa povezava južnega dela Slovenije, ki bi se od četrte razvojne osi pri Kobaridu, mimo Idrije in Logatca potem preko Notranjske preko te pete razvojne osi navezal na Kočevsko. Ni treba posebej razlagati, da ta cesta po našem prepričanju že sedaj zahteva kar precej posodobitev. Če pa bi ji dali ustrezen status tudi znotraj resolucije o nacionalnih razvojnih projektih, pa mislim, da bi tudi bil to prispevek k regionalizaciji Slovenije. Zanima me: Kako vi ocenjujete ta projekt pete razvojne osi in kaj bi konkretno storili za realizacijo tega projekta? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Najprej moram ugotoviti, da v dokumentih Republike Slovenije pete razvojne osi ni. Prva pa druga sta del križa, potem je pa tretja, ki jo poznate, od severa do juga, pa je tretja A, ki jo tudi poznate, pa je četrta in zdaj pete pravzaprav ta trenutek ni. Zato bi bilo mogoče nekoliko prezgodaj, da bi kot minister za promet vam že danes odgovoril na vprašanje, ali se mi zdi podpreti ta projekt ali ne. Lahko povem, da poznate te številke dobro. Slovenija ima okoli 600 km avtocest, ima 6000 km državnih cest in še precej več kilometrov lokalnih cest in ob danes sprejetem predpisu v železniški infrastrukturi imamo približno 1200 km železniških tirov, zato je moja želja, da bi le začeli razmišljati o zelo velikem pomenu cest, tudi o tem, da bi poskušali državljane Republike Slovenije prepričati, da bi čim več uporabljali javni potniški prevoz. Da bi maksima ne bila več samo izgradnja cest. To je moja želja kot ministra za promet, da bi javni potniški prevoz ne uporabljali samo tisti, ki nimajo avtomobila ali pa ki ne morejo ali pa ne smejo voziti ali pa tisti, ki so mlajši od 18 let ali pa tisti, ki so starejši, pa zaradi tega ne smejo, ali pa tisti, ki zaradi svojih gmotnih razmer ne morejo. Da bi pravzaprav začeli razmišljati o javnem potniškem prometu, ne samo o novih cestnih povezavah. Lahko pa vam podam stanje na projektih iz načrta razvojnih programov naše direkcije na območju Unec-Cerknica-Bloška Polica-Sodražica-Žlebič. Na projektu počivališče Unec, na odseku 1115, poteka postopek pridobivanja zemljišč, gradnja je predvidena v letu 2012/2013. Na projektu rekonstrukcije mostu čez Martinščino v Martinjaku, na odseku 1118, je projektna dokumentacija v postopku recenzije. Gradnja je predvidena v letu 2012/2013. Projekt ureditev Bločice na odseku 1118 je v zaključni fazi. Projekt je obsegal ureditev ceste z izgradnjo enostranskega hodnika za pešce v dolžini 800 metrov. V letu 2008 je bil podpisan sporazum o sofinanciranju z občino Cerknica. Na podlagi sklenjene pogodbe za izvedbo del so se dela pričela septembra 2008 in so bila vključno z dodatno naročenimi deli končana leta 2009. V teku je priprava za pregled izvedenih del. S projektom ureditve ceste skozi Novo vas, na odseku 1119 se načrtuje 900 metrov odseka skozi Novo vas. Urejeni bodo pločniki, javna osvetljava in urejeno križišče s cesto R3-748/2412, sofinancer je občina Bloke. V letu 2010 bodo izdelani idejni projekti ureditve. Na projektu preplastitev Sodražica-Nova vas, na odseku 1119, je bila v letu 2008 izdelana projektna dokumentacija za preplastitev kilometer dolgega odseka. Zaradi izredno poškodovanega odseka tega ni bilo mogoče izvesti s klasično preplastitvijo, zato je bila predlagana reciklaža. Ker sredstev za celotni odsek ni bilo dovolj, je bila konec avgusta 2008 izvedena preplastitev odseka v dolžini 280 metrov, v letu 2009 pa izgradnja preostalega odseka. Na projektu preplastitev Unec-Žlebič je stanje sledeče. Regionalna cesta R1-212 ima na odseku 1119 na več delih slabo vozno površino. Preplastitev ceste med Žimaricami in Sodražico, to je med kilometrom 14,6 do kilometra 16,135 je bila izvedena v letu 2008. Projekt skozi Žimarice na odseku 1119 v dolžini 800 metrov se bo izvajal v sklopu izgradnje kanalizacije. Projektno dokumentacijo pločnika in javne razsvetljave je naročila občina. Direkcija Republike Slovenije za ceste bo v letošnjem letu naročila dopolnitev projektne dokumentacije s cestnim delom. Za projekt ureditev skozi Sodražico je na podlagi izdelanega idejnega projekta, izdelana investicijska dokumentacija. Na projektu rekonstrukcije Sodražica-Žlebič, na odseku 1120, je gradnja druge in tretje etape končana. Gradnja prve etape se je že pričela, v gradnji so podporni zidovi, objekt bo predvidoma zaključen v maju. Vsekakor si bom prizadeval, da bodo ti načrtovani projekti iz sprejetega načrta razvojnih programov tudi realizirani.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Spoštovani minister, hvala. Precej izčrpno ste prebrali projekte, ki so zdaj na tem odseku, jaz bom kar rekel pete razvojne osi, to je med Uncem in Žlebičem, v teku. Ne vem pa, sicer sem pozorno poslušal, vendar pa, jaz sem prepričan, da ste se že peljali po tej cesti skozi Rakek, Cerknico in najbrž poznate problem, da je treba urediti tako obvoznico mimo Rakeka kot tudi obvoznico mimo Cerknice, da si verjetno obvoznico zasluži tudi Sodražica. In to bi bilo veliko lažje, če bi bil ta projekt umeščen kot peta razvojna os v resolucijo o nacionalnih razvojnih projektih. To je bil tudi namen takrat vlade, da so regije ustrezno tudi razvojno podprte. Ne gre samo za cesto, gre tudi razvoj, ki bi ga taka razvojna os celi regiji, kot je Notranjska, prinesla. Če župani s teh območij poslušajo, najbrž niso preveč zadovoljni, ker nekako oklevate, ker bi takoj rekli, zakaj sta si pa zaslužili višji status tretja pa četrta os. Morda tretja zato, ker od tam prihaja župan Kočevja. Naj tudi povem, da je župan Cerknice kandidiral na listi SD, tako da bo gotovo zlobiral za ta projekt. Mimogrede, ko ste podprli javni potniški promet se zelo strinjam z vami, vendar v odgovoru, ki sem ga naslovil na vas, vam povem, da recimo od Blok do Ljubljane je dnevno en avtobus, ki niti ne pelje do Ljubljane, ampak do Postojne. Tam sem vas tudi vprašal, kaj bi storili še več, pa je bil odgovor, da je zaenkrat to vse. Pogum tudi na tem področju, da bo več vsaj avtobusov iz teh koncev proti Ljubljani.
Hvala. Gospod minister? Ne želite. Sedaj bo gospod Ivan Grill postavil poslansko vprašanje ministru za promet dr. Vlačiču.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister. Danes dopoldan smo v razpravi na temo iz vašega resorja omenili, da nastajajo zelo visoki stroški tudi v podjetju Dars, ki je v državni lasti. Ravno zato me zelo preseneča informacija, ki je bila pred dnevi s strani medijev tudi objavljena, da je v zadnjem času moč zaslediti preko 20 novih zaposlitev v podjetju Dars in tudi nasploh da se obnašajo neracionalno, predvsem glede uporabe poslovnih prostorov. Poslovne prostore in tudi sedež imajo v Celju. Tam imajo tudi poslovne prostore, ki služijo predvsem arhiviranju, medtem ko je velika večina zaposlenih v podjetju Dars v Ljubljani in predpostavljam, da imajo v najemu poslovne prostore, za katere plačujejo lahko visoke najemnine. V zvezi s tem me zanima: Ali mi lahko navedete, koliko je zaposlenih v podjetju Dars, predvsem koliko je bilo na novo zaposlenih v vašem mandatu? Koliko znašajo skupni stroški vseh najemnin, ki jih podjetje Dars plačuje za svoje poslovanje? Kakšna je vizija poslovanja tega podjetja za naprej? Preseneča me, da se resnično ravno v tem času, ko se soočamo s številnimi težavami, z recesijo, ko bi bilo treba predvsem na tem področju poslovati bistveno bolj racionalno, da se gleda na te stroške in zmanjšuje število zaposlenih predvsem z naravno fluktuacijo, tukaj pa smo sedaj priča novim povečavam. Predvsem pa mogoče tudi glede na informacije oziroma tudi dejstvo, da je predvidena novogradnja novih cestnih odsekov bistveno manjša kot v preteklih letih. Vsi ti podatki kažejo, da je očitno tukaj to poslovanje neracionalno. Zato me zanima: Ali mi lahko sporočite, kakšna je ta slika sedaj? Kako načrtujete,da naj bi se to poslovanje odvijalo v prihodnosti? Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Konec leta 2008 je bilo v Darsu zaposlenih 1.244 delavcev, konec leta 2009 pa 6 delavcev več. Od šestih delavcev, kolikor je povečanje, so bili trije zaposleni na področju pravnih zadev, organizacije in kadrov, 2 na področju financ in marketinga in eden na področju novogradenj. Izobrazbena struktura je sicer nizka. Največ je zaposlenih s IV. stopnjo izobrazbe, in sicer polovica zaposlenih. Delajo predvsem na področju vzdrževanja. Druga velika skupina s V. stopnjo izobrazbe predstavlja 33% zaposlenih. Tukaj je največja skupina zaposlenih na področju za izvedbo cestninjenja ter prav tako na področju združevanja. Zaposleni s VII. stopnjo izobrazbe predstavljajo 12% zaposlenih. V letošnjem letu je planirano povečanje števila zaposlenih v Darsu za 9, pri čemer se bo na novo zaposlovalo predvsem na področju vzdrževanja, in sicer 78% novih zaposlitev s IV. stopnjo izobrazbe. V letu 2010 bodo v okviru strokovnih služb na novo zaposlili le dva delavca s VII. stopnjo izobrazbe, v informacijski tehnologiji in v pravni službi. Dodatno zaposlovanje na področju vzdrževanja je potrebno zaradi povečanega obsega dela v povezavi z novimi avtocestnimi odseki in združevanji le-teh. Kar se tiče stroškov najema. Mesečni strošek najema poslovnih prostorov v Ljubljani, skupaj s stroški ogrevanja električne energije, varovanja, čiščenja, vzdrževanja in parkirnih prostorov znašajo 57.246 evrov z DDV. Skupna površina je 2.910 metrov. V ostalih krajih po Sloveniji Dars nima najetih poslovnih prostorov. Skupna površina v Celju, ki so v lasti Dars, je 1.600 kvadratnih metrov, polovica se, tako kot ste pravilno ugotovili, nanaša na arhivski prostor, in sicer na centralni, tehnični in poslovni arhiv družbe, ki ga je treba še dodatno razširiti. V stavbi v Celju dela trenutno 11 oseb, ki so v skladu z aktom organizacije in sistemizacije sistemizirani v svetovalca uprave, dva direktorja projektov, tri samostojne strokovne sodelavce, dva samostojna referenta, dva referenta in en pomožni referent. Zaposleni opravljajo dela in naloge iz delovnih področij informacijske tehnologije, interventnih transportnih sistemov, financ, računovodstva, prodaje in marketinga ter splošne službe. V Celju se opravljajo tudi recenzije in revizije projektne dokumentacije.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa za te podatke. Tudi sam sem imel občutek, da je veliko te poslovne površine v Celju neizkoriščene. Če sem vas prav razumel, je to tudi sedaj. V zvezi s tem me zanima: Ali načrtuje podjetje Dars oziroma ali jim boste naložili, da se prouči možnost, da se poslovni prostori, kolikor vem, so na dovolj elitni lokaciji, prodajo, če je potrebno, da je večina zaposlenih v Ljubljani? Sploh me zanima: Zakaj se v samo Celje, kjer je sedež podjetja, ne preseli več delovnih mest, ki so sedaj v Ljubljani? S tem bi dosegli tudi racionalizacijo ali pa, da se prostori odprodajo, če je narava dela takšna. Na ta način se kot država bolj racionalno obnašamo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Razumen predlog, to je bilo tudi že moje vprašanje, zakaj tudi v Celju. Tukaj bo potrebna racionalizacija, se strinjam z vami, ali na en ali drug način.
Hvala. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje, gospodu Zalarju, prosim.
Hvala lepa. Sicer bi rad že osmič postavil vprašanje, kaj je kršila generalna državna tožilka v smislu ustave, ker še nisem dobil odgovora, ampak tega ne smem storiti in se moram držati tega, kar sem najavil. Gospod minister, 28. 11. 2009 je začela veljati novela Zakona o sodiščih, ki ste jo spisali vi oziroma ki jo je predložila Vlada. Ta zakon se je začel uporabljati 1. 1. 2010. Naj vas spomnim, da smo zakon sprejeli kljub nasprotovanju Sodnega sveta in kljub nasprotovanju Vrhovnega sodišča, obe inštituciji sta bili proti. Vi ste nekako to poslali v parlament proti volji teh osrednjih pravosodnih institucij. Ustanovljen je bil oddelek za organiziran kriminal in predvidena je bila med drugim v tej noveli tudi uskladitev sodnega reda. Vse to naj bi bilo ustanovljeno oziroma narejeno do 1. januarja, ko naj bi zakonske spremembe začele veljati. Poglejte, 28. 11. Se pravi, časa je - pa če vzameva še tisti čas zraven, ki je potekel - zdaj še eventualni veto in tako dalje -, je bilo časa približno mesec, mesec in pol oziroma 40 dni, recimo, da bi se to pripravilo. In kaj se je zgodilo? 15. 12., ko je poteklo že pol časa, ste ustanovili delovno skupino za implementacijo zakona. Se pravi, pol časa po tistem. V zakonsko določenem roku, ki ga je sprejel Državni zbor, ki ste ga predlagal vi osebno, ni bilo narejenega nič. Nič od tistega, kar piše v zakonu ali vsaj dve najpomembnejši stvari nista bili narejeni. Namreč, ni bil ustanovljen specializiran oddelek in ni bil usklajen sodni red, kar je pač pogoj za nadaljevanje. Ker vi zelo radi rečete, da je gospa Brezigarjeva kršila ustavo in zakon, vas sprašujem: Ali kršite zakon vi? Za to imam dokaz: 1. januarja bi morali to narediti, pa niste naredili. Ni jasno, zakaj s tako lahkoto udarjate po tožilstvu, po sodiščih, o čemer bom v nadaljevanju, sami pa kršite tiste določbe zakona, ki ste jih vi predlagali. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Jaz se bom seveda v celoti izognil primerjavam, ki ste jih izpostavili, s tožilstvom, ker primerjate hruške in jabolka. Držal se bom okvira poslanskega vprašanja, ki je bilo tudi najavljeno. Najprej vas moram korigirati, spoštovani gospod poslanec. Ni res, da bi Sodni svet nasprotoval predlogu sprememb in dopolnitev zakona o sodiščih. Sodni svet je dal nekaj pripomb, te pripombe so bile tudi upoštevane in ne glede na to, da je takratni podpredsednik Vrhovnega sodišča, ki je medtem že odstopil s funkcije, podpisal nekaj odklonilnih stališč do posameznih institutov, je potrebno pojasniti, da je predsednik Vrhovnega sodišča ves čas podpiral ureditev, ki jo je prinesel zakon o sodiščih, in med drugim tudi vse do izteka svojega mandata pomagal, da smo na Ministrstvu za pravosodje oblikovali posebno implementacijsko skupino, ki ste jo omenili in ki je bila ustanovljena 15. decembra zato, da bi ta skupina lahko: prvič, pomagala pri pripravi ustreznih podzakonskih aktov, ki se nanašajo na poslovanje sodišč. In drugič, da bi sproti reševala praktična vprašanja, do katerih bo gotovo prišlo, ko bo potrebno izvesti kar pomembno in obsežno spremembo zakona. To sodelovanje s sodstvom je bilo razširjeno ne samo v razmerju do Sodnega sveta in Vrhovnega sodišča, ampak do sodišč vseh stopenj, tako da v tej skupini sodelujejo predstavniki vseh sodišč in Sodnega sveta in ta skupina je nemudoma začela z delom. Ni res, da ni bilo do konca leta nič narejenega, bilo je kar precej narejenega, res pa je, da je ta skupina ugotovila, da je zahtevnost priprave sodnega reda precej večja, kot pa se je zdelo še v fazi, ko se je zakon sprejemal tu, v Državnem zboru, kajti ta sprememba sodnega reda zajema kar 71 členov glede pomembnih vprašanj, kjer je bilo nujno potrebno predvsem s predstavniki sodstva razčistiti, kakšne rešitve vnesti v te določbe zato, da bodo v praksi dobro funkcionirale. Treba je upoštevati tudi to, da sodnega reda minister ne sprejema mimo posebne procedure, med drugim mora pridobiti mnenje predsednika Vrhovnega sodišča, potem je potrebno zaključiti medresorsko usklajevanje, pridobiti mnenje Službe Vlade za zakonodajo, tako so bili vse to razlogi, zakaj je bil ta sodni red izdan nekoliko kasneje, točneje 19. marca je bil objavljen v Uradnem listu. V odgovoru na poslansko vprašanje, ki ste ga zastavili pisno že pred časom točno pri tem vprašanju, smo vam natančno pojasnili, da ta rahla zakasnitev v ničemer ne vpliva na uveljavitev novih institutov, zlasti pa ne na oblikovanje in delovanje specializiranega oddelka. Kajti, ko gre za ustanovitev specializiranega oddelka, je ta lahko ustanovljen po samem zakonu šele, ko je v ta oddelek dodeljenih najmanj polovica sodnikov, ki so sicer z odločitvijo Sodnega sveta določeni kot sodniki tega oddelka. Torej, v vsakem primeru zakon ni predvidel, da bi s 1.1. ta specializirani oddelek že pričel z delom. To se vidi tudi iz razprave in predstavitev, ki smo jih opravili tu, v Državnem zboru. Ta postopek bo tudi v prihodnje še nekaj časa trajal. Ravno te dni je Sodni svet določil skupno število mest teh sodnikov, pred tem je predsednik Vrhovnega sodišča podal svoje mnenje glede tega, pred tem je implementacijska skupina izdelala kriterije za število teh sodnikov in zdaj bo sledil razpis za prosta sodniška mesta. Potem bo po izvedenem postopku, pridobivanju ocen sodniške službe in tako naprej Sodni svet dodelil izbrane sodnike, ki se bodo prijavili v to skupino, in potem šele, ko bo najmanj pet sodnikov dodeljenih v to skupino, bo ta specializirani oddelek lahko pričel z delom. Skratka, ta zamuda pri sodnem redu ni v ničemer ovirala ne uporabo tega instituta ne katerega koli drugega.
Hvala. Želite dopolnitev? Izvolite.
Če je za vas dva meseca in 20 dni mala zakasnitev - to ni mala zakasnitev, zagotovo ne. Sami ste si postavili rok, ki je bil 1. januar, in sami niste upoštevali roka, ki ste ga sami določili. Ampak, pojdiva naprej. Pred seboj imam pismo predsednikov sodišč, predsednic in predsednikov okrajnih sodišč, da smo bolj točni. Poslali so mi ga pred nekaj dnevi in pravijo takole. Da ste jim 3. 2. 2010 po elektronski pošti poslali priporočila neke implementacijske skupine za to omenjeno novelo zakona. In predsedniki sodišč pravijo takole: "Ugotavljamo, da priporočila implemenatacijske skupine v bistvu ne zasledujejo ciljev zadnje novele zakona, predvsem ne tista, ki se nanašajo na koncentracijo vodenja in upravljanja okrajnih sodišč z namenom, da se ta sodišča razbremenijo in da se posluje čim bolj racionalno." Čas mi je omejen, da bi vam vse prebral, vendar se v nadaljevanju ti predsedniki sodišč sklicujejo na obrazložitve v zakonu, kjer ste povedali, kakšna bodo razmerja med okrajnimi in okrožnimi sodišči in tako naprej. In trdijo - to pismo ste verjetno tudi dobili, sicer vam ga bom dal - da greste ponovno mimo zakona in da ponovno - ponovno poudarjam - širite tisto, kar je v zakonu zapisano, z navodili. Ista zgodba, popolnoma identična stvar, kot se je dogajala že mnogokrat, mnogokrat do sedaj. Gospod minister, globoko sem prepričan, da situacija ni v redu. Če se večina predsednikov sodišč se obrača na Sodni svet, obrača name in tako dalje; pomeni, da se boste morali vprašati, kaj je pri vas in kaj je z vami narobe.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Ne poznam tega pisma, jaz ga nisem prejel. Prvič slišim zanj. Vem pa, da imajo predsedniki okrajnih sodišč nekaj vprašanj, ki jih tudi rešujemo na ta način, da so predstavniki predsednikov okrajnih sodišč, konkretno dve predstavnici, ki so jih sami določili, bili povabljeni k sodelovanju v to implementacijsko skupino, v kateri sicer delujejo še drugi, tudi predsedniki okrožnih, višjih in tudi predstavnik Vrhovnega sodišča. Skratka, sodstvo samo usklajuje ta odprta vprašanja. Ministrstvo ne izdaja v zvezi s tem nobenih navodil, ker niti nima takih pristojnosti. Ta implementacijska skupina pa seveda lahko odgovarja na posamezna vprašanja, če jih dobi ali če sama oceni, da bi bilo smiselno, da so sodišča na to pozorna. Skratka; vse, kar delamo, delamo z roko v roki s predstavniki sodišč vseh stopenj in Sodnega sveta. Če se bo v nadaljevanju pokazalo, da je kakšno vprašanje takšne narave, da ga pa ni mogoče rešiti na drug način kot z novelo zakona, potem bom seveda kot minister poskrbel, da se bo to zgodilo.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, proceduralni predlog?
Hvala lepa. Pismo vam bom odstopil brez podpisov, to vam lahko vnaprej povem, ker ne bi želel, da sodniki, ki so to spisali, doživijo kakšna šikaniranja. Okoli tega vprašanja implementacije novele zakona, ki jo je minister predlagal sam, ki jo je ta državni zbor sprejel, pa predlagam, da opravimo širšo razpravo, v kateri se lahko dotaknemo ne samo teh vprašanj, tudi nekaterih drugih vprašanj, ki se tičejo problema slovenskih sodišč. Namreč, gre preprosto za to - prej nisem imel dovolj časa - da predsedniki sodišč enostavno trdijo, da prihajajo s strani ministrstva navodila, da prihajajo priporočila in tako dalje, kjer dejansko posegajo v samo zakonsko materijo. To pa je zadeva, ki se dogaja nekaj podobnega kot se je dogajalo na tožilstvu, kjer so tudi tožilci in službs Vlade za zakonodajo ugotovili, da se dogaja ista stvar. To sta dve neodvisni instituciji in če neodvisne institucije ugotavljajo, da minister pravzaprav počne to, kar naj ne bi, to pa je širitev zakonskih določil z nekimi internimi akti, priporočili, navodili ali karkoli je že, pa mislim, da je to rdeča luč na semaforju, ki bi morala zagoreti, ki bi morala biti alarm, in to velik alarm, tudi v Državnemu zboru. Zato se mi zdi povsem korektno in povsem normalno, da se Državni zbor posveti temu vprašanju nekoliko bolj in opravi širšo razpravo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašemu predlogu, da o odgovoru ministra razpravlja Državni zbor, bomo odločali v petek v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje gospodu ministru za pravosodje Alešu Zalarju bo postavil gospod Miro Petek. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister. Vladajoča koalicija in Vlada sta 2. februarja letošnjega leta zavrnile moj predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodiščih. Ta zakon je predvideval, da bi okrajno sodišče dobile tudi Ravne na Koroškem. Med razlogi za zavrnitev tega zakona pa je bilo rečeno, da bi bilo to sodišče premalo in s tem predrago. Toda to sodišče, ki bi pokrivalo Mežiško dolino, bi imelo od šest do sedem sodnikov. Poglejte, v Sloveniji pa je vrsta sodišč, ki so mnogo manjša, kot pa bi bilo sodišče na Ravnah na Koroškem. Brežice, mislim, da imajo šest sodnikov, v Sevnici so štirje sodniki, v Litiji so vsega trije sodniki - torej je Litija bistveno manjši sodni okraj kot pa Ravne oziroma Mežiška dolina -, v Trebnjem so štirje sodniki, v Črnomlju šest sodnikov, v Tolminu so trije sodniki, v Ljutomeru pet. Torej, gospod minister: Zakaj lahko v Sloveniji obstajajo tovrstna sodišča, ki imajo tri do pet sodnikov, Vlada pa hkrati ne dopusti, da bi Ravne dobile sodišče, čeprav bi to sodišče imelo veliko več sodnikov? Se pravi, če Vlada noče novega sodišča s šestimi ali sedmimi sodniki, zakaj torej obstajajo v Sloveniji sodišča, ki imajo nekje od 3 do 5 sodnikov? Zanima me: Kdaj boste pričeli ukinjati oziroma združevati sodišča, ki imajo manj kot 6, 7 ali manj kot 10 sodnikov? Če je ekonomsko nesprejemljivo, da imamo sodišča s tremi ali petimi sodniki, potem lahko zadevo tudi obrnemo. Gotovo bi bilo ekonomsko sprejemljivo, če bi imeli le sodišča z desetimi ali več sodniki. Torej še eno vprašanje: Kdaj boste pričeli ukinjati sodišča s tremi, štirimi, petimi sodniki oziroma jih priključevati večjim sodiščem? In zakaj imamo na primer sodišča na relaciji Sevnica - Krško - Brežice, kjer so zaposleni po trije, štirje sodniki, vsi imajo vodjo sodišča, imajo svoje strokovno osebje, imajo svoj informacijski sistem? Torej draga sodišča. Hvala.
Izvolite besedo, gospod minister Zalar.
Hvala lepa. Spoštovani gospoda poslanec! Vaše vprašanje je več kot na mestu. Prvi odgovor na vaše vprašanje, zakaj imamo tako veliko število majhnih sodišč - zato, ker je pač Državni zbor tako odločil leta 1994. Takrat se je zgodila ta velika reorganizacija sodstva in takrat se je tedanja sestava odločila za nek koncept. Mi imamo danes v Sloveniji, če me spomin ne vara, vsaj 25 Okrajnih sodišč z manj kot petimi sodniki. Relativno velika mreža majhnih sodišč. Gotovo to ni najracionalneje. To ni samo naš, bom rekel slovenski problem, to je širši, evropski problem. Nekatere države se lotevajo te racionalizacije in, recimo, sosednja Avstrija ima v zvezi s tem tako hud problem, da ko je začela združevati sodišča, so sodniki začeli stavkati in trenutno, po mojih podatkih, avstrijski sodniki protestirajo zaradi tega. Skratka, to je na nek način tudi političen problem, pri nas pa še posebej zato, ker vi sami veste, da so lokalni interesi v Državnem zboru zelo močno prisotni in da je veliko vprašanje, kakšna politična realnost je, da bi šli v zmanjševanje skupnega števila, zlasti majhnih sodišč. Sicer pa moram reči, da smo se na ministrstvu, ko smo se ukvarjali s tem vprašanjem, odločili za nekoliko drugačen pristop pri večji racionalizaciji, ko gre zlasti za Okrajna sodišča. Namesto da bi zapirali manjša Okrajna sodišča. Smo odprli fleksibilnost sodnega okrožja. Tako danes po noveli zakona o sodiščih okrajni sodniki lahko sodijo v celotnem sodnem okrožju in so razporejeni na katerokoli okrajno sodišče v tem okrožju, brez da bi za to morali posebej dajati svoje soglasje. Skratka, večjo mobilnost sodnikov je zagotovljena. Po drugi strani to omogoča večjo specializacijo na okrajnih sodiščih. Kajti na teh majhnih okrajnih sodiščih večinoma sodniki delajo vsaj na dveh pravnih področjih, to pa onemogoča specializacijo. Zdaj bo ta fleksibilnost omogočala, da bo, recimo, nek okrajni sodnik specializiran za kazenske zadeve in bo prihajal na več okrajnih sodišč sodit samo kazenske zadeve. Ko ste omenili problem vodenja: vsako sodišče je imelo do konca lanskega leta še predsednika in podpredsednika. Podpredsednikov nima več. Tukaj smo šli racionalizirati zadevo na način, da samo z letnim razporedom dela predsednik sodišča določi sodnika, ki bo opravljal nadomeščanje takrat, kadar predsednika sodišča ni. Po drugi strani smo prenesli vse zadeve sodne uprave, večino zadev sodne uprave, z okrajnih sodišč na okrožna in tam vzpostavili močnejše, bolj kvalificirane direktorje sodišče in večja pooblastila predsednikov okrožnih sodišč, ki skrbijo za to, da se prosti resursi ustrezno uporabljajo. To je torej ta mehkejši pristop, ki omogoča vsem sodnim okrožjem približno enakomerno, časovno in tudi sicer obravnavanje zadev, ki prihajajo na sodišča. Dolgoročno bi se sicer kazalo lotiti te reforme združevanja teh sodišč, bomo pa morali tukaj upoštevati nekaj posebnosti naše organizacijske mreže in verjetno v zameno za to, da se določena sodišča zaprejo, razširiti dostop do odvetništva, razširiti dostop do brezplačne pravne pomoči. Recimo to je model, po katerem je šla v reformo sodstva Finska. Finska ima drug problem. Izjemno veliko geografsko območje, na katerem delujejo majhna sodišča. Ministrstvo se je zaenkrat odločilo za ta pristop, o katerem sem ravnokar govoril, in to je bil tudi razlog, ki je bil pojasnjen ob obravnavi vašega predloga novele zakona.
Gospod Miro Petek, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Minister, hvala za pošten in korekten odgovor predvsem v tej luči, da ste med vrsticami jasno povedali, da dokler bodo tukaj sedeli župani, ki so hkrati poslanci, se ta mreža enostavno ne bo spreminjala, ker ne bo dovolj glasov. Boste lahko tudi to kasneje pokomentirali. Mislim, da je to tako. Poglejte, kaj je še rekel vaš kolega, državni sekretar Boštjan Škrlec, na omenjeni seji. Omenil je, da manjša sodišča pomenijo težjo specializacijo sodnikov. Ti sodniki delajo v zahtevnejših pogojih, kopičijo se obsežnejše zadeve, težje organizirajo delo. Z drugimi besedami to pomeni, da so ta sodišča slabša in da se na tem področju mora nekaj storiti. Državni sekretar je rekel, da so mala sodišča bolj ranljiva glede strokovnosti. To pomeni, da so na nek način manj strokovna. Zanima me: Na osnovi katerih kriterijev merite to strokovnost, da so večja sodišča bolj strokovna zaradi specializiranosti, zaradi kadra, ki je tam, ali zaradi let nekega sodnika, ki je na tem položaju, zaradi njegovega statusa in podobno? Torej, državljani, ki jim sodijo sodniki na teh manjših sodiščih, so glede tega prikrajšani, imajo slabšo sodno varstvo. Gospod minister, pred leti smo ukinili tudi sodnike za prekrške in prenesli področje delovanja na okrajna sodišča. S tem se je ta mreža racionalizirala. Mislim, da na terenu ni bilo velikih pretresov, ni bilo velikih nasprotovanj in mogoče bi kazalo takšno pot ubrati tudi pri racionalizaciji okrajnih sodišč. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Res je, spoštovani gospod poslanec, ta reforma sodnikov za prekrške je bila, lahko rečemo, razmeroma uspešna. Čeprav, iskreno rečeno, povsem se pa še vedno niso integrirali v sodni sistem. Če drugače ne, je ostal problem, da so marsikje geografsko ločeni od ostalih sodnikov. To je pa potem povzročilo med drugim tudi to, da so to ostali sodniki, ki delajo res samo s prekrški, ne pa tudi drugih zadev, kljub temu, da imajo status sodnikov in ne sodnikov za prekrške. Postopoma se te ovire odpravljajo. Nima pa to neposredne povezave s samim združevanjem manjših okrajnih sodišč, zato ker potem naletimo pa na drug problem, in to je problem zgradb. Ta manjša okrajna sodišča so zdaj v nekih zgradbah, večinoma so to zgradbe v lasti Republike Slovenije, ne pa vsa. Vsako združevanje bi pomenilo veliko spremembo in selitev ter pridobivanje novih prostorov, opreme, in to gotovo ne bi bilo poceni. In zdaj v teh časih ta država enostavno nima denarja niti za osnovne investicije v nepremičnine, tako da smo morali skrajno skrajno racionalizirati prioritete, ko gre za investicije v objekt v pravosodju za leto 2010 in 2011. Tako so tu še drugi problemi, ne samo tisti, ki so povezani z vprašanjem specializacije, kar ste omenili. Mislim, da je načeloma težko reči, da je sodišče, ki nima specializacije, slabše sodišče. Vendar pa nam neke izkušnje v zadnjem času kažejo, da pa če te specializacije ni, pa na nekaterih področjih, ki so izrazito nova, prihaja do problemov. Tipičen primer je, recimo, osebni stečaj. Zadeve so šle na okrajna sodišča, in se nekako kaže, da se ta nova pristojnost tam ne prime. Ne prime v smislu posebnosti stečajnega postopka in zaradi tega, recimo, zdaj pripravljamo na Vladi spremembo zakona, tako da bi koncentrirali zadeve osebnih stečajev na nivoju okrožnih sodišč, tam pa imamo povsod posebne gospodarske oddelke in znotraj njih, večinoma, tudi specializirane sodnike. So področja, kjer je specializacija nujna, to so recimo družinske zadeve, stečajne zadeve, tudi gospodarski organizirani kriminal, in so področja, kjer bodo ostala splošna, tako kot so bila že desetletja.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport dr. Igorju Lukšiču. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. Prejšnji teden se je uspešno zaključilo 21. svetovno prvenstvo v smučarskih poletih v Planici, ki si ga je v štirih dneh ogledalo med 80 do 100 tisoč gledalcev. Z veseljem lahko ugotovimo, da je bilo v letih 2009 in 2010 v okviru nacionalnega projekta Nordijski center Planica izvedenih tudi nekaj prepotrebnih investicij. Največja je bila investicija v žičniške naprave, na kar se je čakalo več desetletij. Dokončana je bila sanacija hrbtišča velikanke, sodniškega stolpa, zaletišča in gradnja gozdne ceste na vrh letalnice. Seveda pa je v okviru Nordijskega centra treba še veliko storiti. Kot uspeh lahko štejemo tudi uspešno dogovarjanje s številnimi lastniki zemljišč v območju planiških skakalnic. Za uresničitev celotnega projekta, naj bi se črpala tudi sredstva iz skladov za regionalni razvoj Evropske unije, skupaj pa naj bi bilo do leta 2013 za ta projekt namenjenih več kot 40 milijonov evrov. Seveda ne smemo pozabiti na znamenito Bloudkovo velikanko, ki je danes podrta in na druge objekte in infrastrukturo v Planici. Zato ministra za šport dr. Igorja Lukšiča sprašujem: Kako potekajo načrti in izvedba projektov za celovito obnovo in dograditev športne infrastrukture v Planici? Prav tako pa me zanima: Ali je že zaključen odkup potrebnih zemljišč ter pripravljena dokumentacija za pridobitev sredstev iz evropskega proračuna za ta vseslovenski projekt?
Hvala lepa. Dr. Igor Lukšič, izvolite.
Predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Hvala poslancu za vprašanje. Poslanci in poslanke. Planica je velika zgodba, to se je pokazalo tudi s tem končanim svetovnim prvenstvom. Slovenija je tu ponovno na nek način triumfirala kot dober organizator. In naj opozorim še na nekaj, kar je navadno skrito, čeprav je najbolj odkrito: mi imamo vrhunsko ekipo za prenos smučarskih skokov. Naši televizijci so vrhunski in so sodelovali tudi pri prenosu skokov z Olimpijskih iger. Tako je to nekaj, na kar smo lahko ponosni, ob tem, ko imamo tudi zraven Planico. Glede načrtov. Načrti so v glavnem dobro postavljeni, stari tečejo se pa, seveda, zatika. Vprašanje prenosa lastnine je že vrsto let - rekli so mi, da se od leta 1982 ta zadeva vleče. Mi še vedno nimamo od 182 lastnikov prenosa lastnine, zato smo se odločili za Zakon o Planici, s katerim bomo v enem kosu prenesli to lastnino, ker enostavno na ta način ne gre več. Stvari so se ustavile in če hočemo izpeljati projekt do leta 2013 se moramo tega lotiti. Tako bi prosil Državni zbor, da ta zakon, ki bo v kratkem prišel - mesecu, dveh - na dnevni red, da ga tudi podprete. To je glede prenosa lastnine. Glede drugih zadev. Mi smo izpeljali arhitekturni natečaj za neke možne rešitve, prišli do prvih dveh nagrad, zdaj tečejo postopki usklajevanja. Ti strokovnjaki, ki so zmagali na teh natečajih, so bili tudi zdaj v Planici, da vidijo, kako zadeva, ko je dogodek v teku, poteka, in da bodo temu primerno tudi dobili ideje, kako operacionalizirati zadevo čisto do detajlov. Glede kohezijskih skladov. Zadeva je v teku. Projekt smo morali razdeliti na dva dela ravno zaradi tega, ker smo pridobili zadostno mero prenosa lastnine v enem delu in za ta del bomo lahko šli v razpis že letos. Za drugi del bomo morali počakati, da se implementira zakon. Tu smo imeli neko težavo, je pa treba pohvaliti vse ekipe, ki so delale. Veste, da smo ustanovili zavod Planica ravno s tem namenom, da upravlja in pripravlja razpis, da vodi obnovo in cel projekt izgradnje nordijskega centra. Tako zadeve zadovoljivo tečejo in smo to v roku izpeljali, kar pomeni, da je ekipa dobra in sposobna. Se pravi, to, kar je kolega poslanec navedel: obnovo letalnice in zgraditev dvosedežnice, kar je bil pogoj za to, da smo sploh lahko izpeljali svetovno prvenstvo. Veste, da je FIS izpostavila pogoj, da je treba ti dve investiciji izpeljati zlasti zato, da je letalnica usposobljena za svetovno prvenstvo. Toliko. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Zahvaljujem se ministru dr. Igorju Lukšiču za njegov odgovor. Vprašanje s podobno vsebino sem postavil že pred kar nekaj leti takratnemu ministru dr. Slavku Gabru. Takrat se še ni tako, bi rekel, realno govorilo o Nordijskem centru Planica, ker projekt še ni bil tako daleč, kot je sedaj pripravljen pod to Vlado. Takrat sem ministra predvsem spraševal, ker se je zimo prej podrla znamenita Bloudkova velikanka, ki pravzaprav pomeni začetek poletov v svetovnem merilu. No, in ta Bloudkova velikanka je še danes podrta. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Ali je v načrtu prenova te Bloudkove letalnice v letošnjem letu? Nekje sem zasledil ta podatek. Namreč, Stanko Bloudek in njegov genij si pač zaslužita, da se to letalnico temeljito in spodobno popravi. Ravno 11. februarja letos je minilo 120 let od rojstva vsestranskega izumitelja, športnika, organizatorja, graditelja Stanka Bloudka, ki se je rodil pred 120 leti v Idriji. Zato vas sprašujem, gospod minister: Kakšna je usoda te Bloudkove velikanke?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala. Zdaj sem doumel tudi, zakaj kolega poslanec postavlja to vprašanje, še preden je povedal do konca, da je bil Bloudek iz Idrije, in da pravzaprav niti ne gre toliko za nordijski center, kot da gre za Idrijčana in je treba reševati sedaj njegov ugled. Hvala, cenim to. Bloudkova velikanka je bila dolgo časa največja skakalnica, ob tem imamo pa letalnico. Letalnica je bila v prvi fazi popravljena in bo prišla na vrsto spet 2013, če bo FIS odobrila možnost daljših skokov. Sedaj pa gremo na Bloudkovo velikanko, čeprav je manjša od letalnice, ampak ker ima to ime, zgodovinsko, ji pustimo to ime. Letos julija, najkasneje, naj bi šli v razpis za obnovo in septembra, predvidoma, tako mi zagotavljajo sodelavci, naj bi že začeli obnovo. Prvi skoki naj bi pa bili julija 2011. Julija, to pomeni, da bo na plastiki, ker tehnologija nekako obstaja, tudi za to, da bi bilo možno, da je v snežini, ampak verjetno bo kar na plastiki. Tako je to odgovor. Torej, mislimo na to, Bloudkova velikanka je naslednja prioriteta, potem pa, kot veste, bo tam še devet, oziroma vse skupaj bo devet skakalnic, s tremi naleti in še ob tem proga za teke. Pričakujemo, da se bo nordijski center vzdrževal sam, da bo ravno tako kot je vsakemu Slovencu neka čast in ponos, da pleza na Triglav, da si bo vsak nekako zaželel, da si tudi ogleda letalnico in cel kompleks skakalnic z vrha. To je zdaj možno, pogled je neverjeten in vabim vse že danes, da si to čim prej ogledajo in prepričajo v to tudi druge. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Jožef Jerovšek bo postavil poslansko vprašanje ministru za zunanje zadeve Samuelu Žbogarju. Izvolite.
Hvala lepa! Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Že nekaj časa se naša javnost, ki spremlja mednarodne odnose, z zaskrbljenostjo sprašuje, kakšen je sedaj ugled in teža Slovenije v Evropski uniji in mednarodni skupnosti. Ta zaskrbljenost se je po sobotni konferenci o Zahodnem Balkanu še povečala. Kot zunanji znak uspešnosti naše zunanje politike je namreč predsednik Vlade Borut Pahor napovedoval konferenco na vrhu o Zahodnem Balkanu. Trezni in izkušeni zunanjepolitični opazovalci so že v času priprav opozarjali, da je gospodu Pahorju predsednica hrvaške vlade gospa Kosorjeva spretno podtaknila "misijo nemogoče", ki bo šla v našo škodo, saj so bila pričakovanja, da bo za skupno mizo posedel Borisa Tadića in Hashima Thaqija, preveč naivna in zato ni pomagalo niti brezglavo tekanje med Beogradom in Brusljem v zadnjem tednu. Piko na i je pomenila odpoved udeležbe predsednika Evropskega sveta Hermana Van Rumpuya in zunanjega ministra predsedujoče države Španije gospoda Moratinosa Konferenca se je žal spremenila v čajanko in po oceni opazovalcev ni uspela. Nekaj koristi je za promocijo svojih stališč uveljavila le Hrvaška, saj je premierka Kosorjeva poudarjala le, kako je evropski komisar Fule pohvalil ločitev reševanja dvostranskih vprašanj od evropske poti. To ni v interesu nobene od hrvaških sosed in že napoveduje hude težave Slovenije pri doseganju pravične rešitve mejnega vprašanja tudi znotraj arbitražnega postopka. Prav tako je Hrvaška dosegla, da se je Slovenija zapletla v diplomatski spor s Srbijo s številnimi slabimi posledicami za Slovenijo in slovensko gospodarstvo. Sprašujem: Ali držijo neformalna pojasnila nekaterih diplomatov zunanjega ministrstva, da je takšna odločitev in razplet posledica nekooperativnosti urada predsednika Vlade oziroma premierja, ki pravijo, da si tam ne dajo nič reči? Kako je torej z vodenjem tako imenovane enotne zunanje politike? Sprašujem: Kako namerava Vlada in zunanje ministrstvo sanirati posledice diplomatskega neuspeha in Sloveniji povrniti status pomembnega mednarodnega dejavnika, ki ga je v prejšnjih letih uživala? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister Žbogar, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Gospod poslanec, brez skrbi, Slovenija še vedno uživa zelo velik ugled v mednarodni skupnosti, tudi v Evropski uniji. Slovenija je šla v to konferenco Zahodni Balkan iz dveh razlogov. Prvič, ker imamo neko odgovornost za varnost in mir v svoji soseščini in čutimo in opazujemo, da se tam zadeva dogajajo in da ne gredo v pravo smer, da se zadeve lahko zelo zakomplicirajo. In čutimo, da je potrebna večja mednarodna pozornost tej regiji, večja pozornost Evropske unije tej regiji, zato da bi zadeve šle naprej v pravo smer. Na drugi strani opažamo znotraj Evropske unije, da se ta entuziazem za širitev umirja oziroma ga sploh ni več. In vidimo, da je to lahko zelo nevarno za soseščino, v kateri smo. In zaradi tega smo čutili, da je potrebno, da skličemo to konferenco, da organiziramo to konferenco in mislimo, da je bila uspešna konferenca. To je konferenca, na kateri je bilo sedem predsednikov vlad. Sedem predsednikov vlad iz regije, prvič v 20-ih letih so stopili skupaj. Bil je tudi predstavnik Evropske unije, Evropske komisije, komisar Fule. Ampak važno je, da so prišli voditelji iz regije. Mi čutimo, da v tem pomanjkanju entuziazma znotraj Evropske unije mora regija prevzeti neko svojo pobudo. Regija mora pokazati Evropski uniji neko lastništvo nad lastno usodo. Regija mora sporočati Evropski uniji nek nov optimizem, da je v tej regiji pripravljenost na sodelovanje, da je pripravljenost na dialog, da je pripravljenost na reševanje problemov. In zato smo sklicali to konferenco in konferenca je v tem uspela. Voditelji so prišli, sprejeli so deklaracijo, dogovorili so se za tako imenovani Brdo proces, se pravi, da se bodo ponovno srečali prihodnje leto oziroma kadar pač bo priložnost. V vmesnem času pa, da se bodo sestajali razni ministri glede zelo konkretnih projektov: od infrastrukturnih do plovnosti Save, do financ, vse mogoče, ideje so bile na sestanku, kje si regija želi sodelovanja. Od zdaj naprej se bodo ministri, sestajali, različni resorni ministri in potem enkrat ponovno voditelji na tej ravni in upamo in pričakujemo, da bi lahko na naslednjem srečanju sodelovala tudi Srbija. V toliko lahko rečem, da je bila konferenca uspeh v toliko, da Slovenija prevzema iniciativo, da prevzema pobudo, kar se od nje sicer pričakuje. Glede bilateralnih vprašanj, ki ste jih omenili, bi rekel - komisar Fule je resnično rekel, naj bilateralna vprašanja ne bi omejevala pogajanj, to je potem predsednica Vlade Hrvaške povzela tudi v tiskovni konferenci. Hkrati je pa Fule rekel tudi, da hkrati ne smemo izgubiti javnega mnenja v državah članicah Evropske unije, ko gremo s širitvijo naprej. In to je točno to, kar Slovenija počne, zato da bo Slovenija lahko ratificirala to pogodbo s Hrvaško. Zato da bo dobila podporo javnega mnenja za to pogodbo, moramo v vmesnem času reševati tudi vprašanja, ki obstajajo nekatera bolj, nekatera manj povezana s pogajanji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, kot državotvoren človek, ki ljubim svojo državo in svojo domovino, bi rad pritegnil vašemu stališču, da je bil to uspeh slovenske diplomacije. Vendar tokrat, žal, to ni možno. Skrbi me to, ko navajate evropskega komisarja Fuleja da ne smemo izgubiti javnega mnenja v državah Evropske unije. Tu je problem, da se je na račun Slovenije izgubilo marsikje pozitivno javno mnenje in ti funkcionarji dajejo večjo težo srbskemu predsedniku ali pa hrvaški predsednici. In to je velik problem. Namenoma ne bom predlagal razširitve te razprave, ker mislim, da moramo to na zaprti seji opraviti. In mora tudi obveščevalna služba poročati, kaj se dogaja v ozadju, kakšni gnili kompromisi, kakšna lobiranja. Ampak, seveda, moram pa reči, da nima smisla braniti teze o uspešnosti te konference, ko pa je vaš predhodnik, eden od predhodnikov, bivši zunanji minister, sedaj evropski poslanec, gospod Vajgl, iz vaše koalicije, povedal takole: "Z veliko širokogrudnostjo bi rekel, da konferenca ni bila povsem zaman." Če to v diplomatski jezik prevedemo, vemo, kaj pomeni. Z dovoljšno mero kurtoaznosti je pač povedal to, kar je splošno mnenje. Jaz vam tudi ne zamerim kurtoaznosti, ki ste jo uporabili v odgovoru zame. Ampak, gospod minister, moramo preprečiti takšne napake v prihodnje. Da Hrvaška izpelje iz tega edina koristi, plasira ideje in izjave, hkrati pa prepriča našega predsednika Vlade, da realizira to misijo nemogoče - mislim, to kaže, da dejansko slovenska diplomacija ni v stanju ali pa [[...]] [[Izklop mikrofona.]]
Gospod Jerovšek, hvala lepa. Gospod minister Žbogar, izvolite.
Glejte, gospod poslanec, vas seveda nikoli ne bomo prepričali, da je slovenska diplomacija uspešna v tem mandatu, ne glede na to, kaj bomo naredili. Mislim, da podatek, da je bilo tam 250 novinarjev, pretežno tujih, kaže na to, da je očitno bil zelo velik interes za to konferenco in tudi zelo veliko člankov objavljenih v zvezi s to konferenco. Seveda, nekateri, predvsem srbski, so govorili o neuspehu, imajo pač svoj razlog za to. Verjetno predvsem obžalujejo, da je do konference sploh prišlo. Ampak, glejte, uspeh konference - sam sem bil na tej konferenci skupaj s predsednikom Vlade - in razpoloženje, ki je bilo na tej konferenci, vzdušje, ki je bilo med voditelji, je kazalo na to, da je bil pravi trenutek, da se ta konferenca skliče, da je bila potreba, da je želja teh voditeljev, da sodelujejo, da sodelujejo glede skupnih projektov in da skupaj gledajo nekako v prihodnost, ne pa več v preteklost. To je bilo čutiti na razgovorih, ki so bili na kosilu. Ob vsej zaskrbljenosti, ki je pa tudi bila glede situacije v določenih delih regije. Tako mislim, da je absolutno bila konferenca uspešna in začetek nekega procesa, dialoga - edino dialog lahko pripelje k neki stabilnosti in k nekemu zaupanju, ki bo vodil v stabilnost in varnost te regije.
Hvala lepa, minister Žbogar. Poslanec Rudolf Petan bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo dr. Mateju Lahovniku. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Torej, moje vprašanje bo bolj domače. Pošta Slovenije je v preteklem letu ukinila nekaj pošt in uvedla tako imenovane neke mobilne pošte. To ni enako, kajti pošta ni samo prenos ali raznašanje nekih pisem ali tudi paketov, pošta nudi tudi druge usluge, finančno poslovanje in tudi v zadnjem času še kaj drugega. Tako ima pošta bolj pomembno vlogo kot pa je samo predstava o pismonoši, ki prinese pismo ali tudi mogoče kakšno položnico. Mene čisto konkretno zanima: Če gre za racionalizacijo, kar je seveda do neke mere razumljivo, po kakšnih kriterijih pošta izvaja to svojo racionalizacijo? Katere pošte ukinja? Kaj je meja, kjer pride do odločitve, da je neko pošto potrebno kot neko stalno institucijo ukiniti in uvesti tako imenovano mobilno pošto, ki ima neko določeno pravilo - ob določenem času, mogoče niti ne vsak dan, na določeno uro in podobno? To se pravi, kakšni so kriteriji za ukinjanje pošt in uvedbo teh mobilnih, ki je neke vrste nadomestek, jaz bom rekel instant, za to pošto, katere so ljudje navajeni. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Dr. Lahovnik, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod poslanec Petan. Najprej naj pojasnim, da se Slovenija sooča praktično s popolno liberalizacijo trga poštnih storitev na tem področju, kar pomeni, da lahko praktično bodo začele tuje družbe ponujati poštne storitve in stopati na slovenski trg. Zaradi tega je bila Pošta Slovenije s ciljem ohranjanja stabilnosti družbe kot takšne prisiljena v ustrezno reorganizacijo, pri čemer naj poudarim, da so mi na Pošti tudi zagotovili, da seveda ne gre za ukinitev poštnih mest, pač pa za preoblikovanje. Kot ste že tudi sam pravilno ugotovili, so v bistvu tam, kjer je bila, recimo, stacionarna pošta, uvede mobilna pošta, ki je, izkušnje kažejo, tako zagotavljajo na Pošti, za uporabnike na nek način tudi prijaznejša. In tam, kjer se je, recimo, to uvedlo, je bilo tudi dobro sprejeto s strani prebivalstva. Kriterij za ukinitev nekaterih stacionarnih pošt je poslovanje z izgubo, majhen v vseh storitev, malo uporabnikov oziroma prebivalcev. Skratka, išče se potem tam rešitve, ki so za uporabnike najmanj boleče oziroma najbolj prijazne. Kot sem dejal, mi je pri tej racionalizaciji pomembno ključno število prebivalcev, ki jih posamezna pošta pokriva, in pa obseg opravljenih storitev na omenjeni pošti. Že zaradi omenjene liberalizacije, ki jo zaradi evropskih direktiv moramo uvesti, je seveda tudi stroškovna racionalizacija pomembna zaradi zagotavljanja stabilnosti poslovanja. Moram pa reči, kot sem dejal, da namen je, da s preoblikovanjem v mobilne pošte zagotovimo ustrezno dostopnost vsem prebivalcem. Ker ste omenjali konkretno pošto, konkreten primer v Stranicah, sem pridobil podatke, da bo dejansko do 31. maja 2010 lastnik zrušil objekt, kjer je locirana Pošta Stranice. Gre za manjšo pošto, ki ima preračunano zdaj v delovne oziroma opravljene ure praktično polovico delavcev v manipulaciji in eno in pol delavca na dostavi - govorim o pravnih urah, zato prihaja do teh polovic - ter je odprta v ponedeljek, torek, četrtek in petek med 8.00 in 9.30 in od 13.00 do 14.00 ure ter ob sredah od 8.00 do 9.30 in od 14.00 do 16.00 ure. Zaradi majhnega števila prebivalstva in zaradi majhnega obsega opravljenih storitev za pošto investicija v povsem nov oddelek oziroma v novo pošto enostavno ne bi bila ekonomična. Zato so v lokalnih skupnostih, po podatkih, ki jih imam, konkretno predsedniku tamkajšnje krajevne skupnosti predlagali dve možnosti: ena je preoblikovanje obstoječe pošte v mobilno pošto po vzoru preteklih preoblikovanj v nekaterih drugih lokalnih skupnostih in ta opcija se je izkazala za prijaznejšo za prebivalce. Druga možnost pa je selitev pošte po rušitvi s sedanje lokacije na novo lokacijo, ki bi jo zagotovila lokalna skupnost, denimo v prostore krajevne skupnosti. Ti dve opciji sta bili tudi potem ponujene. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Petan.
Hvala za ta odgovor. Bi pa imel še samo eno podvprašanje glede tega. Torej, za to mobilno pošto smo slišali. Kot sem dejal, to ni isto kot stacionarna. Vendar, dobro, racionalizacija do neke mere, zmanjševanje stroškov, so pritiska povsod. Zanima me sledeče: Ali te mobilne pošte opravlja Pošta Slovenije ali je to privatizirano, liberalizirano, da to je pogodba z neko firmo ali z nekim posameznikom, ki to opravlja? Sprašujem pa glede na podatke v zvezi s temi poštami, ki so že mobilne. Ali je to še vedno v 100% domeni Pošte Slovenije ali pa to opravljajo pogodbeniki, kooperanti? To se pravi, nekdo drug, ki ima podnajemno pogodbo s Pošto.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. To je dodatno podvprašanje, kjer lahko povem, da v tem trenutku vam težko odgovorim, ker tudi te podatke, ki sem pridobil, sem jih pridobil prav iz Pošte Slovenije, kjer so mi konkretno odgovorili. Obljubim pa, da vam bom te podatke posredoval, če se strinjate, naknadno v pisni obliki.
Hvala lepa. Poslanec Mirko Brulc bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor, dr. Roko Žarniću.
Spoštovani minister, opravičujem se za pozno uro, ampak verjetno bi Kolegij predsednika Državnega zbora lahko skoncentriral malo ta vprašanja, pa bi imeli v enem paketu jih. Torej na osnovi evropske direktive, ki je prišla k nam s 1. 1, je veliko novosti na področju obračunavanja vodarine. Infrastruktura je prenesena na lokalno skupnost, ki mora obračunavati amortizacijo. Cena vode je sestavljena iz priključnine, vzdrževalnine, števčnine in Pravilnik o oskrbi s pitno vodo prepušča odločitve o načinu zbiranja sredstev lokalnim skupnostim skozi sprejetje tarifnega sistema. To je vse jasno. Zakonodajalec je s pravilnikom nalagal upravljavcu vodovodnega sistema meritve porabe vode, vzdrževanje števca, vsakih pet let menjavo, vzdrževanje priključkov na javni vodovod, ki pa niso javni vodovod, in v 24. členu Pravilnika o oskrbi s pitno vodo podrobneje ureja tudi področje vzdrževanja priključka, kar je zaradi potencialnih vodnih izgub tudi prav. 37. člen pa predvideva tudi prenos priključkov stavb v dejansko vzdrževanje izvajalcu javne službe. Vse lepo in prav, toda mnogi izračuni za porabljeno vodo z naštetimi sestavinami pomenijo tudi do 200% podražitve. Razlog je tudi v tem, ker že 9 let te podražitve ni bilo. Pri sprejemanju tarifnega sistema pa se v občinah srečujemo z naslednjimi problemi: lastniki števcev ne želijo zamenjave števcev po petih letih; priključek je v lasti fizične osebe, če je na njem okvara, mora sam pokriti stroške, to pa je sedaj odvisno od daljave te infrastrukture in so lahko stroški zelo veliki, zato jih noče popravljati; omenjenih stroškov ne smemo pokrivati iz občinskega proračuna, posamezni porabniki bodo mimo usposobljenih javnih podjetij izvajali popravila in vzdrževanja, solidarnost odpade, mesto je vedno bilo solidarno do podeželja, kjer so ti stroški dosti večji, in individualno odgovarjanje glede obnove priključkov je operativno zelo zahtevno. Vse našteto in tudi druge probleme smo z župani opozarjali že preko SOS-a. Zato, gospod minister sprašujem: Iz katerega vira se bodo črpala sredstva za zamenjavo in obnovo priključkov in merilnih mest sistema javnih vodovodov, ki so v upravljanju gospodarskih javnih služb, zadolženih za oskrbo s pitno vodo? Privatni lastnik namreč noče - in privatne lastnine ne moremo financirati iz javnih sredstev. Obenem predlagam, da s posebnim dopisom lokalnim skupnostim sporočite, kako naj ukrepajo, da ne bo očitkov županom, da nezakonito dviguje cene, zaračunavajo priključnine, števčnine in vzdrževalnine. Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister Žarnić, izvolite.
Spoštovani. Meni so naši pripravili tekst, ki ga bom prebral. In če ustreza, bi vam v taki obliki ga tudi poslali, in je mogoče ravno v pomoč pred, kot ste sami povedali, čudnimi vprašanji. Področje zamenjave in obnove priključkov in merilnih mest sistema javnih vodovodov, ki so v upravljanju gospodarskih javnih družb varstva okolja, ureja, kot ste sami omenili, Pravilnik o oskrbi s pitno vodo iz 2006 in 2008, Zakon o prostorskem načrtovanju iz 2007 in 2009. To je zakonska osnova. Priključek stavbe na sekundarni vodovod je del javnega vodovoda, ki se nahaja med sekundarnim vodovodom in napravo za merjenje porabljene pitne vode pri uporabniku. Načrtovanje, gradnjo in vzdrževanje cevovodov in druge opreme priključka stavbe na javni vodovod mora zagotoviti lastnik stavbe. Priključek stavbe na javni vodovod je v lasti lastnika stavbe, se pravi, lastnina do priključka. Zdaj pa naprej. Upravljavec javnega vodovoda pa mora vzdrževati priključek stavbe na sekundarni vodovod, lastnik ali najemnik stavbe pa mora preverjanje izvedbe in delovanje cevovoda in opreme priključka stavbe na sekundarni vodovod in njegovo vzdrževanje dopustiti ter storjene storitve javne službe plačati v skladu s tarifo za storitev vzdrževanje priključkov stavbe na sekundarni vodovod. Upravljavec javnega vodovoda mora voditi evidenco o stavbah in opremi priključkov stavb na sekundarni vodovod in trasah teh priključkov. Občina mora zagotoviti, da se na podlagi občinskega predpisa, ki ureja storitve javne službe, priključki obstoječih stavb prenesejo v vzdrževanje upravljavcu javnega vodovoda najpozneje do konca tega leta. Večina občin še nima sprejetih ustreznih občinskih predpisov, ki bi urejali razmerja med lastniki stavb in upravljavci javnih vodovodov, zaradi tega je pri oblikovanju cen po novem pravilniku o metodologiji za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb varstva okolja prihaja do težav, ker občine nimajo še vseh predpisov usklajenih s predpisi o oblikovanju cen in s predpisi o izvajanju javne službe. Vsekakor velja, da vzdrževanje in/ali obnova hišnega priključka in zamenjava števca ne more biti vključena v ceno storitev kot pavšalni znesek, ker je pač odvisna od posamezne stavbe, velikosti priključka. Zaradi navedenega je treba slediti napotilu Računskega sodišča Republike Slovenije iz 29. 3. 2005, ki opozarja na spoštovanje ustavne pravice razpolaganja z lastnino in potrebo po zagotavljanju finančnih virov za vzdrževanje hišnih priključkov. Ministrstvo za okolje in prostor meni, da se oba pogoja ob obstoječih predpisih da urediti le s pogodbenim odnosom med lastnikom stavbe in upravljavcem vodovoda. Osnova za sklenitev pogodbe med lastnikom stavbe in upravljavcem, da je občini, 24. in 37. člen Pravilnika o oskrbi s pitno vodo ter 79. in 84. člen Zakona o prostorskem načrtovanju. Na podlagi navedenih predpisov občina s posebnim predpisom določi način, obliko in obseg pogodbenega razmerja z lastnikom stavbe in upravljavcem vodovoda, v katerem določa način plačevanja, vzdrževanja, zamenjave in obnove hišnih priključkov in merilnih mest. To je zdaj, kot so mi pripravili, upam da je v pomoč. Hvala.
Hvala lepa gospod minister. Mag. Štefan Tisel bo postavil poslansko vprašanje ministru brez resorja, odgovornemu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, dr. Henriku Gjerkešu.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister dr. Henrik Gjerkeš, spoštovana ministra, kolegice in kolegi poslanci. Imam vprašanje v zvezi z novelo Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010-2015 je bil sprejet v Državnemu zboru na 13. seji redni seji 28. 1. 2010. Poslanci smo takrat tudi sprejeli sklep, naj Vlada pripravi nov Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, in sicer v devetih mesecih. Državni zbor je zavrnil amandma, da Vlada pripravi tudi Zakon o razvojni podpori Beli krajini in območju Kočevskega. Bile so izpostavljene tudi druge regije in podregije, ki prav tako močno zaostajajo v razvoju, kot so Koroška, Tolminsko, Zasavje in seveda Kozjansko z Obsoteljem. Na Kozjanskem je brezposelnost narasla na dobrih 12%, ko je bilo slovensko povprečje brezposelnosti 6,8%. Gospodarska kriza in naraščanje brezposelnosti sta ta korak v nerazvitosti še poglobila. Zato me zanima, gospod minister: Katere ukrepe oziroma spodbude pripravljate po novem zakonu, da se bo ta razkorak zaustavil oziroma da bodo manj razvita območja imela večjo perspektivo? Večkrat ste že dejali, tudi v razgovorih, da se zakon intenzivno pripravlja in da bo prišel v parlament prej kot v pol leta. Hvala.
Minister dr. Gjerkeš, izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Spoštovani, ki še vztrajate skupaj z menoj. Veseli me, da ste postavili to vprašanje in tudi, da se strinjate, da je zatečeno stanje v regionalnem razvoju Slovenije slabo. Razvojne razlike med regijami, med območji se v Sloveniji ne zmanjšujejo. Pri posameznih območjih pa se je pokazalo, da Zakon o skladnem regionalnem razvoju takšen, kot ga imamo, ni uspel opraviti svoje naloge, ker so se razmere nesorazmerno poslabšale. Torej bi težko govoril o tem, da pripravljamo novelo, ampak bom raje povedal, da pripravljamo nov Zakon o skladnem regionalnem razvoju zelo intenzivno: Želimo, da bo v parlamentarni proceduri še pred parlamentarnimi počitnicami. Tako da upam, da ne bo treba izkoristiti roka, ki ste nam ga dali. Nov sistemski zakon ne bo skrbel samo za skladnost razvoja med regijami v Sloveniji, ampak tudi za skladnost razvoja znotraj regij, ker vemo, da obstajajo tudi nesprejemljivi regionalni centralizmi oziroma drugače povedano, statistično gledano določene regije ne odstopajo od povprečja. Če se pa osredotočimo na posamezna območja, pa so razlike bistveno večje. Primer je jugovzhodna regija, kjer, če izločimo Belo krajino in Kočevsko, pridemo do takega zaključka. Pripravljamo nove instrumente regionalne politike, ki bodo omogočili fleksibilne, dinamične rešitve. Torej, instrumenti bodo razdeljeni v skupine. V eni skupini bo detekcija stanja v določenih območjih, v drugi bodo ukrepi. Govorimo o območjih, ne več o statističnih regijah, saj se bodo ta območja po novem zakonu lahko samostojno tvorila, združevala in ne bodo omejena niti na območje statistične regije. Pomembno bo, da bo neko območje ugotovilo skupen interes, da bodo identificirali endogene vire za reševanje teh potreb, ki jih bodo identificirali, in da bodo ugotovili, da imajo premalo teh virov. In tu nastopi regionalna politika. Omogočila bo sistemski pristop, učinkovitejši pristop k izenačevanju razvitosti v Sloveniji in ne bo, kot smo imeli že nekaj pobud, prakticiranja z interventnim zakonom, ker interventna regionalna politika ni sprejemljiva za Sloveniji in za nikogar. To predstavlja, kot sem že večkrat povedal, čakanje, da se razmere nekje tako poslabšajo, da mora država poseči s svojo pomočjo v to območje. In to ni regionalna politika. Iščemo ustrezen model, s katerim bomo v čim večji meri pritegnili gospodarstvo, hkrati pa tudi krepili regionalni razvojni menedžment. Posebej poudarjam regionalni razvojni menedžment, ki naj bi se osredotočil ali omejil na že obstoječi regionalni razvojni menedžment. Krepili bomo vse tiste, ki že obstajajo, in zametke, in vsi ti menedžmenti bodo na trgu. Območja jih bodo izbrala in to tista, ki se bodo najbolj izkazala in tiste bo tudi država oziroma regionalna politika finančno podprla. Bistveno bolj bomo opredelili odgovornost za regionalni razvoj, torej vseh subjektov, ki sodelujejo, opredelili bomo pa tudi relacijo regionalne politike do drugih sektorskih nacionalnih politik. Ampak, če regionalna politika sama ne more rešiti razlik v regionalnem razvoju v Sloveniji - spomnimo se samo na avtocesto v Pomurju ali reševanja vodooskrbe v Pomurju - vendar, dejstvo je, da sektorske politike pogosto dobivajo nepovezano in se malo ozirajo na regionalne razvojne cilje. Regionalna politika, kakor bomo v zakonu predlagali, bo skrbela za njihovo učinkovitejšo koordinacijo in to bo bistven doprinos k skladnejšemu razvoju v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Tisel, izvolite.
Hvala za izčrpen odgovor. Upam, da bomo s sodelovanjem res naredili en velik napredek. Če pogledamo, kaj je obsegal oziroma še obsega zdajšnji zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki je bil sprejet leta 2003, vidimo, da je predvideval kar nekaj konkretnih spodbud in tudi meril, ki so opredeljevala ogrožena območja. Gre za zmanjšanje razlik v razvitosti območja v odnosu, do povprečja države, potem dvig splošne ravni razvitosti, odpravljanje strukturnih problemov visoke brezposelnosti, kar se je zdaj še bolj izrazilo v gospodarski krizi, potem preprečevanje neugodnih demografskih gibanj, zlasti obmejnih območij in območji z omejenimi dejavniki. Po tem zakonu je Vlada takrat namenila vsaj pol procenta bruto domačega proizvoda v prvem proračunskem letu, to je v letu 2004, in pa v naslednjih letih naj bi obseg sredstev namenjenih za razvojne spodbude znašal vsaj 1% bruto domačega proizvoda. Če vidimo, da bi bilo to kar nekaj in kljub temu zakon, kot smo skupaj ugotovili, ni bil uspešen in se je moralo zgoditi Pomurje oziroma specialni zakon za Pomurje, kajti v ekonomski moči prebivalstva so te razlike še bolj povečale. Menimo, da s zakon do sedaj ni v redu izvajal. Kar nekaj zadev ste naštel, ki bodo zakon lahko uveljavile oziroma tudi bolj kontrolirale porabo tega denarja bolj na fleksibilnem načelu in pa na načelu sodelovanja. Prepričan sem, da bo s skupnimi prizadevanji ta zakon imel potem učinek po vsej Sloveniji. Hvala.
Želite dopolniti odgovor, gospod minister? Ne. Hvala lepa. Poslanec Rado Likar bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo dr. Mateju Lahovniku.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem, posebno ministru gospodu Lahovniku. Pobuda za to moje vprašanje, ki ga zastavljam, je prišla iz mojega lokalnega okolja, se pravi, iz Idrije, se pa podobne težave pojavljajo tudi drugod po Sloveniji. Tržni inšpektorat je organ v sestavi Ministrstva za gospodarstvo, katerega glavna naloga je nadzor nad izvrševanjem slovenske zakonodaje, predvsem na področju varstva potrošnikov in varnosti proizvodov, nadzor na področju trgovine, gostinstva, obrti in storitev ter nadzor na področju cen in varstva konkurence. Enota tržne inšpekcije v Idriji pokriva občine Dragomir, Borovnica, Vrhnika, Logatec, Idrija in Cerkno. In v letošnjem letu se namerava upokojiti ena od tržnih inšpektoric, vendar pa po mojih informacijah tega izpraznjenega mesta ne nameravate nadomestiti z novim inšpektorjem. Nasprotno, po informacijah je celo predvidena premestitev enega drugega inšpektorja v območno enoto Postojna. Tako se v bistvu v enoti Idrija ukinjata dve delovni mesti, posledično pa tudi enota tržne inšpekcije v Idriji. Podobno kot rečeno, se dogaja tudi drugod po Sloveniji, na primer v Kočevju, pa še kje drugje. Nekako je že splošna praksa, da se vsakokrat, ko je treba zmanjšati število zaposlenih v državni upravi, to naredi na račun zaposlenih na periferiji, izven Ljubljane. S tem v zvezi vas sprašujem, spoštovani gospod minister: Ali drži, da je predvidena ukinitev enote tržne inšpekcije v Idriji? Kakšni bodo vaši ukrepi proti centralizaciji državne administracije? Nesprejemljivo za enakomeren regionalni razvoj in tudi škodljivo je, da se krči državna uprava na obrobju, medtem ko se v večjih mestih število ministrstev povečuje. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Odgovarjal bo minister za gospodarstvo dr. Matej Lahovnik.
Hvala lepa. Moram reči, da imamo na splošno v strategiji zapisano, da se mora število zaposlenih v državni upravi zmanjšati za 1%, kar pomeni, konkretno znotraj Ministrstva za gospodarstvo, zmanjševanje praktično za več kot 5 na leto. Moram reči, da ta cilj nameravamo tudi doseči in na ta način ustrezno do leta 2012 znižati število zaposlenih v državni upravi. Vendar, ko govorimo o tem konkretnem primeru, na katerega ste, spoštovani poslanec gospod Likar, korektno opozorili, gre za tržni inšpektorat v Idriji, kjer se zaradi racionalizacije res ukinja območna enota, vendar pa se ne zapira inšpekcijska pisarna, to moramo izrecno poudariti. Inšpektor bo delo še vedno opravljal v območni enoti Idrija, vodenje dela inšpektorja pa bi prevzela vodja območne enote v Postojni. Inšpekcijska pisarna v Idriji in inšpektor bi bila še vedno dosegljiva strankam za podajanje informacij in pritožb v zvezi s predpisi, ki so v pristojnosti Tržnega inšpektorata Republike Slovenije. Inšpektor pretežno izvaja nadzor na tehničnem področju in nadzora ne vrši samo na območju Idrije, temveč tudi na območju drugih območnih enot. Pomislek, da bi območje Idrije ob taki ureditvi ne bilo nadzorovano, je odveč, saj bi nadzor na ostalih območjih vršile inšpektorice iz območne enote Postojna. Povsem neracionalno, po mnenju Tržnega inšpektorata Republike Slovenije, pa je, da ima Tržni inšpektorat Republike Slovenije za dva inšpektorja zaposleno tajnico za polni delovni čas, saj morajo inšpektorji določeno delo v skladu z navodili Tržnega inšpektorata ter strategijo Tržnega inšpektorata pri vodenju evidenc in elektronskem poslovanju opravljati sami. Premestitev inšpektorice iz območne enote Postojna je začasna, za obdobje dveh mesecev, zaradi kadrovskih potreb sedeža, saj so tri inšpektorice v začetku leta 2010 nastopile porodniški dopust. Poleg inšpektorice iz območne enote Postojna svoje delo na sedežu začasno opravlja tudi inšpektorica iz območne enote Kočevje, kot ste tudi sami omenili.
Hvala lepa. Gospod Rado Likar, dopolnitev odgovora.
Hvala, še enkrat, za besedo. Kakorkoli, glede na število gospodarskih subjektov in število prebivalcev in obseg potrebnega nadzora mislim, da je nesprejemljivo, da bi se enota tržne inšpekcije v Idriji ukinila, ker, kot rečeno, pokriva tudi širše območje, območje občin Dragomir, Borovnica, Vrhnika, Logatec in Cerkno. Menim celo nasprotno oziroma po mnenju zaposlenih bili potrebni vsaj trije inšpektorji. Rekli ste, ta inšpektor, da bo začasno premeščen v Postojno zaradi nadomeščanja porodniškega dopusta. Če bi to bila stalna praksa, jaz ne vidim pravega smisla v tem, da bi se uslužbenec vozil na delo iz Idrije v Območno enoto Postojna, inšpektor iz Postojne pa, recimo, v Ljubljano, se pravi na glavni urad. Tudi po informacijah, kot sem jih dobil, se število zaposlenih na uradu v Ljubljani povečuje. V Območni enoti Idrija pa so iz že sistemiziranih treh inšpektorjev za to področje sistemizirali le dva. Rečeno mi je bilo, da je bilo tudi ukinjeno mesto tajnice. Po mojem mnenju je, kot rečeno, inšpektorat, ki je pristojen za nadzor nad izvrševanjem zakonskih in podzakonskih predpisov, ki pomembno urejajo odnose na trgu, zato je ukinitev Območne enote, ki pokriva to področje, po našem mnenju, nesprejemljivo. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora dr. Lahovnik.
Mogoče samo na kratko. Vaša skrb v smislu delovanja učinkovitosti Tržnega inšpektorata Republike Slovenije je upravičena, tukaj se strinjam z vami. In tudi zato, da bi povečali učinkovitost Tržnega inšpektorata, smo v lanskem letu povečali število zaposlenih. Če gledamo celotno območje, sedaj vam težko povem natančno številko, ampak šlo je za, sedaj bom rekel med štiri, pet ali, ne me držati za besedo, ampak o takšni številki govorimo, ampak govorimo za celotno Slovenijo. Ampak glede na to, kaj se je dogajalo, tudi opozorila s strani potrošnikov in kadrovsko podhranjenost Tržnega inšpektorata je bilo to nujno. Moram reči, da bi sam osebno, če imel možnost, bi seveda na Tržnem inšpektoratu še povečal število zaposlenih, pa kje drugje še bolj radikalno zmanjšal. Ampak smo omejeni s takšnimi in drugačnimi predpisi, zato poskušamo nekako, v želji, da se poveča učinkovitost, racionalizirati tam, kjer je mogoče. In glede tajnice, imate seveda povsem prav, ampak jaz moram reči, da glavni tržni inšpektorici gospe Grličevi zaupam. Ona ima nalogo, da poveča učinkovitost ob hkratni racionalizaciji na določenih mestih. In njihova ocena je, da je neracionalno, da ima Tržni inšpektorat, denimo za dva inšpektorja zaposleno tajnico za polni delovni čas, ker morajo pač Tržni inšpektorji opravljati določena dela, ki se ne nanašajo na vodenje evidenc, in tudi elektronskega poslovanja opravljati sami. Zato je verjetno, domnevam, izvedla ta korak, in mu težko oporekam. Bistveno pa se mi zdi, kot sem rekel, tudi temu težko nasprotujem, da z nekim argumentom ukine, ponekod, območno enoto, ob pogoju seveda, da ne zapre inšpekcijska pisarna. To pa je tisto, kar je ključno za delo na terenu. Drugače pa težko govorimo tudi o sami racionalizaciji Tržnega inšpektorata. Seveda pa razumem, da je verjetno tudi lokalni pogled, posebej zaposlenih tam, drugačen kot pa mogoče pogled uporabnikov ali gospodarstva, recimo, ki nas opozarja na veliko število zaposlenih v državni upravi in podobno. Na nek način pa je treba te racionalizacije tudi izvajati, ob tem da se učinkovitost ne sme zmanjšati. Je pa seveda dejstvo, da začasna premestitev na sedež inšpektorata ne pomeni vršitev pritiska nad delom inšpektorja, pač pa nasprotno. Na nek način ima možnost spoznati način dela inšpektorjev tudi s sedežem inšpektorata, ki poleg neposrednega nadzora na terenu, pripravljajo tudi navodila in usmeritve za delo vseh inšpektorjev na območnih enotah in pripravljajo ustrezne odgovore na vprašanja potrošnikov in tudi posameznih podjetij. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Matevž Frangež bo postavil poslansko vprašanje ministru za gospodarstvo dr. Mateju Lahovniku.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, o problemu, na katerega želim opozoriti, sva že govorila. Ker pa sem bil pred kratkim v Mariboru opozorjen na to, da bi si nekateri v Mariboru želeli, da večkrat odpiram za lokalno okolje pomembne teme, sem se odločil, da to izjemno pomembno temo danes odprem tudi preko instituta poslanskih vprašanj. V Sloveniji se že nekaj let pogovarjamo o tem, na kakšen način bomo znanje in inovacije, ki jih imamo v slovenskih univerzah, učinkovito prelili v gospodarsko prakso, tako da bodo te inovacije in to znanje vir dodane vrednosti in višje konkurenčnosti našega gospodarstva. V Ljubljani deluje Tehnološki park, ki je po mojem mnenju zelo učinkovito povezal tisto, čemur so tehnološki parki namenjeni. In to je infrastruktura za to, da mlada podjetja, spin-off podjetja, "startup" podjetja razpolagajo s primerno infrastrukturo. Ob tem pa kot en zaokrožen podjetniški prostor predstavljajo tudi izjemen prostor za druženje in povezovanje mladih podjetnikov, ki na temelju tega druženja in povezovanja ustvarjajo nove sinergije, nove podjeme in novo dodano vrednost. V Mariboru imamo projekt Znanstveni park v Mariboru, ki je po še vedno veljavni resoluciji o državnih razvojnih projektih 2007 - 2023 veljaven projekt. Glede na nekatere informacije, o katerih so danes spraševali tudi nekateri predgovorniki, se danes postavlja vprašanje, na kakšen način bo konceptiran javni razpis za črpanje sto osemdeset milijonov evrov evropskih sredstev za razvoj javne gospodarske infrastrukture. In v temu pogledu me zanima: Ali osebno razumete znanstvene parke kot mednarodno preizkušen recept za prenos znanja, inovacij v gospodarsko prakso, zaželen razvojni in tehnološki preboj? Ali razumete znanstvene parke kot inkubatorje inovacij, ki naj vodijo do izdelkov in storitev z višjo dodano vrednostjo, kot tiste najpomembnejše kategorije, ki naj jutri zagotovi več gospodarske prebojnosti, blaginje in varnosti? Ali bo javni razpis za sofinanciranje gospodarske infrastrukture odprt tudi za projekte izgradnje in delovanje tehnoloških parkov oziroma natančneje ali boste kot pristojni minister podprli izgradnjo tovrstnega znanstvenega parka? To je še posebej pomembno glede na informacije iz Ministrstva za gospodarstvo, da naj bi tovrstne namene, kot je izgradnja znanstvenih parkov, ki pa so most med znanostjo in gospodarstvom, preselili na Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Gospod minister, za vaš odgovor se najlepše zahvaljujem.
Minister dr. Lahovnik, izvolite.
Hvala lepa. Ministrstvo za gospodarstvo seveda v okviru najavljenega javnega razpisa predvideva vzpostavitve razvojnih centrov slovenskega gospodarstva za podporo določenih razvojnih področij, pri čemer bo šlo za skupne projekte podjetij in drugih subjektov in bodo vključevali tako razvojno delo kot potrebno opremo in ostalo infrastrukturo, ki omogoča razvoj ustreznih kompetenc. Aktivnosti bodo usmerjene v rast in razvoj podjetij. Naj povem da znanstveni park po definiciji, če bi strogo gledali ali pa vsebinsko gledamo, jaz nisem resorni minister. Mi imamo ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Jaz kot minister za gospodarstvo seveda moram podpirati v temu smislu ta prenos znanja, kot ste omenili, v čim večji meri v gospodarstvu. Ampak pogoj, da takšne projekte podpremo v izhodišču, je ustrezen interes tudi na strani gospodarstva, sicer bi praktično prisiljeni bili v to, da bi podpirali projekte, ki jih mora podpirati Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Glede razumevanje tehnoloških parkov moram reči, da so seveda institucije, kjer pač združujejo neke raziskovalne in razvojne ter poslovne dejavnosti novih tehnoloških inovativnih podjetij in pa raziskovalno-razvojnih oddelkov podjetij, ki niso nujno prisotni v tehnološkem parku. Bistveno je, da na ta način omogočamo nastajanje novih tehnoloških podjetij in s tem zagotovimo tudi ta tehnološki preboj, ki mu poslušamo slediti. Znanstveni park je na nek način v vseh poročilih izpostavljen kot posebnost oziroma razlika do tehnološkega parka, in takšen kot je, in mi smo ga že preverili, če gledamo izrazito vsebinsko, sodi pod okrilje Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ki ga, tukaj pa po naši informacijah, ne namerava podpreti. Ali to drži ali ne, lahko tudi sami preverite. Vsebinsko gre za Raziskovalno središče Univerze v Mariboru, ki zajema 90% projekta. NA drugi strani recimo obstaja projekt za področje energetike, ki je povsem skladen z našim konceptom, prijavlja pa ga ravno tako Univerza v Mariboru i gre za Energetski tehnološki park. Se pravi, v tem trenutku moram reči, da tako kot je definirano in kot je zastavila univerza, takšen znanstveni park težko razumemo v definiciji, ne vem, bom rekel, tehnološkega ali razvojnega parka, ki je namen razpisa, ampak glede na to, da na nek način gotovo tudi tam nastaja potencialno uporabno znanje, tudi za gospodarstvo in tehnološki razvoj regije, tukaj se strinjam z vami, da je pomemben, sta seveda dve možnosti, ki jih sam v tem trenutku vidim. Ena je prilagoditev projekta na strani Univerze v Mariboru, ki bo po moji oceni potrebna v vsakem primeru. To je bil tudi namen javnega poziva, ki smo ga dali, da vse te, ki so se prijavili, dodatno seznanimo z namenom razpisa in pa seveda moram reči, da bomo na Ministrstvu za gospodarstvo odprli možnost za samogradnjo infrastrukture. Tudi TEK je pomembna, ampak mora biti prvenstveno namenjena vendarle gospodarstvu in ne toliko univerzi. Naj povem, da očitek, ki je bil v preteklosti, če smo gledali strukturo sredstev, ki se namenja za raziskave in razvoj, je, da je bilo bistveno preveč sredstev namenjenih v izrazito raziskovalno dejavnost, za znanstveni del približno 90%, premalo sredstev pa v ta tehnološki razvoj. Zato smo tudi v preteklosti naredili dve agenciji, še leta 2004 in tudi naslednja vlada je ta koncept obdržala in imamo praktično zato Agencijo za raziskovalno dejavnost in Tehnološko agencijo, ki je pa bolj usmerjena v aplikativne projekte gospodarstva. In ta razpis, ki ga pripravljamo na Ministrstvu za gospodarstvo se nanaša na področje dela, ki je usmerjeno bolj v gospodarske projekte in poskuša slediti temu prenosu znanja iz univerze v gospodarstvo, zato morajo biti ti gospodarski kriteriji izrazito izpostavljeni. Zato, kot sem rekel, je možno tudi za ta znanstveni park, da se vključi, ampak se bodo morali ustrezno prilagoditi, če kandidirajo na razpisna sredstva v okviru Ministrstva za gospodarstvo. Če se pa odločijo, da gredo na razpise, ki jih pripravljajo Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, potem pa lahko seveda tudi izrazito strogo znanstveni park kandidira. Kot sem dejal, treba bo pač [[...]] [[Izključen mikrofon.]]
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Frangež, izvolite.
Gospod minister, vaš odgovor je korekten, razumeli pa me boste, da z njim nisem povsem zadovoljen. Dovolite najprej, da polemiziram o vprašanju pristojnosti. Za to gre, da gre za povezavo med znanostjo in gospodarstvom. Ena od stvari, ki jih v času vaše ministrovanja najbolj podpiram, je ravno razpis za razvoj novih izdelkov. Take stvari potrebujemo, če hočemo narediti ta cenovni preskok v razrede z višjo dodano vrednostjo, na podlagi tega našim ljudem dati višje plače in več varnosti in blaginje. Naj povem o povezavi z gospodarstvom. Seveda je možno, da bomo take izdelke razvijali v garažah, tudi to se dogaja. Bistveno bolje pa je, da država kot skupnost vendarle razmišlja o tem, da vzpostavi primerno infrastrukturo za to, da tovrstne inovacije tudi na ta način spodbuja. In zakaj gre 90% za raziskovalne dejavnosti? Ker je znanstveni park zamišljen tako, da univerza v sodelovanju s konkretnim podjetjem razvija določen raziskovalni program, z namenom gospodarske komercialne aplikacije neke inovacije na svetovni trg, upajmo. In v tem pogledu naj povem, da so mariborski znanstveni park podprla številna podjetja, 52 dogovorov inovativnih podjetij v strateškem sodelovanju, čez sto pisem podpore, ustanove in mednarodni partnerji, 30 pisem podpore, 15 velikih slovenskih podjetij, številne mednarodne korporacije vključno z Mikrosoftom, IBM-om, Oraclom, skupaj 12 dogovorov, gospodarske zbornice, lokalne skupnosti, razvojne agencije, British Council in tako dalje. To vse nakazuje na to, da okolje prepoznava v nekem znanstvenem, inovativnem, inovacijskem potencialu mariborske univerze in predvsem njenih študentov tisto dodano vrednost, na katero tudi stavi. Jaz predlagam, da se o tem vprašanju še posebej dogovorimo. Ne želim, da bi v času te vlade ta država izgubila posluh za to prepotrebno razvojno infrastrukturo v naši državi. Hvala.
Želite dopolniti odgovor? Izvolite dr. Lahovnik.
V veliki meri se strinjam. Oba meniva, da je treba v čim večji meri zagotoviti prenos znanja, tudi z univerz in inštitutov v gospodarstvo. Tisto, česar se na našem ministrstvu vedno znova bojimo in to tudi odkrito povemo je, da, s temi razpisi ne želimo podpirati projektov, ki so namenjeni izključno univerzi kot taki ali institutom, ni pa zraven interesa podjetij. Pisma podpore so vedno dobrodošla, in jaz verjamem, da je s tem izražena tudi resna namera. Še bolj trden namen je, ko podjetja in univerza skupaj vložijo sredstva v nek projekt. To je največji garant, da bo potem prišlo do tega prenosa znanja z univerz v gospodarstvo. Ampak, kakorkoli že, jaz predlagam, glede na to, da je bil tudi javni poziv odprt, da se predstavniki, tudi ti ki oblikujejo ta znanstveni park, oglasijo na Ministrstvu za gospodarstvo, kjer jim bomo podrobneje pojasnili namen in okvirne kriterije, ki bodo tudi javno objavljeni, in izbor tako ali tako pregleden in javen in da ugotovimo možnost na kakšen način lahko tudi ta znanstveni park ki je, če lahko in kako zadosti tem kriterijem, ki jih na Ministrstvu za gospodarstvo postavljamo z namenom, ravno prenosa znanja z univerz in institutov v gospodarstvo. Ker, verjamem pa, da se tukaj oba strinjava, da se želimo izogniti pojavu, ki pa je na univerzi pogosto prisoten. In jaz sam prihajam z univerze in podjetniki nas pogosto kritizirajo, da včasih podpiramo znanstvene projekte, zaradi znanstvenih člankov, ne vem, nekih drugih namenov, potem pa tisto znanje, ki se tam razvija nikakor ne najde poti v gospodarstvu ali pa ni uporabno z namenom razvijanja nekih novih tehnoloških produktov. In samo to želimo zagotoviti tudi s tem projektom razvijanja gospodarsko-logističnih središč. Tako, da sem mi zdi dobro na vsak način, da pride do tega srečanja. Verjamem, mogoče je celo že dogovorjeno, in da se poskuša ugotoviti, kje so stične točke. Hvala.
Hvala lepa. Zaključili smo prvi krog vprašanj poslank in poslancev in prehajamo na drugi krog. Gospod poslanec Milenko Ziherl - ne, ne bo. Gospod poslanec Marjan Bezjak bo postavil vprašanje ministru za promet dr. Patricku Vlačiču.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni še enkrat gospod minister, poslanke in poslanci. Postavljam vprašanje gospodu ministru za promet dr. Patricku Vlačiču v zvezi s parkirišči za ADR prevoze. Sprašujem vas: Kdaj boste uredili postajališča in parkirišča za vozila, ki prevažajo ADR blago na avtocestni povezavi Italija-Madžarska in Avstrija-Hrvaška? Vlada je v letu 2009 sprejela Zakon o zvišanju glob za voznike, prevozna podjetja, ki prevažajo ADR blago, ni pa omogočila pogojev oziroma postajališč, parkirišč za ustavljanje in parkiranje teh vozil. Največji problem v Sloveniji je ravno to, saj so se v lanskem letu dvignile globe, kazni za prevozna podjetja. Izvajamo nek zakon, ne omogočimo pa dejansko tistega najosnovnejšega, kar je potrebno. Mislim, da se morata tu oba ministrska resorja uskladiti in narediti kompromis, dokler dejansko niso omogočeni pogoji za stvari, kot sem jih navedel. Hvala.
Hvala lepa. Minister Vlačič, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Nevarno blago je po definiciji tisto blago, ki predstavlja neko nevarnost za okolico, zdravje ali življenje ljudi. Prevoz nevarnega blaga je urejeno v Zakonu o prevozu nevarnega blaga in podzakonskih aktih in ti so harmonizirani z evropsko zakonodajo, ki ureja to področje. Seveda, predpisi na tem področju so zelo restriktivni. Zakon o prevozu nevarnega blaga je v letu 2009, kot pravilno ugotavljate, zaradi implementacije evropske direktive spremenil globe, in sicer glede na težo kršitve. To pomeni, da so kršitve, ki pomenijo večjo nevarnost za okolico, življenje ali zdravje ljudi, predpisane v večji višini, medtem ko so se globe za lažje kršitve znižale v primerjavi s predpisanimi globami pred spremembo zakona. Skladno z določbami navedenega zakona parkiranje tovornih vozil, ki prevažajo nevarne snovi, ki predstavljajo veliko tveganje za okolico, življenje in zdravje ljudi ali pa bi lahko bile uporabljene za teroristične namene, ni dovoljeno kjerkoli. Voznik mora imeti izdelan varnostni načrt, po katerem mora predvideti relacijo prevoza, načrtovane postanke in v skladu s poglavjem 8.4 ADR lahko voznik vozilo nenadzorovano parkira samo na varovanem parkirišču ali na zavarovanem tovarniškem parkirišču. Če takih parkirišč ni v njegovi bližini, se lahko vozilo, ki prevaža nevarne snovi ali nevarno blago, parkira tudi na drugih zasebnih ali javnih parkiriščih, kjer ni nevarnosti, da bi vozilo poškodovalo druga vozila, ali parkirišču, ki ga nadzira delavec, ki je seznanjen z vrsto tovora in mestom nahajanja voznika, ali na ustrezno odprtem prostoru, ki je ločen od javnih cest in zgradb, kjer se ljudje običajno zadržujejo. Glede na zgoraj navedeno menimo, da parkirišča na počivališčih ob avtocesti izpolnjujejo pogoje za 8.4 ADR, saj so nadzorovana z ustreznim video sistemom. Lahko pa vam zagotovim in imate prav, da pogoji zaenkrat v celoti niso zagotovljeni, da bomo v sodelovanju z Ministrstvom za okolje in prostor v najkrajšem možnem času izpolnili dolžnost, ki nam jo nalaga 35. člen Zakona o prevozu nevarnega blaga, določili parkirne prostore za vozila za prevoz nevarnega blaga in pa pogoje, ki jih morajo izpolnjevati parkirni prostori.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, želite dopolnitev odgovora?
Ja, absolutno. Delno se strinjam, gospod minister, z vašim odgovorom, ampak nikakor pa ne pridejo v poštev te stvari, kajti sami vemo, da nobeno parkirišče, ali počivališče po celotni Sloveniji ni iz okoljskega vidika narejeno za ADR parkiranje ali ustavljanje vozil. Dogaja se v Sloveniji to, da policija ustavlja vozila na avtocestnem križu in dobijo plačilo globe vozniki kakor tudi prevozna podjetja. Ampak, če ne izpolnjuje pogojev, vseh pogojev za opravljanje tega prevoza, kje parkirati to vozilo, kje ustaviti to vozilo, potem delamo zakon v zakonu, dejansko imamo zakon v zakonu, imamo luknje in nikakor se ne morem strinjati s tem, da začne veljati en zakon, ki nima pogojev z drugim resorskim ministrstvom za dejansko parkiranje teh vozil. Prav tako se moramo zavedati to, bila je pred nedavnim katastrofa v našem tunelu. Kaj narediti takrat, če bi to vozilo imelo naloženo ADR blago? Kam ga odvleči, kam ga dati, kaj če pride do izlitja dejansko nevarnih tekočin in tako naprej? Zato jaz smatram, da je dejansko potrebno čim prej urediti vse pogoje za parkiranje takšnih vozil, ki nimajo brezhibnih vozil, predvsem gre za tuja podjetja, prevozna podjetja, kajti domača prevozna podjetja, ki se ukvarjajo s prevozom, tako ali tako morajo zagotavljati pogoje nerazumljivo dejansko, ki imajo parkirana vozila na domačem teritoriju.
Hvala lepa. Želite dopolniti odgovor? Izvolite.
Ja, moram reči, da se strinjam z vami. Država je dolžna to narediti in bomo naredili v najkrajšem možnem času.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, izvolite.
Hvala. Jaz bi želel, da bi to razpravo dali Državnem zboru, da bi dejansko po pravilniku Državnega zbora, po 246. členu, drugem odstavku, dali v razpravo.
O vašem predlogu, gospod Bezjak, bo Državni zbor odločal v petek med glasovanji. Drugo poslansko vprašanje bo postavila mag. Julijana Bizjak Mlakar sicer odsotnemu ministru za zdravje Borutu Miklavčiču.
Hvala lepa gospod predsedujoči! Ker je gospod minister odsoten, prosim za njegov pisni odgovor. Konec novembra 2009 smo poslanci na seji Državnega zbora prejeli Odlok o letnem načrtu razpolaganja z nepremičnim premoženjem države. V odloku so navedene parcelne številke stavb in zemljišč ter orientacijske cene za te stavbe in zemljišča, ki se jih prodaja. Vlada je v obrazložitvi napisala, da je v odlok lahko v skladu z zakonom uvrščeno le premoženje, ki ga upravljavec trajno ne potrebuje. Orientacijska vrednost v odloku bi morala biti v skladu s citirano uredbo v odloku enaka vrednosti, ki je približek tržne vrednosti premoženja. V odlok za prodajo premoženja je Vlada uvrstila bolnišnice, stavbe in zemljišča instituta za varovanje zdravje, stavbe in zemljišča Univerzitetnega kliničnega centra Ljubljana, Psihiatrične klinike Ljubljana, Splošne bolnišnice Izola in drugo. Novinarki Dela Mileni Zupanič gre zahvala za razkritje netočnih navedb v odloku, ki bi lahko privedle do poceni razprodaje bolnišnic in pripadajočih zemljišč, ki jih naše zdravstvo še potrebuje za svojo dejavnost. Orientacijske cene stavb in zemljišč so namreč močno podcenjene. Tako bi država v nekaterih primerih dobila le 165 evrov ali okoli 150 evrov za kvadratni meter urejenega poslovnega prostora na elitni lokaciji, sicer vrednega okoli 4 tisoč evrov na kvadratni meter. In 118 evrov za kvadratni meter zemljišča sicer vrednega okoli tisoč evrov za kvadratni meter. Prav tako se je ugotovilo, da ne gre za trajne presežke premoženja, torej tistega premoženja, ki ga upravljavec ne potrebuje. Vlada je odreagirala pohvalno hitro in je teden dni po objavi članka o razprodaji premoženja spremenila odlok, ki bo verjetno še prišel v Državni zbor. Podatke, ki bi pomenili pod ceno razprodajo zdravstvenega premoženja, je pripravilo Ministrstvo za zdravje. Minister za zdravje je z vsebino odloka zavedel poslance Državnega zbora in verjetno tudi Vlado Republike Slovenije. Tudi jaz tega odloka na seji Državnega zbora ne bi podprla, če bi poznala neresnice, ki so bile zapisane v obrazložitvi odloka. Verjetno ga tudi ostali poslanci ne bi podprli. Zato gospoda ministra sprašujem: Ali je kdo prevzel odgovornost za nerazumne cene in za uvrstitve stavb in zemljišč v odlok, ki v odlok ne bi smele biti uvrščene, in ker smo bili zavedeni poslanci Državnega zbora in verjetno tudi Vlada?
Hvala lepa. V skladu z vašim predlogom boste dobili od ministra pisni odgovor v 30-ih dneh. S tem smo zaključili drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. Vam lep pozdrav. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. O predlaganih glasovanjih bomo odločali v petek med glasovanji. Prekinjam 15. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri, v četrtek, ob 10. uri. Hvala lepa.