Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 39. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Majda Zupan od 12.00 ure, gospod Samo Bevk od 18.00 ure, gospod Aleš Gulič, gospod Matjaž Han in gospod dr. Marko Pavliha. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH STANOVANJSKEGA ZAKONA, SKRAJŠANI POSTOPEK. Spoštovane poslanke in poslanci! Moram vas obvestiti, kot sami lahko tudi že opažate, da gospoda ministra in državnega sekretarja ni, ker sta zadržana. Posredovan pa je dopis [[...]] [[Oglašanje v dvorani.]] Bi mi lahko, prosim, dovolili, da vam obrazložim? Gospod Anderlič, saj mi dovolite, da obrazložim. Hvala lepa. Z Ministrstva za okolje in prostor je bil posredovan dopis na kolegij, da bi dovolili, da pri tej točki sodelujeta gospa Metka Černelič, generalna direktorica, in dr. Samo Kopač, v.d. generalnega direktorja. O tem odloča kolegij. Ker pa kolegij od 8.30 dalje že zaseda in še ni prišel do te točke, predlagam, da počakamo vsaj 10 minut. Gospod Bricelj je prišel. S tem so moje informacije malo drugačne in nadaljujemo sejo. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod dr. Mitja Bricelj, državni sekretar, izvolite.
Spoštovani [[...]] [[Nemir v dvorani.]]
Spoštovani poslanci, lepo bi vas prosil, da omogočite nastop predstavniku Vlade. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke in poslanci!
Oprostite, gospod dr. Bricelj. Proceduralni predlog? Izvolite, gospa Žgajner.
Hvala lepa. Se opravičujem! Dovolite, gospod predsedujoči, saj je zadeva približno takšna, kot ste jo na nek način tudi sami predlagali. Še vedno poteka namreč seja Kolegija predsednika Državnega zbora in na tej seji so tudi nekateri predstavniki, ki verjamem, da bi z veseljem prisluhnili predstavniku Vlade Republike Slovenije v tej dodatni obrazložitvi. Zato mislim, da je smiselno sejo prekiniti za toliko časa, dokler se ne zaključi seja kolegija predsednika državnega zbora, pa bomo takrat nadaljevali. Mislim, da je to smiselno.
Hvala lepa. Tudi sam sem član kolegija. Pa sem moral priti na to dolžnost in voditi sejo. Zato prosim, če lahko nadaljujemo. Gospod državni sekretar. Ja, prosim, gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Tudi jaz predlagam, da se seja prekine. Zato, ker sem pravkar pritekel z ene seje, ker sem moral sejo zapustiti, da lahko tukaj predstavim stališče poslanske skupine. Tisti odbor je pa postal nesklepčen v tem trenutku. In takšno organizacijo dela, kot jo imamo v Državnem zboru, bi bilo priporočati v Butalah.
Hvala lepa. Gospod mag. Cvikl, izvolite.
Jaz se osebno pridružujem proceduralnim predlogom, kot so bili dani. Seveda pa je možno tudi drugače. Odločiti je potrebno, kaj ima prednost. In jaz razumem, da je seja Državnega zbora sklicana za ob devetih. In verjetno je treba prekiniti delo vseh ostalih delovnih teles, tako kot se je zgodilo na že dveh delovnih telesih. Tudi mi smo zaključili delo komisije za nadzor javnih financ minuto do devetih ne pa, da imamo neko vzporedno delo in ga krši sam predsednik Kolegija. Ampak ne moremo pa sedaj tukaj na seji.
Vaš proceduralni predlog je?
Moj proceduralni predlog je, da strokovne službe zagotovijo, da poteka, ko poteka seja Državnega zbora, samo ta seja. Torej je treba, ali prekiniti sejo kolegija ali državnega zbora. Ne pa, da imamo sedaj, bi rekel, neko situacijo.
Hvala lepa. Gospod Zagorac. Proceduralni predlog?
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Moram povedati, da se popolnoma strinjam s tem, kar je povedal tudi gospod Rezman. Oba sva namreč bila na Odboru za notranjo politiko, ki sva ga morala zapustiti zaradi tega, ker imava predstavitev stališča pri tem zakonu. Na tem odboru se obravnavajo tudi nekateri amandmaji, ki smo jih vložili v Poslanski skupini Lipa. In enostavno več poslanci ne vemo, ali naj zagovarjamo amandmaje, ki smo jih predlagali k enemu zakonu ali naj tukaj predstavljamo stališča. Jaz bi resno prosil, da se organizacija dela v tej hiši oziroma naj strokovne službe naredijo takšno organizacijo dela, da bomo lahko prisotni tako na plenarnem zasedanju, ali pa naj se vsi odbori takoj prekinejo, počakamo še deset minut. Medtem poteka tudi Kolegij, da lahko vsi poslanci pridejo na plenarno zasedanje, poslušajo predstavitev Vlade in potem nadaljujemo z delom normalno.
Hvala lepa. Gospod Milan Petek, prosim. Proceduralni predlog.
Seveda. Sam dodajam k tej "manten paltes paltovski" okoliščinah, ki vladajo tukaj, sledeče. Torej, jaz sem vodil danes od osmih do devetih sejo Komisije za nadzor javnih financ in pojasnjeval, kako v skladu s poslovnikom ne moremo istočasno delati kot Državni zbor, in jo zaradi tega ob devetih prekinil. Obravnavali smo zelo zelo pomembno temo: oškodovanje državnega premoženja v Splošni plovbi Piran. In zaradi tega izražam ravno tako protest, da ta predsednik Državnega zbora to počenja istočasno, ko nam s Poslovnikom veleva, da tega ne delamo na tak način. In zaradi tega se pridružujem tistim, ki predlagajo, da prekinemo sejo.
Hvala lepa. Gospod državni sekretar, oprostite. Izvolite. Prekinjam sejo za 10 minut.
Nadaljujem s 7. točko dnevnega reda. Pred tem vas moram obvestiti, da je seja Kolegija predsednika Državnega zbora končana. Kolegij ni odobril prošnje, da namesto gospoda ministra in državnega sekretarja kdo drugi zastopa mnenje Vlade. To je kratko. Ker je gospod državni sekretar prisoten, vas prosim, če poveste mnenje Vlade o tej točki. Hvala. Prav tako še mimogrede povem, da sem tudi Kolegij obvestil, da je bilo več sej, kot ste mi rekli. Izvolite prosim, gospod državni sekretar!
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Novela sprememb in dopolnitev stanovanjskega zakona je posledica številnih ugotovitev, ocen, opozoril pa tudi opažanih pomanjkljivosti v izvajanju stanovanjskega zakona, ki smo jih na Ministrstvu za okolje in prostor zasledili skozi strokovno spremljanje izvajanje zakona v kontaktih z občinami, upravnimi enotami, javnimi stanovanjskimi skladi, interesnimi združenji pa tudi številnimi lastniki. Spremembe in dopolnitve stanovanjskega zakona ne spreminjajo temeljnih sistemskih rešitev na stanovanjskem področju, pač pa praviloma pomenijo nadgradnjo obstoječega stanja, obstoječega sistema, ki ga ureja zakon. Najobsežnejše dopolnitve zadevajo področje upravljanja, subvencioniranja ožjega dela tržnih najemnin. Razširja se pristojnost ukrepanja stanovanjske inšpekcije. Ureja se soinvestitorstvo in partnerstvo. Najpomembnejše dopolnitve in spremembe, ki jih zakon na novo uvaja, so: 75% soglasje za nekatere posle. Po dosedanji ureditvi so se odločitve glede rednega opravljanja in sprejemanja z več kot 50% soglasjem. Za vse ostale odločitve pa s 100% soglasjem. Po novem bi več kot 75% soglasje zadoščalo za opravljanje dovoljenih dejavnosti v delu stanovanja, s spremembo pogodbe o medsebojnih razmerjih in za izboljšave, za katere ni potrebno gradbenega dovoljenja. V noveli stanovanjskega zakona se predvideva sprejema novega podzakonskega akta o opravljanju, ki bo natančneje razdelal posle opravljanja, postopke sprejemanja posameznih odločitev. Natančneje opredelil naloge in pristojnosti upravnika ter določil ključne delitve obratovalnih stroškov. Vse v prid olajšanju in opravljanja v večstanovanjskih stavbah. Predlog zakona daje stanovanjskemu inšpektorju novo pristojnost, da odredi odstranitev naprav. V praksi najpogosteje za klimatske naprave, če jih etažni lastniki namestijo brez ustreznih soglasij ostalih etažnih lastnikov, kar bo pripomoglo k zmanjševanju sporov na sodišču. Na novo so sankcionirane tudi nekatere opustitve dejanj, ki doslej niso bile sankcionirane, kar bo pripomoglo k večji zavzetosti za učinkovitejše upravljanje večstanovanjske stavbe. Poglavja o najemnih razmerjih novela v bistvu ne spreminja. Vsled varovanja družine pa ga dopolnjuje le v enem členu, in sicer z izjemnim nadaljevanjem najemnega razmerja v primeru, ko najemnik trajno odide v dom za starejše, si ustvari novo družino ali se preseli v novo stanovanje izven kraja bivanja. Omenjeno dopolnitev izrecno podpira tudi varuh človekovih pravic. Novela zakona predvideva subvencije k najemnini tudi najemnikom v tržnih stanovanjih, ki že dalj časa čakajo na dodelitev neprofitnega stanovanja, in hišnikom v hišniških stanovanjih. Obe kategoriji najemnikov bosta morali izpolnjevati dohodkovne in premoženjske pogoje, kot veljajo za upravičence do subvencionirane najemnine v neprofitnih stanovanjih. Na ta način bi relativno hitro omilili materialno stisko nekaterih najemnikov, ki so zaradi bistveno premajhne ponudbe najemnih stanovanj, zlasti v večjih mestih, prisiljeni najemati stanovanja na trgu. Predlagatelj ocenjuje, da bi bilo do takšne subvencije upravičenih skupaj okoli 400 družin. Sredstva za subvencije hišniških stanovanj se bodo zagotavljala iz državnega proračuna. Sredstva za subvencioniranje tržnih stanovanj pa iz republiškega in občinskih proračunov, iz vsakega do ene polovice. Dodatne obveznosti, ki jih bodo imele občine v zvezi s subvencioniranjem najemnin, bodo upoštevane pri izračunu povprečnine od vključno 2009 dalje, skladno z veljavno metodologijo za izračun povprečnine. Novela uvaja dopolnitev zakona z opredelitvijo pojmov "soinvestitorstvo" in "partnerstvo", s čimer se razširja delovanje dosedanjih neprofitnih stanovanjskih organizacij, obenem pa povečuje vloga Stanovanjskega sklada Republike Slovenije na področju neprofitnih najemnih stanovanj. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora za poročilo gospodu Rudolfu Petanu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Odbor za okolje in prostor je obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah stanovanjskega zakona, ki ga je v obravnavo poslala Vlada, s predlogom, da se obravnava po skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 133. seji odločil, da se predloženi zakon obravnava po skrajšanem postopku. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Stanovanjskega sklada Republike Slovenije, Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, Gospodarske zbornice Slovenije in Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Na podlagi 94. člena Zakona o lokalni samoupravi in tudi Poslovnika Državnega zbora je predsednik Državnega zbora obravnavani predlog zakona poslal v mnenje županom mestnih občin in ostalih občin. Prišla so mnenja iz Mestne občine Kranj, Občine Piran, Mestne občine Velenje, Mestne občine Ljubljana, Javnega medobčinskega stanovanjskega sklada Maribor in Skupnosti občin Slovenije. V uvodni dopolnitvi zakona k zakonu je minister za okolje in prostor razložil, da so predlagane spremembe dopolnitve rezultat potreb, ki so se pokazale pri štiriletnem izvajanju stanovanjskega zakona iz leta 2003. Potrebe po spremembi, nadgraditvi in dopolnitvi zakona so se izkazale zlasti po izboljšanju področja upravljanja, subvencioniranja najemnin, ukrepanja stanovanjske inšpekcije ter soinvestitorstva in partnerstva. Nekatere rešitve je tudi podrobneje predstavil. Na seji odbora pa je predstavnica Zakonodajno-pravne službe obrazložila, da kljub vloženim amandmajem in dodatnim pojasnilom ministra za okolje in prostor kot predstavnikom predlagatelja ostajajo po njihovem mnenju določena vprašanja še vedno odprta. Ta vprašanja posegajo na področje lastninsko-pravnih razmerij in v tem sklopu je opozorila na vprašanje varstva manjšinskih etažnih lastnikov. Odprto naj bi po mnenju Zakonodajno-pravne službe ostalo tudi vprašanje, ali bi razširjeno jamčenje lastnikov neprofitnih stanovanj za obveznosti najemnikov, kot to predvideva 3. člen predloga zakona, veljalo tudi za razmerja sklenjena pred uveljavitvijo teh sprememb. In če je to bilo tako, ali velja jamčenje tudi za obveznosti, ki so zapadle pred uveljavitvijo zakonskih sprememb. Predlog zakona je obravnavala tudi Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta in predlog zakona podprla. Posameznim rešitvam pa daje nekatere pomisleke. Tako meni, da bi bilo potrebno v primeru sprejetja spremembe 24. člena stanovanjskega zakona določiti, da je upravnik dolžan sproti obveščati lastnike stanovanj o neplačnikih in v primeru neporavnanih obveznosti izterjati terjatev s skladnostjo dobrega gospodarja. Odbor je v okviru druge obravnave zakona v skladu s Poslovnikom opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih zakona in vloženih amandmajih. Pri tem je odbor sprejel tudi svoja amandmaja, in sicer k 1. in 24. členu. Odbor je po opravljeni razpravi o posameznih členih predloga zakona ter po končani razpravi in glasovanju o amandmajih v skladu s Poslovnikom glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Ob upoštevanju sprejetih amandmajev je na podlagi 133. člena Poslovnika pripravljeno besedilo dopolnjenega Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah stanovanjskega zakona, ki je tudi sestavni del poročila odbora. Na odboru je bil tudi določen predstavnik, ki bo predstavil omenjeno besedilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Janko Veber v imenu Poslanske skupine SD. Prosim.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Ugotavljamo, da predlog zakona o spremembah in dopolnitvah stanovanjskega zakona ne rešuje aktualnih problemov na področju stanovanjske oskrbe oziroma še več - vnaša nove nedorečenosti pri izvajanju stanovanjskega zakona. Namreč, rešitve, ki so zapisane, ohranjajo nedorečenost v odnosu med upravljavci in lastniki stanovanj oziroma tistih, ki imajo urejeno etažno lastnino, in med tistimi, ki etažne lastnine še nimajo urejene. Namreč poleg stanovanjskega zakona bi zagotovo morali pri tej problematiki spremeniti tudi Stvarno-pravni zakonik, kar omogoča oziroma odpira možnost tudi nekih novih ustavnih presoj na to temo, ki jo poskuša reševati ta zakon v enem od svojih členov. Poleg tega z zakonom ukinjamo register najemnih pogodb. Tako, da se s tem ukinja minimalni nadzor pri oddajanju stanovanj, kar lahko pripelje do vzpostavitve črnega najemnega trga. To je nova nedorečenost, ki bo prinašala nove probleme na tem področju, ki pa je izjemno pomembno. Enako se dogaja tudi pri najemnikih, ki imajo najemne pogodbe sklenjene bodisi v javnih stanovanjih ali pa v lastniških stanovanjih. Namreč, nadaljevanje najemnega razmerja za sorodnike v primeru, da se najemnik izseli zaradi odhoda v dom starejših občanov, se podaljša možnost najemnega razmerja s sorodniki samo, če je ta najemnik bival v javnem stanovanju. Če pa je imel najemno razmerje sklenjeno v zasebnem stanovanju, pa sorodniki te pravice ne bodo imeli. Lahko govorimo o diskriminatornem odnosu do najemnikov v tržnih in zasebnih stanovanjih. Po drugi strani pa lahko govorimo o priviligiranih najemnikih v javnih neprofitnih stanovanjih. Želimo pa pri tem opozoriti, da se je okoli tega vprašanja opredelilo tudi Evropsko sodišče za človekove pravice v Strasbourgu, ki je že razsodilo, da naknadno razlikovanje med najemniki v zasebnih in javnih stanovanjih ni dopustno. Tudi najemnine, pri tem moramo izpostaviti predvsem dejstvo, da so vse tiste najemniške družine, ki imajo svoje pogodbe sklenjene z lastniki stanovanj, ki so jim bila stanovanja vrnjena v postopku denacionalizacije. Lahko govorimo o tem, da so po tem zakonu takšni najemniki obsojeni dolgoročno na izselitev iz svojih dolgoletnih domov. Tudi subvencioniranje najemnin v tržnih stanovanjih je pomanjkljivo. Dejansko se ne upošteva tržna najemnina, kot se jo dosega na trgu. Ampak samo priznana tržna najemnina. Razlika je pa bistvena. Če pogledamo samo razmere v osrednji slovenski statistični regiji, je dejanska tržna najemnina 12 do 14 evrov na kvadratni meter. Priznana tržna najemnina pa se giblje okoli 7 evrov na kvadratni meter. Subvencija pa se priznava samo od te znižane sedem evrov na kvadratni meter. V kakšnem položaju bodo najemniki v tržnih stanovanjih, si seveda lahko predstavljamo. In ta zakon jim dejansko ne bo prinašal dodatnih olajšav. Zato smo tudi vlagali amandmaje k vsem tem členom, s katerimi bi seveda olajšali odnos najemnikov in jim zagotavljali primernejše reševanje stanovanjskega problema, tako da namesto štiristo najemnikov, kolikor jih namerava predlagatelj reševati s subvencioniranjem, želimo Socialni demokrati z amandmajem omogočiti šest tisoč najemnikom možnost dostopa do subvencije po boljših pogojih, kot jih določa ta zakon. Žal nam tudi ni uspelo iz proceduralnih razlogov vodstva Državnega zbora podaljšati rok za odnos med najemniki, ki živijo v denacionaliziranih stanovanjih, in med lastniki teh stanovanj, da rešijo ta problem skladno s tem zakonom. Namreč z oktobrom te rešitve ne bodo več možne. Žal pa nam podaljšanje tega roka ni bilo omogočeno. Zato zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Jerič v imenu Poslanske skupine LDS.
Spoštovani gospod podpredsednik, cenjene poslanke, poslanci, predstavniki Vlade! V Liberalni demokraciji Slovenije smo mnenja, da bi morali danes, če bi se Vlada zavedala vseh težav na stanovanjskem področju ukvarjati predvsem z vprašanjem, kako v naši državi ustvariti pogoje, v katerih bodo stanovanja tako tržna kot neprofitna dostopnejša. Torej s perečim problemom, ki zadeva predvsem ali zgolj mlajše generacije. Namesto tega pa z novelami stanovanjskega zakona skušamo reševati probleme, ki so posledice ne dovolj premišljenega stanovanjskega zakona iz leta 1991, ki je olastninil dotedanje družbeno premoženje na stanovanjskem področju. Ali pa tako kot novela zakona, ki jo obravnavamo danes, skušamo veljavni stanovanjski zakon narediti bolj življenjski oziroma skušamo s posameznimi parcialnimi ukrepi reševati akutno problematiko prisotnih najemnin tržnih stanovanj. To seveda ne pomeni, da v Liberalni demokraciji Slovenije na primer poenostavitve na segmentu opravljanja stanovanj, širjenja sistema zagotavljanja subvencij tudi na najemnike tržnih stanovanj, spodbujanje, gradnja stanovanj, zlasti neprofitnih najemnih stanovanj z okrepljeno vlogo Stanovanjskega sklada Republike Slovenije v okviru soinvestitorstva in partnerstva z lokalnimi skupnostmi ter zasebnimi investitorji smatramo za nepotrebne. Ravno obratno. Večino sprememb podpiramo in se nam zdijo dobrodošle. Le ocenjujemo jih kot nezadostne ali celo kot relativno nepomembne z vidika reševanja perečega vprašanja dostopnosti stanovanj v naši državi. V LDS moramo ob tem izpostaviti dejstvo, da Vlada v tem mandatu ni vodila nikakršne stanovanjske politike ter da je bilo dogajanje na tem področju v zadnjih štirih letih bolj ali manj stihijsko, kar lepo odraža nadaljnja rast cen stanovanjskih nepremičnin ter tržnih najemnih stanovanj. V zvezi z rešitvami, ki jih prinaša novela, želimo v Liberalni demokraciji Slovenije ponovno opozoriti na stališče Vlade k spremenjenemu 29. členu Stanovanjskega zakona, v katerem izpostavlja zgolj tako imenovani individualizirani koncept solastnine in njegove posledice. Takšen pogled v Liberalni demokraciji Slovenije zavračamo. Saj smo namreč mnenja, da mora tudi posamezni solastnik trpeti neko omejitev na solastnini, če ta izhaja iz skupnega interesa večine lastnikov. To se pravi, več kot 75% vseh solastniških deležev. V realnem življenju je namreč žal pogosto nemogoče doseči 100% soglasje vseh lastnikov za izvedbo potrebnih izboljšav. Na primer, za naknadno vgradnjo dvigala. Čeprav so zainteresirani etažni lastniki pripravljeni prevzeti celotno finančno breme investicije. Ravno naknadna vgradnja dvigal je pogosto potrebna za zagotovitev osnovne mobilnosti nekaterih etažnih lastnikov. Saj brez njih svoje lastninske pravice pogosto sploh ne morejo več uživati in so prisiljeni se preseliti k sorodnikom ali, na primer, v domove za starejše. Ustrezen amandma, po katerem bi zadostovalo že več kot 75% soglasje vseh solastniških deležev, tudi za izboljšave, za katere je treba pridobiti gradbeno dovoljenje, je matično delovno telo gladko zavrnilo. Zato bomo tudi v tej obravnavi predloga zakona v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podprli amandma k tretjemu odstavku 29. člena osnovnega zakona, ki v zakonsko besedilo uvaja takšno rešitev. Podprli bomo tudi druge amandmaje opozicijskih poslanskih skupin. Še posebej amandma, ki uvaja bolj življenjske pogoje za pridobitev subvencije k plačilu tržne najemnine. Na koncu je treba še enkrat opozoriti na dejstvo, da so rešitve, ki jih prinaša novela zakona z vidika reševanja perečega vprašanja dostopnosti stanovanj v naši državi, nezadostne. Dovolj pove podatek, da bo po predvidevanjih Ministrstva za okolje in prostor od vseh najemnikov tržnih stanovanj v naši državi največ 400 upravičenih do subvencij k tržni najemnini. V LDS bomo vedno podpirali ukrepe, ki izboljšujejo stanovanjsko varnost naših državljank in državljanov. Pa četudi bodo imeli, tako kot v primeru obravnave novele stanovanjskega zakona, relativno majhne učinke. Zato bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije Predlog o spremembah in dopolnitvah stanovanjskega zakona podprli, če bodo sprejeti nekateri amandmaji opozicije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič v imenu Poslanske skupine NSi. Prosim.
Lep pozdrav! Spoštovani podpredsednik, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V Novi Sloveniji se zavedamo, da je stanovanjski problem dandanes eden večjih problemov občin, države. Se pravi, občank in občanov, državljank in državljanov. Za mnoge mlade je stanovanjski problem gotovo marsikje glavna ovira za ustvarjanje družine. Pa ni problem samo pridobitev stanovanj. Na tem področju so tudi drugi problemi. Problemi glede upravljanja, glede inšpekcijskih nadzorov, pa pojavljanja črnega trga in še bi lahko marsikaj naštel. V Novi Sloveniji smo prepričani, da s to novelo stanovanjskega zakona celotne resne problematike bomo rešili čez noč. Smo pa zadovoljni in pozdravljamo dobre rešitve, ki jih ta zakon prinaša. In sicer, smo mnenja, da je zelo dobra rešitev, da glede upravljanja stanovanj, glede posega na področju večstanovanjskih etažnih lastnikov ne rabiš več 100% soglasje vseh teh lastnikov. In sicer se ta meja znižuje na 75%. Kar pa pomeni, da bo veliko lažje delati. Predvsem pa bo novela omogočila učinkovito delo inšpektorja v primerih nezakonitih posegov etažnih lastnikov v skupne dele. To, kar je bil sedaj kar dosti velik problem. Moram povedati, da v Novi Sloveniji pozdravljamo tudi rešitev, ki se nanaša na subvencioniranje tržnih stanovanj oziroma tržne najemnine. Vemo, da so do sedaj lokalne skupnosti subvencionirale neprofitne najemnine vsem tistim, ki so ta cenzus izpolnjevali. In res, tisti ki so se prijavili na razpis lokalne skupnosti za dodelitev neprofitnih stanovanj in ta neprofitna stanovanja niso dobili, so si pa nekako uredili stanovanja, zasebna stanovanja pri zasebnikih. In ti so prikrajšani. Jaz sem mnenja oziroma tudi v Poslanski skupini Nove Slovenije, da je tudi tem potrebno, se pravi, enak delež subvencioniranja zagotoviti kot tistim, ki imajo neprofitna stanovanja. In smo tudi zadovoljni, da bo polovico tega prispeval državni proračun, polovico pa lokalne skupnosti. No, glede na to, da smo včeraj dopolnjevali Zakon o financiranju občin, ki občinam prinaša več finančnih sredstev, bomo prav gotovo vse tiste občine, ki bomo to zadevo resne vzele, tudi bodo resno vzele, bodo tudi določena finančna sredstva namenili za to področje. Bi pa rad tudi to omenil, da občine razpolagajo, številne občine, s precejšnjim stanovanjskim fondom. In glede pobiranja najemnin se bi morale vse lokalne skupnosti zavedati, da so to strogo namenska sredstva oziroma da so namenska sredstva in bi morala namenjati ta finančna sredstva nazaj v obnavljanje oziroma pridobitve novih stanovanjskih enot. In če bi to lokalne skupnosti vse resno delale, bi prav gotovo tudi stanovanjskih enot v posameznih občinah bilo kar precej več. Pozdravljamo tudi to rešitev reševanja stanovanjske problematike na osnovi javnega-zasebnega partnerstva oziroma soinvestitorstva. Moram povedati, da marsikatera občina je te določene projekte že do sedaj peljala. Sedaj, ko pa je to tudi v zakonu jasno definirano, sem tudi prepričan, da bo tega več. in da bo na koncu koncev zadovoljstvo vseh treh. Se pravi lokalne skupnosti, soinvestitorja in vseh tistih, ki bodo na osnovi tega bodo stanovanja pridobili. Včeraj je bil tudi na odboru rebalans državnega proračuna za leto 2008, kjer se tudi namenja pet milijonov več sredstev za stanovanjski sklad. Tako da bo tudi stanovanjski sklad uresničil marsikaj še v letošnjem letu. Zaključil bi s tem, da v Sloveniji obstaja veliko stanovanjskih enot, ki so neizkoriščene. V Novi Sloveniji menimo, da bo potrebno na tem segmentu več narediti. Ogromno je hiš, ki so prazne, ker so se odselili drugam. In če bi se tega projekta pravilno lotili, bi marsikaj lahko z vidika reševanja stanovanjske problematike tudi v prihodnje rešili. Mi bomo vsekakor predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kristijan Janc v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Predstavniki Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo spremembe zakona po skrajšanem postopku, saj so se pokazale kot nujne in so rezultat potreb, ki so se pokazale po štiriletnem izvajanju stanovanjskega zakona iz leta 2003. Zlasti je nujno izboljšati in bolj natančno opredeliti določbe na področju upravljanja, subvencioniranja najemnin, ukrepanja stanovanjske inšpekcije, ter soinvestitorstva in partnerstva. Olajšati je potrebno upravljanje in vzdrževanje večstanovanjskih stavb. V Sloveniji še veliko stavb ni vpisanih v etažno lastnino. Kar v praksi upravljanja skupine lastnin lastninjenje pomeni nejasnosti, zaplete in neenakopraven položaj etažnih lastnikov, ker zanje pravno-formalno stanovanjski zakon ne velja. Razjasniti in odpraviti je potrebno dvojnosti pravnih podlag, zaradi katerih ni jasno, po katerih obeh so solastniki dolžni postopati. Namreč, stanovanjski zakon v 8. členu določa drugače. 32. člen stanovanjskega zakona pa drugače isto oziroma podobno materijo, obveznosti oziroma pravico do vključitve v sporazum ostalih solastnikov pred oziroma po delitvi etažne lastnine. Urediti je potrebno upravljanje dejavnosti v delu stanovanjske. Potrebno je tudi zagotoviti redno vzdrževanje in pravično delitev stroškov med lastniki. Za kar je dolžan skrbeti tudi upravnik, ki mora v primeru neporavnanih obveznosti izterjati terjatve po načelu dobrega gospodarja. Stanovanjska inšpekcija bo z nadzorom lažje uveljavljala, zagotavljala takšno stanje večstanovanjske stavbe, da je omogočena njena normalna raba ter zagotavljanje pogojev za učinkovito upravljanje večstanovanjskih stavb. 124. člen stanovanjskega zakona in s tem zagotavlja nadzor nad uresničevanjem javnega interesa na stanovanjskem področju. Potrebe po neprofitnih stanovanjih in subvencioniranju najemnin so gotovo visoke in višje glede na oceno, da je v vsej Sloveniji okoli 400 možnih upravičencev za subvencioniranje tržnih najemnin, kot so možnosti. Zato je potrebno izdelati natančne kriterije in pravična merila, ki bodo določena z vladno uredbo. Kot je znano, so kriteriji za subvencioniranje tržnih najemnin dohodkovnih cenzusov in določil o premoženju celo ostrejša kot za pridobitev neprofitnega stanovanja. Poleg tega ne bo mogel pridobiti subvencije, kdor ni bil uvrščen na končno prednostno listo za neprofitna stanovanja. Kriterije pa bo dokončno in podrobno uredila vladna uredba. V skladu s tem povedanim in z dopolnili zakona se bo izvajanje le-tega po našem mnenju izboljšalo. Zato ni razloga, da teh sprememb in dopolnitev v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ne bi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Pavel Gantar bo povedal mnenje Poslanske skupine Zares.
Spoštovani, gospod državni sekretar in sodelavke! Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares smo proučili spremembe in dopolnitve stanovanjskih zakonov in ugotavljamo, da te spremembe lahko razvrstimo v tri kategorije. Prvič, nekatere nujne in bržkone tudi potrebne spremembe, ki popravljajo in dopolnjujejo nekatere določbe zakona in s tem omogočajo njegovo bolj učinkovito uveljavljanje. Potem so tukaj druga kategorija, določbe, ki omogočajo subvencioniranje najemnin v tržnih stanovanjih najemnikov z nižjimi dohodki. In pa tretja kategorija, določbe o javno-zasebnem partnerstvu, s katerim naj bi pospešili gradnjo neprofitnih stanovanj. In to mimogrede počno na zelo nesrečen način. Prvi sklop podpiramo. Predvsem nekatere določbe o stanovanjski inšpekciji in druge določbe z jasno izjemo, kar zadeva brisanje določb o registru najemnih pogodb. Utemeljitev, da takšne pogodbe so registrirane na davčni upravi, za upravljavce stanovanj nič ne pomeni in za politiko na tem področju, ker so ti podatki tajni. Druga dva sklopa sprememb pa so rezultat neuspešne stanovanjske politike v tem mandatu in poskušata zgolj omiliti njene posledice. Dejstvo je, da se moramo soočiti s tem, da je stanovanjski sklad v zadnjih letih, pet, šest, sedem, nekako uspel spraviti na trg ali pa v neprofitni sektor v redu velikosti približno 300 stanovanj letno. Ne veliko, pa vendarle 300 stanovanj. Letos, ko smo vprašanje na Odboru za okolje in prostor, direktor stanovanjskega sklada ni znal pojasniti, kakšna bo ta številka. Izračunana je bila v časopisu Finance, 35 stanovanj. Potem, ko so bili končani projekti iz preteklih let, se je zadeva ustavila. Letos bomo imeli novih 35 stanovanj. Ohranja se nacionalna stanovanjska varčevalna shema, ki je izpolnila svojo nalogo in je nepotrebna, da jo peljemo naprej. Na nek način je stanovanjska varčevalna shema uspešna v tem, da je na nek način ukinila samo sebe. Morala pa bi jo ukiniti tudi država. Subvencioniranje tržnih najemnim je -mislim - koristen predlog in ga je treba v osnovi podpreti. Vsak evro, ki gre družinam z nizkimi dohodki, je evro več, pa četudi se bo subvencioniralo priznane, ne pa dejanske najemnine. Pa vendar lahko pričakujemo, da bo vsaj del te subvencije, posebej tam kjer je povpraševanje po stanovanjih bistveno večje od ponudbe, da se bo vsaj del te subvencije preselil v višje cene tržnih najemnin. O tej kalkulaciji smo spraševali. Nismo dobili nobenih podatkov in upamo, da bo čimmanj. Posebej pa nas moti dejstvo, da je to, če smem tako reči, v dobrem smislu darilo tem družinam. Da to darilo, ki ga daje država, da bodo to darilo morale do polovice plačati občine. Posebej bodo tu prizadete velike mestne občine: Ljubljana. Po oceni bo morala Ljubljana prispevati približno polovico. Se pravi v velikosti 200 tisoč evrov od približno 490 tisoč evrov, kolikor naj bi znašali stroški za celo državo. Vzeli ste Ljubljani lansko leto 60 milijonov evrov in ponovno jo obremenjujete z dodatnimi stroški. Tako ne gre. Zato z amandmajem predlagamo, da subvencije plačuje v celoti državni proračun. Okrog javno-zasebnega partnerstva bi lahko rekli, da so ideje vzpodbudne. Vendar so rešitve izjemno riskantne in tvegane. Prvič, vsako gradbeno podjetje ali investitor se lahko zdaj takorekoč razglasi za neprofitno stanovanjsko organizacijo. Ideja, po kateri bi lahko privatni investitor na zemljišču, ki ga v bistvu podari ali da občina, del stanovanj prodal po tržni ceni, da bi bil motiviran za gradnjo neprofitnih stanovanj, je pa tako, kot je zapisana, dejansko izjemno nevarna in lahko pelje v številne oblike koruptivnega ravnanja. Zato smo predlagali amandma, s katerim to ukinjamo in predlagamo državi, da vendarle poišče boljše opcije. Kar zadeva sam odnos do zakona. Če bodo sprejeti nekateri amandmaji opozicije in tudi amandmaji, ki jih predlaga Poslanska skupina Zares, bomo zakon lahko podprli. Sicer pa podpore temu zakonu ne bomo mogli dati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala, gospod predsedujoči. Ko govorimo o stanovanjski problematiki, se najbrž vsi zavedamo, da govorimo o enem izmed temeljnih področij potreb vseh ljudi. In da bi bilo dobro, ko bi se jih lotevali bolj celostno, bolj celovito in ne parcialno, kakor je pač sedaj primer s tem predlogom sprememb in dopolnitev zakona. V tem smislu se pridružujemo tistim, ki imajo nekoliko večje ambicije, ali pa tistim, ki so tudi kritične misli naslovili na sam predlog. Bodisi da gre za pripombe Združenja najemnikov, bodisi da gre za pripombe, ki smo jih slišali znotraj parlamenta, ali tiste, ki jih slišimo s strani stroke. V Poslanski skupini DeSUS bomo sicer podprli ta predlog sprememb in dopolnitev zakona. Vendar se zavedamo, da gre res za manj pomembne spremembe, za manj zahtevne spremembe. Zato je tudi dopusten ta nekoliko hitrejši postopek. Vemo pa, da bo odpravljanje nekaterih napak, ki so jih izkušnje zadnjih let predočile nam vsem, zgolj skromen popravek, skromna izboljšava in ne rešitev stanovanjske problematike. Zlasti pa nimamo pred sabo neke celovite stanovanjske politike, po kateri bi se ravnali. Zato se bojim, da bodo tudi v naslednjih letih vznikali posamični problemi, ki bodo opozarjali na potrebe po novih dopolnitvah in spremembah tovrstne zakonodaje. Zahtevnost in kompleksnost te problematike se kaže ne samo v tem, da nam stanovanj manjka. Kaže se tudi v tem, da imamo nenavadno lastniško strukturo stanovanj v Sloveniji. Kažejo se v tem, da imamo slabo alokacijo stanovanj, da imamo zelo nenavadno alocirane potrebe po stanovanjih, da nimamo ustrezne urbanistične, prostorske in druge politike ter da se nam zato pač kažejo tudi slabosti na področju zagotavljanja stavbnih zemljišč, cen za ta stavbna zemljišča in konec koncev tudi ponudbe in cen stanovanj samih. Pri teh temeljnih problemih torej te spremembe in dopolnitve zakona najbrž ne bodo nič pomagale. Bodo pa uredile nekatere stvari, ki so se pokazale kot slabe, in to mi pač podpiramo. Podpiramo zato, ker predlog sprememb zakona v celoti ni zgrešen. Je samo ne dovolj celovit. Podpiramo jih zato, ker so bili nekateri amandmaji, ki izboljšujejo osnovni tekst, že sprejeti, in ker upamo, da bo sprejet še kakšen amandma danes od tistih, ki so pač predlagani za razpravo in sprejetje. Glavni namen, bolj ali manj skromen, bi lahko rekli, predlagateljev je, da se ustrezneje regulira upravljanje v večstanovanjskih hišah, da se pospeši urejanje medsebojnih razmerij v večstanovanjskih hišah, da se uredijo subvencije tudi za tiste, ki jih sedaj neupravičeno ne dobijo, in da se z vstopanjem zasebnega kapitala morebiti le intenzivira gradnja stanovanj, kar bi naj razreševalo stanovanjsko problematiko na dolgi rok. V Poslanski skupini DeSUS pa bi radi opozorili vsaj na nekaj slabosti, ki jih opazijo tudi drugi. In tudi mi menimo, da je nevarnost, da bi se pospeševale nepravilnosti na področju oddajanja, to se pravi, črna oddaja stanovanj. Sodimo, da ni najbolj nujno, da bi licencirali vse upravnike, tako kot je predvideno. Kajti to bo pač pomenilo najbrž zmanjšanje njihovega števila, povečanje cen in zmanjšanje konkurenčnosti. Itak pa ti, ki opravljajo bolj ali manj funkcijo pošiljanja računov, izterjave in sodelovanja z odvetniki, kadar sami ne zmorejo in ne opravijo vsaj v velikem delu zelo zahtevnih strokovnih opravil, ki bi se jim pač tudi sodila. Tudi mi mislimo, da ni prava delite stroškov 50:50 v zvezi s subvencijami neprofitnih najemnin. In menimo, da bi ta pogum, ki smo ga imeli s 75% potrebnim soglasjem pogodbe o medsebojnih razmerjih, za izbljšave, da bi torej ta pogum morali imeti tudi na tistih področjih, kjer gre za zahtevnejše posege in nagajanja posameznih etažnih lastnikov v večstanovanjskih hišah.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Nedvomno je, da je skupen cilj tako Vlade kot tega parlamenta, da pri oblikovanju in sprejemanju zakonov dosegamo neke cilje. Cilji pri tem zakonu so potrebe po spremembi, nadgradnji in dopolnitvi zakona na področjih upravljanja, subvencioniranja in soinvestitorstva. Zato sem skorajda prepričan, da smo vsi enotni, da želimo te cilje doseči. Na kakšen način, pa so seveda pogledi različni. V tem zakonu je kar nekaj nejasnosti, ki smo jih v Slovenski nacionalni stranki ugotovili. Želel bi jih tudi poudariti. In mogoče, če bo čas in če bo dana možnost, jaz ne vem, da bi o teh pomanjkljivostih kaj izvedeli. Namreč, prvo vprašanje, ki se mi zastavlja, je tako imenovana širitev subsidiarne odgovornosti lastnikov za obratovalne stroške najemnikov na lastnike vseh vrst stanovanj, in ne zgolj tržnih ali službenih. Sedaj, pojem subsidiarnosti jaz bolj poznam s strani dela v Evropskem parlamentu. In če je ta pojem subsidiarnosti v enaki vsebini, mi je ta pojem na tem področju zelo čuden, češ, če nekdo ne bo hotel ali se delal, da ne more, bo moral drug. To seveda po naši presoji ni v redu. Naslednje vprašanje, ki se nam poraja, spoštovani pripravljavci tega zakona, je seveda tisto, kar je bilo že danes povedano, subvencioniranje tržne najemnine, pričakovalcev neprofitnih najemnih stanovanj in subvencioniranje najema hišniških. Dobro, subvencioniranje najema hišniških stanovanj je bilo izpostavljeno. V tem primeru je rešeno in to je dobro. 121.a člen pa ima kar nekaj pasti. Namreč prvič, če dobro pogledamo, da je upravičenec za pridobitev subvencije plačilo tržne najemnine. Tu piše: "Vsak, ki čaka na neprofitno stanovanje." Mi vemo, da je teh stanovanj zelo malo. Vemo pa tudi, da se ljudje iz izkušenj hitro znajdejo. Načelno so tržna stanovanja nekoliko bolj urejena. In seveda bodo s pridom izkoriščali to, da ja ne bi prišli na vrsto pri neprofitnih stanovanjih - tako kot pravijo - "traži posao, a boga moli, da ga ne nađe." Jaz to že doživljam na dveh področjih. To je prva nevarnost. Druga nevarnost je, ne vem, ni mi jasno ali pa nisem znal prebrati, katera tržna cena bo veljala pri priznavanju subvencije. Torej, to bo razlika med priznavanjem subvencije od neprofitne najemnine do tržne. Zdaj, ali bo to z zakonom določeno, kakšna je ta tržna cena, ali bomo upoštevali tržno ceno, ki je dejansko na trgu? To je druga nevarnost, ker vsi - govorim lastniki, ker solastniki tržnih stanovanj bodo seveda lahko s pridom fleksibilno dvigali ceno tržnih stanovanj in najemnin teh stanovanj. Seveda bo subvencija na ta način iz meseca v mesec večja. In tretji element, ki ga je poudaril tudi moj predhodni sogovornik pa še kdo drug, je delitev te subvencije petdeset, petdeset, s katero se - žal mi je, sem tudi župan - malo težko strinjam. Vi že veste, da občine plačujejo subvencije za neprofitna stanovanja 100%. Zdaj dobimo dodatno breme, ker tudi vemo, da bo veliko tistih ljudi, ki bodo s 1. 1. 2009 izkoristili 121.a člen. Prvič je to zelo veliko denarja za lokalno skupnost. To morate vedeti in verjamem, da veste. In drugič način, kako se bo to poravnalo, ker kolikor jaz razumem, bo morala občina poravnati 100% razliko, potem pa bo z zahtevkom od države iskala teh 50%. V tem primeru moram stopiti na stran lokalnih skupnosti. In še eno vprašanje bi imel. Ne bom razglabljal skozi ves zakon. Namreč zelo jasno zelo prefrigano se bo kdo znašel pri pojmu neprofitnost. Ustanoviti neprofitno organizacijo, ki se bo ukvarjala z neprofitnimi stanovanji, katere cilj pa je ustvarjanje profita. To je dejstvo. Tega ne more nihče zanikati. Hecno pa je, da bomo tem organizacijam dajali ugodnosti tako občine, republiški stanovanjski skladi, občinski stanovanjski skladi in tako naprej. Kdor bi želel bi že danes gradil kot investitor neprofitno stanovanje. Nihče tega ne želi. Vsi želijo graditi takšna stanovanja, ki so čim dražja, in seveda hočejo čim več zaslužiti. Tako da tu je prevelika luknja za dobičkarje in izkoriščevalce. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Boštjan Zagorac v imenu Poslanske skupine Lipa.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Moram reči, da bi nas v Poslanski skupini Lipa dosti bolj veselilo, če bi stanovanjski zakon obravnavali po rednem postopku, v malo širši razpravi, ker vidimo, da je nejasnosti ogromno. Mislim, da je namen vsakega sprejemanja zakona, da enkrat celostno uredi določeno področje, ne pa da se parcialno loteva določenih rešitev. Način dela te Vlade je itak že tako prozoren, da tudi, če tega ne bi omenil, ne bi bilo nič narobe. Z vsakim zakonom ponudi neko populistično rešitev, zaradi katere pač zakonu ne moreš nasprotovati. Vse ostalo pa prilagodi bodisi sebi bodisi povzroči nadaljnjo zmedo. Pa da ne bo ostalo samo pri besedah. Subvencije. Subvencije so tipična populistična zadeva, ki jo je ta Vlada uvedla v ta zakon - pomagati tistim, ki bi naj najemnin ne mogli plačevati, in jim s tem to razliko subvencionirati. Subvencionirati pa na način, kot je že eden predgovornikov povedal, po priznani tržni najemnini. Razlika med priznano tržno najemnino in dejansko najemnino na trgu je minimalno 7 do 10 evrov. Torej, komu bomo dejansko subvencionirali? Kar se tiče sprememb, ki naj bi bile posledica sodelovanja z občinami, moram reči, da sem zelo presenečen, ko to berem v obrazložitvi zakona, medtem pa dobim od vseh občin, ki so sodelovale oziroma želele sodelovati pri oblikovanju tega zakona, pa tudi od Skupnosti občin Slovenije, ki naj bi bila neka organizacija, ki naj bi združevala občine, več ali manj odklonilna mnenja. Če bi procentualno opredelil, bi lahko rekel, v 80% so te občine imele pripombe na omenjen zakon. Recimo, s stavkom: "ugotavljamo, da večina sprememb, ki jih predlog zakona prinaša, predstavlja dodatno breme za občine." In potem naštevajo celo člene, ki to določajo. Slišal sem tudi oziroma prebral v obrazložitvi, kako pomagamo najemnikom. Ampak Združenje najemnikov je dalo pa svoje stališče. Ne vem, ali ga Vlada ni dobila. Pa smo ga dobili samo poslanci ali ga ni želela upoštevati. V tem mnenju Združenje najemnikov pravi: "Ugotavljamo, da predlog zakona za najemna razmerja ne prinaša nobenih bistvenih izboljšav niti nujnih sprememb, potrebnih za odpravo akutnih problemov na področju najemnih razmerij. Predlagana uvedba subvencioniranja tržnih najemnin za hišnike in socialno šibke najemnike v tržnih stanovanjih je po prepričanju združenja že sama po sebi neprimerna in nezadostna poteza, saj se država namesto k uzakonjanju preventivnih instrumentov, ki bi zniževali pri nas vrtoglave tržne najemnine, zateka h kurativnim ukrepom. To so mnenja tistih uporabnikov. To ni moja ideja. To so tisti, ki se združujejo v neka združenja kot uporabniki, kot najemniki. In tukaj so njihova mnenja o tem zakonu, ki ga danes predlagate. Kar se tiče tako imenovanega soinvestitorstva in pa partnerstva. Vsaka občina ali pa večina občin, da ne bom koga užalil od aktualnih županov v tej dvorani, ima več ali manj že izdelanega soinvestitorja, partnerja pri izgradnji stanovanj. In sicer glede na aktualno oblast v občini. Vam lahko povem, ne vem, nenazadnje tudi za občino Maribor. Občini Maribor je kristalno jasno, kdo bo soinvestitor oziroma partner pri gradnji bodisi neprofitnih bodisi tržnih stanovanj. Večinoma gre za razmerje pol - pol, pol tržnih, pol neprofitnih. Pa ima potem investitor tudi kakšno korist od tega. Takšna rešitev, kot jo predlaga stanovanjski zakon, kot ga predlaga Vlada Republike Slovenije, lahko v določeni meri prispeva tudi k določenim koruptivnim dejanjem v posameznih občinah. Tudi prav. V Poslanski skupini Lipa bomo podporo temu zakonu dali glede na sprejete amandmaje, če bodo ali ne bodo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Spoštovani kolegi, vsi ostali prisotni! Vsaka novela zakonodaje na področju urejanja stanovanjskih vprašanj, ki na eni strani omogoča hitrejšo gradnjo najemnih stanovanj in na drugi strani olajšuje položaj tistih, ki plačujejo tržne najemnine, je dobrodošla. Zaradi tega je tudi ta novela dobrodošla, ker posega na oba segmenta in jo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo. Kot je bilo že rečeno, se novela nanaša na pet temeljnih sklopov, ki se urejajo drugače oziroma se spreminjajo. Na področju upravljanja se olajšujejo soglasja pri tistih zadevah, ki jih je potrebno urediti in kjer je nemogoče dobiti 100% soglasje vseh etažnih lastnikov. Na področju subvencioniranja najemnin se z novelo ureja tudi problematika tako imenovanih hišniških stanovanj in omogoča, da tisti, ki so uvrščeni na prednostne liste za dodelitev neprofitnih stanovanj v najem in jih ne morejo dobiti za najemnine, živijo pa v stanovanjih s tržno najemnino, da jim je ta del najemnine subvencioniran. Na področju najemnih razmerij je dobrodošla sprememba, ki omogoča, da družinski člani nosilca najemnega razmerja, ki odide v dom starejših oziroma spremeni svoje bivališče zaradi poroke ali ostalih razlogov, lahko nadaljujejo najemno razmerje. Mislim, da je to dobra novela, ki izhaja iz prakse. Mislim, da je tudi prav, da se opravi razlikovanje med etažno lastnino, ki je vpisana v zemljiško knjigo, in tisto, ki ni vpisana v smislu upravljanja oziroma delovanja inšpekcijskih organov. To je amandma, ki je bil vložen s strani poslanskih skupin: Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke. In ki ga v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke tudi podpiramo. Ta pripomba je prišla iz prakse iz Gospodarske zbornice Slovenije. Mislim, da bo ta sprememba to področje uredila. In tisti najbolj pomemben sklop, v katerem nekateri vidite strahove, koruptivnost in tako naprej. To pa zaradi tega, ker ne poznate prakse, ker niste še nikoli vodili nobenega projekta na tem področju. Če bi ga, bi govorili drugače. To je soinvestitorstvo in partnerstvo pri gradnji neprofitnih stanovanj. Problem, s katerim se Slovenija v tem trenutku sooča, je, da je izjemno velika ekspanzija v zadnjih letih na področju gradnje tržnih stanovanj. Toliko stanovanj, kot jih je bilo zgrajenih v zadnjih treh letih v Sloveniji, na celotnem območju Slovenije, ne samo v mestnih središčih, ni bilo zgrajenih nikoli v preteklosti. To je dejstvo. O tem govori statistika. O tem govori število izdanih gradbenih dovoljenj. O tem govori nenazadnje tudi podatek, da se pričenja umirjanje rasti cen, ki so bile dejansko nenormalne. Mislim, da je zdaj prišel pravi trenutek, da se na trenutku izteka te tržne gradnje, ki se bo nesporno zgodil, ker bodo cene padle, omogoči podlage za obsežnejšo gradnjo najemnih neprofitnih stanovanj. In eden izmed korakov v tej smeri je tudi ta novela. Seveda pa samo ta določba ne bo uredila tega. Na eni strani potrebujemo ustrezno davčno politiko, angažiranje presežka kapitalov bank in zavarovalnic v nepremičninske sklade. Na drugi strani potrebujemo fleksibilnejši trg najemnih stanovanj. Že prav, da so najemniki zavarovani. Vendar v primeru, ko najemniki ne izpolnjujejo svojih obveznosti, ko ne plačujejo najemnine, je nedopustno, da mora lastnik stanovanja prestati kalvarijo večletnega spora na sodišču, preden doseže odpoved najemnega razmerja. Tega ni nikjer v Evropi, katere del smo. Tega ne sme biti v prihodnje tudi pri nas. Ko bo trg najemnih stanovanj ob spoštovanju teh razmerij, se pravi pravic, dolžnosti, če se izpolnjujejo - je najemno razmerje trdno. Če se kršijo, je fleksibilno. Ko se bo to zgodilo, bomo na eni strani deležni mnogih najemnih razmerij sedaj praznih lastniških stanovanj. Na drugi strani bomo deležni investiranja v neprofitno stanovanjsko gradnjo s strani zasebnih partnerjev, ker bodo skozi ustrezno urejena formalna razmerja lahko pričakovali tudi ustrezen povratek kapitala. Seveda z bistveno manjšimi donosi kot na kapitalskem trgu. Vendar pa z gotovimi donosi. Nepremičninski trg je povsod v svetu relativno stabilen, razen teh zadnjih izjem, ki so se zgodile zaradi drugih razlogov, niso toliko na tem področju in omogoča normalne donose tistim, ki vanj investirajo. Tako, da v Slovenski demokratski stranki to novelo podpiramo. Podpiramo tudi amandma, ki sem ga prej omenil, in pričakujemo da bo politika na tem področju sledila tem ukrepom, ki se z novelo uvajajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne, 27. 5. 2008. V razpravo dajem 1. člen ter amandma poslanskih skupin Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke in DeSUS-a. Želi kdo razpravljati? Gospod Veber, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Ena od resnejših pomanjkljivosti tega zakona je seveda urejanje lastninsko pravnih razmerij. In v tem odnosu seveda potem tudi naprej upravljanje posameznih stanovanj oziroma večstanovanjskih objektov. Dejstvo je namreč, da to področje urejata dva zakona, in sicer Stvarno-pravni zakonik ter stanovanjski zakon kot takšen. In že iz tega izhaja pravna nejasnost, kako pravzaprav reševati to izjemno pomembno vprašanje. In gre predvsem za obveznosti lastnikov, ki naj bi postali etažni lastniki. In kot si to razlagaš po dveh pravnih podlagah, je seveda težko priti do cilja in doseči učinkovito upravljanje in seveda tudi odnos in obveznosti posameznih etažnih lastnikov. Zato menimo in opozarjamo na to, da je v pripravo tega zakona resnično bilo, tudi pri tem poglavju vloženega premalo truda zato, da bi se ta problem razrešil. Kajti obstaja pa zelo resen problem v praksi, na katerega opozarjajo tako tisti, ki upravljajo z večstanovanjskimi objekti. Kot seveda tudi odnos med etažnimi lastniki oziroma med lastniki, ki imajo že urejeno etažno lastnino, in med lastniki, ki te etažne lastnine še nimajo urejene, je seveda odprt in nedorečen. Tudi amandma, ki je vložen, ne bo odpravil vseh teh pomanjkljivosti. Zna se zgoditi, da bomo zaradi tega v prihodnje imeli seveda tudi sprožen ustavni spor, ker je pravna nejasna rešitev. Tako da tudi pri tem amandmaju želim pravzaprav samo opozoriti na to, da je zakon tudi pri tem delu premalo premišljen, domišljen za proceduro in za sprejem v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo v zvezi s tema dvema amandmajema k 1. členu? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. In v razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanske skupine DeSUS. Kdo želi besedo? Gospod Vili Rezman, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. No, jaz bom zelo v kratkem skušal utemeljiti, zakaj smo ta predlog amandmaja sploh pripravili in ga soočiti s tistimi določili, ki sicer dopuščajo, da se omeji lastniška pravica s 75% soglasjem, kar je v dveh primerih v zakonu dopuščeno. Gre za primera, ko gre za sklepanje pogodb. In ko gre za opravljanje tistih dejavnosti, ki se imenujejo po novem izboljšave. To je dobro. To podpiramo. Menimo pa, da bi bilo dobro, če bi se dovolilo tudi, da se lahko nekateri drugi posegi na enak način urejajo, in sicer tisti posegi, ki tudi sicer terjajo gradbeno dovoljenje. V svoji argumentaciji smo navedli, za kaj gre. Naj samo povem, zakaj menimo, da je to prav - ker prihaja v praksi do absurdnih situacij. Ko se, na primer, ne more urediti neka pot, ki potrebuje gradbeno dovoljenje, cesta ali kaj drugega. Zato ker, recimo, niso urejene dediščine 10, 15 ali celo več let, ker se nekateri prepirajo, dokazujejo dediščino in ni mogoče pridobiti soglasja. Ravno tako ni mogoče izvesti nekaterih izboljšav, ki so vsem v korist, takrat, kadar nekaterih, ki so evidentirani kot lastniki, enostavno ni mogoče najti. Takšni primeri v praksi seveda so in smo tisti, ki smo zadolženi kot župani za reševanje takšnih problemov, z njimi soočeni. Tako ni mogoče, na primer, najprej odmeriti in potem prevzeti v lastništvo in knjižiti kot javno dobro neke funkcionale. Dasiravno gre za cesto, ki jo uporabljajo vsi, če seveda ne pridobimo 100% soglasja. Seveda je pa najbolj dramatično takrat, kadar tega 100% soglasja ne dobimo zaradi tistih, ki nagajajo. In tak, recimo, primer, ki bi ga lahko brez slehernih dilem opisali, je primer, ko ima neka večstanovanjska zgradba na črno zgrajenih 50 garaž, za katere se vsi dogovorijo, da jih bodo porušili, pridobili projekte, gradbeno dovoljenje, postavili nove garaže, in se potem zopet - imaginiram, nekdo odloči, da bo svoje soglasje umaknil med 50 zato, ker je sosed gledal preko balkona v njegovo kuhinjo in videl tam njegovo ženo. Skratka, ta isti, ki to onemogoča, morebiti parkira svoj avtomobil na zelenici pri sosednjem bloku in ne dovoli, da bi večina ljudi uredila stvari tako, da bi bilo to v dobro vseh. Zato menimo, da bi ta omejitev poseganja v lastniške pravice, tako kot je pri prejšnjih dveh primerih, ki ju zakon dopušča, bila možna tudi v tem primeru, ker bi to lahko dramatično spremenilo kvaliteto življenja ljudi v takšnih večstanovanjskih hišah in ker bi to tudi za izgled okolja, za lokalno skupnost in vse ostale bilo dobrodošlo. Menimo, da to ni pretiran poseg v lastniško pravico etažnih lastnikov. Sicer pa ocenjujemo, da je tudi to, da nekdo omejuje siceršnje pravice preostalim 50 ali več lastnikom, nekaj, kar bi bilo treba problematizirati in najbrž drugače urediti.
Hvala lepa. Gospod Barovič.
Hvala lepa. V Slovenski nacionalni stranki ta amandma podpiramo. Je vsebinsko smiseln. Mogoče bi dodal še k tej vsebini torej k pridobivanju ali nepridobivanju dovoljenj, kadar je več kot tričetrine takšnih lastnikov, še vprašanje, ki je sicer po eni strani rešeno z Zakonom o invalidih v lokalnih skupnostih. Vprašaje je tudi lift, dvigalo v večstanovanjski stavbi, ki pa je mogoče malo bolj pereče in bi, ne vem, v razmislek, v kolikor bi bil ta amandma sprejet, če bi bilo možno še ta amandma, ne vem ali smo malo prepozni, dopolniti, da bi veljalo to tudi za dvigala pod določenim pogojem. In sicer, da bi bilo dovolj soglasij etažnih lastnikov, ki imajo skupaj več kot tričetrtinski solastniški delež, da lahko postavijo dvigalo v stavbo, ki ima več kot 13 nadstropij. Sicer pa, kot rečeno, amandma bomo v Slovenski nacionalni stranki podprli. Hvala.
Hvala lepa. Prijavljena sta še dva. Gospod Kristijan Janc, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsedujoči. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice, kolegi! To, kar je predlagatelj napisal v obrazložitvi tega amandmaja, kjer osebno ne vidim zadržkov, zakaj ga ne bi podprl. V življenju, v praksi v okviru lokalnih skupnosti se dogajajo tako čudne stvari, zakaj se za neke stvari ne gre 100% soglasje dobiti. Nima nobenega argumenta. Ampak soglasja ni, ker so take ali drugačne zamere. Take in drugačne nevoščljivosti, takšne in drugačne nerazumne odločitve, da ga ne pridobi. S tem bi po moji oceni mogli in prikrajšali pot do cilja. Namen zakona pa je in ne nazadnje tudi splošna je praksa v lokalni skupnosti, da se čim prej pride do neke izboljšave, takšne in drugačne. In, če je to možno, če ni posebnih zadržkov, nekih argumentov proti tem odpustkom, da tako rečem, bi jaz ta amandma z veseljem podprl. Mislim, da bi bil pozitiven, dobronameren in bi mnogim prikrajšal poti, čas, predvsem pa sive lase do določenega cilja, ki ga imaš pri takšnih in drugačnih posegih v večetažno lastnino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerič, prosim.
Tudi v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo ta amandma k 29. členu podprli. Amandma je predlagala Poslanska skupina DeSUS. Tudi nam se zdi pomembno, da bi v zakon pripeljali tričetrtinsko soglasje etažnih lastnikov za določene izboljšave, za katere je potrebno gradbeno dovoljenje. Tipični primer je izgradnja dvigala v večstanovanjskem, večnadstropnem objektu. Mislim, da je takšnih primerov veliko po Sloveniji. Zaradi nasprotovanja peščice etažnih lastnikov je takšno izboljšavo nemogoče narediti in s tem zmanjšujemo mobilnost teh lastnikov večstanovanjskih objektov. Za takšen poseg je pa potrebno gradbeno dovoljenje. Jaz upam, da bo toliko razuma tudi pri poslancih oziroma poslankah koalicijskih strank, da se bo ta amandma podprl. Ker mislim, da je v življenju veliko takšnih primerov, za katere je potrebno nekaj postoriti. Seveda za tiste izboljšave je pa potrebno pridobiti gradbeno dovoljenje. In če ni soglasja, stoprocentnega, etažnih lastnikov, potem je takšno izboljšavo nemogoče izpeljati. Zato še enkrat poudarjam, LDS bo takšen amandma podprl.
Hvala lepa. Gospod Mikolič.
Hvala za besedo. Poglejte, obrazložitev kolega poslanca Rezmana je res bila na mestu. Ampak on je pravzaprav res razlagal tiste zadeve, ki danes predstavljajo problem. Jaz bi edino opozoril na to, da, veste, tisti posegi, kjer je potrebno pridobiti gradbeno dovoljenje pa pravzaprav ni samo to. Moramo gledati samo objekt. Druga zadeva je sedaj, ko je kolega Jerič govoril o dvigalu, tudi. To je vsekakor na mestu. Ampak meni se postavlja vprašanje glede posega v notranjščini. Govorimo o izboljšavah v notranjščini nekega prostora nekega stanovanjskega bloka, kjer bi morda s tega vidika, kdo pa res bil prikrajšan, če lahko tako rečem. Jaz bi amandma podprl, če bi bilo bolj jasno precizirano, da to velja za vse tisto, kar se dogaja, ker je res polno pomožnih objektov. To, kar je kolega Rezman govoril in glede dvigala. Nisem pa čisto siguren oziroma bi prosil predstavnike Vlade oziroma predstavnike ministrstva naj povedo njihovo mišljenje glede tega, kaj pomeni v samih stanovanjskih prostorih. Ko delaš določene posege v stanovanjskih prostorih, kjer je potrebno gradbeno dovoljenje, to so pa neki večji posegi v samem stanovanjskem objektu oziroma potem v primeru, da bo to kaj na osnovi potrebnega gradbenega dovoljenja, kakšen poseg narejen. Prosil bi, če je možno, da nam predstavniki ministrstva povedo.
Hvala lepa. Gospod dr. Gantar, izvolite.
Hvala lepa. Jaz podobno kot večina sodim, da je to amandma, ki bi ga veljalo podpreti. Namreč, dejstvo, da je za določen poseg potrebno pridobiti gradbeno dovoljenje, seveda tudi dokazuje, da ta poseg ustreza nekim gradbenim in tehničnem in drugim standardom in zahtevam, ki jih zahteva varna gradnja. S tega vidika je celo, lahko bi rekli, na nek način takšen poseg bolj varen kot izboljšave, ki so brez gradbenega dovoljenja. Čeprav domnevam, da so to res manjše izboljšave, ki ne posegajo v samo, sploh seveda ne daleč od tega v konstrukcijsko zasnovo objekta ali karkoli podobnega. Ob tej zadevi pa nastopi en problem. Namreč, kaj če bi se tri četrtine lastnikov opredelile, da bodo zgradili prizidek. In s tem prizidkom, seveda, prizadenejo, recimo, ravno teh 25%, ki pač ne morejo izgraditi takšnega prizidka ali kaj podobnega. Zato, jaz sicer ne vem, jaz bi z zelo lahkim srcem ta predlog podprl, če bi pisalo: "vendar se pri tem posegu ne sme posegati v predpisane gabarite objekta, ki določajo višino, širino in dolžino objekta." Če bi to napisali zraven, bi bila pa to res zelo varna pot za sprejem takšnega amandmaja. Vendar ne vem, če je to v tej fazi še možno. V tretji obravnavi seveda je, kajne? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ugotavljam, da ni več razpravljavcev o amandmaju k 4. členu. Zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 15. člen in amandma poslanskih skupin Socialnih demokratov in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Odpiram prijave. Besedo ima gospod Janko Veber, prosim.
Hvala za besedo. Z željo, da resnično poskušamo izboljšati besedilo stanovanjskega zakona, smo vložili tudi amandma k 15. členu. Sicer pozdravljamo predlagano rešitev, da če najemnik trajno zapusti najemno stanovanje zaradi nastanka nove družine ali ob preselitvi v drugo stanovanje, zaradi trajnega odhoda v dom za starejše ali oskrbovano stanovanje. Vendar se nam postavlja zelo resno vprašanje: Ali in zakaj? To velja samo za javna stanovanja. Zakaj takšni kriteriji ne veljajo tudi za tržna oziroma zasebna stanovanja? Še posebej pa pri tem opozarjamo tudi na problem najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih, ki so še v slabšem položaju kot ostali. Tudi zaradi odločitve Vrhovnega sodišča, ki je v neki konkretni zadevi odločilo, da družinski člani nimajo več pravice do bivanja v stanovanju pod pogoji neprofitnega najema. Torej, se menjajo tudi pravice glede same višine najemnine. Vse to odpira resnično številna vprašanja, ki izhajajo predvsem iz odnosa oziroma iz razmerja, v katerem se nahajajo številni najemniki v Sloveniji. Nenazadnje je tako diskriminatoren pristop do reševanja najemnega razmerja z ožjimi družinskimi člani bil tudi predmet presoje na Evropskem sodišču, ki je zelo jasno odločilo, da ne dovoljuje diskriminacije med javnimi stanovanji in zasebnimi stanovanji. Stanovanjska pravica mora biti v obeh primerih enaka. No, predlagatelj oziroma Vlada meni, da tega ni treba upoštevati in da lahko dela razlike med najemniki v javnih stanovanjih in najemniki v zasebnih stanovanjih. Z našim amandmajem želimo to nepravilnost odpraviti in s tem vsaj nekoliko resnično izboljšati besedilo tega zakona. In s tem tudi utemeljiti, da ta zakon sprejemamo zato, da zmanjšamo težave, ki jih imajo najemniki in nenazadnje tudi lastniki stanovanj zaradi nedorečene zakonodaje. Reševanje stanovanjskega problema je eno ključnih področij, ki jih moramo zelo skrbno reševati. To je tudi nenazadnje ustavna kategorija, da vendarle zagotavljamo primerna stanovanja za vse prebivalce v Republiki Sloveniji. Ravno zato bi morali temu področju posvetiti še posebno pozornost in ne povzročati takšnih razlik, kot jih uzakonja predlagatelj oziroma Vlada tudi s to novelo stanovanjskega zakona. Zato seveda upam, da bo ta amandma sprejet in da bomo naredili en resnejši premik pri reševanju problemov na področju stanovanjskega gospodarstva. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Miran Potrč, prosim.
Hvala lepa. Jaz bi se najprej želel opravičiti odsotnemu ministru za okolje in prostor, gospodu Janezu Podobniku, ker bom dva, tri stavke o njegovem ravnanju povedal. Se pa opravičujem zato, ker sem pričakoval, da bo tu, in sva imela nekaj neposrednih razgovorov. Danes pa verjamem, da je opravičeno odsoten. Kaj želim reči? Postavil sem mu nekaj poslanskih vprašanj povezanih s stanovanjskim zakonom. Obljubil je celovite rešitve. Obljubil je rešitve, ki bi jih naj spet dobili pred letom dni. Obljubil je, da bo posebej opravil razgovore s prizadetimi skupinami in v razumnih mejah, jasno. Saj ne more sprejeti. Upošteval je njihove predloge od vsega tega razen letnih besed gospoda ministra in lahko tudi razen prijaznega nasmeha ni ostalo nič. Niti ene od teh obljub ni izpolnil. Zakon je prišel pozno, obravnava del problematike. Prav gotovo ni to celovita stanovanjska reforma, ki je bila obljubljena. In jaz najemnikom stanovanj, posebej tudi v hišniških stanovanjih verjamem, da so neke komunikacije bile. Vendar ne dogovori o možni vsebini in predlagane rešitve, ki bi k temu pomagale. Eden od amandmajev, ki bi naj deloma prispeval k rešitvi tega vprašanja, je amandma k 15. členu, ki ga sicer kot možno rešitev za zelo ozko skupino najemnikov stanovanj v javnih stanovanjih sprejemamo. Mislimo pa, da je ta skupina preozka in da bi v vsakem primeru pravico do sklenitve pogodbe v primeru izselitve imeli ožji družinski člani ob smiselni uporabi 109. člena zakona tudi najmanj v primeru, ko gre za stanovanja, vrnjena na podlagi denacionalizacije. Slovenska država je najemnikom stanovanj v denacionaliziranih stanovanjih ves čas obljubljala, da se njihov položaj najema ne bo spremenil. Da bodo imeli pravico do trajnega najema in da bodo imeli pravico do neprofitne najemnine. To se z vsakim stanovanjskim zakonom oziroma njegovo reformo počasi spreminja. Spreminja se tudi s sodno prakso. Zakaj, ne vem, vendar ena takšna odločba je bila sprejeta. Vedno bolj prihaja do tega, da najemniki v denacionaliziranih stanovanjih nimajo pravic, ki so jim bile ob stanovanjskem zakonu obljubljene. Vse pritožbe, ki jih vnašajo, vsi predlogi, ki jih pripravljajo do ministrstva, vsa opozorila, ki jih nekateri poslanke in poslanci ob stanovanjski problematiki - na njih opozarjajo, ostajajo bob ob steno. Tu in tam kakšna obljuba, rešitve nobene. Tudi ta zakon te rešitve ne nudi. Obratno, za nekatere, posebej, recimo, za hišniška stanovanja jim situacijo celo poslabšuje, kar je še dodatno nesprejemljivo. Jaz zato predlagam, da resno razmislite o našem amandmaju, ki vzpostavlja stanje, kakršno je bilo s strani te države, pa tudi tega ministrstva v tem mandatu ves čas obljubljeno. Da se bo namreč tudi nosilcem stanovanjske pravice v denacionaliziranih stanovanjih zagotovil trajen neprofiten najem in pravica ožjim družinskim članom do sklepanja najemne pogodbe za neprofitno najemnino v primeru smrti ali izselitve in v skladu s 109. členom stanovanjskega zakona. In to je predlog, ki ga v tem amandmaju dajemo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bogdan Barovič, prosim.
Hvala. Tudi v tem primeru bom v imenu Slovenske nacionalne stranke napovedal, da bomo amandma k 15. členu podprli. Že osnovni razlog je pravzaprav bistvo in nujnost za sprejem, in sicer da izločimo diskriminatornost. Drugi razlog, ki je pomemben v tem primeru, je ta, da, kdo pa ne želi, da bi reševali stanovanjske probleme, ki jih je danes zelo veliko tudi na ta način, če se, recimo, govorim na pamet, starši preselijo v dom za ostarele ali pa v kakšne druge domove, da njihovi otroci nadaljujejo z bivanjem v tem stanovanju. Saj s tem rešimo nov stanovanjski problem oziroma imamo en stanovanjski problem manj. Tako, da vse to govori v prid sprejemu tega amandmaja. Moram pa reči, to pa priznam, mogoče bom imel priliko slišati odgovor, da mi je ta drugi odstavek predlaganega amandmaja nekoliko nejasen. Nejasnost se začne od tam iz tretje vrstice od spodaj navzgor "razen, če gre za ožjega družinskega člana prejšnjega imetnika stanovanjske pravice, ki ima ob smiselni uporabi 109. člena pravico nadaljevati najemno razmerje za nedoločen čas in za neprofitno najemnino". V prvem in drugem odstavku govorimo o ožjih družinskih članih, o pravici, da se brez razpisa, da tam ostanejo. Tako, da ne vem, "razen" se nanaša. Ne vem, na kaj se nanaša. To bi mogoče kakšno razjasnitev ali pa malo bolj razumljivo napisano ali pa se bom jaz moral podučiti. Bolj problematično pri tem se mi pa zdi opredeljevanje pojma ožji družinski član. Jaz vem, da so v številnih zakonih definicije, kaj to pomeni. Mislim, da tukaj leži rak rana. Jaz kot mnogi drugi doživljam probleme, ko so tudi strici od strica od tete ožji družinski član. Takih problemov je nešteto. In potem je polbrat, ki je ožji družinski član. Šteje se pač za njega, ki ima še pravega brata. Je pa sploh ožji družinski član od tega polbrata. In potem je to nedokončna zgodba, "never ending story". Jaz pričakujem ali pa mislim, predlagam, da bi bila definicija ožjega družinskega člana v sklopu vsebine, o kateri govorimo, torej o pravici imeti stanovanjsko pravico in biti v tem stanovanju kasneje, zelo pomembna. Razen, če obstaja kje v kakšnem zakonu natančno določilo, kaj ožji družinski član je in velja na splošno za vse zakone, v katerih se ta pojem pojavlja. V tem primeru se pa za svojo nevednost opravičujem.
Hvala lepa. Gospod Martin Mikolič. Prosim. Še kdo? Bom odprl še enkrat prijavo. Gospod Janko Veber ima besedo.
K že izpostavljenemu problemu ta najemnik v denacionaliziranem stanovanju v kolikor je, bi rekel, naslednik stanovanjske pravice, nima možnosti, da uveljavlja neprofitni najem, bi želel izpostaviti še dodatno utemeljitev, zakaj moramo ta problem rešiti. Namreč, mi smo želeli z amandmajem k enemu od členov podaljšati rok, ki nekako omogoča izvajanje oziroma reševanje odnosa med najemnikom v denacionaliziranem stanovanju in med lastnikom. Gre za izvajanje 173. člena stanovanjskega zakona. Namreč zavedati se moramo, da tudi oktobra tega leta poteče možnost, da lahko najemnik pridobi subvencijo, s katero bi si zagotovil novo stanovanje oziroma bi zapustil stanovanje, ki je bil predmet denacionalizacije, bi se problem rešil sam. Naj seveda opozorim, da gre za sicer zelo nedorečeno, torej v tem primeru še vedno veljavno rešitev, ko bi pravzaprav mu pripadala subvencija samo 250 do 300 evrov na kvadratni meter, če želi zapustiti denacionalizirano stanovanje. Vemo pa, da na trgu so vredna ta stanovanja dva, tri in tudi več tisoč evrov za kvadratni meter. Ampak kljub vsemu, ker nekako ni bilo zaradi proceduralnih razlogov nam dovoljeno, da podaljšamo ta rok za izvajanje 173. člena zakona vsaj za tri leta, želim opozoriti na to, da se bo ne samo zaradi tega, da, recimo, najemnik, ki trajno zapusti najemno stanovanje, ne bo imel možnosti prenesti svoje najemno razmerje na ožje družinske člane, posebej odražalo pravzaprav zopet in ponovno na najemnikih v denacionaliziranih stanovanjih. In ker ne bodo imeli možnosti več reševanja po tem zakonu s subvencijami svojega stanovanjskega problema, so pravzaprav obsojeni na to, da ostanejo v tem stanovanju. In seveda so pa potem obsojeni njihovi ožji družinski člani, da pa pravzaprav izgubijo tisto trajno stanovanjsko pravico, kot jo imajo, recimo, drugi najemniki v ostalih javnih stanovanjih. Tako da ta diskriminatornost je resnično nekaj, kar je v Sloveniji zelo resen problem na stanovanjskem področju. Menim, da bi ta amandma tudi iz teh razlogov moral biti sprejet. In da vsaj kanček tega problema razrešujemo v smeri interesa najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih. Sicer je pa naš interes tudi že bil predstavljen v Zakonu o zaključku denacionalizacije, da se pravzaprav omogoči tako lastnikom denacionalizacijskih stanovanj kot tudi najemnikom enakopravna možnost, da skupaj rešijo ta odnos, ta problem. Ampak vendar tudi to ni bilo dovolj sprejemljivo za večino tukaj v parlamentu in seveda ta dopolnitev ni bila sprejeta. Upamo, da bo vsaj ta minimalna dopolnitev s tem amandmajem pa vendarle dobila podporo. Hvala.
Gospod Martin Mikolič.
Hvala za besedo. V predlogu zakona je v tem 15. členu zelo jasno napisano izjemno nadaljevanje najemnega razmerja brez javnega razpisa. Se pravi, kdaj lahko občina, država oziroma javni sklad ali neprofitna stanovanjska organizacija to naredi. Se pravi, da tukaj tudi ni nobenih problemov ali pa nobenih vprašanj glede ožjih družinskih članov, ker je to pravzaprav v najemni pogodbi jasno definirano, kdo ima stanovanjsko pravico na tem stanovanju oziroma mora imeti tudi prijavljeno stalno prebivališče. Tako da, vladni predlog se jasno definira. V amandmaju, pa jaz nisem sedaj čisto siguren, da to velja, to kar ste predlagatelji razlagali, samo za denacionalizirana stanovanja. To me sedaj ne boste prepričali. Mislim, da to velja, to kar vi predlagate, da pravzaprav vsa stanovanja, tudi tržna stanovanja. S tem pa se jaz vsekakor ne morem strinjati. Ne vem, da bi tukaj v Državnem zboru sprejemali zakonodajo, kjer bi lastnika stanovanjske hiše, ki pač trenutno oddaja stanovanje v najem, ima najemnike. In da se zgodi tisto, kar tudi vladni predlog vsebuje, da se je nekdo odselil, da pa ima sedaj tisti, ki je trenutno bival tudi v tem stanovanju kot ožji družinski član, pravico, da se bo pogodba kar nadaljevala. Tukaj sem jaz malo drugačnega mišljenja kot tisti, ki to predlagate. To je pa ja poseg v privatno lastnino. Mislim, da tega si pa mi tukaj v Državnem zboru ne moremo privoščiti, da bi to z zakonom tako opredelili, kot predlagate. Tako, da jaz tega amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa. Gospod Veber, izvolite.
K temu bi rad dodal samo še to dejstvo, da ta zakon sicer uvaja možnost tudi javno-zasebnega partnerstva oziroma gradnjo stanovanj tudi z zasebnim kapitalom. In če se sedaj samo povrnem nazaj na ta amandma, lahko ponovno samo dodatno utemeljim, da se odpira novo vprašanje: Kako pa je z najemnim odnosom v teh stanovanjih, ki bodo zgrajena z javno-zasebnim partnerstvom? Ali se bodo te najemne pravice uveljavljale kot v javnem stanovanju ali se bodo kot v zasebnem stanovanju? To je eno od odprtih vprašanj, ki po mojem mnenju tudi ni dovolj natančno definirano v tem zakonu. Gre pa za bistveno razliko, kot je tudi kolega pred menoj ugotovil. Menim, da je že zaradi ustavne kategorije ustavna pravica tako pomembno področje. Tako pomembna pravica, da odnos med zasebnim in med javnim lastništvom v tem stanovanju je podrejen tej pravici. In nenazadnje gre za človekove pravice, ki jih tudi Evropsko sodišče priznava. In mislim, da bi bilo prav, da se tudi poskušamo organizirati kot polnopravna članica Evropske unije na tem občutljivem področju skladno z odločitvijo tega Evropskega sodišča. Hvala.
Odpiram še enkrat prijavo. Besedo ima gospod Miran Potrč.
Hvala lepa. Na dvoje vprašanj bi rad opozoril v zvezi z razpravo o 110. členu. Prvo je, stanovanjska pravica in urejanje stanovanjske pravice presega zgolj samo svobodno tržno odločitev. Vedno so stanovanjska razmerja tudi družbeno regulirana. In to tudi v kapitalizmu. Marsikje v kapitalizmu mnogo bolj pošteno in boljše kot pri nas, ko smo mislili, da lahko vse zajamemo z veliko žlico in tistim, ki niso imeli sredstev, da bi kupili stanovanja, onemogočimo pravice. In drugo. Treba je povedati, da tukaj v velikem delu, posebej, ko gre za najemnike v denacionaliziranih stanovanjih ne gre za novo pravico. Ampak gre za borbo, da bi jim bila ohranjena pravica, ki jim je bila obljubljena in ki so jo z zakonodajo že imeli, pa se z zakonodajo s konkretnimi ravnanji novih lastnikov, ki imajo več oblasti in možnosti, najemniki niso varovani in z novimi judikati te pravice spreminjajo. Zato ni korektno govoriti o tem, da se dajejo nove pravice. Ubraniti s želi tisto, kar jim je bilo obljubljeno in dano, pa se zaradi moči, ki jo imajo lastniki vizavi najemnikom, predvsem pa zaradi tega, ker Vlada ima bolj naklonjen odnos do lastnikov, kot da bi uveljavila njihove najemniške pravice, ki so že bile, položaj vsak dan sproti poslabšuje in spreminja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Martin Mikolič.
Hvala za besedo. Jaz bi rad samo opozoril, da ta predlagan amandma nima nobene direktne povezave z načinom investiranja v stanovanjsko gradnjo z eno novo možnostjo, ki je podana v tem zakonu. Tako imenovano javno zasebno partnerstvo. Kako bo to javno-zasebno partnerstvo oblikovano, je čisto odvisno od potencialnih investitorjev. Javni denar, občinski denar ali pa državni denar na eni strani. Na drugi strani pa denar potencialnega soinvestitorja. In prav gotovo, če bomo pa mi s tem oziroma tako razmišljali, kot je bilo prej povedano, potem je pa res težko verjetno, da bomo dobili katerega investitorja, da bo pripravljen vlagati v stanovanjsko gradnjo. Jaz sem mnenja, da je potrebno ali da bo potrebno jasno v pogodbo definirati to razmerje, ki bo prav gotovo, če hočemo, da bomo pridobili soinvestitorja, vezano na način, to finančno konstrukcijo izgradnje stanovanj. Kasneje pa najbrž - sem tako trdno prepričan - ne bo ta odnos veljal potem glede oddaje tistih stanovanj, ki jih bo imel ta soinvestitor na eni strani in na drugi strani, če lahko tako rečem, lokalne skupnosti. V tem primeru, če bo to jasno definirano v pogodbi oziroma se bosta investitorja dogovorila, kako bosta stanovanja gradila, potem sem prepričan, da bo tudi marsikateri projekt v Sloveniji nastal na osnovi javno-zasebnega partnerstva. Ne pa zdaj razlagati tule tistega, kar sem prej opozoril, da se ta amandma nanaša na vsa stanovanja, tudi privatna stanovanja, da bo pa zdaj potencialni investitor potem, ko bo ta objekt zgradil, imel določene povezave z lokalnimi skupnostmi. Zadeva je popolnoma enostavna: lokalna skupnost bo pri takšnem projektu pridobila, na pamet govorim, pet stanovanj, tisti soinvestitor pa deset stanovanj. On bo upravljal s svojimi oziroma on je lastnik svojih. Jih bo lahko prodal. Jih bo tudi lahko v najem dajal, na drugi strani pa lokalna skupnost, ki bo lastnica tudi teh petih stanovanj. In tu ne vidim nobenih težav. Ni treba, da sedaj neke nove probleme odpiramo na osnovi javno-zasebnega partnerstva.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Gospa Pečanova, izvolite.
Hvala lepa. Samo ponovila bi tisto, kar je že kolega Veber povedal, in povezala s tem, kar sem ravnokar slišala. Torej, zagotovo je pomembnejša temeljna pravica do stanovanja, do bivališča kot pa to, na kakšen način se potem ureja najemno razmerje z zakonom, tudi kadar gre za zasebno lastnino na stanovanju. Rada bi opozorila, da, kadar govorimo o javno-zasebnem partnerstvu, je to partnerstvo vedno definirano ne tako, da je na koncu potem vsak od partnerjev lastnik posamezne etažne enote, ampak je vedno skupna lastnina na vseh etažnih enotah. In kadar gre za gradnjo v javno-zasebnem partnerstvu neprofitnih stanovanj, je potem samo po sebi umevno, da se oddaja teh stanovanj in najemno razmerje na teh stanovanjih, subvencioniranje najemnine in vsa ostala določila izvajajo na osnovni stanovanjskega zakona. In ničesar drugega. Se pravi, tisti, ki gre v javno-zasebno partnerstvo kot zasebni partner, mora vedeti vnaprej. In to je v zakonu zapisano. In tu predlagamo, da tudi pozneje izenačimo položaj ožjih družinskih članov v primeru, kadar gre za izselitev nosilca stanovanjske pravice iz stanovanja s primerom iz 109. člena, ko nosilec stanovanjske pravice umre. Razlike pravzaprav ni. In še en pogoj je zelo jasno zapisan, da mora imeti, v kolikor je, da je razlika med tem, ali je tisti, ki je partner oziroma stanuje v tem stanovanju, naj bi bil najemnik, mora imeti pravico do neprofitnega stanovanja, do najema neprofitnega stanovanja. Razen, kadar gre za ožjega družinskega člana. Se pravi, da, je tukaj distinkcija med enim in drugim razmerjem, se pravi, da ko gre za navadno nadaljevanje najemnega razmerja, se lahko v tem primeru tudi najemnina spremeni v profitno. To bi se dalo razložiti. Kadar gre pa za ožjega družinskega člana v skladu s 109. členom tega zakona pa seveda ta najemna pravica ostaja nespremenjena od najemnika, ki je stanovanje zaradi različnih razlogov zapustil. Predvsem bi tukaj za to, da gre v največkrat, da gre v dom upokojencev ali v oskrbovano stanovanje in potem so ožji družinski člani upravičeni do nadaljevanja najemnega razmerja brez sprememb. In tukaj mislim, da ne moremo delati razlike med občino, stanovanjskim skladom, državo in zasebnimi lastniki. Zakaj bi tukaj delali razliko? Se pravi, da občinska lastnina, državna lastnina, lastnina stanovanjskega sklada, neprofitnega stanovanjskega sklada, ki je lahko konec koncev tudi oseba zasebnega prava. Saj stanovanjski sklad ni nujno, da je vedno v lasti osebe javnega prava in da je potem posredno tudi sama oseba javnega prava. Ampak je lahko tudi zasebnik. In v tem primeru je torej lastnina vseh teh oseb javnega prava ali zasebnega prava manj vredna kot pa lastnina nekega denacionalizacijskega upravičenca. Torej moram reči, da tukaj se s tem strinjati ne morem. In zaradi tega bom amandma DeSUS-a in Socialnih demokratov podprla.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo k 15. členu. V razpravo dajem 16. člen ter amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov in DeSUS ter amandma Poslanske skupine Zares. Dva amandmaja. Želi kdo besedo? Prijava teče. Besedo ima gospod Miran Jerič. Izvolite.
Hvala za besedo. Sam bom podprl dva amandmaja, tako Poslanske skupine Socialnih demokratov in DeSUS-a kot tudi poslanske skupine Zares. Zakaj? Ker prihajam iz takšnega okolja, kjer je izplačevanje subvencij, najemnin veliko breme za občinski proračun. V občini Hrastnik se je leta 1993 odkupilo pod ugodnimi pogoji od 2270 stanovanj približno 980 oziroma se jih je olastninilo približno 43%. To se pravi, da imamo najemniških stanovanj tam nekje okrog 56%. In glede na podpovprečne plače, ki so v naši občini, zaostajajo približno za 15% za republiškim povprečjem, je mesečni strošek ali letni strošek za izplačevanje subvencij najemnin veliko breme za občinski proračun. Seveda na podlagi zakona, uredbe, metodologije je to potrebno izplačevati. In s tem so tudi nekatere razvojne naloge, za katere so zadolžene lokalne skupnosti, težje izvedljive. Jaz bi bil dejansko vesel, če bi bil ta amandma Poslanske skupine Zares izglasovan, da bi to breme prevzel državni proračun. Upam, da bo tako. Če pa ne bo tako, pa naj vam samo za ilustracijo navedem nekaj številk. Do leta 2005, ko je začela, mislim, meseca februarja veljati nova uredba o metodologiji za oblikovanje cen oziroma najemnin neprofitnih stanovanj in postopkih za izplačevanje subvencij, smo v občini Hrastnik mesečno izplačevali približno 350 subvencij za posamezne najemnike oziroma letni strošek je bil takrat, takrat so bili še tolarji, približno 36 milijonov tolarjev ali krepko čez 2% primerna oziroma takrat 3% primerne porabe. Največja težava ne tem področju je, da takšne specifike, kot so na našem področju oziroma na našem območju na stanovanjskem področju pri izplačevanju subvencij za najemnine, niti Zakon o financiranju občin ne poskuša reševati skozi določitve obsega primerne porabe. Niti stanovanjski zakon. Jaz mislim, da je to potrebno spremeniti. Če občinam nalagamo neke naloge za izplačevanje določenih obveznosti, potem jim je potrebno zagotoviti tudi dodatna finančna sredstva ali skozi primeren obseg primerne porabe oziroma povprečnine ali pa na kakšen drugačen način. V tem trenutku v Hrastniku izplačujemo približno 155 subvencij najemnin oziroma je letni strošek krepko čez 100 tisoč evrov ali približno 2,5% primerne porabe za leto 2007. Res je, da to dodatno breme ne bo tako veliko, kot je to, o katerem sem predhodno govoril. Vendar je dodatna obveznost za lokalne skupnosti. Zato upam, da bo ta amandma sprejet. Upam tudi v imenu vseh tistih, ki so v tem vmesnem času od meseca februarja 2005 do danes izgubili možnost pridobivanja subvencij, da bodo te subvencije pridobili nazaj in da bo ta denar zagotavljal državni proračun. Jaz sem že prej omenil, da približno 200 občanov je izgubilo možnost do subvencij. Vse te občane smo pripeljali dejansko na prag revščine. Ta subvencija jim je mesečno ogromno pomenila. Zdaj, ko so izpadli iz kroga upravičencev te subvencije, težko preživljajo oziroma pridejo do konca meseca s temi denarnimi sredstvi, ki jih imajo na razpolago. Zato upam, da bodo tudi poslanci in poslanke iz vladne koalicije ta amandma podprle in da bo to v bodoče postalo breme državnega proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miran Potrč, prosim.
Hvala lepa. Amandma, ki ga je predlagala Poslanka skupina Zares, bom podprl. Razlike v dejanskem položaju občin glede na to, koliko je najemnih stanovanj in koliko je lastniških in razlike, kakšen je standard in kakšne so možnosti, so med posameznimi občinami v Sloveniji velike. Lahko rečem zelo velike. O tem smo veliko slišali tudi v zadnjih razpravah, ki so obljubljale, da bo regionalizacija preko noči vse rešila in ob tem poslušali koalicijo, kako je opozarjala, kako velike razlike danes obstojajo. Zato je prav, da se obveznost plačevanja subvencij ne zreducira v celoti ali pa sploh ne samo na občine, ki potem za mnoge druge namene nimajo sredstev. Ampak, da to postane obveznost države. Drugo, kar bi pa rad povedal v zvezi z našim amandmajem, je pa želja narediti pogoje in kriterije za subvencioniranje realnejše. Tri stvari so, ki danes omejujejo subvencioniranje. Eno so nerealno predvidene najemnine. Drugo so omejitve v možnosti pridobivanja stanovanja po površini. In tretje so socialni cenzusi. Vsi bistveno znižujejo dejansko najemnino, možnost pridobiti sebi primerno oziroma s svojim številom družinskih članov primerno stanovanje. In tudi samo dejstvo, da je v času visoke inflacije v zadnjem letu cenzus, ki se sproti ne prilagaja, takšen, da onemogoča pomembnemu krogu, da bi lahko subvencijo uživali. Mi poskušamo ta položaj z našim amandmajem izboljšati in kdorkoli vsaj malo socialno razmišlja, ga bo podprl. Ker stanovanje je temelj za ne samo prebivanje, ampak tudi oblikovanje družine in normalno življenje. Treba ga je plačati. Pogoji, če ga ne plačaš, so zelo, zelo kruti. In jaz upam, da se bo realna cena subvencioniranja v našem amandmaju upoštevala.
Gospod dr. Gantar, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot sta kolega razpravljavca pred menoj opozorila pri drugem amandmaju za 16. člen, bi k temu samo še dodal dejstvo, da dejansko je pač treba vedeti to, da občini tukaj nalagamo. Nekaterim predvsem nalagamo neke dodatne obveznosti, za katere nimajo zagotovljenih virov. In na nek način neke ugodnosti ljudem država daje tako, da obremenjuje nekatere občine. Že prej sem navedel, da so in da bodo prizadete predvsem večje občine in nekatere specifične občine, kot je Hrastnik, kar je bilo zelo nazorno in dobro pojasnjeno pred mano. Sam menim predvsem to, da, če pogledamo stanovanjsko politiko v Sloveniji, potem lahko rečemo, da morajo resno stanovanjsko politiko, ki mora vsebovati cel nabor ukrepov, pravzaprav voditi nekatera večja zgostitvena središča. V nekaterih manjših občinah je ta stanovanjska politika - resnici na ljubo, ali je to dobro ali slabo, se lahko sprašujemo - omejena pravzaprav na zagotavljanje ustreznih zemljišč za individualno družinsko gradnjo. In to je približno vse. Tu pa tam se zgradi še kakšen objekt na nekaj deset let, tako rekoč. Tako da velika in večja mesta ter obalna središča pa imajo večje probleme. Specifične probleme pa imajo še nekatera industrijska središča in tako naprej. Tako da dejansko, kot sem omenil primer Ljubljane, polovico vseh teh subvencij, ki so tu izračunane, bo padlo na plačilo iz mestnega proračuna Ljubljane. Hkrati pa se v Ljubljano priseljujejo ljudje iz cele Slovenije in je na nek način odprto mesto s tem postavljeno pred dilemo, ali naj bo odprto ali naj se nekoliko bolj zapre. Sam sem za to, da tega mesta seveda z vidika stanovanjske politike in sicer ne zapiramo. In bi res plediral, da ta amandma, kot je napisan, podpremo. Še posebej ob dejstvu, da je bila Ljubljana v zadnjem letu prikrajšana za 60 milijonov evrov zaradi prejšnje spremembe Zakona o financiranju občin. Kar zadeva amandma Poslanske skupine SD, dejansko to intenco podpiram. Je vsebinsko povsem skladna. Je pa nerodnost tega amandmaja v tem, da v bistvu potem drugi amandma postane brezpredmeten, ker je v 7. členu ohranjeno stališče, naj občina vendarle prispeva polovico sredstev za subvencioniranje najemnin. Vendar verjetno, kot poznam ta Državni zbor, ne bo imel dileme, ali bo izglasovan eden ali drug. Zna se zgoditi, da ne bo niti eden, kar bi bilo vsekakor zelo slabo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber, prosim.
Hvala. No, naj nadaljujem tam, kjer je kolega Gantar končal. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo v primeru sprejetja tega amandmaja, ker menimo, da je pravzaprav odločitev, da bi postal amandma Poslanske skupine Zares brezpredmeten, ker predvideva, da bi celoten znesek subvencij zagotavljala država, mi povzemamo rešitev iz tega zakona. Se pravzaprav ne izključujeta. Je pa potrebno seveda uskladiti tekst, besedilo zakona, če sta oba amandmaja sprejeta. Tako da lahko kar mirno povem, da smo pripravljeni sedmi odstavek 121.a člena ustrezno dopolniti, da bo seveda potem bil konsistenten z amandmajem, ki ga predlaga Poslanska skupina Zares. K temu amandmaju pa želim tudi sicer poudariti, da pozdravljamo pristop, da se subvencionira najemnina, tržna najemnina predvsem za socialno ogrožene družine. Kajti, nahajajo se resnično v zelo težkem položaju, ko morajo plačevati tržno najemnino. In če pogledamo nekako analizo tega zakona lahko ugotovimo, da, recimo, tri članska družina v velikem stanovanju 50 kvadratnih metrov lahko uveljavlja subvencijo od ustreznih socialnih kriterijih, tam nekje v 150 evrov. Vemo pa, da najemnina v takšnem stanovanju znaša recimo od 500 do 700 evrov. Če pogledamo stanje v Sloveniji, kjer ugotavljamo,da se povprečnemu stanovalcu in tistim z nekoliko nižjimi dohodki življenjski standard zmanjšuje, je to zelo resen problem, ki bi ga morali tudi ustrezno obravnavati v tem zakonu. Namreč, predlagatelj predvideva, da bo poskušal reševati približno 400 upravičencev v tržnih stanovanjih po vsej Sloveniji. Mislim, da je to resnično tako majhna številka, da se je potrebno vprašali ali in zakaj se lahko obravnava zgolj 400 družin, zakaj ne denimo 6.000 kot predlagamo dejansko z našim amandmajem tudi na način, da se subvencija ne obračunava samo od administrativno ugotovljene površine. Kajti predlagatelj pravi, da lahko subvencijo družina uveljavlja samo do primerne stanovanjske površine, ki je določena administrativno. Dejansko pa stanuje v večji površini in je upravičena potem samo do tega limita. Za tisto večjo površino pa še vedno plačuje tržno najemnino. Zato v našem amandmaju predlagamo, da se upošteva poleg primerne površine vsaj še 30% povečanje te površine, s čimer se seveda ublaži ta problem pri obračunavanju subvencij pri tržnih najemninah, hkrati pa tudi sledimo. Vendar je tudi dejstvo, da danes kljub vsemu ni možno kar tako zamenjati stanovanje, v katerem živiš, za primerno stanovanje na trgu. Mislim, da so potrebe po stanovanju daleč od tega, da lahko izpeljemo hitro zamenjavo stanovanja v katerem bivamo. Imajo več kvadratnih metrov, kot se po zakonu šteje za primerno. In s tem želimo omiliti ta pritisk na slab položaj družin, ki plačujejo tržno najemnino in si s tem zmanjšujejo standard. Še posebej pa moramo pri tej rešitvi izpostaviti tudi problem hišniških stanovanj. Zakonodaja ni natančno opredelila status hišniških stanovanj oziroma najemnikov v teh stanovanjih - ali gre za neprofitno najemnino ali gre za tržno najemnino v primeru hišniških stanovanj. Tukaj zakonodaja ni jasna. In namesto da bi predlagatelj to nejasnost poskušal odpraviti, se je odločil za rešitev, ki poslabšuje status najemnikov v hišniških stanovanjih. Namreč, ta zakon jim določa, da morajo plačevati tržno najemnino, čeprav bi predlagatelj lahko odpravil to dilemo na način, da se v hišniških stanovanjih zaračunava neprofitna najemnina. Torej, gre za resnično le navidezno pomoč države, da poskuša z uvajanjem subvencij pomagati stanovalcem oziroma najemnikom v tržnih stanovanjih. Dejansko hišniškim najemnikom oziroma najemnikom v hišniških stanovanjih poslabšuje stanovanjsko pravico in to je to, na kar pri tem zakonu opozarjamo že ves čas, da ni premišljen predlog, da pravzaprav odstopa od tega kar se v obrazložitvi zakona poskuša predstaviti, da se uvajajo nekatere ugodnosti, dejansko se bo pri marsikaterem najemniku, po sprejemu tega zakona njegovo najemno razmerje poslabšalo. In zato menimo, da je resnično sprejem tega amandmaja nujen. Naj tudi povem, da ni nobena posebna novost da država poskuša pomagati pri subvencijah v tržnih stanovanjih. Namreč, že zdaj veljavni stanovanjski zakon omogoča, da občine lahko subvencionirajo tudi najemnine v tržnih stanovanjih, v kolikor se seveda za to odločijo, in skozi občinski svet sprejmemo ustrezno opredelitev glede tega vprašanja. Dejstvo pa je, da je to potem v celoti strošek občine, če se odloča po zdajšnjem zakonu. No, ta omogoča vsaj 50% sofinanciranje s strani države, kar je ugodnejše, vendar poudarjam, da je pa po kriterijih, ki jih država uvaja oziroma predlagatelj uvaja skozi ta zakon, dostop do teh subvencij zelo omejen, poleg tega, če že pride do te subvencije, seveda zaradi dejstva, da živi v nekoliko večjem stanovanju kot se šteje po administrativnih predpisih za primerno stanovanje, mu te razlike ne priznava. Če k temu dodamo še hišniška najemna razmerja, ki bodo opredeljena kot tržno najemno razmerje, je ta zakon brez spremembe, brez sprejema teh amandmajev, nesprejemljiv za Poslansko skupini Socialnih demokratov in menimo, da bi se bilo resnično vredno, tudi s strani predlagatelja, pozitivno opredeliti do teh rešitev, ki jih predlagamo v tem amandmaju in da dejansko oblikujemo v Državnem zboru bistveno primernejše rešitve za prenekaterega državljana v Republiki Sloveniji, ki ima že danes zelo velike probleme zaradi izjemno velikih podražitev prehrane in nenazadnje tudi najemnin, ki se povečujejo in postajajo vse večje breme za številne družine v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati o amandmaju k temu členu, zaključujem razpravo in prehajamo na 25. člen ter amandma Poslanske skupine Zares. Gospod dr. Gantar, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi! Kot vidite predlagamo črtanje tretjega odstavka 25. člena. Ta tretji odstavek 151.a člen, ki je v 25. členu se glasi: "Če se kot ugodnost dodeli komunalno opremljena ali neopremljena zemljiška parcela, ima neprofitna stanovanjska organizacija pravico, da na takšni parceli poleg neprofitnih stanovanj zgradi določen delež stanovanj za trg, o čemer se v vsakem primeru dogovorijo partnerji s pogodbo." Ta določba, kot nekatere druge, seveda ima jasen cilj. Želi spodbuditi v okviru javno zasebnega partnerstva večji interes neprofitnih stanovanjskih organizacij za izgradnjo in upravljanje z neprofitnimi stanovanji. Kdo je lahko neprofitna stanovanjska organizacija? Tako rekoč tudi po določbah tega zakona, vsaka gradbena in pa investitorska organizacija, ki se za to pač odloči, prijavi in tako naprej. Tu so te omejitve zelo nizke. Se pravi, moramo računati, da bodo klasični zasebni investitorji vstopali v trg neprofitne stanovanjske gradnje, klasični seveda z oznako neprofitni in tu se odpirajo številna odprta vprašanja in možnosti, lahko bi rekli koruptivnega ali pa za javno dobro, za javni interes škodljivega ravnanja. Kaj zdaj to pomeni, če dobi neodplačno, kot ugodnost komunalno opremljeno, neopremljena parcela? Kaj to pomeni? Da jo bo ta investitor odplačal na način, ne na monetaren način, ampak v obliki nekega določenega deleža stanovanj, ki ga bo potem recimo občina ali pa stanovanjski sklad, kdor koli že, uporabljal za neprofitna stanovanja. Po kakšni ceni? Po ceni, ki vključuje ceno parcele ali po ceni, ki ne vključuje cene parcele in tako naprej in tako naprej. Kdo pravi, da bo prav to razmerje med tem, kar bo za lastne potrebe zgradil, in tem, kar bi bilo za neprofitne, ustrezalo nekim kriterijem pravičnih ali pa pravih razmerij in tako naprej, da se javna sredstva ne bodo pretakala v zasebne žepe in tako naprej. Ali ni to možnost ustvarjanja, lahko bi rekli, izjemno dobrih pogojev na trgu, ko lahko ustvarjaš dodatne dobičke s tem, ko je cena stanovanj dejansko zmanjšana za zemljišče, ki ga imaš, v njej. Mi vemo, da je cena stanovanj danes, gradnja stanovanja kot objekta, določena do zadnjega evra, če hočete. Ve se, koliko stane gradbeni material, koliko je to, ono, tretje. Ve pa se, kje je ta razpon gradnje stanovanj in cene, in to je seveda v zemljišču, lokaciji, legi zemljišč, osončenju in tako naprej. In prav ti kriteriji so lahko tu odločilni v tej presoji, kdo bo profitiral iz naslova takšne stanovanjske gradnje. Jaz ne trdim, da v tej poti kaže iskati kakšno rešitev. Jaz nisem zakonodajalec oziroma nisem pisec zakonov in nimam teh pristojnosti, pa tudi znanja, ampak vsekakor bi morali te določbe v tej smeri bistveno bolj natančno tudi zakonsko opredeliti, limitirati in bolj razdelati to zadevo. Ima pa ta člen oziroma ta varianta vsaj eno pozitivno prednost, in to je ta, da stimulira oziroma da preprečuje stanovanjsko segregacijo. V takšnih predelih bi potem stanovali ljudje, recimo, z razmeroma nizkimi dohodki, ki dobijo neprofitno stanovanje, in ljudje, ki so si sposobni sami plačati stanovanja, ki so verjetno finančno in po slojni pripadnosti, statusni, nekoliko više, kakorkoli, to bi bila mešana območja. S tega vidika so rešitve v tej smeri lahko koristne. Ampak tako, kot so zapisane, mislim, da je bolje, da zdaj to izločimo, da predlagamo ministrstvu, da malo razmisli, da da boljšo rešitev, ki bi jo lahko res brez tveganja, da bomo ustvarjali razmere za neka koruptivna dejanja ali pa priložnosti, podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odpiram prijave. Besedo ima gospod mag. Drobnič.
Hvala lepa za besedo. Zagotovo ne dvomim v dobronamernost takšne regulacije, kot jo je Vlada predlagala, vendar pa v izpeljavi odpira nekaj vprašanj možnosti koruptivnega ali drugačnega delovanja v okviru takšnega skupnega nastopanja javne in zasebne lastnine. V Sloveniji nimamo kaj dosti izkušenj v zvezi s tem. Tam, kjer je lastnina nerazdeljena, tam zadeve potekajo normalno, tam, kjer je pa prišlo do razdelitve, se je pa post festum ugotavljalo, da je na škodo javne lastnine. Toliko izkušenj pa imamo. Ta amandma, seveda, jaz sam se ne strinjam, da se določba, ki bi omogočala javno-zasebno partnerstvo in tudi takšno vlaganje, da se določba izloči, ampak da jo je potrebno dopolniti. Zaradi same procedure bi bilo potem smiselno, da se ta amandma sprejme, vendar pa naj Vlada pripravi bolj jasno definicijo v izogib, da se nam ne bi dogajalo v bodoče kakršnekoli zlorabe. Ta zakon, ne samo, da ima to pomanjkljivost, ima v povezavi s tem členom tudi drugo, glede večstanovanjskih stavb z vpisano in nevpisano etažno lastnino, kjer velja diskriminacija. In v tem zakonu se ta diskriminacija ni odpravila - glede uporabe stanovanj za dajanje v najem. Sedaj imamo mnogo primerov v Sloveniji, ko se oddajajo stanovanja za krajši čas določenim poslovnim partnerjem brez, da se plačuje davek, da se ne upoštevajo določila obrtnega zakona in ostalih zakonov. In na osnovi tega se vzpostavlja nelojalna konkurenca. Nelojalna konkurenca in se pravzaprav izpodbija tiste, ki pa delujejo regularno na tem trgu, ki regulirajo ta razmerja in tudi plačujejo davke. Skratka, v izogib takim težava, bi bilo treba razmisliti, predstavniki Vlade, da razmislite in pripravite te rešitve za naslednje branje zakona. Ne gre za to, ali jaz podpiram Vlado ali ne, jaz jo podpiram, ampak podpiram jo v rešitvah, ki pomenijo preprečevanje monopolov, preprečevanje izjemnih položajev, to so monopoli ali pa nelojalne konkurence. Zakaj vendar preferirati tiste, ki niso vpisali etažne lastnine, pred tistimi, ki so jo. Če bi bilo kaj smiselno, bi bilo ravno obratno. Tukaj ste pa naredili ravno nasprotno. Tako, da ljudje ne bodo navdušeni, da bi se za takšne postopke odločali in v zvezi s tem je tudi posledica glede uveljavljanja dejavnosti v takšnih večstanovanjskih zgradbah. Mislim, da je še čas, da pripravite rešitve, zato, da bo slovenski prostor, kar se tiče stanovanj, bolj pregleden in tudi opravljanje dejavnosti v okviru stanovanj, v okviru dopustnosti, da bo pregledno in da ne bo povzročalo tudi sporov med posameznimi lastniki oziroma najemniki.
Hvala lepa. Gospod Martin Mikolič, imate besedo.
Hvala. No, najprej moramo vedeti, da lahko stanovanjske objekte gradimo tam, kjer imamo s prostorskim aktom to tudi opredeljeno. 25. člen govori o komunalno opremljeni zemljiški parceli ali pa neopremljeni zemljiški parceli, vsekakor pa moramo imeti to opredeljeno s prostorskim planom. In jaz ne vidim tu nič spornega glede na to ali se bo lokalna skupnost odločila ali bo šla z javnim razpisom za izgradnjo stanovanj, po nekem klasičnem postopku ali bo privabila zraven partnerje. Rad bi vas celo opozoril, da smo sprejeli novi Zakon o javnih naročilih, kjer zakon opredeljuje, da moraš nad določeno vrednostjo javnih sredstev, zakonsko, na osnovi zakona, najprej objaviti razpis in dati možnost, da se na ta razpis prijavi tudi zasebni partner. To smo, mislim, da lani sprejeli tukaj v Državnem zboru - Zakon o javnih naročilih. Mislim, da je nad mejo, ne me zdaj držati za besedo, pet milijonov evrov. Se pravi, da pravzaprav bodisi na eni strani občine, lokalne skupnosti ali pa stanovanjski sklad je tudi dolžen, da po tem zakonu tudi dela in če je sedaj v tretjem odstavku opredeljeno, da se lahko, se pravi, kot vložek, vsaj jaz tako razumem, upošteva na osnovi dogovarjanja z zasebnim partnerjem vrednost te parcele, je to pravzaprav dobra rešitev. Vsaj jaz sem takšnega mnenja. Seveda, dobra rešitev je pa po mojem zaradi tega, ker jasno piše na koncu tretjega odstavka: " [[...]]o čemer se v vsakem primeru dogovorijo partnerji s pogodbo. To pa pomeni, da mora biti v tej pogodbi jasno definirano kakšna je vrednost te komunalno opremljene ali pa neopremljene parcele in če je to jasno definirano, potem se ve, kolikšen je tudi bil vložek lastnika te parcele. Pri tem jaz ne vidim nobenih razlogov, da bi ta tretji odstavek črtali iz predlaganega 25. člena.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Oprostite, prijava teče. Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala. Iz obrazložitve k temu členu, predlagatelj navaja, da iz analize poslovanja neprofitnih stanovanjskih organizacij izhaja, da je največja ovira za večjo gradnjo neprofitnih stanovanj pomanjkanje ustreznih zemljišč. Zelo jasna obrazložitev, vendar nerazumna dejanja Vlade po tem, če ponovno lahko opozorim na dejstvo, da je Vlada brezplačno prenesla na Družbo za svetovanje in upravljanje stavbna zemljišča, ki jih je imela v lasti Republika Slovenija. Torej en čudovit fond stavbnih zemljišč, ki bi jih lahko namesto na Družbo za svetovanje in upravljanje, Vlada prenesla na Republiški stanovanjski sklad, in bi bil ta problem v veliki meri rešen. Seveda se na teh zemljiščih danes gradijo ministrstva, generalna policijska uprava, skratka vse drugo kot pa, da bi se reševal stanovanjski problem, ki je zelo pereč. Drugo, kar želim izpostaviti, je pa vprašanje, ki se mi resnično pojavlja pri tem: Ali lahko resnično, zgolj in samo s pogodbo, javni in zasebni partner uredita medsebojno razmerje in ugotovita koliko tržnih stanovanj bo na tisti parceli, za katero se dogovorita? Namreč, kolikor vem, Zakon o javno-zasebnem partnerstvu nalaga, da občina preden sklene javno-zasebno partnerstvo pripravi ustrezen odlok. In šele na podlagi tega odloka lahko pristopi k izboru zasebnega partnerja, s katerim potem sklepa pogodbo. Tako da, menim, da je ta določba tega člena resnično nedorečena in bi bilo resnično smiselno, da se podpre amandma, da se črta ta zadnji odstavek in s tem, če nič drugega, dobimo vsaj možnost, da še predlagatelj detajlno prouči svojo rešitev, predvsem ali je resnično dovolj, da je zgolj in samo pogodba, brez kakršnihkoli detajlnih kriterijev v tem zakonu. Kako in česa se morata tako javni kot zasebni partner držati pri oblikovanju te pogodbe, je izjemno ohlapna določba. Po drugi strani pa opozarjam na to, da že sam Zakon o javno-zasebnem partnerstvu govori o sprejemu ustreznega odloka in šele potem o izvajanju pogodbenih obveznosti. Vendar, za oboje bi pa bilo na stanovanjskem področju izjemno pomembno, da o tem zakonu dorečemo vsaj nekaj osnovnih kriterijev, da se lahko partnerja potem tudi ustrezno dogovorita. In to pomanjkljivost bi po mojem mnenju lahko ali proučili do naslednje obravnave tega zakona, v kolikor je ta amandma sprejet, sicer pa mislim, da bo samo še eno od odprtih vprašanj, ki jih predlagatelj predlaga s to novelo stanovanjskega zakona, ostalo za obravnavo v prihodnje in ne bomo mogli govorili o tem, da se uspešno rešuje stanovanjska problematika, ampak da se odpirajo nova in nova vprašanja, ki jih bo potrebno v prihodnje odpravljati. Je pa bistveno težje nekaj odpraviti, ko je to je že vzpostavljeno, kot pa pripraviti dobre rešitve in jih potem v praksi tudi izvajati. Hvala.
Gospod dr. Gantar.
Zelo na kratko. Najprej, jasno, da govorimo o zemljiščih in parcelah, ki so s prostorskimi dokumenti, akti predvideni za stanovanjsko gradnjo. O tem ni nobenega dvoma, o tem se sploh ne prepiramo. Tisto, na kar sem res želel opozoriti je to, da bo ta člen, če ga ne bomo spremenili, zagotovo naslednja sestava, če že ne, morala popravljati, ker je preohlapen. To je bilo že večkrat rečeno in poudarjeno. Dejansko je vsa skrivnost cen stanovanjske gradnje položena ravno v ceno zemljišča in tako naprej. In tu je izjemno težko določiti nek objektivni kriterij preko katerega je določena tržna vrednost in tako naprej, preko katerega lahko pridemo do pravih razmerij, ki bi tu opredelile tudi delitvene razmere med profitnimi stanovanji in stanovanji za trg. Zato opozarjam na to, da je tam splošna določba - partnerji s pogodbo, da se dogovorijo - premalo in v teh razmerjih je ponavadi tako, da je močnejša stranka v teh pogajanjih običajno prav zasebni partner, ne samo pri nas, tudi v tujini je to dosti razvidno. Tisti, ki se ukvarja z urbanizmom, urbano politiko in stanovanjskimi problemi, to jasno opaža. In mislim, da bi bilo dobro, da bi res ta člen, ta odstavek črtali in ga poskušali ali v tem branju nadomestiti z drugim, ali pa z novo novelo zakona. Hvala lepa.
Gospod Jerič.
Hvala za besedo. Tudi sam bom podprl ta amandma. Upam, da bo sprejet, ker mislim, da je bolje, da črtamo ta odstavek v 151.a členu, kot da je sprejet v takšni vsebini, v kakršni je bil predlagan oziroma kljub temu, da smo znotraj skrajšanega postopka, mislim, da je še ta možnost, da Vlada predlaga spremembo in ta tretji odstavek 151.a člena za tretjo obravnavo ustrezno tudi dopolni, da ne ostane tako nedorečen, nedodelan. In takšna rešitev, kot je zapisana, dejansko dopušča veliko nevarnih poti in seveda tudi koruptivnih dejanj. Jaz se strinjam, bom rekel, s predhodniki. Jaz sem za to, da se zasebni kapital tudi pojavi na področju stanovanjske izgradnje oziroma da vpeljemo tudi na tem področju zasebno-javno partnerstvo, ampak ne na škodo javnega. Tako, kot je to zapisano, se bojim, da bo zasebno-javno partnerstvo na področju stanovanjske izgradnje skozi ta člen na koncu izzvenelo tako, da bo javni interes končal v privatnih žepih. Mislim, da bi si dejansko morali vzeti čas in dodelati to stvar, drugače bomo dopustili, da se stanovanjska izgradnja na takšen način pelje po poteh, ki niso dobre predvsem za lokalne skupnosti oziroma za javni interes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 39.a člen ter amandma poslanskih skupin Socialnih demokratov in DeSUS-a. Želi kdo razpravljati? Prijava teče. Gospod Miran Potrč imate besedo.
Hvala lepa. Ne prvič v tem mandatu, opozarjam na problem hišnikov v večstanovanjskih hišah, bivših predvsem, čeprav nekateri še zdaj opravljajo hišniška dela. Ta njihov položaj ni na ustrezen način urejen. Nimajo zagotovljene pravice do neprofitne najemnine in ni jim varovano najemno razmerje, če prenehajo z opravljanjem hišniških del tudi kadar gre za upokojitev ali za nekrivdne razloge. Mi bi radi, da bi to vprašanje, ki zajema samo nekaj sto družin v Sloveniji bilo nesporno jasno urejeno in zaradi tega, ker nismo imeli druge možnosti v prehodnih določbah, pač predlagamo nesporno ureditev pravice hišnikov do neprofitne najemnine in po smrti hišnika do najema njegovih družinskih članov in oseb iz 109. člena stanovanjskega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Nihče več ne želi razpravljati. Če ste za to, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 21. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 20.40. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Želite, prosim? Pogrešal sem prijavo. Sicer sem malo težko zaključil že to točko. Hvala lepa. S tem prekinjam to točko. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VODAH PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod državni sekretar.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanke in poslanci. Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah. Obstoječi Zakon o vodah je začel veljati avgusta 2002, kasneje so se ga dotaknile posamične spremembe določene z drugimi zakoni. V tem času so bile sprejete številne direktive Evropske unije, ki jih je treba prenesti v notranji pravni red z Zakonom o vodah, kot na primer nova kopalna direktiva, poplavna direktiva in direktiva o morski strategiji. Nova kopalna direktiva je stopila v veljavo marca 2006. Rok za prenos v notranji pravni red je dve leti od uveljavitve. Namen te direktive je predvsem poostriti standarde kakovosti za kopalne vode ter z določitvijo novih mikrobioloških parametrov povečati stopnjo varovanja zdravja kopalcev. Obenem pa določa tudi nove minimalne zahteve za upravljanje kopalnih voda. Poglavitna zahteva poplavne direktive je določitev območij, na katerih obstaja nevarnost poplav, priprava načrtov za zmanjševanje ogroženosti in pripadajočih programov ukrepov za vsa pomembna območja ogroženosti. Zaradi izboljšav kakovosti virov pitne vode je dodana tudi pravna podlaga za zagotavljanje nadomestnih zemljišč ter denarnih nadomestil zaradi zmanjševanja dohodka kmetijskim gospodarstvom ob prilagoditvi vodovarstvenemu režimu. Nova ureditev zagotavlja ustrezno pravno podlago za izplačevanje nadomestil za zmanjševanje dohodka iz kmetijskih dejavnosti na vodovarstvenih območjih, kar je zaradi vodovarstvenih režimov, s katerimi se varujejo kakovost in količina vode za zagotavljanje oskrbe prebivalstva s pitno vodo, kmetijska proizvodnja močno omejena in so kmetijska gospodarstva, ki jim je kmetijska dejavnost osnova za preživetje, zaradi tega v neenakem položaju v primerjavi s kmetijskimi gospodarstvi izven teh območij, s tem pa je posredno ogrožen ekonomski in socialni položaj teh kmetov. Predlagani zakon vključuje tudi popravke, ki se nanašajo na prenos vodne direktive v naš pravni red, glede katerih je Slovenija prejela uradni opomin Evropske komisije in se nanaša na natančnejšo opredelitev posameznih pojmov oziroma institutov: obalno morje, povodje, ekonomska analiza, sodelovanje z javnostjo in raba vode. Predvsem pa so v zakon vključena tudi številna dopolnila kot odgovor na očitane kršitve Računskega sodišča podane v okviru revizijskega poročila, ki se nanaša na obdobje 2002 - 2006. Tako so bile popravljene določbe, ki se nanašajo na ekološko sprejemljiv pretok, začasni načrt upravljanja voda in prav tako so usklajene določbe, ki se nanašajo na zavezanca za plačilo vodnega povračila pri javni oskrbi s pitno vodo, s predpisom, ki določa vodna povračila. Spremenjena je tudi pravna podlaga za določitev kriterijev za podelitev vodne pravice, ki bo olajšala postopek strokovne presoje sprejemljivosti podelitve vodne pravice. Z drugimi predlaganimi spremembami pa želi predlagatelj, na podlagi nekajletnih izkušenj po uveljavitvi zakona, izboljšati izvajanje predvsem s poenostavljenim postopkom podeljevanja vodnih pravic in poenostavljenim načinom določanja vodnih in priobalnih zemljišč. Velik poudarek je dan preventivnemu varstvu kakovosti voda. Izboljšan je način za odvzemanje naplavin. Spremembe so v zvezi z obveščanjem javnosti in predstavljajo poenostavitev postopka pri zagotavljanju pravice javnosti do obveščenosti. Izboljšan je koncept rečne in morske nadzorne službe, ki naj bi bila ustanovljena v okviru pristojnega inšpektorata. In v pripravo novele, kar gre poudariti, je bila vključena tudi široka strokovna in zainteresirana javnost. Vključene so bili tako inšpekcijske službe, Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Kmetijski inštitut Slovenije in predstavniki univerz ter izvajalcev javnih služb oskrbe s pitno vodo, lokalne skupnosti in drugi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku, gospodu Rudolfu Petanu, za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Odbor za okolje in prostor je obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vodah, ki ga je v obravnavo Državnemu zboru posredovala Vlada, s predlogom, da ga le-ta obravnava po skrajšanem postopku, kar je Kolegij predsednika Državnega zbora tudi potrdil na seji 14. 3. 2008. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov predloga zakona je predstavnik predlagatelja, to je bil minister za okolje in prostor, gospod Janez Podobnik, razložil, da se s predlaganimi spremembami usklajuje Zakon o vodah z novo zakonodajo Evropske unije, omenil je novo kopalno direktivo in poplavno direktivo, in slovensko zakonodajo. Zagotavlja pravno podlago za izplačevanje nadomestil za zmanjšanje dohodka iz kmetijske dejavnosti na vodovarstvenih območjih in na podlagi nekaterih izkušenj izboljšuje izvajanje določb Zakona o vodah glede določanja vodnih zemljišč, varstvenih režimov, upravljanja z opuščenimi vodnimi zemljišči, odvzemanjem naplavin, podeljevanje vodnih pravic in vodovarstvenih nadzornikov. Nekatere predlagane rešitve je tudi na kratko predstavil. Zakonodajno-pravna služba, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika, je v svojem mnenju dala nekatera načelna opozorila in pripombe k posameznim členom zakona. Predlog zakona sta obravnavali tudi Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter Komisija za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Državnega sveta. Odbor za okolje in prostor, pa je v okviru druge obravnave zakona v skladu s Poslovnikom opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in o vloženih amandmajih, pri tem pa je repliciral tudi svoja amandmaja. V okviru razprave o posameznih členih je bilo največ pozornosti namenjeno 35. členu predlaganega zakona, s katerim se spreminja 79. člen zakona. S predlaganimi rešitvami se daje pravno podlago za zagotavljanje nadomestnih zemljišč in nadomestil nosilcem kmetijskih gospodarstev, zaradi zmanjšanja dohodka. Omenjenih je bilo še nekaj drugih segmentov iz tega zakona. Odbor za okolje in prostor je sprejel vse koalicijske amandmaje, odbor pa je, na podlagi 35. člena Poslovnika in predloga Zakonodajno-pravne službe za izboljšavo določil prvega odstavka 89. člena predloga zakona, sprejel tudi svoja amandmaja k 35. in 89. členu. Po opravljeni razpravi o posameznih členih predloga zakona, ter po končani razpravi in glasovanju o amandmajih je v skladu s Poslovnikom glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Ob upoštevanju sprejetih amandmajev, prav tako v skladu s Poslovnikom, je pripravljeno besedilo Dopolnjenega predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vodah, ki je tudi sestavni del tega poročila odbora. Določen je bil tudi poročevalec za to sejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod mag. Sajovic, v imenu Poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Lep pozdrav tudi državnemu sekretarju in vsem prisotnim! Kaj reči o Zakonu o vodah. Zakon o vodah je brez dvoma življenjska, potrebna in pa pomembna tema. Zakon se iz različnih razlogov spreminja na treh bistvenih področjih in pa na treh bistvenih sklopih. V Liberalni demokraciji Slovenije temu zakonu ne nasprotujemo, opozarjamo pa na to, da so v zvezi z vodami še številna področja, katerih pa ta zakon ali pa ta sprememba zakona, na žalost, še ne ureja, v vsakdanjem življenju pa povzročajo številne težave našim ljudem, državljanom, državljankam, predvsem tistim, ki imajo v neposredni bližini vodotokov karkoli opraviti v zvezi z gradnjo. Slej ko prej se bo treba seveda tudi pogovoriti ali so vodovarstveni pasovi ustrezno urejeni, kje jih lahko skrajšamo, kje jih lahko razširimo. Potrebno bo seveda tudi določiti območja, ki so poplavno nevarna in pa splošna ugotovitev, ki jo tako neurje, kot smo ga beležili v septembru 2007, vedno znova postavi na plan: Ali je ob vodah zadosti reda? Tukaj se opaža, da so priobalni in pa obalni pasovi marsikdaj prepuščeni na milost in nemilost tistim, ki tam živijo, da ni ustreznega inšpekcijskega ukrepanja in pa nadzora nad tistimi, ki na eni strani ob vodotokih material odvzemajo, na drugi strani pa, predvsem nad tistimi, ki so obalni pas ob vodotokih zamešali s slovenskimi deponijami. In tukaj bo enostavno treba določiti več nadzora, strožje kazni in pa več reda, potem bo pa tudi s poplavno varnostjo ali pa nevarnostjo marsikdaj manj težav. In pa seveda z zakonodajo na nek način jasno tudi zavezati to državo, da za vodotoke skrbi tako recimo, vsaj približno na nivoju tistega standarda, kot ga je že dolga dolga leta nazaj zagotavljala Marija Terezija, ko so vsi tisti, ki so bili doma ob vodotokih, tako kot vidimo danes marsikje na cesti vsak dan vidimo cestarja, vsak dan ob vodotoku, na jezovih, ob zapornicah, pregradah, grapah, videli tudi vodarja. Pozdravljamo pa, čas je že bil, na to nas je tudi Evropa opozarjala, da je potrebno uskladiti našo zakonodajo z direktivo o vodah. Če se hočemo v Sloveniji iti turizem, potem so čiste kopalno urejene in pa primerne vode pomembna točka. In pa, če bomo imeli to urejeno, potem na tem področju lahko iztržimo tudi kakšen evro. Omenil sem že poplavno varnost in pa nevarnost prilagoditev poplavni direktivi, predvsem kar se tiče načrta, izdelanega načrta poplavne ogroženosti. Največ sporov burijo tudi nadomestila za vodovarstvena območja. Včeraj smo govorili, da so občine, večina slovenskih občin, v težki finančni situaciji in to je še en primer, da bomo recimo breme tega nadomestila za nezmožnost kmetovanja na tem področju direktno prevalili na uporabnike, kar ne ocenjujemo najbolje in zato se nam zdi amandma, ki to rešuje, iz Poslanske skupine SD, primeren, da se to ne poravnava iz žepov davkoplačevalcev, pač pa iz tistih sredstev, ki jih za te namene iz vodnih povračil zbira država. Predvsem pa bi kot predstavnik lokalne skupnosti tudi opozoril na problem, da v lokalni skupnosti marsikdaj težko pridemo do vodnih dovoljenj, in da govorimo o vodnih povračilih še preden smo prišli do vodnega dovoljenja, da bi bilo seveda te postopke treba še skrajšati, še poenostaviti, predvsem tam, kjer gre za zatečeno stanje. Moram reči, da občine potrošimo kar nekaj čas in pa energije, da pridobimo, sedaj leta 2008, vodno dovoljenje za nek vir, ki ga uporabljamo že 30, 40 let in gre v bistvu za to, da zadevo samo pravno formaliziramo. Pozdravljamo pa tudi postopke, ki spadajo pod tretji sklop, in sicer, da se olajša izvajanje zakona, da se postopke podeljevanja vodnih pravic skrajša in pa poenostavi. Na tem področju je tudi kar nekaj nejasnosti, kjer bi bili lahko bolj ekonomični, učinkoviti, če bi bili zakonsko enostavnejši. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Kokalj v imenu Poslanske skupine NSi.
Spoštovani gospod državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Novela Zakona o vodah prinaša nekatere spremembe, ki so po mnenju Nove Slovenije pomembne z različnih vidikov. Prvič, na podlagi uveljavitve kopalne direktive EU se bodo poostrili standardi kakovosti za kopalne vode in s tem se bo povečala stopnja varovanja zdravja kopalcev. Poleg tega direktiva predpisuje ukrepe upravljanja kopalnih voda, ki bodo služili predvsem kot preventiva za zmanjšanje možnosti onesnaženja. Drugič. Z novelo zakona se v slovenski pravni red prinaša tudi poplavna direktiva EU, ki je za območje Slovenije še kako pomembna, saj je njen namen zmanjšati poplavno ogroženost. Država bo morala za to pripraviti načrte za zmanjševanje ogroženosti in programe ukrepov za ogrožena območja. V Novi Sloveniji smo prepričani, da je čas, tudi glede na te dogodke v lanski jeseni, da se tovrstni preventivni ukrepi izvedejo, saj smo, kot sem že omenil, že prevečkrat doživeli, da je zvoniti po toči prepozno. Tretjič. Novela ureja oziroma zagotavlja pravno podlago za izplačevanje nadomestil za izpad dohodka iz kmetijske dejavnosti na najstrožjih vodovarstvenih območjih, kjer kmetovanje ni mogoče. Mnogo občin je v praksi to že do sedaj izvajalo, čeprav ni bilo neke jasne pravne podlage za to. Zato ni prav, da se to ponekod dela, drugje pa ne. Da kmetje v eni občini dobijo izplačila za izpad dohodka, kar morajo na najstrožjem vodovarstvenem območju gojiti travinje, v drugi občini pa kmetje, ki so v enaki situaciji tega povračila ne dobivajo. Seveda, ni v redu, prav je, da se to uredi po celotni državi enako. Da se ne bi zapletali v dolge razprave, kako ogromno bo to stalo in kdo bo to plačal, si zapomnimo, da gre pravzaprav za malo število kmetov in da gre za območja z najstrožjim varstvenim režimom. Upamo pa, v Novi Sloveniji, da ta ponovna sprememba vsebin, ki so povezane z birokratskimi postopki, to so sprememba projektnih pogojev, pogojev za drug poseg v prostor in vseh zadev, ki so povezane z vodovarstvenimi soglasji, upamo, da te spremembe ne bodo prinašale dodatnih zapletov. Namreč, prepričani smo, da prepogosto spreminjanje postopkov, ki urejajo različna dovoljenja, soglasje in tako naprej, ne prispeva k večji transparentnosti situacije, za to v tem smislu, seveda, apeliramo na ministrstvo, da je zelo pozorno na to. Ker, kot smo slišali, zakon se je spreminjal ne dolgo nazaj, to je pet, šest let, ni dolga doba, ko je spet treba par let, da se zadeve ponovno uredijo. Glede na to, da smatramo, da je v splošnem zakon vsekakor potreben, nujen in da prinaša absolutno večino dobro izboljšav, bomo v Novi Sloveniji zakon podprli.
Hvala. Gospod Kristijan Janc bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo sprejem zakona po skrajšanem postopku, saj gre za manjše uskladitve Zakona o vodah z novo zakonodajo Evropske unije, novo kopalno direktivo in poplavno direktivo. Nujno je zagotoviti pravno podlago za izplačevanje nadomestil zaradi zmanjševanja dohodka iz kmetijske dejavnosti na vodovarstvenih območjih. Nujni so tudi popravki, ki so se pokazali v času izvajanja tega zakona. Zakon izboljšuje izvajanje določb Zakona o vodah glede na določevanje vodnih zemljišč, varstvenih režimov, upravljanja z opuščenimi vodnimi zemljišči, odvzemanjem naplavin in podeljevanje vodnih pravic. Po noveli zakona naj bi v roku štirih let dejansko začelo delovati 16 vodovarstvenih nadzornikov, predvsem naravovarstvenikov in ribiških nadzornikov ter drugih. Glede na navedene izkušnje se nam zdi, da je nujno čim prej določiti območja, ker obstaja nevarnost poplav, ter v ta namen pripraviti načrte za zmanjševanje ogroženosti in pripadajoče programe ukrepov za vsa pomembna območja ogroženosti, izdelati karte poplavne nevarnosti in karte poplavne ogroženosti ter načrte obvladovanja ogroženosti. Zelo pomembno je v prihodnje zagotoviti tudi dovolj zdrave pitne vode. Zato je treba po eni strani varovati področja zajete vode, po drugi strani pa ustrezno opredeliti nadomestila za zmanjševanje dohodka iz kmetijske dejavnosti na vodovarstvenih območjih ter omejiti izvajanje drugih dejavnosti na teh območjih. Zdi se nam, da je v predlogu sprememb ustrezno rešeno občutljivo vprašanje zagotavljanja nadomestnih oziroma primerljivih zemljišč lastniku [[35. člen]] ali drugemu posestniku, ki ima zmanjšan dohodek iz kmetijske dejavnosti kot posledica prilagoditve ukrepom vodovarstvenega režima. Na podlagi vsega povedanega menimo, da bo Novela zakona o vodah omogočila tudi učinkovitejše upravljanje z vodami ter vodnimi in priobalnimi zemljišči, zato bomo spremembe in dopolnitve zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ivan Jelen bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Poslanke in poslanci, državni sekretar! V Poslanski skupini DeSUS se načeloma strinjamo tako s potrebo po novelaciji obravnavanega zakona kot tudi glede vsaj velike večine predlaganih sprememb. Nimamo nobenih pomislekov o tistih spremenjenimi določilih, ki sledijo potrebi po uskladitvi z evropskim pravnim redom, in prav tako ne s tistimi spremembami in dopolnitvami, ki so namenjene odpravi pomanjkljivosti in poenostavljanju postopkov na področju urejanja vodne problematike. V tem smislu popolnoma sprejemamo predlagane rešitve, saj so le-te nastale v krogu strokovnih služb resornega ministrstva na podlagi v praksi izraženih težav. Predlog zakona predvideva zelo obsežno spremembo člena, ki ureja vprašanje odškodnin lastnikom zemljišča, kjer je razglašeno vodovarstveno območje. Pri tem je predlagatelj zelo podrobno razdelil situacije vodovarstvenih območij in ločil med tistimi zemljišči, kjer je določeno varovano območje zaradi pitne vode in zaradi rabe vode, ki je namenjena določenim dejavnostim, ter vodovarstvenemu območju površinskih voda. Glede vprašanja o upravičenosti lastnikov oziroma posestnikov kmetijskih zemljišč do odškodnine zaradi omejevanja načina izvajanja kmetijske dejavnosti in posledično manjšega dohodka ni potrebno razpravljati. Prav je, da se izvajalce kmetijske dejavnosti vzpodbudi, da bodo s svojim odgovorom in ravnanjem prispeval k temu, da bomo lahko pili čisto, neoporečno vodo, saj je predvsem na pomlad slišati mnogo pozivov izvajalcev javnih služb, oskrbe s pitno vodo in drugih upravljavcev vodnih hramov, da je voda neustrezna za uporabo. Pač pa je vprašljiv prenos nosilca stroškov za to odškodnino iz države na uporabnike pitne vode, saj naj bi se stroški odškodnin krili v ceni vode same. V zvezi s tem se pojavljajo ključna vprašanja o upravičenosti prenosa tega bremena na uporabnike pitne vode in glede oblikovanja cen na konkretnem območju, kar je v pristojnosti izvajalca javne službe, oskrbe s pitno vodo, ceno pa mora potrditi tako lokalna skupnost kot tudi Vlada. Bojimo se, da bo prihajalo do odstopanj in različnih dvigov cen vode zavoljo dejstev, da so površine vodovarstvenih območij različne - tako po velikosti, kot tudi po funkcionalni rabi. Pojavlja pa se tudi vprašanje: Ali se bodo in kako se bodo ta nadomestila obravnavala v primeru oskrbovanja iz vaških vodovodov? Vsi ti pomisleki porajajo dvom o enakovrednosti obravnave uporabnikov vode, že znotraj posamezne lokalne skupnosti, kakor tudi med prebivalci različnih občin in širših regij. Ob morebitni podpori takšnih rešitvam bo vsled izraženih pomislekov potrebno v podzakonskem aktu zelo določno opredeliti kriterije, ki bodo podlaga za določanje nadomestil in jih tudi jasno razmejiti glede na različne režime ukrepov, ki so za posamezno varovano območje določeni. Predlogu zakona pa smo sicer v Poslanski skupini DeSUS namenili podporo.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice, kolegi. Voda bo čez nekaj desetletij več vredna, kot, ne samo kot nafta, več bo vredna kot marsikatera plemenita kovina. In zanjo moramo začeti skrbeti danes! Načinov za skrb za ohranjanje voda, za ohranjanje življenja je več. En prvih, ki je, pa so vsekakor zakoni in zakonodaja in seveda na drugi strani tudi sankcioniranje kršitev te zakonodaje. Zato je ta Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah predvsem potrebno narediti, izdelati in podpreti. V prvi fazi je to najpomembnejši element, šele na drugo stopnjo bi v Slovenski nacionalni stranki, seveda pa je tudi potrebno, dali zahteve nove zakonodaje Evropske unije na področjih voda, direktiv o kakovosti kopalnih voda, obvladovanje poplavnih ogroženosti, opredeljevanje pojmov, pravne podlage in tako naprej. Na tem nivoju tudi vezano na tisto prvo trditev, potrebno, da naredimo in uskladimo ta zakon z zakonodajo o prekrških, če ne že, čez nekaj 10 let, bodo kršitve proti neskrbi za vode lahko tudi, ne samo prekrškovni, ampak kazenski element. V Slovenski nacionalni stranki absolutno podpiramo ta zakon o vodah, ki prinaša številne bistvene spremembe, del teh sta poenostaviti, nekaj je štiri uskladitev, da jih ne bom našteval. Ustaviti pa se moram tako, kot so se morali ustaviti tudi vsi ostali kolegi, ki so o tem zakonu govorili in za katere mislim, da prav tako dajo veliko podporo, pri 79. členu Zakona o vodah. Dejansko je prav, da se da nekomu neka odškodnina, v kolikor je zaradi tega prizadet. Bistveni problem pri tem osnovnem 79. členu oziroma 35. členu tega zakona, pa je dejansko, kdo je tisti, ki bo plačal to nadomestilo. Že tako ali tako je napisano v tem 79. členu, da ta subvencija oziroma to nadomestilo dohodka ne zajema tudi predviden dobiček, kar je logično, ker predviden dobiček bi lahko bil špekulacija, ampak lahko bi bil pa dejansko dosežen, ampak pustimo to. Je pa dejstvo, da tudi če bi bil način plačevanja odškodnine takšen, kot je predviden v 35. členu, se mi zdi, da je preveč razpršen, preveč nejasen, da lahko povzroči nemalo število malverzacij, nemalo število nepreglednosti. Skratka, tudi če bi hotel obveljati v tej obliki ni dober, ni dober zaradi tega, ker ne vemo, kako bi delali te kalkulacije po posameznih cenah, ne vemo, kako bi izenačili to vrednost, nadomestilo od dohodka skozi ceno, ki bi jo plačevali uporabniki na enem področju ali na drugem področju, nešteto razlik bi v tem primeru nastalo. V Slovenski nacionalni stranki menimo in ocenjujemo, da bi bilo najbolj pošteno in najbolj fer, da, ko se ugotovi, da na nekem področju pride do zahteve po odškodnini, zaradi izpada dohodka, da se ta zahteva realno, pravično in pravilno oceni in se v neki pogodbi določi natančen znesek, ki gre neposredno prizadetemu in to neposredno iz države. Kako pa bi država ta denar zbrala, pa je še opcija, ker niti ta trenutek, vsaj jaz ne vem, koliko je takšnih možnih oškodovancev. Lahko, da jih ni veliko, lahko da jih je veliko, lahko da so ti zneski enormno veliki, lahko pa, da so majhni. Ampak ni fer in ni pošteno, da to razdrobimo sedaj med vse uporabnike vode. Če že, naj uporabniki vode, predvsem pitne vode itn., plačujejo večji prispevek za to, da bomo ohranjali te vodne vire, zato da bomo obnavljali vodovodna omrežja itn. Ne pa na ta način, da bomo skozi to, z malverzacijami poplačevali malo tu malo tam, pa nihče ne bo vedel, kdo pije, kdo je. Kot pravim, upam, da bo amandma, ki govori o 35. členu prinesel tisto, kar vsi mislimo, da bi bilo dobro, nedvomno pa je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah, kar se Slovenske nacionalne stranke tiče, sprejet.
Hvala. Gospod Danijel Krivec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, državni sekretar! Spremembo zakona o vodah bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podprli, saj je bilo skozi dosedanje obravnave predloga in novele zakona očitno, da gre za kakovostno pripravljene spremembe zakona. Razloge za predlagane spremembo lahko strnemo v tri glavne sklope: uskladitev z zakonodajo, nadomestila na vodovarstvenih območjih in nekatere druge spremembe, med katerimi je potrebno omeniti predvsem poenostavitev postopka dodeljevanja vodnih pravic in vodnih soglasij ter način določanja vodnih in priobalnih zemljišč. Po uveljavitvi Zakona o vodah v avgustu 2002, je bilo sprejetih več direktiv. Posebej je potrebno omeniti novo kopalno direktivo, ki jo morajo države članice Evropske unije prenesti v nacionalni pravni red, najkasneje do konca marca 2008. Pri kopalni direktivi gre za poostritev standardov kakovosti za kopalne vode ter s tem povečano stopnjo varovanja zdravja kopalcev, hkrati pa se določa nove minimalne zahteve glede opravljanja kopalnih voda. Direktiva tudi zahteva, da države izdelajo načrt obvladovanja poplavne ogroženosti. Vzpostaviti morajo okvire za oceno in obvladovanje poplavne ogroženosti, predvsem s ciljem zmanjšanja škodljivih posledic poplav, zato morajo pripraviti karte poplavne nevarnosti. V Poslanski skupini SDS pozdravljamo rešitve, ki zagotavljajo ustrezno pravno podlago za izplačevanja nadomestil za izpad dohodka iz kmetijske dejavnosti na vodovarstvenih območjih, kjer je zaradi vodovarstvenih režimov, s katerimi se varuje kakovost in količina vode za zagotavljanje oskrbe prebivalstva s pitno vodo, kmetijska proizvodnja močno omejena in so kmetijska gospodarstva in kmetijska dejavnost, ki predstavlja osnovo za preživetje, zaradi tega v neenakem položaju v primerjavi s kmetijskimi gospodarstvi izven teh območij. S tem pa je posredno ogrožen tudi njihov ekonomski in socialni položaj. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke se strinjamo s predlagateljem, to je Vlada Republike Slovenije, ki v skladu s spremembami nacionalne zakonodaje na področju prostorskih ureditev in gradenj, ter tudi v sklopu intenzivnega razmišljanja o iskanju ustreznih rešitev glede prihajajočih podnebnih sprememb meni, da je potencialna tveganja za onesnaženje vodnega telesa na vodovarstvenih območjih potrebno omejiti in preprečevati gradnjo objektov ter ravnanja na kmetijskih in drugih nepozidanih zemljiščih, na tovrstnih območjih pa uspešno nadzirati. Novi zakon sledi ravno tej usmeritvi. Zato bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke novelo zakona podprli.
Hvala. Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo in še enkrat lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Področje vodnega gospodarstva v Sloveniji bi zagotovo moralo imeti bistveno večji pomen in večjo težo pri vseh odločitvah, kako gospodariti s prostorom, ki ga ima danes. Ta neustreznost se odraža tudi v tem, da smo pravzaprav morali počakati na poplavno direktivo, ki nalaga vsaki članici EU, da izdela načrt obvladovanja poplavne ogroženosti. Mislim, da bi v Sloveniji tak dokument že po svoji naravi morali imeti pripravljen že bistveno prej in s tem tudi omiliti katastrofalne posledice, ki nastajajo ob vse pogostejših ujmah, in ko vedno znova ugotavljamo,da pravzaprav nimamo ustrezno vodnogospodarskih objektov in seveda tudi vlaganj v že obstoječe vodnogospodarske objekte, da bi lahko prestregli tudi tako ekstremne ujme, kot so bile zaznane v zadnjem obdobju. Nova rešitev, ki se poraja v tem zakonu o vodah pa je nadomestilo na vodovarstvenem območju. Gre za edino novost, ki pa jo lahko vendarle ponovno ocenimo kot zelo nedorečeno in nesprejemljivo, kajti zaračunavanje dajatve zaradi obremenjevanja voda na dvakraten način, mislimo, da je to nesprejemljivo. Namreč, že danes vsak uporabnik cene vode plačuje vodno povračilo. S tem zakonom pa se dodatno uvaja, da bo obremenjevanje voda plačeval še zaradi subvencioniranja kmetij, ki se nahajajo v vodovarstvenem območju. Gre za dvakratno obremenjevanje uporabnikov vode, ki bodo ob ceni vode dodatno obremenjeni zaradi tega, ker se kmetija nahaja v vodovarstvenem območju. Tukaj bi želel še posebej izpostaviti odnos, ki bo zagotovo nastal na terenu med lastnikom kmetije in med vsemi ostalimi sosedi, ki bodo zaradi tega, ker ima kmetijo v vodovarstvenem območju plačevali višjo vodarino. Ta odnos zagotovo bo vse prej kot konstruktiven in ne bo prinesel dobrobiti razvoju kmetijstva in nenazadnje tudi ohranjanju kmetij v takšnih območjih, ampak bo zagotovo peljal v smer, da se te kmetije prej ali slej ali umaknejo s tega območja ali pa tudi povsem ukine kmetijstvo v tem prostoru. Skratka, ne dovolj premišljen ukrep, ki se bo odražal tudi pri ohranjanju kmetij in podeželja v Sloveniji, ki pa je že tako izpostavljeno. Zanj vedno znova iščemo ustrezne rešitve, da se to omogoči oziroma da se omogoči primerno gospodarjenje in razvoj podeželja. Ta zakon bo imel negativne posledice, tako na vse tiste, ki bodo kot uporabniki plačevali dražjo vodarino, kot tudi na razvoj kmetijstva v vodovarstvenih območjih. Zato pričakujemo, da bo amandma, ki smo ga vložili k temu zakonu, sprejet. Z njim tudi predlagamo, da se subvencije za kmetije v vodovarstvenih območjih izplačujejo iz sredstev vodnega povračila. To je že vir, ki se zbira ob ceni vode in ga je potrebno tudi namensko porabljati. In ravno namenska poraba vodnega povračila je ena od tistih pomembnih vprašanj, ki bi jih moral rešiti ta novi zakon o vodah oziroma o spremembah in dopolnitvah Zakona o vodah, pa ga žal ne oziroma dodaja k temu še novo nejasnost, novo obremenitev, novo dajatev, ki se bo plačevala s povišanjem cene vode. Naš predlog je resnično zelo jasen in enostaven, če že, je potrebno izplačevati subvencijo za izpad dohodka kmetij, potem je vir za to že zakonsko opredeljen in je predviden kot vodno povračilo. Tako da, upamo, da bo ta amandma sprejet in da bo tudi ta del zakonodaje bistveno sprejemljivejši, kot pa bo, v kolikor ta amandma ne bo sprejet. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 27. 5. V razpravo dajem 35. člen ter amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov. Odpiram prijavo za razpravo o členu in amandmaju. Gospod Veber, izvolite.
Hvala. Z amandmajem k temu členu želimo preprečiti dvojno plačevanje obremenjevanje voda uporabnikov. Namreč, uporabniki že plačujejo obremenjevanje voda skozi vodno povračilo in menimo, da je nedopustno tako, bi rekel, zaradi naših predpisov, kot mislim, da tudi evropskih, da en uporabnik plača dvakrat za eno obremenitev voda. To je eno pomembno poglavje, ki je zapisano v tem zakonu. In če ob tem izpostavimo še dejstvo, da je zavezanec za izplačilo nadomestila za zmanjšanje dohodka kmetije, ki se nahaja v vodovarstvenem območju, upravljavec vodovodnega omrežja, gre večinoma za podjetja, ki so v lasti lokalnih skupnosti. In tudi lokalne skupnosti odgovarjajo za to, ali to podjetje posluje z izgubo, ali ne. In eden od mehanizmov je zagotovo tudi ta, da se izguba pokriva z vodarino, v kolikor pa se to ne uspe, potem je potrebno ta sredstva zagotoviti iz proračuna občin. Ob tem pa moramo vedeti, da vodovarstveno območja razglasi Vlada in da tudi Vlada razpolaga z natančno evidenco zemljišč v tem vodovarstvenem območju, ker mora to izdelati, preden takšno območje razglasi. K temu naj dodam še to, da Vlada tudi sicer dejansko ima svoj vir, vodno povračilo, ki se plačuje ob ceni vode, ravno zaradi tega, da se lahko sanira obremenjevanje voda. Torej, Vlada in država imata ves mehanizem, da lahko strošek, ki nastane zaradi subvencioniranja kmetijske dejavnosti v vodovarstvenih območjih, izpelje prav brez kakršnih koli težav in brez dodatnih poviševanj cene vode. Za vsako povišanje cene vode, mora tudi upravljavec vodovodnega omrežja in tudi lokalna skupnost posebej zaprositi državo. Tako da, tudi ta odnos, kako bo potekal dvig cene vode, ni jasen, ni opredeljen, predvsem pa še enkrat poudarjam - je povsem nepotreben, ker že imamo vir, poviševanje cene vode ni potrebno. Mislim, da tudi ni odveč, če se vendarle tudi spomnimo na dejstvo, da se nahajamo v času izjemno visoke inflacije in da je izjemno restriktiven pristop tudi k dovoljevanju poviševanju cen komunalnih storitev. In nekako nelogično je, da Vlada, ki naj bi sprejemala ukrepe za zniževanje inflacije, predlaga zakon, na podlagi katerega se bo vodarina povečala oziroma se bo cena vode zvišala. Hkrati pa bi opozoril tudi na nejasnost glede odnosa te subvencije, ki jo bo kmetija dobivala iz naslova obremenjevanja voda. Gre za nejasnost kako pravzaprav ponovno takšno subvencijo obravnavati v sklopu Zakona o dohodnini ali če hočete tudi v okviru Zakona o taksah zaradi gospodarjenja s kmetijskimi zemljišči. Torej, katastrski dohodek je tisti, ki ga opredeljuje poseben zakon, Zakon o katastrskem dohodku, in ta rešitev, če se nahaja kmetija v vodovarstvenem območju, mora biti ustrezno rešena in obravnava v Zakonu o katastrskem dohodku. Ta dohodek, seveda, ker je to zemljišče v vodovarstvenem območju, mora biti bistveno nižje ocenjen, nižje ovrednoten od tistega dohodka, ki ga lahko ustvarja kmetija na zemljišču, ki se nahaja izven vodovarstvenega območja. Te nejasnosti, ki jih uvajamo skozi ta zakon o vodah, bodo imele svoje posledice tudi pri Zakonu o katastrskem dohodku in pri Zakonu o dohodnini. Že v tem trenutku ne obvladujemo te problematike v Sloveniji, namreč pri Zakonu o dohodnini je zelo veliko vprašanj o tem ali in koliko obdavčiti subvencije, ki jih prejemajo kmetje zaradi nadomestil oziroma kot dohodek, ki jim pripada zaradi tega, da lahko nadomestijo razliko, ki je ne morejo ustvariti s ceno na trgu. Skratka, gre za zelo obsežen problem, ki ga ni mogoče reševati na tako enostaven način, kot si je predlagatelj nekako zastavil, da bo kar enostavno upravljavcu vodovodnega omrežja naložil, da bo sklenil pogodbo, da bo s to pogodbo tudi določil kolikšno subvencijo mu mora izplačevati zaradi tega, da ne bo obremenjeval in zmanjševal kvalitete pitne vode. Vsa ostala področja, od katastrskega dohodka do dohodnine pa so pravzaprav tukaj izključena. Ta problem je potrebno začeti reševati v Zakonu o katastrskem dohodku in potem slediti, v kolikor je to temo potrebno tako še dodatno slediti, tudi v Zakonu o vodah, vendar izrecno in na način, da se ne uvaja nova obdavčitev, kot se uvaja s tem zakonom, ampak da se ta vir za eventualno subvencijo iz naslova Zakona o vodah, zagotovi iz naslova vodnega povračila. To se nam zdi, da je korekten pristop pri reševanju tega problema, vse ostalo bo pa pripeljalo resnično do zelo težkih konfliktnih situacij na terenu, ko bo, naj ponovim, sosed, ki nima zemljišča v vodovarstvenem območju, moral plačevati višjo vodorino zaradi tega, ker ima tisti, ki se ukvarja s kmetijsko dejavnostjo in je ravno tako pač sosed, svojo kmetijo v vodovarstvenem območju. In zato, da bo lahko ta kmetija preživela, bo moral tisti sosed in vsi ostali pravzaprav plačevati višjo vodarino. Ta konflikt je neizbežen in bo resnično prinesel zelo velike težave pri tem, kako bomo sploh izvajali v praksi ta zakon o vodah. Poudarjam pa tudi, da bi ob ceni vode, v kolikor bo že upravljavec vodovodnega omrežja in ne v to nalogo, da sklepa pogodbo za izplačilo subvencij, morali temu upravljavcu priznati tudi določene stroške, ki jih bo imel s tem, ko bo sestavljal to pogodbo in ko bo moral izpeljati pogajanja s tistim, ki ima kmetijo v vodovarstvenem območju, da se bosta uskladila, za kakšno subvencijo sploh naj bi šlo. Gre po mojem mnenju tudi za zelo zahteven postopek, ki bo zahteval, da bo v ta postopek vključen tudi izvedenec, ki se spozna na to, v kolikšni meri določena kmetijska dejavnost obremenjuje pitno vodo. Tukaj bo zagotovo treba vključiti hidrogeološko stroko kot tudi kmetijsko stroko, ki bo morala dati zelo jasen odgovor glede absorpcijske sposobnosti tako zemljine in rastlin, ki jih lahko gojiš na tem območju. To bo povezano z dodatnimi stroški in ne predstavljam si, da bi moral imeti en upravljavec vodovodnega omrežja v ta namen celo zaposlene strokovnjake za to področje, da bodo lahko sprotno reševali probleme ali pa, da bodo sploh lahko prišli do tiste točke, da lahko sklenejo pravično pogodbo za izplačevanje subvencije kmetiji, ki se nahaja na vodovarstvenem območju. Torej vprašanje priznanja stroškov upravljavcev vodovoda ni rešeno v tem zakonu, bo pa eno od ključnih, če bomo želeli pripeljati ta postopek do konca. Država oziroma ministrstvo za okolje pa zagotovo ima sredstva za to, ima tudi strokovnjake, ki jih lahko angažira za to, da opravljajo to nalogo na celotnem ozemlju Republike Slovenije in so zato tudi cene teh strokovnjakov, teh storitev bistveno nižje. Če pa bo posamezen upravljavec vodovodnega omrežja sklepal posamezno pogodbo s hidrogeologom ali pa recimo strokovnjakom za področje kmetijstva, torej strokovnjakom s področja agrotehnike, pa bodo te cene in te pogodbene obveznosti bistveno večje, kot če bi država sama vzpostavila ta mehanizem za celotno Republiko Slovenijo in s tem dosegla tudi ustrezne popuste pri cenah, ki jih bodo ti strokovnjaki zagotovo morali oblikovati in postaviti upravljavcem vode, če bomo želeli izračunati primerno subvencijo za izpad dohodka zaradi ohranjanja kvalitetne pitne vode. Hvala.
Hvala. Gospod Bricelj, državni sekretar, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanci! Glede amandmaja k 35. členu. Ministrstvo za okolje in prostor ugotavlja, da ni primeren in ga ne sprejema iz vrste razlogov, ki smo jih že pravzaprav na različnih odborih pojasnili, pa vendar dovolite, da jih še enkrat zaradi izrečenih pomislekov poslanca Vebra, kot utemeljitev, ki smo jo pravkar poslušali. Še enkrat bi rad poudaril, da je predlog popolnoma v skladu z evropsko vodno direktivo, ki nalaga upoštevanje lokalnih specifičnosti pri vzpostavljanju učinkovite službe tudi na področju oskrbe z vodo. Torej, upoštevanje konkretnih hidrogeoloških razmer vodonosnikov in rab, ki so na teh vodonosnikih predmet morebitnih pritiskov in s tem ogroženosti vodnega vira. Vsled tega je zakonodajalec, Ministrstvo za okolje in prostor, pri predlogu tega zakona upošteval v 35. členu prav vse te hidrogeološke specifičnosti in rabe, ki so potencialno ali aktualno na takem viru realnost za zmanjševanje teh pritiskov, seveda na podlagi strokovnih kriterijev, ki so tudi pravna podlaga za urejanje teh razmerij. Mimogrede naj povem, da je bil eden največjih takih kraških vodonosnikov prav zdaj urejen na ta način, prav v tem duhu, to je Rižanski vodovod, in taka in drugačna nadomestila, ki izhajajo iz omejene rabe v izjemno specifični situaciji, kjer zaledje sega v občino Ilirska Bistrica, med drugim, in oskrbuje popolnoma drugo populacijo na Obali, vključno s turisti, ki so odvisni od teh vodnih virov. In predstavljajte si sedaj predlog subvencioniranja ali plačevanja nadomestil iz državnega proračuna za tovrstno rabo na zelo jasen način, kako bi država lahko subvencionirala turiste oziroma hotelske organizacije, zato ker uporabljajo vodo oziroma imajo omejeno rabo v Ilirski Bistrica, nekaj kmetij ali pa drugih uporabnikov zaradi lokalne situacije, kjer se ta vodonosnik nahaja. Pa vendar, mi smo uredili in z občinami uskladili, vključno s prisotnimi župani, rešitev v duhu zakona, ki je pred vami, v korist obeh strani, če hočete, lokalne skupnosti, izvajalcev javne službe, oskrbe s pitno vodo in na drugi strani zakonodajalcem za rešitve, s katerimi se strinjajo vsi udeleženci in so pravzaprav materializirana razmerja, ki jih zakon zdaj tudi prinaša. Gre namreč za to, da ni mehanizem, ki je v tem primeru nadomestilo onesnaževalcu, če tako rečem, za nekoga, ki uporablja zemljišče in s tem povzroča pritiske, ki prekomerno onesnažujejo oziroma obremenjujejo vodonosnik, ki je namenjen oskrbi z zdravo pitno vodo, gre za to, da prav tisti, ki so uporabniki te vode, ki prihaja z izjemno specifičnih področij, v vodooskrbni sistem, namenjajo sredstva preko plačila te storitve izvajalcu javne službe, ki pa skrbi za izvajanje režima v zaledju, ki je v skladu z režimom varovanja. In po izračunih, ki smo jih napravili, jih primerjali s Kmetijskim inštitutom Republike Slovenije in ravnokar končanim mednarodnim projektom med Bavarci, Avstrijo in Slovenijo, ta obremenitev niti v najslabšem primeru ne bi pomenila 0,5 evra večjega stroška na uporabnika [[beri: gospodinjstva]] , če sploh, ampak bi pomenila izvajanje orodja, katerega cilj je doseči primerno rabo ali trajnostno rabo na vodonosniku in ne obratno. Država tega ne more zagotavljati preko uporabe sistema, kot ga navajate. To je popolnoma v nasprotju s cilji upoštevanja lokalnih razmer, gre za nepreglednost, neučinkovitost in izvajanje nadzora, ki ga država na tej ravni nikoli ne more zagotoviti v meri in podrobnostih, ki so v lokalnih razmerah. Sistem, ki pa je, še enkrat, tu predložen in ki je pravzaprav že tudi preverjen na terenu na primeru citiranega vodooskrbnega sistema, pa kaže, da je zadeva izvedljiva in da je tako ali drugače tudi mogoča. Rad bi samo še enkrat podčrtal, da s predlagano ureditvijo zagotovo vzpostavljamo večjo priznavanje lokalnih in regionalnih specifičnosti, česar do zdaj ni bilo v nobeni dosedanji ureditvi. Priznavamo lokalne razmere kot izhodišče za določanje razmerij med izvajalci javne službe, uporabniki vira pitne vode oziroma občani, ki so oskrbovani iz tega vira, in tistimi, ki so trenutni uporabniki in tudi v naprej morebitnih površin, ki lahko tako ali drugače ta vir poslabšajo. In za to gre. Da so ti uporabniki na najnižji stopnji med seboj pravzaprav soočeni ob pritiskih in koristih in da urejajo razmerja v sodelovanju z državo ob sodelovanju strokovnih služb, ki ste jih sam omenil, hidrogeologije, ki jo bo nudila država za podporo vseh podrobnosti, ki so še potrebne na terenu za določitev režimov in predstavniki kmetijske stroke, ki bodo tako ali drugače z načrti rabe zemljišč pomagali obstoječim uporabnikom teh zemljišč, da bodo slednje uporabljali in da ne bo prišlo do poslabšanja. Prepričani smo in to tudi potrjujejo prejšnji teden zaključen projekt "twinninga" z Bavarsko in Avstrijo, da smo, v tem primeru vsaj, v skladu s kolegi na severu oziroma pred njimi pri uveljavljanju teh rešitev in za to so nam tudi pravzaprav izrekli priznanje. Mnenja smo, da lahko ta primer, kot primer dobre prakse predstavimo tudi Evropski komisiji za doseganje ciljev te evropske vodne direktive in odgovornosti lokalnih skupnosti in razmerja do države pri izvajanju sistema vodo oskrbe v Republiki Sloveniji, ki je sedaj tudi del Evropske unije. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo? Vidim samo eno roko. Gospod Veber izvolite.
Hvala za besedo. Upam, gospod sekretar, da ste tem kolegom iz Evropske komisije tudi povedali, da v ceno vode že vračunavate vodno povračilo iz katerega se izplačuje stroške odškodnin po tem zakonu. Že imate dajatev iz katere lahko plačate subvencije zaradi izpada dohodka, ker kmetija ne more izvajati tako obsežnega kmetijskega programa, kot bi ga sicer, če ne bi bila v vodovarstvenem območju. In to je ta ključna polemika, ki jo imamo in na katero opozarjamo z našim amandmajem. Jaz močno dvomim, da bi kdorkoli v Evropi rekel, ja, prav imate, ker poberete najprej nadomestilo oziroma stroške odškodnin po tem zakonu skozi vodno povračilo v ceni vode, potem pa še enkrat ob tej isti ceni vode zaračunate odškodnino zaradi izpada dohodka pri tej kmetiji. Dvakrat uporabniki plačujejo to odškodnino. In to je tisto, kar se mi zdi nesprejemljivo in nerazumljivo in ne vem zakaj sploh greste v tako rešitev, ko že imate vir, to je državni vir iz katerega lahko mirno poračunavate te obveznosti in ni nobenih polemik in problemov glede tega. Niti uskladitve z Evropsko unijo, niti uskladitve, bi rekel, z interesi uporabnikov, ki bodo zaradi tega morali plačevati, kot pravite, tudi višjo ceno vode. Pa še eno vprašanje vam bi zastavil, ki je specifično za Kras. Redko kateri vodovodni sistem na Krasu je oskrbovano samo iz enega vodnega vira, običajno gre za dva, tri vodne vire, ki napajajo vodovodni sistem. Kaj v primeru, ko se kmetija nahaja samo v enem, v zaledju enega vodnega vira in ta vodni vir ni vedno vključen v omrežje, ampak upravljavec sam regulira glede na kvaliteto vode, glede na dotok oziroma količino vode, ki jo ima ta izvir in distribuira potem to vodo do uporabnika. Kako bomo vedeli, kdaj bomo uporabniku zaračunavali obremenjeno vodo, zaradi te dodatne subvencije, kdaj pa mu tega ne bomo zaračunavali oziroma kateri trenutek mu priteče iz pipe voda iz zaledja, kjer se nahaja kmetija, kateri trenutek mu pa priteče iz pipe voda, ki se zbira v zajetju iz območja, kjer te kmetije ni. Zelo odprto vprašanje. Jaz se bojim, da upravljavec vodovodnega omrežja ne bo znal definirati količino vode in nazaj seveda tudi vpliv te kmetije na tisto količino, ki jo pravzaprav potem, ko kupijo oziroma uporabijo uporabniki. Tako, da Kras je specifičen in bojim se, da ga ni mogoče umestiti na ta način v zakon, kot ste si pač predstavljali. In tukaj gre za celo vrsto vprašanj, ki bodo zagotovo nastala in po mojem mnenju niso rešena. Seveda je potrebno in se strinjava oba in tudi ne gre drugače, kot da hidrogeologi določijo za kakšno zaledje gre in kako je treba ravnati z vodnim virom, da ga lahko uporabljamo tako po kvaliteti, kot tudi po količini, vendar ta odnos obračunavanja skozi cene vodo, bo izjemno nedorečen, kompliciran in prihajalo bo do sporov. Vsemu temu se res lahko izognemo, če to poravnate iz vodnega povračila, kar je v skladu z vsemi normami in predpisi in ne vem, zakaj to ne bi bilo sprejemljivo.
Hvala. Gospod Bricelj.
Hvala lepa, gospod predsednik. Glede strokovnih pomislekov glede kraških vodonosnikov. Strinjamo se, da gre za specifiko, v kateri je več kot polovica Slovenije pač kraške in jo je treba še kako pozorno upoštevati, pa temu, recimo iskreno, do danes ni bilo tako. S tem zakonom, te specifike in s tem ukrepom stopajo v ospredje in jih ne skrivamo več, kot da so to vodonosniki, zaradi mene na savskem polju ali dravskem, ampak da imajo specifičnost. In prav to je tukaj, bi rekel, novost, ki je in terja drugačno organiziranost pri upravljavcu javnih služb oskrbe z vodo in kjer so razmerja sedaj prav z detajlom, ki mu pravzaprav nasprotujete, povračila, še kako jasno opredeljena: da je treba meje, ki jih izpostavljate kot problematične, pravzaprav natančneje opredeliti. In to, kot sem citiral že primer največjega kraškega vodonosnika, od katerega je odvisno največ prebivalcev v Republiki Sloveniji, to je kraško zaledje Rižane in oskrba slovenske Istre z vodo, se je izkazalo kot sprejemljiv in primeren pristop, ki ga sprejema tudi župan občine Ilirska Bistrica. Uredba, ki jo je pravkar sprejela Vlada sloni na tem načelu. Mislimo, da smo zagotovo na pravi poti iz strokovnih podlag, ki smo jih upoštevali in jih nadgradili z najnovejšim stanjem, ki je v državi ta hip možna in seveda nikoli končana, ampak sledimo vsem procesom. Vključno danes, ko bi morali biti na terenu, prav Inštitut za raziskovanje Krasa na Blokah predstavlja kako z učinkovitimi rešitvami, z enostavnimi ukrepi, nadgrajevati učinkovitost teh sistemov s prilagojeno rabo na terenu, na konkretnih lokalitetah, bodisi kmetijsko rabo ali katerokoli drugo, ki je tukaj v pristojnosti lokalnih skupnosti. In prav slednje je srčika slednjih ravnanj. Če ne bodo tukaj lokalne skupnosti, ki so pristojne, in jutri še bolj kot danes, za odločanje o rabi zemljišč na robu in v zaledju vodovarstvenih območji s takšnim in drugačnim vplivnim zaledjem dosledno upoštevale te omejitve v javno korist in nekoliko, verjetno v prehodnem obdobju, potem subvencionirati omejeno rabo, če vendarle ta je na nekem območju zaradi zatečenega stanja, potem učinkovite oskrbe s pitno vodo v srednjeročnem in dolgoročnem obdobju v Republiki Sloveniji pač ne bo. Izgubili jo bomo. Iz naslova socializacije nečesa kar ima zelo znanega, z imenom in priimkom, storilca. Slednjega je treba tako ali drugače za znane stroške, ki jim plačuje tudi znani uporabnik, pravzaprav urediti, da bo njegova proizvodnja in njegov način življenja in bivanja na vodovarstvenih območjih temu primeren. In zato gre. In zato niso državna proračunska sredstva, ampak so sredstva iz naslova uporabnika vodnega vira, ki ga dobiva preko sistema javne službe. Še enkrat. To je duh zakona. In še enkrat, ne pomeni po naših izračunih nikakršne signifikante obremenitve obstoječih uporabnikov. Zagotovo ne. Zagotovo ne in obratno pomeni večjo učinkovitost. In še nekaj. Obstoječa nadomestila so pravzaprav nadomestila iz rabe vira, količine in plačevanja nadomestila slednjega. Ne, ali pa čedalje manj obremenitev. Slednje, seveda se jih želimo znebiti in jih čim prej tudi tako ali drugače ukiniti. Gre pa za to, da tam, kjer pa te obremenitve so, pa so razpoznavne in tako ali drugače obvladljive na lokalnem nivoju med povzročiteljem in uporabnikom ter izvajalcem javne službe, kjer pa država želi v tem razmerju biti partner, in ne obratno. Partner, še enkrat ponavljam, je na ravni priprave strokovnih podlag in njihove interpretacije na lokalni ravni in pri svetovanju o primernih rabah, če govorimo o kmetijskih rabah in razvoju podeželja. Samo slednje je lahko popotnica, da pridemo do spremembe trendov, ki so, saj veva oba, na teh kraških območjih. In če zdaj zaključim s tem, ne more neka farma na Krasu, Kočevska je bila do nedavnega tak primer, biti izredno obremenjena s tovrstnimi vplivi, nekako biti potem socializirana za neke hleve, ki so danes morda celo zasebni, iz državnega proračuna, zaradi koristi posameznika v zelo specifičnih lokalnih razmerjih. Obratno, vodni vir je samo eden, v lokalnih razmerah so omejeni in čedalje bolj redki in zato zahtevajo resno, odgovorno in učinkovito ravnanje, pri čemer menimo, ta predlog zakona to prinaša. Hvala.
Hvala. Še kdo? Gospod Veber, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Poglejte, nesporno se bo župan Ilirske Bistrice strinjal s tem, da dobi kmetija na območju Ilirske Bistrice odškodnino zaradi tega, ker je omejena pri svoji proizvodnji, ker se voda prodaja na Obali za potrebe turizma in tako naprej. Jasno, nesporno, ne poznam župana, ki bi temu nasprotoval. Ampak problem, ki ga izpostavljam, je naslednji, in na to mi odgovorite. Mi že imamo vodno povračilo, ki ga zbiramo ob ceni vode. Iz tega vodnega povračila se financirajo hidroelektrarne. In sprašujem: Zakaj ni mogoče upravljavcu vodnega omrežja priznati tega stroška, ki ga mora plačati zaradi izpada dohodka na kmetiji in mora to dodatno zaračunati ob ceni vode? Zakaj država enostavno tega stroška ne prizna upravljavcu vodovodnega omrežja in mu poplača to dajatev za subvencioniranje kmetije iz vodnega povračila? Samo ta korak je treba napraviti in smo usklajeni in ni nobenih težav pri razumevanju in pri izvajanju te zakonodaje. To je možno. In še enkrat poudarjam, neupravičeno je dvigovati ceno vode, ker imamo že vir za to oblikovan.
Hvala. Gospod Bricelj, izvolite.
Saj, kar ste povedali, je možno, temu nihče ne oporeka. Gre samo še za dodatno možnost, ki omogoča učinkovitejše in hitrejše doseganje tega cilja, ki mu pravzaprav vsi sledimo, oskrba z zdravo pitno vodo in ne izgubljanje obstoječih razvojnih, kot smo slišali tudi gospode poslance, potencialov Slovenije. In to je samo dodatna možnost, ki pa veča učinkovitost doseganja teh ciljev, ki je, jaz sem prepričan, v javnem interesu.
Hvala. S tem zaključujem razpravo o členu in o amandmaju ter o zakonu. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanju, pol ure po prekinjeni 21. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZDRAVNIŠKI SLUŽBI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev zakona. Gospod Žiberna, državni sekretar, izvolite, imate besedo.
Spoštovani gospod predsednik parlamenta, spoštovani gospodje poslanci, gospe in gospodje! Prav res mi je v veselje, da je Novela Zakona o zdravniški službi tukaj pred vami v odločanju. Zakaj? Ker je več kot potrebna za to, da izboljšamo zdravstveni sistem in njegovo učinkovitost. Zakon ureja materijo v prvi vrsti za zdravnike, vendar deloma tudi za ostale zdravstvene delavce, kar pomeni, da bo zelo uporabno in učinkovito orodje za zelo širok segment področja v zdravstvo. Rad bi povedal, da sama novela zakona ureja kar več nujno potrebnih izboljšav na področju zdravniške službe, in sicer to, da so lahko zdravniki po novem zaposleni tudi na delovnih mestih medicinskih fakultet, kar je bilo do sedaj diskriminatorno pozabljeno. Novela uveljavlja tudi določbe direktive Evropskega parlamenta in sveta, ki določa regulativo na področju začasnih in občasnih opravljanj zdravstvenih storitev. Novela tudi na novo določa program specializacij, ki jih okvirja v evropska priporočila. Novela ukinja sekundariat, ker menimo, da v sedanjem trenutku ne prinaša nikakršne dodatne vrednosti v sistemu, ampak predstavlja samo izgubo dragocenega časa zdravnikov v aktivni dobi. Novela določa tudi obveznost, da sme biti koncesionar brez nadomestila odsoten samo 14 dni na leto. S tem zagotavljamo preskrbljenost zdravniških storitev pri koncesionarjih za državljane dejansko tekom celega leta. Če pa presega štirinajst dni, mora koncesionar zagotoviti nadomestnega zdravnika za opravljanje zdravniških storitev za svoje prebivalstvo. Torej, novela ureja nek tudi pomemben problem, to je vklapljanje v dežurno službo zdravnikov javnih uslužbencev in vseh koncesionarjev na svojem področju dela in seveda tudi območju kot teritorija, po principu enakovrednosti za dolžnosti in plačilo. Novela predpisuje tudi, da bodo bodoči specializanti s pogodbo sklenili razmerje z enim samim delodajalcem za ves čas specializacije, v nasprotju, kot je bilo do sedaj, ko so morali za vsako fazo sklepati te pogodbe na novo, kar je predstavljalo ogromno nepotrebnega birokratskega dela. Novela zakona pomembno uveljavlja tudi širitev možnosti za dela zdravnikov, ki jih je v Sloveniji omejeno število, ob tem, da se storitve zelo hitro povečujejo. Novela omogoča sklepanje podjemnih in drugih pogodb civilnega prava, tudi pri lastnem delodajalcu, s tem bomo izboljšali učinkovitost dela, nadzor in marsikaj drugega, v nasprotju s sedanjim stanjem, ko zdravniki masovno hodijo na delo k drugemu delodajalcu, namesto, da bi istovrstne storitve brez nekih birokratskih zadržkov opravljali pri lastnem delodajalcu. Novela tudi ureja področje plačila dežurne službe, ki je s tem poenoteno v celi državi in usklajeno z direktivo Evropske unije. Novela tudi določa pripravljenost na delo, kot posebni delovni pogoj, seveda v prvi vrsti s soglasjem zdravnika, če pa to ni možno, pa skupnim sporazumom med delodajalcem in sindikatom. Novela zelo pomembno določa, da je Zdravstveni inšpektorat Republike Slovenije organ, ki opravlja inšpekcijski nadzor po tem zakonu in novela tudi uvaja sankcije za ugotovljene kršitve. Ta novela je nastala po temeljiti razpravi vseh pomembnih udeležencev v sistemu in dejansko pomeni zelo učinkovito pravno orodje za izboljšavo izvajanja zdravstvenih storitev. Brez te novele smo prepričani, da bi imeli v bodoče bistveno več težav na področju izvajanja zdravstvenih storitev. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zdravstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem podpredsedniku odbora, gospodu Ivanu Grillu, za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani gospod državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za zdravstvo Državnega zbora Republike Slovenije je obravnaval zakon o spremembah Zakona o zdravniški službi in v svoji razpravi tudi sam bil mnenja, da ta zakon prinaša pomembne spremembe in je korak naprej na področju zagotavljanja zdravstvene dejavnosti v Sloveniji. V tem zakonu se resnično sedaj omogoča, da bo področje zdravstva dejansko bolj dostopno, kajti tudi zdravniki oziroma ta resor, ki je v sedanjih razmerah, je dejansko v položaju, da ne zagotavlja povsod dovolj teh potencialov, ki jih v Sloveniji imamo. Predvsem na področju študija, da se z ukinjanjem sekundariata zagotavlja, da bomo imeli iz medicinskih fakultet večjo možnost zagotavljanja novih zdravnikov. Kot je bilo že tudi omenjeno, je tudi usklajevanje z Evropsko direktivo s tem zakonom korak bližje, da bomo svojo zakonodajo poenotili s področjem, ki ga narekujejo tudi Evropske direktive. V samih razpravah je bilo s strani poslank in poslancev zelo veliko razpravljanja, predvsem o tistem področju, ki v tem zakonu dejansko določa nezdružljivost opravljanja zdravniške službe z zdravilsko dejavnostjo. V tem zakonu je definirano, da se mora zdravnik, ki želi opravljati zdravilsko dejavnost, dejansko sam odločati, da se mu v primeru, če želi opravljati zdravilsko dejavnost, licenca ne podeli. S strani opozicije je bilo tukaj izraženih nekaj pomislekov, dilem. Vendar na koncu ta amandma, ki j*e bil s strani opozicije vložen, da se takšen člen dejansko spremeni, tudi ni bil sprejet. Bilo je vloženih 8 amandmajev s strani koalicije in tudi nekaj s strani opozicije, s tem, da je bilo s strani koalicije besedilo amandmajev predvsem v smislu tistih pripomb in sugestij Zakonodajno-pravne službe in so bili tudi vsi ti amandmaji sprejeti. Bil je sprejet tudi amandma opozicije, in sicer k 20. členu poslanskega kolega iz Socialne demokracije, gospoda Kontiča. V sami razpravi pa je potem tudi odbor sprejel dva amandmaja, in sicer kot amandmaja odbora, in sicer v 26. členu kjer se je določilo, da se čas podjemne pogodbe skrajša in se na ta način na tem področju dejansko onemogoča prevelika zloraba te možnosti, da se zdravnikom omogoči v istem zavodu tudi podjemno pogodbo. In potem, bil je še en amandma odbora, in sicer tam, kjer je bil določen čas veljavnosti. Kajti na pripombe in sugestije predstavnikov iz Zdravstvene zavarovalnice in tudi Zakonodajno-pravne službe se je ta določba uredila na način, ki potem tudi omogoča izvajanje tega zakona. V glavnem. Zakon je bil potem oziroma besedilo členov je bilo potem v celoti s strani članov odbora sprejeto in kot tako primerno za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavko. Spoštovana kolegica in kolegi. Novela Zakona o zdravniški službi je še ena od zakonskih novel, ki je pripravljene kot uskladitev s pravnim redom Evropske unije in prinaša ureditev zdravniške službe v skladu z načeli zagotavljanja neprekinjenega zdravstvenega varstva z načelom regionalnosti in skladno z načelom plačila po opravljenem delu. Novela uvaja vrsto nujno potrebnih in modernih rešitev, ki bodo zdravniški službi in s tem posledično tudi njenim uporabnikom - državljanom omogočile kakovostnejšo in pravičnejšo zdravstveno oskrbo, ki bo temeljila na strokovnem opravljanju zdravniških storitev. Rešitve, ki jih prinaša novela bodo lahko v veliki meri doprinesle k skrajševanju čakalnih dob v zdravstvu, ki so v Sloveniji eden najbolj perečih problemov na zdravstvenem področju. Pomanjkanje zdravnikov je eden ključnih problemov, ki te čakalne dobe zgolj še podaljšujejo. Novosti v zakonu pa v veliki meri posegajo na to področje in ga skušajo urediti. Tako so bodo zdravniška delovna mesta začela razporejati tudi v oddelkih medicinskih fakultet. Za diplomante medicinske fakultete se bo ukinil sekundarijat oziroma pripravništvo. Trajanje specializacije bo skrajšano in prilagojeno normativom ter standardom programov večine držav EU. Več zdravnikov bomo lahko pridobili tudi zaradi uskladitve z direktivo, ki določa priznavanje poklicnih kvalifikacij in uvedbo občasnega ter priložnostnega opravljanja zdravniških storitev zdravnikom iz drugih držav članic EU. Cilj zakona je tudi neprekinjena zdravstvena služba. Po novem se bodo morali v zagotavljanje neprekinjene nujne zdravniške pomoči vključevati tudi koncesionarji. S tem se bo povečalo število razpoložljivih zdravnikov za opravljanje nujne medicinske pomoči, kar bo vsekakor omogočilo hitrejšo in učinkovitejšo oskrbo bolnikov, ki bodo potrebovali takšno pomoč. Kot posebno obliko dela se določa tudi dežurstvo, ki prav tako predstavlja enega od načinov zagotavljanja neprekinjenega zdravstvenega varstva. Tudi koncesionarji bodo v bodoče morali zagotoviti nemoteno delovanje svoje službe, in sicer z uvajanjem tako imenovanega nadomestnega zdravnika, ki bo nadomeščal koncesionarja v času njegove odsotnosti. Pomembna rešitev zakona je določba, ki specializantom narekuje usposabljanje znotraj regije, za katero specializirajo, in določa v času trajanja specializacije obveznost zaposlitve specializanta pri zgolj enem delodajalcu, ki je praviloma javni zdravstveni zavod. Vsekakor pa je velikega pomena tudi uvedba novega organa, to je Zdravstveni inšpektorat Republike Slovenije, ki bo opravljal naloge inšpekcijskega nadzora nad izvajanjem zdravniške službe na območju Slovenije. V Novi Sloveniji smo prepričani, da predstavlja novela zakona pomemben korak k izboljšanju zdravniške službe in k boljšemu, učinkovitejšemu ter zlasti hitrejšemu zdravstvenemu varstvu državljanov. In ker takšna oskrba predstavlja temelj vsake moderne razvite države, ki postavlja skrb za zdravje svojih državljanov kot prioriteto, bomo poslanci Nove Slovenije novelo zakona z veseljem podprli, ker je zdravje vrednota. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Marjan Drofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Lep pozdrav! Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, spoštovane poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo predlog zakona podprli. V Slovenski ljudski stranki podpiramo vse spremembe, ki pomenijo izboljšanje zdravstvenih storitev za paciente in bolj učinkovito izvajanje zdravniške službe. Strinjamo se, da je predlog zakona potrebno sprejeti po nujnem postopku, saj je pomemben razlog za spremembo zakona tudi prilagoditev direktivi EU. Skladno z njo moramo urediti priznavanje poklicnih kvalifikacij ter občasno in priložnostno opravljanje zdravstvenih storitev. Strinjamo se, da se s spremembo zakona ukine sekundarijat, tako da predlog zakona sledi določbam Zakona o delovnih razmerjih, ki določa, da delavec po pripravništvu in strokovnem izpitu lahko samostojno opravlja dela in naloge na delovnem mestu, za katerega je opravil izpit. Predlog zakona ureja tudi dodelitev naziva specialista zdravnikom, ki niso imeli možnost pridobiti tega naziva v času izobraževanja, ko specializacija še ni obstajala. Zaradi aktualnega pomanjkanja zdravnikov, bo k hitrejši dostopnosti zdravstvenih uslug, po našem mnenju, pomagala tudi uvedba novega statusa - zdravnik s strokovnim izpitom, ki mu bodo izvajalci v primeru nezasedenih zdravniških mest dolžni ponuditi zaposlitev. Prav tako se nam zdi pravilno, da se koncesionarje zaveže, da se vključijo v program zagotavljanja neprekinjene nujne zdravniške pomoči. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo podprli tudi amandmaje koalicijskih strank. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Cveta Zalokar Oražem bo prestavila stališče Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice, spoštovani predstavniki Ministrstva za zdravje! Slovenija se je znašla v nezavidljivi situaciji, ko ji močno primanjkuje zdravnikov in tudi njihova starostna struktura je neprimerna. Imamo 4.900 zdravnikov. S skoraj 237-imi na 100 tisoč prebivalcev, to pomeni 77 manj kot je povprečje v Evropski uniji. Žal se takšno neugodno stanje še nekaj let ne bo izboljšalo. Zato so razumljivi nekateri ukrepi, ki jih predlaga Vlada v omenjenem zakonu, kot so; ukinjanje sekundariata in prilagoditev trajanja specializacije ter opravljanje specializacije znotraj regij. Prav tako podpiramo in pozdravljamo urejanje obveznosti koncesionarjev pri opravljanju nujne zdravniške pomoči in uvajanje nadomeščanja za čas odsotnosti koncesionarja. Precej pomislekov in dilem pa ostaja odprtih v zvezi z možnostmi sklepanja podjemne pogodbe ali kakšne druge pogodbe, ter v zvezi s pogoji za sklepanje takšnih pogodb. Dejstvo je namreč, da se na ta način skuša urejati zadeve, ki na nek način že potekajo. Trenutno sicer s sklepanjem takšnih pogodb zdravnikov v drugih zavodih, kar omogoča nekakšno mreženje. Zdravnik iz ene bolnice sklepa pogodbo z drugo bolnico in tega je menda v Sloveniji kar veliko. Poslej pa se odpira tudi možnost sklepanja podjemnih pogodb znotraj zavoda, kjer je zdravnik zaposlen. Pri tem pa seveda ostaja odprtih in neurejenih cela vrsta zadev. Ni dovolj jasno kaj in kolikšen je obseg delovnih obveznosti v okviru rednega delovnega razmerja in kje se začne delo izven tega, saj nimamo izdelanih kriterijev in meril za to. Pri tem nas zaskrbljuje tudi dejstvo, da sta glede omenjenih sprememb izrazila svoje pomisleke in nasprotovanja tudi Ministrstvo za finance, na primer o finančnih posledicah za zdravstveno blagajno ter Ministrstvo za javno upravo z ministrom Virantom na čelu. Vse te njihove pripombe so bile v celoti neupoštevane. Gre zlasti za spremembe 65. in 68. člena, s katerimi se po številnih ocenah ruši celoten sistem plač v javnem sektorju in je uvedeno, citiram iz mnenja Ministrstva za finance: "...nedopustno mešanje pravil javnega in zasebnega sektorja." Omenjeno opozorilo je skrajno resno in kaže na nadaljevanje razgradnje javnega sektorja, na njegovo škodo seveda in z neslutenimi posledicami ter finančnimi efekti znotraj javnih zavodov ter seveda tudi brez dogovora z Zavodom za zdravstveno zavarovanje kot plačnikom. Pri tem gre na določen način za opozorila o načrtnem privilegiranju enega poklica. Zato ni čudno, da so se kasneje po tem dogovoru začeli pritiski tudi na drugih segmentih, kot so šolstvo, sodstvo, raziskovanje in podobno. Minister Virant je opozarjal, da gre pri podjemnih pogodbah v tem primeru za navzkrižje z delovnopravno zakonodajo in z Zakonom o sistemu plač v javnem sektorju. Omenjeni zakon namreč že ureja in že omogoča plačevanje povečanega obsega dela, prav tako pa je mogoče tudi plačevanje in nagrajevanje dela iz naslova tržne dejavnosti. Pri zakonu oziroma spremembah, ki so pred nami, pa ni jasnih ločnic med tem, kaj je redno delo, kaj je povečan obseg in kaj je delo v okviru tržnih dejavnosti. Prav to bo najbrž povzročalo velike težave pa tudi nepravilnosti in anomalije. Pri tem želimo poudariti, da so v visokem šolstvu, kjer so tovrstne podjemne pogodbe tudi pogoste, razmejitve med rednim delom in tržno dejavnostjo bistveno bolj jasne in določne. Rešitve v zvezi s tem naj bi sicer sprejeli s posebnim pravilnikom, ki ga bodo pripravili skupaj s Fidesom in naj bi normiral delo zdravnikov. A po naši oceni je do zares dobrega in do zares kvalitetnega tovrstnega akta še zelo, zelo dolga pot. V Poslanski skupini Zares zakonu sicer ne bomo nasprotovali, poslanci pa se bodo za podporo odločili po lastni vesti.
Hvala. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa spoštovani predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi je za izjemo od ostalih zakonov resnično potreben. Spremembe Zakona o zdravniški službi sledijo evropski praksi in seveda na nek način zmanjšujejo tudi prepotrebno pomanjkanje zdravnikov in na nek način tudi skrajšujejo čakalne vrste oziroma ta zakon bo k temu tudi pripomogel. Če pogledamo število zdravnikov, ki bi bili potrebni na 100.000 prebivalcev, vidimo, da je pomanjkanje ogromno. Sicer beležimo minimalen porast zdravnikov v desetletju, tako da imamo v letu 2006, do tam nekje so narejene analize, 315 zdravnikov na sto tisoč prebivalcev Tisto kar je Slovensko nacionalno stranko najbolj pomembno je to, da v bistvu uvajamo načelo regionalnosti, kar pa pomeni, da se bo na nek način tudi to, o čemer sem malo prej govoril, na nek način uredilo oziroma uskladilo. Zakon sam zagotavlja neprekinjeno zdravstveno varstvo, uvaja nadomestnega zdravnika, načelo regionalnosti kot že rečeno, se tudi uvaja s tem, en specializant za čas trajanja specializacije se lahko zaposli le pri enemu delodajalcu, kar je tudi pravilno. Danes vemo da zdravniki potujejo iz Kliničnega centra, sam poznam primere, na obalo in delajo tam v času svojega prostega časa in potem se zopet vračajo recimo na Klinični center v svoje redno delovno razmerje, če lahko temu tako rečem. Sklepanje podjemne pogodbe, o tem so že govorili moji sogovorniki in druge pogodbe civilnega prava so tudi novost v tem zakonu in mi mislimo, da predvsem ta zakon bo z uvedbo teh dopolnil bistveno pripomogel k temu, da bodo državljanke in državljani bolj zadovoljni. Torej, skrajšale se bodo čakalne vrste, dostopnost do zdravnika se bo s tem povečala in na nek način se bo tudi dvignila kakovost tovrstne storitve. S predlogom zakona se določa tudi obveznost za koncesionarja, da se vključi v program zagotavljanja neprekinjene zdravstvene pomoči na območju na katerem opravlja dejavnost, pri izvajalcu neprekinjene nujne pomoči, torej tistem, ki je tam določen za to nujno pomoč. To danes ni praksa. Veste, da tisti, ki imajo koncesijo preprosto zaprejo svojo ordinacijo in takrat kadar bi jih pacient najbolj potreboval mora čakati na tiste uradne ure, ki so določene z njihovim delovnikom. V Republiki Sloveniji, kot že rečeno, primanjkuje število zdravnikov glede na število prebivalcev in pogoje za hitrejše usposabljanje mladih zdravnikov tudi uvaja ta novi zakon, kar tudi ocenjujemo za pozitivno. Izvajanje zdravniške službe v mreži javne zdravstvene službe z uvajanjem različnih oblik dela je tudi novost in to tudi na nek način pozdravljamo. Skratka, Slovenska nacionalna stranka bo podprla Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi in danes ni nikakršnega razloga, da ministrice ni tu. Jaz verjamem, da bi vsaj danes lahko prišla, če ne najde časa, da pride na matično delovno telo in se pogovori o problemih v zdravstvu, vsaj jaz je še tam nisem videl in sem skoraj na vsaki seji. Tako da, če že pohvalimo, tudi malo pelina k temu, ministrica naj le pride kdaj tudi na matično delovno telo.
Hvala. Gospa Barbara Žgajner Tavš bo predstavila stališče Poslanske skupine Lipa.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi ter predstavniki Ministrstva za zdravje! Predlog zakona je po besedah ministrice del paketa dogovora med Vlado in pogajalci, Sindikata zdravnikov in zobozdravnikov, glede uskladitve plač. Ali bo novela zakona res pripomogla k znižanju pomanjkanja zdravniškega kadra - verjamem, da bo to pokazal čas. Dejstvo pa je, da gre v tem pogledu zgolj za eno, po oceni Poslanske skupine Lipa, parcialno rešitev, ki sicer opredeljuje obveznosti koncesionarjev, da koncesionar zagotovi za obdobje svoje odsotnosti opravljanje zdravniške službe s strani nadomestnega zdravnika, pa tudi vključevanje v program nujne zdravniške pomoči. A Vlada s svojimi načrti, in žal mi je, da je temu tako, še vedno favorizira zasebništvo, koncesionarstvo, in to na račun javnega zdravstva oziroma storitev v okviru javne mreže. Predvidene so subvencije za zasebnike, ne sicer v tem zakonu, ampak področje je treba gledati v celoti. Ničkolikokrat smo slišali, da si bo tudi to ministrstvo prizadevalo za nek sistemski pristop, nove oblike zavarovanj in olajšav za privatna zavarovanja. Ni pa, roko na srce, čutiti skrbi za vse bolj ranljiv in degradiran sloj ljudi. Te vladne želje ali težnje so zelo jasne, zelo jasno opredeljene v Resoluciji o nacionalnem programu zdravstvenega varstva. Pa tudi včeraj smo na matičnem delovnem telesu obravnavali rebalans proračuna za leto 2008, ki jasno nakazuje, kakšne so želje Vlade. Na postavki zdravstvenega varstva socialno oziroma materialno ogroženih oseb se finančna sredstva zmanjšujejo za 4 milijone evrov, črtajo v popolnosti, kljub temu da zelo velika skupina upokojencev, brezposelnih ljudi, tistih, ki prejemajo zgolj in samo 200 evrov denarne socialne pomoči, opozarjajo, da ne morejo plačevati dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja in da bi morala država prioritetno rešiti to vprašanje, pa se finančna sredstva v rebalansu proračuna ravno na tej postavki črtajo - 4 milijone evrov! Se pa povečujejo, da, na področju zasebništva, sofinanciranje koncesionarstva in tako naprej. Državni sekretar je na matičnem delovnem telesu, Odboru za zdravstvo, dejal oziroma se je skliceval na specifiko slovenskega zdravstva, ki upošteva, pravi, staranje prebivalstva in pomanjkanje zdravnikov. Pri čemer se bojda gospod državni sekretar, ki je danes z nami, zaveda potrebe po motivaciji zdravstvenega kadra. Pa bom zdaj malce ironično rekla, kaj je boljša motivacija, kot omogočiti zdravniku, na račun države, da privatizira zdravstvene storitve - na račun države, za to dobi celo finančna sredstva. To počne Vlada. Ravno v tem mandatu se je podelilo največje število koncesij na področju zdravstva. In ravno ta vlada je dala tudi v dolgoročni plan na področju zdravstvenega varstva poudarek na zasebništvo, ne na javnem zdravstvu. Za javne zdravstvene storitve se skupni delež bruto družbenega proizvoda celo zmanjšuje. Pa smo zopet unicum v okviru Evropske unije. In kje Vlada upošteva demografsko sliko, staranje prebivalstva, revščino? Prej sem vam povedala, kaj je storila vladna koalicija včeraj na Odboru za finance v okviru rebalansa proračuna. Če hočem odtehtati med družbeno škodo in družbeno koristijo, spoštovane kolegice in kolegi, v Poslanski skupini Lipa ocenjujemo, da je tovrstno početje Vlade Republike Slovenije ukrep, ki gre v škodo ljudi. Je pa res, da določene rešitve v okviru zakona, ki je danes pred nami, to je zakon o zdravniški službi, pomenijo korak naprej in mogoče, kajti posledice bodo vidne čez toliko in toliko časa, mogoče bomo uspeli zaustaviti trend padanja zdravnikov v okviru javne zdravstvene mreže. Mimogrede jaz verjamem, da je tukaj tudi na mestu vprašanje, kaj bo z regijsko bolnico v Zasavju v Trbovljah in tistimi, pa bom rekla, ukradenimi finančnimi sredstvi, ki so bili enkrat že zagotovljeni v proračunu. Ampak odgovora še danes ni. V Poslanski skupini Lipa zakonu ne bomo nasprotovali. Bomo pa podprli predlagane amandmaje.
Hvala. Mag. Andrej Bručan bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Lep pozdrav! Gospod predsednik, gospod državni sekretar s sodelavko! Poglavitni cilj tega predloga novele zakona o zdravniški službi je uskladitev z direktivo Evropskega parlamenta in Sveta Evropske unije z dne 7. septembra 2005 o priznavanju poklicnih kvalifikacij. Pomembna je tudi natančnejša ureditev financiranja specializacij zdravnikov v mreži javne zdravstvene službe. S predlogom zakona se ukinja sekundarijat in podrobneje določajo programi specializacije v smislu primerjave s skupnimi programi držav članice Evropske unije. Prav tako se z zakonsko novelo določa dežurstvo kot posebna oblika dela s katero se zagotavlja neprekinjeno zdravstveno varstvo, podrobneje se ureja trajanje in razporejanje pripravljenosti in dodajajo novi nazivi v zvezi z napredovanjem zdravnikov. V zvezi z ureditvijo dežurstva je treba posebej omeniti, da v tem delu zakon sledi pomembnemu načelu zagotavljanja neprekinjenega zdravstvenega varstva. Zakon tudi določa obveznost za koncesionarje, da se vključi v program zagotavljanja neprekinjene nujne zdravniške pomoči na območju, na katerem opravlja dejavnosti pri izvajalcu neprekinjene zdravniške pomoči. Vendar je treba tu povedati, da ta zakon sedaj te stvari ureja nekoliko natančneje, kot so že sedaj zagotovljene z drugo zakonodajo. Treba je omeniti tudi to, da je seveda odvisno, kako bo zakon uspešen na tej točki, predvsem od tistih, ki večino koncesij podeljujejo, to je od županov, tako kot že do sedaj. S pogodbo bosta koncesionar in javni zdravstveni zavod uredila pogoje za zagotavljanje neprekinjene nujne zdravniške pomoči ter medsebojne pravice in obveznosti tako, da bo to načelo tudi zaživelo. Pomembna novost je uvedba nadomestnega zdravnika. Koncesionarja bo za čas njegove odsotnosti v okviru organizacijskega časa moral nadomeščati zdravnik, in sicer z isto strokovno usposobljenostjo. To je normalizacija, poskus normalizacije stanja na tem področju, kjer se na nekaterih delih v zadnjem času kažejo, brez teh dodatnih zakonskih sprememb, izboljšave, vendar je v zakonu to nujno treba urediti, da se stvari tudi formalizirajo. Novela zakona določa, da se v zdravniško delovno mrežo, na mesta v mreži javne zdravstvene službe razporejajo tudi oddelki medicinskih fakultet. S tem je zaključen večletni napor, da se ta stvar uredi na ta način in da tudi medicinskim fakultetam omogočamo izvajanje zdravstvene dejavnosti. Z navedeno novelo se ukinja sekundarijat, to se samo formalizira stanje, ki je že nastalo, in sicer zaradi tega, ker je sekundarijat pač bil potreben za splošno medicino, sedaj pa te potrebe ni več in ostane samo še pripravništvo. Danes pa je bila že enkrat omenjena napaka v razpravi, da bo ukinjeno tudi pripravništvo. Seveda to ne drži, pripravništvo ostaja kot nujni del izobraževanja zdravnikov. Po mnenju Poslanske skupine SDS pomeni ta sedanji dvoletni sekundarijat v trenutnem stanju izgubo nekega reaktivnega dela zdravnika v življenjski dobi, je pa z vidika izobraževanja postal zdaj odvečen. Imel pa je ogromno vlogo v začetku, v letu 1996, ko je nastal in je pomenil bistven premik naprej v smislu znanja zdravnikov, ki je bilo potrebno za delo na terenu. Predpisuje se usposabljanje specializantov znotraj regije, za katero specializirajo, in določa obveznosti, da se specializanta za čas trajanja specializacije zaposli le pri enem delodajalcu. Pomembni so tudi nekateri amandmaji. Jaz bi tu povedal, še posebej poudaril amandma, ki omogoča 55 let starosti za prenehanje dežurstva, ki ga je dala opozicija. Kar pa se tiče podjemnih pogodb, je treba v lastnem zavodu za zdravnike v celoti podpreti. Gre za zelo pomembno spremembo v zakonodaji, ki bo dejansko rešila marsikateri problem, pa ne samo za zdravnike, ampak s tem zakonom tudi za druge zaposlene v zdravstvu. Glede na vse to omenjeno, bomo v poslanski skupini predlog novele zakona o zdravniški službi podprli.
Hvala. Gospod Bojan Kontič bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavko, kolegice in kolegi. Ena izmed osnovnih težav v našem zdravstvenem sistemu je vsekakor pomanjkanje zdravnikov in, kolikor nam je znano, tudi pomanjkanje diplomiranih medicinskih sester. Nekateri ukrepi v predlogu, ki ga danes obravnavamo, so dobri, pri nekaterih pa imamo tudi v Poslanski skupini Socialnih demokratov pomisleke. O nesmiselnosti sekundarijata se je govorilo že kar nekaj časa, ta predlog ga dejansko tudi ukinja in pomeni uskladitev z zakonom o delovnih razmerjih, ki določa, da delavec po opravljenem pripravništvu in strokovnem izpitu lahko samostojno opravlja dela in naloge na delovnem mestu, za katerega je opravil izpit. Poslanci in poslanke Socialnih demokratov opozarjamo pri tem zakonu tudi na to, da Slovenija še naprej ostaja med najbolj restriktivnimi državami, ko gre za ločevanje tako imenovane uradne in alternativne oziroma komplementarne medicine. Tukaj je prisotno mnenje, da ni nobene potrebe, da zdravniku, ki bi se ukvarjal tudi z nekaterimi metodami, ki jih slovenska zakonodaja definira kot zdravilske, ne podeli licence oziroma bi mu jo celo odvzeli. Programi specializacije po vsebini in času trajanja tudi po teh spremembah ostajajo v skladu z direktivo Evropske skupnosti, tako zagotavlja predlagatelj, pri tem bo obdobje opravljanja specializacije daljše od predpisanega minimalnega, največ za eno leto. Težave, s katerimi se srečujejo odgovorni pri zagotavljanju neprekinjene nujne zdravniške pomoči so nam znane, zato gre podpreti predlagatelja sprememb in dopolnitev zakona o zdravniški službi, ki obvezuje koncesionarje na nekaterih sedaj spornih področjih za opravljanje oziroma vključitev 24-urno neprekinjeno nudenje nujne zdravniške pomoči. Ker se zavedamo teh težav, sem v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov za sejo na matičnem delovnem telesu predlagal amandma k 20. členu, ki je bil tudi sprejet. Zdaj smo zapisali, da zdravniku, ki je dopolnil 55 let, za razliko od prej je pisalo 50, praviloma ni treba opravljati dežurne službe ob pogojih, ki jih je predpiše minister. To je še posebej pomembno ob dejstvu, da nekateri direktorji zavodov, javnih zavodov na nivoju primarnega zdravstvenega varstva, da so ti direktorji prisiljeni nekako zaposlovati svoje bivše upokojene sodelavce zaradi pomanjkanja zdravniškega kadra. Pri tem pa je bilo nelogično, da ostaja 50 let kot tista meja, ki tako dejansko tudi v praksi večinoma ni veljala za opravljanje dežurstva. Torej ta sprememba je bila potrebna in je bila tudi sprejeta. Osnovni namen teh sprememb in dopolnitev, pa so tako imenovane podjemne pogodbe. Tukaj pa imamo v Poslanski skupini Socialnih demokratov resne pomisleke. Nanje sem opozoril že na seji Odbora za zdravstvo, kjer sem prevzel amandma sindikata, ki so na odbor naslovili predlog za spremembo. Predlog ni bil sprejet, tako da še naprej omogočamo sklepanje podjemnih pogodb. Če je to potrebno zaradi nemotenega izvajanja zdravstvene dejavnosti, lahko javni zdravstveni zavod oziroma druga pravna ali fizična oseba, ki opravlja zdravstveno dejavnost v okviru mreže javne zdravstvene službe, sklene za opravljanje zdravniške službe podjemno pogodbo ali drugo pogodbo civilnega prava z zdravnikom, zaposlenim pri tem javnem zdravstvenem zavodu oziroma pri drugi pravni ali fizični osebi. To pomeni, da lahko v javnem zavodu sklenejo pogodbo in plačajo zdravnika, da dela izven svojega rednega delovnega časa. Takšna ureditev je v primerjavi z drugimi sistemi nesistemska, zdravniki bodo delali po rednem delovnem času, kar je za krajšanje vrst sicer dobro - kaj pa preobremenjenost, kaj pa utrujenost, kaj pa posledično strokovnost? Koliko ur na dan lahko zdravnik dela, da ne bo zaradi utrujenosti storil usodne napake? Za primer naj navedem poklicne voznike, vozi lahko 9 ur na dan in nič več. Ni podjemne pogodbe, ker zaradi utrujenosti dejansko preti nevarnost. Kaj pa zdravniki, kdo jih bo nadziral? Kdo bo nadziral, da se bodo te pogodbe izvajale tako, kot je treba? Verjetno je odgovor inšpektorat, jaz pa pravim, da bo zelo težka. Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o zdravniški službi torej prinaša pomembne spremembe. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo vložili amandmaje tudi na dopolnjen predlog sprememb, skupaj s Poslanskim klubom LDS. Ne bomo nasprotovali predlogu zakona, imamo pa torej pri tem kar nekaj pomislekov. Je pa dobro, da koncesionar po novem zakonu mora zagotoviti nadomeščanje. Pri tem pa naj opozorim, da je uporabnikom storitev kaj malo mar, kje je njihov zdravnik oziroma zakaj ga ni, nadomeščanje mora torej biti urejeno.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod državni sekretar s sodelavko, kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu LDS obžalujemo, da sedanja vlada ni tega zakona, ki v določenih vsebinah prav gotovo pomeni nadgradnjo sedanjega zdravstvenega sistema - torej, da ta zakon ni doživel luči obravnave v tem parlamentu bistveno prej in da tako pomembne vsebine, o katerih danes govorimo, obravnavamo po nujnem postopku. Prav gotovo je v Poslanskem klubu LDS kar precej naklonjenosti določenim rešitvam v tem zakonu in jih seveda pozdravljamo. Določene rešitve v tem zakonu potrjujejo pravilnost naših utemeljitev, pripomb in kritik, glede na način podeljevanja koncesij, glede na število podeljenih koncesij, kajti opozarjali smo, da nekontrolirano podeljevanje koncesij lahko rezultira v manjši stabilnosti zdravstvenega sistema. Da je temu tako, priča vsebina tega zakona, ki vnaša pomembne spremembe, ki uvajajo nadomestnega zdravnika za čas odsotnosti koncesionarja, kajti to področje do sedaj ni bilo urejeno. In zelo pomembna vsebinska dopolnitev v tem zakonu je, da zakon določa obveznost za koncesionarja, da se vključi v program zagotavljanja neprekinjene najnujnejše zdravniške pomoči na območju, na katerem opravlja svojo dejavnost. To sta dve zelo pomembni dopolnitvi tega zakona, ki bi morali biti umeščeni v zakon in v pogodbe o koncesijah že v času podeljenih koncesij. Prav je, da to vsebino dopolnjujemo, in upamo, da bo pripomoglo k boljšemu zagotavljanju zdravstvenega varstva uporabnikov. Prav gotovo podpiramo v tem zakonu tudi določila, ki govorijo o ukinjanju sekundarijata, in dajemo podporo vsem tistim določilom, ki se nanašajo na vsebino specializantov. Prav gotovo smo prepričani, da je stroka tukaj dobro premislila in da je zagotovljena kakovost vseh, ki bodo po teh novih postopkih opravljali to zelo pomembno dejavnost. In pozdravljamo tudi to, da je velik razmislek namenjen tudi regionalni porazdelitvi posameznih zdravnikov, specializantov, kajti to je danes tudi že velik problem, kajti koncentracija v večjih centrih ustvarja pomanjkanje zdravnikov v odročnejših krajih. Seveda je pa kar nekaj določil, s katerimi se ne moremo strinjati, in eno izmed teh je, da ta vlada vztraja, tako kot je že vztrajala pri Zakonu o zdravilstvu, da je komplementarna alternativna medicina nekaj, kar je nekako strogo ločeno in Slovenija s tem izkazuje svojo rigidnost v odnosu do teh vprašanj, kajti narejene so vsebine tega zakona tako, da je postavljena ostra črta med enim in drugim. Mi mislimo, da Slovenija v tem pogledu ne sledi modernim tokovom, predvsem pa potrebam uporabnika zdravstvenih storitev, ki želi pri reševanju svojih zdravstvenih problemov imeti najboljšo možno oskrbo. Druga zadeva, o kateri imamo v poslanskem klubu vrsto pomislekov, pa je uvajanje podjemne pogodbe. V Poslanskem klubu LDS se strinjamo, da je pomanjkanje zdravnikov pereč problem. Seveda pa želimo vsebino nagrajevanja zdravnikov ali pa problem urejevanja zdravnikov urediti kompleksneje in to smo pričakovali tudi s strani Vlade, kajti velikokrat smo slišali v razpravi, da bi bilo treba v sistemu nagrajevanja ločiti bolj ustvarjalne, bolj učinkovite zdravnike od tistih, ki so manj učinkoviti. Seveda, s podjemno pogodbo tega ne naredimo, zato bi bilo treba kompleksno rešiti ta problem tako, da bi omogočali nek variabilni del, ki bi omogočal nagrajevanja zdravnikov, ki so uspešnejši, kajti sedaj se nam lahko dogaja ravno to, da bodo uspešnejši zdravniki zato, ker bodo isto nagrajevani kot manj uspešni, seveda želeli imeti podjemno pogodbo na način, da bodo lahko v okviru podjemne pogodbe izven rednega delovnega časa opravljali te storitve. Seveda, približujemo se vsem tistim mnenjem, ki govorijo o tem, da preden uvedemo sistem podjemnih pogodb, bi morali imeti natančno definirane normative in standarde za redno opravljeno delo in šele takrat bi lahko govorili o tem, kaj je tisto, kar je akutno, zato - s čimer se strinjamo - da je akutne stvari treba urejati torej tam, kjer je največ zamaškov, kjer so najdaljše čakalne vrste, da se to uredi z dodatnimi vložki kot podjemna pogodba, tako kot je mišljena tukaj, je. Tako v Poslanskem klubu LDS se z določeno vsebino tega zakona strinjamo, na nekaterih točkah pa ne. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili v skladu s pregledom vloženih amandmajev, ki ste ga prejeli danes, 28. maja. Najprej dajem v razpravo 17. člen in dva amandmaja k temu členu. Odpiram prijavo, če želi kdo razpravljati. Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav še enkrat. Torej v Poslanskem klubu LDS smo skupaj s poslanci iz Poslanske skupine Socialnih demokratov vložili ta člen iz preprostega prepričanja, da bi Slovenija morala pokazati bistveno bolj fleksibilen odnos in večjo občutljivost do različnih metod, ki lahko pomagajo tistemu, ki misli, da zdravstveno pomoč potrebuje. Usmeritve Svetovne zdravstvene organizacije, Evropske komisije gredo v tej smeri, da je treba vgrajevati v nacionalne zdravstvene sisteme tista spoznanja, ki gredo v korist pacienta. Jaz sem prepričan, da taka ostra ločnica med medicino, znanstveno stroko medicine, ki je rezultirana skozi znanja medicinske fakultete in evropskega modela, ni edina zveličavna, tako da bi se branili vseh tistih možnih oblik zdravljenja, ki bi lahko pomagale pacientu. Pri mojem nedavnem obisku na Kitajskem sem si uspel izboriti termin ogleda ene izmed njihovih bolnišnic, se posvetovati z zdravniki, ki različne takšne metode tudi uporabljajo in imajo zdravniško priznanje, medicinsko fakulteto, in imajo zelo široke izkušnje tudi na drugih medicinskih vejah tako imenovane alternativne ali komplementarne medicine. Zato se mi zdi, da bi bilo treba najti dobro voljo za to, da bi poskušali tudi v Sloveniji iskati najboljše rešitve. V to smer gredo naši predlogi teh rešitev in teh amandmajev, da se ne izključuje tistih, ki imajo osnovno medicinsko izobrazbo, ki so strokovnjaki na tem evropskemu delu medicine, da se jim popolnoma preprečuje v svojo prakso vnašati tiste metode, ki bi jih lahko Slovenija vgrajevala v svoj zdravstveni sistem. Zato seveda se ponovno, tako kot smo razpravljali tudi pri zakonu o zdravilstvu, obračamo na slovensko javnost, na Vlado in seveda na koalicijske poslance, da premislijo o tej rešitvi in poskušamo le najti nekako odprto pot, da slovenski zdravstveni sistem - pri čemer nam ne podtikati, da zagovarjamo mazaštvo ali krajšo pot do določenih dobičkov, kajti to ni naš namen. Naš namen je seveda, da se v zdravstveni stroki uporabijo najsodobnejša zdravstvena spoznanja v korist uporabnikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo o 17. členu? Gospod Bručan, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Seveda se strinjava z gospodom Germičem, da je treba delati po nasvetih in direktivah Evropske unije, v korist pacientov, in prav ta ločitev uradne, če temu rečem tako, medicine in zdravilstva je v korist pacientov, v korist bolnikov in temu je ta zakon tudi namenjen. Tako je pravzaprav prav nenavadno, da se Poslanska skupina LDS po eni strani zavzema za izrazito dejavnost, ki je namenjena bolj koristim izvajalcev kot pa samim uporabnikom, po drugi strani pa se tako zavestno in vehementno nasprotuje uvajanju zasebne dejavnosti ali pa tržne dejavnosti na področju zdravstva; tu je seveda to nesorazmerje, neskladje težko razumeti.
Hvala. Še kdo? Gospod Grill.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Sam imam veliko spoštovanje tudi do področja zdravilstva, do vseh tistih strokovnjakov, ki tudi s temi metodami lahko prispevajo k boljšemu počutju ljudi, ki se odločijo za tovrstno zdravljenje oziroma nego. Vendar pa v nobenem primeru ne želim enačiti ali celo povezovati te zdravniške stroke in zdravilstva. Tu sem trdno prepričan, da je treba imeti povsem jasno razmejeno, kdor se ukvarja in nudi v našem zdravstvenem sistemu tako imenovano uradno medicino, ki temelji na znanstvenih, dokazljivih spoznanjih, in tistimi, ki želijo ponujati našim ljudem, ki se samostojno oziroma prostovoljno odločajo za to, da se tega ne povezuje. Zakaj tako razmišljam? Prvič, ker se s tem lahko preprečijo zlorabe, da je povečan nadzor nad eno in drugo dejavnostjo, in sem prepričan, da tega povezovati nima smisla oziroma bi bilo to lahko v škodo predvsem našim pacientom. Vemo, da obstajajo številni tako imenovani zdravilci, ki imajo s tega področja zelo malo znanja ali celo nič in izkoriščajo lahkoverne oziroma obupane ljudi, ki se resnično v položaju, v katerem se znajdejo, potem zatečejo tudi v iskanje pomoči tako imenovanih zdravilcev. Nedavno tega smo lahko zasledili v časopisu primer, kjer je bil naslov Homeopatinja kriva za smrt. Hvala bogu, da se to ni zgodilo v Sloveniji, se je pa to zgodilo v Firencah, kjer je ravno tako imenovana homeopatinja 16-letnemu otroku odsvetovala uradno oziroma znanstveno medicinsko pomoč z nekimi metodami, zaradi katerih je potem tudi umrl. To ni osamljen primer, takih primerov je več. Hvala bogu, da tega v Sloveniji ni. So pa bili tudi primeri, kot nam je znano, in je prav, da se nad tem področjem izvaja nadzor. Zdravnik, ki želi opravljati svoje področje, za katero se je usposobil, študiral in za to dobi licenco, naj se ukvarja s tem. V primeru, da pa želi imeti zdravilstvo, pa naj se ukvarja z zdravilstvom, in da tega ne povezuje, kajti takšno povezovanje, ne samo to, da je področja treba ločevati, tu obstaja potem tudi nevarnost zlorab, velikih zlorab, da bo svoj uradni položaj zdravnika zlorabljal, da bo lahko v popoldanskem času ali v svojem prostem času ponujal plačljive storitve, kot sem že povedal, ljudem, ki se v stiski zatekajo tudi k tovrstnim metodam. Zato tovrstnega amandmaja ne bom podprl.
Hvala. Gospod Germič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Seveda ne govorimo, da gre za komplementarnost v smislu brez nadzora, brez jasnih posledic uporabe, kajti tukaj danes mešamo pravzaprav vse. Ta člen govori o tem, da se zdravniku, ne komerkoli, ne govorimo o komerkoli, ampak govorimo o zdravniku, ki bi opravljal zdravilsko dejavnost in za čas opravljanja zdravilske dejavnosti izdana licenca. Kaj si želimo boljšega, kot nekoga, ki je vrhunsko izobražen v medicinski stroki,da je odprt tudi za tiste metode, ki jih mogoče ni v programu medicinske fakultete ali v Ljubljani ali v Mariboru! V čem je tu problem? Jaz ne govorim, da uvajamo tako povprek, kakorkoli se komu zljubi, ampak da gre za strokovne presoje, da gre za možnosti, ki so na razpolago, ali pa popolno zapiranje v en kalup, brez možnosti, recimo, strokovnih presoj, metod, ki nam mogoče niso toliko znane. Kako je možno, da neke kulture imajo več tisočletno tradicijo izgradnje svojega zdravstvenega sistema in mi smo sposobni to v a priori zgodbi zavreči. Jaz pač na te stvari ne morem pristati, zato ker si vedno dam svetovati od tistih, ki mislijo, da vedo nekaj, česar mogoče jaz ne vem. In kdo je bolj kvalificiran za presoje, kot so to ljudje zdravniki, ki imajo to predznanje. Obsojam seveda vsakršno zlorabo, vsak nenadzorovan, v koristoljubje usmerjen način uporabe takšnih metod. Tu mislim, da smo si vsi enotni in je ta diskusija nepotrebna. Ampak če lahko pacientu ponudimo ob teh znanjih še nekatera znanja, vedenja o načinih zdravljenja, ki lahko v različnih stopnjah pripeljejo do boljšega rezultata - tukaj pa odpiram dilemo in odpiram polje za diskusijo. Jaz govorim kot uporabnik, ne kot zdravnik, in seveda želim od zdravnika, da ima čim širše vedenje o tem, da bi mi lahko čim boljše svetoval. O tem danes tukaj govorim. Ne zapiram enega lobija na račun drugega - v korist dobičku in v zlorabo uporabnika. Samo o tem govorim in o tem sem govoril konsistentno ves čas tega mandata, ko smo govorili o zakonu o zdravilstvu, pri čemer se niti nisem strinjal, da ima ta zakon naslov zdravilstvo, ampak da je to komplementarna oziroma alternativna medicina. O tem danes govorimo. Če pa ne želimo na ta način govoriti in če hočemo samo podtikati vsebino, ki jo mi želimo predstaviti, potem seveda lahko razpravljamo tudi na drugačen način. Ampak to ni moj namen. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Cveta Zalokar Oražem, izvolite. Govorimo o 17. členu. Ja.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Zares bomo amandma oziroma člen, ki govori o tem, da se vzame licenco zdravniku, ki bi se želel ukvarjati z alternativno oziroma komplementarno medicino. Mi te rešitve ne podpiramo. Podpirali je nismo niti ob sprejemanju zakona o zdravilstvu in že takrat smo opozarjali, da pravzaprav sodobni trendi v svetu in tudi usmeritve Svetovne zdravstvene organizacije govorijo o tem, da je potrebno sodelovanje, če govorimo o tako imenovani tradicionalni, večkrat poudarjate z znanostjo podkovani medicini in medicini, ki se ukvarja tudi z drugimi metodami, torej komplementarno ali alternativno medicino. Mi menimo, da smo ravno na točki, ko razmišljamo o zdravnikih, ki svoje znanje, ki ga pridobijo na medicinskih fakultetah, nadgradijo še z določenimi oblikami in znanji iz drugih ved, da so to najbolj dragoceni zdravniki. To so zdravniki, ki upoštevajo to, da človek ni samo bitje iz mesa, ampak da je človek tudi nekaj, kar je tudi duša. In cela vrsta bolezni, sodobnih bolezni nam govori o tem, da nastajajo in imajo svoje jedro tudi v psihosomatskih težavah. In pri tem seveda se tradicionalna medicina mnogokrat tem stvarem izogiba. Predvsem pa se temu izogiba izjemno konzervativni, po moji oceni ožji in manjši del zdravnikov, kajti mnogi zdravniki so še kako odprti za to zadevo. Tudi v Sloveniji imamo društvo, v katerem delujejo prav zdravniki in ki se ukvarjajo z alternativno in komplementarno medicino in prav ti so nas opozarjali, da pravzaprav jim bo na nek način zelo grobo odvzeta pravica, ki so si jo pridobili z diplomo na medicinskih fakultetah. Tam ta člen govori o tem, kdaj se komu vzame licenco in licenco se vzame takrat, kadar nekdo grobo krši neka pravila, neka etična in moralna pravila, neke strokovne temelje. In v to uvrstiti pod posebno alinejo avtomatsko tudi vsakega zdravnika, ki bi se želel ukvarjati tudi z alternativno oziroma komplementarno medicino, se mi zdi zanje izjemno ponižujoče. Seveda mislim, da bi prav ti zdravniki lahko največ prispevali k temu, da bi pravzaprav, to kar večkrat ob omenjanju komplementarne medicine pride na plan, to pa so določene anomalije, določeno izkoriščanje ljudi v stiski in tudi mazaštvo, jaz mislim, da si pri ljudeh, ki so dokončali medicinsko fakulteto, zelo težko privoščimo postavljati trditve, da bodo to mazači. Mnoge evropske medicinske fakultete že uvajajo v svoje programe, študijske programe tudi usmeritve in spoznavanja s komplementarnimi oblikami medicine in po drugi strani tudi mnoge bolnišnice v Evropi - recimo, v Veliki Britaniji vem za konkreten primer - prav tako pravzaprav na nek način znotraj lastnih institucij, znotraj svojih bolnišnic uvajajo sodelovanje med tradicionalno medicino in komplementarno medicino. Tu se Slovenija odmika od sodobnih trendov in bom rekla, nekako sodi v krog najbolj konzervativnih in zadrtih dežel, ki pravzaprav ne vidi in kjer pravzaprav se mi zdi, da imajo odločilno besedo nekateri izjemno konzervativni predstavniki zdravniškega lobija, ki se seveda za marsikaj predvsem bojijo. Tu zadaj vlada strah. Vlada morda celo strah pred tem, da bi nekatere oblike, tako kot so na primer v Nemčiji - homeopatija v Nemčiji je del normalnega in rednega zdravstvenega sistema in celo del tega, da imajo iz obveznega zdravstva ljudje plačane določene homeopatske storitve. Mi se pač soočamo s tem, da želimo na en tak grob način enostavno reči, da tega ni. To je. To vam govorijo tudi vaši kolegi, če se neposredno obrnem na tiste, ki ste sami zdravniki, vaši kolegi zdravniki, ki so pravzaprav izjemno cenjeni, ki so dosegli velike rezultate in ki seveda vseskozi tudi želijo, da bi njihove komplementarne metode tudi znanstveno raziskali. Nekateri so to tudi dali Inštitutu Jožefa Štefana v preučevanje, nekateri želijo, da bi v Sloveniji takih raziskav bilo več, da bi se vendarle premaknili s te mrtve točke, ko pravzaprav želimo v celoti negirati in na nek način zatreti komplementarno medicino. In v tem smislu v naši poslanski skupini menimo, da takšna konservativna pot ni dobra. Mislim, da delamo slabo rešitev, ko prav tistim najbolj kvalitetnim ljudem, ki bi se lahko ukvarjali s tem povezovanjem in rušenjem teh zidov med komplementarno medicino in tradicionalno medicino, onemogočamo njihovo licenco oziroma jim odvzemamo licenco, kar je po naši oceni popolnoma nesprejemljivo. Hvala.
Hvala. Še kdo o tem členu in amandmajih? Gospod Bručan, izvolite.
Ne bom veliko časa vzel, ampak prav zanimivo je, kako nekateri lahko ločujejo konservativne od naprednih. Vse, kar je naprednega, temelji na znanosti. In ta alternativna medicina, ki jo imenujemo praviloma zdravilstvo, seveda ne temelji na znanstvenih metodah. Tako mislim, da govoriti o tem, kaj je napredno in kaj nazadnjaško, je tu zelo deplasirano v tej obliki, kot je bilo danes tu predstavljeno. Ne vem, ali ima kakšen poseben cilj. Tudi ne vem, kaj je razlog za tako izredno zavzemanje za to, da se zdravniki lahko profitno ukvarjajo tudi z zdravilstvom; tega ne razumem.
Hvala. Še kdo? Gospod Grill, izvolite.
No, še enkrat hvala lepa za besedo. Ponovno želim poudariti, da sam ne nasprotujem, da se tudi v Sloveniji opravlja tako imenovana zdravilska dejavnost. Ravno v zvezi s tem smo sprejeli zakon o zdravilstvu lansko leto, kjer smo dejansko povsem podrobno določili kriterije in tudi pogoje, ki omogočajo, da nekdo lahko opravlja tako dejavnost. In moramo si pač priznati, da je v Sloveniji zdravilstvo v tem trenutku zaenkrat še nekaj novega oziroma nima neke tradicije. Zato tu primerjati Slovenijo z nekimi državami, kjer je zdravilstvo ali pa se te metode že dolgo uveljavljene, kjer tudi ljudje do teh stvari povsem drugače pristopajo, tako pri razmišljanju kot pri izvajanju, ne moremo enačiti povsem na enak način. In zato v tem trenutku, sem trdno prepričan, da v Sloveniji kot družba še nismo dovolj osveščeni, da bi lahko te zadeve na ta način tudi povezovali. Zato je prav, da je uradna medicina, ne zato, da se sedaj, kot nekateri očitate, ščiti zdravniški ceh - niti najmanj, jaz nimam z njimi popolnoma nič, vendar sem trdno prepričan, da je treba to področje imeti še vedno ločeno. Zdravniška služba oziroma uradna medicina naj se opravlja tako, kot ji to narekuje stroka; kar se tiče pa zdravilstva, pa bomo tudi sedaj, upam, imeli to bomo tudi sedaj, upam, imeli to področje urejeno tako, da tisti, ki bodo usposobljeni, ki bodo pridobili licenco na tem področju, naj opravljajo zdravilsko dejavnost, ko pa se bo enkrat v prihodnosti pokazalo, da pa se lahko ta zadeva nekoliko zbliža ali celo prepleta, pa lahko takrat tudi ustrezno spreminjamo zakonodajo. V tem trenutku pa mislim, da bi bilo to škodljivo, predvsem za naše paciente. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo? Gospod Janc.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi. Z ozirom na to, da smo to temo enkrat že kar dobro obdelali v Državnem zboru ob zakonu o zdravilstvu, in ta nasprotovanja so bila tudi takrat kar močno izpostavljena, prav od istih kolegov in kolegic iz Državnega zbora, pa vendarle sprejeli smo zakon, velja. In mislim, da je prav - po moji oceni, kot uporabnik govorim saj nisem strokovnjak - da se to loči. Uradna medicina je ta zgodba, zdravilstvo je ta zgodba. In nenazadnje uporabnik že ve in se sam odloča, kaj je zanj najboljše. Ima možnost eno in drugo. Nenazadnje, mislim, da imamo v Sloveniji uradno medicino na tako visoki stopnji razvitosti, da ji večina Slovencev po moje popolnoma zaupa in hvala bogu, da je tako. Da pa tisti, ki nimajo dovolj zadovoljstva, pa imajo še vedno možnost iskati alternativno medicino, ki, hvala bogu, tudi je in če to lahko tudi psihično pozdravi. To pa mislim, da ni konzervativno, nazadnjaško razmišljanje, če mislimo tako, vi mislite tako; nenazadnje pa z vsem spoštovanjem, tudi vaša razmišljanja so lahko dobronamerna, ampak prav amandma, mislim, da ne gre v tisto smer, za kar smo se takrat že enkrat do konca dogovorili ob zakonu o zdravilstvu, da se pač ta stvar loči od uradne medicine. Hvala.
Hvala. Še kdo? Ne. Potem dajem v razpravo 26. člen, kjer sta prav tako dva amandmaja. Želi kdo razpravljati? Gospod Germič, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Torej, gre za uvajanje podjemnih pogodb. Danes je bilo veliko govora, in to pravzaprav iz vseh poslanskih skupin, da se v Sloveniji zavedamo, da primanjkuje zdravnikov, da imamo več potreb, kot jih lahko zdravniki oziroma zdravstveno osebje opravi. Po našem mnenju in tudi glede na to, kar vse smo spremljali v diskusijah pri pogajanjih o plačah, mislimo, da ta rešitev, ki se tukaj uvaja, ni sistemska. Danes je bilo tukaj že rečeno, da minister Virant sam opozarja na dve anomaliji te rešitve, tako da gre navzkriž z delovnopravno zakonodajo in gre navzkriž s sistemom plač v javnem sektorju. Kar pa je meni izredno pomembno, pa je dejstvo, ki izhaja iz vsebine same. Zakaj je treba vpeljati podjemne pogodbe? Ali res mislite, da bomo na ta način uspeli uspešno reševati čakalne vrste? Tudi jaz sem prepričan in dal bom primer, da bi s stimulativnim nagrajevanjem zdravnikov, in to je bilo velikokrat rečeno s strani različnih ljudi, da seveda imamo zdravnike, ki so učinkovitejši od drugih, in da v okviru rednega delovnega časa opravijo več v primerjavi z drugimi in da je problem stimulativno nagrajevanje tistih, ki so uspešnejši. Jaz sem slišal milijonkrat te vsebine. In sedaj vas vprašam obratno: če bo motiv zdravnika za to, da opravi delo za boljši zaslužek, seveda, bo imel ambicijo, da dobi podjemno pogodbo. In si predstavljamo, da imamo dva zdravnika; eden opravi v rednem delovnem času 10, drugi pa opravi 5 enot. Glede na to, da nimamo stalnih normativov, kaj mora biti opravljeno v rednem delovnem času, ne vemo, ali je prav 5 ali je prav 10. Zato jaz pričakujem kot uporabnik zelo pomemben dokument, ki je bil sklenjen kot sporazum med Vlado in med FIDES-om, da bo do konca leta dosežen ta dogovor in da bomo dobili normative in standarde za obseg dela v rednem delovnem času. Seveda, tukaj bodo pogajanja. Jaz bom optimist. Verjamem, da bo do tega prišlo. Ampak če nekdo opravi 10 enot, drugi pa 5 enot, oba delata kvalitetno, kakovostno, uspešnost, učinkovitost dveh - tako kot je vsepovsod, tudi možno videti - je lahko različna. Če bosta dobila oba plačilo za 5 enot, ali bo ta, ki bo opravil 10 enot, še stimuliran, da bo v okviru rednega delovnega časa opravil dodatnih 5 enot? Po mojem mnenju ne, zaradi tega ker ne bo imel, recimo, direktor tega zavoda možnosti nagraditi za boljšo uspešnost tega zdravnika ali kateregakoli zdravstvenega delavca, ki bo naredil ta obseg. In seveda bo motiv ravno obraten, zato da bo opravil toliko, kolikor bo plačan, ker drugega vzvoda ne bo, zato da bo naslednjih pet, ki potrebujejo to zdravstveno storitev, prišlo kot povečan obseg dela. Zato se mi zdi, da bi podjemne pogodbe, tako kot se tukaj vpeljejo, lahko bile sestavni del, neka nadgradnja za tisto, kar je nekako ekstra, ki bi nov denar prinašale v zdravstvo. Kajti, ko se pogovarjam z direktorji zdravstvenih zavodov, mi eni govorijo, mi imamo plus, pa ne moremo zato, ker smo bolj učinkoviti, tega plusa razdeliti med ljudi, ki so to ustvarili, pri čemer ni nobenih utemeljenih razlogov za to, da je v nekem zavodu minus. In seveda manjka ta zalo pomemben vezni člen - normativi in standardi - in potem na tem nadgrajen sistem plačevanja po boljši učinkovitosti tistih, ki so bolj učinkoviti. Kajti, če temu ne bo tako, bomo v tem primeru temu procesu odliva zdravnikov iz javnih zavodov lahko priča še tudi naprej. To je moj način razmišljanja, ki ga tukaj dajem, da bi seveda podjemna pogodba morala biti nadgradnja sistema, ko bi imeli standardne normative, kjer bili imeli sistem plačevanja po učinkovitosti in dati možnost direktorjem nagrajevanja v nekem fleksibilnem delu. Kajti kako razumeti, da mi v tem zakonu pravzaprav črtamo, mi črtamo dve določbi, dva odstavka, ki govorita o tem, da danes nekega fleksibilnega dela več ne bo. Mi črtamo s tem zakonom, da tega fleksibilnega dela več ni. V enem členu dva odstavka, ki govorita o tem, da bo določen del fleksibilen, ki bo nagrada za delovno uspešnost. Seveda tukaj so zdaj tile pomisleki, zakaj predlagamo takšno rešitev. Pri čemer je pa ne odklanjamo a priori, želeli bi pa samo vedeti natančno, kakšna bo učinkovitost v zdravstvenem sistemu, da ne bo imela ravno obratnega efekta. Kajti danes popravljamo s tem zakonom nekaj, kar smo spregledali, ko smo podeljevali koncesije. Spregledali smo to, da ko koncesionar zapre "štacuno", ni nadomestnega zdravnika. Danes to zapišemo v zakon. Ja gospod Bručan, malo se sprehodite po terenu, pa boste videli, da dosti tega je in danes to zapišemo v zakon. Zakaj bi potem danes spreminjali zakon, če temu ne bi bilo tako? In drugo vsebino, ki jo danes urejamo, urejamo tudi tako, da se bodo koncesionarji vključili v program zagotavljanja neprekinjene nujne zdravniške pomoči. Tudi tukaj je prihajalo do, vsaj recimo, nerazumevanja ali pa različnega razumevanja vključitev tistih, ki imajo zasebništvo s koncesijo, na kakšen način naj participirajo, recimo, pri pomembnih sestavnih zagotavljanja stabilnosti zdravstvenega sistema. Tukaj seveda gredo razmisleki, brez da a priori zavračamo to rešitev, zdi se nam pa, da je treba v zdravstvenem sistemu zagotavljali še druge elemente, ki bodo seveda potem učinkovito spremljali, tudi z nadzorom, porabo teh sredstev. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Žiberna. Izvolite.
Hvala za besedo. Se nerad javljam v razprave poslancev, vendar pri tem členu se mi zdi potrebno dodatna pojasnila. Torej, na Ministrstvu za zdravje se nikakor ne strinjamo in ne smatramo kot primerno, da bi se ta 26. člen zakona črtal, ki določa podjemne in druge pogodbe civilnega prava. Naj povem nekaj vsebinskih zadržkov. Torej, število zdravnikov, ki se bo povečevalo skozi naslednja leta, je v odstotkih približno 2% na leto. Število zdravstvenih storitev se bo po nekaterih ocenah povečevalo celo do 5% na leto. Razkorak med številom zdravnikov in zdravstvenimi storitvami, ki bodo potrebne zaradi hitro starajoče se populacije, je tu več kot očiten. Vemo tudi na drugi strani, da je število zdravnikov omejeno na število praktično slovenskih zdravnikov, uvoženih zdravnikov ni ne zdaj, ni bilo v preteklosti omembe vredno in še manj jih bo v bodoče. Predvsem iz enega samega razloga: zdravniške plače v Sloveniji so v primerjavi s plačami zdravnikov v drugih državah pomembno nižje in je tok seveda obrnjen k tistim državam, kjer so plače višje. Torej, izhajajoč iz realnega življenja bodo morali slovenski zdravniki opraviti tudi povečano količino zdravstvenih storitev, ki bodo potrebne. Ali bomo pa imeli na drugi strani zagotovljen denar za zdravstvene storitve, bomo imeli zagotovljeno potrebo po zdravstvenih storitvah, vendar ker bomo imeli nemotivirane zdravnike za ekstra, dodatno delo, ne bodo opravljali te zdravstvene storitve. In ta amandma očitno cilja prav v to, da bomo padli v neko luknjo med potrebami in možnostjo za izvajanje. Drugo dejstvo, ki bi ga rad povedal, je to, da so nas na to potrebo po zakonski ureditvi opozorili prav direktorji javnih zdravstvenih zavodov, domov in bolnišnic, in v veliki večini, mogoče so tudi kakšne izjeme, prav to pričakujejo od države, da uredi. S tako ureditvijo se strinjajo tudi zdravniške organizacije na drugi strani. Rad bi tudi povedal, da se da zelo preprosto matematično dokazati, da tovrstna ureditev plačevanja zdravniških storitev skozi podjemno pogodbo v ničemer ne vpliva na povečanje javnih stroškov, zato ker zdravstvena blagajna programira sredstva in količino storitev in njih pravzaprav niti ne briga, kako bodo izvajalci, s kakšnimi stroški bodo to izvajali, izvajalec pa mora skrbeti, da storitev opravi na stroškovno učinkovit način - bodisi z redno zaposlenimi, z nadurami ali s podjemnimi deli ali drugimi pogodbami. Torej, ta teza je popolnoma nestvarna in dokazljivo neumna. Druga zadeva, ki bi jo rad povedal, je to, da s to novelo zakona nismo naredili luknje v pravnem redu v Sloveniji, ker imajo tako ureditev že v zakonu o visokošolskem sistemu. Dopustno je pa razmišljati, da ne moremo vseh javnih uslužbencev v celoti spraviti na isti vatel, in zdravniška služba je tu neka posebna izjema, če hočemo zagotavljati zdravniške storitve v zadovoljstvo državljanov v dovolj veliki količini. Rad bi tudi povedal, da se moderni plačni sistemi vse bolj pomikajo k cilju plačevanja vrhunsko usposobljenih ljudi, v smislu storitvenega sistema. Kar pomeni, plača je vse bolj odvisna od količine storitev, ne pa od nekega pavšalnega zneska. In prav ta del, ki določa, da bo zdravnik dobil plačo šele, ko bo konkretno storitev opravil v nekem deležu, je dejansko pomik v moderen plačni sistem. Rad bi povedal tudi to, da odklonitev te ureditve v zakonu bo stvarno pomenila beg zdravništva iz javnih zavodov zaradi velike potrebe po njihovem delu k zasebnikom ali drugemu javnemu zavodu in se bo s tem samo vzpostavljala vse večja stopnja nepreglednosti nad to zgodbo. Upam si celo postaviti tezo, zgodilo se bo ravno obratno, kar nekatere stranke pričakujejo, da bi bilo vse javno: z blokado te zakonske ureditve se bo zgodilo prav nasprotno - odklonitev možnosti dela po podjemnih in drugih pogodbah bo pospešeno razsuvala javni zdravstveni sistem in zavode. Hvala.
Hvala. Gospod Germič, izvolite. Oprostite, gospod Grill je prej dvignil roko. Oprostite, boste takoj za njim.
Še enkrat hvala lepa za besedo. Tudi sam smatram, da so podjemne pogodbe nujnost v našem zdravstvenem sistemu in jih kot take tudi podpiram. Vidimo, da imamo k temu členu vložena dva amandmaja. Prvega je vložila Liberalna demokracija, ki predlaga, da se to črta, in amandma koalicije, ki ravno ta člen še bolj podrobno določa oziroma to področje. Tu moram izraziti začudenje, da se ravno kolegi iz Liberalne demokracije nekako do tega opredeljujejo nenačelno. Ko smo ravno prej razpravljali o tem, ali bi se omogočalo zdravniku, da v popoldanskem času proti plačilu opravlja še zdravilsko dejavnost, kjer bi ravno tako lahko dopoldne nabiral stranke, ki bi jim popoldne zaračunaval, pa se tukaj izraža dilema, da naj bi pa sedaj ravno tako zdravniki skušali v dopoldanskem času dejansko prelagati stranke oziroma paciente v čas, ko bo to opravljal v podjemni pogodbi. Ta zadeva mislim, da ni združljiva in me tudi preseneča, da ste tukaj dejansko resnično nenačelni. Vsi vemo, da so resursi na področju zdravnikov v Sloveniji omejeni. Imamo jih zdaleč premalo, glede na potrebe, in bi bilo od nas kot zakonodajalca neodgovorno, da ne bi omogočali tistim, ki so pripravljeni v tistem svojem prostem času, če temu lahko tako rečemo, še dodatno opravljati te storitve oziroma paciente tudi zdraviti, če je za to zagotovljen denar in pa tudi programi s strani zdravstvene zavarovalnice. Ravno dosedanji način je to preprečeval in so se posluževali številnih drugačnih metod, ki so bile manj pregledne, manj transparentne in pa tudi zakomplicirane za samo izvajanje. Že na Odboru za zdravstvo, ko smo se o teh zadevah pogovarjali smo bili deležni številnih opozoril ravno s strani predstavnika direktorjev zdravstvenih zavodov, da je potrebno takšno rešitev v tem zakonu tudi uvesti. In mislim, da ni razloga, da jim ne bi tudi verjeli. In prav, je da to imamo. Kot je že tudi državni sekretar omenil, imajo druga področja, kjer je ta potreba izkazana, že to tudi v zakonu urejeno. Zato je prav, da imamo to tudi v tem zakonu določeno. Še to bi želel opozoriti. Ravno v tistem času, ko smo imeli odbor za zdravstvo, je prišla s strani sindikatov pobuda, da se ta člen dejansko preoblikuje oziroma se črta. Ker je bilo takrat malo časa, smo temu členu sicer z nekim drugim amandmajem dopustili možnost, da ga še dodatno dopolnimo, da vse tiste eventualne slabosti, ki bi se v praksi lahko pokazale, odpravimo. Ta amandma, ki ga je vložila sedaj koalicija, tiste dileme in pomanjkljivosti tudi odpravlja. Zato mislim, da je takšna dikcija, ki bo s tem amandmajem to področje reševala, ustrezna in ga bomo kot takšnega tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Germič
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Kolega Grill, nekih stvari, ki ste mi jih vi tukaj podtikali, nisem danes, ne pri obravnavi zakona o zdravilstvu nikoli rekel, zato vas prosim, v okviru dostojanstva, da poveste to, kar govorimo, če pa vi mislite na druge stvari, pa jih jaz ne morem soditi. Toliko o načelnosti in lahko pogledate magnetograme, kaj sem jaz danes tukaj govoril. Drugo, gospod državni sekretar, vprašam vas, zakaj mislite, če plačujemo storitve, ne zdravnike, storitve plačujemo, in veljajo za koncesionarja iste tarife kot za javni zavod, zakaj je potem motiv iz javnega sistema v zasebništvo? Kje je ta motiv? Ona storitev, ista cena, isti tim, isti stroški. Kje je zaslužek? Kje je ta razlika v zaslužku? Ali pa je nadzor nad sistemom v zasebništvu šibkejši in omogoča neke razlike v tem odnosu? Mene kot uporabnika to zanima. In jaz še enkrat poudarjam, in ne zavajati javnosti in komentirati na način stvari, ki jih nikoli nisem rekel. Mi ne odklanjamo podjemnih pogodb, ali drugih pogodb civilnega prava, kajti ocenjujemo, da so lahko v določenih situacijah koristne. Ampak mora biti neka nadgradnja sistema nagrajevanja zdravnikov že v okviru rednega dela. Kje obstajajo razlike? In ravno zdravniki, ravno to ministrstvo je govorilo na kakšen način oziroma da je treba te sestavite rešiti. In tukaj mi pač opozarjamo na te vsebine, da ne bo posledica ravno obratna, kot jo, gospod državni sekretar, in tukaj se strinjamo, skupaj želimo razbremeniti izgorevanje zdravnikov, glede na njihovo številčno pomanjkljivost, jim omogočiti kvalitetne pogoje za delo in zato zagotoviti za njih ustrezno nagrado, skrajšati čakalne dobe, skrajšati mašila, akutne probleme, ki so v zdravstvenem sistemu v okviru predvidene zdravstvene mreže. Vsega tega ni ali pa dosti tega ni, zato so tukaj ti pomisleki, ki vam jih dajem. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Žiberna.
Gospod poslanec, z veseljem, nekaj na hitro, čeprav bi lahko čitali tudi članke o tem. V čem je razlika med javnim in zasebnim? V dobrem in slabem. Ker imata eden kot drugi sistem imata dobro kot slabo. Zelo konkretno. Zasebni izvajalec javnih storitev, torej koncesionar, deluje po podjetniškem principu, zato je stroškovno bolj učinkovit, kar pa ne pomeni, da je storitveno slabše učinkovit. To se pogosto meša. Na drugi strani motiv za delo zdravnikov v ekstra času, se pravi, ko je že tisto svojo obveznost opravil, da dela še več, je pogojen predvsem z dejansko odvisnostjo plačila od storitev, ki jih opravlja. In to se je pravzaprav pokazalo kot stvarni motiv, da lahko omejen korpus zdravnikom obremenimo še z dodatnim delom, vsaj v tistem delu zdravnikov, ki imajo to energijo in voljo, da delajo dodatne storitve. Sedanji poizkusi raznih stimulacij, uredb in podobno so se zelo slabo končali in niso rodili učinka. In mnenje vseh udeležencev v razpravi je tudi to, da tudi nove uredbe, ki bodo povečano nagrajevale neke učinke, so preveč pavšalne in nekonkretne. In to konkretnega zdravnika, ki konkretno dela, pravzaprav ne motivira. To so izključni razlogi, da menimo, da je podjemna ali druga pogodba civilnega prava kot možnost dodatnih obremenitev in nagrad za zdravnike, učinkovito sodobno orodje, ki ga nismo v Sloveniji na novo iznašli, ampak je v zasebnem sektorju že več časa doma, v razvitem svetu pa sploh več desetletij. To so ključni strokovni razlogi, da poskušamo vgraditi zakonito orodje za motivacijo dela zdravnikov pri lastnem delodajalcu, in da odpravimo to anomalijo in nekontrolirano razvijajoči se zdravstveni sistem tako, da iz ustanove A bežijo v ustanovo B ali iz ustanove A k zasebniku. Ta tok je možen po drugih zakonih in ravno s tem specialnim zakonom hočemo na legalen način obrniti v kontrolo pri matičnem delodajalcu. In nedvomno smo prepričani, da bo to koristno in pod nadzorom. Rad bi tudi povedal, da ministrstvo je že ekipa, ki je sestavljena na podlagi sporazuma med Vlado in sindikatom Fides, da bomo določili normative za pričakovani obseg dela, ki jih mora zdravnik, javni uslužbenec opraviti znotraj rednega delovnega časa, da sploh pridobi pravico, da bo lahko vstopil v storitveni dodatni sistem plačevanja, ki je za zdravnike bolj želen. Ni to kar prepuščeno samemu sebi, ampak šele, ko bomo naredili to, kar država od nas pričakuje in za kar nas plačuje, bomo imeli pravico, da dobimo neke vrste boljši način plačevanja. Hvala.
Hvala. Gospod Bručan.
Hvala lepa za besedo. Črtanje 26. člena bi bila prava katastrofa, to vam garantiram. Ne urejuje samo zdravniškega dela, morate se zavedati, da urejuje tudi drugo delo v zdravstvu in omogoča pri tem številne izboljšave in tudi skrajšanje čakalnih dob. Ta 26. člen je člen, ki bo, ko bo sprejet, se bo videlo neko delo, ki je bilo v ta člen vloženo v zadnjih treh letih. Moram reči, da prizadevanje ministrstva v tem mandatu prav v tej točki je bilo izredno veliko in veliko napora je bilo vloženega, da bi se ta člen ali pa ta rešitev dejansko realizirala. In tukaj pred nami je sedaj rešitev, ki je bil končni cilj vseh teh prizadevanj v mandatu te vlade, zato bi bilo črtanje tega člena nesmiselno. Razen tega pa lahko rečem, da sploh ne uvajamo neke novosti. Gre samo za to, da se izenači tudi zdravniško delo ali pa delo drugih zaposlenih v zdravstvu z recimo visokošolskimi učitelji, ki tako možnost že imajo. Razen tega podjemne pogodbe veljajo za zdravstvene delavce, če to delo opravljajo v drugih ustanovah, v drugih zavodih, ne pa v lastnem. Na ta se način samo urejuje problem bega zaposlenih iz lastnega zavoda v drug zavod in osnovni pogoj za dobro realizacijo tega člena zakona pa se pogoji, pod katerimi lahko nekdo tak posel tudi opravlja. Jaz mislim, da je tukaj vsaka skrb popolnoma odveč. Bolj se mi zdi še nenavadno, da nekako mešate ta člen z zasebništvom, pri čemer zasebnike, koncesionarje izločate iz javnega sistema. To ni možno, ker to tudi ni res. Zasebniki so ves čas v javnem sistemu in funkcionirajo v okviru javnega zdravstvenega sistema. Saj to nisem govoril, gospod Germič, direktno vam, če ste odkimavali, ampak govorim na splošno. Vam pa moram reči, da vaše želje za moje pogostejše obiske na terenu že 25 let z veseljem in v veliki meri izvajam in vam lahko marsikaj povem tudi o tem.
Hvala. Gospod Klavora.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Jaz bom zelo kratek, vendar bi nekaj le rad povedal. Prvič, podpiram to, kar je v noveli zakona napisano glede pogodbe. To terja res dobro organizacijo v javnem zdravstvenem zavodu. To je prvo. Drugo. Dober strokovni vodja v tem zavodu bo organiziral delo tako, da bo v rednem delovnem času opravljeno tisto, kar mora biti. Tudi nujni pregledi. V prvi vrsti vsa nujna opravila. Če govorim iz svoje stroke, bom malo iz svoje stroke povedal. Tretje. Če se odloči nekdo za pogodbo, potem to terja njegovo osebno privolitev. Sam se bo odločil za to. Seveda vsak se pa tudi ne more odločiti. To terja tudi neko strokovno oceno, kdo bo ta, ki bo lahko to delal. Četrto. Namenjeno je to predvsem tistim, če govorim iz svoje stroke, tistim posegom, ki imajo dolgo čakalno dobo. Vzemite na primer operacijo hernije. Zadnje, kar bi rad povedal. Govorimo res o noveli o zdravniški službi, vendar v to pogodbo JE pri operativnem timu vključen cel tim. Ne samo zdravnik, ampak tudi inštrumentarke, sestre, torej celoten tim, ki je v operacijski sobi. Zato se mi zdi ta zadeva umestna. Vse je stvar v prvi vrsti dobre organizacije. Podpiram jo pa tudi zato, kajti drugače bi ob tem pomanjkanju zdravnikov, posebno operativnih strok, ti bežali v zasebnost. Hvala.
Hvala. Gospod Cvikl.
Seveda gre pri tem členu in pri razpravah, ki smo jih ravnokar slišali, za eno temeljno dilemo, kako nameravamo v Sloveniji pravzaprav kupovati storitve v zdravstvu. Če bi veljalo to, kar je rekel gospod državni sekretar, da se dejansko kupujejo storitve, ne pa, da so ljudje samo zaposleni, potem to ni potrebno. Potem to ni potrebno. Zakaj? Ker potem bi bili vsi na podjemnih pogodbah. Potem bi bili vsi na podjemnih pogodbah. Ker kupovanje storitev s strani zavarovalnice, ne govorimo o plačevanju plač, medicinskega materiala, ampak o kupovanju storitev, torej operacij, posegov in tako naprej, in z ustreznimi normativi, določa, koliko zdravnikov, koliko osebja je potrebno. Potem seveda ni razloga za to, da ta člen imamo. Ta člen pa pomeni dualnost. In kot kolegi iz Poslanske skupine SDS korektno opozarjajo, pomeni seveda porušitev celotnega zdravstvenega sistema. Saj ni problem čakalnih vrst za hernijo samo v pomanjkanju zdravnikov. Saj je problem v pomanjkanju sredstev v zdravstveni zavarovalnici. Saj ni poanta čakalnih vrst v tem, da bi bilo premalo zdravnikov. Poanta je v tem, da ko uporabljamo, govorim o bolnicah, model skupin primerljivih primerov, je sredstev za izvajanje programov v posameznih bolnišnicah preprosto premalo. Zato imamo čakalne vrste. In vse to, kar se zdaj tukaj dogaja, ni nič drugega, kot se bodisi v javnem, bodisi v zasebnem omogočajo, v narekovaju, podjemne pogodbe, kar bo pa krepilo ponudbo storitev izven obveznega zdravstvenega zavarovanja. V Sloveniji se moramo odločiti: ali želimo imeti javni zdravstveni sistem ali bomo imeli dualni sistem tudi pri ponujanju, v narekovanju, zavarovalniških storitev. In to, kar osebno oporekam Vladi, da namesto, da bi se odločila za drugačno preoblikovanje javnih zavodov, in naj bodo zaradi mene vsi na podjemnih pogodbah, odpira vrata za dualnost sistema zdravstvenega zavarovanja. Torej bomo imeli zdravnike, ki bodo za neke posebne zavarovalnice s podjemnimi pogodbami izvajali storitve. To, kar velja tukaj reči, je, da ta zadeva v zakonu o zdravniški službi pač ni ustrezno rešena. Ker Zakon o zdravniški službi govori o izvajanju storitev, mi pa se zdaj že vsebinsko pogovarjamo o tem, kar je Zakon o zdravstvenem zavarovanju. In mi bomo legitimizirali dualnost, ta dualnost naj izhaja samo iz tega, da imamo slabo organizirano javno zdravstveno službo, bodisi zaradi neustreznega financiranja, bodisi zaradi neustrezno organiziranje javne službe in v bistvu na nek način odpiramo možnost, da se bo sistem, ki je piramidni sistem, za katerega se je zavzemal minister te vlade, gospod Virant, se lahko zrušil čez noč. Reči, da je to isto, kot na univerzi, ni res. Na univerzi, kolikor se jaz spomnim, je ta zgodba petinska. In na univerzi je ta zadeva povezana s kupovanjem storitev. In na univerzi, bodimo odkriti, se dualnost in petinska delovna mesta zagotavljajo predvsem zato, da lahko profesorji, docenti in tako naprej izvajajo te svoje storitve na še drugi zasebni univerzi. Tukaj pa ne gre za to. Tukaj gre za to da bodo, v narekovaju, zdravniki, ki ne izvajajo dežurstev v javnem zdravstvenem zavodu X, to za podjemno pogodbo izvajali v javnem zdravstvenem zavodu Y. Jaz mislim, to, kar ves čas opozarjamo, tudi prejšnjega ministra Bručana, da je problem določitev sheme javnih služb, določitev mreže javnih zdravstvenih izvajalcev in potem glede na to tudi, kako bo to zdravstvena zavarovalnica financirala. In da je temu res tako, je najbolj smešen zadnji odstavek tega člena: "Podjemne pogodbe ali druge pogodbe civilnega prava se stranki dogovorita za plačilo v odvisnosti od števila" in tako naprej "v skladu z merili, ki jih določi Vlada Republike Slovenije". Poslušajte! Zdravstvena zavarovalnica je kupec storitev. Vlada Republike Slovenije pa bo zdaj [[...]]Kaj? Mimo partnerskega dogovarjanja, ki je temelj dogovarjanja o tem, katere storitve v Sloveniji kupujemo, bo pa, v narekovaju, določevala te storitve. Merilo in obseg. Zato se mi zdi, da je ta zadeva precej zgrešeno zastavljena. Jaz ne trdim, da ni potrebno nekaj narediti na tem področju. Ampak potem naj imajo vsi podjemne pogodbe. Potem naj bodo vsi koncesionarji. Razen direktorja zdravstvenega zavoda. Potem pa bo te dualnosti hitro konec. Imeti pa sedaj situacijo, kjer, ne vem, nekdo, ne vem, pod katerimi kriteriji in tako naprej, naj bi izvedel neke aktivnosti, potem se mu pa dovoli podjemna pogodba. Veste, iz tega bo nastalo tisto klasično pravilo. V redni službi bo apanaža, delalo se bo pa v podjemih pogodbah. In kako boste vi kontrolirali ali ima nekdo trikrat po tretjino delovnega časa v podjemnih pogodbah? Kako boste to kontrolirali? Saj boste potrebovali več ljudi, ki bodo kontrolirali teh nekaj tisoč osebja in tako naprej. In vemo tudi, da potem enkrat, ko imate podjemne pogobe, je vse mogoče. Pogodba je na nekoga, dela pa kdo drug. To je tako imenovana poznana "študentska napotnica". Uvajamo, banaliziram, možnost študentskega dela za zdravnike izven rednega delovnega časa, zato bodo, v narekovaju, posebej plačani, zato ker nihče ni zadovoljen z obstoječim sistemom. Ima pa hierarhični sistem piramidno strukturo, kar ste si v tej vladi vi izmislili, tudi zaradi trdote ministra za javno upravo, ki se je o tem pogajal, sedaj pa imate tukaj odvod, ki se mu reče podjemna pogodba. Kdo bo na koncu plačal ceh? Na koncu bodo plačali ceh tisti, ki ne bodo dobili določenih storitev. Kaj se bo zgodilo? Da bo sedaj ponudba zdravnikov določala, katere vrste storitev bomo izvajali, ne pa bodisi partnersko dogovarjanje, bodisi pravila stroke, katere storitve so dejansko najbolj potrebne. Saj poznamo to zgodbo iz nekaterih držav jugovzhodne Evrope, kjer operiramo neuporabljive, neoperativne. In potem imamo situacijo, ki je seveda katastrofalna za zdravstveno zavarovalnico, ker bomo naenkrat imeli veliko podjemnih pogodb za, ne vem, operacij na odprtem srcu, potem pa bomo imeli problem klasificiranja pacientov za to. Gospod državni sekretar, predstavniki Vlade! Odpirate Pandorino skrinjico legitimizacije privatizacije v javnem zdravstvenem sistemu. In to je problem. Hvala.
Hvala. Gospod Žiberna, izvolite.
Hvala za besedo. Zadeva je zelo zanimiva, pa tudi s strokovnega vidika. Toliko nestrokovnih nedoslednosti, kot sem jih sedaj slišal, če bi analizirali nastop skozi tekst, bi se dalo res pokazati. Na konkretnem primeru bom poskušal samo nekaj stvari. Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije kupuje storitve od izvajalcev, ki so večinoma javni, deloma tudi zasebni. Torej kupuje storitve od izvajalcev. Izvajalci storitve pa izvajajo s svojimi resursi tisto, kar rabijo, to je ustrezno usposobljeno osebje, med katerimi so zdravniki in ostali zdravstveni delavci in sodelavci. In storitve teh ljudi plačuje izvajalec v okviru sredstev, ki jih dobi od prodanih storitev. Povezovati sedaj zavod in delavce v zdravstvenih zavodih je nesmiselno. Še enkrat poudarjam, zdravstveni zavod, zavarovalnica kupuje storitve od izvajalcev. In pravzaprav kupuje storitve po v naprej določeni ceni in seveda ob pričakovani strokovni kakovosti teh storitev in tudi obsegu storitev. Ostalo je skrb izvajalcev. In še enkrat poudarjam, izvajalci te storitve opravijo z redno zaposlenim osebje, z osebjem, ki ga pridobijo po drugih pogodbah, morda tudi po pogodbah, ki jih ureja ta novela zakona, ali tudi z "outsourcingom" kot modelom izvajanja nekaterih storitev. To je prva zadeva. Druga zadeva. V zadnjem odstavku tega člena Vlada ne posega v odnos med Zavodom za zdravstveno zavarovanje in izvajalci, ampak posega v tisti segment, kjer ima nedvoumno legitimno pravico, saj sklepa in podpisuje kolektivne pogodbe, se pravi, da določa, kaj je pričakovani obseg dela kogarkoli v sistemu javnih uslužbencev, tudi zdravnikov in ostalega osebja. In tu ima Vlada s svojo normo povsem legitimno in zakonito osnovo, da to določi. In še naprej. V zakonu ste verjetno spregledali, da je tudi tu varovalka, ki določa, da se take pogodbe sme sklepati največ v obsegu ene tretjine delovnega časa, kar je točno enako, kot je v zakonu o visokem šolstvu. V dopolnitvenem amandmaju, ki ima izključno namen, da zadevo še bolj natančno uredi, da bo čim manj dilem, tudi natančno določa ta amandma, da se bo za izvajanje zdravstvenih storitev, ki so predmet te pogodbe - da se bo te pogodbe uporabljalo za izvajanje zdravstvenih storitev, ki jih ni mogoče narediti z dodatnimi ali redno zaposlenimi ljudmi, ker so tako majhnega obsega, da jih nikakor ni mogoče izvesti z osebjem, ki ga ima nek zavod. Podlaga za sklenitev take pogodbe je tudi pomanjkanje ustrezno izobraženega osebja. To pomeni, da bi bilo potrebnih, na primer, pet izvajalcev neke stroke, jih imamo pa samo tri. Količina storitev pa ni praviloma enaka, ampak se povečuje. Torej je popolnoma logično, da bodo ti trije, če bomo hoteli, da opravijo storitve, morali biti motivirani, da to naredijo. In v demokraciji je edini motiv pravzaprav več ali manj denarna vrednost, ki jo dobiš kot povračilo za neko storitev, ki si jo napravil. Tudi to, kar vas mogoče žuli, ta pogodba bo omogočila tudi zdravstvenim zavodom, da se skozi te pogodbene oblike opravlja dodaten obseg storitev, ki so namenjene bodisi za skrajševanje čakalnih vrst, ker so to dodatno razpisani programi, bodisi za neke druge programe, ki jih trg na področju zdravstva potrebuje, ali če hočete, tudi za morebitne programe, ki bi jih nekdo pač posebej plačal z oblikami posebnega načina zdravstvenega zavarovanja. Te zadeve je lahko sklepati samo tudi s spoštovanjem zakona o delovnih razmerjih in kolektivnih pogodbah, ki upoštevajo veljavne pravice do odmorov in počitkov posameznih izvajalcev, tudi konkretno zdravnikov. Možno je sklepati največ za obdobje pol leta. V jasno definiranih podlagah, kdaj se take pogodbe sme sklepati, v jasno definiranih pravicah, z odmorom in počitkom, v jasno definiranih drugih podlagah, ne vidimo vaših zadržkov kot utemeljenih, da nasprotujete tej zadevi. In še enkrat poudarjam, neuveljavitev te možnosti po našem resnem prepričanju pomeni pospešen razpad javnega zdravstvenega sistema na področju izvajalcev in dejansko stvaren pomik zdravnikov, ki so v velikem pomanjkanju, tja, kjer so jim pripravljeni plačati tudi drugače kot javne uslužbence.
Hvala. Dovolite, da vas spoštovane kolegice, kolegi spomnim, da so nas na balkonu obiskali predstavniki delegacije Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb parlamentarne skupščine Bosne in Hercegovine. Jih prav lepo pozdravljam v imenu Državnega zbora Republike Slovenije in jim želim še naprej le dan. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]] Mi pa nadaljujemo, smo še vedno pri 26. členu. Želi še kdo razpravljati? Vidim tri roke. Bomo kar ostali, ne bomo šli na prijavo. Štiri roke, kar po vrsti. Gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. Čisto kratek bom in tudi sam k temu dodal, da črtanje tega 26. člena v tem trenutku ob organizaciji zdravstva, kakršnega imamo, ne pride v poštev. Tudi sam z marsičem v zdravstvu nisem zadovoljen. Sem tudi pogost uporabnik storitev tovrstne in bi se dalo na številne segmente kakšne zadeve izboljšati, popraviti. Ne bom jih našteval, morda povemo samo eno - ne razumem na primer, zakaj mora pacient, ki mu je predpisana antiholesterolna terapija vsake tri mesece k zdravniku, da dobi enak recept. Te zadeve bi se po mojem dalo spremeniti. In potem bi lahko tudi, kar se tiče te obremenitve zdravnikov, to je samo ena od takih zadev, ki je danes, bi rekel, kronična v tej državi in kjer skoraj, ne vem, ena tretjina prebivalstva jemlje ta zdravila. Zato bi se dalo na takšnih zadevah marsikaj spremeniti, ampak to zdaj ni stvar tega zakona. Situacija je v tem trenutku takšna, da če bi črtali ta člen in dejansko onemogočili te podnajemne pogodbe, bi marsikateri zdravstveni dom, zdravstveni zavod v marsikateri občini ostal brez okulistov, brez otorinolaringologov, ponekod mogoče celo brez ginekologov in tako naprej, da ne naštevam. V preteklosti smo pač vodili to zdravstveno politiko na takšen način, da je del zdravnikov šel v koncesijsko dejavnost znotraj javne mreže, del jih je ostal v zdravstvenih domovih. Prepričan pa sem in to tudi iz izkušnje vidim, da tam, kjer so zdravnikom preprečili, da bi odšli v koncesijsko dejavnost, da so tisti zdravstveni domovi ostali brez zdravnikov. In marsikatera občina, marsikateri zdravstveni dom ima danes to težavo. To govorim iz prakse, ker bi se tudi v okolju, iz katerega izhajam, tako zgodilo, če ne bi v nekem določenem trenutku vendarle pristali na ta, v Evropi obstoječi, model in zdravnikom, ki želijo biti koncesionarji, tega omogočili. In glede na situacijo, ko vedno govorimo, da je zdravnikov premalo, predvsem ko gre za področje specialističnih dejavnosti, je potrebno skozi zakon omogočiti, da lahko nek zdravnik, ki je neposredno zaposlen v neki instituciji, tudi s podnajemno pogodbo določen delovni čas opravlja to dejavnost v drugi zdravstveni instituciji. To, kar je povedal dr. Bručan, seveda drži. Če bi tega ne sprejeli, potem bi naš zdravstveni sistem spravili še v veliko težjo situacijo. Ker pa zdravstveni sistem bi naj delali zaradi bolnikov, ne pa zaradi zdravnikov, je potrebno v tem zakonu takšno možnost dopustiti. Pravzaprav se čudim tem, ki so predlagali črtanje tega člena in te možnosti. Ne vem, nisem sicer sledil vsej tej razpravi, s kakšnimi argumenti so zagovarjali to črtanje, ampak sam vem, da bi v našem zdravstvenem domu brez teh podnajemnikih pogodb ostali brez določenih zdravnikov, s tem pa seveda naši ljudje, naši pacienti brez te usluge. Kdo jih bo nadziral, je bilo vprašanje. Gospe in gospodje, tega se ni treba bati, kdo jih bo nadziral. Nadzira jih tista vrsta, ki jih popoldne, ob štirih ali pa ob treh ali pa, kdaj pač nastopijo svoje delo, čaka pred ordinacijo in vedo, da bo ob štirih prišel, konkretno k nam v Ormož iz Ptuja ali pa celo še kaj dlje. In tiste paciente mora obdelati. Tisti ga čakajo tako dolgo, da praktično vsi pridejo na vrsto, in da so vsi v tistem času s storitvijo dejansko obdelani. To ni problem te kontrole. Plačilo pa seveda potem itak poteka preko opravljene usluge s strani zavarovalnice. Te bojazni, da bi pri tem, ne vem, nekdo dobival, če sem prav razumel, neko plačilo samo zato, da ima pogodbo, gospe in gospodje, tega se ni treba bati, in to ni dilema. Dilema je v tem trenutku, da zdravstveni domovi, ki nimajo dovolj za en celi tim, če je to en zdravnik, da lahko pridejo, ne vem, do določenega dela tega tima, se pravi do določenega procenta opravljene dejavnosti. Jaz absolutno tega črtanja, ki ga predlagata LDS in SD, ne bom podprl, ker bi s tem naredili predvsem občinam velike težave. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Janc.
Hvala lepa, gospod predsednik, državni sekretar s sodelavko, kolegice, kolegi! Prav na to temo sem hotel tudi sam nadaljevati, kjer je kolega Sok končal to stvar. Črtanje tega člena bi bilo zagotovo korak nazaj v zdravniški službi, korak nazaj do uporabnikov, ki te storitve potrebujejo. In to je morda v nekih okoljih optimalno, v določenih okoljih je pa to bistveno težje, še posebej v tistih okoljih, kjer primanjkuje tovrstnih specialistov, zdravnikov in strokovnjakov na tem področju in si morajo na takšen ali drugačen način medsebojno pomagati, da lahko storitve tudi tisti uporabniki dobijo v manj razvitih občinah, ali, če hočete, okrajih. In ta način, mislim, da to že danes obstaja, neka tovrstna pogodba, ali se imenuje podnajemna ali kako drugače, ne vem. Vem, da to že imajo, ker si medsebojno pomagajo med zavodi in med občinami, če hočete, da lahko storitev tamkajšnji prebivalci, običajni, dobijo čim bližje svojemu domu. Drugič, ne gre za polni delovni čas. Gre za določen del delovnega časa, torej do tretjine delovnega časa, in mora tudi delodajalec dati neko soglasje. Obdobje je tudi omejeno, leto oziroma 6 mesecev se predlaga v tem amandmaju. Gre za pomoč v tej slovenski stiski na področju stroke, znanja, predvsem pa zdravnikov, ki jih je premalo in tudi jutri jih ne bo dovolj. In neka problematična rešitev, ki nekako daje možnost v javnem sektorju, da se zadeve popolnijo, in ne nazadnje tudi motivirajo zdravnike specialiste na tak način, da lahko opravljajo tudi več, kot je sicer samo tam možno. In mislim, da si nihče ne želi bega iz javnega sektorja v zasebnega koncisonarja, pa vendar to ni nič hudo narobe. Če mene vprašate, biti v zasebnem ali v javnem sektorju zdravnik, važno je, da svoje poslanstvo dobro in uspešno opravlja in da so zadovoljni uporabniki, ki hodijo tako k enim in drugim in so v sistemu javne mreže zdravstva eni kot drugi. Kako dela sedaj zasebnik napram tistemu, na koncu koncev ceni to uporabnik, pacient. Če bo zadovoljen z zasebnim koncesionarjem, bo hodil tja, če ne, ima vso možnost, da gre nazaj k javnemu zdravniku. Jaz tukaj ne vidim nobenih posebnih težav in mislim, da ta stvar legalizira zadevo, postavlja neko jasno možnost, da se lahko to izvaja na takšen in drugačen način. Merila, kako in na kakšen način, bo določila Vlada in mislim, da je to korak naprej k še bolj uspešnemu delu v zdravstvu, kjer tudi jaz kot uporabnik nisem optimalno zadovoljen, pa še marsikdo v tej hiši ne, ampak vsi skupaj se trudimo, da bi bilo to še boljše, kot je bilo včeraj. In upajmo, da smo na pravi poti. Hvala.
Hvala. Gospod Koren.
Hvala, predsedujoči za besedo. Lep pozdrav vsem v dvorani! Moram reči, da me je k tej razpravi spodbudil kolega Cvikl. Mislim, da je pa ob tej svoji razpravi ob tem amandmaju k 26. členu pa le pokazal, da le ni strokovnjak za vsa področja. Mislim, da je pa tu pokazal, da le malo premalo pozna tako javno zdravstvo kot koncesionarje, kajti še vedno vztrajno zatrjuje, kot da koncesionarji niso del javnega zdravstva. Mislim, da se je ob tem členu dejansko potrebno zamisliti, kakšno stanje imamo v zdravstvu in zakaj imamo takšno stanje. Tu pač mislim predvsem na to težavo, ne tako na pomanjkanje denarja, ki vemo, da je tudi povsod prisotno, ampak predvsem na pomanjkanje zdravnikov. Ta težava je v naši Sloveniji že dolgotrajna. Jaz mislim, da lahko bi rekel, 10, 20 let se ta zadeva že vleče. In tu bi se dejansko bilo potrebno vprašati, kdo pa je odgovoren za to, da imamo danes v Sloveniji tako veliko pomanjkanje zdravniškega kadra. Jaz mislim, da je prav, da bi tudi Slovenke in Slovenci izvedeli, da pa je nekdo kriv za to, da imamo danes takšno pomanjkanje zdravnikov. Da ni za to kriva mladina, ki se ne bi hotela odločiti za zdravniški poklic, ampak da pa moramo tu le pokazati na druge. Jaz bom rekel, to so bile vse tiste prejšnje vlade, pa tudi fakulteta, ki ni šla s časom in potrebami naprej. Jaz mislim, da so te podjemne pogodbe, o katerih govorimo v 26. členu, sedaj edina rešitev v situaciji, v kateri smo se našli. Če dejansko tega ne bomo izkoristili, se dejansko lahko zgodi, da bi prišlo do razpada zdravstvene službe. Pred kratkim sem precej ugotavljal, tudi v svojem okolju, kakšno je stanje, kakšne so potrebe. Ko sem slišal za podatke, koliko upokojenih zdravnikov dela, koliko zdravnikov iz raznih bolnišnic hodi pomagat dežurat v specialistične ambulante, v zdravstvene domove, koliko zdravnikov, ki so bili že upokojeni na 4 ure, pa dejansko, jaz bi rekel, moralno ne morejo uživati tega svojega pokoja in še vedno dodatno delajo in tako naprej. In to delo zdaj primerjati z delom na študentske napotnice, dejansko ni primerno za razpravo v Državnem zboru. Tudi primerjati delo univerzitetnih profesorjev, se pravi delo na univerzah, z delom zdravnikov v zdravstvu, glede na stanje, kakršno je na enem in na drugem področju, dejansko zadeva ni primerljiva. In zato se mi zdi, da je to samo zamegljevanje stvari, mešanje megle ali prikrivanje stvari, ki jih niso, pa bi jih morali že kdaj prej reševati. Mislim, da bom ta amandma, ki so ga vložile koalicijske poslanske skupine k 26. členu, ki bolj jasno določa pravila za podjemne pogodbe, bom podprl, nikakor pa se ne morem strinjati s tem, kar predlagata Liberalna demokracija in SD da bi se ta člen črtal. Po mojem to ne pride v poštev.
Hvala. Gospod Cvikl. [[Ga ni.]] Gospod Klavora? [[Tudi ne.]] Gospod Pukšič, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, državni sekretar s sodelavko! Ja, ko govorimo o zdravniški službi, govorimo o področju, ki se dotika vseh državljank in državljanov, in to še kako močno. Še posebej vseh nas v tej državi, predvsem takrat, ko iščemo takšno ali drugačno zdravniško pomoč. Si lahko predstavljate, da več kot 36 let na nekem področju ni bilo zdravnika? Si lahko predstavljate, da nikoli prej v tistih pravih časih, kot bi zdaj včasih radi kdaj rekli, "jeklenih", ni bilo zobozdravnika? Reklo se je takole: "Naj pridejo v mesto ljudje, če kaj rabijo, naj pridejo k nam." To, da bi prišli zdravniki med ljudi, pa je bilo bogokletno. Ampak zakaj je bilo tako? Ker se je to tako indoktriniralo in se je enostavno ljudi zapostavljalo. Časi so se spremenili. In tista filozofija, da imamo v Sloveniji dovolj eno medicinsko fakulteto, da je dovolj zdravnikov, da se jih je smelo vpisati samo toliko in toliko, hvala bogu je tega konec. Sedaj pravzaprav s takšnimi stvarmi, kot so podjemne pogodbe in tako dalje, rešujemo ta primanjkljaj zadnjih 50 let, če hočete. In sedaj, ko smo vendarle, tudi hvala bogu, zato ker imamo lokalno samoupravo, vzpostavili to mrežo kolikor toliko zadovoljivo, pa vendar še zdaleč ne dovolj, si niti slučajno ne smemo privoščiti, da bi to možnost podjemnih pogodb izpustili. Mogoče bo čez 20 let to možno, ko bo tudi medicinska fakulteta v Mariboru, ki jo končno imamo, tudi že dala od sebe toliko zdravnikov, da se bo ta naš prostor lahko napolnil. Pomanjkanje ustrezno usposobljenih zdravnikov je posledica prejšnjega režima kot tudi vladanja prejšnjih vlad. Iz lastne izkušnje vam lahko povem, da je eden od privatnih zdravnikov delal brez podjemne pogodbe, brez plačila, delal je kot zdravnik, delal je kot človek, delal je iz srca v eni izmed manjših slovenskih občin, ne da bi za to imel karkoli plačano. Mogoče se tu bolj postavlja vprašanje nekaterih, kjer se mogoče v večjih sistemih zdravniki skrivajo za ostalimi, tistimi, ki so delavni, pridni in tako dalje. Kar nekaj primerov je mladih, ki so ravno diplomirali, pa bi sedaj kar hodili po izobraževanjih. Ja, ja, v Sloveniji jim ni dovolj, želijo si v tujino in študija magisterija, doktorata in tako dalje. To seveda ni sporno. Vendar vedeti morajo, da morajo najprej opraviti tisto elementarno osnovno službo, tako kot tudi vsi ostali, študij pa potem pride in seveda izobraževanje in tako dalje zraven. Mogoče je še ena stvar, o kateri bo potrebno razmisliti. S podelitvijo koncesij na različnih področjih se pravzaprav ugotavlja, da nekateri koncesionarji opravijo tisto, kar imajo, tisto kvoto v bistveno krajšem času, kot je eno leto. In od tu naprej ostaja samo samoplačniški del. Ali se ne postavlja tudi ob tem eno vprašanje? Ali so te norme, čeprav se meni norme za zdravnike, pa norme za poslance, pa norme za sodnike in tako dalje ne zdijo najbolj primerljive ali nekaj takšnega, kar bi bilo običajno ali normalno. Če pa to imamo, ali so te norme mogoče preohlapne? Ker jih nekateri, torej tisti, ki delajo, in tudi marsikdo v javnem zdravstvu, opravijo hitreje, prej. In tudi tisti, ki pokrivajo nekatere, ki se znajo izmikati, in takšni so v vseh poklicih, seveda tudi med zdravniki jih ni malo, da drugi opravijo tudi delo za njih. Zato mene ne skrbi, da se z nekaterimi, ki so pripravljeni delati, in tisti, ki so pripravljeni še s podnajemno pogodbo delati, sem prepričan, da so dobri, da so delavni, da tudi v elementarnem, tam kjer so zaposleni ali v javnem sektorju ali v javnih zavodih, mislim, zasebni sektor ali javni zavod ali kjerkoli že, svoje delo opravijo več kot odlično. In samo vesel sem, da imamo zdravnike, ki so pripravljeni tudi te podnajemne pogodbe podpisati in odpravljati sistemske anomalije, ki so nastale v prejšnji.
Hvala lepa. Smo pri 26. členu. Vsi razpravljavci, ki so o tem členu hoteli govoriti, so tudi govorili. Želi še kdo, ali lahko zaključim razpravo v povezavi s 26. členom? Potemtakem zaključujem razpravo k 26. členu in prehajamo k 41. členu. Želi kdo razpravljati v povezavi z 41. členom? [[Ne.]] Potem lahko preidemo na 44. člen? Želi kdo besedo v povezavi s 44. členom? [[Nihče.]] Ker nihče več ne želi razpravljati zaključujem tudi razpravo. O amandmaju pa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 21. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15.35 uri. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke, poslanci, nadaljujemo s sejo. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Po ustaljeni praksi prosim, da preverite delovanje svojih glasovalnih naprav, kar pomeni, da mora na desni strani vložene kartice goreti rumena oziroma oranžna lučka. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah stanovanjskega zakona. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. V povezavi s 1. členom prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin Nove Slovenije, SLS, DeSUS k 1. členu. Ob tem vas opozarjam, da v primeru sprejetja tega amandmaja postane amandma k temu členu pod zaporedno številko dve brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 1. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet in da je postal amandma pod zaporedno številko dve brezpredmeten. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine DeSUS k 4. členu. Odpiram postopek za obrazložitev v imenu poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine DeSUS ima besedo poslanec Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Rad bi samo zelo v kratkem še enkrat pozval vse poslanke in poslance, da ta naš predlog amandmaja podprejo, ker ocenjujemo, da rešuje številne praktične probleme v vsakdanjem življenju, med drugim pa tudi zato, ker je dopoldan v razpravi bila izražena naklonjenost sprejemu takšnega amandmaja iz različnih vrst opozicije in koalicije. Zato sem prepričan, da pri tem amandmaju ne moremo in ne smemo, bilo bi napak, ravnati po kakšnih strankarskih referencah, ampak po načelu optimalne koristi za občane in občanke, ki rešujejo svoje konkretne probleme v večstanovanjskih zgradbah. Torej pozivam v imenu Poslanske skupine DeSUS, da ta predlog amandmaja podprete.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Pavle Gantar. Izvolite.
Zelo na kratko. Mi v poslanski skupini seveda sem že v dopoldanski razpravi izrazil naklonjenost temu amandmaju, hkrati pa tudi določen pomislek, ta amandma bi lahko legaliziral gradnjo raznih prizidkov in tako naprej, pa vendar mislim, da je treba ta amandma podpreti in potem v tretjem branju ga je možno dopolniti s tem, da se za piko naredi vejica in se napiše "vendar pa ne posega v predpisane gabarite zgradbe oziroma objekta." S tem bi dejansko dosegli cilj in v tem smislu bi lahko dejansko realizirali zadevo in bi bili na varni strani kar zadeva neke legitimne posege brez soglasja vseh lastnikov v objekt. Toliko o tem, hvala.
Hvala lepa tudi vam. Lahko preidemo na glasovanje? Odločali bomo o amandmaju k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti prav tako 30. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 30.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD in DeSUS k 15. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Odpiram postopek. V imenu Poslanske skupine SD ima besedo kolega Janko Veber.
Hvala za besedo. V imenu Poslanske skupine smo vložili amandma k 15. členu z namenom, da poskušamo resnično izboljšati besedilo predloga sprememb stanovanjskega zakona. Gre pa za diskriminatoren pristop predlagatelja do najemnikov v javnih stanovanjih in do najemnikov v zasebnih stanovanjih. Če gre za primer, ko nekdo zapusti stanovanje zaradi trajnega odhoda, recimo, v dom za starejše ali v oskrbovano stanovanje, ožji družinski člani lahko pridobijo stanovanjsko pravico v javnih stanovanjih, ne pa tudi v zasebnih. Torej gre za diskriminatoren odnos do najemnikov v zasebnih stanovanjih. Še posebej pa je ta odnos problematičen v tistih stanovanjih, ki so bila predmet denacionalizacije in so bila tudi v postopku denacionalizacije vrnjena. Tem imetnikom stanovanjske pravice se tudi sicer po izteku najemne pogodbe ne omogoča sklepanja neprofitne najemne pogodbe, ampak zgolj in samo tržne, kar dolgoročno pomeni, da bodo tudi ožji družinski člani zagotovo izgubili stanovanjsko pravico v tem stanovanju. Dejstvo pa je, da se v Sloveniji srečujemo z zelo velikim problemom, ko poskuša nekdo sam reševati stanovanjski problem, mu je pravzaprav ta ista vlada ukinila olajšavo pri dohodnini in je danes pri mnogih, ki so najeli kredit za to, da si rešujejo svoj stanovanjski problem, zelo veliko vprašanje, ali bodo lahko te kredite sploh vračali in bodo verjetno raje ostali v teh najemniških stanovanjih. Skratka, izjemno nekonsistentna stanovanjska politika, ki ne pelje v smer pomoči državljanom, da si rešijo svoj stanovanjski problem, ampak bolj v smer, da jih iz dneva v dan oziroma iz spremembe zakona v spremembo stanovanjskega zakona obremenjujemo v vse večji meri. Ni edina ustavna kategorija zasebna lastnina, je tudi stanovanjska pravica ustavna kategorija, in ugotavljamo, da je ta pravica v tem zakonu podrejena. Zato pričakujemo, da bo ta amandma sprejet, tako da bi vsaj to diskriminacijo med najemniki odpravili. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Lahko preidemo na odločanje? Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za 25, proti 33. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o dveh amandmajih k 16. členu. Najprej prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD in DeSUS k 16. členu. V primeru sprejetja tega amandmaja, postane amandma k temu členu pod zaporedno številko 2 brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, kolega Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Tudi s tem amandmajem želimo pravzaprav udejanjiti to kar je Vlada zapisala v obrazložitvi tega zakona, da poskuša s subvencioniranjem najemnin v tržnih stanovanjih ublažiti težave, v katerih so družine, ki stanujejo v zasebnih stanovanjih in plačujejo tržno najemnino. Žal ta ukrep, ki ga predlaga Vlada, ni zadosten, kajti priznavajo samo statistično določeno primerno stanovanjsko površino, ki jo lahko uveljavljaš za zmanjšanje najemnine. Preostali del površine pa je še vedno povržen tržni najemnini, zato tudi predlagamo, da se pravzaprav ta površina poveča za 30% in s tem res poskušamo omiliti težave, v katerih so najemniki v tržnih stanovanjih. Naj tudi povem za primerjavo, da denimo tričlanska družina v stanovanju, ki meri 50 kvadratnih metrov, lahko po tem zakonu nekje uspe pridobiti 150 evrov subvencije, vemo pa, da se najemnine gibljejo od 500 do 700 evrov. Namreč, sam zakon govori o tem, da se upošteva pri izračunu subvencije samo priznana tržna najemnina, ki pa je bistveno nižja od dejanske tržne najemnine. Tako za osrednjo slovensko regijo lahko govorimo, da gre za razliko od 7 evrov za kvadratni meter pri priznani tržni najemnini, medtem ko je dejansko tržna najemnina nekje od 12 do 14 evrov za kvadratni meter. In želimo, da se v tej subvenciji upošteva dejanska tržna najemnina, s čemer bi resnično pomagali najemnikom. Poseben problem so hišniška stanovanja oziroma najemniki v hišniških stanovanjih. Tukaj jim predlagatelj poslabšuje razmere, kajti zakon ni natančno določil, ali je hišniško stanovanje opredeljeno kot tržno ali pa kot neprofitno. Vendar ta zakon določa, da je to stanovanje profitno in bo tudi moral najemnik plačevati profitno najemnino. S tem se poslabšuje status najemnikov v hišniških stanovanjih in tudi to želimo odpraviti, omiliti in omogočiti, da se pravzaprav priznava neprofitna najemnina. Upamo, da bo vsaj ta amandma sprejet, in da bomo vsaj tej kategoriji najemnikov pomagali s tem zakonom. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Lipa ima besedo poslanka Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! V okviru 121.b člena velja resno opozorilo ali pa razmislek tistim, ki ste pripravljali zakon in ki boste tudi glasovali o predlaganih dveh amandmajih pod številko 1 in številko 2. Jaz vas bom spomnila na zgodbo o družinskih pomočnikih, ko je država v okviru zakona dala neko pravico, uvedla nek institut, ni pa zagotovila iz proračuna finančnih sredstev, ampak je finančno breme prenesla na lokalne skupnosti. In lokalne skupnosti so vladni predlog zakona izpodbijale na Ustavnem sodišču. Ustava Republike Slovenije namreč jasno pravi, če da Vlada v okviru zakona oziroma zakonodajalec neko pravico, neko pristojnost občinam, je to pristojnost oziroma pravico dolžna tudi financirati oziroma zagotoviti finančna sredstva, zaradi česar je, po moji oceni, toliko bolj sprejemljiv ali pa za resen razmislek amandma pod številko 2. Se pravi, da tudi država istočasno, ko občinam naloži neko pristojnost, zagotovi finančna sredstva. Finančna sredstva naj se v tem primeru zagotovijo iz državnega proračuna. V Poslanski skupini Lipa bomo zato podprli amandma pod številko 2, ki jasno določa tudi vir financiranja neke nove pravice.
Hvala lepa. Ali lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 1. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 37. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 2 Poslanske skupine Zares. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine dr. Pavle Gantar.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Bom zelo kratek, ker je bila razprava dopoldan. Dejansko se nam zdi v poslanski skupini in tudi širše zares nesmiselno, da bi neke obveznosti prelagali na občine, hkrati pa jim tudi ne zagotavljali nekih določenih virov. Še enkrat bi rad posebej poudaril, da bodo prizadete največje občine, nekateri specifični kraji industrijski, kot je Hrastnik in podobno. In prav zaradi tega menim, da bi bilo pravično in fer, da se ta sredstva za subvencioniranje teh najemnin zagotavljajo neposredno iz državnega proračuna, da s tem ponovno ne oškodujemo velikih mest, posebej Ljubljane, ki bo vsaj polovico teh sredstev prispevala za te namene. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. In v imenu Poslanske skupine SD kolega Janko Veber. Izvolite.
Hvala. No, glede na to, da ni bil sprejet naš amandma, želim povedati, da bo Poslanska skupina Socialnih demokratov podprla amandma Poslanske skupine Zares. Želimo pa še dodatno poudariti, da gre resnično za nujno potrebo, da država zagotovi zneske oziroma sredstva za subvencioniranje najemnikov v tržnih stanovanjih. Namreč, ne smemo pozabiti, da je taista vlada v okviru paketa davčne zakonodaje ukinila stanovanjsko olajšavo za vse tiste, ki si poskušajo sami reševati stanovanjski problem in v ta namen bo v državno blagajno, v proračun Republike Slovenije prišlo nekje okrog 35 milijonov evrov sredstev. Torej, samo iz naslova ukinitve davčne olajšave za tiste, ki si rešujejo svoj stanovanjski problem, bo državni proračun dobil 35 milijonov evrov. Torej, gre za znana sredstva, gre za znani vir, ki ga državni proračun ima, in resnično bi bilo smiselno, da se ta amandma sprejme in tudi omogočimo državi, da vsaj del sredstev, ki jih je pobrala na področju stanovanjskega gospodarstva, vrne nazaj v to področje skozi subvencioniranje tržnih najemni. To je samo eden od tistih majhnih kančkov, s katerimi bi lahko ublažili popolnoma neučinkovito stanovanjsko politiko v tem obdobju, in zato tudi upamo, da bo prišlo do širše podpore oziroma večinske podpore tega amandmaja in s tem ohranimo resnično del teh sredstev, ki so bila vzeta iz naslova reševanja stanovanjskih problemov, ponovno vrnemo nazaj v to področje. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Želi še kdo v imenu poslanske skupine? Koleg Vili Rezman, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, še enkrat. Rad bi povedal, da bomo poslanci Poslanske skupine DeSUS amandma podprli, ker je dober. Sam osebno še posebej. Rad pa bi naprosil tudi tiste poslance, tudi tiste iz koalicijskih strank, ki so pri amandmaju pri 4. členu upali glasovati "za", in tiste, ki še niso zbrali dovolj poguma, so sedeli tukaj, pa niso upali nič "stisniti" - naj zberejo ta pogum in naj začnejo misliti s svojo glavo.
Hvala lepa. Zaključili smo z obrazložitvami glasu v imenu poslanskih skupin. Želi kdo obrazložitev glasu v lastnem imenu? Kolega Bogdan Barovič, beseda je vaša.
Hvala. Absolutno bomo ta amandma, ki je jasen, podprli. Kolegice in kolegi, glede na to, da vas je kar veliko tudi županov v Državnem zboru, boste lahko samo potrdili s pritiskom tipke "za" tisto, kar bom povedal. Vsi veste, da občina že tako ali tako - lokalna skupnost, bom rekel - stoodstotno plačuje subvencije za neprofitna stanovanja. Za primer občine Trbovlje, ki ima 20 tisoč prebivalcev, naj povem, da nam subvencije tudi z drugih področij vzamejo skoraj 70% proračunskih sredstev; ponavljam, 70% proračunskih sredstev gre za subvencije, za nadomestila za stanovanja, za komunalo, za vrtce, za [[...]]In tu nam nalagate skozi ta zakon še dodatnih 50%, ki pa so toliko bolj občutljivi zaradi tega, ker bo ogromno ljudi špekuliralo in želelo ostati v stanovanjih, ki so tržna stanovanja, ker so lepša, ker so boljša, in bodo tudi glede na prakso veseli, prijavljali se bodo na razpis za neprofitna stanovanja, pri nas se jih prijavi čez 200, neprofitnih stanovanj za podeliti imamo pa 7. To je slika! Ampak takšna slika je po vseh občinah. Ker ste tu župani, zato mislim, da druge izbire, razen če ne mislite dati vsega proračuna samo za reševanje sociale in subvencije, pa nič za razvoj, potem pa naredite tako! In naj vas še spomnim, da bomo malo kasneje najbrž govorili še o zakonu o občinah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo o amandmaju pod zaporedno številko 2 k 16. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 34. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares k 25. členu. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 37. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD in DeSUS k 39.a členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, kolega Janko Veber, izvolite.
Hvala za besedo. S tem amandmajem želimo dejansko tudi uzakoniti, da hišnikom, ki so sklenili najemno pogodbo pred sprejemom stanovanjskega zakona leta 1991 in še opravljajo ta hišniška dela oziroma so se tudi na tem delovnem mestu upokojili ali pa niso nastali razlogi po njihovi krivdi, da morajo zapustiti to stanovanje, lahko hišniki ali njihovi ožji družinski člani, ki nadaljujejo najemno razmerje v skladu s 109. členom tega zakona, plačujejo za to stanovanje neprofitno najemnino. S tem želimo omiliti in nekako izenačiti pravzaprav odnos med temi najemniki do vseh ostalih najemnikov v javnih stanovanjih. Želimo, da plačujejo neprofitno najemnino, kar se nam zdi povsem logično, če lahko temu tako rečem, in upajmo, da bo ta amandma sprejet in da vsaj to kategorijo stanovalcev poskušamo nekako obravnavati enakopravno kot vse ostale v javnih stanovanjih, ne pa, da jim njihovo razmerje poslabšujemo. Kajti, predlagatelj dejansko predvideva, da morajo v teh stanovanjih plačevati profitno najemnino, kar ne nazadnje pomeni, da bo tudi veliko teh zapadlo v skupino prosilcev za subvencioniranje, to pa pomeni, da se tudi njihov socialni položaj po sprejetju tega zakona lahko poslabša. In, da do tega ne bi prišlo, vlagamo ta amandma in tudi upajmo, da bo sprejet. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 38. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in s tem drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 1. členu dopolnjenega predloga zakona, zato sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje? [[Ne.]] Ugotavljamo, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas tudi, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zaradi amandmaja, sprejetega v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Zato lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine kolega Janko Veber.
Hvala za besedo. Že pri predstavitvi stališča mnenja Poslanske skupine Socialnih demokratov sem napovedal, da sprememb in dopolnitev stanovanjskega zakona ne bomo podprli, ker resnično ne prinaša nobenih konkretnih rešitev in ne izboljšujejo pravzaprav prav nobenega področja, za katerega je predlagatelj pravzaprav oblikoval vsebino tega zakona: ne rešuje odnosa tako med etažnimi lastniki in tistimi, ki še niso vpisali svoje etažne lastnine, ne rešuje odnosa do najemnikov v denacionaliziranih stanovanjih in povzroča tudi diskriminatoren pristop do najemnikov v zasebnih stanovanjih v primerjavi z najemniki v javnih stanovanjih, poslabšuje razmere pri najemnikih v hišniških stanovanjih - skratka, resnično zakon, ki po našem mnenju ne sme pogledati luč sveta in zato ga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Zares kolega Pavle Gantar. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi v Poslanski skupini Zares ne bomo mogli glasovati za ta zakon, čeprav spremembe in dopolnitve prinašajo določene koristne rešitve - ne vse, nekatere pa vendarle -, tudi subvencioniranje tržnih najemnin za tiste z nizkimi dohodki je seveda izhod v sili, bolje kot nič in neko blažilo sicer neuspešne stanovanjske politike v tem smislu, da izbiramo med manj slabo in bolj slabo opcijo. Seveda, ni kaj, tudi takšna opcija je boljša kot nič. Upamo le, da bodo te subvencije prišle v prave roke in da se ne bodo predvsem prelile v višje cene teh tržnih najemnin. Dejstvo pa je, da naši amandmaji, pa tudi amandmaji drugih opozicijskih poslanskih skupin, v bistvu niso bili sprejeti. S tem seveda je bila izpuščena možnost, da se zakon kar solidno popravi, zato ne bomo glasovali za ta zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Lahko torej preidemo na odločanje o predlogu zakona? Ne, v imenu Poslanske skupine DeSUS ima besedo poslanec Vili Rezman.
Hvala lepa. Jaz bom zelo kratek, toliko da povem, da bomo mi zakon kljub temu podprli. Podprli predvsem zavoljo tega, ker nekaj pozitivnih sprememb le prinaša, zlasti tiste, ki zadevajo socialno deprivilegirane. Smatramo pa, da je treba ponovno in še enkrat izraziti obžalovanje nad početjem velikega dela koalicije in povedati zmeraj znova, da demokratični centralizem, kakršen je veljal v komunistični partiji Jugoslaviji, ni več prava metoda dela v Državnem zboru Republike Slovenije.
Hvala lepa. Lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona? Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 7. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mi pa nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga zakona o vodah. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, in sicer prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD k 35. členu. Pred glasovanjem pa obrazložitev v imenu poslanske skupine, kolega Janko Veber. Izvolite!
Hvala za besedo. Amandma, ki ga vlagamo, je namenjen temu, da preprečimo nepotrebno dvigovanje cene vode, ki ga predlaga vlada, zato da bo iz tega dviga plačala subvencijo kmetijam, ki se nahajajo znotraj vodovarstvenega območja. Ne nasprotujemo temu, da je treba upoštevati izpad prihodka pri taki kmetiji zaradi vodovarstvenega režima in omejenega načina kmetovanja, vendar opozarjamo na to, da ta zakon že ima vir, ki je namenjen temu, da se lahko poplača ta izpad dohodka. Gre za vodno povračilo, ki vsebuje tudi stroške odškodnin po tem zakonu. Predlagatelj poskuša dvakrat zaračunati izpad dohodka, enkrat skozi vodno povračilo, drugič skozi dvig cene, ki ga potem upravljavec vodovodnega omrežja na podlagi pogodbe nakaže dotični kmetiji, ki se nahaja znotraj vodovarstvenega območja. Amandma govori o tem, da se cena ne dviguje, vodooskrbe, in da se vir, ki ga upravljavec vodovodnega omrežja potrebuje za izplačilo subvencije, zagotovi iz vodnega povračila. Gre za resnično pravičnejši pristop in predvsem pravičnejši odnos do vseh uporabnikov, da jim dvakrat ne zaračunavamo nečesa, kar so že plačali skozi vodno povračilo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Lahko preidemo na odločanje? Torej glasujemo o amandmaju k 35. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za 27, proti 39. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmaju in s tem drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. In sicer, ker v drugi obravnavi predlagan amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za 51, 4 proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mi pa nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda - z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravniški službi. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Odločali bomo o amandmaju Poslanskega kluba LDS in SD k 17. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 26, proti 37. [[Za je glasovalo 26.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju k 17. členu. Predlagatelji poslanske skupine: SDS, NSi in SLS. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 5. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o dveh vloženih amandmajih k 26. členu. Najprej bomo glasovali o amandmaju pod zaporedno številko 1, predlagatelja poslanski skupini LDS in SD. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 36. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na amandma pod zaporedno številko 2. Predlagatelji poslanske skupine: SDS, NSi in SLS. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 1. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin: SDS, NSi in SLS k 41. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin: SDS, NSi in SLS k 44. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 17., 26., 41. in 44. členu predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k tem členom vložiti dopolnila? Besedo ima predstavnik Vlade. Izvolite.
Torej, v povezavi s predlagatelji nobeden izmed prisotnih poslancev ni napovedal vložitve amandmaja za tretjo obravnavo. Vlada Republike Slovenije pa je napovedala uskladitveni amandma, ki pa še ni vložen, kar pomeni, da bomo o uskladitvenem amandmaju odločali v petek po glasovanjih. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 18. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o financiranju občin. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o 6. členu in dveh amandmajih. Najprej bomo odločali o amandmaju Poslanske skupine Socialnih demokratov, kot rečeno, k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 39. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da amandma pod zaporedno številko 1 ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 2 Poslanske skupine Zares. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 39. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 39.]] Ugotavljam, da tudi ta amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Zares, tokrat k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 37. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanji o amandmajih in s tem z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Tudi tu vas obveščam, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zaradi dopolnitev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen, zato lahko preidemo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 15. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. In s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mi pa prehajamo oziroma nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa in sicer: "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom ni primeren za nadaljnjo obravnavo." Odpiram postopek za obrazložitev v imenu poslanskih skupin. Prosim za prijavo. Izvolite. V imenu Poslanske skupine Lipa ima besedo poslanka Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz vas bom prosila, da glasujete proti predlaganemu sklepu matičnega delovnega telesa, ki pravi, da zakon, ki je danes pred nami, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Jaz se zavedam, da je zakon, o katerem danes odločamo, bom rekla, zakon, ki ga je potrebno v določenih delih popraviti. Ampak, če bomo glasovali proti sklepu, omogočimo, da gre zakon v ponovno proceduro, obravnavo na matično delovno telo, kjer ga je mogoče popravljati z amandmaji. In naj vam bo, bom rekla, pred očmi odločitev, ko boste pritiskali na gumb za ali proti, da je to zakon, ki odpravlja tisto, kar je Vlada pred časom uzakonila: vlada je uzakonila neenakopravno obravnavo ljudi v naši državi. Tiste osebe, ki so neposredno delale z azbestom, imajo na podlagi zakona, ki ga je Vlada sprejela, minimalne pravice. Osebe, ki pa so morda delale zgolj v tovarni, ki je proizvajala azbest ali ki so prišli v stik z azbestom, ker so živeli, bom rekla, na drugi strani tovarne, v naši državi nimajo nikakršnih pravic. In to je krivično, to je nemoralno, to je krivično tudi z vidika Ustave Republike Slovenije. Spoštovane kolegice in kolegi! Dejstvo je, da je danes na tem področju stanje kaotično. V naši državi ne opravlja svoje funkcije, kljub zakonu, niti Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, niti Ministrstvo za zdravje, niti Ministrstvo za okolje in prostor, ki bi moralo imeti nadzor nad odpravljanjem azbesta v okolju. Danes imamo še vedno pokritih 1/3 stavb z azbestno kritino. Danes imamo v naši državi več tako imenovanih divjih, črnih deponij z azbestom, nobene kontrole. Po drugi strani pa osebe, ki imajo minimalne pravice na podlagi že sprejetega zakona, do teh pravic preprosto ne morejo priti zaradi predolgih postopkov, ki se vlečejo v okviru Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in žal, realnost je taka, da zaradi teh postopkov, ki se vlečejo tudi po eno leto in več za pridobitev potrdila, osebe, ki bi morale imeti pravico tudi do odškodnine, žal prej umrejo; in to je realno, spoštovane kolegice in kolegi. Prosim vas, da predloga matičnega delovnega telesa ne podprete in omogočite zakonu, da gre v ponovno proceduro. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine DeSUS ima besedo poslanec Vili Rezman. Izvolite.
Hvala lepa. Poslanci Poslanske skupine DeSUS bomo odločno nasprotovali predlogu, ki ga je pripravilo matično delovno telo, zato ker ne kanimo biti v vrsti tistih, ki nimajo razumevanja za bolne ljudi. Da je takšnih, ki tega razumevanja nimajo, v tem parlamentu, kar nekaj, je v preteklosti že kar nekaj zakonov tudi in razprav ob tem pokazala. Mi smo to nazadnje videli pri Predlogu zakona o socialnih transferjih, ko so se tudi odločali proti invalidom. V preteklosti je Poslanska skupina DeSUS podpirala interese tistih, ki so zboleli zaradi azbesta in je morala tudi popuščati pri svojih stališčih zato, da je vsaj kaj malega od tistega, kar smo predlagali, ostalo. Sedaj je ta čas popuščanja mimo in mi menimo, da je treba omogočiti nadaljevanje tega procesa zagotavljanja skrbi od azbesta oboleli, zato bomo torej glasovali proti temu, kar je bilo s strani matičnega delovnega telesa predlagano.
Hvala lepa. Poslanka Majda Širca v imenu Poslanske skupine Zares. Izvolite.
Hvala lepa. Včeraj ste gledali na teh ekranih posnetke posledic v pljučah, ki se jih dotakne, dovolj zgolj samo eno vlakno. In to vlakno, vlakno azbesta, ni nujno, da je bilo pridobljeno na delovnem mestu, lahko je človek prišel v stik z njim tudi izven. Če se je Institut za medicino dela podpisal pod skorajda že naročeno odklonilno mnenje k temu zakonu, se je ta ista avtorica v časopisnih in drugih izjavah izjasnjevala, da ni nujno, da je nemogoče oceniti, ali je človek zbolel na delovnem mestu ali izven njega, kajti je že dovolj, da doma žena opere, recimo, obleko možu, ki je bil v službi, kjer je prišel v stik z azbestom in je to vlakno prinesel domov. Mi v tem zakonu govorimo o tem, da se ne ločuje ljudi, bolnike, na tiste, ki so oboleli zgolj na delovnem mestu, lahko tudi izven njega, in da se lahko tem ljudem določijo določene odškodnine, ne pa odpustke. In ne želim, da se razume - to je že četrti poseg v ta zakon - kot prošnja, kot moledovanje za nekaj, kar bi naj država morala dati ali dala zaradi svojega usmiljenja. To je pravica. In to je pravica, ki jo je tokrat zahtevalo 5.000 ljudi. 5.000 ljudi in še več se je do včeraj podpisalo pod peticijo sindikata in ti vas danes gledajo. Včeraj so bili žalostni, razočarani, pustimo to, da niso morali biti vseskozi prisotni tukaj, ampak razočarani zaradi tega, ker so jim v dosedanjih korakih vsi nekaj obljubljali in odpirali vrata, konec koncev tudi predsednik države. Tudi v imenu mogoče nekdanjega pokojnega predsednika države, ki tako rekoč ni hotel podpisati enega zakona, ki je bil diskriminatoren do bolnikov. Obraz bo na dlani, tudi vaš.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine SNS poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Jaz nikogar ne bom prosil, kako naj glasuje. Vsak naj se odloči po svoji vesti. Dejstvo pa je, da je Slovenija polna svinjarije, kemičnih zastrupljevalcev, repelentov, insekticidov, pesticidov in vsega mogočega. Dejstvo je, da je potrebno nekaj storiti. Glede na to, da je bil prejšnji zakon pred časom odklonjen, in prav, da je bil odklonjen, navkljub temu da je ena poslanka pred kratkim lagala, kako je moj glas prevagal in moram povedati, da dne 29.3.2006 ob 0.23 uri 51 sekund je bila 15. redna seja, ko je 7 glasov razlike tisti zakon, ki je bil takrat v razpravi, odklonilo. Skratka, pustimo lažnive izjave določenih poslank pri miru, ampak dejstvo je, da je prav, da ta zakon podpremo. Zato bomo glasovali proti sklepu in mislim, da je tako tudi prav. V Slovenski nacionalni stranki, v poslanski skupini, smo sprožili celo kazensko ovadbo proti firmi Finali trading, ki je tudi azbestne odpadke odlagala na zelo netransparenten način, če tako rečemo. In na Zavodu za raziskavo materiala smo iz svojih osebnih sredstev plačali raziskavo, konkretno, Srečko Prijatelj je plačal iz svojega žepa raziskavo; seveda je bilo vse skupaj potem kasneje prikrito in čudni rezultati so se pokazali. Mislim, da bi morali tu poklicati še kakšnega ministra na odgovornost in ga vprašati, zakaj so bili ti rezultati čudni, ko pa vendar dejansko stanje kaže grozljive razmere na tem področju. Pa vendar, mislim, da je zdaj trenutek, ko lahko ta zakon sprejmemo, da ga damo v nadaljnjo obravnavo, da glasujemo proti temu sklepu, navkljub temu da je težko verjetno, da bo ta zakon še v tem mandatu sprejet. Skratka, še enkrat, mi bomo glasovali proti temu sklepu in s tem potrdili predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala. Odpiram postopek prijav za obrazložitev glasu v svojem imenu. Prosim za prijave, izvolite. Besedo ima poslanka Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo. Že včeraj sem v imenu poslanske skupine napovedala, da bomo Socialni demokrati glasovali proti predlaganemu sklepu. Leta 1996 je najprej bil prepovedan promet in prodaja azbestnih izdelkov - pa se ve, kako se odpravljajo strešne kritine in druge stvari. Leta 2006 je bil sprejet zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom - pa vemo, da marsikateri oboleli ne dočakajo tistega, kar bi jim po zakonu pripadalo. In že takrat smo Socialni demokrati pozvali Vlado, da uredi tudi vprašanje tistih, ki so zunaj tovarniških hal in ograj bili enako izpostavljeni azbestnemu vplivu. Vlada od leta 2006 kljub večkratnim poskusom različnih opozicijskih poslanskih skupin ni storila ničesar. Zdaj je zakon zavrnila z obljubo oziroma mnenjem, da je treba v enem zakonu na celovit način reševati vprašanja vseh tistih, ki so v kakršnemkoli stiku z nezdravim okoljem. Kadar ne želiš rešiti česa, takrat se skriješ za splošno formulo. In Vlada se je odrekla temu, da bi uredila vprašanje izpostavljenosti azbestu tistih, ki so bili v okolju, ne pa neposredno na delovnem mestu. Če so azbestni bolniki edini, ki imajo poklicno bolezen registrirano v Sloveniji, bi bilo prav, da bi morebiti prvi korak naredili tudi pri teh, ki so izpostavljeni vplivu azbesta v okolju, v katerem živijo. Še enkrat torej, v Poslanski skupini Socialnih demokratov predloga sklepa ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanka Maria Pozsonec. Se odpovedujete. Hvala. Besedo ima poslanec Vasja Klavora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Ponovil bom tisto, kar sem rekel prvič v Državnem zboru, ko smo obravnavali azbestno problematiko. Ne bom glasoval za sklep matičnega odbora. Podprl bom predlog zakona. Podprl bom tudi nadalje vsak predlog zakona, ki ne bo več ločeval tistih, ki so oboleli znotraj tovarne ali delavnice zaradi azbesta, in tistih, ki so oboleli, ki so živeli zunaj. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Besedo ima poslanec Ljubo Germič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Sam ob tem zakonu govorim eno - ali smo v tej dvorani sposobni spoštovati načelo pravičnosti? Glede na to, da glasujemo drugače, kot veleva spoštovanje tega načela, tega načela nismo pripravljeni spoštovati. Danes smo obravnavali zakon o zdravniški službi in iz določenih poslanskih vrst je bilo danes povedano, da je zdravje vrednota. Če je temu res tako, da je zdravje vrednota, potem za razliko od besed to danes pokažite z dejanji. Kajti, zelo enostavno je reči, ko pa morate pokazati to, da mislite resno, je pa zgodba popolnoma drugačna. Imamo ljudi, ki so bili izpostavljeni azbestu - enemu istemu vzroku. Vsi ljudje nimajo posledic, veliko pa jih ima. In da ta državni zbor ločuje tiste, ki so delali z azbestom, v primerjavi s tistimi, ki so bili prav tako izpostavljeni, oboleli za tem, je seveda po mojem mnenju krivica. In podpora sklepu matičnega odbora pomeni tudi to, da ta državni zbor jasno in glasno pove, da je za to, da povzročamo krivice. Dajte razmisliti in če resno mislimo, da je zdravje vrednota, potem dajmo to pokazati tudi s tem glasovanju in omogočimo zakonu da nadaljuje obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Besedo pa ima poslanski kolega Boštjan Zagorac. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Dne 29.3.2006, ura 00.23 51 sekund. Veto na Zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom. Poslanska skupina SNS, takrat še s 6-imi člani: Bogdan Barovič - proti zakonu, Srečko Prijatelj - proti zakonu, Sašo Peče - proti zakonu, Boštjan Zagorac - proti zakonu, Žgajner Tavš Barbara - proti zakonu. Zmago Jelinčič Plemeniti - za zakon. Kdo laže? Na podlagi tega veta je moja spoštovana poslanska kolegica gospa Barbara Žgajner Tavš skoraj izgubila predsedniško funkcijo komisije, tako imenovane Kosove, v narekovaju, ki poteka v Državnem zboru, ampak je Ustavno sodišče določilo drugače. Srečko Prijatelj, moj takratni poslanski kolega, je prišel v mojo pisarno, in to bo resnica, s solzami v očeh, ker je delal, bom rekel, za [[...]]
Prosim za mir v dvorani!
Zaradi tega, ker je takrat delal še za tiste železničarje, ki so bili v stiku z azbestom. Takrat je krivil Zmaga Jelinčiča, da je omogočil to, kar je omogočil, zaradi dogovora z Vlado Republike Slovenije. Jaz bom z veseljem nasprotoval sklepu matičnega delovnega telesa, ker vem, da je tako prav. Zmago Jelinčič, Slovenska nacionalna stranka, kot ste videli, pač ima neka druga merila. In teh meril naj se drži naprej, ne pa, da nam danes prodaja zgodbice za otroke. Hvala.
Hvala lepa. Odprl bom ponovni krog za prijavo k obrazložitvi svojega glasu. Prosim vse razpravljavce, da se držijo obrazložitve glasu do aktualnega zakona, ki je danes in tukaj, v temu trenutku v odločanju. Odpiram postopek. Besedo ima poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz se ne bom spuščal v nebuloze gospoda Zagorca, ki mu možganski potencial ne prenese tega, da bi vedel, da sedem minus dva [[...]]Sedem minus pet pomeni dva, ne karkoli več, [[...]]
Se opravičujem! Če boste žalili, vam bom vzel besedo.
[[...]]ampak bom še o enih drugih zadevah, tudi vi, gospod predsedujoči, marsičesa ne razumete, ampak v redu, pustimo to, za drugič. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]
Se najlepše zahvaljujem.
Dejstvo je, da se zakoni, ki v [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Prešli bomo na glasovanje. In sicer, glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za 36, proti 29. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je zbor sklep sprejel. Zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO ITALIJANSKE REPUBLIKE O VZDRŽEVANJU DRŽAVNE MEJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru tudi pisno poročal. Besedo ima poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti za predstavitev stališča Poslanske skupine SNS. Imate besedo. Kolega Jelinčič, imate besedo, v kolikor jo hočete.
Hvala lepa. Čeprav, gospod predsedujoči, ne veste, da je treba proceduralnemu predlogu dati prednost in to je gospod Školč zahteval, ampak dobro [[...]]
Boste govorili ali ne?
Kaj mi ne boste dovolili govoriti? Hvala lepa, gospod predsedujoči, ne dovolite mi govoriti. Prav, hvala.
Hvala tudi vam. Kolega Školč, proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod predsednik Cukjati, jaz bi vas prosil, če v tem trenutku pač prevzamete mesto, na katerega ste bili izvoljeni. Kajti to, da obstajajo pač nestrpnosti, povezane s stališči glede na pripadnost poslanskih skupin in, bom rekel, ogrožajo vodenje zbora, zagotovo ni dobro. V to pač ni potrebno, da smo zapleteni vsi. Gospod podpredsednik se je precej razburil. Nič takega nismo prej slišali, kar bi kdaj koga, še posebej ne vas, razburilo. Pred nekaj dnevi je minister Vizjak tukaj govoril o tem, da naj bi kolega Kumer ne vem koga vse postrelil, pa niste reagirali. To se govori o tem, kdo kaj razume in česa ne. Dopustimo možnost, da to ni v redu, ampak zagotovo ni v redu, če predsedujočemu dopustite, da svoj položaj zlorabi za to, da tem, s katerim se ne strinja, ne pusti, da pove do konca svoje. Jaz se z gospodom Jelinčičem v veliki večini zadev ne strinjam. Zahteval sem tudi pred mnogimi leti izbris njegove stranke preko pristojnega ministra gospoda Pirnata. Vlagali smo različne obtožbe, ampak v parlamentu mu morate pustiti govoriti. Ta pravica je v tem trenutku ogrožena, vi ste pa precej dvolični v teh stvareh in nekaterim dovolite hude obtožbe, tukaj pa mirno gledate stvari, ki vam koristijo. Prosim, prevzemite sedež in vodite sejo naprej, sicer se bo dogajalo to, da bomo morali paziti, kdo vodi sejo, če bomo hoteli svoje mnenje sploh povedati na bolj ali manj slikovit način.
Hvala lepa za vaše stališče. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, lahko preidemo k odločanju o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti 2. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko. Nadaljujemo s 29. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je z odločanjem o PREDLOGU ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE MADŽARSKE O UREJANJU VOJNIH GROBIŠČ. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. V okviru zakonodajnega postopka je predlog zakona obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru tudi pisno poročal. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Nova Slovenija ima besedo Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, predstavniki Vlade! Vlada Republike Slovenije in Vlada Republike Madžarske sta se v prepričanju, da imajo vojaki in civilne osebe, ki so zaradi različnih vojaških dogodkov izgubili življenje v obeh svetovnih vojnah, pravico do dostojnega večnega počivališča, dogovorili o urejanju vojnih grobišč. Izhajajoč iz načel in predpisov mednarodnega humanitarnega prava o obravnavanju umrlih, ki jih vsebujejo določbe ženevskih konvencij z dne 12. avgusta 1949 in dopolnilni protokol, z dne 8. junija 1977 o zaščiti vojnih žrtev, sta Vladi Republike Slovenije in Republike Madžarske 17. oktobra lani v Lendavi podpisali sporazum o urejanju vojnih grobišč. Republika Slovenija ima na področju urejanja vojnih grobišč že podpisanih nekaj sporazumov z drugimi državami, in sicer z Zvezno republiko Nemčijo, z Republiko Italijo in Češko republiko. Pri koncu so priprave na podpis sporazuma z Republiko Hrvaško, v prihodnje pa načrtujemo sklenitev sporazuma še z Republiko Romunijo, Republiko Poljsko, Republiko Srbijo in Črno goro. V skladu z mednarodnim pravom Republika Slovenija redno vzdržuje približno 100 vojnih grobišč iz I. svetovne vojne, vendar pa redno vzdrževanje ne zadošča tudi za njihovo ohranitev kot zgodovinskih, arhitekturnih, spomeniških, kulturnih in pietetnih obeležij nekega časovnega izseka iz naše zgodovine. Za investicijsko prenovo vojaških grobišč se sicer letno namenja nekaj sredstev, ki pa zadoščajo kvečjemu za obnovo enega grobišča letno. Iz teh razlogov je vsaka pomoč dobrodošla in podpis meddržavnega sporazuma o urejanju vojnih grobišč je primerna oblika za reševanje tudi te problematike. S sporazumom med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Madžarske o urejanju vojnih grobišč se ureja predvsem vzdrževanje vojaških grobišč avstro-ogrskih vojakov madžarske narodnosti iz prve svetovne vojne na območju Republike Slovenije in nekaj grobišč vojakov slovenske narodnosti na območju Republike Madžarske. Poslanska skupina Nove Slovenije bo podprla Predlog zakona o ratifikaciji sporazuma med Vlado Republike Slovenije in Vlado Republike Madžarske o urejanju vojnih grobišč. Pričakujemo pa končno več politične volje v Državnem zboru za dostojno in dokončno ureditev tega vprašanja pri nas doma. Gre za grobove Slovenk in Slovencev, žrtev vojnih grozot, in nič drugega. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine SNS bo predstavil poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Odpovedujem se, da bi povedal svoje stališče oziroma stališče Slovenske nacionalne stranke, ker ne bi tvegal, da mi kdo izključuje mikrofon, da mi ne dovoli povedati tistega, kar mislim, in da mi ne dovoli misliti po svoje. Hvala lepa!
Hvala tudi vam. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Drugih prijavljenih k razpravi ni. In ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, nihče proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O VARNOSTI CESTNEGA PROMETA. Uradno prečiščeno besedilo je pripravila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in ga Državni zbor brez razprave potrdi. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o varnosti cestnega prometa. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, 11 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega predloga zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mi pa prehajamo na 31. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Zbor bo v okviru te točke obravnaval, prvič, dva predloga Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo s predlogoma sklepov. Drugič. Predlog Vlade za imenovanje Upravnega odbora Prešernovega sklada s predlogom sklepa. Tretjič. Predlog sklepa o dopolnitvi sklepa o imenovanju članov Sveta fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Četrtič. Predlog sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednikov ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri pripravi in izvedbi pogodbe o nakupu pehotnih bojnih oklepnih vozil, srednjih oklepnih kolesnih vozil 8x8 zaradi suma, da je posel politično dogovorjen, voden netransparentno in da je negospodaren, ter zaradi suma o prisotnosti klientelizma in korupcije in za ugotovitev suma o neposredni ali posredni povezavi med sedanjimi in nekdanjimi akterji ter nosilci javnih funkcij z orožjem v obdobju od 1991-1993. Prehajamo na razpravo in na odločanje o posameznih predlogih. Prehajamo na imenovanje dveh predlogov Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo. Sodni svet je Državnemu zboru predložil dva predloga za izvolitev kandidatk v sodniško funkcijo na sodniški mesti okrajnih sodnic na Okrajnem sodišču na Ptuju. Z nami je predsednik Sodnega sveta. Želite besedo? Se odpovedujete. Hvala. Predlog zakona je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru tudi pisno poročala ter predložila predloga sklepov. Prijavljenih k razpravi ni, zato lahko preidemo k odločanju. Na glasovanje tako dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Petre Virt na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču Ptuj. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za 54, proti 1. [[Za je glasovalo54 .]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Tanje Korošec Vidovič na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču Ptuj. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za 51, proti 1. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Mi pa prehajamo na obravnavo Predloga Vlade za imenovanje Upravnega odbora Prešernovega sklada s predlogom sklepa. Vlada je v obravnavo zboru predložila predlog za imenovanje članic in članov upravnega odbora Prešernovega sklada. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala ter predložila predloga sklepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavila poslanka Majda Širca.
Hvala lepa. Mislim, da je prav, da se ob tej priložnosti Državni zbor zahvali dosedanjemu vodstvu oziroma dosedanjim članom Upravnega odbora Prešernovega sklada, ki ga je v tem mandatu vodil režiser in profesor Dušan Jovanovič. V tem in tudi v prejšnjem mandatu, ki ga je vodila profesorica, režiserka in scenaristka Meta Hočevar, je prišlo do kar nekaj svežih idej, svežih poudarkov in sprememb, ki so nagrado Prešernovega sklada in njenemu protokolu naredile kar nekaj osvežitev. Recimo bolj fleksibilnih in prodornih prijemov. Uvedena je bila praksa, da se kandidate za nagrado Prešernovega sklada objavi na rojstni dan Franceta Prešerna in da se objavijo tudi glavni dobitniki velike Prešernove nagrade na ta dan in še kar nekaj drugih sprememb oziroma dostojnih poudarkov je bilo narejenih v teh dveh mandatih. Res je sicer, da je vsako leto prišlo do kakšnega, recimo v navedenicah, "ekscesa", ki je bil vezan predvsem na samo sklepno podelitev nagrad ali protokol. Tako je na primer v tem mandatu, če se spomnite, odstopil predsednik Aleš Jan, ker je prišlo do nekakšnega nesporazuma pri domnevno spornem krajšanju govora dobitnice velike Prešernove nagrade gospe flavtistke Irene Grafenauer. Gospod Aleš Jan se sedaj vrača v upravni odbor in bo danes najbrž potrjen kot vsi ostali. Res je tudi, da vsako leto nastane kar nekaj vznemirjenj ob podeljevanju nagrad, saj je dobrih umetnikov in umetnic več, kot je samih nagrad, ampak to je tudi razumljivo. Ni pa razumljivo nekaj drugega, da se na Prešernove nagrade, ki so zagotovo najvišja priznanja za ustvarjanje v Republiki Sloveniji včasih meče senca s strani tistih, ki bi jih morali še najbolj spoštovati in ceniti. In naj vas spomnim na tem mestu na izjavo ministra za kulturo dr. Vaska Simonitija, ki je v tej dvorani pred nekaj leti oziroma v začetku svojega mandata pri omembi Prešernovih nagrad zamahnil z roko in jih grobo podcenil. Ta nedostojna gesta postavi pod vprašaj vso iskrenost njegovih čestitk, ki jih ob 8. februarju izreka prejemnikom tako nagrad Prešernovega sklada kot obeh velikih ali ene Prešernove nagrade. In še nekaj. Nedavno tega smo se v Sloveniji potegovali za svojo pesem in svoje mesto na Evrosongu. Takrat je bila pozornost temu dogodku izjemna, medijska in tudi sicer. Naši izvajalki se je sledilo, sledili so ji v Beograd, imela je prioritetno mesto znotraj osrednjih informativnih oddaj v RTV Slovenija, skratka, bilo je izrečenih plejada nekih skrbi, čustev, spoštovanj, skrbstva za pevko in za njen utrip. Lepo in prav. Ampak v tem kontekstu naj že v popotnici novim članom upravnega odbora Prešernovega sklada priporočam, da v svojem mandatu poskrbijo za podobno, večjo prodornost, popularizacijo in tudi vso digniteto, ki jo zaslužijo umetniki in imetnice. Včasih so jim nagrade ne samo moralno, ampak tudi sicer duševno priznanje v mogoče situaciji, ko drugega ni dovolj. In da naj poskrbijo tudi za čim bolj fleksibilno strokovno, odprto in s pravim posluhom naj odločajo o priznanjih za duhovno delo. Ne bom rekla, da se strinjam z vsemi imeni, ki so tukaj predlagana, ampak nedvomno ne bom nasprotovala spisku, ki je prišel v Državni zbor. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Drugih prijavljenih k razpravi ni, zato lahko preidemo na odločanje. Na glasovanje tako dajem predlog sklepov o imenovanju članov Upravnega odbora Prešernovega sklada. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo predloga sklepa o dopolnitvi sklepa o imenovanju članov Sveta fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prehajamo na predstavite stališč poslanskih skupin. Kolega Borut Sajovic bo predstavil [[...]]Se odpovedujete? Drugih prijavljenih k razpravi ni. Torej lahko preidemo na odločanje o predlogu sklepa o dopolnitvi sklepa o imenovanju članov Sveta fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri pripravi in izvedbi pogodbe o nakupu pehotnih bojnih oklepnih vozil - srednjih oklepnih kolesnih vozil 8x8 zaradi suma, da je posel politično dogovorjen, voden netransparentno in da je negospodaren, ter zaradi suma o prisotnosti klientelizma in korupcije in za ugotovitev suma o neposredni ali posredni povezavi med sedanjimi in nekdanjimi akterji ter nosilci javnih funkcij z orožjem v obdobju 1991 do 1993. Predlog je v obravnavo zboru, kot rečeno, predložila Mandatno-volilna komisija. Mi pa prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija bo predstavil kolega Alojz Sok.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Jaz ne vem, če bo to stališče, sicer se tako imenuje, bom v imenu Nove Slovenije - Krščansko ljudske stranke obrazložil, zakaj smo se odločili, da iz te komisije izstopimo oziroma če povem drugače, zakaj ne želimo v tej komisiji več naprej sodelovati. Dva razloga sta. Prvi razlog je v predsedniku, ki to komisijo vodi. Tako kot vodi predsednik Milan Cvikl to komisijo, jaz sem osmo leto v tem Državnem zboru, bil sem že član ene preiskovalne komisije, pa nekaj takega še nisem doživel. Kakorkoli smo poskušali ostali člani te komisije, da bi vendarle postalo delo te komisije nekam normalno, se to seveda ne da, kajti pri tem postopku ni pomembno, kaj naj bi ta komisija ugotovila, ampak je to, kar mora ugotoviti, že vnaprej nekako določeno in tako tudi predsednik deluje. Člani te komisije praviloma ne pridemo do besede oziroma smo v tej komisiji samo za neke vrste kuliso. Predsednik namreč ne daje besede, daje svoje zaključke, praviloma o ničemer ne glasujemo, ampak enostavno sklepe sprejema sam. Edini sklep, ki smo ga na tej komisiji sprejeli, je bil dokazni sklep, s katerim smo določili, kdo bodo priče v tem postopku. S tem dokaznim sklepom so se strinjali vsi člani komisije, razen gospoda Cvikla. Za kaj je šlo: strinjali smo se, da v tem času, ko Slovenija vodi, predseduje Evropski komisiji, ne bomo pred to komisijo vabili članov Vlade, predsednika Vlade, ampak smo se nekako dogovorili, da bo dovolj, če v tej fazi povabimo samo ministra za obrambo. Še enkrat povem, za takšen sklep smo glasovali vsi, razen gospoda Cvikla. No, potem pa še preden smo se lahko pogovorili z ministrom za obrambo, so trije člani te komisije ta dokazni sklep spremenili in določili po svoje, med drugim, da se pred komisijo mora pojaviti tudi predsednik Vlade. To je, se mi zdi, nenavadno, ampak trije člani, gospod Moge, gospod Cvikl in gospa Oražmova, lahko sprejmejo kakršenkoli sklep. In tako so tudi ta dokazni sklep na takšen način, z glasovanjem, popravili. S takšno odločitvijo je prišlo tudi do tega, da so za izvedenca v tem postopku imenovali gospoda Prebila, člana Upravnega odbora podjetja Viator&Vektor, ki je tudi lastnik Sistemske tehnike, in na takšen način dejansko spravili neke podatke s področja vojaške tehnike v posest konkurenčnega podjetja. To je tudi bila zadeva, ki je dobila določeno publiciteto v javnosti in ki je tudi prišla do finske Patrie, ki se je začela za te zadeve zanimati in zaradi katere je verjetno tudi sedaj sprožen ta postopek pred finskimi preiskovalnimi organi, ki bodo, verjamem, v tej zadevi na temeljit način pregledali, kaj se je dejansko dogajalo in ali je resnično bil posel netransparenten ali je prišlo v tem procesu do kakšnih nepravilnosti. V glavnem, to so pač ti razlogi, zaradi katerih smo se v Novi Sloveniji odločili, da to komisijo zapustimo in se praktično posvetimo bolj pomembnemu delu kot pa temu, da poslušamo gospoda Cvikla, ki postavlja ena in ista vprašanja, ki pričam na tej komisiji ne pusti do besede, ki jim besedo jemlje, skače v besedo in kot sem že rekel na začetku, potem dela zaključke, ki so njemu lastni in tudi to poročilo je tudi že vnaprej zapisano in pripravljeno. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil kolega Robert Hrovat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani prisotni. Dejanje gospoda Soka in Nove Slovenije v Slovenski demokratski stranki obžalujemo. Res nam je žal, da je sprejel takšno odločitev. Po drugi strani pa me osebno to niti ne preseneča, saj je stanje v tej preiskovalni komisiji popolnoma kaotično in je zaradi neustreznega in neprimernega delovanja predsednika delo v njej resnično oteženo. Potrebno je ponovno povedati, da to ni prvi odhod iz te komisije, da je izstopil tudi že gospod Rezman, ki je takrat navedel podobne razloge, kot jih je danes gospod Sok. Gospod Cvikl, ki bi moral kot predsednik komisije biti za vzor in delovati pošteno ter v interesu zakonitosti delovanja, se namreč res poslužuje najrazličnejših, povsem neprimernih metod, ki z demokratičnim vodenjem res nimajo nobene skupne točke. Osebno menim, da predsednik v okviru vodenja te komisije namenoma uporablja povsem neprimerne metode, kot so: kršenje Poslovnika, samovolja, aroganca in nespoštovanje predlogov ostalih članov komisije, tudi nespoštljiv odnos do Vrhovnega državnega tožilstva je bil prisoten, ustvarjanje medijskega spektakla, in da bi bila mera polna, to označuje kot primer dobre prakse. Gospod Cvikl s svojimi nepremišljenimi dejanji več kot očitno škoduje ugledu Državnega zbora in posledično tudi naši državi Republiki Sloveniji in tudi podjetjem, ki so vključena v nakup in izdelavo 8X8. Tu mislim predvsem na Gorenje, kar me čudi, ker sam prihaja iz tistega konca Slovenije. Ob tem bi še posebej izpostavil njegovo imenovanje dr. Prebila za izvedenca, kjer utemeljeno sumimo, da gre za klasičen primer industrijske špionaže in verjetno tudi korupcijskega delovanja. Ravno danes sem dobil odgovor predsednika, da je zavrnil pobudo treh poslancev, ki smo jo vložili v skladu s Poslovnikom, da se pridobi neodvisno pravno mnenje o tem, ali je bilo primerno imenovanje izvedenca, ki je zaposlen pri konkurenčnem podjetju. Želimo odgovor o tem, ali bi moral gospod Cvikl opozoriti gospoda Prebila na kolizijo interesov. Želimo odgovor, ali lahko izvedensko mnenje, ki je po našem mnenju pristransko, upoštevamo pri pripravi končnega poročila. Gospod predsednik trdi, da je to že zdavnaj mimo in da je škoda davkoplačevalskega denarja za takšno pravno mnenje. To je bil odgovor, ki sem ga danes prejel. Lahko se samo vprašamo, čemu in zakaj gospod Cvikl popolnoma nedemokratično in neustrezno vodi to komisijo. Ali je to zaradi želje po medijskem spektaklu ali zaradi tega, ker je njegova stranka pripravljena izvajati aktivnosti, ne glede na posledice za Slovenijo samo, da se povzpne na oblast? V Slovenski demokratski stranki od samega začetka konstruktivno sodelujemo pri delu komisije, ki preiskuje nakup 8x8, seveda v želji, da ob zaključku dela dejansko ovržemo ali pa potrdimo sum, da je šlo pri poslu 8x8 za kakršnekoli nepravilnosti. To isto bi si želeli tudi od predsednika, vendar smo že na polovici dela komisije žal priča njegovemu zavajanju in ugotovitvam, ki jih v imenu preiskovalne komisije lansira v javnost brez soglasja ostalih članov. Kot sem povedal že uvodoma, izstop gospoda Soka in Nove Slovenije iz komisije obžalujemo, zaradi načina vodenja komisije s strani predsednika pa mi je osebno njegova odločitev povsem razumljiva.
Hvala. Kolega Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Verjetno ni običajno, da razpravljamo na plenarni seji Državnega zbora o tem, ali se bo zamenjalo članstvo v posameznem delovnem telesu. Vendar so zapisane izjave o razlogih za izstop, še mnogo bolj pa izrečene izjave danes, takšne, da je reagirati potrebno, da bi se slišala tudi dejstva, ne pa samo izmišljene obtožbe. Danes ste namreč gospodje govorili samo o tem, da je bila kršitev Poslovnika, da je bilo nepošteno ravnanje, da se krni ogled Državnega zbora, ne da bi povedali, s kakšnimi dejanji. Nisem slišal enega samega dejanja, ki bi bilo v nasprotju s Poslovnikom. Namreč trije člani imajo pravico predlagati dokazni sklep. To je po Poslovniku. Predsednik parlamentarne komisije ima pravico po koncu preiskovalne komisije sporočati javnosti, kaj se je dogajalo. To delate vsi predsedniki preiskovalnih komisij in o tem govoriti, da je kaj napačnega ali pa kaj se ne sme, ni niti blizu resnice. Zato pravi razlogi niso v vaših navedbah, pravi razlogi so, da ne želite, da se dejstva, ki bi jih naj ta preiskovalna komisija ugotovila, pošteno, soglašam, korektno do vseh prič in preiskovancev, ki še niso določeni, vendar ugotovila. Jaz vam bom povedal, da vaši argumentaciji ne verjamem in argumentiral svoje razloge, zakaj vam ne verjamem, z nekaj dejstvi, ki meni kažejo, kako vi razumete korektno poslovniško ravnanje v Državnem zboru. Prvič. Za vas je korektno poslovniško ravnanje, če se ne dovoli manjšinska preiskava, kar se je zgodilo v primeru Mercator. Zahteva poslank in poslancev je bila zaradi nekaj ur prej vložene zahteve zavrnjena, onemogočeno je bilo preiskovati konkreten primer. Vi ste ga pomešali med 83 primerov in o njem niste povedali ničesar. Niste dovolili in želeli, da se preiskuje konkreten primer, v katerega bi morda lahko bili vpleteni tudi zelo odgovorni ljudje iz vaše koalicije in vaše vlade. To je vaše razumevanje delovanja preiskovalnih komisij. Naslednje. V Komisiji za lokalno samoupravo, ko smo obravnavali predlog referenduma, se je dogodilo, kar se v tem parlamentu še ni dogodilo: namesto da bi večina, ki jo imate, bila pripravljena sprejeti sklep o preložitvi seje, je vaša večina enostavno, kot so zapisali novinarji, "se izgubila v noči." Šla je, tri četrt ure je ni bilo nazaj in nazadnje je predsednik neposlovniško, ne v skladu s poslovnikom, reševal situacijo, ko je na sklepčni seji ugotovil, seja je prekinjena. To je nesporno nekorektno ravnanje, ki se še ni dogodilo, in to samo zaradi tega, ker v času, ko bi morali glasovati, niste imeli potrebne večine, ker se takrat DeSUS še ni razdelil in ni odločil, da bo del podpiral vaš referendum, del ga pa ne bo podpiral. Tretji takšen primer je zadnji predlog, ki ga je vložil gospod Jelinčič oziroma Slovenska nacionalna stranka in ki zahteva zamenjavo gospoda Cvikla, z argumentacijo, naj se ga zasliši o stvareh, ki sploh niso vsebina preiskovanja v tej njegovi preiskovalni komisiji. In zadnje. Primer nekorektnega ravnanja je tudi argumentacija predsednika Državnega zbora na naša opozorila, ko je enačil korektno poslansko vprašanje gospoda Kumra, ki je ministra vprašal, "ali se ne čutite tudi vi odgovornega za te zlorabe". Vprašati ministra, ali se ne čuti odgovornega, je povsem korektno vprašanje in je s tem vprašanjem utemeljeval grobo žalitev ministra za gospodarstvo, ko je gospodu Kumru rekel, da "naj še enega ustreli, tako kot je ravnal v preteklosti". To je groba žalitev in mislim, da mora biti sram ta Državni zbor [[...]]
Hvala lepa [[....]]
[[...]]da predsednik ni zaščitil poslanca. Hvala.
Zaključili smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo prijavljenih poslank in poslancev. Prvi ima besedo poslanec Milan M. Cvikl.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz se bom vzdržal pri glasovanju o predlogu sklepa. Jaz obžalujem, da gospod Sok odhaja iz preiskovalne komisije za zagotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij, ki so sodelovali pri pripravi in izvedbi pogodbe. Gospodje, gospe, poslanci in poslanke! Ne pozabiti, kaj je predmet te preiskovalne komisije. Mi preiskujemo, ali po tem, ko se je Ministrstvo za obrambo odločilo, da je izbralo Rotis z neobstoječimi kapacitetami, v pogodbi, ki je bila podpisana, je prišlo do izvedbe pogodbe tako, kot je bila ponudba dana. In danes je vsem jasno, ki sedimo na seji komisije, če pogledamo dokumente, da je bila, citiram gospoda Črnkoviča "ponudba za 150 avtomobilov 385 milijonov", če pa upoštevamo cene iz podpisane pogodbe, pa je to vsaj za 90 milijonov evrov dražje. Torej je šlo za fiktivno ponudbo. Danes vsi vemo, pred štirimi tedni sem bil pa jaz napaden s strani dobaviteljev, da je nekdo v Sloveniji zato, da je omogočil Rotisu izboljšanje fiktivne ponudbe, za to tudi nekaj dobil. Jaz obžalujem, da preiskovalni organi v Sloveniji še ne delujejo, tako kot delujejo preiskovalni organi na Finskem. In obžalujem to, da se je slovenski posrednik, da se je, če hočete, tudi slovenski lokalni predstavnik Patrie odločil, da bo napadel Državni zbor, ko preiskujemo to, za kar ste nas vi pooblastili. Ni bilo problemov, dokler nismo ugotavljali dejstev. V kleti in v zaprtih prostorih Državnega zbora in v internih dokumentih je na tisoče strani, ki dokazujejo, kako spretno je Ministrstvo za obrambo poslabšalo pogodbo za slovenske davkoplačevalce. In preiskovalna komisija, ki ste jo vi ustanovili in jo jaz pač vodim, in v kateri odgovorno sodelujejo člani tako iz koalicije kot opozicije, se je prebila čez te dokumente. In dejstva so takšna, da tudi vodja pogajalske skupine gospod Dragan Bavčar na zaprti seji ne more zanikati, da obstaja diskrepanca med ponudbo in pogodbo. To so dejstva. Če je kaj potrebno, zaprimo sejo za javnost, pa bomo še več stvari povedali. Ampak sedaj govorim samo o teh zadevah, ki so že javne. In če menite, da bomo mi v slovenskem parlamentu zdaj šli mimo tega, potem seveda niste izbrali pravega predsednika parlamentarne preiskovalne komisije. In vsi ti manevri, ki se zdaj dogajajo [[...]]Ja, naj me zasliši Černačeva komisija, ki odkriva posle do leta 2004. Nobenega problema, ampak ta parlamentarna preiskovalna komisija svoje delo zaključuje, tudi mi ga zaključujemo. Prihajamo na najbolj pomembna zaslišanja, in to so zaslišanja, zakaj je gospod Pograjc, ki je bil gospodu Črnkoviču podrejen, v času afere z orožjem 1991-1993, in sta bila oba podrejena predsedniku nadzornega sveta gospodu Zagožnu, in so bili vsi podrejeni Janezu Ivanu Janši, končal razpis, morali bi pa zavrniti tako ponudbo Rotisa kot ponudbo Sistemske tehnike. To bi bilo v skladu s slovensko zakonodajo, ne pa da smo podpisali obrambni posel stoletja in se skušamo tukaj sedaj prepirati o tem, kaj smo in kaj nismo kupili. Gre za oškodovanje slovenskih davkoplačevalcev in takšna so dejstva. Na Finskem so imeli pred nekaj leti isti primer. Kupili so francoske vojaške helikopterje in so jih po domače povedano "nahecali". Cela Finska, koalicija, opozicija, parlament, Vlada, finski posrednik so se združili proti tujemu dobavitelju in dobili dodatno oborožitev. Vi pa tukaj branite posrednika. Koga res branite? In zaključujem z naslednjo mislij. Če bi kaj bilo v tako imenovani špionaži, potem gospod Wiitakorpi danes ne bi izjavil, da ne bo nobene preiskave. Ko sem jaz v teh prostorih sprejel gospoda Mladenova [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]in tistega, ki je danes zaprt, so mi rekli, da obstaja tako imenovani sum konflikta interesov. Sem rekel, dragi moji, konflikt interesov morate dokazati, potem me pa tožite. Nobene tožbe ni, nobene špionaže ni, ker je ta gospod ti isti dve "mašini" videl že pred dvema letoma pod naročilom Ministrstva za obrambo. In vse je bilo z njim v redu, dokler ni ugotovil to, kar ugotavljamo, da gre za zlorabo položaja, nespretnega ministra, ki je podpisal nekaj, kar ne bi smel nikoli podpisati. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Nadaljujemo na podlagi seznama prijavljenih. Besedo ima poslanec Miran Potrč. Se odpovedujete, hvala. Besedo ima poslanec Jožef Horvat, izvolite.
Hvala, gospod predsedujoči. Moj predgovornik je eklatanten primer kršenja Poslovnika. Mi govorimo o predlogu sklepa, ki spreminja sestavo preiskovalne komisije. Predgovornik je govoril o vsebini. Mi smo zavestno šli v to komisijo, da pomagamo sodelovati, da sodelujemo pri iskanju resnice in da to resnico predočimo slovenskim davkoplačevalcem, sleherni Murini delavki, ki plačuje od svoje plače tudi za nabavo orožja za slovensko vojsko. Šli smo in gremo iz te komisije zaradi, še enkrat in stotič ponavljam, nedemokratičnega in neposlovniškega vodenja te komisije s strani predsednika gospoda Milana M. Cvikla. Gre za žaljiv odnos do nekaterih članov komisije. Sedaj lahko rečem tudi nekaterih bivših članov te komisije. Gre za žaljiv odnos predsednika do povabljenih na te seje. Če nam ne verjamete, potem je morda kaj resnice na tem, da smo v največjem slovenskem dnevniku prebrali naslov približno takšen: Ali se je Cvikl skregal z Gorenjem? Ali to da komu misliti? Zakaj se je dvignila finska Patria? Ali to da komu misliti? In ponavljam to, kar sem povedal na Mandatno-volilni komisiji. Ta komisija, ki jo vodi gospod Cvikl, to komisijo vodi po principu: "Komisija, to sem jaz." In že na Mandatno-volilni komisiji smo bili lahko priča osnutku poročila te komisije, ki ga je očitno že spisal gospod Cvikl. Zaradi nemogočih razmer, zaradi nedemokratičnega vodenja te komisije ne želimo v tej komisiji sodelovati. In vas prosim, kolegice in kolegi, da to upoštevate in da sklep podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. In zadnji je pisno prijavljen poslanec k razpravi poslanski kolega Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat. Čisto na kratko. Veliko gradiva smo pregledali v pripravi na seje te komisije, ampak v tej komisiji vlada samo en pogled, samo eno mnenje in samo ena resnica. Jaz sem se celo popoldne pripravljal na zaslišanje gospoda Črnkoviča, pregledal veliko gradiv, imel veliko pripravljenih vprašanj, potem pa dve uri nisem mogel kot član te komisije dobiti besede. Po dveh urah, ko je predsednik končal ponavljajoča se vprašanja, pa je sejo za javnost zaprl, tako da je novinarje odstranil, ko pa je potem čez eno uro sejo nazaj odprl, pa je prišel z nekim proceduralnim predlogom. In tako izgledajo te naše seje. In tukaj na takšen način nima smisla več naprej delati. In bi tukaj še rad povedal naslednje. Predsednik res ima pravico po seji komisije sporočiti javnosti stališče komisije. Ampak ne svoje stališče, stališče komisije. In če bi predsednik imel namen, da ta komisija nekaj naredi, da ta komisija pride do nekih dejstev, potem bi seveda vsakič, ko stopi pred novinarje, poskušal skupaj s člani komisije oblikovati tudi stališče. Tako sem bil navajen, ko sem bil član komisije, ki jo je vodil gospod Zamernik. Vedno je vprašal vse člane, če se strinjajo, to in to bom povedal pred novinarji. Pri gospodu predsedniku seveda niti približno to ni tako. Navadno pa izjavi pred novinarji povsem nekaj drugega, kot je potekalo na sami komisiji. In druga zadeva. Če bi si resnično prizadeval, da bi ta komisija dosegla nek napredek, nek cilj, o čemer je danes tudi tukaj govoril, potem bi si prizadeval, da bi recimo dokazne sklepe komisija kot taka sprejela vsaj z nekim minimalnim soglasjem. Ne pa tako, da trije člani, jaz vem, da trije člani lahko sprejmejo sklepe, ampak trije člani iz opozicije sprejmejo en dokazni sklep, trije člani iz pozicije lahko sprejmejo drug dokazni sklep. Ja, kako naj potem taka komisija dela? Saj to je nemogoče delati. In tako se na tej komisiji dogaja. In ker se nam tako dogaja, sem se odločil in poslanska skupina se je s tem strinjala, da iz te komisije enostavno izstopimo. Ocena je, da ta komisija, ki deluje pod vodstvom takega predsednika, ne bo dosegla čisto nič. In če mi ne verjamete, potem boste to v kratkem videli. Ni pa potrebno, bi rekel našim kolegom iz največje vladne stranke, pretirano obžalovati našega izstopa, kajti sedaj se je itak vključila finska policija in verjamem, da bodo Finci to zadevo veliko temeljiteje pogledali, kot pa ta naša komisija pod vodstvom gospoda Cvikla, ker je že tako ali tako pripravljeno, kaj je treba v končnem poročilu napisati. Ne dejstvo, ampak neko politično oceno pred slovensko javnostjo, ne za potrebe slovenskih davkoplačevalcev, ampak za potrebe slovenskih volivcev. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Glede na to, da sem videl nekaj dvignjenih rok, razprave razširiti ne moremo, ker je bila predhodna razprava. S tega mesta pomeni, da zaključujem razpravo. Obrazložitev glasu, klasičen postopek naprej, brez skrbi. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Želi kdo obrazložiti svoj glas? Odprli bomo elektronsko prijavo, jaz pa prosim vse tiste, ki boste obrazložili glas, da se držite predloga sklepa, ki govori o izstopu iz komisije gospoda Alojza Soka in ne o vsebini preiskave. Odpiram postopek. V imenu poslanske skupine kolega Pukšič.
Jaz imam v svojem imenu. Meni je žal [[...]]
Gospod Pukšič, bomo ponovili postopek. Bomo najprej pozvali tiste, ki so v imenu poslanskih skupin. Hvala lepa. Prosim vse tiste, ki želite v imenu poslanske skupine, da se prijavite k obrazložitvi. V imenu poslanske skupine SNS ima besedo poslanec Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Meni je žal, da kolegi iz NSi izstopajo iz tega organa, pravzaprav gre tukaj za izstop člana in njegovega namestnika. Mislim, da je škoda, da se je to zgodilo, pa vendar mi je popolnoma razumljivo. Konec koncev prvi, ki je izstopil, je bil gospod Rezman, sedaj izstopa gospod Sok. Verjetno bi, če bi zadeva ne bila proti koncu mandata, izstopil še kdo. Dejstvo je, da gospod Cvikl deluje zelo čudno, zelo samosvoje in v neskladju tako s Poslovnikom Državnega zbora kot z dokumenti in akti same komisije in zelo samovoljno določa vse skupaj. Bili smo zelo presenečeni, ko je odredil gospoda Prebila za enega od najbolj pomembnih členov in članov te preiskave, ki je preiskoval vse dokumente in dokumentacijo gospodarske družbe, ki je bila vpletena v zadevo, ko pa vendar bi lahko vedel, če nič drugega, če bi bral to revijo Viktor, številka 20, letnik 2007, december 2007, kjer je na strani 10 lepo zapisano, kdo sestavlja upravni odbor družbe skupine Viator in Vector, kjer je gospod prof. dr. Ivan Prebil napisan na četrtem mestu. Jaz ne morem misliti,da je šlo tukaj za napako ali za slučajnost ali kaj podobnega, ampak sem prepričan, da je šlo za namerno dejanje. Mislim tudi, da je gospod Cvikl pravzaprav primeren za pričo v tej zadevi in zaradi tega sem danes vložil na Državni zbor oziroma na predsednika Državnega zbora zahtevo, da se gospoda Cvikla zasliši kot pričo, to pomeni, da se ga odstrani kot predsednika, in se ga zasliši kot pričo, kot sem še enkrat rekel. V medijih prihaja do zelo različnih informacij, zelo zanimivih informacij. Informacij, ki povezujejo gospoda Cvikla z raznimi vpletenimi osebami. Jaz ne bom določal in odločal, ali je gospod Cvikl kriv, vendar smiselno je, da se pokaže in razčisti, kaj je res in kaj ni res. Kajti tukaj v Državnem zboru iščemo resnico in edino resnica lahko zadeve izčisti. Preveč svinjarij je v slovenski družbi. Preveč je lopovščine v slovenski družbi. In zato je skrajno in edino delovanje v tem smislu, da se zadeve razčistijo in se pokažejo, kakšne so. Jaz bom in poslanska skupina bo podprla željo kolegov iz NSi-ja, z vsem obžalovanjem, ampak to je njihova odločitev. Hvala.
Stališče Poslanske skupine DeSUS do predloga sklepa bo predstavil kolega Vili Rezman.
Hvala lepa. Tudi Poslanska skupina DeSUS bo podprla ta predlog za spremembo sestave te komisije in ima za to tudi dovolj tehtne razloge, saj kot je bil danes že nekajkrat omenjeno, sem jaz pred več kot pol leta izstopil iz te komisije. In tudi takrat je Poslanska skupina DeSUS to podpirala in tudi razloge za izstop. In zato bi bilo prav, če bi sledili napotilu gospoda predsedujočega, da naj ne govorimo o vsebini preiskave, ampak o novi sestavi in o tem kakšni so razlogi za odstope. Jaz danes sploh ne bi govoril, če ne bi bilo rečeno, da ni bilo navedeno nič od tega, zakaj se posamični prejšnji in sedanji člani preiskovalne komisije ne strinjajo z načinom dela v tej komisiji. Jaz sam sem to storil nekajkrat v pisni obliki, storil sem tako, da sem to pošiljal tudi vrhu tega Državnega zbora, se pritoževal nad delom, kakršno je bilo v tej komisiji, tudi nad delom predsednika, ker zlasti zanj je šlo in moram danes z obžalovanjem ugotoviti, da to ni nikogar ganilo. Ko je šlo za neko marginalno, tako jo nekateri razumejo, stranko DeSUS je bilo to tako rekoč vseeno. Morebiti tega današnjega cirkusa ne bi bilo, če bi takrat razmislili, ali so bili razlogi, ki jih je poslanec Rezman navedel, ustrezni ali ne. Da so bili ustrezni, govori tudi pisni odgovor Zakonodajno-pravne službe, da so bili, zagotovijo tudi sklepi, ki jih je kasneje komisija sprejela in sem jih jaz predlagal in so jih sprejeli drugi člani komisije, ko jaz sploh nisem bil prisoten. In da so bili razlogi, o katerih se govori, ustrezni, govori tudi dejstvo, da so bili moji predlogi za spremembo zapisnikov sprejeti. In jaz, ne da bi želel danes, ne bom tega ponavljal kaj se je dogajalo - nima smisla, ampak ne da bi želel kogarkoli danes užaliti, pač ugotavljam, da morebiti res ni bila najbolj primerna izbira, ko so izbrali gospoda Cvikla za vodenje te komisije. Jaz sem takrat - bodisi zapisal, bodisi rekel, ne vem sem pozabil, pač ugotavljal, da ni primeren zato, ker se zelo rad prepira in če mu zmanjka drugih v komisiji, se bo prepiral sam s sabo.
Hvala lepa. Kolega Rudi Moge bo predstavil stališče oziroma obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine LDS. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo ta sklep, jasno, podprli. Mislimo pa, da argumentacija za to, zakaj nekdo izstopa iz komisije, ni dobra. Moram reči, da je predsednik mag. Milan Cvikl naporen - kot predsednik delovne komisije. Ampak naporen predvsem zaradi njegove zavzetosti za delo in zaradi tega, da stvari, ki jih obravnava, res temeljito preštudira, prihaja na dan z argumenti in se ga ne da takole okrog prsta oviti, kot mogoče bi se dalo kogarkoli drugega. In od tod verjetno tudi izvira strah pred tem, da bo prišel do resnice in bo odkril, kaj se je dejansko dogajalo. Komisija, taka kot je, je komisija kot vse druge, predsednik jo vodi, ne odloča pa on, odloča večina v taki komisiji. Seje te komisije so prav zaradi problematike bile izredno dolge, to pa mogoče nekaterim ljudem, ki poleg funkcije poslanca opravljajo še kakšno drugo funkcijo, za katero dobijo pol plače, nekako ne ustreza. In so tudi ti ljudje dostikrat pošiljali na to komisijo svoje namestnike, dokler je šlo, na koncu pa že skoraj nobenega tam ni bilo. Jaz res obžalujem oziroma v Liberalni demokraciji obžalujemo, da ste šli iz te komisije. Mislim, da to ni dobro, temveč želim, da bi komisija svoje delo opravila do konca. Mislimo pa, da je tu prav ta sindrom, ki se vedno v teh komisijah pojavlja, naslednji: te komisije so v bistvu sestavljene politično in prinesejo politično sodbo, ne pa pravne sodbe. V politični sodbi pa vedno neka politična opcija, stran ali pa stranka lahko potegne dosti krajši konec. In ko se stvari zaostrijo in ko pride do izostrene optike, ko se nekdo začne počutiti ogroženega, potem več ne govori o tej stvari, ki je stvar preiskovalne komisije, ampak začnejo vsi od prvega do zadnjega napadati predsednika komisije. In je predsednik komisije kriv za vse, s svojim vedenjem, s svojimi postopki in svojimi ravnanji. Mislim, da marsikateremu našemu kolegu, ki vodi tako komisijo, ne samo kolegu Cviklu, tudi drugim dostikrat sami dajemo neupravičene sodbe o njem, ki ga v javnosti nekoliko diskreditirajo in s tem tudi delo komisije. In mislim, da je bil poleg tega, da so te seje naporne, in brez tega, da se nekdo boji, da bi prišli do resnice, bil to glavni vzrok, da ste se odločili, da greste iz te komisije. Sam kot dolgoleten poslanec nisem čutil tam nobenega pritiska in sem vzdržal to, kar je bilo. Zato še enkrat, v poslanski skupini bomo podprli ta predlog in obžalujemo, gospod Sok, da ne nadaljujete dela, ker ste bili kvalitetni.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Lipa bo podal poslanski kolega Boštjan Zagorac. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. V Poslanski skupini Lipa se ne bomo dotikali kolega Cvikla. Kolega Cvikl ne odstopa, on ostaja predsednik. Z veseljem, ne z obžalovanjem, bomo podprli predlog za izstop članov komisije s strani Nove Slovenije. Kdor ne želi delati, naj pač ne dela, naj se umakne in naj da prostor drugim, tistim, ki želijo. Malo se bom igral vizionarja in bom rekel, da bolj, ko bomo prišli do tega dognanja, da je bilo pri patriah nekaj narobe, da je šlo za korupcijo, bo odstopil tudi predstavnik SDS, predstavnik cele vladne koalicije, s SNS-jem na repu, verjetno. Verjetno boste odstopili vsi, bliže ko bomo temu dognanju, da je bilo tam nekaj narobe. Kar se tiče tega, da bodo delavke Mure plačevale patrie, vam moram povedati tistim, ki ste to govorili, da so delavke Palome že plačale referendum, ki ga zahtevate, kravate, ki jih nosite, in še kaj. V tem primeru se mi zdi, da [[...]]
Kolega Zagorac [[...]]
[[...]]da je patria še najmanj pomembna. Kot že rečeno, ne bomo se vtikali v kolega Cvikla. Kdor ne želi delati, naj pač izstopi in da prostor tistim, ki želijo, naj da prostor tistim, ki želijo resnico v tej državi. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Miran Potrč bo podal obrazložitev v imenu poslanske skupine SD.
V poslanski skupini smo se že na Mandatno-volilni komisiji odločili, da se bomo vzdržali. Vemo namreč, da ima posameznik in poslanska skupina pravico do izstopa in odstopa in te pravice ne moremo kratiti. Vzdržujemo se pa zaradi obrazložitev, ki so nekorektne in netočne. In na kratko samo tri stvari. Dokler bo spoštovani kolega Sok primerjal pristojnosti, naloge in delo finske policije z našimi preiskovalnimi komisijami, tako dolgo bom jaz težko sprejel njegovo argumentacijo, da je bil kršen Poslovnik o delu preiskovalnih komisij. Gospod Jelinčič je tudi tokrat na žalost, ne prvič, obtoževal brez dokazov. V njegovih navedba ni niti enega dejstva, ki [[...]]
Kolega Potrč.
Niti enega dejstva, ki bi o tem govorila.
Tako dobro kot jaz veste, da je obrazložitev glasu, razpravo smo zaključili in razprave [[...]]
Gospod predsedujoči, prav imate, se opravičujem. Rekel bom samo še to, da tudi s strani drugih razpravljavcev danes nisem slišal posebnih argumentov. Meni je žal, da je po moji oceni tudi kolega Cvikl izrekel kakšno, ki ni bila primerna, ker ne govorimo o vsebini dela komisije, ampak o postopkih, ki pa niso bili dokazani. Gospod predsedujoči, hvala.
Hvala lepa tudi vam. Preden pa odprem postopek, ki ste ga nekateri zahtevali za obrazložitev v lastnem imenu, pa dovolite vsaj, da vas pozovem, da dopustimo vendar kolegu Soku možnost, da izstopi, če se je tako odločil iz omenjene komisije in da preidemo na glasovanje oziroma potrditev o njegovi lastni odločitvi. Želi navkljub temu še kdo obrazložiti svoj glas? Odpiram postopek za obrazložitev glasu v lastnem imenu o odločitvi kolega Soka, da sam izstopi iz komisije. Obrazložitev glasu o predlogu sklepa, poslanec Drago Koren.
Moram povedati svoj glas, ki bo za to, da Alojz Sok izstopi, ker je povezan tudi z menoj. Jaz sem namreč njegov namestnik v tej komisiji in tudi sam odstopam iz te komisije, da ne bi sedaj samo njega jemali v obzir. Prav pa je, da vseeno povem tiste razloge, zakaj tudi sam iz te komisije odstopam in zakaj bom stisnil ta glas za. Jaz bom rekel, tudi jaz odstopam zaradi tega, ker način dela, predvsem pa vodenje te komisije ni primerno za eno preiskovalno državnozborsko komisijo. O tem je bilo danes že veliko govora in nima smisla, da bi zadevo ponavljal. Želel bi reči samo še to, da Nova Slovenija iz komisije ne odstopa zaradi tega, ker bi jo bilo strah odkriti, kaj bo ta komisija odkrila. Tukaj Nova Slovenija zelo zelo mirno spi, ne glede na to, kaj bo ta komisija odkrila ali ne odkrila. Je pa res, da Nova Slovenija želi dobro delati in ker Nova Slovenija želi delati, zato odstopa iz dela v tej komisiji, kajti delo v tej komisiji ni delo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Obrazložitev glasu tudi s strani poslanca Kristijana Janca. Izvolite.
Hvala lepa podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi sam bom glasoval za sklep. Obžalujem odstop obeh kolegov, tako kolega Soka kot kolega Korena. Na nek način ju tudi poskušam razumeti, tudi sam sem bil dve leti član Komisije za nadzor proračuna in drugih javnih financ in poskušam razumeti to razpravo, ki je deloma, bom rekel, potrjujem, da je kolega Cvikl zelo zahteven, pedanten, predvsem pa malce tudi naporen predsednik komisije. Morebiti tudi kakšni razlogi ostanejo skrivnostni, zakaj se v tem času izstopa. Ampak to je stvar tistih, ki so se o tem odločili. Jaz samo upam, da bo komisija svoje delo opraviljala tudi naprej in da bo uspešno zaključila svoje poslanstvo. Na koncu pa mi dovolite, gospod predsedujoči. Kolega Moge, res imate težave z župani in poslanci v tem parlamentu. Za vsako stvar bi bili skoraj krivi, tudi za to, da je kolega Sok župan in poslanec ter izstopa iz te komisije. To ni korektno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Franc Pukšič.
Hvala lepa kolegice in kolegi. Sam bom podprl zahtevo kolega Soka in njegovo željo. Vsekakor ga razumem, tako kot tudi takrat, ko je kolega Rezman izstopil iz te komisije. Dve seji sta še Državnega zbora pred nami in najmanj vmesno poročilo bi morali obravnavati, kaj šele ključno poročilo, ko poslušamo predsednika te komisije, da govori, da so šele ključne priče pred tem, da bi jih zaslišali, pa seveda pomeni, da pravzaprav predsednik komisije nima nobenega aduta v rokavih. Razen mogoče tega, da obtožuje to koalicijo, ta pa je res kriva in tudi minister je kriv, in to ni pošteno, da je šel v nabavo teh patrij, in ta koalicija, z razpisom. Moralo bi iti pod mizo, tako kot je bilo to leta 1994 z LDS-om zmenjeno in s Sistemsko tehniko.
Besedo ima poslanec Anton Anderlič.
Res je, ta točka je na dnevnem redu brez potrebe in tukaj je najbrž nek defekt v Poslovniku, zakaj sploh glasovati o volji posameznika, ki je rekel, da se ne gre več. Vsak ima pravico, da se ne gre več. Seveda je obžalovanja vredno, da parlament ne more instituta preiskovalne komisije kot tistega zadnjega sredstva, ki bi moralo biti v interesu predvsem vladajoče koalicije, in tudi seveda opozicije, v interesu slovenske javnosti, kot je v interesu vsake druge javnosti vsake države, kjer preiskovalno komisijo v parlamentu ustanovijo, da razčistijo namige, dvome, sume pri poslih, ki se financirajo iz državnega denarja. Presenetljivo je samo to pri tem vztrajanju pri glasovanju, da se lahko gospod in njegov namestnik umakneta iz komisije. Kaj pa če izglasujemo proti? Potem boste pa v našem interesu, in prav bi bilo,da v našem skupnem interesu opravite delo do konca. Pa ga nočete. Na pol poti. Zakaj? Vmes med tistim, ko ste najavili, da se ne greste več, je prišlo v javnost, neodvisno od nas, ogromno nekih stvari, ki v demokracijah po Evropi in širom sveta veljajo kot "svetinje". Vi veste, kaj ta beseda pomeni. Če se pojavi dvom, smo parlamentarci prvi, ki moramo narediti vse, da raziščemo in pripravimo tako daleč, da se ovržejo dvomi, sumi ali se potrdijo in se dokumentacija preda ustreznim organom. Ni zaman narejen zakon o parlamentarni preiskavi in Poslovnik, ki je podoben tistemu, ki vodi postopke v predkazenskem in kazenskem in drugih postopkih. Za to je parlamentarna preiskava. Jaz bom podprl, ker nimam druge možnosti. Je pa Poslovnik v tem primeru slab, ker je treba omogočiti tistim, ki se nočejo iti in jim ni do tega, da bi prišli do konca, da se tega več ne gredo.
Drži. Poslovnik Državnega zbora določa, da se razrešitev opravi po enakem postopku kot imenovanje. Besedo ima poslanec Mitja Slavinec.
Hvale lepa za besedo. Veseli me tudi pozornost kolega Pukšiča pred mano.
[[...]] [[Mikrofon ni vključen, slaba slišnost.]] [[...]]ne debatiram, tako da samo jaz sam s sabo [[...]]
[[...]] [[Mikrofon ni vključen, slaba slišnost.]] [[...]]Nimaš kaj debatirati sam s sabo. [[...]] [[Smeh v dvorani.]] [[...]]
Besedo ima izključno kolega Slavinec.
Ne glede na debate, ki so se sedaj dogajale, velja nekako pravilo, prepričanje in tudi dejstvo, da je učinek parlamentarnih preiskovalnih komisij zelo majhen, ni zavidanja vreden. In zakaj je tako? Zaradi tega, ker dostikrat ni pravega interesa, da bi se v preiskovalni komisiji zares kaj preiskalo in da bi preiskovalna komisija tudi odkrila tisto, zaradi česar je bila imenovana. Pa potem na katerikoli strani že kdo to blokira. Da pa ne bi bil to samo pesek v oči, pa smo sedaj očitno priča eni preiskovalni komisiji, ki pa nakazuje nek učinek. In kolikor poznam predsednika in tudi kolega Mogeta, ki ga kot člana komisije še bolje poznam, sem v to prepričan, da bo ta preiskovalna komisija pripeljala do konca. In tisti, ki jim to ni ravno v interesu, očitno raje kot noj potisnejo glavo v zemljo in se skrijejo oziroma odidejo, poskušajo na ta način zmanjšati oziroma sploh onemogočiti delo komisije do konca in zmanjšati njeno verodostojnost. Ampak glejte, če nekje drugje že ljudi zapirajo, če je kakršenkoli sum o korupciji pri nakupu teh patrij, potem se v normalnih državah vlada vsaj zamaje. Tukaj pa nikomur nič. Nikomur nič. Še delo preiskovalne komisije, ki je bila prej imenovana, se onemogoča in na tak način poskuša [[...]]
Hvala lepa.
Ja, saj mi pustite, da zaključim stavek - če so me motili na začetku pol minute. Torej, da se ta komisija onemogoči. No.
Hvala lepa, kolega Slavinec. Besedo ima poslanec Vili Rezman.
Naj še enkrat povem, da bom jaz ta predlog podprl, in to z razlogi. Sam se ne morem strinjati s tem, da so bili razlogi, ki sem jih sam navajal, neupravičeno obtoževanje predsednika, kakor je bilo rečeno. Zato bom to poskušal tudi argumentirati. Meni, kot članu komisije, na osnovi ustnih in pisnih zahtev s strani predsednika ni bilo dovoljeno pogledati magnetogram iz javne seje, kjer so snemale televizije. Meni ni bilo dopuščeno, da bi napravil redakcijske popravke, kar omogoča Poslovnik. Meni ni bilo dovoljeno, da bi pogledal zapisnik, čeprav so bile seje javne. Meni ni bilo dovoljeno, da bi moji predlogi za sklepe bili dani na glasovanje. In tako naprej in tako naprej. In to vse piše v teh pisnih gradivih, ki so jih ljudje v tej komisiji dobili. In kasneje so bile vse moje pripombe upoštevane in spoštovani gospod in tudi prijatelj, kolega Rudi, je bil prvi, ki mi je prišel povedat, da so soglasno podprli moje predloge. Se pravi, tudi on je najbrž to storil in so bili racionalni razlogi za to, da se je to storilo. Je pa seveda nek absurd, ki ga z racionalno mislijo težko sprejmeš. Absurd se imenuje manjšinski sklep. In če boste pogledali te magnetograme, boste videli, da so nekateri poslanci in poslanke, ki jih ni bilo na seji, piše v zapisniku, sprejemali manjšinske sklepe, ki so pretehtali vse ostalo, kar je bilo rečeno na seji, ki je bila sklepčna.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Aurelio Juri. Izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Jaz sem v bistvu v vlogi sopodpisnika zahteve za preiskavo nakupa kolesnikov 8x8 zadovoljen, da se je dvignil tak prah ob načinu vodenja komisije. To dokazuje, da je bila takratna zahteva utemeljena. Če bi danes koalicija bila zadovoljna z delom komisije in z ugotovitvami, do katerih prihaja, bi pomenilo, da je bil naš takratni sum neutemeljen. Ampak tokrat smo priče koncentričnemu napadu predsednika komisije, ker vendarle prihaja do določenih ugotovitev. Nenazadnje to dokazujejo tudi implikacije same Finske. O njegovem karakterju, njegovem načinu vodenja, glejte, jaz enako lahko govorim o drugi preiskovalni komisiji, kjer imamo tudi predsednika, ki lahko mene osebno moti, ampak s katerim moram sodelovati do konca, nenazadnje sem tudi podpredsednik. Vsak ima svoj stil dela. Pomembno je, da dela korektno in da pride do določenih ugotovitev. Jaz za razliko od ostalih, če prav razumem nezanimanje in gnev kolega Soka, predloga ne bom podprl. Če imam pravico do izbire, glasujem za, glasujem proti. Ker nočem legitimirati na tak način nekega eklatantnega poskusa oslabitve komisije pred zaključkom njenega dela. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, 5 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - tretja obravnava Predloga zakona o letni dajatvi za uporabo motornih vozil, redni postopek. Državni zbor je v četrtek, 22. maja 2008, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker pa so v drugi obravnavi bili sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona je zbor na podlagi predlagatelja zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na razpravo o vloženem amandmaju, z dne 28. 5., in sicer v razpravo dajem amandma k 5. členu. Predlagatelji so poslanske skupine SDS, NSi, SLS in DeSUS. Želi kdo razpravljati? Odpiram postopek za prijavo. Izvolite. Besedo ima poslanec Anton Kokalj. Izvolite.
Hvala lepa. Strateški cilji za Slovenijo so dosegljivi samo s sodelovanjem vseh resorjev. To piše tudi v strategiji razvoja Slovenije, zato smo pozdravili zadnjič zakon o letni dajatvi za uporabo vozil v cestnem prometu, ki je imel namen predvsem prispevati k čistejšemu okolju, v katerem živimo. Eden od strateških ciljev, ki ga zasleduje ta zakon, je tudi skladnejši regionalni razvoj, ki v enem od členov oprošča te dajatve določene vrste vozil, med njimi tudi traktorje, kar pomeni dodaten prispevek k razvoju podeželja. Eden od strateških ciljev pa je gotovo tudi izboljšanje demografske slike in temu cilju sledi ta amandma, ki poskuša bolj na simbolični ravni prispevati k temu. Jaz upam, glede na to, da je bilo zadnjič temu členu, h kateremu je tudi danes vložena amandma, z veliko lahkoto prisluhnjeno in odobreno ljubiteljem staromodnih vozil oziroma starodobnih vozil upam, da bo ta amandma danes tudi pritegnil tako podporo. Za vse tiste, ki pa imajo nekoliko večjo ljubezen do otrok v Sloveniji, za katere, če imajo štiri ali več, morajo kupiti dražji avtomobil ali pa imeti dva avtomobila, mislim, da je argumentov dovolj, da se ta amandma podpre. In kot sem že rekel, tokrat bom tudi jaz podprl ta amandma, zadnjič pa tistega glede ljubezni do staromodnih avtomobilov nisem, ker se mi je zdelo, da je v neposrednem nasprotju z intenco zakona. Se pravi, zakon naj bi imel intenco zmanjševanja emisij, tako da mislim, da bo danes strinjanje s tem amandmajem vsaj tako, kot je bilo zadnjič z amandmajem glede starodobnih avtomobilov.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Janko Veber. Izvolite.
Hvala. Podpiramo to idejo za ta amandma, s katerim se zniža letna dajatev v višini 50% letne dajatve za zasebne avtomobile če gre za vozila v lasti družine, ki ima štiri ali več otrok. Hkrati pa moram izpostaviti, da obžalujemo, da ni bil sprejet amandma socialnih demokratov, ki je predvideval, da se 40% te dajatve namenja lokalnih skupnostim, 60% državi, z namenom, da se izboljša varnost v cestnem prometu, kajti ni dovolj, da lahko uporabljaš vozilo. Potrebno je zagotavljati tudi varnost v cestnem prometu in s tem tudi zagotavljamo lahko večjo varnost tako številčnim družinam, za katere priznavamo tudi oprostitev pri dajatvi vozila za registracijo oziroma uporabo cest v Sloveniji. Upajmo, da bo promet potekal varno tudi brez tega, vendar obžalujemo, da Državni zbor tega ni bil pripravljen sprejeti, kot smo predlagali. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Boštjan Zagorac, beseda je vaša.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Lipa bomo, tako kot je eden izmed predhodnikov dejal, simbolični amandma podprli. Nenazadnje daje velikim družinam neko prednost oziroma 50% znižanje letne dajatve za uporabo motornih vozil, Se pa sprašujem, ali ste pozabili ali pa tudi mogoče terja odgovor. Kaj pa je z rejniškimi družinami? V tem primeru rejniške družine imajo sedem otrok plus lastne otroke, ali tudi za njih velja ta amandma, ali velja to samo za družine, ki imajo štiri otroke. Ali velja tudi za rejniške družine? Hvala.
Hvala lepa. Lahko preidemo na odločanje? Ali bo Vlada, predstavnik Vlade odgovoril? [[Ne.]] Poslanka Barbara Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Spoštovani vladni predstavnik. To, kar je izpostavil moj poslanski kolega Boštjan Zagorac, je zadeva, ki je, verjamem, vredna resnega odgovora. Ali ta amandma daje pravico do zmanjšanja sredstev, uveljavljenja te pravice tudi rejniškim družinam. Kot vemo, pa verjamem, da tudi ti bi morali vedeti, da na podlagi zakonodaje rejniške družine niso izenačene z družinami, kjer živijo samo biološki oziroma posvojeni otroci. In glede na to, da je Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve že pred časom dobilo več konkretnih pripomb, prošenj in pobud, da tudi rejniške družine dobijo pravice. Nenazadnje gre za velike družine. V teh rejniških družinah živijo poleg bioloških otrok, poleg posvojenih otrok tudi otroci - rejenci oziroma rejenci in rejenke. Zato jaz pravim, da je smiselno, da odgovorite na vprašanje, ki ga je postavil poslanski kolega. Če te družine, rejniške družine, izpadejo iz pravic, ki jih dajete z vašim amandmajem, je smiselno zadevo, dokler je odprta, korigirati oziroma popraviti. Prosim, spoštovani vladni predstavniki oziroma predstavniki ministrstva za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa tudi za tak odgovor. Ker nihče več ne želi razpravljati, zaključujem [[...]]Se opravičujem. Moja napaka. Poslanka Potrata, beseda je vaša.
Hvala. Prav zanimivo je zdaj poslušati odgovor in jaz upam, da se bo kdo od poslanskih kolegov tudi prepoznal, ker so posamezniki prihajali v poslansko pisarno k enemu od kolegov in opozarjali na problem tistih družin, ki imajo več otrok, po nesreči pa morebiti še več otrok celo s posebnimi potrebami. In je zaradi tega, da se lahko družina z več otroki v enem vozilu pelje, kar je v vseh pogledih zelo dobro, takšna družina težko uveljavljala kakršnekoli druge pravice. In ko sem se sama s poslanskim vprašanje obračala na različna ministrstva, nisem nikoli dobila takšnega odgovora, ki bi kakorkoli omogočal staršem več otrok s posebnimi potrebami, da bi bili oproščeni kakšnih dajatev zaradi te specifične okoliščine. Jaz sem vesela, da je Vlada tako zelo razumevajoča do amandmaja štirih koalicijskih strank in sem vesela hkrati, da to ni moj amandma, ker potem ne bi bil sprejet. Hvala.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo? Hvala. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 5. členu, amandmaju štirih poslanskih skupin: SDS, NSi, SLS in DeSUS. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem pa smo tudi končali z odločanjem o amandmajih. Ker pa je predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev na seji matičnega delovnega telesa neusklajen, je Vlada pripravila uskladitveni amandma k 16. členu, ki ste ga prejeli na klop. Želi o uskladitvenem amandmaju besedo predstavnik Vlade? [[Ne.]] Želijo besedo prisotne poslanke oziroma poslanci? [[Tudi ne.]] Zato zaključujem predvideno razpravo in prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je s tem amandma sprejet. In lahko preidemo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 39. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali v petek, 30. maja, ob 9. uri zjutraj. Jutri pa bo potekala izredna seja Državnega zbora s pričetkom prav tako ob 9. uri.