Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Beskæftigelsesministeren (Troels Lund Poulsen): Lovforslag nr. L 69 (Forslag til lov om ændring af lov om sygedagpenge og lov om aktiv socialpolitik. Lovforslag nr. L 70 (Forslag til lov om ændring af lov om arbejdsskadesikring i Grønland. Transport-, bygnings- og boligministeren (Ole Birk Olesen): Lovforslag nr. L 71 (Forslag til lov om ændring af lov om almene boliger m.v. og lov om friplejeboliger. Kirsten Normann Andersen (SF) og Jacob Mark (SF): Beslutningsforslag nr. B 17 (Forslag til folketingsbeslutning om aldersgrænse for køb af lattergas). Titlerne på de fremsatte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor).
Forhandlingen er åbnet. Det er fru Karin Gaardsted fra Socialdemokratiet. Værsgo.
Tak for det. Lovforslaget omfatter tre områder, som alle sammen er en del af det teleforlig, som Socialdemokratiet var med til at indgå kort før sommerferien. Mange kan sikkert huske tilbage, da internetvirksomheden Skyline gik konkurs for nogle år siden og borgerne stod i den situation, at de fra det ene øjeblik til det andet mistede deres internetforbindelse uden mulighed for med kort varsel at blive koblet op på en anden udbyder. På den baggrund blev der i 2013 vedtaget en bredbåndsgarantiordning, som skulle sikre, at andre internetudbydere ville tage over med meget kort varsel, hvis noget tilsvarende skulle ske. Denne garantiordning er aldrig nogen sinde blevet brugt, og vi anser udviklingen og udbredelsen af internet i Danmark for at have overhalet lovgivningen. Der er med andre ord ikke længere brug for garantiordningen, og med det her forslag ophæves ordningen. Både kommuner, regioner og store virksomheder bruger i stigende grad elektronisk kommunikation, når de indhenter oplysninger om f.eks. forbrug hos borgerne – det kan være fjernaflæsning af målere, lagerstyring, telemedicin, skraldespande og andre smart city-løsninger. Til det brug har de behov for simkort, og det viser sig at være ret besværligt, når der indimellem skal skiftes udbyder, fordi der skal skiftes kort i tusinder af aflæsere. Udskiftningen går på et tidspunkt over til at være digital, og så løses problemet effektivt, men indtil da finder vi det formålstjenligt, at kommuner m.fl. selv kan få lov til at skifte koder uden om teleudbyderne, og det skal gøre det lettere og hurtigere for dem, end det er i dag, så der ikke skal skiftes fysiske simkort. Med lovforslaget bemyndiges Energistyrelsen til at finde den rette måde at gøre det her på i samarbejde med parterne på markedet, og det sker på baggrund af høringssvar fra branchen og brancheorganisationerne. Den tredje del af lovforslaget er faktisk den vigtigste del. Den handler om, at vi nu får fastlagt nogle modeller for, hvordan kommuner må deltage i og give tilskud til udrulning af digital infrastruktur. Baggrunden er desværre ret dyster, og en række kommuner har i de senere år bevæget sig ud på mere eller mindre gyngende grund med deres aftaler og aktiviteter på dette felt. Derfor er det helt nødvendigt, at der kommer klare og faste rammer for kommunernes ageren på området. Modellerne, som bliver udformet, vil blive forhåndsgodkendt af EU, og det skal fremover give sikkerhed for, hvad kommunerne må og ikke må, så der ikke i fremtiden opstår sager, hvor kommuner bliver underkendt eller risikerer retssager ved EU-Domstolen. For Socialdemokratiet har denne del af lovforslaget været helt essentiel, og jeg er glad for, at vi nu står foran en løsning på den her problematik. Socialdemokratiet støtter op om alle dele af lovforslaget.
Tak for det. Der er ingen korte bemærkninger. Så er det hr. Jan Rytkjær Callesen, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak for det. Fru Karin Gaardsted har på den mest perfekte måde lige lagt frem, hvad det her egentlig drejer sig om, og det synes jeg var helt fantastisk. Så jeg vil ikke stå og fortælle nøjagtig det samme en gang til. Men i Dansk Folkeparti er vi selvfølgelig også meget glade for, at vi får indført det her, og at vi holder lidt styr på, hvad kommunerne må og hvad de ikke må. Og samtidig tilslutter vi os det med de der SIM-kort, så vi kan skifte udbyder uden nogen større problemer. Så Dansk Folkeparti støtter også forslaget.
Tak til ordføreren. Så er det hr. Torsten Schack Pedersen fra Venstre. Det går stærkt.
Jeg kunne selvfølgelig gøre det rigtig kort, men jeg synes nu alligevel, det her lovforslag fortjener lidt flere ord med på vejen. For det er ganske rigtigt, som fru Karin Gaardsted sagde, en opfølgning på det moderniserede teleforlig, som vi indgik i maj – en modernisering af et teleforlig, som oprindelig stammer fra 1999. Det nåede at fejre kobberbryllup, og der var diskussion om, om det også skulle fejre sølvbryllup. Men vi fik så lavet en bred politisk aftale, som sikrer nogle ganske fornuftige og stabile rammer for dansk telepolitik i fremtiden, og det tror jeg sådan set er noget af det vigtigste vi kan sikre, for at telemarkedet udvikler sig bedst muligt og investeringerne er i top og alle danskere får adgang til en lynhurtig bredbåndsforbindelse. Så alene af den grund kunne man tale meget og varmt for forslaget. Delelementerne skal jeg kun lige hæfte mig ganske kort ved. Det ene af dem – bredbåndsgarantiordningen – kom ganske rigtigt, som fru Karin Gaardsted redegjorde for, i forbindelse med Skylines konkurs. Der var faktisk forslag fremme om dengang, at der skulle indbetales penge på forhånd til bredbåndsgarantiordningen. Det modsatte jeg mig som Venstres teleordfører, for jeg mente sådan set ikke, at sandsynligheden for, at ordningen ville blive bragt i anvendelse, var særlig stor. Det var en forældet teknologi, der lå bag den konkurs, der var dengang. Og en gang imellem skal man jo glæde sig over, at man får ret, når tiden går. Det viste sig jo heldigvis, at det ikke har været nødvendigt, og derfor er jeg selvfølgelig også rigtig glad for, at vi får den afskaffet. Ligeledes er jeg rigtig, rigtig glad for, at vi får lavet meget, meget klare rammer for, hvordan kommunerne kan understøtte udrulningen af digital infrastruktur, og særlig for, at det foregår på en mere fornuftig måde, end vi har set nogle eksempler på. Så ønsker man at understøtte udviklingen kommunalt, ved man præcis, hvordan det skal håndteres, så man heller ikke kommer til at konkurrere med private aktører. Der er jo ingen grund til at hælde skatteborgernes penge i en udrulning, som markedet alligevel havde tænkt sig at foretage. Så det glæder mig rigtig meget, at vi her er med til at sikre nogle meget, meget klare rammer, så det bliver klart og tydeligt, hvad der er muligt, og hvad der ikke er muligt. Så fuld opbakning fra Venstre til lovforslaget.
Tak til ordføreren. Så er det fru Eva Flyvholm, Enhedslisten. Værsgo.
Det er sindssygt vigtigt for os i Enhedslisten, at vi får mulighed for at have en god bredbåndsdækning og ordentlig adgang til mobiltelefoni i hele landet. Som det er nu, er det stadig væk sådan, at meget store dele af vores landområder har alt for dårlig dækning. Der er sådan set også flere steder i byerne, hvor det kunne køre bedre. Men det her er med til at sikre, at vi kommer ud til også de steder, hvor man kan sige at markedet indtil videre ikke har formået at levere en ordentlig service til borgerne, er noget, vi i Enhedslisten synes er meget, meget vigtigt. Det er også derfor, vi er gået med i den her aftale nu for at være med til at kæmpe for at få en bedre og bedre dækning for folk, især i vores landområder. Jeg synes, det er meget, meget positivt, at det, der ligger her, fortsætter den bredbåndspulje, som der er mulighed for at søge; at der bliver strammet op om kravene til frekvenser, når der er udbud på det område, så man kræver af operatørerne, at de skal give en bedre dækning. Det arbejde, der kommer de næste par år, med at sikre nogle klare rammer for, hvordan kommunerne kan agere i forhold til at sikre en ordentlig og god dækning for deres borgere, er et arbejde, vi meget, meget gerne vil være med til, og vi vil presse mest muligt på, for at kommunerne får rigtig gode forhold her. F.eks. synes jeg, det har været meget vigtigt, at vi i forbindelse med det her arbejde ligesom også åbner op for at se på, at kommunerne gerne må være med til at lave det, der hedder intelligente udbud, så man også sikrer – altså når man selv breder netdækning ud til medarbejdere og institutioner osv. i kommunen – at man faktisk kan være med til at sørge for, at meget større områder bliver dækket. Det er noget, man med succes kan gøre, især i mere tyndt befolkede områder, og som altså kan have en rigtig god effekt. Så jeg tror, at det her faktisk er et rigtig, rigtig afgørende område, hvis vi skal kunne arbejde med at få udbredt en ordentlig dækning til borgere i hele landet. Enhedslisten kan støtte forslaget på den baggrund, at vi faktisk synes, det er nogle ganske udmærkede og glimrende initiativer, der ligger i det her.
Tak til Enhedslistens ordfører. Den næste i den række, der står her, er hr. Carsten Bach, Liberal Alliance. Værsgo.
Tak for det. L 23, som vi behandler her, kan man jo nærmest kalde en lille trerettersmenu bestående af tre initiativer fra den aftale om fremtidens telepolitik for hele Danmark, som alle Folketingets partier jo er enige om, hvilket er rigtig godt. Jeg vil bare lige kort fremhæve noget af det, Liberal Alliance satte lidt fokus på i de politiske forhandlinger, og det er det her med kommunal støtte til udrulningen af digital infrastruktur, for vi har kunnet se nogle eksempler på, at lige præcis det område har der manglet nogle klare rammer for. Det har været vigtigt for Liberal Alliance at få sat fokus på det og få det hegnet fuldstændig ind, sådan at vi undgår ulovlig støtte og ikke skader konkurrencen, ved at kommunerne går private virksomheder, der kan løse de her opgaver, lidt i bedene. Så nu får vi de her klare rammer for kommunerne, der vil fremme en digital udrulning, og det er jo selvfølgelig godt, men vi får det hegnet ind, sådan at vi undgår offentligt opgavetyveri. Herudover er der machine to machine-kommunikation, hvor initiativerne her afstedkommer mere frit udbydervalg, og så får vi sidst, men jo måske ikke mindst, ryddet lidt op i en tilskudsjungle og en række puljer og får sløjfet bredbåndsgarantien, som også er blevet omtalt tidligere. Det giver god mening i den her sammenhæng, og vi er med en ny aftale om telepolitikken klar til fremtiden, og det er alle partier i Folketinget heldigvis enige om, og derfor støtter Liberal Alliance selvfølgelig også lovforslaget.
Tak til hr. Carsten Bach. Så er det hr. Christian Poll, Alternativet. Værsgo.
Jeg kan også ganske kort sige, at Alternativet bakker op om det her lovforslag. Jeg vil dog lige fremhæve en bekymring, som Forbrugerrådet Tænk har givet udtryk for, og jeg citerer fra deres høringssvar: »Vi skal opfordre til, at der fra dansk side arbejdes for, at det utvetydigt fremgår af det kommende direktiv, hvorledes maksimalprisen beregnes. Det bør således undgås, at den reelle pris kan blæses op gennem brug af opkaldsafgift eller taksering per minut i stedet for taksering per sekund.« Det er en bekymring, som jeg også godt her fra talerstolen vil bringe videre til ministeren – Danmark bedes arbejde for, at det kommende direktiv bliver helt entydigt og klart i spyttet med hensyn til beregningen af de her maksimalpriser.
Tak for det. Så er det hr. Rasmus Helveg Petersen, Radikale Venstre, der får ordet. Værsgo.
Tak for det. I lighed med det, de tidligere talere, har sagt, vil jeg sige, at også Radikale Venstre er en del af det teleforlig, som de her tre elementer er en udmøntning af. Jeg hæfter mig ligesom flere af de tidligere talere særligt ved, at der som en konsekvens af det her arbejde kommer klare rammer for kommunerne for udrulning af digital infrastruktur – vi synes, det er fornuftigt, og vi støtter det varmt. Tak.
Tak for det. Det her er gået hurtigt hen over skærmen, så nu er vi allerede nået til at skulle høre ministeren. Og dermed giver jeg ordet til energi-, forsynings- og klimaministeren. Værsgo.
Tak for det, formand. Og tak til ordførerne for deres opbakning til lovforslaget. Lovforslaget udmønter tre initiativer i det nye teleforlig, som blev indgået mellem alle Folketingets partier i maj 2018. For det første skal lovforslaget sikre klare rammer for kommunerne, da de ønsker at give tilskud til udrulning af digital infrastruktur. Dette gennemføres, ved at Energistyrelsen udarbejder forslag til tilskudsmodeller, som skal godkendes af Europa-Kommissionen. Inden for rammerne af disse modeller kan kommunerne så bidrage til udbygning af digital infrastruktur til gavn for borgere og virksomheder i hele Danmark. Modellerne sikrer teleudbyderne forudsigelighed og sikkerhed i forhold til deres investeringer. For det andet skal lovforslaget sikre, at der reelt er frit udbydervalg vedrørende Machine-to-Machine-kommunikation. Frit udbydervalg vil styrke konkurrencen på området. Machine-to-Machine-kommunikation bruges f.eks. i kommuner, der har sensorer i skraldespande, som informerer om, hvornår de skal tømmes, eller de bruges i en shippingvirksomhed, der anvender sensorer til overvågning og automatiserer håndtering af containere på fragtskibe. I dag skal kommunen eller shippingvirksomheden udskifte SIM-kortet i samtlige enheder, hvis de vil skifte teleudbyder. Med dette forslag vil Energistyrelsen kunne fastsætte regler, som betyder, at alle SIM-kortene ikke skal udskiftes. Man overfører blot de tilknyttede koder til den nye udbyder. For det tredje foreslås det, at reglerne om Bredbåndsgarantiordningen ophæves. Ordningen er ikke længere nødvendig at opretholde, og den har ikke været anvendt, siden den blev etableret i 2013. Jeg takker igen for interessen og opbakningen, Tinget i dag har udtrykt for lovforslaget. Jeg ser frem til at fortsætte de konstruktive drøftelser om de enkelte elementer i lovforslaget i udvalget. Med disse bemærkninger vil jeg anmode om en velvillig behandling af lovforslaget.
Med det siger vi tak til ministeren. Og så kan jeg oplyse om, at Det Konservative Folkeparti også var repræsenteret ved Venstre i dag. Da der ikke er flere, der har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Energi-, Forsynings- og Klimaudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet, og det er fru Karin Gaardsted, Socialdemokratiet, der lægger for. Værsgo.
Det er vigtigt, at forbrugere, der køber køleskabe, frysere og andre apparater, der skal kobles til strøm, kan være godt oplyste om, om det er en energibesparende eller en energislugende vare, man er ved at købe. Vi har i flere år kunnet orientere os om energimærkning via et system med farver og bogstaver. EU har nu lavet en forordning, som sikrer bedre opsyn med elektroniske apparater, og som genindfører den gamle energimærkningsskala fra A til G. En forordning skal alle EU-medlemslandene jo leve op til, og der vil derfor fremover ikke være forskellige tolkningsmuligheder i de enkelte medlemslande. Det skal være let og enkelt for forbrugerne at aflæse strømforbrug på et apparat, og samtidig indføres en EU-produktdatabase med alle elprodukter, så der kan være tilsyn og kontrol med området, og således at der kan sanktioneres over for producenter, som ikke lever op til kravene om energi og om sikkerhed. Det nye direktiv afløser den gamle EU-ordning, og det kan Socialdemokratiet tilslutte sig. Og jeg skal hilse fra SF og Enhedslisten og sige, at de også tilslutter sig.
Tak til den socialdemokratiske ordfører. Så er det Dansk Folkeparti ved hr. Jan Rytkjær Callesen. Værsgo.
Tak for det. Lovforslaget her har til formål at foretage de nødvendige justeringer af dansk lovgivning som følge af EU's nye energimærkningsforordning. Først og fremmest afskaffes den hidtidigt gældende danske produktenergimærkningslov, idet den nu reelt er erstattet af en energimærkningsforordning, og samtidig indføres nye danske regler for, hvordan forordningen skal håndhæves og sanktioneres. I Dansk Folkeparti er vi godt tilfredse med den måde, som energimærkningen vejleder danskerne om, hvor meget energi et køleskab, en fryser, en vaskemaskine osv. bruger. Det er med til at give et indtryk af, hvor meget strøm det apparat, som man vil købe, kan forventes at bruge. Dermed giver det kunden en valgmulighed, hvor man kan bruge produktets energiegenskaber som en vigtig faktor i sin beslutning. Ordningen med energimærkning af produkterne har uden tvivl sparet danskerne for mange penge, netop fordi man bevidst har kunnet vælge et produkt med et lavt energiforbrug i stedet for et produkt med et højt energiforbrug. Dermed har energimærkningen gavnet den enkeltes pengepung, ligesom der også er væsentlige miljøfordele ved et lavt energiforbrug. Som sagt er vi i Dansk Folkeparti glade for energimærkningen, men vi ser med undren på, hvorfor det tilsyneladende har været nødvendigt at ændre regelsættet fra at være national lovgivning til at være ren EU-lovgivning i form af en forordning. Men da vi trods alt finder, at forordningen har et fornuftigt indhold, som vil være til gavn for danskerne, bakker vi op om lovforslaget her.
Tak til Dansk Folkepartis ordfører. Så er det hr. Thomas Danielsen, partiet Venstre. Værsgo.
Tak for det, formand. L 24 er jo, som de foregående ordførere har været inde på, en ensretning af lovgivningen i forhold til energimærkning af elektroniske produkter, og det er en virkelig god idé og et godt eksempel på, hvor vi med fordel kan drage nytte af at tænke på tværs af landegrænser i EU. Det er jo sådan i Danmark, at vi har en styrkeposition på det energieffektive område, og det har vi sådan set også i forhold til de produkter, som vi leverer her. Udviklingen er gået sådan, at vi jo har haft energimærke A, som vi så skulle udbygge med A+ og bagefter med A++ og endda også med A+++. Det tager vi altså et opgør med nu og får lavet en ensretning, sådan at nu kommer skalaen til at gå fra A til G, og det er særdeles hensigtsmæssigt både for de virksomheder, som producerer i Danmark, og for de virksomheder og private borgere, som køber ind i hele Europa. Det giver mindre administration og bøvl, og man fjerner også den her dobbeltregulering, hvorfor det her naturligvis er et brandgodt forslag.
Tak til Venstres ordfører. Så er vi nået frem til hr. Carsten Bach fra Liberal Alliance. Værsgo.
Tak for det. Om L 24 om energimærkning skal der ikke siges så meget andet, end at EU-forordningen jo giver mulighed for oprydning i dansk lovgivning, og man kan vist roligt sige, at fælles europæiske regler om energimærkning er og bliver en kæmpe stor succes til efterfølgelse. Det giver forbrugeroplysning på meget højt niveau og fremmer energieffektiviteten af de her elektriske apparater. Det sikrer forbrugerne en ret høj grad af gennemsigtighed, og det skal vi selvfølgelig følge op på, og vi skal selvfølgelig rette ind efter ny EU-forordning. Det gør så også med det konkrete lovforslag her, at vi slipper af med en dobbeltregulering, og derfor kan jeg kun sige A+++ fra Liberal Alliances side, og vi støtter selvfølgelig lovforslaget.
Tak til Liberal Alliances ordfører. Så er det hr. Christian Poll, Alternativet. Værsgo.
Tak. Det er jo en fornøjelse at stå her i dag og kunne være med til at implementere en ny lovgivning i Danmark, som jeg selv i mit tidligere virke har kæmpet for. Det har faktisk været en rigtig lang kamp i Europa, hvor erhvervslivet på den ene side ønskede at beholde den her skala, som først hed A, så ved revision blev det til A+, næste revision A++, og man kunne simpelt hen ikke forestille sig, hvornår man var færdig, om man så skulle gå efter A++++++ om 10 år. Det giver sig selv, at det jo ikke ville give mening for forbrugerne, når vi nåede derud, og derfor har miljøorganisationerne i Europa kæmpet den her kamp for at lade det her mærke blive til et mærke for forbrugerne, som er let forståeligt, for indtil i dag har det jo været sådan, at forbrugerne har skullet følge med i, hvor lang den her ordning er. Er det nu godt nok at finde et køleskab, der hedder A+, eller bliver jeg nødt til at finde et, der er A++, eller er jeg i virkeligheden helt vildt bagud, fordi det bedste køleskab nu hedder A++++++ med seks eller syv plusser. Derfor er det rigtig glædeligt, at man altså er blevet enige om at lave en forordning, så der er fælles regler direkte gældende i alle EU-medlemsstater, og hvor skalaen nu hedder A til G, og det vil sige, at man som forbruger altid trygt kan gå ned og vælge sit A-mærkede køleskab eller fryser, eller hvad det er, man skal købe, og på den måde vide, at nu vælger man det bedste. Man skal bare altid gå efter et A, så vælger man det med det laveste energiforbrug. Det er en god forbrugerpolitik, og jeg er glad for, at den kamp blev vundet, så vi kunne komme ud af den her uendelige løkke af plusser, som der har været indtil videre. Jeg kunne godt tænke mig, at det her også kom til at ske for køretøjer, og jeg ved, at det er et lidt andet regime, det kører i, men det kunne være interessant at høre, om ministeren ved noget om, om det er på vej for køretøjer også, eller om det er noget, regeringen generelt er interesseret i – måske i ministerens tale til sidst. Men vi kan altså støtte forslaget og er rigtig glade for, at det er kommet dertil.
Tak for det. Der var mange plusser her. Nu er det så plus Det Radikale Venstre i ordførerrækken. Værsgo til hr. Rasmus Helveg Petersen.
Mange tak for det. I Det Radikale er vi også meget optaget af, at produkter, der bruger energi, er så effektive som muligt. Det er godt for klimaet, og det er godt for borgerne og virksomhedernes økonomi, at der ikke bliver brugt mere end højst nødvendigt, og EU har nu med det her lavet en forordning om rammerne for mærkning af energirelaterede produkter. Forordningen har direkte retsvirkning, og for ikke at have dobbelt lovgivning er det nødvendigt at ophæve de eksisterende danske regler på området. Derudover fastsætter lovforslaget supplerende bestemmelser om håndhævelse og sanktioner, og det støtter vi også. Kort sagt, Radikale kan støtte lovforslaget.
Tak til den radikale ordfører. Vi er sådan set allerede nået frem til ministeren, for der er talt på øvrige partiers vegne i rækkefølgen, så det er nu energi-, forsynings- og klimaministeren. Værsgo.
Tak for det, formand, og tak for bemærkningerne til lovforslaget. EU's regler om energimærkning af apparater giver de danske og europæiske forbrugere et gennemsigtigt marked for energiforbrugende apparater på tværs af Europa. Energimærkning er et meget vigtigt redskab til at fremme energieffektivitet sammen med ecodesign, som stiller krav til apparaters energiforbrug, og energimærkningen er en kilde til betydelige energibesparelser for de danske og europæiske forbrugere. Samtidig tilgodeser energimærkningen de virksomheder, der evner at sende energirigtige apparater på markedet. Energimærkning af apparater i et fælleseuropæisk perspektiv er derfor en udpræget succeshistorie. Direktiv om energimærkning af apparater, som hidtil har reguleret området, blev i 2017 erstattet af en forordning, og området skal derfor ikke reguleres ved national lovgivning. Med lovforslaget rydder vi op i lovgivningen, så der ikke sker dobbeltregulering. Det betyder konkret, at den gældende lov om energimærkning af apparater ophæves, og herudover giver vi med lovforslaget lovhjemmel til at håndhæve forordningen. Med forordningen sker der nogle helt konkrete forbedringer for forbrugerne, bl.a. afskaffes kategorierne A+ og højere, så man som kunde fremover kun skal forholde sig til en skala fra A til G. Det gør det nemmere for forbrugerne at navigere på markedet for køleskabe, vaskemaskiner, computere osv. Forordningen medfører også en styrket markedsovervågning, der etableres et øget samarbejde mellem de nationale myndigheder, der står for markedsovervågning. Derfor har vi forholdt os positivt til forslaget om at ændre det retslige grundlag for energimærkningen fra direktiv til forordning. På den måde skabes det samme retlige grundlag i alle medlemslande, og det er til gavn for både danske forbrugere og producenter. I forhold til det fremsatte forslag er der behov for en mindre justering af overgangsbestemmelserne i loven. Justeringen er af teknisk karakter og vil blive håndteret ved fremsættelse af et mindre ændringsforslag i forbindelse med udvalgsbehandlingen. Alternativet spurgte ind til det i forhold til biler, og her må jeg sige, at det må vi vende tilbage med, men umiddelbart synes jeg, det lyder fornuftigt at kigge på det, men det er jo ikke en del af den her lovgivning og det her regelsæt. Men vi må kigge på det, så lad os tage en dialog om det. Jeg vil opfordre alle Folketingets partier til at bakke op om lovforslaget, så vi fortsat kan sikre håndhævelse af mærkningen af apparaters energiforbrug til gavn for borgere og erhvervsliv.
Tak til ministeren. Der ingen spørgsmål nu. Da der ikke er flere, der har bedt om ordet, er forhandlingerne sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Energi-, Forsynings- og Klimaudvalget. Der er ingen indsigelser, så det er vedtaget. Nu er vi så i den situation, at jeg skal udsætte mødet. Spørgetiden er fastsat til kl. 13.00 i dag, og kl. 13.00 genoptages mødet altså med spørgetid.
Mødet er genoptaget. Jeg skal meddele, at det under nr. 7 opførte spørgsmål (spørgsmål nr. S 104) til finansministeren udgår i dag efter ønske fra spørgeren. Vi starter med spørgsmål nr. 1, og det er til udenrigsministeren af hr. Kenneth Kristensen Berth fra Dansk Folkeparti.
Velkommen.
Tak for det, og spørgsmålet lyder: Er udenrigsministeren enig i, at EU har behov for »strategisk autonomi«, sådan som den franske præsident, Emmanuel Macron, understregede under sit besøg i Danmark, og hvad mener udenrigsministeren i bekræftende fald at denne »strategiske autonomi« skal bruges til?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Begrebet EU's strategiske autonomi er ikke som sådan et nyt begreb. Begrebet har i forskellige afskygninger udviklet sig over de seneste 20 år og indgår faktisk som et vigtigt element i EU's globale strategi fra 2016. Der hedder det, og jeg citerer: Et passende niveau af strategisk autonomi er vigtigt for Europas evne til at fostre fred og sikkerhed både internt og eksternt. Citat slut. Der er ikke nogen entydig definition af »strategisk autonomi«, og der kan derfor selvfølgelig være nuanceforskelle i forhold til udlægningen heraf. Centralt for regeringens forståelse er, at strategisk autonomi er, at Europa bør løfte et større ansvar for vores egen sikkerhed i en mere uforudsigelig og usikker verden. Regeringen støtter grundlæggende denne ambition. Det ændrer ikke ved, at NATO forbliver grundstenen i vores sikkerhed. Det vil der ikke blive rykket på, og derfor er jeg også glad for, at der i forbindelse med det seneste NATO-topmøde, hvor jeg også selv deltog, var enighed om at styrke samarbejdet mellem NATO og EU. Det sikrer netop, at NATO og EU supplerer hinanden.
Spørgeren.
Det lyder jo umiddelbart ikke så urovækkende, når udenrigsministeren præsenterer tingene på den her måde. Men så må man jo sige, at udenrigsministeren selv har anvendt nogle ord, som måske indikerer noget andet. Jeg konstaterede i hvert fald ved selvsyn udenrigsministerens tale i Industriens Hus her i mandags, hvor udenrigsministeren kom for skade – sådan ville jeg sige det, jeg ved ikke, om udenrigsministeren er enig – at sige, at EU skal være, citat, superpower plus, citat slut. Det lyder faktisk lidt ligesom noget, man kan købe på en tankstation, altså Oktan 100 eller sådan noget. Men jeg tror, at det, som udenrigsministeren i virkeligheden mener med det her, er, at EU skal ud at spille med musklerne internationalt. Jeg må sige, at jeg og Dansk Folkeparti er uenige med udenrigsministeren, hvis det er det, der er tale om. For vi har den faste overbevisning, at vores samarbejde ligger bedst i NATO-regi, og vi har meget svært ved at se, hvad det præcis er, som EU tilbyder os, som vi skal have så frygtelig stor en interesse i at være med i. Nu på fredag skal vi jo i Europaudvalget, hvor udenrigsministeren jo, så vidt jeg har forstået, desværre ikke kan være til stede, bl.a. drøfte forhold omkring Den Centralafrikanske Republik og EU's engagement i Den Centralafrikanske Republik, og det er jo noget, som Danmark ikke tager del i, bl.a. på grund af forsvarsforbeholdet. Der har vi det bare sådan i Dansk Folkeparti, at det er vi sådan set glade for. Men når man hører det, som udenrigsministeren udtaler her i Industriens Hus og for så vidt også i dag, får man lidt indtrykket af det modsatte, altså at udenrigsministeren har en ambition om, at vi, om man så må sige, skal deltage i noget mere krig fra dansk side, og den krig, som vi skal deltage i, skal gerne ske i regi af EU. Er det sådan, man skal opfatte udenrigsministeren?
Ministeren.
Jeg er faktisk utrolig glad for det opfølgende spørgsmål, ikke fordi det i sig selv afslører, at spørgeren kom lidt sent i min tale, men det tror jeg godt vi kan konstatere, for ellers ville spørgeren have kendt til, hvad det var, jeg definerede som værende en superpower plus. Det er et begreb, som jeg skrev om i min bog »Vejen til et bedre Europa«, som er helt tilbage fra 2003, og definitionen er sådan set den, at man i den begrebsverden, vi arbejder med, har begrebet superpower, og det var tidligere, før Murens fald, noget, man f.eks. forbandt med USA og Sovjetunionen. Men det at være en superpower plus er faktisk noget, der henhører til noget helt andet end det med krudt og kugler. Det henhører til, at man kan det, der kommer efter krigen, nemlig være med til at genopbygge institutioner og være med til at stabilisere lande, som har været i krig, være med til at genopbygge og dermed sikre, at freden også bliver holdbar. Og der kan Danmark og der kan EU, tror jeg, noget, som adskiller os fra, hvad andre kan.
Spørgeren.
Det er godt nok mange år siden, jeg har læst udenrigsministerens bog, for jeg tror, jeg læste den, et år eller et par år efter at den udkom. Men jeg havde faktisk det indtryk, at den holdning, som skinner igennem i den bog, havde ændret sig for udenrigsministeren. Jeg troede ikke, at det, som udenrigsministeren skrev tilbage i 2003, var det, som udenrigsministeren rent faktisk mente i 2018. Men udenrigsministeren kan måske lige nævne, om alt det, som står i den bog, stadig væk er udtryk for udenrigsministerens synspunkter.
Ministeren.
Det ville være mærkeligt. Jeg er også helt sikker på, at hr. Kenneth Kristensen Berth, på trods af en vis form for konservatisme, der ruller i blodet, med hensyn til visse synspunkter har ændret synspunkter i løbet af de sidste små 20 år eller 15 år, på enkelte områder måske ovenikøbet i forhold til hvad man mente for 2-3 år siden. Det synes jeg sådan set er rimeligt man gør. Man skal jo se sådan en bog i den tid, den er blevet skrevet i, og det vil selvfølgelig være sådan, hvis man går den bog igennem i dag, at der så er elementer, hvor jeg har ændret synspunkter. Men det her med at være en superpower plus synes jeg er et virkelig, virkelig godt begreb, som jeg synes vi skal arbejde videre med.
Spørgeren for det sidste spørgsmål.
Så kunne jeg jo egentlig godt tænke mig at stille ministeren et meget enkelt spørgsmål: Hvad vil ministeren med forsvarsforbeholdet? Mener ministeren, at vi skal afskaffe det forsvarsforbehold? Skal vi have en afstemning? Hvor hurtigt skal vi have den afstemning? Eller mener ministeren, at det forsvarsforbehold egentlig har tjent Danmark godt? For det er jo det, der beskytter os mod at deltage i den der form for strategisk autonomi, som jeg er bekymret for.
Ministeren.
Altså, et enkelt spørgsmål kræver jo et enkelt svar: Jeg ønsker at komme af med forsvarsforbeholdet, helt klart. Jeg har aldrig lagt skjul på, at det der er et af de forbehold, som jeg faktisk ønsker vi skal komme af med – ikke euroforbeholdet, men jeg ønsker at komme af med forsvarsforbeholdet. Jeg synes, at det er noget af det, som virker paradoksalt, nemlig at vi f.eks. kan deltage under NATO-operationer, internationale operationer i forbindelse med befrielsen af Balkan, og når der så skal genopbygges fred efterfølgende og det bliver under EU-ledelse man skal gøre det, så er vi nødt til at trække os hjem. Det er for mig at se en fuldstændig selvmodsigende situation at være endt i. Så derfor er svaret for mig som leder af Liberal Alliance: Ja, lad os komme af med forsvarsforbeholdet. Det er ikke regeringens politik på nuværende tidspunkt; det håber jeg det bliver.
Tak for det. Så går vi over til spørgsmål nr. 2, som også er til udenrigsministeren, og spørgeren er ligeledes hr. Kenneth Kristensen Berth fra Dansk Folkeparti.
Værsgo.
Det er lidt i forlængelse af det tidligere spørgsmål. Det lyder: Hvad er udenrigsministerens holdning til de ambitioner om etableringen af et nukleart forsvar for EU, som bl.a. den tyske politiske videnskabsmand og tidligere professor ved det tyske forsvarsakademi Christian Hacke og den udenrigspolitiske ordfører for CDU, Roderich Kiesewetter, har fremsat?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Jeg er bekendt med det indlæg i Tyskland, som spørgeren refererer til. Der er tale om et enkeltstående debatindlæg og indspark til den bredere diskussion i Tyskland om forsvarsdimensionen i EU samt spekulationerne om det fremadrettede amerikanske engagement i Europa.
Spørgeren.
Så bliver man jo nødt til at stille spørgsmålet: Når nu udenrigsministeren gerne vil afskaffe forsvarsforbeholdet, hvordan ser udenrigsministeren så på det forhold, at der er kræfter i Europa, som har en ambition om, at EU skal udstyres med nuklear afskrækkelse, altså med atomvåben? Personligt vil jeg gerne sige, at jeg synes, at det er betænkeligt, og jeg synes, det er betænkeligt på grund af mange årsager. Det er betænkeligt ud fra et spørgsmål om, hvem der så skal træffe beslutningen om at aktivere sådan et atomvåben. Det er også betænkeligt ud fra sådan en demokratisk opfattelse, altså hvem er det, der har kontrollen med det, for det vil så ikke længere være et land, men en international organisation, der er i besiddelse af de atomvåben. Så er det selvfølgelig også betænkeligt ud fra den dimension, der hedder NATO-samarbejdet. Sagen er jo den, at Europa er dækket af en atomparaply, som hedder USA først og fremmest. Så er jeg klar over, at Storbritannien og Frankrig også har atomvåben. Som det fremgår, bl.a. af den her artikel fra New York Times sidste år, som også funderede over de her ting, så var intentionen jo, at det franske atomarsenal skulle overtages af EU, så man altså fra europæisk side havde rådighed over det. Og der er det jo bare igen, at man bliver nødt til at spørge udenrigsministeren meget klart: Deler udenrigsministeren den opfattelse, at det kunne være en fordel for Europa, for EU, at råde over nuklear afskrækkelse?
Ministeren.
Jeg synes, at den måde, vi har organiseret det på på nuværende tidspunkt, er fuldstændig og aldeles ganske tilfredsstillende. Det eneste, jeg kunne ønske mig, er, at Danmark kommer af med forsvarsforbeholdet på et tidspunkt, men det har sådan set ikke direkte med det her spørgsmål at gøre, synes jeg, for jeg synes grundlæggende, at den måde, vi har fordelt opgaverne på på nuværende tidspunkt og den atomparaply, som vi er inde under, er velfungerende.
Spørgeren.
Så jeg skal forstå det sådan, at i tilfælde af – det sker så forhåbentlig ikke – udenrigsministeren får ret og vi kommer af med det danske forsvarsforbehold, så vil udenrigsministeren ikke kaste sig sådan frådende ind i kampen for at få en atomar afskrækkelse i Europa. Det har jeg forstået. Men skal det også forstås på den måde, at Danmark vil modsætte sig det, hvis det er sådan, at andre lande ønsker at gå den vej?
Ministeren.
Jeg synes simpelt hen, det er et utrolig hypotetisk spørgsmål. I forvejen er det sådan, og det kender vi jo begge to til, at tyskerne generelt også har en diskussion, som foregår på den anden side eller på midten, eller hvad man nu skal kalde det, om, hvor klogt det er med stor tysk oprustning qua historien. Så derfra er der yderligere et langt stykke til, at man skulle komme til en situation, hvor man begynder at diskutere alvorligt, om tyskerne skal have atomvåben. Så derfor synes jeg, at det simpelt hen er for hypotetisk at stå og diskutere det på nuværende tidspunkt.
Spørgerens sidste spørgsmål.
Der må jeg sige, at jeg er uenig med ministeren, for jeg tror egentlig godt, de fleste danskere vil have en fornemmelse af, om det er en ambition, som regeringen deler, altså om det er en ambition, som regeringen deler med ordføreren for CDU, Roderich Kiesewetter, at vi skal den vej. Og det er i hvert fald noget, som jeg synes danskerne skal have et svar på, inden vi eventuelt måtte få en folkeafstemning om forsvarsforbeholdet.
Ministeren.
Men det har jeg jo svaret på. Har man ikke været til stede? Nu ved jeg jo sådan set, at hr. Kenneth Kristensen Berth har været til stede også under mit første svar på spørgsmålet. Der sagde jeg jo meget klart og tydeligt, at jeg synes, at den måde, vi har organiseret det på på nuværende tidspunkt, er en ganske aldeles fortræffelig måde at organisere det på.
Tak til hr. Kenneth Kristensen Berth for dagens indsats. Så går vi over til spørgsmål 3, der også er til udenrigsministeren, og spørgeren er hr. Lars Aslan Rasmussen, Socialdemokratiet.
Værsgo.
Tak. Vil udenrigsministeren uddybe sin holdning til påstandene fra det iranske mullahstyre om, at Danmark huser oppositionelle grupper, som udøver terrorisme?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Der skal ikke herske nogen tvivl om, at Danmark fordømmer terrorangreb, uanset hvor de finder sted i verden. Det er særlig forfærdeligt, når det, som det var tilfældet under det nylige terrorangreb, også går ud over børn. Min holdning til de iranske udtalelser er faktisk ganske klar: Hvis det viser sig, at der findes mennesker i Danmark, der har været konkret involveret i planlægning eller eksekvering af en terrorhandling, så er det dybt alvorligt, og så skal vi selvfølgelig reagere på det.
Spørgeren.
Jamen det er jo fint. Jeg undrer mig bare over, at udenrigsministeren ikke svarer iranerne, hvornår de stopper med at sponsere Hizbollah, som myrder civile israelere, Hamas, der myrder civile israelere, og med at snigmyrde politiske modstandere rundtomkring i Europa, stopper med at henrette homoseksuelle fra kraner. Altså, det er vel også en form for terrorisme? Så man kan måske gribe i egen barm først, for jeg undrer mig over, at udenrigsministeren slet ikke nævner det over for iranerne, altså hvornår det iranske præstestyre selv holder op med at finansiere terrorister. For det håber jeg at udenrigsministeren kan bekræfte, nemlig at Iran finansierer Hamas og Hizbollah og andre terrororganisationer, ikke mindst i Syrien.
Ministeren.
Der er rigtig meget, man kan kritisere iranerne for, og det gør vi også løbende i de dialoger, som vi har med iranerne.
Spørgeren.
Men så må jeg sige til ministeren igen, at jeg synes ikke, der har været nogen offentlig kritik i forbindelse med iranernes reaktioner. Jeg synes, at det er lidt mærkeligt at rende rundt og kritisere andre for at huse terrorister, når man selv udøver terror. Noget af det, som mange eksiliranere, der bor i Danmark, har sagt, er, at der ikke er nogen ytringsfrihed i Iran og der er ikke nogen forsamlingsfrihed. Kan ministeren bekræfte, at det er rigtig svært at være opposition i Iran, og at man risikerer at komme til at sidde i fængsel eller det, der er værre?
Ministeren.
Jeg kan helt sikkert bekræfte, at det er ganske svært at være opposition i Iran.
Spørgeren.
Så uanset hvor mange iranske krav, der kommer, vil man ikke fra dansk side møde dem med, at de selv skal stoppe med at finansiere terrorister, og at de selv skal stoppe med at henrette homoseksuelle fra kraner, og at de på alle måder selv skal begynde at gribe i egen barm, inden de beskylder herboende iranere, som er flygtet fra et af de værste diktaturregimer, for terrorisme, når de selv i den grad udøver terror og også snigmyrder folk? Altså, jeg tænker, at herboende iranere ikke skal være bange for at blive udleveret, bare fordi de er imod det iranske præstestyre?
Ministeren.
Vi passer på de mennesker, som er i Danmark, og som har lovligt ophold i Danmark – selvfølgelig gør vi det. Jeg kan understrege over for spørgeren, at jeg næsten synes, det er et mærkeligt spørgsmål at få, altså hvor vidt jeg synes, at det er okay, at nogle støtter terrorisme. Der er ingen, for hvem det er okay at støtte terrorisme, hverken set fra min synsvinkel eller fra regeringens synsvinkel eller set fra Folketinget generelt. Det er der jo fuldstændig bred enighed om. Det er en mærkelig måde at stille tingene op på, altså at man antyder, at jeg kan acceptere, at der er nogle, som bakker op om terrorisme. Jeg bakker overhovedet ikke op om terrorisme.
Tak til hr. Lars Aslan Rasmussen for dagens indsats. Så går vi over til spørgsmål nr. 4. Det er til udenrigsministeren, og spørgeren er hr. Pelle Dragsted fra Enhedslisten.
Velkommen, og værsgo.
Mange tak. Og spørgsmålet lyder: Hvad er udenrigsministerens holdning til, at lederne af de to største catalanske ngo´er fortsat sidder fængslet for almindelig, fredelig politisk virksomhed?
Ministeren.
Det er først og fremmest, og det vil jeg godt gentage, den danske regerings holdning, som det hele tiden har været, at spørgsmål om Catalonien er et internt spansk anliggende, som må håndteres inden for rammerne af den spanske forfatning. I forhold til de verserende retssager mod catalanske ngo-ledere har jeg tillid til, at det spanske retssystem fungerer, og jeg ser ikke grund til at involvere mig i det her spørgsmål på det foreliggende grundlag. Når det er sagt, så har vi på linje med Europa-Kommissionen opfordret til – og det vil jeg også gerne gøre her – en dialog mellem parterne.
Spørgeren.
Det her spørgsmål skyldes jo en meget stærk bekymring over udviklingen i Spanien gennem den seneste tid og den spanske regerings mangel på respekt for grundlæggende menneskerettigheder og politiske friheder. I næste måned kan vi jo fejre en meget bekymrende årsdag i Europa, nemlig årsdagen for fængslingen af en række folkevalgte catalanske politikere og af de to ledere for de to største catalanske civilsamfundsorganisationer, lederen af den catalanske ngo ANC Jordi Sanchez, og lederen af kulturorganisationen Omnium Cultural Jordi Cuixart. De to ledere har nu snart siddet fængslet et år, og hvad er deres forbrydelse? Det er at bruge helt almindelig politisk frihed til at demonstrere og ytre sig fredeligt og ikkevoldeligt, altså aktiviteter, som herhjemme ville være fuldstændig normale og lovlige. Både Amnesty International og en række politikere og regeringer i øvrigt har kritiseret de her fængslinger. Spanien er jo et land, som mange af os kender og holder af, og når venner handler forkert, skylder vi vel også at fortælle dem det. Så derfor er mit spørgsmål: Har den danske regering, har udenrigsministeren taget initiativ til at fortælle den spanske regering, at i Europa fængsler vi ikke ledere af civilsamfundsorganisationer for legale politiske aktiviteter?
Ministeren.
Som sagt har jeg tillid til det spanske retsvæsen, indtil det modsatte skulle være bevist, og det er egentlig, hvad jeg har at sige til det. Jeg mener, at vi generelt om den her konflikt taler om et internt spansk anliggende, og at det skal løses i henhold til den spanske forfatning.
Spørgeren.
Men spørgsmål om menneskerettigheder er jo ikke interne anliggender. Spørgsmål om menneskerettigheder og politiske friheder er ikke interne politiske anliggender. Vi har jo i mange tilfælde set den her regering have skarpe holdninger til lande, der krænker politiske friheder og menneskerettigheder, og når det gælder det spanske retssystems uafhængighed og upartiskhed, er der også blevet sat store spørgsmålstegn ved det. For det første er det jo et helt andet retssystem end det, vi kender herhjemme, altså, det er jo dommere, som er udpeget af de politiske partier, og som i øvrigt ofte er medlemmer af de politiske partier; mange af dem er f.eks. medlemmer af det konservative parti. Og for det andet har vi jo senest set, hvordan der er blevet lækket udtalelser fra en række af de her dommere, hvor de kalder de catalanske politikere og aktivister for voldtægtsforbrydere, nazister og andre skældsord. Og dermed har de jo igen fået sået tvivl om det spanske retssystems uafhængighed. Så kan vi virkelig lade det her være et internt politisk anliggende, når der sidder politiske fanger i et EU-medlemsland, der er fængslet for fredelige politiske aktiviteter? Burde venner af Spanien ikke steppe op og sige: Nok er nok?
Ministeren.
Jeg bliver altså nødt til at henholde mig til mine første to svar, altså at jeg har tillid til det spanske retssystem. Jeg mener, at i forhold til den konflikt, der er på nuværende tidspunkt, er det, jeg kan gøre, og det, som vi gør fra EU's side, at opfordre til en dialog. Og så må vi afvente de verserende retssager.
Spørgeren.
Hvad baserer udenrigsministeren den tillid til det spanske retssystem på? Og er udenrigsministeren dermed uenig med f.eks. Amnesty International, som kalder fængslingen af de her to ledere for ude af proportioner og en krænkelse af deres politiske frihedsrettigheder?
Ministeren.
Igen vil jeg sige, og nu bliver jeg spurgt ind til Amnesty, at jeg har stor respekt for Amnesty og det arbejde, som de udfører. I forhold til kritikken af domstolenes håndtering af sagen bliver jeg bare nødt til igen at sige, at generelt har jeg tillid til det spanske retsvæsen, og jeg ser derfor ikke nogen grund til yderligere involvering i det spørgsmål fra min side.
Det var afslutningen på spørgsmål nr. 4. Vi går over til spørgsmål nr. 5 til udenrigsministeren, og spørgeren er hr. Pelle Dragsted fra Enhedslisten.
Værsgo.
Spørgsmålet lyder: Hvad er udenrigsministerens holdning til, at folkevalgte catalanske politikere fortsat sidder fængslet for almindelig, fredelig politisk virksomhed?
Ministeren.
Det er – og det bliver jo lidt en gentagelse – den danske regerings holdning, som det hele tiden har været, at spørgsmål om Catalonien er et internt spansk anliggende, som må håndteres inden for rammerne af den spanske forfatning. I forhold til de verserende retssager mod de catalanske politikere har jeg tillid til, at det spanske retsvæsen håndterer de sager, og jeg ser ingen grund til at involvere mig i dette spørgsmål på det foreliggende grundlag. Herudover har vi fra dansk side på linje med Europa-Kommissionen opfordret til en dialog mellem parterne.
Spørgeren.
Det her spørgsmål handler jo om en meget, meget alvorlig situation. For første gang i Europas nyere historie står vi i en situation, hvor folkevalgte politikere og ministre i en regering sidder fængslet og har gjort det snart et år – ikke for korruption eller andre former for kriminalitet. Nej, de er fængslet for at have foretaget en af de mest demokratiske handlinger, man næsten kan forestille sig, nemlig at give deres befolkning mulighed for ved en folkeafstemning at give deres holdning til kende – noget, de ovenikøbet var blevet valgt til at gennemføre. De politikere har nu siddet fængslet i snart et år, mange af dem har små børn, og de har været placeret langt fra deres familier. Det her spørgsmål handler jo ikke om, hvorvidt man er tilhænger af catalansk uafhængighed eller ej. Det her spørgsmål handler om, hvorvidt vi kan acceptere, at der midt i Europa i et EU-medlemsland sidder nogle af vores kollegaer, folkevalgte parlamentarikere, fængslet. Mener udenrigsministeren, at den situation er noget, der klæder Europa, noget, der burde finde sted midt i Europa i 2018?
Ministeren.
Nu er det jo sådan set for at sige det ligeud femte gang, jeg får det samme spørgsmål, og derfor bliver svaret også det samme. Det kan jo ikke undre. Så jeg vil sige to ting: 1) Det catalanske spørgsmål er et internt spansk anliggende. 2) Jeg har tillid til det spanske retsvæsen.
Spørgeren.
Er det, at et land i Europa, uanset hvilket land det er, fængsler folkevalgte politikere for fredelige aktiviteter, et indre anliggende for det enkelte land? Er det, at man krænker folkevalgtes politiske frihed og dermed det demokratiske mandat, som de har fået af befolkningen, et internt anliggende? Er det, at ledere af store ngo'er sidder fængslet, et indre spansk anliggende? Herhjemme ville det jo svare til, at medlemmer af Danmarks Naturfredningsforening eller lignende store medlemsorganisationer med millioner af medlemmer sad fængslet. Det her er da et svigt, udenrigsminister, over for de værdier, som vi siger vores kontinent bygger på.
Ministeren.
Jeg mener ikke, det er et svigt, medmindre jeg bliver gjort bekendt med, at det spanske retsvæsen ikke fungerer, og at jeg ikke kan have tillid til det spanske retsvæsen. Det kan jeg. Jeg har ikke grund til ikke at have tillid til det spanske retsvæsen på nuværende tidspunkt, og derfor er svaret jo selvfølgelig det samme, som jeg har givet tidligere.
Spørgeren.
Vi lever i en tid, hvor vi rundtomkring i Europa ser en udvikling af mere og mere autoritær karakter i en række lande, hvor frihedsrettigheder, som vi hidtil har troet var noget vi var garanteret, bliver trådt under fode – i Ungarn, i Polen, men også i Spanien, hvor det jo ikke kun gælder catalanske politiske fanger. Vi har jo også set, at musikere bliver fængslet for at lave en kritisk sang om kongehuset og bliver idømt fængsel for det. Det er et klart brud på den basale ytringsfrihed. Er det ikke præcis i den her tid, at lande bør stå op og fortælle deres venner, når grundlæggende politiske frihedsrettigheder bliver krænket, i stedet for at gemme sig bag formuleringer, som bliver læst op fra et papir, som er skrevet på forhånd.
Ministeren.
Nu har jeg sådan set lagt papirerne væk, men jeg kan dem udenad. Det kunne jeg også, inden jeg kom ind i lokalet, og jeg kunne også de spørgsmål, som jeg ville blive stillet, udenad, for der er jo ikke noget overraskende i de spørgsmål, der bliver stillet. De er blevet stillet stort set enslydende nu seks eller syv gange i træk. Svaret er sådan set stadig væk det samme. I øvrigt kan man jo også se, at det ikke er, fordi Kommissionen ikke holder øje med, hvad der foregår rundtom i Europa. Derfor er der jo i øjeblikket en debat med Polen, og det er der også med Ungarn, men der er ikke på tilsvarende vis rejst et spørgsmål i forhold til det spanske retsvæsen, og derfor er svaret, at jeg stoler på det spanske retsvæsen.
Det var slut på spørgsmål nr. 5. Jeg siger tak til udenrigsministeren, og tak til hr. Pelle Dragsted for dagens indsats. Vi går over til spørgsmål nr. 6. Det er til justitsministeren, og spørgeren er hr. Mattias Tesfaye fra Socialdemokratiet.
Værsgo.
Vil ministeren forholde sig til de spørgsmål, borgmester i Albertslund Steen Christiansen, ønsker at få afklaret i et brev sendt til justitsministeren og udlændinge- og integrationsministeren den 5. juli 2018, om, hvilke planer regeringen har med grunden til det nu lukkede Vridsløselille Statsfængsel, samt forholde sig til borgmesterens forslag om, at regeringen bør bede statens ejendomsselskab Freja om – sammen med Albertslund Kommune – at igangsætte den overordnede planlægning for anvendelse af grunden?
Ministeren.
Tak for det, og tak for spørgsmålet. Jeg har fuld forståelse for Albertslunds Kommunes ønske om at byudvikle det område og den grund, som Vridsløselille Statsfængsel ligger på. Jeg tror også godt, vi kan blive enige om, at det har taget noget tid at afklare fremtiden for Vridsløselille Statsfængsel, men det er der en god forklaring på. Det er jo velkendt, at fængslet i lyset af flygtninge/-migrantkrisen har løst forskellige opgaver i forhold til udlændinge. Fængslet har for det første været brugt til at frihedsberøve bl.a. afviste asylansøgere, og for det andet skulle fængslet indgå som en del af den modtagekapacitet, der holdes klar i tilfælde af et øget flygtninge/-migrantpres. Vi skulle med andre ord være klar, hvis der væltede folk ind over grænserne. Efterfølgende har det imidlertid vist sig, at der kun har været behov for at anvende en mindre del af fængslets store kapacitet til at frihedsberøve bl.a. afviste asylansøgere, og der har ikke været behov for at bruge fængslet som modtagekapacitet. Fængslet er derfor nu lagt i dvale, og opgaven med at frihedsberøve bl.a. de afviste asylansøgere håndteres nu andre steder i Kriminalforsorgen. Jeg har som nævnt fuld forståelse for borgmesterens synspunkt i sagen, og derfor er det også min forventning, at vi nu inden for få uger får en endelig afklaring på, hvad der skal ske med Vridsløselille Statsfængsel i fremtiden.
Spørgeren.
Tak for svaret. Jeg er særlig glad for, at ministeren nu kan sige, at der inden for få uger vil komme en afklaring. Det er vi mange borgere i Albertslund der glæder os til at blive klogere på. Jeg kunne godt tænke mig at høre ministerens umiddelbare kommentar til borgmesterens forslag om, at selv om grunden måske ikke allerede nu kan afhændes, kan man allerede gå i gang med at udarbejde en masterplan for grunden og udskrive arkitektkonkurrence og lave trafikanalyser osv., sådan at vi kan komme i gang med det arbejde, som har et tidsperspektiv på 3-4 år. Vil det med andre ord være muligt at igangsætte nogen af de her initiativer, før grunden rent juridisk er overdraget af staten?
Ministeren.
Der kan jo være flere steps i det her. Jeg forstår godt Albertslund Kommune, og jeg har også talt med borgmesteren om det, og jeg synes jo, at vi skylder kommunen, at der bliver truffet en endelig beslutning om, hvorvidt vi vil afhænde fængslet, før kommunen går i gang med at planlægge, for det er jo mange penge at komme i noget, hvis man nu forestillede sig, at staten sagde, at man slet ikke vil afhænde det. Det er jo det, der skal komme en løsning på. Hvis det ender med, at fængslet skal afhændes, vil vi selvfølgelig sørge for, at kommunen får mulighed for at tale med Freja og Kriminalforsorgen om en mulig overtagelse. Så der vil ikke være noget i vejen for, at kommunen begynder at se mere konkret på, hvordan grunden kan anvendes. Det synes jeg ville være meget naturligt, hvis man sidder i den stol, som borgmesteren sidder i. Nu siger jeg »inden for nogle uger«, og jeg tænker, at med den store planlægning, hvor der skal bruges mange penge, var den korte tid – med den ventetid, man har haft – måske meget klog lige at have.
Spørgeren.
Jeg er glad for, at ministeren siger, at få uger er kort tid. Kan vi blive klogere på, hvor kort tid det er? Få uger, er det på den her side af jul?
Ministeren.
Ja, det er det bestemt, men det er også før.
Spørgeren.
Jeg betragter det sådan, at vi på Vestegnen og i Albertslund i løbet af oktober måned får klart svar på, hvad der skal ske med grunden ved Vridsløselille Statsfængsel, og så må ministeren endelig korrigere mig, hvis jeg er for optimistisk.
Jeg vil godt sige tak. Justitsministeren Må jeg svare?). Selvfølgelig skal ministeren svare, det er klart.
Tak. Jeg vil blot bekræfte spørgeren i, at vi – uden at sætte præcis dato på – er inden for den tidsramme, der er spurgt til. Jeg har også et håb om, at vi kan få løst den her sag til alles glæde.
Det ville være en stor, stor skade ikke at lade en minister svare. Tak til justitsministeren, og tak til hr. Mattias Tesfaye for dagens indsats. Om et øjeblik, når økonomi- og indenrigsministeren ankommer, går vi over til spørgsmål nr. 8, idet spørgsmål nr. 7 er bortfaldet efter ønske fra spørgeren. Men vi er nødt til lige at vente et øjeblik, da vi sandsynligvis ingen svar får, hvis ikke der er en minister til stede. Hvis ikke det skulle lykkes at få ham frem, vil vi om et øjeblik gå videre til spørgsmål nr. 9. Men heller ikke dér er der en minister, så vi er nødt til lige at vente.
Økonomi- og indenrigsministeren er på vej. Forsinkelser er noget, der heldigvis sker sjældent. Så jeg foreslår, vi går over til spørgsmål nr. 9 til energi-, forsynings- og klimaministeren. Han er nemlig til stede, og spørgeren er også til stede, det er nemlig hr. Jens Joel fra Socialdemokratiet. Så jeg vil gerne anbefale, at vi tager det spørgsmål først. Værsgo.
Jeg læser spørgsmålet op, og det lyder: Mener ministeren, at regeringens tiltag på klimaområdet er tilstrækkelig ambitiøse?
Ministeren.
Tak for det. Og tak for spørgsmålet, om end det er kommet en lille smule hurtigere, end jeg lige havde forventet. Men tak til formanden. Den her regering har i den grad taget fat om klimaudfordringen. Med energiaftalen er det danske energisystem på vej mod en gennemgribende grøn omstilling. I går fremlagde vi et udspil, hvor vi bl.a. lægger op til total grøn omstilling af transportsektoren. Vi sætter et mål om stop for salg af nye benzin- og dieselbiler i 2030. Vi stiller krav, der vil føre til, at taxiflåden forventes at være totalt grøn i 2030. Vi vil indgå en aftale med kommunerne om nulemissionsbusser i byerne, og samtidig foreslår vi en række tiltag, der skal gøre det lettere at være elbilejer her og nu, så vi er klar og har erfaringerne, når det store teknologigennembrud nærmer sig. Samtidig tager vi med klimaudspillet også hul på de næste svære skridt, der lægger sporene mod et klimaneutralt Danmark senest i 2050. Det er en kæmpe udfordring, og vi har ikke alle svarene endnu. Derfor sætter vi gang i en række klimaforsknings- og udviklingsinitiativer inden for landbrug. Det er bare nogle af de tiltag, regeringen har taget på den hjemlige bane. Men skal vi for alvor håndtere de globale klimaudfordringer, kan vi ikke gøre det alene. Derfor lægger vi i EU pres på bilproducenterne, så der bliver sat fart på den teknologiske udvikling, ligesom vi arbejder for, at EU skal gå foran som det gode eksempel, bl.a. ved at EU på COP24 kan sende et signal om, at vi er klar til at styrke vores bidrag til Parisaftalen, og ved at EU går forrest og sætter et mål om at være klimaneutral senest i 2050.
Spørgeren.
Tak til ministeren for gennemgangen af det, som regeringen har tænkt sig. Det står jo bl.a. i det udspil, vi kunne se i går, og det har jeg læst. Så mit spørgsmål handler jo ikke om, hvad regeringen gør, men om, hvorvidt det, man gør, er ambitiøst nok. Man kan også læse i udspillet, at tiltagene forventes at kunne bidrage med en reduktion på 26 mio. t CO 2 Men ministeren ved jo også godt, at EU-kravet er på mindst 32 mio. t. Så regeringen har altså fremlagt et klimaudspil på det her område, som ikke lever op til de krav, vi har fra EU. Det er det første, man må forholde sig til, i forhold til om det her er godt nok og ambitiøst nok. For det andet kunne jeg måske godt tænke mig at bede ministeren bekræfte, at 80 pct. af den reduktion, man så lægger op til her, er en reduktion, som man får uden faktisk at foretage sig noget. Den kommer fra indregning af skovdriften i det her, og den kommer fra indkøb af kvoter i andre lande. Så kan ministeren bekræfte, at regeringen med det her udspil ikke lever op til EU-kravet, og at 80 pct. af den indsats, man rent faktisk har tænkt sig at gøre, vil være en indsats, som så at sige er et stykke skrivebordsarbejde, som ikke betyder, at der ændres noget ude i virkelighedens verden?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Til den første del af spørgsmålet kan jeg bare sige, at vi når 26 mio. t med det udspil, der er. Det når vi på forskellig vis, herunder også med kvoteannullering og LULUCF, altså optag fra jord og skov. Men det er også sådan, at der stadig væk er et stykke tid til 2030, og som en del af energiaftalen er der fra 2026 sat det mål, at der skal bruges 250 mio. kr. om året i forhold til yderligere tiltag. Så jeg vil sige, at vi faktisk er i god tid. Der er 12 år til 2030, og vi har allerede nu leveret 26 mio. t, og derfor er vi godt på vej. Til den anden del vil jeg sige, at det er korrekt, at vi medregner optag fra jord og skov, og vi medregner kvoteannullering i de 26 mio. t.
Spørgeren.
Skal jeg så forstå det sådan, at der kommer andre bud fra regeringen på, hvordan man vil leve op til EU's målsætninger, eller er det simpelt hen noget, regeringen vælger at skubbe til om 6-8 år eller et andet tidspunkt? Det er punkt 1. Punkt 2: Det er bare lige for at få bekræftet, om det er rigtigt forstået, at når man medregner de ting, altså de 80 pct. af indsatsen, som ganske rigtigt kommer fra optag i skove og fra kvoteannullering, fører det jo ikke til en ændring ude i samfundet, og at det altså er en løsning, som man så at sige laver ved skrivebordet, og som ikke kommer til ændre den ageren, der er ude i det omgivende samfundet.
Ministeren.
Jeg gentager det fra før: Der er da stadig væk et stykke tid til 2030, og jeg forventer ikke, at det her bliver det eneste, vi kommer til at beslutte frem mod 2030. Med det her klimaudspil er vi rigtig godt på vej i forhold til at håndtere den udfordring, der er. Der er i øvrigt nogen usikkerhed, med hensyn til hvor stor mankoen vil være i 2030. Det er der løbende vurderinger af, den har været noget nede, nu er den vokset en anelse på det seneste, og sådan vil det også være frem mod 2030. Men vi håndterer absolut den største del af opgaven med det udspil, som regeringen kom med i går. Så er det således, at vi har fået mulighed for at medregne kvoteannulleringen og LULUCF, og det har vi, fordi Danmark har en stor landbrugssektor. Derfor har vi fået nogle fleksible mekanismer i forhold til at kunne nå den målsætning, der er, i 2030. Og når vi annullerer en kvote, trækker vi jo en kvote ud af markedet, og så har vi ikke mulighed for at sælge den, og dermed leverer vi så også den CO 2 På samme måde, når vi medregner optag fra jord og skov, er forudsætningen jo, at det kan lade sig gøre.
Spørgeren.
Er det rigtigt, at klimaets gevinst ved en kvoteannullering afhænger af, om der er få kvoter, altså om der er knaphed i kvotesystemet, eller om man faktisk har et overskud af kvoter? For så ville det ikke være ret meget værd for klimaet, at den danske regering køber. Er det også rigtigt, at man jo dermed kan risikere at udskyde nødvendige indsatser til et senere tidspunkt, hvor de måske bliver dyrere? Og så kunne jeg tænke mig at høre, hvad man skal lægge i, at regeringen ikke lever op til EU-målet, men lover, at det vil man gøre på et senere tidspunkt. Hvad er det, der ligger bag den formulering?
Ministeren.
Tak for det. Jamen, hr. Jens Joel, vi kommer til at leve op til EU-målet. Vi kommer til at levere 39 pct. CO 2 I forhold til kvotesystemet er det jo sådan, at der er lavet en reform, som også Danmark, og som også spørgerens parti jo bakkede kraftigt op, hvor det lykkedes for vel nok godt og vel et halvt år siden at få en aftale i stand blandt EU's klima- og energiministre om at reformere kvotesystemet. Der er trukket kvoter ud, og det var jo for at få en mere rigtig og retvisende pris på at udlede CO 2 Med den regulering, der er sket, og med den reform, der er gennemført af kvotesystemet, er der faktisk sket en firedobling af prisen, i forhold til hvad en kvote kostede for et år siden, og det vurderer vi, som at vi er kommet i den rigtige retning, i forhold til at der også er en sammenhæng mellem kvoteprisen og den omkostning, der er forbundet med udlede 1 t CO 2
Tak til energi-, forsynings- og klimaministeren og hr. Jens Joel. Det var afslutningen på spørgsmål 9. Jeg kan se, at vi af praktiske grunde nok må gå videre til spørgsmål 10, der også er til energi-, forsynings- og klimaministeren og også stillet af hr. Jens Joel.
Værsgo.
Det lyder: Vil ministeren sikre, at klimaindsatsen ikke blot koncentrerer sig om transportområdet, men også sikrer den nødvendige indsats i forhold til bygninger og landbrug?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Klimaindsatsen kræver, at vi går grundigt til værks. Med energiudspillet har regeringen sat gang i en markant indsats for at mindske reduktionerne fra boligområdet. Vi har gjort det mere attraktivt at få varmepumper, afsat midler til energieffektivisering og lavet en skrotningspulje for oliefyr. Hvad angår landbrugsområdet, er det bare noget helt andet. Vi har ikke vindmøller som på energiområdet, vi har heller ikke elbiler som på transportområdet. Vi har køer, og de udleder drivhusgas, og vi dyrker jorden og bruger gødning, og det udleder drivhusgas. Vi mangler simpelt hen de gode løsninger, der virker og virkelig kan flytte noget. Derfor skal vi først og fremmest satse på at udvikle de klimarigtige løsninger gennem en målrettet indsats inden for forskning og udvikling, og derfor vil regeringen afsætte 90 mio. kr. til klimaforskning i landbruget. Samtidig skal vi huske, at landbruget fortsat skal kunne klare sig i den hårde konkurrence, der er på det internationale marked. Det nytter jo ikke noget, at landbrugsproduktionen nu og her reguleres så hårdt, at den flytter til andre lande, hvor den udleder mere. Det vil være dårligt for den danske økonomi og for klimaet.
Spørgeren.
Jeg ved ikke rigtig, om man skal tolke det som et nej på spørgsmålene, altså at ministeren ikke vil sikre, at den her indsats bliver bredt ud. Jeg kan jo så spørge på en anden måde, for regeringens klimaudspil gør jo ikke gør noget for at øge indsatsen for energieffektivisering i eksempelvis bygninger. Det vil jo være afgørende både for klimaet, for dansk erhvervsliv og i virkeligheden også billiggøre den grønne omstilling på sigt. Derfor er det heller ikke så overraskende, at der har været en række kritiske røster fra nogle af erhvervslivets topfolk på det her område, og eksempelvis har Kim Fausing fra Danfoss været ude at kritisere, at energieffektiviseringer af bygninger ikke spiller en rolle i det netop fremlagte klimaudspil. Hvad er ministerens kommentarer til det?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Svaret på det spørgsmål er jo, at energieffektivisering er en del af energiaftalen. Det har vi håndteret der. Der er afsat to puljer. Spørgerens parti har selv været aktiv deltager i energiaftalen. 300 mio. kr. til en indsats i forhold til erhvervslivets energieffektivitet og energibesparelser og 200 mio. kr. i forhold til bygninger. Så det har jeg håndteret der. Så vil jeg igen understrege, når spørgeren spørger ind til det her med, hvad der gøres på de øvrige områder, som jeg sagde i mit svar lige før, at det jo er helt afgørende, at vi har noget, der virker. I forhold til landbrugsområdet må man bare sige, at det eneste, der reelt virker der, er at skære ned på produktionen. Det ønsker vi ikke. Derimod ønsker vi, at vi prøver at arbejde for at finde nogle teknologiske løsninger, som kan sikre, at dansk landbrug og fødevareproduktion bliver endnu mere klimavenligt. Skal vi nå dertil, er der brug for en forskningsindsats, og det er derfor, vi i forbindelse med klimaudspillet har afsat 90 mio. kr. til det formål.
Spørgeren.
Jeg prøver lige at spørge igen bare helt konkret: Når Kim Fausing eller andre topfolk fra erhvervslivet siger, at man mener, at det er utilstrækkeligt, og at der ikke er fokus på energieffektiviseringer i bygninger i regeringens klimaudspil, er ministerens svar til det, at det er håndteret. Er det rigtigt forstået?
Ministeren.
Det er, at vi i forbindelse med energiaftalen har afsat de her to puljer. Det er klart, at hen ad vejen bliver vi også nødt til at se på, hvad der skal til, for at vi lever op til de krav, der stilles af EU i forhold til energieffektivitet og energibesparelser. Det er da selvfølgelig ikke det sidste, vi gør på det her område, men i forhold til den aktuelle håndtering, er det håndteret i forbindelse med energiaftalen.
Spørgeren for sidste spørgsmål.
Okay, så der skal man ikke fra erhvervslivets side regne med, at der kommer noget. Jeg vil gå videre til noget af det, som regeringen jo har slået sig meget op på i sit klimaudspil, nemlig transportområdet. Der står f.eks. her noget stort opslået omkring busser: I byerne skal busserne være forureningsfri, kan man sige, i 2030. Det er jo et godt udspil, men er der forskel på det og så den målsætning, som Movia har, som er Danmarks største trafikselskab, som er ejet af 45 kommuner og 2 regioner, og som jo allerede i 2017 besluttede, at i 2030 skulle busdriften være forureningsfri. Så lægger regeringen noget til her, eller skriver man målsætninger ind, som allerede findes derude hos de store trafikselskaber? Det er jo fint, hvis det er det, man gør, men så skal man måske være ærlig omkring, at man ikke skruer op for tempoet, men at man bare kopierer det, som gode kræfter ude i samfundet gør i forvejen.
Ministeren.
Det glæder mig rigtig, rigtig meget, når Movia og andre også er med på den her dagsorden. Der er sat et helt markant mål, nemlig at i 2030 er det CO 2 Det synes jeg faktisk er et meget, meget ambitiøst mål at sætte der, og det jo ikke sådan, at vi bare siger 2030. Vi har faktisk derhenad sat nogle punkter ind for, hvor langt man skal være nået, i forhold til at det er busser, som er så miljørigtige som overhovedet muligt. Det er godt for CO 2
Så vil jeg gerne have lov at sige tak til energi-, forsynings- og klimaministeren og hr. Jens Joel for dagens indsats. Det var afslutningen på spørgsmål 10. Så er vi så heldige, at vi går tilbage til spørgsmål 8, hvor der nu er fuld bemanding til både spørgsmål og svar, nemlig økonomi- og indenrigsministeren og hr. Benny Engelbrecht.
Så er vi så heldige, at vi går tilbage til spørgsmål 8, hvor der nu er fuld bemanding til både spørgsmål og svar, nemlig økonomi- og indenrigsministeren og hr. Benny Engelbrecht. Velkommen og værsgo.
Jeg læser spørgsmålet op: Er det regeringens holdning at nedlægge den økonomiske vagthund, De Økonomiske Råd, sådan som det er foreslået af ministeren for fiskeri, ligestilling og nordisk samarbejde?
Ministeren.
Nej.
Tak for et meget klart svar, som jeg ikke skal lægge skjul på jeg er uhyre tilfreds med. Kan ministeren godt forstå, at der kan være personer, som har en vis bekymring og antager en vis bekymret mine, når der er en minister i en regering, som melder noget sådant ud?
Ministeren.
Nej, for jeg kan berolige med, at jeg som minister, der er ansvarlig for De Økonomiske Råd, på intet tidspunkt har været involveret i diskussioner om dette emne. I øvrigt er Det Økonomiske Råd ikke bare noget, som det er rart at have. Det er faktisk noget, vi skal have. Det følger af finanspagten, som Danmark underskrev tilbage i 2012. I øvrigt må man sige, at Det Økonomiske Råd siden begyndelsen af 1960'erne har haft en rigtig god funktion i forhold til at komme med indspark til den økonomiske debat i Danmark. Det sætter jeg stor pris på, og det går jeg også ud fra spørgeren gør.
Spørgeren.
Det kan jeg bekræfte over for ministeren. Jeg sætter utrolig stor pris på De Økonomiske Råd, det, man sådan i daglig tale også kalder for vismændene, og jeg deler fuldstændig den analyse, som ministeren har, nemlig at hvis ikke vi havde det, skulle vi oprette det, for det er vi nemlig forpligtet til, altså i givet fald at have en institution af den karakter. Og i den her sammenhæng må man jo så sige, at jeg da er tilfreds med, at det er den nuværende minister, der er den ansvarlige minister, og ikke en anden repræsentant, som har en anden holdning end den, som ministeren giver udtryk for på regeringens vegne.
Ministeren.
Jamen det er jo svært andet end at takke spørgeren for de pæne ord, altså at der er glæde over den måde, hvorpå jeg forvalter mit ansvar i denne sag. Så tak for det.
Tak til økonomi- og indenrigsministeren, og tak til hr. Benny Engelbrecht for dagens indsats. Det var afslutningen på spørgsmål nr. 8, og så kan vi springe to spørgsmål over, som vi har gennemført nu. Så går vi til spørgsmål nr. 11 til transport-, bygnings- og boligministeren. Spørgeren er fru Eva Flyvholm fra Enhedslisten.
Fru Eva Flyvholm vil nu læse spørgsmålet op.
Tak skal du have. Synes transportministeren, at det er godt for mobiliteten i Danmark, at busruter og lokaltog bliver lukket og skåret ned på grund af den erhvervsstøttereform, som regeringen og Dansk Folkeparti har lavet?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Jeg har forståelse for, at regionernes eventuelle overvejelser om at lukke eller reducere driften på udvalgte busruter og lokaltog kan opleves som frustrerende for de borgere, som det går ud over. Nu er det sådan, at langt størstedelen af den kollektive bus- og lokaltogstrafik i Danmark håndteres af de regionale trafikselskaber i samarbejde med selskabernes ejere. Sådan er det i dag før erhvervsfremmereformen, og sådan vil det også være, efter at reformen træder i kraft den 1. januar 2019. Regionerne finansierer indkøb af kollektiv trafik af deres midler til regional udvikling. Midlerne til regional udvikling anvendes ud over til indkøb af regional kollektiv trafik også til at finansiere regionernes prioriteringer inden for bl.a. natur og miljø, beskæftigelse, uddannelse og kultur samt udvikling i regionernes udkantsområder og landdistrikter. Det står regionerne frit for, hvordan de vil prioritere udviklingsmidlerne mellem disse områder. Jeg mener grundlæggende, at det er godt, at man lokalt og regionalt har den selvbestemmelse til at prioritere de væsentligste opgaver, som man nu har regionalt. Regeringen har sammen med Dansk Folkeparti ønsket at forenkle erhvervsfremmesystemet fra januar 2019, hvilket har udmøntet sig i en reform, som reducerer antallet af administrative niveauer for erhvervsfremme fra tre til to, hvor de to niveauer er det statslige og det kommunale. Det er godt for virksomhederne, som ikke længere skal bøvle med tre indgange til det offentlige, hvis de ønsker råd eller støtte til at drive deres virksomhed. Reformen betyder således, at regionerne skal løse færre opgaver, end de skulle tidligere. Når regionerne ikke længere skal løse en opgave, skal de heller ikke længere modtage finansiering til den. Jeg kan konstatere, at regionerne efter reformen fortsat får i omegnen af 2,5 mia. kr. fra staten og kommunerne til at prioritere regional udvikling, herunder kollektiv trafik. Udfordringen for visse regioner kan være, hvis man regionalt har brugt forholdsvis mere af de regionale udviklingsmidler til kollektiv trafik i forhold til de andre områder, som midlerne også skal dække. Hvis det er tilfældet, har jeg tiltro til, at regionerne tager opgaven på sig og prioriterer opgaverne inden for regional udvikling, hvor der altså fortsat vil være ca. 2,5 mia. kr. at prioritere ud fra. Såfremt spørgeren ønsker at vide mere om selve erhvervsfremmereformen, og hvordan den udmøntes i forhold til regionerne, vil jeg henvise til min kollega erhvervsministeren.
Spørgeren.
Problemet er jo lige præcis, at f.eks. i Region Sjælland har vi brugt rigtig mange af midlerne på transport, fordi det er et rigtig stort geografisk område. Det synes jeg sådan set er klogt nok, altså at man har prioriteret, at folk kan komme rundt med bus og tog. Med den her reform, som er lavet i huj og hast ved et skrivebord, kan vi bare se, at en region som Sjælland bliver ramt benhårdt på, at der simpelt hen ikke er penge nok tilbage til at drive busserne. Det er ni busruter i Region Sjælland, der står til nedlæggelse lige nu. Og det rammer så mange borgere. Jeg vil gerne høre transportministeren, om ikke vi i fællesskab kunne se på, om der enten er noget, der er gået lidt for stærkt her, og så er der noget, som vi skal se, om vi kan finde nogle midler til og føre dem tilbage – det kan vel ikke være meningen, at det er busserne, der skal blive ramt af den her erhvervsfremmereform – eller også om regeringen og Dansk Folkeparti simpelt hen med åbne øjne gået ind i det her og har sagt: Okay, vi ved godt, at det vil komme til at betyde slagtning af nogle busruter. Men så synes jeg heller ikke, det hænger sammen med, at regeringen samtidig står og taler om, hvordan hele landet skal kunne hænge sammen, for det gør det altså ikke, hvis man ikke kan komme rundt.
Ministeren.
Region Sjælland er ikke dårligere stillet end andre regioner. Man får nogle midler til regional udvikling. Nogle af de midler har været møntet på, at man kunne lave erhvervsfremme. De midler får man så ikke længere. I region Sjælland har man så åbenbart ikke brugt de midler til erhvervsfremme, men på kollektiv trafik, og nu synes man, at man vil prioritere på den måde, at den kollektive trafik så skal holde for, fordi man ikke har brugt alle pengene, som man fik tildelt, på erhvervsfremme. Det er lokale beslutninger, og det er ikke sådan, at én region bliver ramt hårdere end andre regioner. Alle regioner skal ikke længere udføre opgaver med erhvervsfremme. De ligger i stedet hos kommunerne og hos staten. Og regionerne får så ikke længere penge til opgaven.
Spørgeren.
Jeg er enig i, at den enkelte region godt kan prioritere anderledes. Jeg har sådan set også kritiseret, at Region Sjælland vil nedlægge busserne. Men det er stadig væk et faktum, at lige nu, som situationen er, rammer det lige præcis Region Sjælland særlig hårdt, fordi man har brugt usædvanlig mange af de her midler på kollektiv trafik, for det har man været nødt til. Det er et rigtig stort område, det dækker hele Sjælland, Lolland og Falster. Det kan ikke nytte noget, at man sidder herinde ved et skrivebord og siger, at det er regionernes egen opgave at finde ud af. For de har ikke de penge. Og jeg synes, vi har et fælles ansvar, også her i Folketinget, for at se på det. Det kunne jeg egentlig godt tænke mig en tilkendegivelse fra transportministeren om: Hvis det her rammer nogle regioner skævt, kan vi så ikke være med til at se på, hvordan vi får reddet vores lokale bustrafik?
Ministeren.
Jeg har ikke nogen som helst idé om, at det rammer regionerne skævt. Det rammer tværtimod regionerne på samme måde, nemlig at når de ikke længere skal lave erhvervsfremme, får de heller ikke penge til erhvervsfremme. Det er en forkert fremstilling af fru Eva Flyvholm at sige, at én region bliver ramt skævt og bliver ramt mere. Der er en region, som har truffet nogle beslutninger på baggrund af de penge, man havde tidligere, og nu træffer nogle beslutninger om, at de penge skal anvendes på anden vis. Det står regionen frit for at prioritere den kollektive trafik, men den har åbenbart valgt at bruge pengene på andre af de ting, som de regionale udviklingsmidler går til.
Det er jo et faktum, at de penge, der forsvinder ud af systemet nu, bl.a. går væk fra den kollektive trafik. Jeg synes ikke, det er tilfredsstillende, at man som transportminister bare kan stå og se til, at de lokale busser bliver lukket ned på det grundlag. Og det rammer skævt. Der har været massiv kritik af implementeringen af den her erhvervsstøttereform – at den bare er lavet som sådan et overslag, og at man slet ikke har tænkt på, hvad de enkelte regioner faktisk bruger af penge. Kunne vi ikke sige, at hvis jeg kan få frem, at det her faktisk rammer skævt, fordi nogle regioner har brug for flere penge til deres busser, så kan vi lige give det en omgang mere og se, om ikke vi kan få løst det problem?
Ministeren.
De midler, vi har med at gøre her, bliver tildelt regionerne med baggrund i nogle tal om befolkningssammensætning osv. Det er ikke sådan, at der er nogen regioner, der får flere penge, givet deres befolkningssammensætning, end andre regioner gør. Derfor er det jo forkert sige, at hvis den ene region skærer ned på den kollektive trafik, er det, fordi den bliver særlig hårdt ramt. Det gør den ikke. Den bliver ramt på samme måde som alle andre, nemlig på den måde, at når den ikke længere skal lave erhvervsfremme, skal den heller ikke have penge til det.
Tak til transport-, bygnings- og boligministeren, og tak til fru Eva Flyvholm for dagens indsats. Så går vi over til spørgsmål 12. Det er til miljø- og fødevareministeren, og spørgeren er hr. Søren Egge Rasmussen fra Enhedslisten.
Værsgo.
Tak for det. Ministeren blev forud for Folketingets åbning uden for Slotskirken spurgt af en borger, om vi ikke i år skulle sætte fokus på dyrene i landbruget og de 9 millioner griseunger samt 3½ millioner hanekyllinger, som årligt dør og ender som affaldsprodukter de første dage af deres liv på grund af den intensive produktionsform, og ministeren har på sin facebookprofil efterfølgende skrevet, at svaret »Jeg elsker bacon« var lidt for kækt og dumt og ikke var svaret på spørgsmålet. Kan ministeren svare, hvad ministeren mener vil være et bedre svar på spørgsmålet?
Ministeren.
Jeg kan i hvert fald starte med at konstatere, at blandt utrolig mange ting at koge suppe på lader der til at være sådan en eller anden fælles enighed blandt typisk de mennesker, der ikke nyder denne delikatesse, at bacon er dog den bedste. Spørgerens gengivelse af spørgsmålet, jeg blev mødt med uden for Slotskirken, svarer ganske vist ikke rigtig til det, der faktisk blev sagt. Gengivelsen af mit svar er heller ikke korrekt. Men lad nu det ligge. Det kunne være, at spørgeren skulle gå lidt oftere i kirke, i hvert fald til Folketingets åbning. Som jeg også har sagt tidligere, og som spørgeren også selv nævner, svarede jeg nok lidt for kækt. Det kan jo hænde, at jeg ikke kan udtrykke med ord, hvor vild jeg er med bacon. Da jeg blev spurgt, om jeg mente det, svarede jeg, at jeg elsker bacon. Det er sandheden, og jeg synes, at politikere skal tale sandt. Mit svar på spørgsmålet skal ses i lyset af de omstændigheder, som der blev spurgt under. Et fyldestgørende svar på spørgsmålet og et svar, der ville leve op til mine egne ambitioner om en bedre offentlig debat, ville være, at forudsætningen for at spise kød selvfølgelig er, at dyrene behandles ordentligt og i overensstemmelse med reglerne for dyrevelfærd, og at opdrættet sker på en måde, som udviser hensyn til miljøet. Så må jeg sige, at en livsopfattelse, som baserer sig på, at mennesket helt bør undlade at bruge dyr til at skaffe sig føde, skaffe sig beklædning, og i øvrigt også at fordømme mennesker, som ikke deler den her opfattelse, ikke er en livsopfattelse, som jeg deler. Sådan ser jeg ikke på verden. Jeg er heller ikke selv veganer. Jeg har ikke noget problem med, at nogle vælger at spise kød. Jeg har ikke noget problem med, at nogle vælger at lade være med at spise kød. Det skal man indrette, som man vil. Folk må spise, som de vil, og jeg skal ikke blande mig i, om folk er veganere, eller om de er noget andet.
Spørgeren.
Nu sagde ministeren, at dyrene skal behandles ordentligt, og man kan konstatere, at der ikke er nogen lovforslag, der vedrører dyrevelfærd, i regeringens lovkatalog. Vi har altså en konventionel og industriel fødevareproduktion i dansk landbrug, som er præget af meget store dyrehold, og jeg synes, der er god grund til at have en kritik af dyrevelfærden. Vi har en griseproduktion, hvor der dør 24.000 smågrise hver dag. Det er 9 millioner om året. 97 pct. af grisene får klippet halen af. Der er 98 pct. af hangrisene, der bliver kastreret. Pattegrise fravænnes alt for tidligt, og det medfører diarré, og så bliver de afhængige af penicillin og zink for at kunne overleve. Den samlede produktion medfører, at der er 9 millioner smågrise, som sendes ud i Europa på lange dyretransporter. Vi har en slagtekyllingeproduktion, hvor kyllingerne knap nok kan stå på benene lige inden slagtning. Og vi har malkekøer, som slet ikke kommer på græs i hele deres liv, og som presses hårdt til at få en kalv om året, og som presses endnu hårdere til at yde mest mulig mælk. Jeg synes, der er god grund til at diskutere dyrevelfærd, og der er behov for, at dyrevelfærden forbedres. Jeg tror, at der vil blive flere og flere mennesker, som er kritiske over for, hvad der foregår i staldene i dansk landbrug, og ønsker dyrevelfærd højere op på den politiske dagsorden. Det kan landbrugs- og fødevareministeren lige så godt lære at leve med, for der vil være en øget interesse for, hvordan vi producerer fødevarer. Den debat kan jo foregå mange steder og skal foregå mange steder, og det er, uanset at ministeren så vælger, at kampen foregår på en kirketrappe. Det her med, at der ikke er dyrevelfærd i regeringens lovkatalog, synes jeg er beskæmmende. For når ministeren siger, at dyrene skal behandles ordentligt, og når man ser på, hvad der foregår derude, synes jeg, at der er grund til, at man får strammet op. Derfor kan jeg ikke forstå, at der ikke er noget om dyrevelfærd i regeringens katalog, og jeg synes sådan set, at den unge mand, som synes, at der skulle sættes fokus på dyrene i landbruget, havde en god pointe på Folketingets åbningsdag.
Ministeren.
Jamen det deler jeg sådan set opfattelsen af. Det var derfor, jeg svarede, som jeg gjorde, efterfølgende på min facebookprofil – for at sige, at det her er en vigtig debat. Hvis hr. Søren Egge Rasmussen deltog i åbningsgudstjenesten, ville hr. Søren Egge Rasmussen selv have oplevet, at den spidsrod, man løber fra det her hus og over til det hus, primært består af mennesker, der står og råber efter en og fortæller, at Bilderberg styrer verden, og at man er et dårligt menneske og alt er frygteligt. Så kommer den her stakkels unge mand så ind til sidst og er den, der egentlig stiller et relevant spørgsmål. Det er derfor, jeg siger efterfølgende, at det måske var et lidt for kækt, lidt for dumt svar, som ikke relaterede sig til selve spørgsmålet. For dyrevelfærd er vigtigt. Og det er ikke bare noget, jeg lever med; det er noget, jeg lever i, og det er noget, jeg lever for.
Spørgeren.
Når der er den her vigtige debat om dyrevelfærd, kan jeg da godt undre mig over, at der slet ikke er noget med i regeringens lovkatalog, som vil øge dyrevelfærden. Man kunne f.eks. gå ind i, om det ikke ville være rimeligt, at køer kommer på græs i en vis del af sommerhalvåret. Jeg synes, der er masser af muligheder for at lade sig inspirere af de økologien, som sådan set har nogle bedre regler, end man har i det traditionelle, konventionelle landbrug. Kan ministeren ikke se, at der mangler lovinitiativer på området?
Ministeren.
Nu er lovgivningen jo heldigvis ikke den eneste måde at fremme en sag på. Det ved jeg godt at vi nok ser lidt forskelligt på alt efter politisk observans. I min optik er det altså ikke det eneste værktøj, vi råder over herinde. Reduktionen af pattegrisdødeligheden, som ordføreren også nævnte før, er en vigtig prioritet. Det er derfor, at vi også har nedsat en ekspertgruppe, som består af forskere, dyrlæger og rådgivere, som ved noget om de her ting, i stedet for at det er sådan nogle som os, der egentlig bare synes noget om de her ting. Den rådgivning har jeg tænkt mig at lytte til. Den synes jeg at vi som politikere skal lytte til. Vi skal styrke dyrevelfærden, men vi skal altså heller ikke finde os i, at der bliver malet et billede af, at dyrene har det forfærdeligt i dansk landbrug, for det er forkert.
Spørgeren.
Det er da fint, at man har sat gang i et initiativ for at reducere pattegrisedødeligheden, som er på 9 millioner grise om året. Man behøver ikke at være ekspert for at se, at det er et problem, for når soen får flere grise, end den har patter, er det svært at sikre, at der er mælk til alle i det kuld. Jeg tror, at det avlsarbejde, man har lavet i Danmark, er gået alt for langt. Det er jo et eksempel på, at man bør have mere fokus på dyrevelfærd. Og lovgivning kan jo være nødvendig, når landbruget er presset på økonomien. Så er det nødvendigt. Og hvis man ser på, hvor vi har strammet op på dyrevelfærd, er der jo sket noget over de sidste 10 år. Der er grund til at have fokus på det. Derfor synes jeg, det var godt, at den unge mand ved kirken satte fokus på dyrevelfærd. Det kan være, at jeg skal gå spidsrod sammen med ministeren næste år, men jeg nægter at gå ind i kirken.
Ministeren.
Tolerance og intolerance findes i mange afskygninger. Hr. Søren Egge Rasmussen skal være velkommen til at følges med mig næste år, og jeg tager meget gerne debatten om dyrevelfærd. Den tager jeg gerne her, og den tager jeg gerne uden for Christiansborgs trygge mure, men jeg tager den altså ikke, når folk råber mig an på gaden.
Tak til hr. Søren Egge Rasmussen for dagens indsats. Vi går videre til spørgsmål nr. 13, der også er til miljø- og fødevareministeren, og spørgeren er hr. Simon Kollerup fra Socialdemokratiet.
Værsgo.
Tak for det. Spørgsmålet lyder: Mener ministeren, at man kan gennemføre besparelserne i Landbrugsstyrelsen, uden at landbruget vil opleve en forringelse af serviceniveauet?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Det er dejligt igen at være tilbage i den seriøse verden. Landbrugsstyrelsen har iværksat en række målrettede effektiviseringer. Helt konkret gennemføres bl.a. projekter, der øger automatiseringsgraden i tilskudsordninger, optimerer styrelsens kvalitetssikringsprocesser, øger brugen af teknologi i kontrollen og outsourcer it-opgaver der, hvor det giver mening. Alle disse effektiviseringstiltag er grundigt analyseret, og de skal sikre, at Landbrugsstyrelsen kan fastholde sin produktion selv med en lavere bevilling i de kommende år. For en del af effektiviseringstiltagene gælder, at de ikke blot reducerer administrationsudgifter, men også skal forbedre kvaliteten af styrelsens ydelser til ikke mindst det danske landbrug. Dette gælder bl.a. på sigt for sagsbehandlingstiderne på det økologiske arealtilskud, der skal reduceres ved øget automatisering af sagsbehandlingen. Det vil betyde en hurtigere udbetaling af tilskud til den enkelte landmand, og hermed forbedres serviceniveauet ganske konkret. Så ja, jeg forventer, at Landbrugsstyrelsen kan gennemføre sit effektiviseringsprogram, uden at det skader serviceniveauet i forhold til dansk landbrug. På længere sigt forventer jeg ovenikøbet, at styrelsens service kan øges på flere områder. På kort sigt er jeg opmærksom på, at når man gennemfører omfattende effektiviseringer, er det forbundet med risici, og der kan på afgrænsede områder opstå udfordringer i en kortere periode. Derfor følger mit ministerium selvfølgelig tæt situationen i Landbrugsstyrelsen, så der fastholdes et skarpt fokus på kvaliteten i ydelserne til landbruget.
Spørgeren.
Tak for det, og tak for et tydeligt svar om, at man i dansk landbrug vil komme til at opleve serviceforringelser. Det er jo det, ministeren slutter sin besvarelse med at konstatere. Det synes jeg er en lille smule betænkeligt. For vi taler jo med landbruget både i Socialdemokratiet, men også stadig væk, går jeg ud fra, i Venstre, og landbruget fortæller os, at man i adskillige år har oplevet, at Landbrugsstyrelsen på en række områder har haft problemer og har problemer med sagsbehandlingen. Og det er bl.a. udbetalingen af de tilskud, som ministeren taler om. Der ligger noget på området for miljøteknologi og på moderniseringsordningen, hvor man har flere år gamle sager, og alligevel vælger regeringen så at gå ind med en ret massiv besparelse på lige præcis Landbrugsstyrelsen. Jeg tror, jeg har læst et sted, at det er 18 pct., der ryger ret hurtigt med det her, og det undrer mig bare lidt, at man i en situation, hvor man allerede har problemer med sagsbehandlingstiden, er villig til at skære så massivt ned. Så derfor vil jeg selvfølgelig spørge ministeren, om han kan sætte nogle ord på, hvor kort den korte periode med det lavere serviceniveau kan blive. Altså, hvor hurtigt kan vi komme derhen, hvor man kommer op på et godt og bedre serviceniveau, som ministeren i dag i Folketinget lover der vil komme?
Ministeren.
Vi kom vidt omkring, der var mange retninger, som spørgsmålet kunne gå i. Det handlede så om, hvornår jeg satser på at de her ting er på plads. Alle de effektiviseringstiltag forventer vi er på plads i 2022 for de sidste af dem. Men det betyder altså ikke, at vi skal vente til 2022 med at høste gevinsterne heraf. Min forventning er sådan set, at vi allerede i de kommende år kommer til at se reduktioner i sagsbehandlingstiderne, fordi, som hr. Simon Kollerup også siger, det her altså virkelig er noget, der betyder noget. Det betyder noget for, at man hurtigt kan få de penge, man har krav på, og som er nødvendige for fortsætte bedriften.
Spørgeren.
Det betyder noget, når man som regering skærer ned, det er der slet ikke nogen tvivl om. Som jeg er blevet oplyst, har man her til formiddag gjort det endelige tal op, og 71 medarbejdere skal nu stoppe, nogle frivilligt, andre er blevet fyret. Har ministeren et budskab i dag til de medarbejdere, som nu mister deres job, enten frivilligt eller med en fyringsseddel, på grund af den besparelse, ministeren har valgt at gennemføre på det her kritiske tidspunkt?
Ministeren.
Altså, Landbrugsstyrelsen gennemfører en effektivisering af sin samlede organisation, og det er aldrig nogen sinde rart for dem, det rammer. Jeg skal ikke begynde at tage stilling til de enkelte mennesker, men bare sige, at det er noget, som vi skal tage hånd om så godt, som vi overhovedet kan. For jeg er helt med på, hvad det betyder at miste sit arbejde. Men vi har altså en forpligtelse til at drive en organisation så effektivt som overhovedet muligt og sikre, at vi får udbetalt den støtte, som skal udbetales – men også, at vi driver forretningen på bedste vis.
Spørgeren.
Jeg synes nu godt, man kunne have forholdt sig til de mennesker, som står uden et arbejde, og som har fået den hårde besked i dag. Men lad mig så prøve at spørge til en anden potentielt afledt konsekvens af de her fyringer. Når vi ser på fiskeriområdet, som jo også behandler tilskudsmidler og støtteordninger, så er der formentlig, som vi kan læse i medierne, en massiv kritik på vej af lige præcis kontrollen med de her udbetalinger. Kan ministeren garantere, at der med de besparelser, der nu kommer i Landbrugsstyrelsen, ikke vil blive slækket på kontrollen i forbindelse med udbetaling af støttemidler under Landbrugsstyrelsen?
Ministeren.
Jeg holder meget af spørgsmål, der starter med, om ministeren kan garantere, for der ved man jo altid, hvad svaret er. Jeg kan garantere, at vand er vådt, og at solen står op i morgen, og så er det vist ved at være nogenlunde overstået. Målet med de her effektiviseringer er jo at sikre, at de landmænd, der skal have udbetalt deres støtte, får den til tiden, og at vi får indført en sagsbehandling, som er mere effektiv. Altså, det er det, der er formålet med det her. Det er ikke sådan, at en regering sætter sig ned i frådende ondskab og siger: Hvordan kan vi levere den her ydelse dårligere? Tværtimod. Det er jo heller ikke den præmis, som spørgeren lægger til grund for sit spørgsmål, antager jeg. Det her handler altså om at sørge for, at vi leverer en tilfredsstillende ydelse, og at vi gør det på et for skatteborgerne så rimeligt grundlag som muligt.
Tak til ministeren, og tak til hr. Simon Kollerup for dagens indsats. Hermed er spørgetiden afsluttet.
Der er ikke mere at foretage i dette møde – ud over at sige tak til alle for dagens indsats i folkestyrets tjeneste. Folketingets næste møde afholdes i morgen, torsdag den 11. oktober 2018, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.