- Prijedlog Zakona o posebnom porezu na kavu, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. BR. 309; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. U utvrđivanju dnevnog reda prihvatili smo primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja Vlade Republike Hrvatske obrazložiti prijedlog? Da. Državna tajnica u Ministarstvu financija, gospođa Martina Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Oporezivanje kave koja se uvozi u carinsko područje Republike Hrvatske danas je uređeno Zakonom o posebnom porezu na kavu. U ovom prijedlogu zakona koji se nalazi pred vama, glavne odrednice postojećeg zakona kao što su porezni obveznici, nastanak porezne obveze, dospijeće plaćanja porezne obveze i visine stopa poreznog opterećenja ostaju iste i nepromijenjene. Međutim novina koja se predlaže ovim zakonom je označavanje kave koja je u prometu na carinskom području Republike Hrvatske markicama Ministarstva financija. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku vidljivo je da se u Hrvatsku godišnje uvozi oko 19 tisuća tona kilograma sirove kave. U istom razdoblju godišnje zabilježe se proizvodnja od oko 8 tisuća tona pržene kave. S obzirom na količinu uvezene sirove kave proizvodnja pržene kave trebala bi biti značajno veća od prilike oko 15 tona. Procjenjuje se stoga da na teritoriju Republike Hrvatske postoji značajan dio prometa koji se odvija u sivoj zoni te proizvodnje koja se odvija na nezakonit način zbog čega državni proračun gubi značajne prihode. Uvođenjem ove mjere, odnosno uvođenjem markica za označavanje kave očekuje se da će se ostvariti oko 70 milijuna kuna godišnje prihoda za državni proračun, srediti stanje na tržištu kave u Hrvatskoj, povećati transparentnost prometa i osigurati potpuna zakonitost ove proizvodnje. Za provedbu ovoga zakona nisu potrebna dodatna financijska sredstva. Troškove tiskanja markica snosit će naručitelji markica. Predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku iz državnih razloga zbog povećanja proračunskih prihoda te smanjenja sive ekonomije. Donošenje ovog zakona po hitnom postupku predlaže se radi uvođenja reda na tržištu kave te stavljanje u jednaki položaj svih poreznih obveznika i prerađivača u pogledu njihova izvršenja poreznih obveza. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odbor za financije i državni proračun, poštovani predsjednik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Odbor je na 32. sjednici raspravio 29. lipnja ove godine, raspravio ovaj predmetni zakona. Zatim na temelju članka 65. Poslovnika Hrvatskoga sabora kao matično radno tijelo. Uvodno je predstavnik Vlade Republike Hrvatske istakao da se predloženim zakonom uvodi određena terminološka usklađenost Poslovnikom o kavi, Pravilnikom o kavi kao i … [[Ne razumije se.]] te proizvodima od kave i kaovovina te institut označavanja kave koja je u prometu na carinskom području Republike Hrvatske obilježavajućom markicom Ministarstva financija. Na taj način želi se smanjiti udio sive ekonomije u proizvodnji i prometu kao na području RH. Naime prema podacima Hrvatske gospodarske komore procjenjuje se da državni proračun RH gubi godišnje oko 70 milijuna kuna zbog nezakonite proizvodnje i prometa kavom koji obavljaju registrirane pržionice, obrtničke radnje i drugi subjekti. Financijska sredstva potrebna za provedbu ovog zakona u iznosu od oko 12 milijuna kuna godišnje osigurat će se uplatama korisnika markica na propisani račun carinske uprave prije njihova preuzimanja. Odbor je jednoglasno podržao prijedlog Vlade RH da se sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku zbog što bržeg uvođenja reda na tržištu kave te stavljanja u jednaki položaj svih poreskih obveznika i prerađivača kave u svezi s izvršavanjem njihovih poreznih obveza. U raspravi na Odboru u cijelosti je podržano uvođenje obilježavajućih markica Ministarstva financija za označavanje kave koja će omogućiti kvalitetnije praćenje proizvodnje i prometa kave te na taj način doprinijeti sređivanju stanja na tržištu kave u RH. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje zakona o posebnom porezu na kavu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice sa suradnicima, kolegice i kolege. Odmah na početku da kažem da će klub SDP-a podržati donošenje Zakona o posebnom porezu na kavu. Naime osnovna novina koja se unosi u odnosu na postojeći Zakon o posebnom porezu na kavu jest kao što je rečeno u obrazloženju predlagatelja, označavanje proizvoda kave i proizvoda od kave obilježavajućom markicom. To je sada po redu četvrti proizvod za koji uvodimo ovakvu evidenciju. Nakon alkohola, duhanskih proizvoda i cigareta, brašna na koji ne postoji plaćanje poreznog poreza, eto kava je četvrti proizvod koji će, za koji se uvodi obveza ovakvog obilježavanja. Činjenica jeste da posebno kod ovih proizvoda koji imaju uz porez na dodanu vrijednost i posebni porez, zapravo postoje najveće manipulacije i nastoji se izbjegavati plaćanje takvog poreza, sivo tržište je tu možda i veće nego kod ostalih proizvoda, ali ono što je možda i najgore jest ta nelojalna konkurencija među proizvođačima. Procjenjuje se da je kroz utaju poreza proračun zapravo izgubio oko 70 milijuna kuna i to je u odnosu na novi trošak koji je procijenjen na 12 milijuna kuna zbog troška markica kojim će se obilježavati ovi proizvodi zapravo ne bi trebalo biti problema. Naime taj trošak će se prevaliti na proizvođača, obveznika poreza, naravno on će to pokušati prevaliti na konačnog kupca. Činjenica jest da na tržištu su velike razlike u cijeni kave koje ne proizlaze iz kvalitete nego vjerojatno dobrim dijelom i stoga što neki od trgovaca ne plaćaju sve obveze koje su zakonom propisane za ovaj proizvod. Htjeli bismo upozoriti da uvođenjem markica zapravo nije potpuna garancija da ćemo u cijelosti suzbiti sivo tržište izbjegavanje plaćanja poreznog poreza, ali ono u svakom slučaju će olakšati kontrolu. Zato ponovo želimo također upozoriti da treba jačati institute i institucije kontrole u proizvodnji, u prometu, u pružanju usluga, u obračunu i uplati i javnih davanja i plaća ne samo radi državnih prihoda već i radi osiguravanja ustavne obveze da svakom poduzetniku treba osigurati jednaki pravni položaj na tržištu. Imamo konkretno dvije primjedbe na tekst zakona i predložit ćemo i amandmane. Prva primjedba se odnosi na članak 13. koji govori o vođenju potrebnih evidencija u stavku 1. gdje se govori što je to u evidenciji porezni obveznik dužan osigurati. Predlažemo da se tu doda i uvezena količina tako da se kaže da je on dužan voditi evidenciju o uvezenim količinama, o količinama zalihe, o otpisanim količinama sirove kave itd. Smatramo da za efikasan nadzor u proizvodnji i prometu kave je nužno da se u obveznim evidencijama poreznog obveznika vodi i podatak o rezervnoj količini kave jer samo tako na temelju tog podatka može se kontrolirati i promet i zalihe. Druga primjedba se odnosi na kaznene odredbe i to na članke 18., 19. i 20. gdje se za pravne osobe propisuju kazne za prekršaje koje su u rasponu od 10 tisuća do 400 tisuća kuna. Želimo upozoriti da bi trebalo povećati ovu početnu kaznu za prekršaje koji su navedeni u člancima 18., 19. i 20. i to da se ta početna kazna od 10 tisuća poveća na 50 tisuća. Naime, u kaznenim odredbama predviđene su kazne takve da one iznose u rasponu od 40 puta. Smatramo da treba podići najnižu razinu granicu kazne jer sudovi i tako uglavnom za prekršaje izriču minimalne novčane kazne. Smatramo da predloženim povećanjem minimalne novčane kazne će se smanjiti raspon, dakle koji je sada 40% u prijedlogu ali će se i povećati financijski rizik prekršitelja i vjerojatno će on onda ipak voditi računa da s obzirom na visinu kazne koja je minimalna neće ulaziti u ovakve prekršaje. Dakle, eto mi ćemo glasati za donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Hvala.
Hvala lijepa. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin i poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac će podijeliti vrijeme.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospođa državna tajnie! Neću dugo. Nakon mene će gospođa Dorotea Pešić-Bukovac svega dvije tri minute. Da kao što smo čuli novina je markica. Bit je da je gubitak trošarina na kavu kao što ovdje stoji u obrazloženju negdje oko 70 milijuna kuna i jasno ako treba zaštititi sada državni interes treba ga i uvođenjem takve jedne mjere. Međutim, želim podsjetiti da smo uveli i markicu za cigarete, pa smo uveli markicu za brašno, pa smo uveli markicu na alkohol a da su gubici pogotovo kod alkohola puno veći u državnom proračunu od ovdje spomenutih 70 milijuna kuna prije svega zbog apsurdne odredbe od 0,0 promila. Sada se postavlja pitanje kada će se jasno otvoriti rasprava i po tom pitanju jer priča o gubitku života zbog 0,2 ili 0,3 promila su naprosto apsurdne dok u našem zakonu avijatičari mogu voziti avione ili upravljati avionima sa 0,2 promila a pomorci prekooceanskim brodovima sa 0,5 promila. No, i kod duhana se ostvaruje manji prihod od prošlogodišnjeg u ovoj 2005. godini što smo imali prilike ustanoviti ovim izvršenjem proračuna za prvih šest mjeseci. Jednom riječju, može se konstatirati da je sustav trošarina u Republici Hrvatskoj u krizi. Nije u "krizi" institut trošarina već je u krizi nadzor nad trošarinama i utoliko Klub IDS jasno ovu mjeru podržava, ne onu kod 0,0 promila ali ovu markicu zasigurno da i ukoliko eto, a time ću završiti, promptno ne ukinemo onu apsurdnu mjeru od 0,0 promila mi ćemo uništiti vinarsku industriju, male vinare, proizvođače grožđa i zato eto pozivam predsjednika Sabora da ispoštuje poslovnik i taj zakonski prijedlog ili te zakonske prijedloge čitavog niza parlamentarnih skupova što je moguće prije stavi na raspravu u ovaj dom a ne da se ti zakoni kisele gotovo već godinu dana. Učinite, gospodine predsjedniče to, a sada će eto raspravu po ovoj točci nastaviti gospođa Dorotea Pešić-Bukovac.
Hvala što ste preuzeli moju ulogu. Poštovana zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac.
Poštovani gospodine predsjedniče, štovane kolegice i kolege, poštovana državna tajnice! Kao što ste čuli IDS će podržati ovaj prijedlog Zakona o posebnom porezu na kavu iako se uvodi po hitnom postupku odnosno vidi se da je ministarstvu važno da što prije i što hitnije napuni državni proračun jer se proračun ne puni dovoljno te jedno od rješenja je i posebni porez na kavu. Ovdje nije po našem mišljenju problem o uvođenju markica. Mi podržavamo uvođenje markica, nego se ipak ovdje samo radi o posebnom porezu i to treba jasno reći. Drugi problem kojeg mi vidimo je loša carinska kontrola i da tu imamo jako velikih problema. Ne funkcionira sistem a bojim se da tu ima i zlouporabe položaja, korupcije a i još mnogo čega drugoga. Možda bi po toj logici trebalo uvesti markice na sve proizvode pa nam onda ne bi niti trebala carinska služba. Ministarstvo financija otvoreno ukazuje i priznaje da pravna država ne funkcionira odnosno ne funkcionira carinska uprava koja je usput budi rečeno dio tog istog Ministarstva financija jer po zakonima koji su i sada na snazi krijumčarenje kave ne može biti. Zaključili smo iz obrazloženja prijedloga za donošenje zakona po hitnom postupku da ministarstvo svojim službama ili ne vjeruje ili ih smatra nedovoljno sposobnim. Evo, citirat ću obrazloženje koje je dalo samo ministarstvo. Sukladno članku 159. Poslovnika Hrvatskoga sabora predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku iz opravdanih državnih razloga, osobito radi smanjenja utaje poreza po osnovi krijumčarenja što nije uspjelo zaustaviti ni pojačanim mjerama nadzora koje se provode u posljednje vrijeme. Nadalje, donošenje ovog zakona po hitnom postupku predlaže se zbog bržeg uvođenja reda na tržište kave te stavljanja u jednak položaj svih poreznih obveznika i prerađivača kave u pogledu izvršavanja njihovih poreznih obveza. Pozivajući se na važeće zakone Republike Hrvatske pošiljke se moraju kontrolirati prilikom uvoza. Jedna takva pošiljka prilikom uvoza prolazi kroz šest evidencija kako bi se pratio put uvoza kave, količina kave i vrsta kave. Poduzeća koja se bave prženjem kave odnosno pržionice kave obavezne su voditi i dnevnu evidenciju potrošnje kave odnosno koliko na skladištu imaju sirove i koliko pržene kave. Na kraju mjeseca moraju carinarnici dostaviti koliko se uvezlo sirove i koliko se proizvelo pržene kave. Ovakva ista procedura ponavlja se još jednom i na kraju godine. Znači, prvo. Prva evidencija prilikom uvoza, druga 12 mjesečnih izvještaja i treće jedna godišnja evidencija. Nakon sve ove papirologije i uz svu kontrolu pitam se kako je uopće moguće krijumčariti kavu i kako uopće funkcionira crno tržište. Ja razumijem da je nekad za vrijeme bivše države bilo šverca kave jer je izbor a pogotovo onog jeftinijeg nije bilo pa je šverc kave bio unosan posao. Danas je veliki izbor dobavljača i raznovrsna je ponuda, tako da šverc nije potreban a pogotovo ne onima koji se ozbiljno bave tim poslom. A jedno od rješenja bilo bi i specijalno rješenje kod Trgovačkog suda tko i pod kojim uvjetima se može baviti kavom a ne da se danas može otvoriti a sutra zatvoriti bilo obrt ili tvrtku. Tvrtke koje bi se tada bavile kavom bile bi u specijalnom sustavu i specijalnim praćenjem. Mnogo još nelogičnosti je u samome zakonu. Jedan od primjera je da se nigdje ne spominje da li će se na jutene vreće u kojima se uvozi sirova kava stavljati markice jer je to jedini način da se spriječi šverc što bi trebao biti imperativ ovog zakona.Najbolji primjer koji se dogodio u Republici Hrvatskoj i dokazuje sve ovo što sam govorila a prenjeli su isto tako i mediji je iz 2002. godine kada je u jednoj akciji zaplijenjena zavidna količina od 140 tona kave. Nakon toga policija je podnjela prekršajne, kaznene prijave no i danas nakon dvije godine mi sudskog epiloga nemamo. Paralelno sa time zaplijenjenu kavu carina je u veljači 2003. godine prodala bez javnog natječaja direktnom ponudom bez obzira što sirova kava nije pokvarljiva roba koju treba naravno hitno prodati i po bilo kojoj cijeni. Kavu su prodali po 9 kuna iako je na tržištu cijene, cijena sirove kave tada bila između 13 i 15 kuna. Osim ovih propusta ima i pravnih propusta carina koja nije mogla niti prodati ovu kavu jer nije izdala niti rješenje o zaplijeni kave. Znakovito je da se uvijek takva kava prodaje bez natječaja znači direktnom pogodbom i istom kupcu koji je toliko siguran u svoje veze u carini da čak smatra da kupljenu robu ne treba platiti. U ovom konkretnom slučaju radi se negdje o 1,5 milijuna kuna koje nisu završile tamo gdje treba odnosno u državnom proračunu. Za nas u IDS-u ovakav oblik varanja države još je gori od samog krijumčarenja jer su ovdje, u ove malverzacije uključene državne institucije. Znamo isto tako i za afere na carinskoj ispostavi Brod na Kupi gdje su se švercale enormne količine kave. Naravno opet uz pomoć državnih službenika. NO ako idemo gledati malo kroz sam zakon ima još dosta nelogičnosti. Nadam se da će se kroz amandmane to možda i ispraviti. U članku 3. ovdje se uvodi isto tako markice na čokolade. Znači da će čokolade koje sadrže kavu biti skuplje od ostalih čokolada, a pitam se da li je to možda isti slučaj onda sa isto tako čokoladama koje u sebi sadrže alkohol jer znamo da alkohol ima svoje markice. Što se tiče članka 6. o visini poreza možemo reći možda da je to dobro jer se fiksiraju cijene posebnog poreza. Znači da ako bi se i mijenjale, mijenjali ovi iznosi da bi morali ponovo isto tako mijenjati i Zakon o posebnim porezima. U članku 12. gdje se navodi gdje se može ili ne može prodavati kava mislim da je propušteno navesti kioske gdje se prodaju novine jer se i tamo prodaje kava, a ne izdaju se računi. Što se tiče članka 13. i članka 14. vidjeli ste u mom obrazloženju da ima dovoljno opapirologije a ovim člancima se uvodi da će još i ministar propisati sadržaj, oblik i način još vođenja evidencije. Mislim da je papirologije bilo sasvim dovoljno do sada. I u članku 22. mislim da ministar ne bi trebao donositi propise iz članka 11., 13. i 14. nego da bi trebalo isto regulirati ovim Zakonom. Što se tiče isto kazne one su dosta ekstenzivne i mislim da bi trebalo možda specificirati prema količinama koliko za koju tonažu pripada i kazne. Mi ćemo podržati uvođenje markica ako je to način da se spriječi ovakav oblik varanja države i zato će IDS dignuti za ovakav prijedlog ruku.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Vladimir Pleško.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospođa Dorotea Pešić-Bukovac, kolegica je iznjela dva po mojem netočna navoda koja bih htio ispraviti. Prvo je konstatirala da je carina odgovorna za smanjenje prihoda državnog proračuna zbog nenaplaćenih carina i svega toga što smatram da nije točno jer carinska uprava naplaćuje carinu i PDV ali ne i posebni porez, a vidljivo je iz Prijedloga zakona da je upravo razlika znači iz carinskih evidencija a od 19 tisuća tona do prodanih 7 tisuća 400 tona i smatram da znači u tom dijelu je krivo interpretirala zakon. I druga stvar koju treba ispraviti je da će se uvoditi i markice na čokoladu, a jasno se vidi kroz Prijedlog zakona, članak 3., stavak 3. da za čokoladu i slične proizvode i tako dalje ne smatraju se znači proizvodima od kave.
I drugi ispravak poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Ispravljam dva navoda. Prvo gospodina Kajina vezano kako su manji prihodi od trošarina na šverc alkohol, na alkohol. Nije problem 0,0% nego je problem šverc alkohola. Država nije poduzela odgovarajuće mjere da da inspektorima ovlasti da reagiraju privremenom zabranom rada. Znači nije samo problem 0,0 nego je problem što država nema mjere odgovarajuće kad inspektor utvrdi da je riječ o švercu da poduzme mjeru a ne da ide sucu za prekršaje kojim će se privremeno zabraniti rad neke, znači pravne osobe ili obrtnika koji se time bavi. Također vezano za ovaj navod kako je moguće da uz toliki kontrolu dolazi do krijumčarenja kave. Jedan dio uopće ne ide preko carine. Nego ide znači mimo carine. Znamo kolika nam je državna granica. A drugi dio je problem što ide preko carinskih prijelaza koji nisu osposobljeni za ovaj dio nadzora kontrole. I toga, zbog toga trebaju biti 4 ili 5 prijelaza kao što iamju Amerikanci i onda će se to riješiti. Kava može ići samo na jedan prijelaz i zna se kava je situacija tamo. To Hrvatska mora napraviti. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospođo državna tajnice. Nadovezujući se na ovaj emotivni istup mog kolege Pere Kovačevića i ovdje moram reći da smo doista skeptični na koji će način ovaj Zakon zaživjeti i koji će biti njegovi doista rezultati. Ovdje se navodi kao osnovni motiv činjenica da je u Hrvatsku uvezeno 19 tisuća i 40 tona sirove kave i 1398 tona proizvoda od kave. Govori se o tome da se gubici državnog proračuna uzrokovani švercom penju na 70 milijuna kuna godišnje. Međutim koliko će koštati uvođenje markica? Jesmo li o tome razmišljali? Koliko će koštati čitav sustav koji će to sve skupa nadzirati? Procjene o cijeni tiskanja markica se kreću od 12 do 20 milijuna kuna. Koliko će još koštati njihovo uvođenje? Koliko će još koštati praćenje tog čitavog postupka nije poznato. Ali je vrlo upitno koji će konačno biti stvarni pozitivni učinci u Zakonu odnosno ne dovodimo li se sa ovim Zakonom zapravo u onu potpuno apsurdnu situaciju da sve što mislimo zaraditi spriječavajući šverc, sve što mislimo uprihoditi u Državni proračun istodobno i izgubimo ili u cijelosti ili barem pola toga uvodeći takvu mjeru na hrvatsko tržište.I to je po meni osnovni problem. Kava za razliku od brašna se ne proizvodi u Hrvatskoj. Svu kavu uvozimo. Na isti način na koji uvozimo ananas, banane, kokos ili mango. Sve što se kave tiče dolazi preko granice, ili sirovina ili prerađevina i stvar je zapravo loše carinske kontrole, stvar je toga da nemamo adekvatne carinske službe, stvar je u tome da bi cijeli prihod od kave zapravo bilo najlakše naplaćivati u samoj carini, odnosno pri uvozu odnosno u trenutku kad kava ulazi u zemlju. Da bismo to mogli doista je potrebno pojačati carinski nadzor i to tako da postoje doista samo neki carinski prelazi na kojima bi se moglo uvesti kavu. Sve drugo, svi ovi eksperimenti koji se misle uvesti sa markicama su po nama od dvojbene koristi i iz svih tih razloga mi ćemo ovisno o nastavku rasprave debelo razmisliti hoćemo li podržati ovakav zakon. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar u ime Kluba HNS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Klub HNS-a će podržati ovaj Prijedlog zakona, mada nismo sto posto uvjereni da će ostvariti ciljeve koje je predlagatelj u obrazloženju napisao. Naime, prijedlog je dakle da i na kavu i proizvode od kave osim čokolada i čokoladnih bombona uvedemo Milasove markice. Tadašnji zastupnik Milas je predložio markice na duhan, pa je došao alkohol, pa je došlo brašno i sada kava. Ja vjerujem da kolega Milas ako je u Imotskom prati ovu raspravu uživa jer smo nakon njegove borbe kod duhana evo došli i do kavinih markica. U obrazloženju isto tako piše da država na godišnjem nivou zbog švercera i šverca kave gubi oko 70 milijuna kuna i da je želja stati na kraj švercu kave. Ja vjerujem da svi hrvatski radnici kad bi se uporno trudili ne bi godišnje mogli državu prevariti za 70 milijuna kuna pripadajućeg poreza, ali desetak velikih švercera to očito rade iz godine u godinu i to je razlog zašto ćemo podržati ovaj Prijedlog zakona mada se pitamo da li je šverc kave kroz neku granicu ili carinu? Kuda? Gdje to kava ilegalno ulazi na hrvatsko tržište? Ako je kroz carinu, propušću rada službe onda markice neće dati veliki efekat. Ali, očito je dakle problem što Hrvatska ima jako dugo meku granicu kroz koju u Hrvatsku ulazi svašta pa i švercana kava. Da li ovaj Prijedlog zakona destimulira švercere kave i osigurava mogućnost da šverc neće biti isplativ. Smatram da ne, zbog visini kazni koje su predviđene u ovom zakonu i predlagatelju sugeriram da prihvati amandmane koje je kolegica Zgrebec dala, jer oni su zaista nužni. Naime, posebni porez na jedan kilogram pržene kave je 12 kuna. Na 10 tona švercane pržene kave utaja ili ekstra zarada šverceru je 120 000 kuna, na običnih 10 tona švercane kave. Kazna za tih 10 tona, pretpostavimo da ga neće uhvatiti odmah na početku, nego tek kad mu tona švercane kave jer u nadležnosti inspekcijskog nadzora je to Državnom inspektoratu za kojega znamo da nema dovoljno kadra, da ne može redovito kontrolirati sve dućane, trgovine, markete, kioske i gdje se kava prodaje. Dakle, kazna je 10 000 i oduzet će mu tonu kave što je 20 000 pržene. To je 35, a zaradio je 120 000. 12 hajde. Jedan naprama četrdeset su kazne, 1:40, od 10 000 do 400 000. Pogledajmo izvješća prakse prekršajnih sudova. Ne samo po prvi put, nego na opetovane prijave izricanje mjere uvijek se izriču minimalne kazne. Pa ako zaista želimo ostvariti cilj iz obrazloženja, onda vas molim da kaznena politika sankcija mora biti tolika i takova da se ne isplati švercati. Po ovim kaznama se isplati švercati i koji je to razlog? Koje je to obrazloženje zašto kazne od 1:40. Po čemu će se odlučivati? Količini švercane kave? Količini zarađenog profita ili odakle je švercer i čiji je. Međutim, ako pogledate članak 19. da je isti raspon kazne i za one prekršaje koji ne ovise o visini švercane kave i zarade jer piše da se kazna od 10 do 400 000 ako ne osigura uvjete za obavljanje nadzora. Dakle, nema veze sa količinom. Ne da na uvid dokumente o uvozu, izvozu, plaćanju poreza, ometa ovlaštenu osobu u obavljanju nadzora. Ja ometam ovlaštenu osobu, ja ću biti kažnjen sa deset, a netko sa 400 000 za isti prekršaj. Nema razloga za to. I ako je interes državnog proračuna u 70 milijuna kuna, hajmo to. Ali kroz kaznene odredbe onda to mora biti sredstvo i način da se to nikome ne isplati raditi i onda ćemo imati kakvo takvo i dakle čak i ovaj prijedlog od 50 do 400 je dosta, ali ovaj 10 do 400 000 ne vidim ni jedan razumni razlog i obrazloženje da bi to tako u ovom zakonu ostalo. Jer u protivnom i uvođenjem markica neće spriječiti šverc kave u maloprodaji. A najveći instrumentarij očito je nadzora i kontrole upravo u maloprodaji, zato i predlažete markice. Kazna od 10 000 na 10 tona je stimulativna, nagrađujuća, ohrabrujuća. Ostvarite cilj sa kaznom od 400 000. Hvala.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, poštovana državna tajnice, kolegice i kolege. Naime, kava je napitak bez kojeg mislim da ni ovaj Sabor ne bi dobro funkcionirao i to nije sporno. Sve ostalo s kavom je sporno. Prvo uvoz. Čuli smo da je uveženo preko 20 000 tona kave, a izvjestan je trag količina od oko 7 400 tona. Teško je prihvatiti da je gotovo 13 000 tona nestalo u poznatom i privlačnom mirisu kave, a upravo po mirisu kave možemo uočiti i niz ilegalnih pržionica koje isprže više kave od legalnih. Sporno je koliko kave prođe kroz carinu neregistrirano i kolike bi trebale biti plaće carinika da se to ne događa. Tada bi procijenjeni gubitak državnog proračuna od 70 milijuna kuna realno bio i veći. Problemi s kavom često pune novinske stupce. Sjetimo se prije tri, četiri godine krivotvorene ambalaže i ogromnih količina kave mislim u Dubravi, koje su mislim toliko plasirane na tržnicu i male trgovine, a koliko se sjećam da je za otkrivanje tog sivog plasmana više zaslužna legalna tvornica koju su gotovo uništili od onih čiji je to posao. Ovaj Prijedlog zakona o posebnom porezu na kavu koji se prije svega manifestira na uvođenju markica za označavanje proizvoda u prometu u Republici Hrvatskoj sigurno je dobar. Bilo bi interesantno pogledati analizu rezultata uvođenja markica na duhanske proizvode, alkoholna pića i brašno. Koliko je pšenice prerađeno u periodu od 2001. do 2003. na crno, ako je 65% firmi koje su dobile pšenicu za zanavljanje od robnih zaliha otišlo u stečaj. Slučajnost teško. Vjerujem da se ta dobro organizirana pljačka neće ponoviti i da će sudstvo riješiti niz pratećih tužbi. Unatoč markicama i značajne količine cigareta upotpunjavaju ponudu sivog tržišta. Ako su krivotvorene novčanice sve manje uočljive zahvaljujući odlično opremljenim ilegalnim štamparijama, kako uočiti krivotvorene markice. Nadam se da će naši rodoljubni stanovnici kada kupuju cigarete na tržnici bar priupitati da li je markica originalna. Na šalici kave neće biti markice pa ljubitelji kave mogu samo nagađati da li pune proračun ili daju prilog broju konja u vlasnikovom automobilu i tu uskače inspekcija, dakle gospodarski inspektori Državnog inspektorata. Uz pretpostavku da svoj posao obavljaju kvalitetno dolazimo ili korektno, dolazimo do pitanja učestalosti inspekcije i kazni. Kazne za šverc kod nas i nisu prevelike. Mislim da se moramo ugledati na neke razvijene zemlje pa da za takove prekršaje zatvaramo trgovine npr. na tjedan dana, 15 dana, mjesec dana i konačno definitivno. Efekat bi sigurno bio veći. S nestrpljenjem čekamo … [[Ne razumije se.]] Financijske policije, ali kako uz predviđenu plaću dobiti osobu s visokom naobrazbom, iskusnu i da zadovoljava sve kriterije u financijskog policajca. Takove osobe mogu bez problema naći posao u privatnim firmama sa znatno većom plaćom i boljim uvjetima rada. Jasno u kombinaciji s keš isplatama. Prema tome treba napraviti ozbiljnu analizu Carinske uprave, Državne inspekcije i buduće financijske inspekcije i procijeniti koliki prihod mogu ostvariti ali uz koja ulaganja. Tu treba definitivno zaboraviti farizejstvo. Da li markice treba uvesti i na kinesku robu, tursku robu iz tekstilne branše prije nego što unište našu tekstilnu industriju? Na žalost neprijavljene radnike i poslodavce koji zloupotrebljavaju njihov rad ne možemo riješiti markicama, ali kavu možemo i to itekako dobro pa će klub HDZ-a podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Ante Markov u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovana gospođo državna tajnice. Klub HSS-a se želi priključiti svima onima koji misle da postoje razlozi za donošenje ovog prijedloga zakona i da će se sa ovim rješenjima riješiti, eliminirati ili u najmanju ruku suzbiti sivo tržište prometa finalne proizvodnje i trgovine kavom. Naravno jasno nam je da okolnosti u kojima se događa promet neke robe i vanjski i unutrašnji, djeluju upravo na to da li će uspjeti i da li će se u potpunosti ostvariti ono što prijedlog ovog zakona predlaže ili do toga doći neće. One okolnosti koje se događaju u prometu ovakvih roba ili sličnih roba, znači onih roba na kojima smo već iskušali institut uvođenja markica, znači od alkohola, od brašna, od duhana itd. da imamo neke usporedbe, vjerojatno bi se lakše nosili sa mogućim pozitivnim razlozima za donošenje i ovog prijedloga zakona, da znamo kako su instituti poput uvođenja markica na ove proizvode koji imaju karakterno sličnu osobinu na tržištu, predstavljaju naime robu široke potrošnje, robu koja se troši nevezano o tome kakva je ekonomska situacija. One su gotovo van budžetne u smislu potrošnje, one su nešto što naprosto i kada nemate morate imati. Prema tome te okolnosti dodatno otežavaju kako se u regulativi nadzora i … sivog tržišta nositi s time posebice kada se govori o kavi, ali i o onim prije navedenim proizvodima. Imamo tu dvije vremenske grupacije. Imamo vremensku grupaciju kada se kava kao roba prije svega nosila u okviru tzv. shoping turizma. Gotovo je bilo prirodno svaki auto koji uđe u Hrvatsku da ima po glavi se uvijek toleriralo jedan, dva kilograma, ne znam kako je to. Uvođenjem konkurentne ponude na hrvatskom tržištu prestale su potrebe za takvim načinom opskrbljivanja i naravno držalo se, računalo se da će samo tržište dalje regulirati i sivu poziciju tih proizvoda na tržištu. Naravno to se nije dogodilo jer atraktivnost mogućnosti zarade, a ona je ovdje naznačena u nekih 70 milijuna kuna godišnje, govori o izuzetno atraktivnom proizvodu na tržištu koji se može mjeriti sa proizvodom koji na tržištu također ima ogromnu vrijednost poput opojnih droga itd. govori o atraktivnosti koja postoji. Naravno tržište kave pa i sama kava kao proizvod ima svoju specifičnost da je nema u hrvatskoj. Znači eliminiramo Hrvatsku kao izvorno izvorište odakle se to može ili gdje se to treba nalaziti. U tom smislu kada se radi o robi kao gotova ili kao sirovina ili poluproizvod ili proizvod ulazi u Hrvatsku onda znamo gdje trebamo usmjeriti našu pozornost u smislu eliminiranja neevidentiranja te sirovine ili proizvoda ili poluproizvoda u Hrvatskoj. Znači radi se o carini. Radi se o službi koja je zadužena za nadzor i kontrolu robe. Radi se također o određenim uvoznicima koji u većini slučajeva se javljaju kao grosisti uvoznici, znači oni kontroliraju na neki način ukupno tržište. Oni manji uvoznici ili spekulanti koji se javljaju, oni nisu sami dovoljni da utječu na tako silni iznos od 70 milijuna kuna koliko se na godišnjoj razini pretpostavlja da nedostaje zbog nepravnog postupanja. Prema tome postoji čitav niz mjera koji se mogu i u pogledu fiskalne ali i carinske politike poduzeti u pogledu rješavanja ovog, ali i sličnih pozicija koje mogu nastupiti u jednoj zemlji. Naime jasno naftu danas ne uvozi svatko. Postoje točno licencirane pozicije uvoznika. Postoji nešto što se može regulirati i u onim mjerama ili zonama o kojima su i kolege ovdje govorile. Da se vratim na sam smisao zakona. Ono što ne bi bilo dobro da dođe uslijed uvođenja markice koje podržavamo, a to je da se ovaj iznos koji se procjenjuje da bi trebao ući u državnu blagajnu da se ne bi prelomio na potrošaču, da ne bi došlo do premještanja ovog dijela na cijenu da se ne bi odrazilo što se ponekad u našim uvjetima i okolnostima na žalost događa, jer tada jasno smisao zakona ne bi bio pogođen. Naravno pitanje kaznene politike i načina sankcioniranja je apsolutno vrlo važno i kolegica Dragica je vrlo dobro uočila te nedostatke i mi se također pridružujemo izmjenama članka 19. i vrlo restriktivnom smanjenju raspona od donje do gornje jer donja upućuje da i svjesno ili nesvjesno upravo ostavljamo prostor da ne riješimo problem u potpunosti. Prema tome apsolutno podržavamo restriktivno ponašanje u pogledu novčanih kazni smanjenjem raspona i kažnjavanjem koje treba biti sukladno onoj procjeni od 70 milijuna kuna. Eto držeći da ćemo ovaj prijedlog zakona na neki način nadopuniti i popraviti sa ovim mogućim usvajanjem amandmana Klub HSS-a će podržati ovaj prijedlog zakona.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite!
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Ja podržavam svaki napor Vlade da uvede red u državi tamo gdje postoji nered, pa čak i onaj napor koji je predvidivo uzaludan. Bojim se da je ovaj napor upravo takav jer pogledajmo što se dogodilo sa duhanskim proizvodima. Uveli smo te markice na duhanske proizvode, pa otiđite na bilo koju tržnicu pa vidite koliko se cigareta proda bez markica. I šta se tu događa? Ne događa se ništa. Sivo tržište, crno tržište normalno egzistira uz ono legalno sa markicama. Bojim se tako nešto će se dogoditi i sa kavom. Jest, u dućanu ćete kupovati kavu s markicama na koje je plaćena trošarina, na koje se i danas plaća trošarina a na otvorenim tržnicama imat ćete kavu koja se prodaje bez markica kao što se prodaju danas cigarete. I gubitak će vam biti isti. Ali, ako se već htjelo uvesti reda, a uvesti reda treba, onda moje drugo pitanje glasi a što se tako dugo čekalo, godinu i pol jer je otprilike prije tog vremena ministar Šuker tada još zastupnik rekao kako će on ako bude ministar na boljoj naplati trošarina u proračun prihodovati 2 milijarde kuna. Gdje su mu te 2 milijarde? Evo, došao je rebalans proračuna. On ima manjka. On ništa nije prihodovao, on je izgubio. Sada ga je uhvatila panika kad vidi da je izgubio, pa sada ajmo na brzinu nakon godinu i pol dana vlasti markice na kavu. Ovaj zakon ima zapravo četiri nova članka u odnosu na postojeći. To su ta četiri članka kojima se uvode markice. Pa što se čekalo, valjda se za godinu i pol dana mogla su se valjda napisati četiri članka, valjda se moglo ali očito se nije moglo pa se to radilo godinu i pol. Pisalo se dakle godinu i pol a evo što se između ostaloga u tih godinu i pol napisalo. U ocjeni stanja kaže uvođenje markica za označavanje proizvoda u prometu u Republici Hrvatskoj jedan je od oblika nadzora koji je već provjeren na duhanskim proizvodima i alkoholu i alkoholnim pićima uključujući i brašno kao da je brašno jedan vrsta alkohola i alkoholnih pića. U članku 11. se pod točkom 5. kaže: "Na carinskom području Republike Hrvatske nije dozvoljena prodaja kave, prijevoz kave bez dokumenata o nabavi odnosno izvozu, kupovina ili posjedovanje kave ako kava nije označena obilježavajućim markicama ili ako je označena krivotvorenim markicama.". Pa molim vas, krivotvoriti markicu je isto što i krivotvoriti novac, proizvesti lažni dokument. To spada u Kazneni zakon i to bi vam otprilike isto došlo kao da ste napisali u završnim odredbama novčanom kaznom u iznosu od ne znam od 10 do 400 tisuća kuna kaznit će se pravna osoba ako to i to ali tu kaznu ne smije platiti krivotvorenim novcem. Ista stvar. Ali kad smo već kod kaznenih odredbi pored ovoga što je rekao gospođa Lesar i gospođa Zgrebec govoreći u ime kluba a to je da je nedopustivo da je minimalna zapriječena kazna 10 tisuća kuna jer najobičniji izračun isplativosti kršenja zakona pokazuje da je ta kazna premala i da ona neće proizvesti svrhu tj. da ona neće odvratiti eventualne prekršitelje od počinjenja prekršaja. Zbunjuje još nešto. U postojećem zakonu zapriječena kazna za odgovornu osobu u pravnoj osobi bila je od tisuću do 40 tisuća kuna a u novom zakonu sadašnjem kojeg predlažete vi to smanjujete od tisuću do 15 tisuća kuna. Znači, smanjujete zapriječenu kaznu i to onu maksimalnu za odgovornu osobu u pravnoj osobi. Je li to ministarstvo već ima na pameti kome bi to moglo ići u prilog ovakvo smanjenje kazne, a ono u prijedlogu zakona nije ničim obrazloženo. Zašto smanjivati zapriječenu kaznu za odgovornu osobu u pravnoj osobi s maksimalno od 40 na 15 tisuća kuna? Zašto? Koji je razlog tome? Poticati šverc? Možda, ako je to razlog. Pa ćemo s jedne strane lijepiti markice a s druge ćemo strane ublažavati kaznu za one koji ne poštuju zakon i ne lijepe markice. Onda to ima smisla. Ali ako želimo uvesti red kao što se tvrdi onda nema smisla smanjivati zapriječenu kaznu nego ima smisla povećavati. To je logično, e ali to u ovom zakonu nije logično riješeno pa ja očekujem da se usvoje amandmani, mogu je i sam osobno taj napisati kad već ministarstva neće ga napisati pa očekujemo da se on onda i prihvati pa da se pokaže namjera da se ovom zakonu pridodaju kaznene odredbe primjerene svrsi donošenja zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod uvaženog kolege Stazića. Kaže zašto se čeka godinu i pol dana od rješavanja ovog problema. Na rješavanje ovoga problema se čeka već pet godina. Državni inspektorat je to i bivšoj Vladi bio sve dostavio sa prijedlozima mjera, nije ništa napravila a istina je da ova čeka već godinu i pol dana. A još ima puno stvari u tome prijedlogu kao što je Zakon o Državnom inspektoratu državna kazna i svega ostaloga. Na to se čeka i ja zbog toga prosvjedujem. Hvala.
Dobro. Hvala. Poštovani zastupnik Marko Širac.
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo državna tajnice, kolege i kolegice! Evo, već su mnogi prethodnici preda mnom istakli da se u našu državu uvozi oko 20 tisuća i 500 tona kave a da je registrirana proizvodnja ili prerada te kave samo negdje oko 7,5 tisuća tona i sva ostala razlika od 13 i nekoliko tisuća tona kreće nekim putevima u Republici Hrvatskoj bilo da se prerađuje u ilegalnim pržionicama, obrtničkim radionicama ili u nekim drugim radionicama gdje nije registriran njen promet ili njena prodaja. Po meni to je svakako nelegalan posao koji državi i državnom proračunu zaistinu nanosi velike štete od naplate carine pri izvozu, naravno ovoga posebnog poreza i poreza na promet. Radi smanjenja udjela te sive ekonomije u proizvodnji i prometu kavom predlaže se donošenje ovoga zakona koje po meni ima tendenciju, zaistinu pravu tendenciju dovede red u proizvodnju i promet kave u Republici Hrvatskoj. Sama državna tajnica je ovdje istakla da je, da su sva pitanja oko proizvodnje i prometa kave već uređena Zakonom o porezu na kavu koji je donijet u 1997. godini i koji do sada 3 puta, 3 puta dopunjavan međutim on nije obuhvatio ova rješenja oko kontrole proizvodnje, prometa i naravno manipulacije sa kavom i proizvodima od kave. Važeći Zakon je uredio predmet oporezivanja. Tko su obaveznici tog posebnog poreza na kavu? Što je porezna osnovica? Nastanak porezne obaveze i plaćanje posebnog poreza. Vođenje evidencije i izrada izvješća koja su porezni obveznici dužni voditi i dostavljati nadležnim tijelima zatim porezni nadzor i naravno sankcije za povrede pojedinih odredbi zakona. Ovim Prijedlogom u cijelosti zadržava se regulacija navedenih instituta iz važećeg zakona s tim da se uvode određene terminološke usklađenosti sa Pravilnikom o kavi i proizvodima od kave i kavovinama koji je taj Pravilnik donijet negdje 2004. godine. Sve izmjene važećih odredbi su bez fiskalnih posljedica. Prema tome rasprave mojih pojedinih uvaženih kolega da donošenje ovog Zakona bi moglo imati posljedicu eventualnu posljedicu poskupljenja kave i kavinih proizvoda na tržištu Republike Hrvatske, nisu utemeljeni. Jer ovo nije uvođenje nikakvog novog poreza i novih davanja. Ovo je utjerivanje samo reda onih koji nelegalno posluju bilo u preradi ili u prometu ili u prijevozu kave u Republici Hrvatskoj. Uvođenje, uvođenje te markice ili označavanje kave uređeno je uredbama članka 6. ovoga Prijedloga, a označavanje će se vršiti kao što sam već istakao tom markicom Ministarstva našeg Ministarstva za financije koja će imati na sebi tekst, naznaku da je to markica Republike Hrvatske, Ministarstva financija. Imati će količinu, slovnu oznaku serije i broj. A ona, ona količina kave koja je namijenjena za izvoz morat će imati posebnu izvoznu markicu na kojoj će još pored toga biti naznačen i riječ za izvoz. U kontaktu sa predstavnicima našega Ministarstva pokušao sam doći do saznanja o kakvom se obimu zaistinu posla radi? I dobio sam podatak da mi imamo negdje oko 140 uvoznika kave i ovi podaci da se uvozi 20 tisuća i 500 tona kave zapravo su službeni podaci koji su pribaviti putem Državnog zavoda za statistiku a temelje se na podacima naše Carinske uprave. Ja mislim da je bezpredmetno pričati o nekakvom nelegalnom uvozu iako on sigurno postoji kao što postoji za sve robe ali o njemu, u njemu nema podataka. Dakle ovim Zakonom će se urediti zaistinu taj unutarnji promet prerada, proizvodnja i trgovina sa kavom i naravno, naravno izvoz. Prema podacima koje sam također pribavio u našem Ministarstvu mi imamo registriranih oko 200 prerađivača. I u tome je problem. Dakle ući će u registar proizvođača i prometa svi oni koji danas lijepo tih 13 i nekoliko tisuća tona kave s njom manipuliraju odnosno ostvaruju dobit, promet i sve ono što uz to ide u Republici Hrvatskoj. Evo gospodine predsjedniče, kolege i kolegice ja mislim da je ovaj Zakon kvalitetan zakon koji, koji će uvesti red na tržištu kave i evo to je upravo njegova intencija i radi toga ću ga ja i podržati u njenom, njegovom donošenju.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Vladimir Pleško. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana gospođo državna tajnice, poštovane kolegice i kolege. Ova današnja rasprava je očito potaknula jednu dobru raspravu o tržištu kave ali i o nekim drugim stvarima. Poglavito se kroz ovu raspravu primjetilo, primjetila dvojba švercom kave ali i unutrašnjim, tržištem unutar Hrvatske kavom i kavovinim proizvodima. Ovaj Prijedlog zakona, ja ću najprije o tome, govori o unutrašnjem prometu znači kavom i proizvodima od kave koji se nalaze na hrvatskom tržištu. Tu je ono što posebno treba istaknuti što su istaknuli i sve moje kolege do sada da je preko 20 tisuća tona uveženo kave i kavskih proizvoda na hrvatsko tržište ali da kroz sustav naplate posebnih poreza je evidentirano prodaja samo 7 tisuća 500, otprilike 7 tisuća 400 tona kave i kavskih proizvoda na hrvatskom tržištu. To je onaj problem kojeg rješava ovaj Prijedlog zakona. Gdje je nestalo tih 13 tisuća tona kave? Smatram da je uvođenje markica vrlo bitno da bi se mogao pratiti uz sve odredbe članaka koji su u prijedlogu zakona, da bi se mogao pratiti taj promet na hrvatskom tržištu. Jer ja moram podsjetiti jedan primjer ovako banalni. Što bi bilo u Republici Hrvatskoj da carine evidentiraju 19 tisuća uveženih automobila a da ih je na kraju 7 i pol tisuća samo registrirano kao novih. Gdje, koliki bi bio to onda gubitak hrvatskog državnog proračuna? Ali sam si dao i malo truda u ovih nekoliko dana od kad je izašao ovaj Prijedlog zakona pa sam malo obišao i tržnice i u gradu Zagrebu i na području Krapinsko-Zagorske županije. I tu upravo vidimo zbog čega je potreba uvođenja markica? Koliko robe, znači kave se proda na hrvatskih tržnicama? Koliko računa kupci dobiju za tu kavu? Koliko je PDV naplaćeno na tu kavu? I upravo iz tog razloga smatram da ovaj prihod od 70 milijuna kuna je možda i premalo predviđen u hrvatskom proračunu. Jer smatram da kroz samu trošarinu, kroz porez, PDV koji će se moći kvalitetnije kontrolirati na kavu i na sve proizvode od kave da će prihod hrvatskog proračuna biti daleko veći. Drugi primjer. Koliko puta ste mnogi od vas sjedili u kafiću i vidjeli dostavu kave u kafić. Da li je bila dodata i dostavnica ili otpremnica koju je vlasnik kafića ili djelatnik u kafiću potpisao. Vjerujem da ste vrlo malo puta mogli vidjeti da su potpisivani nekakvi papiri. Ako nema dostavnice u kafiću, onda nema ni te kave koja je u kafiću prodana kasnije u poreznoj prijavi tog kafića. I zato smatram da ovih 70 milijuna kuna je možda i premalo predviđen prihod hrvatskog državnog proračuna. Isto tako kada čovjek pogleda sve što se događa i što je danas u ovoj raspravi rečeno, nema ni jednoga i ne bi smjelo biti niti jednoga poštovani kolegice i kolege koji ne bi podržao ovakav primjer uvođenja reda u hrvatskom tržištu. Jer Hrvatska država se mora pobrinuti da sve ono što se izradi na području Republike Hrvatske da se i primjereno oporezuje jer su to prihodi koje kasnije trebamo za neke druge rashode koje Republika Hrvatska ima. Jer kad se izbroji 70 milijuna kuna puta 10 ili 15 godina Hrvatske države, da je to 700 ili preko milijardu kuna, koliko je to škola, koliko je to dječjih igrališta itd. Znači moramo poduzeti sve da se što više uprihodi u proračun Republike Hrvatske. I zato u potpunosti podržavam uvođenje ovog zakona, uvođenje markica znači za kavu i kavovske proizvode jer će se na takav način uveliko pospješiti kontrola unutrašnjeg prometa kavom. I samo nekoliko riječi na kraju po pitanju onog drugog što sam u samom startu rekao. Dvojbe šverc. Šverc je nešto što ilegalno ulazi u Republiku Hrvatsku i nije nigdje evidentirano. To je i bila jedna od malih grešaka koju je rekla kolegica Dorotea Pešić-Bukovac, jer šverc je nešto sasvim drugo. Zato podržavam stav kolege Krune Markovinovića koji je rekao da sa 3, 5 tisuća kuna koliko su plaćeni inspektori ne može se puno napraviti jer mnogi podliježu na žalost i nekim niskim potrebama podmićivanja itd. Danas-sutra moralo bi se i u tom dijelu povesti malo više brige, znači s adekvatnim nagradama za inspektorske službe mislim da bi mogli riješiti i taj dio znači šverca koji je ilegalan znači dio crnog tržišta Republike Hrvatske. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Isteklo je vrijeme u 13,00 sati za prijavu za raspravu po ovoj točci. Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo državna tajnice, predstavnici ministarstva, kolegice i kolege. Ja zaista mislim da bi svi dobronamjerni trebali podržati donošenje ovih izmjena i dopuna zakona iz razloga što on regulira i dovodi na neki način jednu čišću situaciju na hrvatsko tržište kavom i prerađevinama od kave Njegov primarni cilj je naravno sprječavanje sivog tržišta iako teško je vjerovati, to je moguće samo u teoriji da će sivo tržište nestati. No, cilj treba biti to sivo tržište svesti na najmanju moguću mjeru. Interes je i države, odnosno državnog proračuna s obzirom da procjene Hrvatske gospodarske komore kažu da državni proračun po različitim osnovama zbog takovog sivog tržišta gubi negdje oko 70 milijuna kuna godišnje. Zainteresirani za donošenje ovog zakona su i veliki prerađivači, oni koji prijavljuju i oni koji redovno plaćaju sve prinadležnosti i obveze prilikom prometa kavom. Ovdje su spominjane već brojke ukupno 21 tisuću tona uvoza, 7 tisuća i 400 tona otprilike dakle prijavljenih proizvoda od kave i prodaje gdje je nestalo 14 tisuća tona kave. Sasvim sigurno i u procesu ako je to prženje, onda jedan dio se i smanjuje ako govorimo o težini, ali sasvim sigurno dvije trećine od onog inicijalnog iznosa te težine ne može nestati. Dakle ovdje se sigurno radi o švercu kojeg treba na svaki način spriječiti. Uvođenje obilježavajućih markica ipak je unatoč i nekim drugačijim mišljenjima pokazalo se kao dobar pristup i dobar put i kod duhanskih proizvoda, alkohola i kod brašna. Ono je omogućilo kvalitetnije praćenje prometa, lakše i brže uočavanje nezakonitih postupaka i siguran sam da će uvođenje obilježavajućih markica doprinijeti da tako bude i kod prometa kavom i prerađevinama od kave. Zbog toga dakle podržavam donošenje ovog zakona, jer će on dakle ipak pomoći da se sivo tržište smanji i da državni proračun svoje prihode koji mu pripadaju u većim iznosima i ostvari. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo, predstavnici Vlade. Ja pozdravljam što se pojavio prijedlog ovog zakona, naime jer se vraćamo na jednu jako bolnu i bitnu temu u Hrvatskoj, a to je problem sive ekonomije. To je područje dosta široko, jedan dio zahvaća i ovaj dio vezano sa kavom. Znamo da to je područje i šverca duhana i cigareta, šverca alkohola pa uzmimo i naftnih derivata i svega ostaloga i tu država gubi ogromne prihode. Mi smo i pokretali i dobro je rješenje da je uvedena markica vezano za brašno, da smo točno izračunali da država znači na crno švercajući se brašnom je gubila godišnje čak do milijardu kuna prihoda u državni proračun i ovdje je vjerojatno iznos daleko veći nego što je prikazan. Mislim da bi bila najbolja varijanta usporedbe onoga koliko se potroši kave u Hrvatskoj na razini godine što radi GFK otprilike i onoga koliko je službeno znači u državu ušlo kave. Prema tome to je problem veliki i ja osobno pozdravljam što se uvodi ovaj dio markice. Naime to je u sklopu mjera koje je još Državni inspektorat osmislio bio 2001. godine i poslao bio i bivšoj Vladi, nije imala vremena se baviti, ova se evo počinje polako baviti. Ali kada smo kod toga ovo je tek početak rješavanja toga problema. Ovo je tek početak rješavanja toga problema, jer treba napraviti još puno drugih izmjena i dopuna propisa i radnji kako bi država imala punu kontrolu nad svim ovim stvarima što se događaju i ne bi gubila prihode koji joj u biti pripadaju. Samo bih rekao kod ovoga dijela nitko to još nije spomenuo, kod kave nije samo problem ovoga dijela da nema se nadzora, znači da ulazi bez carinske kontrole kava u državu, problem je recimo slučaj znate i «Franka», slučaj «Podravke» krivotvore se čak proizvodi kave sa … «Franka» i to je veliki problem isto. «Frank» je izgubio ogromne količine novaca, to znamo i problem sa vegetom, a toga iz dana u dan takvih stvari ima sve više. Da ne govorim o onoj situaciji problem je ovdje u Hrvatskoj i vezano i za meso i za druge stvari. Problem je u tome što mi obavljamo carinske te, ono službeno što ulazi na malograničnim ili carinskim prijelazima koji za to nisu osposobljeni. Hrvatska mora razmišljati o četiri do šest carinskih prijelaza, 4 do 6 carinskih prijelaza gdje bi se točno kontroliralo i znalo se gdje što može ulaziti i izlaziti. Amerika ima tu situaciju da banane mogu ući samo u Kaliforniji, ne mogu nigdje drugdje biti uvezene u Ameriku, nego samo na taj carinski prijelaz. I znači da bi i te makinacije, moramo o tome razmišljati, da je jedno od rješenja da imamo četiri do šest prijelaza. Znači, prema granicama, znamo kakva nam je granica. Nemamo punog nadzora ni kontrole, ali uz ovaj dio 4 do 6 graničnih prijelaza gdje će se točno odrediti bitna je još stvar ta da se mora pod hitno ići u izmjene i dopune Zakon o državnom inspektoratu i dati one ovlasti koje će biti ne u smislu sankcioniranja, nego u smislu prevencije. A tu će biti i mjere, privremena mjera zabrane rada do mjesec danas, odnosno ako je težina prekršaja duže i svega ostaloga, oduzimanje protu pravno stečene imovinske koristi. Znamo kakva je situacija s radom na crno i svemu ostalom. Ali, za ovaj dio je bitan projekt što ga imaju druge zemlje. To je projekt državne kase, kad država svakome i u veleprodaji i maloprodaji pokloni kasu, ali ništa ne može proći izvan te kase. Oni nemaju pravo ulaziti u taj dio i onda se primjenjuju ove mjere. Znači, neće se moći dogoditi ta varijanta da se bilo šta može naći ili u maloprodaji ili veleprodaji, jer u program državne kase ulazi inspektor, ulazi država, nema pravo onaj koji je dobio od države tu kasu bilo što ulaziti. Ako ulazi zna se da su zakonske mjere predviđene u smislu da će mu biti zabranjen rad, bilo ako je riječ o obrtniku, bilo da je riječ o trgovačkome društvu i u svakom trenutku se ima puno saznanje, puna istina. Zna se, nemoguća je varijanta da nešto prođe u maloprodaju bez markice, da dođe iz veleprodaje. Kad takvu državnu kasu ima i veleprodaja i maloprodaja i to na kraju služi i kao obračun vezano za plaćanje svih pa i PDV-a, svih drugih poreza, pa i ovoga posebnoga poreza. To je za državu mali izdatak, ali velika korist. Mali izdatak. Na taj način ćemo mi ovo područje sive ekonomije u tome dijelu svesti na nekih 4 do 5% a nama je sad daleko veća. Znači, to su sve projekti koji su osmišljeni bili u Državnom inspektoratu odavno kažem i dobro je da su konačno se krenuli rješavati ali moramo sve te stvari staviti u isto vrijeme i ovaj dio izmjene i dopune Zakona o državnom inspektoratu. Sjećate se kad smo donosili ovaj dio za boravišne pristojbe, sada nam se događa što sam onda upozoravao. Ako ne promijenimo Zakon o državnom inspektoratu kontrolirat će se samo onoga tko je službeno prijavljen kao iznajmljivač, a svi ostali koji nisu prijavljeni a iznajmljuju inspektor mu ne može ući, a Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o državnom inspektoratu nismo donijeli. I sad inspektori opet idu kod onih koji su legalni. Tako je i ovdje situacija. Kad nešto radimo osmislimo to na ovaj način. Kažem, rekao sam i stvari kojih ovdje nema, a sustav koji čine cjelinu i onda dati ovlasti inspekciji. Ne kažem radi sankcioniranja, nego radi prevencije, jer svatko tko se bavi i veleprodajom i maloprodajom će se dobro zamisliti kad ima državnu kasu, kad zna da se u svakom trenutku će se utvrditi da on neće moći prodavati ili dati robu u maloprodaji koja nije prošla kroz taj dio, jer ga inspektor ulovi. Nema. Znači, to je vrlo jednostavna kontrola, a on program ne može mijenjati. Nije skupo za državu ali je korist velika. Ja osobno kažem, podržavam ovaj dio ali predlažem Vladi da krene u taj dio, da izmjene i dopune Zakona o državnom inspektoratu i ovaj projekt državne kase. Dajmo riješimo ono što možemo rješavati, a ne stalno kukati kako imamo male prihode i dajmo inspekciji one ovlasti koje treba imati ne radi sankcioniranja, nego radi prevencije, a svi su zaboravili onaj jedan dio. Pazite, 40% svih zahtjeva za pokretanje prekršajnih postupak padaju u zastaru, oni padaju u zastaru jer se koristi ona mogućnost žalba Višem prekršajnom sudu, pa ona situacija nisam primio poziv, jesam primio poziv, nema poziva i sve te razno razne varijante. Prema tome, moramo reagirati u svima tima dijelovima, ali kažem odgovorno nek država uzme što je njezino, onda ćemo imati novaca i za sve druge stvari i za svoje projekte. Znači, sredimo jedan puta tu situaciju, ali u punom smislu ovog što sam rekao. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Želim iznijeti samo nekoliko svojih misli i stavova oko ove problematike koja je itekako značajna za našu državu. Kava je strateška sirovina. Čini mi se da je i dio međunarodnog dobro organiziranog kriminala itekako unosan biznis, pa stoga ni ne čudi da je stanje na našem tržištu isto u nekakvoj sličnoj korelaciji. Kava i ovaj zakon zapravo ne može i nije udar na potrošače i svi kavopije se ne trebaju bojati ovoga. Isto tako, svi oni koji legalno posluju ne trebaju se bojati ovih mjera, ali ovih mjera se trebaju bojati oni drugi koji zapravo nisu na tržištu. I to tržište je neuređeno toliko da se zapravo često pitam dobro, s jedne strane država bi morala biti vrlo efikasna i kontrolirati jednim dijelom zakonske naravno tržište u smislu provedbe propisa. S druge strane naravno donošenje tih propisa, a s treće strane moralo bi biti podrška onima koji legalno posluju. Međutim, ovi koji ilegalno posluju izgleda da oni postaju uzor, jer u našem društvu su uzor oni koji olako dođu do novca i olako izigraju državu. Zato se apsolutno podržavam ovo donošenje zakona. Čak mi je žao što to i ranije nije donešeno. Jednako tako mislim da ovo donošenje ovoga zakona treba uskladiti, odnosno prema njemu uskladiti i druge zakone. Žao mi je što jučer nisam mogao raspravljati. Evo ponavljam priču o državnim službenicima, namještenicima i ostalim sudionicima u procesu provedbe zakona. Ne možemo kazati da je netko malo ili puno plaćen, pa da zato hoće ili neće raditi određeni posao. Ne može carinik na granici kazati ja sam malo plaćen pa ja neću vršiti konrolu. Ili policajac na cesti ili bilo koji drugi sudionik u provedbi takvih zakona. Zato apsolutno se zalažem da se status tih ljudi definira, ali i oni moraju biti svjesni tko je prihvatio tu funkciju da mora nositi i dobro i loše jer jednako tako on mora štititi državu i društvo u okviru svoje djelatnosti koje ima. Svjesni smo toga da naša granica je toliko porozna, ali često puta nam iz vana daju i kritike i primjedbe, pa na primjer kažu vi morate uskladiti broj policajaca ili broj carinika sa nekakvim prosjekom Evrope, a zaboravljaju mnogi zapravo stanje pogotovo naših južnih susjeda pa i drugih. A ja ću slobodno reći i sada tijekom ljeta, koliki je osobni uvoz osim ovoga uvoza. Mi govorimo o uvozu registriranom od nekih 19 i pol tisuća tona, pa onda govorimo još o nekakvim još prerađevinama od 1,3 ili 4 koliko li je i 7 i nešto tisuća tona onog što je registrirano. A što je sa onim što je neregistrirano? Ja se bojim da se tu krije puno više od ovoga i zato ovo donošenje zakona treba hitno donijeti, ali i poduzeti sve ove druge mjere koje će na granici probati zaštititi domaće tržište i zaštititi one koji legalno posluju. Nedavno kad su mi bili iz misije MMF-a pa kao šalu i digresiju na to ističem, pa pitaju šta je sa problemom registriranja prometa nafte, derivata i sve ono što se spominje itd. Onda ja kažem da mi se čini da smo mi Hrvati uspjeli patentirati Amerikance nekakvih nevidljivih zrakoplova, a mi nekakve nevidljive cisterne kad prevoze naftu i derivate, a sad mi se čini kamione koji prevoze kavu i prerađevine od kave, jer tolika je razlika da zapravo zabrinjava ta razlika pa čak neovisno o onome hoće li to sedamdesetak ili koliko već milijuna biti prihoda povećanih, a naravno da treba zahvatiti u sve sektore da bi se smanjili oni koji legalno posluju, odnosno smanjilo njihovo oporezivanje. I zato treba ovaj zakon hitno donijeti, ali se i pripremiti za druge zakone i kontrolu granice, jer smo ovih dana svjedoci barem napisa i oko mesa i oko sveg drugog. Prema tome, apsolutno podržavam donošenje ovog zakona i podržavam sve mjere kontrole granice kako dobrodošlica naša ne bi bila upitna, ali i šverceri bi bili svakako stavljeni pod određenu kontrolu. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa. Odmah na početku želim reći da bez ikakvih sustezanja podržavam donošenja ovog zakona i više od toga. Isto tako, želim podržati predložene amandmane koji su dani o kojima je ovdje dosta bilo riječi i dodatno zamoliti predstavnike predlagatelja da prihvate te amandmane jer je to sigurno jedan od dodatnih načina kako se može poboljšati suzbijanje šverca jer ovaj zakon ustvari doprinosi tome ali i ovaj zakon kao i svaki drugi zakon imaju i imat će i dalje rupa u sebi i mnogi će ga pokušavati zaobići i zato je dobro da poduzmemo sve što je moguće, što je prepoznatljivo unaprijed da se takvo izbjegavanje ili zaobilaženje onoga cilja koji se zakonom želi postići izbjegne. Međutim, želim ukazati na neke probleme koji će ostati u ovom društvu koji su bili i koji će ostati i zbog kojih i država i državni proračun i ozbiljni gospodarstvene koji se u ovom slučaju bave kavom a u nekim drugim slučajevima bave se možda nekim drugim proizvodnjama koje imaju u ovom društvu i koje nećemo riješiti nijednim zakonom ma kako on bio dobar i ma kako on bio savršen i ma kako malo rupa u sebi imao. Naime, prethodnici su ovdje govorili, evo sada upravo maloprije kolega Prtenjača spomenuo je nešto što i ja želim spomenuti. Ako ćemo opravdanje za loše obavljanje državne službe ili za nemotiviranost u obavljanju državne službe ili gubitak porezni koji se ima zbog toga što nema dovoljno nadzora ili dovoljno ne nadziremo i ne sankcioniramo provođenje zakona tražiti u tome da državni službenici imaju male plaće onda ovaj problem nikad nećemo riješiti. Ja znam jako puno radnika u tvornicama koji imaju puno manje plaće nego službenici pa rade bez ikakve greške svoj posao, proizvode proizvode koji su isto tako bez greške. Malo im je ali rade. Ja isto tako znam jako puno državnih službenika koji su presretni što imaju ovaj posao pa ma kako im mala plaća u tome bila jer osjećaju da su u prednosti prije svega što rade za državu jer je to najsigurniji posao. I drugo što uopće imaju posao za razliku od nekih drugih. Ali upozorit ću isto tako na nešto na što sam upozorila jučer i to je danas opet maloprije kolega Prtenjača spomenuo na naš odnos, odnos države, odnos politike i političara prema savjesnim državnim službenicima i nesavjesnim državnim službenicima. Nažalost, nije rijedak slučaj da se savjesni državni službenici u koje svakako u najvećem broju spadaju upravo carinici, oni koji rade u carinskoj službi kažnjavaju zbog dobrog rada i dobrih rezultata. Ja znam primjere gdje se počelo, išlo sa mladim ljudima pripravnicima računajući da nisu ušli u te nekakve krugove korumpiranosti da bi nakon završenog pripravničkog sa najboljim ocjenama poslani doma, da im je rečeno da ih carina ne treba. Mjesec ili dva nakon toga carinarnica je raspisala natječaj koji treba poslužiti kao pokriće jer carinska uprava je raspisala natječaj koji treba poslužiti kao pokriće za primanje onih nekih starih ili primanje opet nekih dogovorenih iako su se pripravnički ili vježbenički staž prošli, uredno položili ispite, uredno stekli kvalifikacije da bi upravo donijeli suzbijanju šverca koji nije jedinstven samo za Hrvatsku. Odgovor na ta pitanja ne daje ovaj zakon. Odgovor na ta pitanja nažalost ne daje ni državna uprava. Državna uprav a ja ću sada reći Vlada Republike Hrvatske nažalost ne pokazuje ni volju da suzbija ovakve negativne posljedice koje na kraju imaju za rezultat na kavi 70, procijenjeni gubitak od 70 milijuna kuna godišnje. To nije malo i to je tek procijenjeni gubitak. Ako razgovarate s onima koji su najugroženiji a to su legalni proizvođači, legalni uvoznici kave onda će vam oni reći da je ta cifra vjerojatno i veća. I još jedna napomena. Kaže se da je teško suzbijati šverc jer da se to ne zna. Rečeno je ovdje danas da se ni ne zna točno kolika je ta količina švercane kave. Nažalost, zna se. Znaju to i policija i carina. Međutim, ne čini se dovoljno. Zna se, jer ako sam ja čula priču o tome, ja nažalost nemam instrumente i nisam niti ovlaštena, ni nadležna, niti odgovorna za provođenje onih mjera koje mora provesti policija. Borba protiv organiziranog kriminala, a kad govorimo o kavi riječ je o organiziranom kriminalu. Ne čini se dovoljno. Zašto, to isto tako svi dobro znamo. Organizirani kriminal korumpira državne službenike, državne dužnosnike. Ali mi moramo biti efikasniji u borbi protiv takve korupcije, u borbi protiv organiziranog kriminala, u borbi protiv kriminala koji na teret države, na teret građana, poreznih obveznika stiče velike profite i u zatvorenom krugu događa se ta korupcija. I ponavljam, da imamo drugačiji odnos, odnos na bazi kriterija prema onima koji su dužni i s malim plaćama ili možda s malim plaćama u odnosu na ono što mogu dobiti koruptivnu vrijednost od visoko profitabilnog kriminala da bi oni bili efikasni, da bi bili motivirani moramo primjenjivati kriterije, jednake kriterije prema svima a ne na mala vrata puštati upravo one druge, one koji u dosluhu s organiziranim kriminalom rade i na štetu države, na štetu državnog proračuna, na štetu razvoja Hrvatske i ono o čemu se ovdje radi na veliku štetu legalnih proizvođača koji u krajnjem slučaju i zaslužni su za to što mi danas donosimo ovaj zakon. Nažalost, nije to, ovaj zakon se ne donosi pod pritiskom ja bi rekla gubitaka u državnom proračunu i nije samo rezultat rada državne administracije nego se donosi i došao je u ovaj Sabor pod pritiskom legalnih proizvođača. Njima hvala a svima nama itekako važna opomena da državna uprava mora funkcionirati na kriterijima, da dobri i vrijedni trebaju napredovati i onda doprinjeti suzbijanju loših stvari a svi oni ostali trebaju biti maknuti iz te službe, trebaju biti kažnjeni, trebaju biti javno prozvani a ne štićeni često puta nažalost od politike.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Frano Piplović.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege! Pa mi u Demokratskom centru držimo da je davno, baš davno trebalo poduzeti ovakve mjere. Kolegice i kolege su u svojim raspravama već iznijeli niz argumenata zašto je to trebalo biti. Prvo, jedan od osnovnih razloga je da sve građane, sve subjekte u državi stavimo u jednako pravni položaj pred zakonom. Ovakvim stanjem kakvo je sada mi držimo jedan dio gospodarskih subjekata u jednom otežavajućem položaju. Drugo, mi ovim mjerama, ovim zakonom koji se sada ovdje predlaže pokušat će se vjerojatno ispraviti i nepravde koje su učinjene prema onim proizvođačima koji su pretrpjeli vjerojatno značajne gubitke financijske u svom poslovanju. Oni proizvođači koji su, koji zapošljavaju veći broj radnika i tako dalje. Znači ipak bilo je razloga za donošenje ovakve jedne mjere i ovoga jednog zakona znatno, znatno ranije. Nadalje ovdje je spomenut još jedan razlog, a to je državni proračun. Nikada novca dosta čak i da su bolje prilike u državi bilo bi sigurno dobro naplatiti novac i usmjeriti ga u smjeru onih projekata koji su od opće važnosti, opće koristi za građane. Dalje bilo bi, bilo bi dobro reći da, da mi, ja osobno podržajem ovaj prijedlog da se pooštre kazne ne zbog toga da bi netko trenirao strogoću nego da se stvori jedna atmosfera da, da ta jedna preventiva bude jedan dio posla koji će spriječiti mnoge malverzacije jer kažu 50% dobre preventive je ja velim i 50% dobro odrađenoga posla jer svi oni koji poslije u tom lancu svojih nadležnosti i nadlgledanja uvoza ovih proizvoda će moći lakše i kvalitetnije odraditi taj posao. Zato mislim da je vrijeme da država mora pokazati svoju snagu i svoju principijelnost u zaštiti interesa svojih građana i zaštiti i stvaranju sigurnosti svojih građana. Ja ne bih puno više duljio. Rekao bih još jednu rečenicu. Sada je vrijeme turističke sezone kada su idealne okolnosti za uvoz, dolazak, nekontrolirani uvoz mnogih proizvoda pa između ostaloga i same kave. Ja se nadam da naši carinici koji su ovdje spomenuti da neće baš sada početi trenirati strogoću i primjenu ovoga Zakona na tomu da će sada jedan naš turista koji dolazi iz nekih susjednih zemalja pa da će mu, da će odmah početi primjenjivati ovaj Zakon na tim turistima i tako dalje. U svakom slučaju podržajemo ovaj Zakon on je trebao mnogo, mnogo ranije biti donijet. Hvala lijepo.
Hvala lijepa i završni osvrt državne tajnice Martine Dalić. Izvolite.
Hvala lijepo. Ja bih željela ustvari zahvaliti svima onima koji su poduprli donošenje ovog Zakona i ovakav smjer kretanja. Ono što bih ipak željela reći i osvrnuti se je da se problem šverca i, i obrazlaganja zašto postoji šverc ne smije i mislim nije niti korektno prema ljudima koji rade u carinskoj službi svoditi na korumpiranost carine i uvjetovati i obrazlagati postojanje šverca i sumnje na postojanje šverca lošim radom carinske službe. Želim reći carinska služba sastavljena je od ljudi koji svoj posao obavljaju odgovorno u teškim uvjetima u skladu sa zakonom. Ukoliko ima nepravilnosti u carinskoj službi onda se one također obavljaju i razriješavaju u,u skladu sa Zakonom. Stoga upravo i ovaj prijedlog da se uvedu markice na kavu služi i dvojako jer on će omogučiti da se zatvori jedan od prostora u kojima se moguće odvija šverce. Vjerojatno neće ovaj Zakon zatvoriti svaki prostor za odvijanje šverca, ali ono što je važno omogučit će da se taj prostor smanji. A sama priroda markica kao instrumenta koja, koji se prati na drugačiji način nego što je to evidencija omogučit će i posredno da se prati i rad i rad službenika u carinskoj upravi. Jer želim također podsjetiti da način na koji se sada to radi i razlog zbog kojeg se uvode markice ono će, oni će na kraju omogučiti svima nama da vidimo da li je proizvod koji kupujemo u maloprodaji, u veleporodaji ili u bilo kojoj fazi njegovog prometovanja stvarno na njega i plaćena i plaćena porezna davanja. Danas je, porez se naplaćuje ali onu kavu koju kupimo i popijemo mi ne možemo kao građani sa sigurnošću znati da li je to učinjeno? Prema tome radi se, radi se o naporu u pravome smjeru i ne bih se stoga složila nikako da se radi o uzaludnom naporu kao što je u jednom trenutku ovdje rečeno. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Treće, Konačni prijedlog Zakona o posebnom porezu na kavu. Imama amandmane. Molim ministra financija Ivana Šukera da se očituje o amandmanima. Prvo amandman Odbora za zakonodavstvo.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, prihvaćamo amandman Odbora za zakonodavstvo.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Potom imamo amandmane zastupnice Dragice Zgrebec.
Amandman broj 1 na članak 13. ne možemo prihvatiti jer smatramo da je u članku 13. stavku 1. dobro regulirana evidencija količine zaliha, otpisana količina sirovina uvoza i izvoza i proizvodnji u preradi i prodaji kave. Prema tome, Vlada ne prihvaća ovaj amandman.
Poštovane zastupnice predlagateljice nema, moramo glasovati. Molim uključite se. Možemo glasovati. 36 za, 2 suzdržana i 67 protiv. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Drugi amandman na članak 18.
Prihvaćamo.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Treći amandman na članak 19.
Prihvaćamo.
Prihvaća se. Postaje sastavni dio zakona. Četvrti na članak 20.
Prihvaćamo.
Hvala. Postaje sastavni dio zakona. Onda imamo amandmane poštovanog zastupnika Nenada Stazića. Amandman jedan na članak 18.
Dio ovog amandmana je konzumiran u amandmanu gospođe zastupnice Zgrebec tako da ovaj amandman na članak 18. stavak 2. da se iznos od tisuću kuna poveća na iznos od pet tisuća kuna ne možemo prihvatiti zato što su povećane osnovne kazne, a kazna za odgovornu osobu koja ne omogući kontrolu smatramo da je s obzirom na ovu povećanu kaznu naprijed, primjerena za i smatramo da je dovoljno da ostane. S obzirom da je u članku 18. temeljem amandmana gospođe Zgrebec u stavku 1. novčana kazna sa 10 tisuća povećana na 50 tisuća kao minimalna onda smatramo da kazna koja je u stavku 2. da su novčane kazne za ometanje kontrole od tisuću do 15 tisuća kuna primjerene i da ih ne treba povećavati, a jedan dio vašeg amandmana je već konzumiran u amandmanu gospođe Zgrebec.
Zastupnik Stazić izvolite.
Koliko razumijem gospođa Zgrebec je dala amandman kojim se reguliraju kazne za pravne osobe. Ovo je, ovim člankom ili ovim amandmanom reguliraju se kazne za odgovornu osobu u pravnoj osobi i prema tome nije mogao biti konzumiran amandmanom kolegice Zgrebec jer se radi o drugoj materiji, tamo se kažnjava pravna osoba a ovdje odgovorna osoba u pravnoj osobi. Amandmanom se predlaže mojim, da se tih tisuću kuna minimalne kazne zapriječene podigne na 5 tisuća kuna i to imajući u vidu praksu prekršajnih sudova koji u pravilu … minimalne kazne. Ta minimalna kazna od tisuću kuna čini mi se nije dovoljna jer će biti stimulativna za švercere kave. Računat će na to da će proći s kaznom, minimalnom kaznom od tisuću kuna, a iznos od 40 tisuća kuna nije izvađen iz šešira nego postoji u važećem zakonu. Sada u zakonu koji vrijedi dok ne izglasamo ovaj, stoji maksimalna zapriječna kazna 40 tisuća kuna za odgovornu osobu u pravnoj osobi pa je nejasno zašto se to smanjivalo s 40 na 15. Da li se i time želi stimulirati zapravo švercere da ne poštuju zakon jer im eto kaznu koja je do sada postojala 40 smanjujete na 15 maksimalnu kaznu. Pa prema tome ja u interesu suzbijanja šverca kavom koje je vaša intencija, predlažem da glasamo o ovom amandmanu i da ga podrži Sabor kako bismo švercere destimulirali, a ne stimulirali. Hvala.
Ako se radilo o nesporazumu ministre u pogledu tog amandmana, dajte još jedanput očitovanje.
Ne, gospodine predsjedniče. Ako mogu dati dodatno očitovanje. Ovdje se radi o kaznama zbog fizičke ... [[Govornik se ne razumije.]] , a s obzirom kad uzmemo kakva je prosječna plaća u Hrvatskoj, ako uzmete da bi minimalna kazna bila 5 tisuća kuna onda je ona neprimjerna s obzirom na gospodarsku moć. Jer odgovorna osoba ne mora biti vlasnik i direktor poduzeća. Odgovorna osoba može biti i čovjek koji rukovodi sa pržionicom. Međutim, mislim da ovo, ovakav prijedlog kazne što je gospođa Zgrebec predložila da se pravne osobe kazne, da se ta minimalna kazna poveća, da je to u redu i to smo prihvatili. Ali smatramo da ovo što predlaže gospodin Stazić je izvan ekonomskih mogućnosti većine onih koji rade. Jer kažem, moramo uzeti u obzir i prosječnu plaću u Republici Hrvatskoj, a govoriti o tome da se na ovakav način potiče šverc kave. Ja ne bih to okarakterizirao kako bih trebao, ali mislim da sama intencija ove Vlade da uvede markicu na kave ide ka tome da se to spriječi. Prema tome da se htjelo spriječiti nešto drugo moglo se poduzeti akcije davno prije.
Gospodo, čuli smo argumentaciju i ministra i ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Pa zato što ste vi ustvrdili da je on se očitovao u pogledu ne vašeg prijedloga amandmana nego nečeg drugoga. ... [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, idemo staviti na glasovanje jer takva je procedura. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 42 za, 4 suzdržana, 63 protiv. 2. amandman zastupnika Stazića na članak 19.
2. amandman se prihvaća jer ovdje se radi o ometanju ovlaštenih osoba u nadzoru. Dakle, prihvaćamo da se kazna sa tisuću poveća na 5 tisuća i da se iznos od 15 poveća na iznos od 40 tisuća.
Hvala. Amandman 2. na članak 19. zastupnika Stazića prihvaćen i postaje sastavni dio Zakona. I 3. amandman na članak 20.
Također članak 20. amandman zastupnika Stazića se prihvaća. Htio bih reći, gospodine ...
Hvala, postaje sastavni dio Zakona. Hvala. Molim?
Ja bi htio zbog ovoga smijeha i svega reći da je 1. amandman gospodina Stazića ...
Nemojte ministre, ne možemo. Nažalost, ne dopušta procedura, ministre. Ne može, ne mogu vam dopustiti jer nemam pravo vam dopustiti. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o posebnom porezu na kavu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 106 glasova za i 2 suzdržana donesen Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo u 15 sati pa bi prvo raspravili Prijedlog Deklaracije o potpori hrvatsko-mađarsku kandidaturu, kandidaturi za organizaciju Europskog nogometnog prvenstva EURO 2012. godine, pa izbor predsjednika Vrhovnog suda i onda to bi zacijelo biti kraće rasprave obzirom na broj prijavljenih, a onda idemo na raspravu, na godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu. Dakle vjerojatno će ta rasprava početi oko pola 4, 4 oko izvješća Hrvatske narodne banke. Vidimo se u 15.
Kolegice i kolege molim vas da zauzmete svoja mjesta da bismo mogli početi s radom. Molim vas zauzmite svoja mjesta da bismo mogli početi s radom. Kolegice i kolege kao što ste imali prilike vidjeti na vijestima, u ovom nemirnom i trusnom vremenu ponovo je došlo do jakog terorističkog napada u Velikoj Britaniji, konkretno u Londonu u kojima kao što se vidi po vijestima ima dosta stradalih, odnosno bolje rečeno ranjenih i povrijeđenih, ima i mrtvih osoba i to sve pokazuje da ciljevi koje terorizam odabire nisu ciljevi koji oni žele politički postići nego da u pravilu pogađaju nedužno stanovništvo i građane, izazivaju smrt, ranjavanja, razaranja i stradanja i da se terorizmom ne mogu riješiti otvorena politička ni bilo koja druga pitanja u svojoj i bilo kojoj drugoj zemlji. Poštovane kolegice i kolege ja koristim priliku da u ime svih nas izrazimo punu sućut obiteljima prije svega stradalih i povrijeđenih, da izrazimo sućut i potporu pune solidarnosti narodu Velike Britanije i njenoj Vladi i da u isto vrijeme ostanemo i izjavimo da smo čvrsto na opredjeljenju kao pripadnica antiterorističke koalicije, da se borimo prije svega da se u svijetu iskorijene uzroci terorizma, a tamo gdje nije moguće, gdje je terorizam već uzeo maha i gdje djeluje da se primijene sva legalna i legitimna sredstva u borbi protiv terorizma kao jedne od suvremene pošasti i velikog zla suvremenog čovjeka i suvremenog svijeta. Također predlažemo da predsjednika Sabora zamolimo da uputi pismo solidarnosti Vladi i na oba Doma engleskog parlamenta u ime Hrvatskoga sabora i hrvatskog naroda, engleskom Parlamentu, engleskom narodu i engleskoj Vladi. A sada bi mogli prijeći na nastavak rada. Kolega Kajin vi ste željeli uzeti riječ? Izvolite.
Evo meni je drago gospodine potpredsjedniče da ste nastavak današnje sjednice upravo započeli sa ovom informacijom. Potrebno je apsolutno u ovom trenutku izraziti solidarnost sa Londončanima. Napad koji se dogodio drski je teroristički čin kao što ste i sami rekli i taj čin nije dovoljno osuditi već na njega međunarodna zajednica valja i reagirati. Slažem se s vama kada kažete da terorizam valja suzbiti u korijenima. Jučer se dogodio 11. rujan u New Yorku, danas 7. srpnja dogodio se London, sutra bi se mogao dogoditi Dubrovnik, Poreč ili Opatija kao što se pred četiri ili pet godina dogodila Rijeka i utoliko doista je dobro da Sabor stane iza izjave da li predsjednika Sabora ili ovoga Doma o osudi tog čina, odnosno da izrazi solidarnost s stradalima u Velikoj Britaniji. Vi ste predložili pismo solidarnosti, ja sam držao da bi mogla doći i u obzir neka izjava bez obzira na sve red je da ovaj Parlament, ovaj Visoki dom najodlučnije osudi taj čin te da se građani Republike Hrvatske solidariziraju u ovome času s Londončanima.
Hvala lijepa kolega Kajin. O ovome kolege i kolegice nema smisla da raspravljamo. Ja ponovo naznačavam da ćemo prenijeti i predsjedniku Sabora o čemu on i Stručna služba Sabora već vodi računa da se pošalje pismo solidarnosti kojim se izražava solidarnost hrvatskog Parlamenta i hrvatskog naroda sa narodom Engleske, engleskim Parlamentom i Vladom Engleske u ovom teškom trenutku. Prelazimo na raspravu po sljedećim točkama dnevnog reda - Prijedlog deklaracije o potpori hrvatsko-mađarskoj kandidaturi za organizaciju Europskog nogometnog prvenstva UEFA EURO 2012. godine Predlagatelj deklaracije je Vlada Republike. Prijedlog akta ste primili u pretince. Kod donošenja deklaracije primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu je proveo Odbor za obitelj, mladež i šport. Njegova izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Može. Izvolite, državni tajnik gospodin Nevio Šetić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene gospođe zastupnice i gospodo zastupnici. Vlada predlaže deklaraciju o potpori hrvatsko-mađarskoj kandidaturi za organiziranje europskog nogometnog prvenstava UEFA EURO 2012. godine. Riječ je o vrlo kratkoj deklaraciji, ali koja je identična i onoj koju je donio mađarski Parlament i ova deklaracija upravo daje potporu da Hrvatska i Mađarska uspiju izboriti kandidaturu, odnosno dobivanje mogućnosti organiziranja nogometnog europskog prvenstva 2012. godine. Želim samo ukratko reći da je ovo jedna od najatraktivnijih športskih priredbi čija televizijska gledanost premašuje gledanost Olimpijskih igara uobičajeno, isto tako ovaj događaj nije potrebno posebno reći da afirmira nogomet što je u Hrvatskoj već itekako afirmirano, ali može rezultirati još većom popularnošću i zadržavanje Hrvatske u europskoj nogometnoj eliti. Pored toga treba uzeti i one efekte koji su mjerljivi, a to su financijski efekti jer za organizaciju jedne ovako visoke športske manifestacije pokazuje se i zrelost države i društva, ali i zrelost isfinancirati tako skupu manifestaciju, ali u konačnici svi izračuni govore i pokazatelji kao što je bilo ranije u Portugalu, da matična zemlja koja to organizira ostavi visoke financijske efekte. Prema tome predlažemo da jednu ovakvu potporu Hrvatski sabor u obliku deklaracije da hrvatskoj i mađarskoj delegaciji koje se natječu za kandidaturu EURO 2012. godine Europskog prvenstva u nogometu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Želi li predstavnik Odbora za obitelj, mladež i šport uzeti riječ? Ne. Onda otvaram raspravu. Prvi na redu kao što je i uobičajeno klubovi zastupnika. Gospodin Srećko Ferenčak u ime kluba Hrvatske narodne stranke. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Klub HNS-a izražava potporu Vladi i Hrvatskom nogometnom savezu u podnošenju kandidature za organizaciju europskog prvenstva u nogometu 2012. godine, a koje bi zajednički organizirale Republika Hrvatska i Republika Mađarska. Klub HNS-a mišljenja je da bi organizacija jednog takvog velikog značajnog i kvalitetnog natjecanja pridonijela daljnjoj sportskoj turističkoj opće gospodarskoj i političkoj promociji naše države. Isto tako, pridonijelo bi daljnjoj popularizaciji nogometa kao najpopularnijeg sporta današnjice što bi nadamo se pridonijelo i poboljšanju statusa nogometa u Hrvatskoj, njegovom jačanju u organizacijskom i financijskom konsolidiranju i zasigurno bi se popularizirao sport u cjelini u cijeloj zemlji. Organizacija jednog tako velikog natjecanja pridonijela bi i poboljšanju postojeće infrastrukture ne samo u sportskom dijelu uz obnovu odnosno gradnju novih stadiona i prateće infrastrukture, poboljšale bi se i ostale infrastrukturne usluge važne za organizaciju prvenstva. Sigurno je da bi došlo i do značajnog priljeva velikog broja gledatelja i gostiju koji bi pridonijeli daljnjoj afirmaciji Hrvatske kao idealne turističke destinacije, što bi na kraju rezultiralo uvjereni smo i značajnim financijskim dobitkom. Ne smije se zanemariti ni izuzetno veliki medijski tretman kakav prati održavanje jednog takvog velikog i značajnog sportskog događanja. Svo vrijeme održavanja europskog prvenstva gotovo mjesec dana Hrvatska bi bila prisutna u svim medijima. Takav prostor ogromna je šansa za prezentaciju države u svim njenim segmentima. Uz želju da Hrvatska i Mađarska uspiju u namjeri da im se od strane evropske nogometne federacije UEF-e dodijeli organizacija europskog nogometnog prvenstva 2012. godine. Nadamo se da će Vlada Republike Hrvatske, Hrvatski nogometni savez i regionalne samouprave uspjeti pripremiti i osigurati financijsku podlogu potrebnu za organizaciju tako značajnog sportskog događaja. Kao što vam je vjerojatno poznato prije neki dan Parlament Republike Mađarske gotovo jednoglasno usvojio Deklaraciju o potpori zajedničkoj kandidaturi Mađarske i Hrvatske za organizaciju europskog prvenstva. Uvjereni smo da će Hrvatski sabor prepoznati značaj jednog takvog natjecanja i dati potporu namjeri da ga organiziramo i u našoj zemlji. Radi svega navedenog još jedan puta izražavamo da Klub zastupnika HNS-a, PGS-a podržava zajedničku kandidaturu Hrvatske i Mađarske za organizaciju europskog prvenstva u nogometu 2012. godine.
Hvala lijepa kolega Ferenčak. U ime Kluba IDS-a poštovani kolega Damir Kajin. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni gospodine državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Jasno je svi volimo nogomet. Evo za 7 godina će i prilike u Hrvatskoj biti bolje, možda neće biti tako velika nezaposlenost, možda će se i prije 7 godina vratiti dug umirovljenicima, možda će se srediti stanje u našim, pustite me da govorim, u našim dječjim domovima bilo da je riječ o Brezovici, bilo da je riječ o Puli, bilo da je riječ o Lugu, bilo da je riječ o Daruvaru. Možda se neće više spominjati sve te silne pervetitske ili pedofilske scene. Međutim, još jedanput želim ponoviti, svi mi ovdje volimo nogomet i jedan od najvećih hrvatskih uspjeha ne računajući jasno međunarodno priznanje, oslobađanje itd. Bilo je ono treće mjesto koje je na Svjetskom prvenstvu u Parizu ili Francuskoj osvojila nogometna reprezentacija Hrvatske. I apsolutno, svi se slažemo da je to silno Hrvatsku u onome trenutku afirmiralo. Ja se sjećam, a i gospodin Štetić je dobro poznavao našeg starog porečko-puljskog biskupa mon sinjora Bogetića koji je tada bio završio službu u Poreču i otišao je u misiju u Tajvan ili Tajland ako se ne varam i pričao mi je u jednom od svojih povratka da su ga mještani tog otoka počeli prepoznavati iz koje zemlje dolazi tek nakon što je Republika Hrvatska osvojila treće mjesto na Svjetskom nogometnom prvenstvu. Znači, nogomet nevjerojatno u tom trenutku afirmira ili je afirmirao mladu hrvatsku državnost ili Republiku Hrvatsku. Sport može jasno i afirmirati i pojedinca, može afirmirati momčad kao što može afirmirati i državu. Nogomet pogotovo, jer svi ćemo se složiti da nema gledanijeg sporta od nogometa, a zasigurno ako je to najgledaniji sport onda nema utjecajnijeg sporta od nogometa. Međutim, s druge strane Hrvatska je mala zemlja. Hrvatska što god mi mislimo o sebi i ovoj lijepoj nam domovini je siromašna zemlja. Hrvatska je zemlja koja u ovom trenutku ima silno problema. Euro 2012. godine ovu zemlju koštao bi 1 milijardu eura, najmanje bi nas u svemu tome koštala dogradnja stadiona, daleko više koštala bi nas izgradnja infrastrukture, hotela i silnih drugih gradskih sadržaja koje mora posjedovati organizator jednog takvog velebnog u svjetskim razmjerima značajnog događaja. Mi ćemo živjeti za nogomet kao što je rekao gospodin Ferenčak 30 dana, a onda opet sve po starom. Imat ćemo velebne stadione u Zagrebu, u Osijeku, u Splitu, u Rijeci, a na njima nakon 2012. godine opet će se okupljati možda 1000, dvije ili 3 tisuće gledatelja, jer su prilike u hrvatskom nogometu takve kakve jesu, koje se zasigurno neće bitnije promijeniti ukoliko ne dođe načelo nogometnog saveza, jedna nova generacija dužnosnika, jedna nova generacija trenera, možda i sportaša. Međutim, to želim reći, bez jedne radikalne decentralizacije, ponavljam bez radikalne decentralizacije taj projekt ne može se sprovesti u Republici Hrvatskoj van grada Zagreba. Ne može se sprovesti ni u Rijeci, ni u Splitu, ni u Osijeku. Ako se odlučimo za onda cijela zemlja mora stati iza europskog nogometnog prvenstva. Ja ću još jedanputa ponoviti, da se radi o izdacima nije bitno sada, države ili lokalne samouprave koji će premašiti iznos od 1 milijarde eura. Radi se o potrebi dogradnje i izgradnje novih stadiona u jednome Zagrebu, Rijeci, Osijeku odnosno Splitu. 2000. godine imali smo prvenstvo koji su dobili Belgija i Nizozemska. 2004. godine održano je Europsko prvenstvo u Portugalu. 2008. održat će se ako se ne varam u Austriji i Švicarskoj. Tko će dobiti 2012. europsko nogometno prvenstvo ostaje da se vidi, ali osim Hrvatske i Mađarske ili kandidati su i jedna Italija i jedna Rusija i Turska itd. itd. Želim citirati samo nekoliko po mom sudu bitnih datuma koji odlučuje odluku o domaćinstvu. 21. srpnja 2005. krajnji je rok za predaju UEF-i dokumentaciju o kandidaturi koja osim ovih 60 stranica odgovora na upite treba sadržavati i sve potrebne potrebe i suglasnosti državnih i lokalnih tijela vlasti. U rujnu 2005. odnosno listopadu UEFA-ini inspektori provjeravaju stanje na terenu. 8. studenog 2005. Izvršni odbor UEFA-e odlučio je koja tri kandidata ostaju u utrci za dobivanje europskog prvenstva. 15. studenog 2005. UEFA šalje novu dokumentaciju za zahtjevima o kandidaturi. Znači, sve se to dešava gospodo već ove godine. U travnju, svibnju 2006. predstavljanje kandidata na kongresu UEFA-e. U rujnu i listopadu 2006. UEFA-ini inspektori provjeravaju stanje na terenu i pomake u odnosu na prethodno razdoblje. 15. prosinca 2006., znači koncem iduće godine otpor UEFA-e dodjeljuje domaćinstvo. Jednom riječju do kraja 2006. Republika Hrvatska koja se eto nadam se obvezuje ili preuzima na sebe i obvezu povrata duga umirovljenicima itd., itd. mora samo za te namjene uložiti između sto i sto pedeset milijuna eura. Mi si moramo postaviti pitanje da li to možemo. Do sada je za jedan Maksimir utrošeno 570 milijuna kuna. To je otprilike ekvivalent deset škola ili dvadeset vrtića. U zadnjih četiri godine, tu je Ferenčak koji je bio u gradskom poglavarstvu, može me demantirati, na području grada Zagreba koliko je meni poznato ovo što pišu mediji nije navodno otvorena niti jedna nova osnovna ili srednja škola, ni otvoren niti jedan novi dječji vrtić. Da bi se samo Maksimir završio treba još 200 do 300 milijuna kuna. Znači, samo u stadione treba uložiti preko 150 do 200 milijuna eura a sve ovo ostalo koštat će nas još 800 milijuna eura. Ja ću za ovom govornicom još jedanput ponoviti da Hrvatska zasigurno u ovom trenutku ima daleko više problema od nogometa, pa radilo se i o europskom parlamentu. Hrvatska u ovom trenutku ima daleko većih problema od uređenja stadiona. Hrvatska u ovom trenutku ima daleko većih briga od takvog jednog velebnog europskog prvenstva. Međutim, ako su svi u ovoj sabornici za, za će očigledno biti i IDS. Konačno, jedan od tih događaj treba se održati u Rijeci, to je naša osma izborna jedinica, znači dobit će mnogo ne samo Rijeka ukoliko Hrvatska dobije s Mađarskom tu organizaciju europskog nogometnog prvenstva već će dobiti i Opatija i Crikvenica, dobit će Krk, dobit će cijela Istra. Ali bi isto tako možda u ovom trenutku bilo daleko bolje da ovako ekspeditivno kao o nogometu, ne znam, raspravljamo zašto nam je bruto društveni proizvod za prvih četiri mjeseca rastao po stopi od svega 1,8%. Doduše, nakon ove rasprave vjerojatno će doći na red rasprava o Hrvatskoj narodnoj banci. Zašto eto ta nezaposlenost raste, zašto sam konkurentnost pada i slično. No, nisam na kraju optimist da ćemo dobiti europsko prvenstvo. Volio bih da se varam ali ako su predsjednik države, predsjednik ovoga doma, ostali saborski klubovi za, Vlada, lokalna samouprava za za ovakvu jednu deklaraciju o potpori hrvatsko-mađarskoj kandidaturi za organizaciju Europskog nogometnog prvenstva UEFA-e EURO 20012. biti će i IDS ali smo držali potrebno da u ovom trenutku i tih nekoliko momenata oko budućeg trošenja novca također iznesemo pred ovim Visokim domom odnosno pred hrvatskom javnošću.
Hvala lijepa, kolega Kajin. U ime Kluba SDP-a poštovani kolega Josip Leko. Izvolite, kolega Leko!
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici! Moje mišljenje je da nije slučajno došlo na dnevni red Deklaracija o održavanju nogometnog prvenstva odnosno o kandidaturi za održavanje nogometnog prvenstva europskog u Hrvatskoj 2012. godine. Ja polazim od činjenice da je Sabor odgovoran za ukupni društveni razvoj društva i u tom smislu ne može biti eskulpiran od činjenice da se Hrvatska odnosno Nogometni savez Republike Hrvatske kandidirao za organizaciju takvog jednog natjecanja. S obzirom da kandidatura a posebno organizaciju takvog nogometnog natjecanja, takve organizacije nije moguće promatrati samo kroz sportski aspekt mada on nije nebitan, niti dobiti suglasnost Sabora samo promatrajući efekte na sportskom planu. Svaka aktivnost pa i sportska aktivnost ima za cilj i svrhu neke društvene potrebe i neke društvene ciljeve. O takvim ciljevima o kojima je ovdje riječ naravno možemo i poduprijeti ali treba voditi računa i o tome da sadašnji rast bruto domaćeg proizvoda ili sadašnja stopa razvoja društva ne garantira da ćemo mi dobro iskoristiti i ako dobijemo takvu organizaciju u širem društvenom kontekstu. Pa bih s ove govornice otprilike rekao da osim sportskih elemenata i sportskih ciljeva treba vidjeti koji su i politički ciljevi i kakvi se politički ciljevi mogu dobiti u međunarodnim odnosima u europskom okruženju koji gospodarski rezultati mogu se iskazati i mogu se zahtijevati od toga da li bi Hrvatska postala interesantnija u europskim okvirima a ne samo te godine. Koji je to i međunarodni faktor kad se organizira takvo prvenstvo i šta to znači. Je li to podizanje ugleda Republike Hrvatske ako se postignu društveni ciljevi? Naravno da jest. Dakle, kolegice i kolege, sve što možemo sada reći možemo samo načelno reći da je dobro da Hrvatska se kandidira ali već bi sada trebalo postaviti i neke kriterije da ta kandidatura bude uspješna i da realizacija te kandidature da rezultate koje mi ovdje moramo verificirati. Načelno podržati deklaraciju da se Hrvatska kandidira po meni i po nama nije dovoljno. Mora se već sada znati koji se ciljevi žele postići na sva četiri plana, dakle međunarodnom, ekonomskom, sportskom, financijskom i političkom. Dakle, još ću jedanput ponoviti. Načelno treba poduprijeti takve inicijative ali ne bez osmišljenog plana. Ja se nadam da već oni organizatori koji su već se prijavili u tome imaju viziju kako bi to trebalo realizirati a ja tome dodajem takvu organizaciju moraju voditi ljudi koji znaju osmisliti, provesti i profitabilno završiti ne samo organizaciju nego za Hrvatsku u razvojnom smislu. Dakle, da ne kompliciram. SDP će naravno načelno poduprijeti donošenje takve Deklaracije ali i uputiti obvezu da organizatori i naravno sada i Vlada traži od organizatora da podastru plan koji će omogučiti da to ima svrhu u društvenom razvoju, da da političke dobre rezultate, da da sportske dobre rezultate, a posebno da da poticaj razvoju. Razvoju u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala vama kolega Leko. U ime Kluba HDZ-a poštovani kolega Arapović. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici! Prije nego što, što nastupim u ime Kluba HDZ-a htio bih reći gospodinu Leki da je u pravu s nekim izjavama i reći da je to dobro, ali je samo prijedlog za kandidaturu. Mi ne znamo tko će dobiti i hoćemo li ući među tri i tek kada bi ušli među tri onda bi mogli govoriti o financijskim aspektima i o drugim stvarima. Tako da, a ovo što je govorio gospodin Kajin to neću ni komentirati. Dobivanjem organizacije ovakve priredbe nije samo sportski, sportski izazov već je značajan gospodarski projekt. Značajno je napomenuti da je Portugal zemlja domaćin prošle, prošlog Europskog nogometnog prvenstva ugostila blizu 350 tisuća gostiju iz zemalja van Portugala. Znači došli su kao turisti ili da gledaju utakmice. Od toga je zabilježeno oko 2 milijuna noćenja. 2 milijuna noćenja i negdje oko 45 tisuća radnih mjesta je otvoreno za, za organizaciju, dobivanje i samo održavanje prvenstva Europe u Portugalu, a mislim da Portugal od prije prvenstva nije bio ništa ajmo reći ni ljepši ni bolji ni ajmo ni bogatiji od lijepe nam naše Hrvatske. Radi upoznavanja sa tijekom samog procesa kandidature želim vam izvjestiti u ime Kluba HDZ-a da je Izvršni odbor UEF-e u 7. mjesecu, 7. i 8. studenog ove godine odlučio koja će, da će on odlučiti iduće godine koja će tri kandidata ući u uži izbor za domaćinstvo koje se održava 2012. godine. Osim Hrvatske i Mađarske što je ajmo reći jedan presedan da mi kao, još nismo članica Europske unije smo kandidat, sukandidat sa jednom zemljom koja je članica što jako je primljeno sa simpatijama u svim relevantnim sportskim klubovima diljem Europe. Tu su još i Poljska i Ukrajina dok su Grčka i Turska, Italija, Rumunjska i Rusija one idu zasebno s tim da postoji mogučnost da Grčka i Turska budu zajedno što ajmo reći da šport zbližava ljude. Konačno, konačna odluka se donosi dogodine u prosincu za ulazak među tri. Ovim, ovim kratkim opisom svega do sada učinjenog a i činjenica da je, da je ispitivanje javnosti koje je provedeno na uzorku od 1000 stanovnika lijepe nam naše 83% podržava kandidaturu. 83% građana podržava kandidaturu Hrvatske da bude kandidat za 2012., a čak 89%, 88%, 89% ispitanika podržava da idemo skupa sa Mađarskom. Prije 3 dana smo 4 bili u Mađarskoj gospodo i tako smo lijepo primljeni i mislim da je Mađarska jedna od nama jako dragih i zemlja na koju se možemo u nekim stvarima i ugledati. A čak, čak nešto više od 65% ispitanika bi već sutra naručilo ili kupilo karte za 2012. godinu. Sa ovim gore što sam sad naveo mislim da Klub HDZ-a će podržati ovu deklaraciju što bi bilo i simpatično prema organizatorima da ih svi, da jednoglasno podržimo, da jednoglasno podržimo ovu deklaraciju jer reći ću vam još samo na kraju da je mađarski Parlament sa 315 glasova za, 4 su bila suzdržana, 3 su bila protiv. A od svih njih skupa svi su jednoglasno rekli da idemo sa Hrvatskom. Hvala lijepo.
Hvala vama kolega Arapović. Ispravak netočnog navoda kolega Kajin. Izvolite kolega.
Gospodin je spomenuo da neće komentirati između ostalog što je Kajin govorio. Kajin je [[Upadica: Molim vas ispravite netočan navod kolega!]] upozoravao da Hrvatska ima većih problema [[Upadica: Što je netočan navod?]] od nogometa i da će nas to koštati jedna milijarda EUR-a [[Upadica: Hvala lijepa kolega Kajin.]] Jedna milijarda EUR-a i jedna, jedna milijarda EUR-a je ... /Govornik je isključen./ ...
Ja vas isključujem kolega Kajin [[Upadica: Hrvatskog proračuna i]] /Govornik je isključen./ ... Kolega Kajin nemojte kršiti Poslovnik na očigled cijelog Sabora. Molim vas lijepo budite toliko tolerantni. Tražili ste ispravak netočnog navoda. Niste počeli s ispravkom netočnog navoda nego prepričavate svoju diskusiju i raspravu u ime Kluba koje ste imali i ja vas lijepo ... ... [[Upadica se ne razumije.]] Ja vas, ja vas lijepo molim kolega je govorio u ime Kluba, ja vas lijepo molim da sjednete. Hvala vam lijepa. [[Pljesak.]] Nastavljamo s raspravom. Prelazimo na pojedinačnu raspravu poštovani kolega Peruško ima riječ. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege u cijelosti podržavajući stav Kluba SDP-a koga je iznio kolega Josip Leko u smislu da ovaj vrlo značajni projekat mora imati definirane svoje i političke i kulturološke i sportske i razvojne projekte. Dozvolite mi da ja kao saborski zastupnik i dugogodišnji sportski radnik u nogometnom sportu izrazim svoje zadovoljstvo što smo došli u priliku da u ovom Saboru raspravljamo i ja se nadam damo potpori jednom zajednčkom za Hrvatsku vrlo značajnom projektu kao što je to organizacija Europskog nogometnog prvenstva 2012. godine zajedno sa Mađarskom, zemljom koja kao što nam je poznato već članica Europske unije. Sport je ta najplemenitija ljudska djelatnost koja u dosta prigoda stvara mostove među ljudima pa kad ih političari ponekad i ruše. Sjetimo se vremena iz Domovinskog rata kad su afirmaciji Hrvatske države u svijetu u najvećoj mogućoj mjeri upravo pridonjeli hrvatski sportaši, bilo u momčadskim, bilo u pojedinačnim sportovima i meni je zadovoljstvo da i u ovoj sabornici imamo saborskih zastupnika, više istaknutih hrvatskih sportaša i nadam se da ćemo biti gotovo jedinstveni u davanju potpore jednom ovakvome projektu. Već ovo što je rekao kolega zastupnik Franjo Arapović govoreći u ime Kluba HDZ-a imamo i naklonost hrvatske javnosti jer podaci govore da je od 1000 ispitanika 60% njih upoznato sa tim projektom i spremno kupiti već sada karte i da podržavaju. Napominjem da je ovo druga kandidatura Republike Hrvatske za organizaciju Europskog nogometnog prvenstva, prvi puta sa Mađarskom nismo uspjeli, a Mađarima je ovo treća kandidatura. Prema tome objektivno je za očekivati iako sam i ja skeptičan također jer interesi za organizaciju tako značajne sportske priredbe su u Europi veliki. Nabrojane su zemlje koje pretendiraju da budu organizatori ovog projekta i Hrvatska treba ući spremna, pripremna u konkurenciju i učiniti sve što je u njenoj moći da dobijemo organizaciju tog prvenstva. Da ne budemo opet izigrani kao što je na primjer grad Rijeka bio izigran kod kandidature za organizaciju Mediteranskih igara. Poznato je da i financijski ovakva velika natjecanja pogotovo kad je u pitanju nogomet kao najpopularniji sport u svijetu su i financijski polučila rezultate i ja se nadam da ćemo isto kao što je to učinio mađarski Parlament i mi u ovom Parlamentu dati potporu ovom značajnom projektu. Hvala.
Hvala vama kolega Peruško. Želi li predstavnik predlagatelja završnu riječ uzimati? Ne. Šta pet minuta. Nemam prijavu kolega. Poštovani kolega, vi ste dali prijavu i govorili 15 minuta u ime kluba, sad ste iskazali želju i dobit ćete pet minuta da završno govorite u ime kluba, ali nemate prijavnicu. Hvala lijepa. Kolega Kajin pet minuta završno u ime Kluba IDS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Evo sad su mi javili da je u Londonu 20 mrtvih i čak bi bio red da sučut izrazimo obiteljima stradalima. Međutim, … suosjećajući sa
Molim vas kolega Kajin, u ime Hrvatskog sabora sam izrazio sućut za sve poginule i stradale u terorističkom napadu u Londonu. Molim vas lijepo nemojte stavljati, imputirati Saboru nešto što je već napravio da nije napravio. Ja vas lijepo molim da vodite računa o onome što govorite. Izvolite vratite se na svoju temu.
Gospodin Arapović je malo prije rekao da ne želi komentirati što je Kajin govorio. Kajin je upozoravao da Hrvatska u ovom trenutku zasigurno ima većih problema od organizacije evropskog nogometnog prvenstva. Kajin je isto tako upozoravao ispred Kluba IDS-a da će tu Republiku Hrvatsku i naše porezne obveznike u konačnici stajati 1 milijarda eura. Istina je da će se dio tog novca vjerojatno preko ulaznica usluga koje će vršiti naši građani Republici Hrvatskoj i vratiti. 1 milijard eura je jedna desetina hrvatskog proračuna ili gotovo i između evropskog prvenstva i povrata duga penzionerima Klub IDS-a bira ovo drugo. Ja sam isto tako rekao pa ću i ponoviti da će Klub IDS-a glasati za ovu odluku deklaraciju ili kako smo je već nazvali, ali 1 milijarda eura je ogroman novac kojega Republika Hrvatska u ovom času nema, a kojega ili dio tog novca mora početi ulagati odmah za pripremu europskog nogometnog prvenstva. Rekao sam i to da svi mi u ovoj sabornici a vjerujem tako i izvan nje volimo nogomet i svi smo bili ponosni kada je hrvatska nogometna reprezentacija ostvarivala hvale vrijedne rezultate. Ali, isto tako budimo racionalni. Ponovit ću, Klub IDS-a je za, ali svi smo svjesni da Republika Hrvatska u ovom trenutku, pitanje da li je sposobna može mi netko replicirati na tu tvrdnju organizirati financijski jedan ovako zahtjevan sportski sadržaj. Ako idemo u to onda moramo postići potpuni konsenzus. Iza tog projekta mora stati cijela zemlja i ne smije sav teret pasti isključivo na Grad Zagreb, na Split, na Osijek odnosno Rijeku. O tome sam govorio. A pozicija jedne Mađarske je neusporedivo u ovom trenutku bolja od Republike Hrvatske. Oni imaju čak 3 i pol tisuće dolara bruto društvenog proizvoda per capita više od Republike Hrvatske. Njihov izvoz je 48,3 milijarde dolara, naš je 8, uvoz im je 53, naš je 16 itd. Neću govoriti o ostalim ekonomskim parametrima. To je sad manje bitno, ali pridružujem se svima onima koji žele to nogometno prvenstvo, ali onda se doista moramo solidarizirati sa gradovima poput Rijeke, Splita i Osijeka. Proračun Grada Zagreba je negdje oko 6 milijardi kuna, ali Grada Rijeke ako se ne varam oko 500 milijuna kuna. Bitna je ta disproporcija. Mi tim gradovima o tome želim govoriti moramo pomoći.
Ispravak netočnog navoda poštovani kolega Ferenčak.
Hvala lijepa. Moram ispraviti kolegu Kajina. Ne mora samo Hrvatska država uložiti milijun eura. Ne znam od kud mu taj podatak da je to milijardu, jer podatka nema. Ulažu i regionalne uprave koje su se složile s tim. Gradonačelnici Splita, Osijeka, Zagreba i Rijeke su se složili s tim. Prema tome, ne znam od kud vi znate da oni mogu uložiti u svoje objekte ili ne mogu. Drugo. Da bi nešto zaradili uvijek se mora uložiti kolega Kajin, a treće izuzetno je ne demagoški politikantski da ne kažem bezobrazno uspoređivati da li je važnije vratiti dug penzionerima ili organizirati nogometno prvenstvo u Hrvatskoj. To jedno s drugim nema nikakve veze.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika kolega Kajin.
Član 214. činjenica je da gospodin Ferenčak nije ispravio ni jedan moj krivi navod, ali ste mu dopustili da replicira nakon moje diskusije.
Kolega Kajin, ja ne znam zašto vama sve ovo treba danas popodne, ali je činjenica da vam je ispravio ne jedan, nego tri navoda je kolega Ferenčak vama ispravio. Kolega Bagarić, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin je kazao kako je Mađarska u neusporedivo boljoj poziciji za kandidata u smislu lakše joj se kandidirati nego Hrvatskoj i naveo neke od argumenata u korist svoje tvrdnje. Ja ne obaram te argumente, ali obaram tvrdnju, odnosno tvrdim da je netočna ta tvrdnja da je Mađarska da se Mađarskoj lakše kandidirati jer postoje i drugi argumenti koji idu Hrvatskoj u prilog. Prema tome, nije točno da je Mađarskoj se lakše kandidirati nego Hrvatskoj, a s druge strane još jedna stvar. Između povratka duga umirovljenicima i organizacije Europskog nogometnog prvenstva mi, Klub HDZ-a bira ne jedno od to dvoje nego obadvoje. Prema tome, mi trebamo oba dvoje izabrati.
Hvala lijepa. Završnih pet minuta poštovani kolega Arapović u ime Kluba HDZ-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, pa ne mogu da ne završim sa ovim zadnjim riječima gospodina Kajina, ali ću vam sad prije toga nešto reći nešto u svoje osobno ime. Osobno sam …
Ne možete u osobno govoriti u ime Kluba.
U ime Kluba. Kao član Kluba HDZ-a davne 80.-te godine sam sudjelovao 82. u dobijanju Univerzijade za Grad Zagreb i imao sam puno ovakvih primjedbi kao što je Kajin u onoj bivšoj državi, jer su rekli šta ako mi dobijemo, ljutit će se nama neke bliske države. Na žalost mislio sam da je ovo vrijeme prošlo, ali iz ovih današnjih izlaganja spominjati neke domove, neke ustanove, umirovljenike naše vrijedne i čestite poštene ljude u nogometno prvenstvo u kandidaturu. Mislim da to nije zaslužio ovaj Dom a ni mi svi članovi i molim vas da u ime športa damo jednoglasnu potporu kandidaturi gdje nitko nije izgubio i reći ću vam na kraju Portugal na svaki uloženi euro zaradio je 2,75 eura. Prema tome, da bi što je rekao gospodin Ferenšćak nešto zaradili, nešto se mora uložiti, a nešto i riskirati. Hvala lijepo. [[Pljesak.]]
Hvala lijepa. Ispravak netočnoga navoda poštovani kolega Kajin.
Između ostaloga je spomenuo gospodin Arapović kako ovaj Dom nije zaslužio neke moje kvalifikacije. Ovaj Dom je zaslužio poštovana gospodo da raspravlja o cijeni europskog nogometnog prvenstva za koju će poreski obveznici morati izvojiti pored gradova i županija još, koji će morati izdvojiti sa županijama, gradovima i državama jednu milijardu eura. …/Govornik je isključen./
Prvo da rasvijetlimo stvar. Ja sam vam ugasio mikrofon iz jednostavnog razloga jer ste opet zloupotrebljavali Poslovnik i kao što se očigledno čini od 15 sati na ovamo, u više navrata pokušavate zloupotrebom Poslovnika isprovocirati predsjedavajućeg da vas opomene. Ja mislim da to nema nikakve svrhe ni potrebe, jer zapravo reakcija cijelog Sabora je veća vama opomena kolega Kajin nego što bi vam ju ja mogao izreći. Povreda Poslovnika, kolegica Antičević. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro kolega Radin vi niste rekli, vi se vjerojatno ustručavate iz poznatih razloga. Izvolite kolegice Antičević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolega Kajin je povrijedio Poslovnik što se članak 209. dakle zloupotrebljava ovaj institut ispravka netočnog navoda i konstantno ovdje naravno jer su televizijske kamere upaljene i zato to čini i jednostavno on podržava, dakle on je u sukobu sam sa sobom, podržava ovaj prijedlog a želi se svidjeti i umirovljenicima. Pa ne može, to je demagogija.
Hvala lijepa kolegice Antičević. Ali kao što znate ja sam već konstatirao da je Poslovnik povrijeđen kao što sam isto tako rekao da nakon reakcije Sabora nema potrebe da izričem opomenu, odnosno primjenjujem je. Hvala vam lijepa. Molim kolegice i kolege, zaključujem raspravu o ovoj temi. O njoj ćemo glasovati kada se steknu uvjeti. Molim da nam utvrdite kvorum jer bi sada trebali nadopuniti dnevni red s jednom točkom dnevnog reda. Imamo li kvorum? Nemamo još uvijek kvorum. Molim zastupnike koji su vani da uđu, a mi ćemo prijeći na sljedeću točku dnevnog reda dok se kvorum ne uspostavi, s tim da ćemo točku koju ćemo započeti raditi prekinuti onog momenta kad se kvorum uspostavi i dopuniti dnevni red.
Hvala lijepo. Kolegice i kolege, da završimo sa glasovanjem o Deklaraciji o potpori hrvatsko-mađarskoj kandidaturi za organizaciju Europskog nogometnog prvenstva EURO 2012. Molim, tko je za ovu Deklaraciju? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 85 glasova za donijeta predložena Deklaracija. [[Pljesak!]]
Vraćamo se na točku - Izbor predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske Prijedlog odluke dostavljen je sukladno članku 118. stavak 2. Ustava Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom u pretince. Otvaram raspravu. Imamo prijavljenih za raspravu u ime kluba HDZ-a, kolega Dražen Bošnjaković. Odbor je dao mišljenje. Poštovane kolegice i kolege da pojasnim stvar oko odbora. Ovdje odbor ne daje mišljenje na predloženu točku dnevnog reda nego je ovdje mišljenje odbora sastavni dio prijedloga za izbor predsjednika Vrhovnog suda, jer po Ustavu sudjeluje i suodlučuje sa predlagateljem kandidata za predsjednika Vrhovnog suda, a to je Predsjednik Republike Hrvatske i u tom pogledu nije potrebno da odbor o tome posebno govori kroz raspravu. Članovi odbora mogu se naravno i svi članovi Sabora, mogu se pozivati i na mišljenje koje je odbor dostavio uz prijedlog kao sastavni dio prijedloga Saboru. Dakle otvaram raspravu. Prvi na redu je poštovani kolega Bošnjaković kao što sam već i najavio. Izvolite kolega.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će izbor Branka Hrvatina za predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Ovo je jedna vrlo značajna odluka koju ovaj Sabor treba donijeti, jer Vrhovni sud je vrh pravosudne piramide. Vrhovni sud je sud koji osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnost građana te jednakost svih pred zakonom i zato je vrlo bitno tko će biti predsjednik Vrhovnog suda. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će prijedloga da Branko Hrvatin bude predsjednik Vrhovnog suda. Iz njegovog životopisa vidimo da je to čovjek koji je cijeli svoj radni, iz njegovog životopisa vidimo da je to čovjek koji je cijeli svoj radni vijek radio u pravosuđu. Imao je jednu pravosudnu karijeru, bio je najprije vježbenik općinskog suda, nakon toga sudac općinskog suda, sudac županijskog suda, sada je sudac Vrhovnog suda. Dakle vidimo da je to čovjek koji je cijeli …
Dajte kolege pustimo kolegu da govori.
Vidimo kažem još jednom, da se radi o osobi koja je cijeli svoj radni vijek u pravosuđu, kojoj su problemi pravosuđa poznati i stoga će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj izbor. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Čini mi se da imamo sada kvorum, molim da se to utvrdi. Kao što vidite imamo u dvorani 81 zastupnika što znači da imamo kvorum. Nastavljamo sa raspravom u vezi sa točkom izbora predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Na redu je u ime Kluba zastupnika SDP-a poštovana kolegica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite, poštovana kolegice!
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege! Klub SDP-a smatra da je ovo jedna od značajnih odluka i podupire je. To je tako važno za jednu zemlju s obzirom i na našu ne samo ustavnu nego i stvarnu opredjeljenost trodiobe vlasti i kao što je za svaku zemlju od prvorazrednog značaja i izbor predsjednika države, imenovanje, izbor premijera jednako tako i sukladno tome i trodiobi vlasti kao treća grana vlasti je svakako da je onda to shodno tomu i od prvorazrednog značaja i izbor predsjednika Vrhovnog suda kao predstavnika sudbene instance u Republici Hrvatskoj. Međutim, svjedoci smo da su velika očekivanja naspram sudbene vlasti a onda na vlastito i na najodgovornije osobe koja je na čelu sudbene vlasti. Da bi ona zaista mogla tako funkcionirati onda i shodno onome kao što su i zakoni kod nas postavljeni koji reguliraju čitav niz pitanja kod imenovanja i razrješenja sudaca pa i drugih stvari koje se tiču funkcioniranja i pravodobnog i efikasnog funkcioniranja sudbene vlasti onda je shodno tome potrebno i urediti sustav tako. Mislim da oko toga mi trebao postojati a vjerujem da postoji jedan politički konsenzus da se shodno tomu i zakoni izmijene koji će dati onda i veće ovlasti a shodno tome onda i veću odgovornost kao što to građani i očekuju i od samog predsjednika Vrhovnog suda. Međutim, suočeni smo i sa tom situacijom da se i sam predsjednik države pa i ovaj parlament našao i u poteškoćama oko imenovanja predsjednika sudbene vlasti Vrhovnog suda. To je na kraju krajeva i posljedica našeg normativnog uređenja i možda bi bilo ovo dobro da je ovo zadnji slučaj i zadnja prigoda kada o tome odlučuje Sabor. Kao što je to u svim zemljama, predsjednike svih sudova pa tako i vrhovnog suda više ili manje biraju sami suci odnosno tog tijela, tog sudbenog tijela. Pa bi onda trebali razmisliti i u tom smislu ali svakako trebamo razmisliti o tome, a to je ono što građani očekuju i na neki način je pomalo čudno da ni zakonodavna ni izvršna vlast ni na koji način pa niti samim svojim mišljenje ne utječe na izbor samih sudaca. Mislim da je to također prvorazredno pitanje i da u tomu eto imamo jedno suglasje i od toga bi, to je bio jedan dobar korak da krenemo u izmjenu takvog jednog zakonodavstva koje će onda i našu reformu pravosuđa učiniti bržom i efikasnijom a sudbena vlast je upravo ona koja je primjenjuje i bez koji istinske reforme i nema. Dakle, mogu još samo ponoviti Klub SDP-a podržava ovaj prijedlog predsjednika Republike da se Branko Hrvatin imenuje predsjednikom Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Hvala.
Nastavljamo sa raspravom o izboru predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Za Klub HSLS-a, DC-a, LS-a poštovani zastupnik Frano Piplović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege! Najbolja referenca za čovjeka je kada o njemu govore njegova djela i kada kolege iz struke su ti koji.
Molim zastupnike da ostanu i zastupnice u dvorani jer ćemo nakon ove rasprave isto glasovati, trebamo glasovati o izboru predsjednika Vrhovnog suda. Molim vas, ostanite u dvorani. Izvolite!
Kažem, kada o čovjeku govore njegova djela i kolege iz struke to je zaista najbolja referenca. Mi pred sobom imamo ovdje jedan životopis čovjeka kojega ne poznajemo sa svijetlih pozornica hrvatske političke društvene scene ali ga oni koji ga dobro poznaju poznaju ga kao marljivog radnika, poznaju ga kao čovjeka koji je u Državnom izbornom povjerenstvu marljivo radio svoj posao. Kažu da je uvijek nosio najveći teret pripreme i organizacije provedbe parlamentarnih predsjedničkih i lokalnih izbora. Znači, stručnost, marljivost i nadasve odgovornost u suđenju. To su reference. Ako k tomu još dodamo i nedavnu ne, njegovu izjavu, gospodina Branka Hrvatina da ne traži konsenzus svih političkih stranaka u ovom Parlamentu što znači da poštiva temeljno načelo parlamentarne demokracije nema drugoga nego da mi kao Klub DC-a HSLS-a LS-a damo punu podršku ovome kandidatu vjerujući da dobijamo pravog kandidata. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Nije tu, nema ga. U ime Kluba IDS-a poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici. S obzirom da je Vrhovni sud Republike Hrvatske najviši sud te da osigurava jedinstvenu primjenu zakona i ravnopravnosti građana, ovlasti i zadaće Vrhovnog suda Republike Hrvatske zahtijevaju u načelu te institucije osobu iznimnih stručnih kvaliteta i osobe od velike odgovornosti. Naravno razmatrajući i prijedlog Predsjednika Republike Hrvatske Klub IDS-a jednoglasan je u ocjeni da je gospodin Branko Hrvatin dosadašnjim iskustvom i stručnim radom učinio sve i da može odgovoriti zahtjevima i dužnostima Predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Samim time Klub IDS-a jednoglasno podržava gospodina Branka Hrvatina za predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I Klub IDS-a poštovani zastupnik, šta je to? [[Upadica: Ne nego je Pero Kovačević 10 minuta.]] A šta je ovo? ... [[Upadica se ne čuje.]]
Odustajem, sve je rečeno.
Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege mislim da je ovo malo jedna zanimljiva situacija. Vidjeli smo kakav je zadnji pokušaj bio da je se kandidat ismijao u biti Hrvatskome saboru a i Predsjedniku države, ali mislim da je cijeli ovaj postupak imenovanja govori o tome da bi očito trebalo razmisliti da se drukčije odredi postupak imenovanja predsjednika Vrhovnog suda jer ova rješenja nisu odgovarajuća. Naime ja osobno nemam ništa protiv gospodina koji je predložen, ali čini mi se da je ni kriv ni dužan odjedanput došao da postane predsjednik Vrhovnoga suda zbog činjenice jer on je vrlo kratko vrijeme u Vrhovnome sudu, 2004. godine i očito je da Predsjednik kako je bio u situaciji da mu je prvi prijedlog pao u vodu da je morao nabrzinu ići sa ovim drugim prijedlogom i kažem ja nemam ništa protiv predloženog kandidata ali mi se čini da je ni kriv ni dužan postaje predsjednik Vrhovnog suda. Po meni kao pravniku dugogodišnjem mislim da bi bilo daleko bitnije da predsjednik Vrhovnog suda bude osoba koja ima konkretno i dugogodišnje radno iskustvo baš u Vrhovnome sudu, ali i da ima, i da ima jedan dio kontinuiteta pravnoga a to znači Općinski sud, Županijski sud ali ne na mjestima bilo kakvima nego odgovornim mjestima i onda Vrhovni sud. Kažem neću glasovati protiv predloženog kandidata ali mislim da trebam ukazati na taj dio da cijeli taj postupak nije dobro ni zakonski riješen a da smo se i sami doveli u ovakvu situaciju koju jesmo da smo dugo vremena čekali. Hvala lijepo.
I poštovani zastupnik Damir Kajin, pet minutna rasprava u ime Kluba IDS-a.
Zato vrlo kratko. Poštovani gospodine predsjedniče, jasno da su ovo vrlo odgovorne osobe. Ako smo došli do suca bez mrlje, ako smo došli do suca koji da parafraziram medije, ima konsenzus unutar Vrhovnog suda onda jasno da takav izbor treba prihvatiti. Jasno, s druge strane ono traženje od Sabora konsenzus oko neke osobe to je po mom sudu jedan diktat i to barem od Sabora kao što je to bilo pred mjesec dana ne bi trebao tražiti nitko jer to na neki način degradira višestranačje da ne kažem to nas vodi ka «SSRN-u». Jasno je da se s druge strane nove odluke o ovom Saboru usvajaju jednoglasno. Malo prije je eto bila tako usvojena i odredba ili Deklaracija o održavanju eventualno Europskog nogometnog prvenstva na ovim prostorima 2012. Jasno je da sada treba izaći iz jedne pat pozicije gdje se nisu poštivali rokovi, izbori, izbora predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske međutim zato nije odgovoran ovaj Sabor nego zato su odgovorne neke druge institucije. Sabor je samo radio svoj posao, tražio možda najboljeg kandidata i želimo vjerovati da je ovaj izbor dobar izbor. I utoliko jasno ovaj izbor Klub IDS-a u cijelosti prihvača. Možda je tendenciozno s druge strane očekivati od predsjednika Vrhovnog suda da bude on taj koji će provoditi reformu pravosuđa. To je posao Vlade odnosno Sabora, a Vrhovni sud jasno neka se bori za svoju neovisnost. Neka se bori za materijalni položaj i svaki drugi sudaca, neka se bori za dignitet sudbene vlasti, efikasnost nadasve postupanja hrvatskih sudova. Međutim eto ovu priliku želim iskoristiti da bih izrazio jednu, nazovimo je to tako opasku. Navodno spominje se ukidanje pojedinih općinskih sudova na primjer onoga u Čabru, između ostalog i u mom Buzetu, ali ako se tim gradovima ukine općinski sud vjerojatno će onda slijediti i Prekršajni sud i onda ćemo degradirati ja bih se usudio reći tu jednu supstancu, položaj samoga tog grada i držim da se to neće dogoditi. Slažem se, svi smo mi krvavi ispod kože međutim suci koji odlučuju o nama samima, o našoj da se tako izrazim slobodi, materijalnim pravima i svemu ostalima moraju biti bezgriješni. I utoliko ukoliko smo došli do kandidata koji odgovara svim tim pretpostavkama mislim da će time profitirati i hrvatska javnost i hrvatski parlamentarni život, a nadasve pravosuđe u Republici Hrvatskoj i s tom mišlju želimo gospodinu Hrvatinu zaželjeti svako dobro u radu. Klub IDS-a gospodina Hrvatina pa i zbog toga što vuče korijene iz Istre itekako podržava. [[Pljesak.]]
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o izboru predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske Branka Hrvatina. Molim tko je za prijedlog ove odluke? Hvala. Protiv? Suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 83 glasa Branko Hrvatin izabran za predsjednika Vrhovnog suda Republike Hrvatske. [[Pljesak.]]
Kolegice i kolege prelazimo na točku - Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu Sukladno članku 58. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci, Hrvatska narodna banka je dostavila navedeno Izvješće. Izvješće ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Njegovo izvješće ste također primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske je dostavila svoje mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Da. Povreda Poslovnika, izvolite kolega Kovačević.
Ispričavam se gospodine potpredsjedniče, ali predsjednik Šeks je najavio da će biti druga točka danas nakon pauze, izbor predsjednika Vrhovnog suda, to je najavio.
Ja imam po rasporedu Izvješće Narodne banke, ali ako je to predsjednik tako najavio onda možemo prvo odraditi to pa ćemo odraditi poslije toga Narodnu banku. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ne. Ako je predsjednik Sabora to najavio i ako svi potvrđujete, onda u redu, onda ćemo prvo taj dio odraditi. Ispričavam se. Postupit ćemo onako kako je najavio predsjednik Sabora.
Sada idemo na - Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu Hrvatska narodna banka dostavila je izvješće. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Molim zamjenika guvernera, gospodina Vujčića da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite.
Poštovani zastupnici dobar dan. Ukratko ću iznijeti sažeta izvješća HNB-a za 2004. godinu koji ste primili. U 2004. godini u Hrvatskoj je zabilježen nešto sporiji gospodarski rast nego u prethodnoj godini. S druge strane postignut je napredak u smanjivanju vanjske ravnoteže, a inflacija je ostala na niskoj razini. Cilj mjere Središnje banke provođenih u 2004. godini bio je prije svega ograničavanje inozemnog zaduživanja. Za razliku od njih mjere Središnje banke koje se odnose na ograničavanje kreditnog rasta donesene u siječnju 2003. godine prestale su važiti u siječnju 2004. godine kao što smo i najavili. Međutim Središnja banka i nadalje je bankama propisivala minimalnu razinu devizne likvidnosti na 35% deviznih obveza, a u srpnju 2004. godine donijeli smo novu odluku kojom smo propisali izdvajanje granične obvezne pričuve na povećanje inozemnih obveza banaka. Nadalje, Središnja je banka aktivno podržavala zamjenu državnog inozemnog duga domaćim. Time je Središnja banka u 2004. godini promijenila fokus svoga djelovanja, ograničavanje kreditnog rasta na ograničavanje kreditnog zaduživanje. Rast realnog bruto društvenog proizvoda u 2004. godini iznosio je 3,8%. Osobna potrošnja s doprinosom bruto društvenog proizvoda od otprilike 2,4%-tna boda imala je kao i 2003. važnu ulogu u njegovu rastu. No investicije u fiksni kapital koje su u posljednje vrijeme najviše pridonijele ekspanziji smanjile su se u drugoj polovici 2004. godini nakon dovršetka glavnih radova na autocesti Zagreb-Split. Rast investicija je tako pao sa 16,8% na 4,4% u 2004. S druge strane prvi puta od 2004. godine neto izvoz robe i usluga dao je pozitivan doprinos rastu bruto društvenog proizvoda na razini cijele godine za pola postotnih bodova te time djelomično nadoknadio smanjeni doprinos investicija u rastu BDP-a. Deficit na tekućem računu platne bilance Hrvatske smanjen je sa 6,9% u 2003. na 4,6% u 2004. Ta se značajna prilagodba može djelomično pripisati rastu robne razmjene te padu neto odlijeva s osnova faktorskih dohodaka. Valja ipak naglasiti da je spomenuti godišnji pad pod snažnim utjecajem velikih odlijeva zabilježenih u 2003. s osnove izravnih ulaganja koji su velikim dijelom rezultat učinka prijenosa patentnih prava «Plive» na njezino povezano društvo u inozemstvu. Isključivanjem učinaka ove transakcije na ostvarenje u baznoj 2003. godišnje smanjenje manjka na tekućem računu platne bilance u 2004. godini iznosi 1,2%-tna boda. Rast robnog izvoza iznosi 18,5% dok je rast uvoza iznosio samo 6,2%. Najveći udio u povećanju izvoza imao je izvoz brodova i naftnih derivata. S druge strane povećan je izvoz naftnih derivata uglavnom je odraz porasta cijena a ne povećane proizvodnje. Stoga je važan podatak da je rast izvoza isključujući izvoz brodova i naftnih derivata iznosio još uvijek visokih 15,3%. Najvažniji doprinos tome rastu osim brodogradnje i naftnih derivata dolazi od proizvodnje električnih strojeva, uređaja i aparata, proizvoda od krzna i kože, specijalnih strojeva za pojedine industrijske grane obojenih metala i ostalih proizvoda od metala. Prihodi od turizma kao ključna pozitivna stavka tekućeg računa stagnirali su na razini od 2003. godine, odnosno zabilježili su mali porast. Iako fizički pokazatelji govore da je broj turista koji su 2004. godine došli u Hrvatsku porastao i da je porastao broj noćenja, financijski pokazatelji zabilježili su sporiji rast jer je veći broj turista boravio u neplaćenom smještaju. Pitanje utjecaja mogućeg širenja sive ekonomije na ove rezultate no daljnji rast turističkih prihoda predstavlja potrebu za daljnjim investicijama u smještajne kapacitete i osobito povezane usluge, odnosno dodanu vrijednost u ovom sektoru. Prema podacima Državnog zavoda za statistiku ukupna je nezaposlenost u 2004. porasla za 1,2 u usporedbi s rastom od 2,5% u 2003. Međutim ovi pokazatelji i rezultati velikog smanjenja broja individualnih poljoprivrednika za 13% što ne mora vjerno održavati trendove u zaposlenosti. Ako isključimo individualne poljoprivrednike, rast zaposlenosti je iznosio 2% u 2004. godini. No i taj podatak nije posve precizan jer je dobiven uključivanjem velikog smanjenja zaposlenosti u javnoj upravi od 7,7% koji je uglavnom proizašlo iz ažuriranja podataka o zaposlenosti u vojsci i policiji. Registrirana nezaposlenost bila je 2004. godine u prosjeku za 1,1%-tna bod niže nego u 2003. iako je na kraju godine bila samo 0,2%-tna boda niža. Činjenica je da su u tome učinci reforme Zavoda za zapošljavanje iz 2002. imali svoju ulogu. Naime tom se reformom postrožila definicija nezaposlenosti što je dovelo do postojanog smanjenja registrirane nezaposlenosti tijekom većeg dijela idućih godina. No usprkos okončanju ovakvog čišćenju redova nezaposlenih i nadalje ostaje značajan jaz između registrirane nezaposlenosti i nezaposlenosti mjerenja u polugodišnjim anketama prema metodologiji međunarodne organizacije rada koja se nastavila smanjivati. Niži rast zaposlenosti prati umjereni plaća, rast realnih neto plaća iznosio je 3,8% u 2004. godini dok je rast realnih bruto plaća iznosio 4,2%. Određen je dio pada realnog rasta neto plaća može se objasniti interakcijom porasta bruto plaća i progresivnog sustava oporezivanja koji je povećao porezno opterećenje pojedinih zaposlenika. Politika plaća u javnom sektoru imala je važnu ulogu u obuzdavanju rasta plaća te realni rast plaća u javnom sektoru smanjen sa 4,8% na 1,8%. Potrošačke cijene porasle su tijekom 2004. godine prosječno za 2,1% u odnosu na njihov rast od 1,8% u 2003. Međutim usporedba podataka s kraja 2003. i 2004. godine pokazuje da je godišnji rast inflacije u prosincu 2004. godine iznosio 2,7%. Povećanje cijena naftnih derivata, zemnog plina i vode za opskrbu kućanstava glavni su čimbenici koji su u 2004. pridonijeli inflaciji. Poskupljenje duhanskih proizvoda uzrokovano povećanjem trošarina u srpnju također je značajnije pridonijelo porastu inflacije potrošačkih cijena. Temeljem inflacija je tijekom 2004. porasla dostigavši u prosincu godišnju stopu od 2,3%. Na njezin je porez među ostalim utjecalo poskupljenje duhanskih proizvoda, značajno poskupljenje mesa sa -2,6% u prosincu 2003. na 3,5% u prosincu 2004. kao i prenošenje efekta povećanja cijene nafte na ostala područja primjerice na rast cijena u cestovnom i zračnom prijevozu. Međutim smanjenje cijena poljoprivrednih proizvoda kao i pad cijena automobila pomogli su u ograničavanju rasta temeljne inflacije. Većina inflatornih pritiska u 2004. i na početku 2005. posljedica je rasta cijena energenata na svjetskom tržištu. Jednokratni učinci domaćeg čimbenika poput povećanja trošarina na duhanske proizvode i porasta cijena mesa još su prisutni, ali je vjerojatno da će oni biti privremene naravi kao što nam pokazuju zadnji podaci o kretanju inflacije. Za sada se ne vide znakovi značajnih domaćih inflatornih pritiska. U stabilnosti tečaja Hrvatska narodna banka vidi ključno sredstvo za ograničavanje inflacije i sprječavanje formiranje inflatornih očekivanja. Tijekom 2004. godine prosječni dnevni tečaj kune prema euru apricirao je za 0,9%. Nominalna apricijacija ograničila je učinak uvezene inflacije tijekom 2004. godine. Apricijacijski pritisci bili su tijekom 2004. godine mnogo češće od … pritisaka, a sličan se trend nastavio i ove godine i to odražava konstantno velik priljev kapitala. HNB je intervencijama na deviznom tržištu tijekom 2004. godine od poslovnih banaka neto otkupio 510,2 milijuna eura čime je kreirano 3,8 milijardi kuna primarnog novca. Te su intervencije bile glavni kanal kreiranja likvidnosti čime se ublažavani aprecijacijski pritisci. Istodobno središnja je banka neto prodala Ministarstvu financija devize u ukupnoj vrijednosti od 94,7 milijuna eura te je time iz opticaja povučeno ukupno 741,7 milijun kuna. Te transakcije s državom poduzimane su kako bi se olakšala otplata državnog inozemnog duga i kako bi se financiranje inozemnim kapitalom zamijenilo financiranjem iz domaćih izvora. Središnja je banka smanjila u studenom 2004. godine stopu obvezne pričuve sa 19 na 18% oslobađajući time bankama sredstva koja je zatim država od njih pozajmila izdavši obveznice kako bi kupila devize za otplatu duga. Isto tako, u veljači 2005. godine Središnja je banka smanjila minimalno potrebnu stopu devizne likvidnosti sa 35 na 32% kako bi bankama oslobodila devizna sredstva i omogućila im devizno kreditiranje države koja je na taj način otplatila svoje dospjele devizne obveze. Nadalje, u 2004. godini Središnja je banka pokušala umanjiti kapitalne priljeve uvođenjem ograničene granične obvezne pričuve na porez inozemnih obveza banaka s primjenom od srpnja. Stopa granične obvezne pričuve najprije je iznosila 24% a zatim je u veljači 2005. povećana na 30%. Ovom se mjerom bankama poskupljuje korištenje inozemnih izvora financiranja. Međutim, od nje se ne očekuje da će posve eliminirati novo inozemno zaduživanje banaka s obzirom na to da se banke ne okreću inozemnim izvorima isključivo zbog cijene. Naime, banke pozajmljuju sredstva iz inozemstva zbog dužih rokova otplate tih sredstava od rokova koji su uobičajeni na domaćem tržištu i zato što rast domaćeg depozita nije dostatan da bi se samo iz tih izvora financirao rast plasmana koji je predviđen u njihovim poslovnim planovima. Središnja je banka početkom 2004. godine također pooštrila monetarnu politiku ograničavanjem korištenja lombardnih kredita a samo pet dana u mjesecu ali je pritom ukinula redovite aukcije blagajničkih zapisa Središnje banke i prestala izdavati blagajničke zapise u devizama. U travnju 2005. Središnja je banka uvela obrtne repo aukcije, novi instrument za kreiranje i finu prilagodbu razine likvidnosti bankovnog sustava. Očekujemo da će repo aukcije i ostali novi instrumenti poput polaganja novčanog depozita kod Hrvatske narodne banke pomoći povećanju djelotvornosti monetarne politike i smanjiti nepoželjnu vulativnost kamatnih stopa na tržištu novca. Središnja je banka svjesna ne samo potrebe za održavanjem čvrste monetarne politike kojom se izbjegava pretjerana kreditna ekspanzija i kojom se pod kontrolom drži deficit na tekućem računu platne bilance nego je istodobno svjesna i potrebe za kreiranjem likvidnosti kako bi spriječila pretjerane aprecijacijske pritiske i olakšala domaće financiranje proračunskog manjka. Takva nastojanja pratio je umjereni rast monetarnih agregata. M1 je u 2004. godini porastao za samo 2% što je pad u odnosu na njegov rast od 9,8% u 2003. dok je rast M4 U 2004. iznosio 8,5% u odnosu na 10,5% 2003. Sporiji rast M1 može se donekle pripisati boljem upravljanju likvidnosti trgovačkih društava također čiji su nemonetarni depoziti rasli brzo zbog njihova nastojanja da maksimiziraju prinos na svoju financijsku imovinu i smanje višak likvidnosti. Kontinuirani soldni rast M4 prije svega je rezultat rasta deviznih depozita koji su u 2004. godini porasli za 7,5%, tj. nešto više nego u prethodnoj godini i spomenutog rasta kunskih nemonetarnih depozita, no ti su depoziti ostali nadalje razmjerno mali u odnosu na ukupni agregat M4. Plasmani banaka su u 2004. godini uglavnom rasli po nepromijenjenoj stopi od 14%. Krediti stanovništvu rasli su brže od kredita poduzećima, 18,7% u odnosu na 8%. Međutim, jaz između tih dviju stopa značajno se smanjio u odnosu na prethodnu godinu kad je rast kredita stanovništvu iznosio 27,7% a rast kredita poduzećima 5,1%. Smanjenje tog jaza u 2004. godini može se djelomično objasniti ukidanjem mjera Središnje banke iz prethodne godine koje su potaknule banke da stimuliraju poduzeća na korištenje lizinga ili na izravno zaduživanje kod svojih banaka matica u inozemstvu čime su banke izbjegle knjiženje kredita u svojim bilancama. Činjenica da su plasmani banaka rasli brže od monetarnih agregata objašnjava kontinuirani rast inozemnog zaduživanja banaka. Banke su u 2004. godini povećale svoje inozemne obveze za otprilike 11,2 milijarde kuna dok su njihova inozemna potraživanja porasla za 8,2 milijarde kuna. Poboljšanje profitabilnosti motiviralo je banke na održavanje brzog tempa kreditiranja u uvjetima sporijeg rasta domaćih izvora. Iako je u 2004. godini kamatna marža pala prinos na prosječnu imovinu porastao je sa 1,59% na 1,70% a prinos na prosječni kapital porastao je sa 14,5% na 16,6%. Poboljšana kvaliteta kredita jedan je od glavnih razloga porasta profitabilnosti s obzirom da je udio ukupnih ispravaka vrijednosti rezervacija u ukupnim plasmanima i potencijalnim obvezama banaka pao sa 4,1% u 2003. na svega 3,6% u 2004. godini. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj Odbora za financije i državni proračun? Predsjednik odbora poštovani zastupnik Šime Prtenjača. Izvolite!
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege! Odbor je na 31. sjednici 31. svibnja raspravio ovo izvješće i temeljem članka 65. Poslovnika kao matično radno tijelo razmatrao to izvješće i ističem osnovno, da je u uvodnom izlaganju predstavnik HNB-a istakao pored ostalog da je u 2004. Hrvatska zabilježila nešto sporiji rast nego u prethodne dvije godine. Glavni cilj Središnje banke u 2004. godini bio je prije svega ograničavanje inozemnog zaduženja. Stoga je Središnja banka aktivno podržavala zaduživanja države na domaćem a ne na stranom tržištu. Podrška je pružena osiguranju visoke domaće likvidnosti putem izdavanja trezorskih zapisa ali i obveznica Ministarstva financija. HNB uvela je u 2004. godini poseban instrument monetarne politike, to je granična obvezna pričuva koja se obračunava na porast inozemne pasive poslovnih banaka. Time se instrumentom poskupljuju inozemni izvori financiranja banka i smanjuje prostor za zaradu od zaduživanja u inozemstvu s ciljem kreditiranja domaćih sektora. Stabilnost tečaja kune za HNB predstavlja ključno sredstvo za ograničavanje inflacije i sprječavanje formiranja inflatornih očekivanja. U raspravi na odboru pozitivnim su ocijenjene mjere koje je HNB poduzimala u 2004. usmjerene smanjivanju rasta inozemnog duga. Naime, promatrajući rast inozemnog duga po sektorima uočava se da je najbrži rast u 2004. zabilježen kod zaduživanja banaka i to po stopi od 25%. Inozemni dug ostalih domaćih sektora raste po stopi od 18,9 a inozemni dug države po stopi od 9,6%. Međutim, iako je smanjenje stope rasta inozemnog duga u 2004. bio ohrabrujući trebat će i dalje raditi na stabilizaciji udjela duga u bruto društvenom proizvodu, prije svega na fiskalnoj konsolidaciji. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračuna Hrvatskoga sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće HNB-a za 2004. godinu." Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime Kluba SDP-a poštovani zastupnik Mato Crkvenac. Izvolite!
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče predsjedniče. Poštovani čelnici Hrvatske narodne banke, dame i gospodo! SDP će podržati ovo Izvješće a ja ću to učiniti tako da ću još naglasiti dva bitna područja u vezi sa ovim izvješćem i hrvatskom ekonomijom uopće. Prvo se odnosi na stanovitu prijelomnicu koju je Hrvatska narodna banka i monetarna politika ostvarila u 2004. godini kao rezultat dugoročnijeg napora i priprema. Nadam se da ste to mogli razabrati iz izlaganja zamjenika guvernera gospodina Vujčića ali ja mislim da to zavređuje da se podupre i potkrijepi. Riječ je naprosto o činjenici da je Hrvatska narodna banka konačno u 2004. godini u jednom ključnom svom segmentu promijenila način rada. Riječ je o prelomnici do koje je došlo nakon trogodišnjih ozbiljnih priprema u cjelini financijskog i monetarnog sustava Hrvatske. Riječ je o tome da je nakon razvijanja sustava u kojem je svladana nelikvidnost s prijelaza 90.-tih u 2001. godini ostvarena šira financijska reforma u platnom prometu, u deviznom prometu, donijeti su novi zakoni o bankama, čak novi Zakon o hrvatskoj narodnoj banci itd. Sve je to učinjeno u zadnje tri godine i u 2004. godini mi imamo sasvim jednu novu monetarnu politiku koja se u osnovi temelji na operacijama na otvorenom tržištu kapitala open market operation što do sad nikad u Hrvatskoj Hrvatska narodna banka nije mogla i to je dobro. Vrlo dobro što se u prošloj godini dogodilo. Riječ je naprosto o tome da je do 2004. godine Hrvatska narodna banka operacije "sterilizacija" ali i druge monetarne operacije obavljala uglavnom u zoni svoje pasive u pasivi svojih bilanci. Na primjer velikim iznosima blagajničkih zapisa i na druge načine. U 2004. prvi put Hrvatska narodna banka ulazi u aktivu i u aktivnoj je poziciji u odnosu na monetarne operacije. To je naprosto promjena za one koji to razumiju od dugoročnog značenja koja sad naprosto tehnički znači to da se svake srijede održavaju repaukcije, da banke postavljaju normalne zahtjeve za financijskim sredstvima koji su potrebni za opsluživanje gospodarstva, a da je Hrvatska narodna banka u vrlo aktivnoj ulozi i da vlada cijelom materijom. Procjenjuje monetarne agregate, uspješno utječe na kamatne stope itd. Riječ je i o novoj situaciji u odnosu na fiskus. Trezorski zapisi koji su bili, koji su uvijek kratkoročan i prilično opasan instrument fiskalne politike i budžeta sad su uvučeni u sustav u kojem su postali monetarni instrument. Tri godine smo pripremali tu operaciju. Ona je vrlo složena i sad se zamislite umjesto tog opasnog instrumenta koji se zove trezorski zapis pojavila situacija da što banke imaju više trezorskih zapisa to su zapravo mobilnije i lakše dolaze do likvidnosti bez ikakve opasnosti za poremećaje u stabilnosti financijskih tokova. Vidjeli ste u izvješću također da su posrijedi unutarnji dnevni krediti bez kamata itd. i da je sad moguće mnogo toga što smo 2002. utvrdili u zajedničkoj komisiji tadašnjeg Ministarstva financija i Hrvatske narodne banke, a to je da se Hrvatska dovede u situaciju da se može više zaduživati i u zemlji, a da pri tom ne podiže kamatne stope i da ne proizvodi onaj poznati loši kauding out efect kada isisava novac država iz gospodarstva. Dakle, sada je posrijedi jedna mogućnost i u 2004. godini prvi put se ostvarila takva monetarna politika. Gospodine predsjedniče, ja ovdje želim reći da je Vlada Republike Hrvatske odnosno Ministarstvo financija i ministar bez osnove i potrebe ponekad pritiskalo ili znalo pritisnuti Hrvatsku narodnu banku u vezi s pojedinim mjerama, ali te mjere su ostvarene u koncepciji aktivne monetarne politike o kakvoj sad govorim. Bile su potrebne, bile su u isključivoj nadležnosti Hrvatske narodne banke i vrlo brzo su dale pozitivne rezultate. Nadam se da će se izvući pouka da se Hrvatska narodna banka ostavi na miru da dosljedno provodi politiku i da provodi ono što je zakon zadao. A mi smo Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci donijeli 2001. godine i unijeli u njega norme monetarne standarde Europske unije i neka se Vlada i ministri ne petljaju u monetarnu politiku što se mog stava tiče. To je u vezi s tim prvim. I drugo što bih htio naglasiti u pogledu ovog Izvješća to je gdje su sada zapravo problemi za monetarnu politiku u ovakvoj novoj situaciji. Na žalost, bez obzira na to što ovo sve zvuči pohvalno za Hrvatsku narodnu banku o čemu sam govorio, dobro je da se to dogodilo jer ona je pred dodatno ozbiljnim problemima. Naravno, posrijedi je problem deficita koji pritišće uvijek monetarnu politiku. Deficit i u platnoj i u drugim bilancama osobito fiskalni deficit je snažan pritisak na monetarnu politiku. Ovdje su u nas potrebne svakako reforme u kojima ćemo se uskladiti u svojoj potrošnji sa svojim mogućnostima i to putem dinamičnijega razvoja, ne stezanja kajiša i sad je tu ta zamka i rješenje te enigme, a sve dok to nije tako monetarna politika će i dalje zapadati u velika iskušenja. To joj priređuje s jedne strane fiskus, a s druge strane ono što se događa u realnoj sferi gospodarstva. Ona drži monetarnu sferu gospodarstva. U vladajućoj teoriji oni bi trebali i monetarna politika bi trebala biti neutralna, međutim nije to uvijek baš tako i poznato je na primjer ako uzmete prije tjedan dana Izvješće Središnje banke svih središnjih banaka svijeta, to je naravno poznata Bank Internationale … [[Govornik se ne razumije.]] Bazelska banka. Onda predsjednik te banke … [[Govornik se ne razumije.]] priznaje da je u proteklim godinama u Europi a i šire monetarni utjecaj odigrao značajnu ulogu u podupiranju gospodarskog rasta a to zapravo ne bi smio po nekakvoj logici, po regulativi, monetarnih standarda Evrope i na druge načine. I sad kako oni formuliraju zadatak za dalje. Kažu, nadamo se, u nadi smo za blagi povratak neutralnosti politike monetarne ako to uvjeti dopuste i to zbog toga jer naravno mora se suzbiti kako kažu u Europi gomilanje dugova u domaćinstvima, stišati bura na tržištima nekretnina, ublažiti rizična poslovanja na financijskim tržištima, financijski se sektor trenutno oslanja na niske cijene zajmova i na visoku potrošnju itd. Raspoznajete li nešto od Hrvatske ovdje? Zapravo problem je već i osobito zbog toga što unatoč usporavanja rasta bankarske aktive kao što se vidi prošle godine, banke i dalje visoko profitabilno postoje. Lani je 37 banaka bilo uspješnije nego ranijih godina. Osim toga bankarski sektor u Hrvatskoj vrlo je koncentriran. Šest najvećih banaka uzima 88% ukupnog financijskog i bankarskog tržišta. Hrvatska je među tranzicijskim zemljama koje su apsolutni rekorder po udjelu inozemnog duga u društvenom bruto proizvodu. Naravno, problemi su u usporavanju proizvodnje koja je na žalost u tijeku i u realnom sektoru GDP ali i u industrijskoj proizvodnji, u stagniranju izvoza što je veliki problem i u opadanju konkurentnosti. Hoću dakle reći ovo. Ukupna dohodovnost stanovništva Hrvatske se smanjuje, stopa štednje je kronično niska. Nezaposlenost znamo kakva je. Banke većinu kredita su prema stanovništvu vezale uz valutnu klauzulu, a stanovništvo valutnu klauzulu i rizik ne može prebaciti na nikog drugog. Ono je na dnu i zadnje i ono će ga podnijeti. Prema tome, svaki poremećaj izravno bi pogodio i sve stanovništvo i gospodarstvo i naravno banke, i zato monetarna politika mora uporno braniti ono što joj zakon nalaže i što joj ne smije ni Vlada ni nitko drugi u bilo kojem trenutku dovoditi u pitanje. Dakle, uz probleme duga, većoj potrošnji itd. gospodine predsjedniče monetarna je politika nakon ovakve 2004. svakako pred problemima koje će proizvesti i usporeni rast i izvoz i pad konkurentnosti i naši svi deficiti. Od platnog pa do ostalih. I drugo, u Hrvatskoj je na djelu povećanje, u toku je povećanje financijskih rizika. Rastu financijski rizici i za stanovništvo i za poduzetništvo. To svakako stavlja Hrvatsku narodnu banku u situaciju u kojoj će i dalje morati sa svom svojom snagom raditi na tome da bude uspješna. Naravno da monetarna politika u velikoj mjeri ovisi i o tome što će biti sa ukupnom ekonomskom politikom? Dopustite da sasvim dobronamjerno kažem sljedeće: u zadnjih četrdesetak sati pogoršan je rejting Hrvatske jer je ... [[Govornik se ne razumije.]] objavila da je pozitivni outlook ponovno vračen na stabile outlook. To znači da ta jedna od tri najveće, najvažnije agencije u svijetu koje određuju rejting i rang listu i zdravlje svake ekonomije kaže da mi više nismo u kategoriji zemalja gdje je bio ovaj outlook pozitivan što je značilo sa dobrim izgledima nego u kategoriji zemalja koje su tu gdje jesu i gdje su izgledi manje dobri nego što su bili do sad. S druge strane mi svi znamo i to će se narednih dana odraziti na mnoge parametre. I s druge strane mi svi već znamo da s ekonomskom politikom u Hrvatskoj smo u problemima. Nije na meni možda gospodine predsjedniče da to kažem, ali ja mislim da Vlada bi ovo ljeto morala učiniti veliki posao. Neki ministri su već i članovi Vlade najavili po 3 tjedna godišnjeg odmora. Ja mislim da bi Vlada tek sad trebala prionuti poslu jer nastavak ovakve ekonomske politike neće biti dobar. Treba nešto smisliti gospodo do jeseni a i prije. Riječ je o tome da mi vodimo ekonomsku politiku prilično kratkoročno. Ja ću biti vrlo, vrlo odmjeren i, i precizan, tehnički vodimo ju od problema do problema i kako se, kako nas što pritisne tako to rješavamo. Nemamo ekonomsku politiku kojom bi ostvarivali neki svoj dugoročni jasni program u kojem bi bio projekt Hrvatske i njezine razvojne inicijative i gdje bi se znali svi ciljevi, a osobito neki prioritetni, gdje bi se znalo kako se brani hrvatske interese i u zemlji, kojim mjerama i u Europi i gdje bi se razvile metode kojima se sve to skupa može uspješno postići. Ako se ekonomska politika u tom smislu ne postavi sasvim drukčije recimo u ovom trenutku bi trebalo osmisliti kako neutralizirati pritisak duga što je moguće kao, razviti kao projekt ili kako razviti vlastiti financijski stup kao uporitše za vlastiti razvoj koji ne bi više ovisio o tome hoće biti samo sezone i hoće li nam samo netko dati kredit? I serija takvih pitanja. Bez toga će monetarna politika biti u problemima bez obzira koliko do sad uspješno radila. Na kraju da kažem sasvim kolegijalno Hrvatska narodna banka sa visokom razinom profesionalnosti uspješno ostvaruje svoje funkcije i nadam se da će i tako nastaviti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Gospodin Crkvenac je u, je rekao da je stopa štednje u Hrvatskoj niska što nije točno. U materijalu odnosno u izvješću Hrvatske narodne banke se kaže: «Nastavak rasta kunske štednje sektor stanovništva ostvario je visoku stopu rasta kunskih depozita. 35,7% od čega se najveći dio porasta odnosi na oročene kunske depozite s valutnom klauzulom koji su u 2004. godini udvostručeni.» Još bih nešto rekla istodobno su kunski depoziti poduzeća ostvarili rast u visini 14,7%. Hvala.
Hvala. Poštovani zastupnik Damir Kajin u ime Kluba IDS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici Hrvatske narodne banke, uvažena gospodo zastupnici. Ma izgleda da cijela ova rasprava po ovom izvješću koje je inače napisano na preko 200 stranica izgledat će kao s jedne strane polemika optimista, a s druge pesimista. Optimisti jasno branit će poziciju Vlade, pozivat će se na pozitivne primjere, spominjat će eto kao što je sad učinjeno rast novčarske mase, tečaj, inflaciju pa čak i izvoz koji je prošle godine rastao za čak 18,5% u odnosu na godinu prije, čak će spominjati plasmane banaka. A pesimisti jasno listom sad iz opozicije pozivat će se na nezaposlenost, usporavanje investicione aktivnosti. Govorit ćemo o vanjskom dugu, stagnaciji plaća, jednom mizernom rastu bruto društvenog proizvoda poglavito u ovoj godini za prva 4 mjeseca svega od 1,8%. E sad kako pronači mjeru iako bi najtočnija ocjena ovog izvješća glasila kao što smo čuli malo prije da je Hrvatska u problemima i bojim se da su oni vezani jasno uz spomenuti uvoz, izvoz, vanjski dug, deficit i tako dalje. Na primjer govori se da je 2004. ukupni izvoz iznosio 8 milijardi dolara. Uvoz 16,6 milijardi dolara. Onako nuzgredno samo da primjetim da jedino Istra ima pozitivnu robnu bilancu. Izvozi više nego uvozi. Čak se spominje da je 2004. izvoz iznosio 48,4% ili za 4,8 bodova više nego 2003. Međutim citiram izrazito pozitivan doprinos govorili su i predstavnici Hrvatske narodne banke malo prije, bili su brodovi. I to je doslovce tako. Ali se nigdje ne spominje činjenica da recimo brodogradilišta izuzev Uljanika su naprosto gotovo pred bankrotom. Da su nesposobna za plaćanje i nelikvidna, da su poslovno 2004. «Treći maj», «Kraljevica» «Brodosplit», «Brodotrogir» završila sa gotovo 9 milijardi kuna manjka što će reći da su trebala biti prijavljena za stečaj i nadam se da se na to nitko više neće usuditi da napravi ono isto što je učinjeno kada se Lenac slalo u stečaj. Da ta brodogradilišta nenamjenski troše jamstva i tako dalje. Znači kada imamo i tu dimenziju na umu a apsolutno podržavam vladinu odluku što je dala onih 69 milijuna dolara jamstva Brodosplitu, ne? Da mogu nastaviti svoje poslovanje, prilike znači u hrvatskim brodogradilištima su i gore. Pa niste svjesni sad da li je gore kada ona rade ili kada stoje jer po svakome brodu u ovome trenutku ostvarujemo gubitak između 10 i 15 milijuna dolara. Međutim jasno je brodogradilište mora raditi. I u tim okolnostima avanturisti razmišljaju čak i o privatizaciji Uljanika jedinog nazovimo ga tako zdravog brodogradilišta u Republici Hrvatskoj. Međutim što je možda hrvatski najveći problem? Mi gotovo da ne znamo što hoćemo? Imamo konsenzus recimo za ovu uzdrmanu pod navodnicima Europu. S jedne strane frnacuskim «ne» europskom Ustavu ...
A s druge strane imamo na raspravi Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu.
Ali ne znamo gospodine predsjedniče što mi zapravo hoćemo sa zemljom? Zemlje koje su pred recimo godinu dana postale dio europske dvadesetpetorice o čemu također govori ovo izvješće, 2004. bilježe pokrivenost uvoza izvozom gotovo sve. Sve imaju gotovo veći bruto društveni proizvod od Republike Hrvatske. Imaju sve manje nezaposlenost, manji vanjski dug per capita i tako dalje. Znači svi parametri su im bolji no što su u Republici Hrvatskoj. Istina u tih novih 10 zemalja Europska unija je uložila 22 milijarde eura što je za njihove prilike jasno ogroman novac, ali treba znati da jednu Slovačku, Češku, ne znam Poljsku itd. nije pokrenuo taj novac nego strani kapital i to je hrvatski problem broj jedan. Ja ću ponoviti ono što više puta govorim za ovom govornicom, da recimo jedna Slovačka ima izvoz od 28,7 milijardi dolara, uvoz 29,5 milijardi dolara. Hrvatski izvoz je 7,6 milijardi dolara, odnosno uvoz 16,1 milijardu dolara. Češka izvozi čak 60 milijardi dolara, uvozi 62,3 milijarde dolara. Bruto društveni proizvod ima 16,8 tisuća dolara. Znači to su one zemlje na koje smo mi do jučer gledali takoreći s visoka, a sve su sada ispred nas. Jedna Slovačka zemlja sa 5,4 milijuna stanovnika ima ne samo taj bruto društveni proizvod od 3 tisuće 400 dolara veći od Hrvatske …
Molim vas kolega Kajin, kakve veze ima kakvu ima stopu izvoza, investicija, uvoza, izvoza, broja stanovnika Slovačka, Češka …
Pa ima veze, pa pustite mi da govorim o ovom izvješću. Pa zato jer o tome govori sve Hrvatska narodna banka. Pa mi ne možemo pratiti izvješće Hrvatske narodne banke kada na 50 stranica ista spominje najveći problem u ovome trenutku to je taj odnos između uvoza i izvoza i dopustite mi da o tome govorim.
Pa da, ali se skoncentrirajte na to.
Pa koncentriram se, samo dopustite mi da govorim, nemojte mi trošit vrijeme. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, točno. O Sloveniji nisam čak ni govorio, dobro nisu imali rat, ali je činjenica da imaju šest puta više veći izvoz od Hrvata i sada tu dolazimo do biti. Mi nećemo strani kapital, mi mislimo da možemo sami, mi nećemo da se ništa sa strane u Hrvatskoj gradi i išta ikome proda, a ono što mi možemo sami je ne znam, dostojanstveno recimo propasti. Hrvatska mora za servisiranje uvoza plus vanjskog duga godišnje osigurati gotovo 20 milijardi dolara i sada nije možda bitan taj vanjski dug od 30 milijardi dolara ili 23,3 milijarde eura dok ga možete servisirati, ali i to će biti sve teže. Od kuda mi sada osiguravamo te devize, a s druge strane više nema Beograda. Devize ili devize kako kome drago. Iz izvoza znači 8 milijardi dolara, iz turizma neki kažu 7 milijardi dolara, iz doznaka milijardu do milijardu i pol dolara, kredita 4 do 5 milijardi dolara iz inozemstva, privatizacije jedne milijarde dolara. I tako mi stvaramo lažnu sliku o našoj uspješnosti umjesto da si pogledamo u oči i priznamo da svaki dan sve više napredujemo ka vlastitoj tragediji. I oni koji misle da će iz ove situacije Hrvatska isplivati sama bez ulaska stranog kapitala zapravo da se tako izrazim Hrvatsku vode ka bankrotu. Da nismo prodali sve banke moglo je biti drugačije, ali ovako kada sva ulaganja bilježimo jedino u hrvatske monopoliste npr. Inu, nama se crno piše jer nakon što prodamo Inu, Croatia osiguranje, brodogradilište ionako neće, a ono prvo ćemo prodati za povrat duga …
Kolega Kajin dajte se malo osvrnite na izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu.
Prema tome gospodine predsjedniče to želim i reći, pokušajmo privući investitore nije bitno sada odakle iz zapadne Europe, Rusije, Izraela, ali prije toga uvjerimo građane da ili će kapital ovdje ili će naši građani za tim kapitalom. U protivnom što nas očekuje? Može se iščitati iz sada ovog najnovijeg aranžmana o kojem također Hrvatska narodna banka govori, između Hrvatske i MMF-a. Prvo to je ubrzana privatizacija. Ako netko bude IDS pitao mi smo protiv privatizacije Croatia osiguranja ili Poštanske banke. Drugo, treba smanjiti subvencije i socijalna prava kažu pa uvesti participaciju u zdravstvu. Četvrto, promijeniti formulu indeksiranja mirovina. Da mi je znati kako će se to sada tu sprovesti. Peto, postići dogovor o plaćama u javnom sektoru. Znači to je ono što također treba učiniti. Znači imajući međutim na umu sve ove prijepore koji jasno postoje između vlasti i opozicije što je logično, teško je pravdati ono što se dogodilo pred nekoliko mjeseci ili pred mjesec dana ove javne polemike koje su izbile između Vlade s jedne strane ili nekih resornih ministara i guvernera Hrvatske narodne banke ili Hrvatske narodne banke. Možda je to trebao biti čak centralni dio ovog izvješća, ali on nam nedostaje. Prozvanima s jedne strane se našla Vlada, s druge strane se našla Hrvatska narodna banka. Točno je da je Hrvatska narodna banka dopustila silno zaduživanje tijekom 2002, 2003. Točno je i to da je sadašnja Vlada nastavila pod navodnicima, poticati taj vanjski dug indirektno jasno dopuštajući to ponašanje bankama po istoj dinamici kao što je rasto i do 2003. s time da treba priznati da se Vlada počela zaduživati na domaćem a ne stranom tržištu novca, ali nesporno je da se vanjski dug teško u ovom trenutku kontrolira, ali je s druge strane jasno da ukoliko se ne želi potaknuti građansko nezadovoljstvo, a to je onda siguran znak odlaska s vlasti u opoziciju, da će taj vanjski dug i ubuduće bujati. Mi smo naprosto naučili više trošiti nego što možemo zaraditi, standard nam je iznad tog bruto društvenog proizvoda, potrošnja iznad vlastitih sposobnosti, međutim možda je bolje da većina ode u poziciju, u opoziciju nego zemlja u bankrot. Evo sada se ponudio i povrat mirovina, ja to jasno i pozdravljam. Pozdravljam samo da mi je znati kako će se na kraju to sprovesti. Ukoliko dođe do te promjene obračuna ili indeksacije ispast će da će umirovljenici sami sebi vratiti dug. No, pustimo sad to. Hrvatska narodna banka mora biti autonomna. Međutim još je bitnije da održava ovaj tečaj da građani, a takvih je većina kako bih rekao ne potonu pod teretom ne znam kamate ili tečaja, odnosno kursom da ne kažem kursnim reketom. Ponavljam vanjski dug države je 80%, a za ulazak u Europsku uniju trebao bi biti 60%. Država se sada zadužuje u Hrvatskoj, ali i banke da bi je kreditirale s druge strane pri svojim maticama. Guverner je sada nedavno uveo pričuvu na 40% što će reći da na 100 eura beskamatno banka mora deponirati 40 eura. Granica neisplativosti za banke kreće se između 50 i 55% i tu dolazimo do drugog ključnog razloga zašto recimo Hrvatskoj treba Europska unija, prvo za investicije a drugo za euro, tj. treba nam monetarna unija jer dugoročno Hrvatska će svoje probleme sve više i više gomilati, a ne smanjivati. Logično je jasno težiti jednom višem standardu. Za to trebaju sve novije i novije robe našim domaćinstvima ili kućanstvima. Hrvatska ih ne uvozi, ne proizvodi zato ih mora uvoziti, a to znači da će vanjski dug sve više i više i ubuduće ili u godinama koje su pred nama povećava se. Kod duga jasno malo je toga utješno. Poduzeća duguju 2004. 7,8 milijardi eura ili 34,3% od ukupnog tog vanjskog duga. Banke 7,7 milijardi eura ili 33,7%. Država 7,2 milijarde eura ili 31,9%. Međutim devize mora osiguravati i u prvom i u drugom, odnosno trećem slučaju Hrvatska narodna banka bez obzira da li duguje država prema stranim kreditorima ili vjerovnicima, da li duguju banke, odnosno da li duguju domaća poduzeća bez obzira u čijem vlasništvu.Jasno, vjerojatno nije vrijeme za paniku jer na strani 90 ovdje se kaže u ovom izvješću likvidnost međunarodnog plaćanja je još uvijek velika, državni dug krajem 2004. bio je 98,6 milijardi kuna ili 48% bruto društvenog proizvoda za 2004. plus onih 13,2 milijarde kuna jamstva što je znači 111,8 milijardi kuna ili čak 54,1% bruto društvenog proizvoda. 2004. državni je dug povećan za 12,5 milijardi kuna no i u prva tri mjeseca 2005. taj trend se jasno nastavlja istom dinamikom kao i godine 2004. Sve u svemu od Hrvatske narodne banke treba tražiti da Sabor kvartalno izvještava, da prati sve trendove koji život da se tako izrazim znače, Sabor Narodnoj banci mora jamčiti punu neovisnost te da vodi računa o tečaju i kamatama jer u situaciji kada su građani zaduženi kao stara Grčka to je sigurno svima nama, pogotovo građanima koji imaju obveze prema bankama i najbitnije. Sve u svemu, ovo izvješće je hvale vrijedno, ovo izvješće potaklo je ne samo saborsku raspravu već i interes javnosti i konačno ovo izvješće apsolutno jasno treba prihvatiti. Međutim, ja želim još jedanput skrenuti pozornost na one elemente koje netko naziva i konkurentnošću. Hrvatska pada na toj ljestvici ponajviše zbog troška rada. Trošak rada je u Hrvatskoj 925 eura, u jednoj Rumunjskoj 286 ili u Bugarskoj 204 eura. Znači, nije problem toliki ne znam korumpiranost, neučinkovitost uprave koliko trošak rada ali u cijenu rada se ne smije dirati jer ukoliko se to dogodi naši ljudi će biti gladni.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Gospodin Kajin je rekao da je Vlada dozvolila isti rast inozemnog duga što nije točno. Ova Vlada radi na stabiliziranju udjela inozemnog duga u bruto domaćem proizvodu i stopa rasta inozemnog duga smanjenja je sa 31,6% koliko je iznosila u 2003. godini na 14,5% u 2004. godini. Hvala.
Hvala. U ime Kluba HSS-a poštovani zastupnik Luka Roić. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Gospodine zamjeniče guvernera, kolegice i kolege! Isčitavajući Izvješće Hrvatske narodne banke možemo još jednom reći da je izvješće sačinjeno kao i obično vrlo profesionalno i naravno i mi u HSS-u podržat ćemo ovakvo izvješće. Iz Izvješća Hrvatske narodne banke za 2004. godinu uočava se sporiji gospodarski rast. Cjelokupan rad Hrvatske narodne banke bio je kao što znamo obilježen borbom a i mjerama za ograničavanje inozemnog zaduženja što je izazvalo i dosta polemika u hrvatskoj stručnoj javnosti. Zbog rasta inozemnog duga koji je na kraju 2004. godine dosegnuo 22,7 milijardi eura što je za 2,9 milijardi eura odnosno 14,5% više nego na koncu 2003. godine. Zbog tih svih problema koji prate vanjsko zaduženje Hrvatska narodna banka je prisiljena povećati stopu granično obavezne pričuve na višu stopu vrijednosti svojih deviznih obveza koje su banke obvezne svakodnevno održavati. Pretpostaviti je da bi ove mjere bile puno učinkovitije u smanjenju duga jer su dosadašnje mjere od 35% vrijednosti svojih obveznih pričuva nisu dale željeni učinak. Banke se i dalje zadužuju u inozemstvu i zato je potrebno povećati obvezne pričuve a viši postotak da bi poništio učinak između kamatnih stopa na tuzemnom i inozemnom tržištu. Struktura javnog duga je takva da najveći dio duga otpada na inozemna ulaganja, to su stanja duga po kreditima dobivenih od osoba s kojima je dužnik u vlasničkom odnosu većem od 10%. Na drugom mjestu su banke sa 7,7 milijardi eura ili trećinu ukupnog inozemnog duga. Država je po prvi put na trećem mjestu koja se najviše zadužuje izdavanjem obveznica. U zadnjem desetogodišnjem razdoblju deficit se financirao replatacijom štednje naših građana iz inozemstva, privatizacijom i nažalost zaduživanjem u inozemstvu. Vanjski dug u zadnje dvije godine povećao se sa 62,2% bruto domaćeg proizvoda na koncu 2002. godine na 82,1% bruto domaćeg proizvoda u 2004. godini. Deficit platne bilance je 4,6% bruto domaćeg proizvoda a rast bruto domaćeg proizvoda u prvom tromjesječju je najniži u zadnjem šestogodišnjem razdoblju zbog izostanka investicija. Deficit državnog proračuna u 2005. godini povećava se sa 3,7% ma 4,2% jer je zakazala prihodovna strana proračuna i naravno više trošimo nego možemo uprihoditi a Vlada kao svaka Vlada, vlast kao vlast i dalje kupuje svoju poziciju nerealnim obećanjima. Zbog svega ovoga podržavamo i mislimo da su potrebne restriktivne mjere Središnje banke koje su usmjerene na smanjenje rasta vanjskoga duga jer bez obzira na mjere Hrvatske narodne banke neke veće banke što zbog konkurentnosti, što zbog povlačenja, privlačenja novih klijenata smanjili su ipak kamatne stope što nam govori da banke kod nas ostvaruju ipak velike profite bez obzira na mjere Središnje banke a kako i ne bi kad se zadužuju u matičnim zemljama po manjim kamatnim stopama i novac plasiraju kod nas uz veće kamate i tako ostvaruju profite na kamatnim razlikama što mi držimo da je špekulativni posao s ciljem ostvarivanja ekstra profita na jedan vrlo lagodan način. Osim toga, ne idu u rizične plasmane, ne ulažu dovoljno u privredu, u gospodarstvo, prije svega u proizvodne programe, plasiraju uglavnom nova stanovništvo. Krediti stanovništva su nominalno rasli za 10,3 milijarde kuna. Stanovništvo je interesantnije bankama zbog većeg profita a manjeg rizika, brže oplodnje, mjere osiguranja povrata su jednostavnije jer je stanovništvo vezano na banke a još uvijek stanovništvo ima veliku potrebu za kreditima što može govoriti i o lošem standardu naših građana koji nažalost svoje životne potrebe moraju rješavati kreditima i često minusima na tekućim računima i još uz to plaćati lihvarske kamate. Hrvatska narodna banka da bi inflaciju zadržala u zadanim okvirima mora stalno intervenirati na deviznom tržištu. Zbog aprecijacije kune prisiljena je povlačiti domaću valutu zbog viška kunske likvidnosti. Svojim intervencijama Hrvatska narodna banka je na deviznom tržištu u 2004. godini od poslovnih banaka otkupila 510,2 milijuna eura a time i kreirala 3,8 milijardi kuna primarnog novca, tj. potražnju poslovnih banaka za kunama. Kod nas se događaju neobične situacije. Kuna nije jaka zbog svog jakog i snažnog gospodarstva koji je jedini pravi pokazatelj vrijednosti nacionalne valute već zbog špekulativnih transakcija poslovnih banaka. Jedan od razloga aprecijacije kune je kupovina deviza u inozemstvu od strane države, banaka, poduzeća i strane investicije također utječu na tečaj. Banke umjetno jačaju kunu prije ljeta kako bi smanjili tečaj eura u ljetnim mjesecima u periodu turističke sezone kada dolazi do eurozacije te na tim transakcijama ostvaruju profit u drugoj polovini godine. Zato središnja banka mora stalno intervenirati na deviznom tržištu i administrativnim mjerama smanjivati likvidnost. Zbog poremećaja na tržištu podbacilo je izvršenje državnog proračuna u prva tri mjeseca. Još uvijek nisu privatizirana sva državna poduzeća ona koja se mogu naravno i žele privatizirati, nema konkurentnosti i nema makar u dovoljnoj mjeri. Izvoz je upola manji od uvoza, investicije stagniraju, gospodarski rast realno se usporio sa 4,3 na 3,8% u 2004. godini. Jedan od razloga je slabljenje investicija osobne potrošnje koja bilježi blagu stagnaciju a osobna potrošnja je bila najsnažniji generator rasta bruto domaćeg proizvoda u 2004. godini. Trebalo bi preispitati opravdanost postojanja jedne banke u državnom vlasništvu ili više regionalnih banaka. Moram naglasiti da sam apsolutno protiv etatizacije bankarskog sustava, ali sam za to da se novac deponira u nekoj od regionalnih centrala odnosno podružnica kao na primjer u nekoj regiji, da se taj novac tamo i ulaže. Lokalno stanovništvo zanima prije svega vlastita privreda i vlastita zaposlenost, a ne tamo neka imaginarna i globalna. Potrebno je uskladiti monetarnu i fiskalnu, te gospodarsku politiku jer će u protivnom doći do kaosa na tržištu. Potrebne su nove reforme kojima bi se osigurao brži rast smanjenja duga i nova zapošljavanja. Neravnopravna razvijenost regija velika je boljka Hrvatske kao koja god Vlada došla ide zapravo još uvijek na centralizaciju, a ne poduzima ništa da bi se decentralizirao sustav. Ne može se razvijati samo jedna regija, a ostale stagnirati i životariti. Bruto domaći proizvod u razvijenim regijama kao što znamo znatno je viši i u omjeru je jedan naprama tri u odnosu na one koje su malo slabije razvijene. Gdje ide novac koji se deponira u regionalnim centrima i u drugim bankama na tom području. Po svemu sudeći ne vraća se u tu regiju gdje su sredstva i deponirana. Država mora stvoriti nove okvire, poticati investicije, a ne reformirati prije svega pravosuđe, znanost, školstvo u borbi i ući u borbu s korupcijom na svim razinama, te iskorijeniti sivu ekonomiju. Hrvatska narodna banka ne može spriječiti posljedice loše fiskalne politike niti odgovarati za loše poteze Vlade. Što prije treba prilagoditi zakonodavstvo sa europskim i učiti od naprednih zemalja kako ne bi dospjeli na njenu periferiju i balkansku kaljužu. Ovakva fiskalna politika troma, glomazna, neučinkovita i sama sebi dostatna administracija neučinkovito sudstvo, nekonkurentnost, izostanak investicija, politika nejednakih šansi ne govori da idemo u posve pravom smjeru. Ja bih ovdje citirao zapravo riječi koje je izrekao gospodin Darko Marinac nedavno kada je konstatirao da se trebamo zamisliti na ocjenama koje je Nacionalno vijeće za konkurentnost iznijelo a to je prije svega zabrinjavajući pad konkurentnosti. Pretekle su nas sve zemlje kao što smo čuli Evropske unije, ali i kandidati za Europsku uniju Bugarska i Rumunjska. Hrvatska je naime po globalnom indeksu konkurentnosti na 79 mjestu od 104 zemlje. Zaostaje u svim ključnim pokazateljima konkurentnosti, a najveće je pogoršanje na području tehnološke razvijenosti, kvaliteti javnih institucija, stabilnosti i stupnju korupcije. Prema indeksu konkurentnosti rasta Hrvatska je na 53 mjestu u 2003. godini pala na 61 mjesto, a prema indeksu poslovne konkurentnosti sa 62. mjesta na 67. mjesto. Hrvatska je u 2002. godine po pojedinim pokazateljima konkurentnosti pala od 2 mjesta do 21 mjesta. Najveći pad neproduktivnosti javnih izdataka, a razlozi neproduktivnosti su u velikom udjelu državnih potpora, u neučinkovitosti javne administracije i pravosuđa, korupcije i spore promjene u poslovnom okruženju. I zaključio bih zapravo riječima koje je gospodin Darko Marinac izrekao na konferenciji gdje je predstavio pokazatelje. Ako Hrvatska želi stajati na ovom mjestu kako je sada mora trčati, a ako želi napredovati mora trčati brže od drugih. Uz sve ove napomene koje ne govore da su nam pokazatelji potpuno zadovoljavajući i da idemo u pravom smjeru, želim pohvaliti Izvješće Hrvatske narodne banke i njezina nastojanja da se sve one negativnosti koje smo uočili isprave u onom dijelu u kojem Hrvatska narodna banka to može učiniti. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a poštovani kolega Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine zamjeniče guvernera. Ja ću u ime Kluba HSP-a govoriti striktno o Izvješću Hrvatske narodne banke za 2004. godinu, a generalnu probu kao što je to izveo kolega Kajin za rebalans proračuna ću ostaviti za neku drugu priliku. No, uglavnom ću reći držeći se striktno izvješća gotovo isto što je on izrekao. Naime, u Izvješću Hrvatske narodne banke svi pokazatelji ukazuju na citiram termine koji su upotrijebljeni u izvješću. Ukazuju na stagnaciju, pad, usporenost, negativni trend, sporiji rast i slabije punjenje proračuna i to ne samo u odnosu na prethodna razdoblja već i u odnosu na sve države s kojima se mi tradicionalno uspoređujemo. Pri tome je dakako pitanje samo koliki je doprinos tom kotrljanju naravno prema dolje, doprinos sadašnje vlasti, koliko prethodne vlasti o tome će se oni međusobno raspraviti i odlučiti, to je sasvim sigurno, čiji je veći doprinos u srozavanju Hrvatske u financijskom smislu. U tom kontekstu zanimljiv je međutim pristup Hrvatske narodne banke koja se zaista pokazuje kao nezavisna institucija. Čitajući izvješće nužno vam se nameće dojam da je izvješće zapravo izradio neki ekonomski institut koji se bavi analitičkim pitanjima i zato je razumljivo ovo sve što je kolega Kajin pokušao ovdje izgovoriti. I to ne hrvatski institut nego neki međunarodni nad vremenski i nad nacionalni koji je dakako nadrastao sitna pitanja državnosti. Ciljevi, zadaci i poslovi i položaj Hrvatske narodne banke normativno su uređeni hrvatskim propisima to je nedvojbeno i to što je urađeno zapravo je upitno kako se primjenjuje. Evo nekoliko primjera. Prije svega se to odnosi na plaće i ostala materijalna prava zaposlenika u Hrvatskoj narodnoj banci. Mi saborski zastupnici vrlo smo često izloženi vrlo oštrim kritikama javnosti zbog naših primanja koje prema mišljenju javnosti ne zaslužujemo. A pogledajte u ovo Izvješće. Zakonom o pravima i obvezama državnih dužnosnika državni dužnosnici su i guverner i zamjenik i vice guverner Hrvatske narodne banke. Oni su državni dužnosnici sa svim pravima koje proizlaze iz toga, ali izgleda bez obveza i odgovornosti koje vrijede za sve ostale državne dužnosnike pa i za nas saborske zastupnike, a to je prije svega politička odgovornost. Oni političke odgovornosti nemaju iako je dopustit ću sebi primijetiti zamjenik guvernera stavio zapravo crvenu kravatu kao simbol u anglo saksonskom svijetu političara. No, ukoliko su državni dužnosnici osobe koje obavljaju političke poslove tada je nužno reći da su rukovodioci Hrvatske narodne banke političari i to u pravom smislu riječi. Ukoliko nisu, nego su oni stručnjaci tada im nije mjesto po našem sudu u Zakonu o pravima i obvezama državnih dužnosnika. Nadalje je poseban položaj moralno pravno upitan dakako izražava se i u najvećim plaćama od svih tijela državne vlasti, a Hrvatska narodna banka je tijelo državne vlasti i to samo sa sui generis statusom doduše. Pri tome treba naglasiti vrhunac bahatosti po našem sudu koja se ogleda u iznosu primjerice regresa zaposlenicima Hrvatske narodne banke od pazite 7 i pol tisuća kuna. Dakle u zemljici u kojoj su upravo oni konstatirali sve ove negativne pokazatelje koje sam prije nabrojao, a to su stagnacija, pad, usporenost, negativni trend, sporiji rast i tako dalje oni dodjeljuju sami sebi najveći regres u državi. Ta autarkija dakle jel' koja zapravo znači kao filozofski termin iz grčkog jezika samostalnost u smislu samodostatnosti izražena je i u činjenici da njihovo poslovanje kao niti druge radnje nitko ne može kontrolirati. Donedavno naime u članku 1. Zakona o državnoj reviziji određeno je da se obavlja i revizija Hrvatske narodne banke ali Državni ured za reviziju tamo nema pristup od 1999. godine. Zakon dakle o Državnom uredu za reviziju promjenjen krajem, krajem 2004. godine ali ostaje činjenica da se revizija u Hrvatskoj narodnoj banci nije bila u razdoblju od 1999. do 2004. Dakle do prošle godine. Ukoliko je nesporno da bi bilo potrebno da se državna revizija počne baviti i poslovanjem Hrvatske narodne banke kako je konačno to izjavljivao i kolega Mato Crkvenac, a od kojeg stava izgleda nije daleko ni sadašnji ministar jer na primjedbe o tome da Ured za reviziju nije ovlašten tražiti podatke o poslovanju Hrvatske narodne banke Ivan Šuker je rekao da Hrvatska narodna banka nije njemačka nego hrvatska institucija te da podatke o kreditima može zatražiti zamislite čak i Sabor ako za to postoji dakako politička volja. To je njegova izjava u Vjesniku od 31.5.2002. godine o saborskoj raspravi o ovlastima Državnog ureda za reviziju. Dakle ako to nije sporno postavlja se pitanje tko uopće može kontrolirati Hrvatsku narodnu banku i čija je to institucija? Ukoliko je Hrvatska narodna banka hrvatska institucija a pri tome nije po mom osobnom sudu zanemariva niti činjenica da u Hrvatskoj narodnoj banci na rukovodećim mjestima rade i stranci, Amerikanci primjerice ali bez obzira na to dakle Hrvatska narodna banka kao valjda ipak hrvatska institucija nužno bi bilo da ona pokrene radnje koje su usmjrene na zaštitu građana od niza vrlo sitnih šikanoznih postupaka banaka koje valjda ćemo se oko toga svi složiti nisu hrvatske. Te banke na različite načine koristeći siromaštvo hrvatskih građana putem različitih izmišljenih naknada kao što su primjerice naknade za vođenje računa, za otvaranje računa, za zatvaranje računa, naknade za administrativne poslove i slične izmišljotine konstantno uzimaju od građana godišnje po nekoliko desetaka ili stotina kuna. Takav po principu velikih brojki međutim to njima naravno donosi ogromne profite, a građani koliko god bili revoltirani takvim postupanjem zbog tako malih iznosa ipak neće sigurno krenuti u traženje skupocjene i u pravilu puževske pravde. I Hrvatska narodna banka međutim iako bi to mogla po ovim pitanjima ne poduzima ništa. Naime da stane na kraj takvim postupcima Hrvatska narodna banka ima čitav niz mogučnosti. Između ostalog i tu da u skladu sa člankom 35. stavkom 1. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci ako treba ovdje ću ga i iscitirati radi njihove informacije, koji kaže: «Hrvatska narodna banka može predložiti Vladi Republike Hrvtske da predloži Hrvatskom saboru donošenje zakona koji su vezani uz ostvarivanje ciljeva i zadataka Hrvatske narodne banke ili koji su općenito vezani uz djelokrug rada Hrvatske narodne banke uključujući monetarnu politiku, monetarne operacije, kreditiranje, bilancu, plaćanje, devizna pitanja i bankarstvo.» No bez obzira na ove odredbe članka 35., stavka 1. Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci po ovim postupcima o kojima sam govorio stranih banaka nije Hrvatska banka predložila donošenje bilo kakvog propisa kojim bi se uredilo to pitanje postupanja banaka prema građanima a mogla je i trebala je. I morala je. Naravno kao zasebno pitanje nameće se i pitanje suradnje i stand by aranžmana sa MMF-om. Ukoliko Hrvatska narodna banka nije ekonomski institut koji nam podastire samo statističke podatke i različite bilance za očekivati je da poduzme i sve mjere da zaštiti Republiku Hrvatsku od traženja MMF-a koji se svode samo na jedno. A ta traženja i to je dno na šta se ona svode je održati Hrvatsku na životu do te razine da može vračati dugove, ali nikako joj ne dopustiti da se razvije više od te razine. Jer ukoliko bi postali istinski razvijena moderna država tada više ne bi bili klijenti MMF-a, a MMF-u je naravno stalo da zadrži svoju klijentelu što je duže moguće. Prema tome Klub Hrvatske stranke prava ovakvom jednom rekao bih suhoparnom ne, bezidejnom i neživotnom izvješću Hrvatske narodne banke bit će posve indiferentan odnosno suzdržan kao što su i oni konačno prema životu u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala vama poštovani kolega. U ime Kluba HNS-a PGS-a poštovani kolega Joško, Jakša Marasović. Izvolite kolega Marasović.
Gospodine predsjedavajući, kolege i kolegice kao da je petak pa nas sve manje ima. Ovo izvješće nažalost dolazi početkom drugog, druge polovice 2005. godine a ono je, ja bih kazao vrlo bitno za sliku stanja u Republici Hrvatskoj, za sliku stanja koje je bilo u 2004. a to je kao što vam je poznato prva godina obnašanja vlasti ove današnje pozicije. I sigurno da bi bilo najbolje da je to izvješće došlo odmah početkom mjeseca travnja jer koliko je meni poznato bilo je završeno u, krajem prvog tromjesječja i vjerojatno bi javnost na osnovu ovoga što ovo izvješće kaže donosila svoje sudove i drugačije prema svemu što se događa u Republici Hrvatskoj bila senzibilizirana. Ja ću radi ilustracije govoriti o nekim podacima iz ovog izvješća. Rast realnog BDP-a pao je sa 4,3 u 2003. na 3,8 u 2004. Osobna potrošnja doprinosi BDP-u otprilike 2,4%-tna boda te je u 2004. godini vrlo bitna u njegovom rastu. Dakle bitna je u njegovom rastu, a čuli smo da pada. Investicije u fiksni kapital smanjili su se sa 16,8% u 2003. na samo 4,4% u 2004. To je jednostavno izračunati da je rast investicija pao za četiri puta. Četiri puta u paraleli sa protekom godinom, odnosno investicije to su investicije u 2004. su bile jedna četvrtina onih što se dogodilo u 2003. Dobro uložen novac u investicije je uvijek kotač zamašnjak kompletnog razvoja društva i države i boljitka pojedinaca. To nam je svima poznato još iz vremena nekih prastarih, a samo se sjetimo neću spominjat fašističke, sjetimo se Roosweltt i New Deala koji je napravio tu ovo što je napravio i Ameriku izvukao iz krize, a mi danas zaustavljamo i ono što je početo. Neto iznos roba i usluga dao je pozitivan doprinos rastu BDP-a na razini cijele 2004. godine 0,5%-tnih poena te je time djelomično nadoknadio doprinos investicija. Međutim pitanje je od čega se sastoji taj rast izvoza i koliko je tko zaslužan za to. Ovdje je vrlo bitno kazat, istina je da postoji rast izvoza u 2004. ali je isto tako bitno kazati da su osnovni segmenti tog rasta izvoz nafte i naftnih derivata a jasno je šta to znači u sumi jer kao što znamo i danas s čim se mučimo, s čim se cijeli svijet muči to je rast barela nafte na svjetskom tržištu, a time jasno raste i cijena naftnih derivata na tržištu i to je jedan od bitnih elemenata koji govori o tome što se izvezlo. I drugi element bitan je izvoz brodova. Dakle izvoz proizvoda iz brodogradnje. Šta je s tim? Brod kad se ugovori onda se dobiva jedan postotak avansa na taj brod za kupovinu najnužnijih materijala koji se kupuju za izgradnju broda. Krajnja cijena se isplaćuje isporukom broda. Dakle sve to što je registrirano u 2004. ugovoreno je ili 2002. ili 2001. moguće da je neki prije roka ugovoren u 2003. Dakle i to je nešto što je kao doprinijelo rastu izvoza u 2004. godini. Usput moram kazati da veseli jedan podatak, da je ostatak u tom rastu ipak nekakva prerađivačka industrija. To je nešto što je optimistično i to je za pohvalu. Rast dodane vrijednosti u industriji usporio se sa 4,5% u 2003. na 3,9% u 2004. E sada ovo je podatak koji govori suprotno od onoga što sam malo prije kazao. Dakle prerađivačka industrija izvozi, a rast industrije pada. Najveći pad dodane vrijednosti u 2004. godini je u građevinarstvu, a iznosio je 5,6% prema 20,2% u 2003. godini. Dakle to je onaj isti odnos kao i ranije što sam kazao četiri puta. Dodana vrijednost u trgovini je isto nešto smanjena, valjda je usporen rast potrošnje, a rast dodane vrijednosti u djelatnosti hotela i restorana što je inače pokazatelj za rast turizma je isto tako jako usporen što je začuđujuće za onoga tko ne poznaje situaciju. Ali mi koji nešto znamo o tome, znamo da 40% kapaciteta u Dalmaciji prijeratnih su van funkcije, da se na tom planu ama baš ništa ne radi da se stavi u funkciju i da je to potpuno nerazumljivo. Ja moram priznati da ni prethodna Vlada nije razumjela taj problem ili su razumili pa nisu htjeli ništa postići. U Dalmaciji imate i dan danas to vam je najlakše pogledati kroz Split i kroz Dubrovnik, veliku većinu kapaciteta van funkcije. Ja mislim da se to moglo riješiti vrlo efikasno i na vrlo efikasan način i da bi mi imali strah od velikog nekog zaduženja nego smo mogli to imati danas debeli prihod, jer vjerujte recimo danas u Splitu godinama već traje da u prvi mjesec ne možete naći sobu. Sobu za spavanje, poslovni čovjek ako ima za nešto doći u Split ne može naći u Splitu. Zaposlenost je također sporija nego u 2003. odnosno sporiji rast zaposlenosti. Odnosno rast zaposlenosti u 2004. je dvostruko manji u odnosu na 2003. 1,2:2,5. Registrirana nezaposlenost u 2004. bila je jedan cijeli postotni bod niža nego u 2003. Niža. Ali sa ovim negativnim trendom i sa negativnim trendom i dalje, jer je na kraju 2004. godine za samo 0,2%-tna poena niža nego na kraju 2003. To vam isto govori o stanju gdje jesmo. Dakle sveli smo trend na nulu. Rast realnih resto plaća je pao sa 4,5 u 2003. na 3,8% u 2004. U javnom sektoru realni rast plaća pao je sa 4,8 u 2003. na samo 1,8 u 2004. Ovdje imate podatak da su bruto plaće nešto rasle, od toga je država nešto profitirala jer je uzela kroz poreze i doprinose, ali ljudima je to sve isto. Ljudima nije briga država nego njihove plaće. Potrošačke cijene rasle su za 2,1% u odnosu na njihov rast od 1,8% u 2003. Dakle i to je viši rast. Rast inflacije na kraju godine 2003. i 2004. je u prosincu 2004. 2,7% a u prosincu 2003. 1,7%. I pazite ovo izvješće je dobro jer ono govori o mnogočemu što pokazuje stanje u gospodarstvu Republike Hrvatske i ja mislim da smo ga dobili na vrijeme da bi ono značilo alarm a vjerojatno i danas znači alarm jer kao što smo čuli prije dva dana na onoj raspravi o konkurentnosti Republike Hrvatske čuli smo potpuno još gore i zabrinjavajuće podatke, još gore od ovih. Dakle, alarm je već davno dan, međutim valjda gluhi vladaju ovom državom pa taj alarm ne čuju i malo ih se tiče sve to skupa jer da nije tako valjda bi poduzimali nešto bar da zaustave negativni trend. Svi podaci pokazuju negativni trend. Nijedan podatak izuzev nekoliko iznimaka kao što sam kazao kao što je izvoz ali smo objasnili zašto nema pozitivan trend. Drugo, što sam htio kazati. Ja ne bih htio govoriti o tome kako bankarski sustav funkcionira u Hrvatskoj jer 97% banaka su kupili stranci. Profite imaju puno veće nego u svojim matičnim zemljama. Dakle, oni funkcioniraju fantastično, i više od toga. Oni zarađuju ovdje što se nisu ni nadali da bi mogli zaraditi. Bave se raznim vrstama poslova od lizinga preko nekretnina. Oni koji su im to prodali valjda znaju zašto su im prodali, valjda su i njima puni đepovi. HNB, to moram kazati, sa ovim mjerama koje poduzima radi šta može, radi na zaustavljanju vanjskog duga s tim instrumentima. Samo ja sam vam tu laik, ja ne znam šta to znači, koja je razlika između vanjskog i unutarnjeg duga. Kad si dužan sve mi je isto jesam li ja dužan Kaji Bučanu ili sam dužan nekome u Americi. A bome je i njima sve isto. I njima je sve isto ako sam im previše uzeo. I onda to i njihova briga postaje. E sada, pitanje je koliko taj unutarnji dug. Uzimate opet od banaka koje su u vlasništvu stranaca, tako da se tu postavlja bezbroj pitanja na koja ja jasno ne znam odgovoriti ali dug je dug i nije nikome dobar drug. Vjerojatno je on problem ne samo onoga tko je zadužen nego i onoga kome se dužno i to je jedina dobra strana duga ali dug ne valja jedino ako ide u tekuće poslovanje. Kad dug ide u razvoj, kad dug ide u investicije koje su profitabilne, kad recimo auto-ceste iako znate nije to tako veliki novac. Auto-cesta od Karlovca do Splita košta 15 milijardi kuna. To je 2 milijarde eura a mi smo dužni 23 milijarde eura ako se ne varam. E sada, zamislite koliko smo se malo zadužili za auto-cestu. I sad se pitam gdje je bila pamet onim prethodnima, šta se nisu zadužili za tih 15 milijardi kuna i riješili taj problem davno a ne tek sada. Dakle, i stoga je očito da taj dug ne ide baš u razvojne projekte nego da ide u nešto što se zove tekuće poslovanje, što se zove potrošnja po ovih tekućim troškovima. A nažalost mi imamo situaciju koju imamo. Mi smo zemlja sa četvrtinom stanovništva penzionera. Kad zbrojite statistički penzionere i nezaposlene imate ih više nego zaposlenih. I mi smo zemlja čudesa, mi funkcionira ne znam po čemu. Nema te formule u svjetskoj ekonomiji po čemu mi funkcioniramo. Vjerojatno zahvaljujući sivoj ekonomiji i zahvaljujući doznakama iz inozemstva. Vjerojatno zahvaljujući tome. A valjda zato i nemamo hrabrosti se suočiti sa rješavanjem sive ekonomije jer bolje manje u državni đep a da je čovjek zadovoljan. Pa zamislite tko je lud raditi za 2 hiljade kuna ako ima socijalnu pomoć hiljadu i pol kuna. On dobije socijalnu pomoć hiljadu i pol kuna i on zaradi šest hiljada kuna na crno. Pa nije lud raditi za 2 hiljade kuna.
Kolega Jakša, vrijeme.
Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda poštovani kolega Markovinović. Izvolite, kolega!
Hvala gospodine dopredsjedniče. Pa evo, htio bih ispraviti jedan netočan navod kolega Marasovića koji tvrdi da mi sve što radimo već godinu i pol dana radimo ono što je ugovoreno 2002., 2003. Osim ako nije mislio na ugovorenih pet tisuća stanova bez projektne dokumentacije, bez zemljišta. Osim ako nije mislio na potpisane kolektivne ugovore sa sindikatima koji nisu ispunjavali a koje će nas sada milijarde koštati. Ako je na to mislio onda se ispričavam što sam se javio.
Pa sada da je ispravak netočnog navoda nije. Pa vas molim da to ne radite nego koristite institut replike. Možete u replici odgovarati s onim s čim se ne slažete ali nemojte ići na ovaj institut ako ne ispravljate netočan navod. Poštovani kolega Šime Prtenjača u ime Kluba HDZ-a 15 minuta. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče, kolegice i kolege! Naravno, svatko od nas ima pravo razmatrati i promatrati izvješće na svoj način, pa dopustite da u ime Kluba HDZ-a se osvrnem na ovo izvješće sa posebno apostrofiranim pojavama koje su bile karakteristične ali za izvještajno razdoblje. Mi govorimo o izvješću 2004. godine ali smo čuli puno šire toga. Ja se neću osvrćati na bilo koga od prethodnih izvjestitelja u ime svojih klubova već želim upozoriti da je to izvješće za pojave u 2004. godini, da to izvješće sadržava čitav niz korisnih informacija a da smo imali prošli tjedan možda razloga i povoda za rasprave oko godišnjeg proračuna a imat ćemo i u buduće tako da ovo izvješće bi trebalo promatrati posebno kroz njegove sadržaje. Ja ću zato u uvodu se pokušati osvrnuti na one elemente koje smatram da su bitni a sadrže makro-ekonomske, fiskalne i monetarne pokazatelje naravno na kraju ovo je izvješće monetarne politike za koju s jedne strane kažemo da mora biti autonomna a s druge strane prozivamo ju kako ona dirigira društvu odnosno drugima kako bi se trebalo ponašati. Kroz ovo izvješće, kroz makro-ekonomske pokazatelje u uvodu je izneseno nekoliko karakterističnih podataka. Pa tako se kaže da bruto društveni proizvod u svijetu je 5,1% a to ističem radi analize naše kasnije koja slijedu, u Sjedinjenim Državama 4,4, u Europskoj uniji 2% i u RH 3,8%. Ukupno iz ovog izvješća ja mogu u ime Kluba zaključiti da su ostvareni osnovni ciljevi makro-ekonomske politike u toj godini za koju se izvješće podnosi kao i u onom dijelu fiskalne politike uz osnovne karakteristike koje ću potkrijepiti kasnije podacima i relativnim pokazateljima. To je rast gospodarstva, smanjenje deficita državnog proračuna, konsolidiranja javnih financija, smanjenje deficita tekućeg računa platne bilance kroz pokazatelje koji idu, usporen rast vanjskog duga, stabilizacija tečaja a čuli smo i ja ću kratko istaći pritiske aprecijacije koje imamo u ovom vremenu, poboljšanje u toj godini kreditnog reitinga na 3B bez obzira što smo čuli različita mišljenja. bruto društveni proizvod smo rekli da je 3,8% ali smo zaboravili da je krajem 2003. u zadnjem kvartalu prethodne godine bio negdje na 3,3 pa ga je trebalo tu ustaviti pa podići i zadržati na stopi od 3,8% uz sve one elemente strukturalne koji bitno utječu jer nemamo ni vremena obrazlagati zašto je došlo do takvih pojava. Ono što smatram bitnim da je osobna potrošnja jasno čime je ona generirana i koliko utječe na društveni brutoproizvod, da je ona ipak rasla bez obzira što znatno manje nego u prethodnoj godini, a posebno ističem da je državna potrošnja po prvi put pala i to u dugom razdoblju. Dakle, ipak dolazi do određenih efekata u toj potrošnji. Izvoz je porastao i uvoz postupno. On raste ali značajno usporava rast tako da po prvi put nakon nekoliko godina dolazi do ipak povećanog stupnja pokrivenosti uvoza izvozom na stopi negdje od 48,2 tri koliko je tamo čini mi se napamet tako da i ovi pokazatelji a pogotovo kada vidimo u strukturi izvoza što sve čini strukturi izvoza da jasno pokazuje da u industrijskoj proizvodnji strukturalno ona postupno preuzima značajniju ulogu u toj izvještajnoj godini o kojoj govorimo. Investicije u kapital su porasle za 1,2%. Industrijska proizvodnja bez obzira na ponovo kažem u strukturi kemijska prerađivačka, metaloprerađivačka itd. a koja je bila tamo u stopi negdje oko tri cijela posto raste. Trgovina na malo je također imala stopu porasta, mada je na nju negativno naravno utjecala investicija, uvoz kapitala i ovo ostalo što posredno djeluje na nju. Turizam je ipak rastao i kod onih osnovnih pokazatelja kojima se oni mjere danas bez obzira da li je to dobri pokazatelj ili ne. Zaposlenost je ipak rasla po stopi od jedan cijelih dva posto, a nezaposlenost pada i to po stopi od šest posto. Rastu bruto plaće nešto brže nego neto plaće, ali neto plaće rastu po stopi od 5,9%. E sad ako to radnike nije briga, onda je to zaista zabrinjavajuće jer to je ipak porast. Posebno ističem da su cijene uz sve pritiske stabilizirane, a da je inflacija stabilizirana je oscilirala kao želim vjerovati u ovoj godini oscilira, ali da će stabilizirati prvenstveno ovdje radi utjecaja cijene nafte, cijene čelika, naročito brodogradnja koja kasnije utječe na izvoz kao i nafta kroz onaj dio izvoza, tako da ona dva bitno utječu na to i kroz prehranu, plin itd. U financijskom sektoru iznimno je bio značajan pritisak na aprecijaciju kune i na kraju taj pritisak naravno kad bi on ovisio o ovom izvješću vjerojatno ne bi bile poduzete mjere i on bi i danas bio tko zna u kojoj situaciji, ali s obzirom na pokazatelje koji su tada bili poznati on je ipak stabiliziran i možemo kazati da je zadržan na blagoj aprecijacijskoj razini. HNB je mjerama čuli smo i usmjeravao zaduženje u inozemstvu i to nije puko opredjeljenje mada je potpuno normalno da se državne mjere makro ekonomske, fiskalne, razvojne, pa i monetarne politike usklađuju. Na kraju svi djelujemo ka istom cilju i trebalo bi ostvarivati taj isti cilj i u tom smislu držim da je HNB ostvario svoj cilj. U monetarnim kretanjima karakteristično je zaoštravanje monetarne politike što bitno je karakteristično već iznešeno pa ja detalje niti vremenski ne mogu iznositi i ono što se često puta dovodi u pitanje, bila je iznimno visoka stopa likvidnosti banaka u Hrvatskoj. Zašto? Opet strukturalno pa unutar toga možemo raspravljati danima, ali je činjenica da se to pojavilo. E sad vrlo kratko par pokazatelja kod banaka što se događa a onda opet ta korelacija između tih pojava u monetarnoj politici ali i kod banaka. Krediti banaka ukupno su porasli oko 13% i danas kaže ukupna masa negdje oko 128, 129 milijardi ajde da lakše vrtim brojkama okruglo, pa želim samo kratku korelaciju poslije koliko je moguće izvesti. Dakle, ukupni plasmani oko 129 milijardi. U stanovništvo 18,7% ili 65,3 milijarde, a kod naročito ovdje raste plasman u prošloj toj izvještajnoj godini plasman u stambene krediti i to po stopi oko 27%. I jedan i drugi plasman stanovništvu su toliko rizični što za sobom nose hipoteke. Banke kad daju kredite onda daju ugovor i daju nešto kamata, a kad daju građanima ovoliko plasirana sredstva onda uzimaju hipoteke i to je činjenica i pojava da sve više imovine građana, a preko nje i onaj dio društvene odnosno nacionalne imovine ulazi pod hipoteke stranaca. Od tud je taj rizik i opasnost takvog zaduženja onda multiplicirano veća i zato ističem da ovaj stupanj zaduženosti stanovništva u ovome možda je ali kad vidimo i štednju i depozite koji su rasli po stopi od 10,4 posto i danas ukupno iznose negdje oko 104 i nešto milijarde, 104 i po ću reći grubo ili porast novčane mase za oko 10 milijardi. Onda sad vidimo tu korelaciju da porast štednje i porast depozita ukupno oko 104 milijardi čini, a da porast kredita banaka negdje oko 128, devet koliko milijardi i sad ta usporedba što znači u jednom i drugom slučaju i koliki rizik nose onda takva kretanja. Na tržištu novca porast mase oko 10 milijardi kuna po stopi od negdje oko 25% čini mi se razlike, a kamate već sam kazao da su oscilirale tijekom godine i da se na kraju stabilizira na razini koja se nastavila i u ovoj godini. Na tržištu kapitala posebno su porasli plasmani vrijednosnica. E tu sad leži ona razlika zaduženja vanjskog, zaduženja unutarnjeg i zapravo onda emisije vrijednosnica i kupovine tih vrijednosnica kojima se onda zatvara taj dio ukupno novčane mase koja se kreće na tržištu novca. U tržištu kapitala posebno Krobeks bilježi stopu od 32% što je vrlo značajno. Ja barem, ili mi cijenimo da je značajno i kod tržišta vrijednosnica čak od 92, tri posto. Ističem i za tu godinu je bitno, ipak kao jedan od bitnih pokazatelja smanjenje razlike vrijednost hrvatskih euro obveznica i njemačkih referentnih obveznica što isto tako ukazuje na određena pozitivna kretanja. U tečaju, inter valutarni odnosi između tečaja kune, a značajna aprecijacijski, ali ipak manje aprecijacijski odnos između tečaja kune prosječni, godišnji naravno, kune i eura, nego što je to bio aprecijacijski odnos između kune i dolara koji je bio na većoj razini, zadržavao se oko 10 % u prethodnoj godini. Vanjski dug sam već kazao da je rastao po stopi ali značajno smanjenoj, gotovo prepolovljeno u odnosu na prošlu godinu kroz ne onda uvjetno negativnim većim zaduženjem i vrijednosnicama na domaćem tržištu. Ali pokazuje usporavanje u tom razdoblju. Banke su po prvi puta i to je određeni pozitivni pokazatelj po prvi put preskočila državu i ostale i one sad vode na prvom mjestu po zaduženju. Ostali su drugi i bankarski sektor, odnosno državni sektor dolazi na trećem mjestu prema odnosima koji su izneseni. Deficit između, e sad redoslijed je svejedno, ali ti pokazatelji zorno pokazuju pojavu. Deficit je oko 4,9% uz onu planiranih nešto veći naravno oko 4,5% ali s obzirom na stopu koja je bila bez obzira da li je 6, 6,1, dva tri iz prethodne godine onda imamo i značajna odstupanja odnosno smanjenje deficita u toj godini. Kod državnih financija karakteristično je ostvarenje ukupnih prihoda, konsolidirano, jer nemoguće je sada analitički iznositi oko 96 4 milijardi i kod rashoda 94 dva. Tu je bitna i ova struktura pojave države unutra, lokalna samouprava i kod jednih i kod drugih tako da se u toj strukturi vidi da država drži vrlo značajan udio. Unutarnji vanjski dug države još uvijek je razlika značajna prema vanjskom dugu i vrti se negdje oko 55 milijardi a znači još uvijek sasma dovoljno prostora da se prema unutarnjem dugu može vršiti to izravnanje. Kod instrumenata monetarne politike već sam kazao i to još jedan puta apostrofiramo da su monetarne vlasti značajno zaoštrile monetarnu politiku u prethodnoj godini. Posebno ističemo a što je i u Izvješću kazano da su imale značajni utjecaj kod kreiranja primarnog novca što je itekako olakšalo zaduženje države, ali praćenje unutar države, unutar toga i imamo također karakteristično snažan bankarski sektor koji ima višak likvidnosti u toj godini. Prema tome, i banke su itekako ma koliko monetarne vlasti vodile ja ću slobodno reći sterilizacijsku politiku u tom sektoru ona itekako buja i još uvijek se odupire i ne da prema tome imamo i tu sasma dovoljno prostora još da u idućem razdoblju, u idućem vremenu pokušamo također svi zajedno držati određena, određene odnose. Kroz obvezne pričuve i granične pričuve HNB je također značjano utjecao na kretanja unutar tog sekotra monetarne politike, ali ono što posebno želim istaći da u tim međunarodnim pričuvama koje valja istači i sada ovdje jer postavljaju mnogi pitanje ovih dana i rasprave oko toga kako i zašto strukutre vidimo poslije gubitak koji se javlja. To želim danas još jedanput istači da u toj, u međunarodnim pričuavama da su one također imale određeni porast ali značajno smanjenje u odnosu na prethodno razdoblje međutim strukturalno dogodile su se promjene u tim odnosima tako da danas valutnu strukturu čine negdje ove EURO čini negdje oko 75% a dolar i ostali čine onu razliku s time što dolar čini mi se desetak i nešto posto pa nešto jen, vjerojatno i ostali. Tako da u toj strukturi međunarodnih pričuva, a radi intervalutarnih odnosa se javlja gubitak koji se već nekoliko godina ponavlja pa molimo završnu riječ ako bude moguće i osvrt kratko da vidimo čini mi se od 385 milijuna ove godine negdje da se vrti ili koliko li taj gubitak koji kažem proizlazi iz intervalutarnih odnosa unutar toga i često se zapravo nekoliko godina već za redom ponavlja a ta ukupna struktura međunarodnih pričuva naravno da je vezana ugalvnom i prema strukturi duga države jer da nije ničija posebna volja. Prema tome na ovaj način mislimo da je HNB vodio prihvatljivu monetarnu politiku i da mi HDZ Klub i mi ćemo prihvatiti ovo izvješće uz jedanput konstataciju. Evo zadnja sekunda da posebno ističem bankarski sektor po toj strukturi i njegovom utjecaju značajno za monetarna i ukupne financijske tijekove unutar Hrvatske države. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sad prelazimo na pojedinačnu raspravu. Tu je poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege ja ću naravno glasati da se prihvati ovo izvješće Hrvatske narodne banke jer je sasvim točno da je Hrvatska narodna banka kao što je rekao i u prethodnom izlaganju predstavnik Kluba HDZ-a dobro vodila dobru monetarnu politiku. Međutim dopustite da malo šire govorimo o ovom izvješću i da podsjetim na neke odredbde Ustava. U članku 48. Ustava se kaže: «Vlasništvo obvezuje» u stavku 2. «nositelj vlasničkog prava i njihovi korisnici dužni su pridonositi općem dobru.» U članku 49., stavku 3. država potiče gospodarski napredak i socijalno blagostanje građana i brine se za gospodarski razvitak svih svojih krajeva, a u članku 53. se kaže da je Hrvatska narodna banka središnja banka Republike Hrvatske. U stavku 3. između ostalog da Hrvatska narodna banka u svom radu samostalna i odgovorna Hrvatskom saboru. Zašto sam počeo baš od Ustava? Reći ću ili će se samo po sebi otvoriti to pitanje ako se spomenu i neki članci Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci. Ja bih htio naime podsjetiti između ostaloga da Hrvatska narodna banka sukladno članku 3. pored postizanja, održavanja stabilnosti cijena u stavku 2. isto tako ima podupirati gospodarsku politiku Republike Hrvatske i pri tom će djelovati u skladu s načelima otvorenog tržišnog gospodarstva i slobodne konkurencije i da ne nabrajam, i tako dalje i tako dalje i da u članku 35. stavku 1. između ostaloga citiram Hrvatska narodna banka može predložiti Vladi Republike Hrvatske da predloži Hrvatskom saboru donošenje zakona koji su vezani uz ostvarivanje ciljeva i zadataka Hrvatske narodne banke ili koji će općenito vezani i tako dalje sve do bankarstva od financijskih zakona do bankarstva. Ponovo podvlačim ovo što sam citirao iz članka 2. stavka 3., a kaže se «ne dovodeći u pitanje ostvarivanje svog osnovnog cilja Hrvatska narodna banka će podupirati gospodarsku politiku Republike Hrvatske i pri tom će se, će djelovati u skladu s načelima otvorenog tržišnog gospodarstva i slobodne konkurencije. Zašto to? Zato što je jednostavno se upalila alarmantna lampica. Gospodarstvo Republike Hrvatske je u ozbiljnoj krizi. Samo izvješće Narodne banke upozorava da je ono u stagnaciji, da je prisutan pad, stopa rasta. Da je isto tako usporen rast pojedinih područja, da jednostavno se slabije puni proračun i tako dalje i tako dalje. Dakle da sve manje doprinosi općem dobru. Naravno u takvoj situaciji se postavlja pitanje, a da li je dovoljno da Hrvatska narodna banka vodi računa samo o svom osnovnom cilju i stabilnosti cijena i monetarnoj politici ili bi morala početi posezati i za ovlastima iz zakona i Ustava koji se odnose na razvoj gospodarstva i podupiranje razvoja gospodarstva. Poštovane kolegice i kolege, kolega Marasović i kolega iz HDZ-a su sada rekli jednu veliku stvar. Činjenica je da u Hrvatskoj najveći dio financijskog kapitala nalazi se u poslovnim bankama koje su u vlasništvu stranaca. Činjenica je da u najvećem dijelu javnoga duga najveći dužnici su ne država nego bankarski sustav, pravne osobe i stanovništvo. I činjenica je da ono jamči povrat svog duga instrumentima osiguranja koji se zovu imovina u državnom, u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i u privatnom vlasništvu naših građana. I činjenica je isto tako da su oni najveći deponenti sredstava financijskog kapitala opet u istim tim bankama kao štediše, kao deponenti jedinice lokalne samouprave kada se govori o državi onda je to naravno Narodna banka koja ... [[Govornik se ne razumije.]] odobrava plaćanje i tako dalje i tako dalje. Postavlja se napokon pitanje kolegice i kolege šta učiniti da se preokrene bankarsko-kreditna i financijska politika u Republici Hrvatskoj poslovnih banaka. Da ona bude usmjerena na podsticanje razvoja gospodarstva i investiciona ulaganja, rast i napredak. A ne toliko prema stanovništvu i prema poslovima koji u krajnjoj liniji za cilj imaju zapravo staviti šapu na imovini koja se nalazi u Republici Hrvatskoj. Ja osobno mislim da je došlo vrijeme da o tome otvoreno porazgovaramo i da otvoreno se razgovaramo o pitanju koje je vezano upravo za članak 49. stavak 3. gdje se kaže, ponovo citiram: «Država potiče gospodarski napredak kao i socijalno blagostanje građana i brine se za gospodarski razvitak svih svojih krajeva.» Kolegice i kolege spomenuto u Dalmaciji 40% neangažiranog kapitala. U Lici još više. U našoj Slavoniji gotovo kao u Lici, a da ne govorimo o tome da se kroz stope nezaposlenosti na područjima perifernim područjima Republike Hrvatske, Slavonija, Lika, Dalmacija i njeno zaleđe a tu su područja koja su bila zahvačena ratom i koji su najviše u ratu dali doprinos u samostalnosti i suverenosti i slobodi Republike Hrvatske. Da se u tim područjima stopa nezaposlenosti kreće od 30 do 40%, čak i 50% stanovništva koje se vrača na oslobođena područja. U takvoj situaciji se postavlja pitanje šta je zapravo isplativo? Prvo, iz prirodno gospodarskih razloga sasvim je jasno da kreditiranje u poljoprivredno prehrambenom sustavu nije isto kao u ostalom dijelu gospodarstva gdje je brži obrt kapitala i gdje ne traje poslovne godina 16 mjeseci. Drugo, postavlja se pitanje šta učiniti da se tu stimulira? Ja se slažem da u takvoj situaciji nije se smjelo dogoditi ono što se Hrvatskoj dogodilo. Da sve banke koje su se na tom području nalazile krajem devedesetih godina odu pod sanaciju i pod stečajeve. Ostala je samo Slavonska banka a i ona je u vlasništvu stranaca. Postavljam pitanje da li je došlo vrijeme da gospodarskom i financijskom politikom Hrvatska narodna banka zajedno sa Vladom Republike Hrvatske potakne, ja o tome govorim od sredine 90-tih godina, da se osnuje naše gospodarstvo i gospodarske subjekte u privatno, od obrtničkog, seljačko-zadružnog saveza preko kombinata i trgovačkih društava da se osnuje Agrarna banka koja će pratiti poljoprivredno-prehrambeni sustav. Postavlja se pitanje da li je došlo vrijeme da se osnuju poslovne banke koje će imati u kao vlasnike u gospodarskom smislu gospodarske subjekte iz Hrvatske i koji će biti, uložiti svoje deponente i svoje, svoje štednje i svoje dobiti na kraju krajeva kod njih? I koji će to dati, stvoriti potencijal za investiciona ulaganja, domaća investiciona ulaganja ... [[Govornik se ne čuje.]] Postavlja se pitanje zašto bi naše kolege gradonačelnici, načelnici općina, župani morali držati proračune svojih jedinica lokalnih samouprava u bankama koje su u stranom vlasništvu i koje onda iz tih novaca daju kredite njihovom stanovništvu i njima samima vezano za razvoj lokalne samouprave, a u istoj toj lokalnoj samoupravi ogromna imovina u vlasništvu jedinica lokalna samouprava ne može biti stavljena u funkciju jer nema dovoljno financijskog kapitala da ga pokrene. Da li je vrijeme da počnemo raspravljati o tome da ova Narodna banka i da Republika Hrvatska putem svoje Vlade pokrene politiku koja će osigurati da se počnu formirati tzv. komunalne banke koje će pratiti komunalni rast i razvoj, ali ne samo sa aspekta razvoja infrastrukture i javnih službi nego i radi razvojne specifične funkcije koju treba omogućiti, a naš zakon to omogućuje jedinicama lokalne samouprave da se bave menadžerskim poslovima i … [[Ne razumije se.]] ulaganja vezano za imovinu koju oni raspolažu donose dobit i da zapravo smanjuju opterećenje stanovništva s jedne strane, s druge strane u isto vrijeme zapošljava i rješava na taj način socijalne probleme socijalnog stanovništva a ne da mu daje kroz kapaljku na socijalnu pomoć. O čemu se radi kolega? Došlo je vrijeme da jasno sami sebi kažemo, mi smo presiromašna zemlja da bi i ono malo akumulacije koja se izdvaja bilo kroz opću bilo kroz zajedničku potrošnju u pojedine fondove stavili u funkciju stranog kapitala a ne u svoju vlastitu funkciju. Mi o tome moramo ozbiljno razgovarati i ako smijem reći jedan veliki reformator zapravo 20. stoljeća … Ping je svojevremeno u Kini rekao kad je vidio da su došli do zida, pa nije važno koje je boje mačka važno je da lovi miševe. Tako i ja sada hoću reći. Poželjna je konkurencija bankarsko-financijskog kapitala, poželjno je da dođu i domaći i strani ulagači ovdje u Hrvatsku i da u financijskom kapitalu budu prisutni u bankarskom i osiguravajućem društvu itd. ali čujte za Boga miloga mi ne možemo biti prepušteni samo kod stranog kapitala i ne možemo se dovesti u situaciju da onda taj stani kapital diktira ekonomsku politiku ove zelje, a diktira. Između ostaloga taj kapital je preko Međunarodnog monetarnog fonda osigurao i drugi instrument osiguranja te iste osobne imovine koju su morali založiti oni koji će, koji su digli stambene kredite, koji su kupili na lizing automobile itd. e dodatno je osigurati tako da je morao natjerat ovu vagu, ajmo neću reći natjerat nego donijet je na stol da potpiše sporazum po kojem će iz priliva i ostvarene dobiti ili iz priliva sredstava od privatizacije staviti u sredstva proračuna kojim će se vraćati i servisirati javni dug. Kolege to je drugo osiguranje onog istoga što su plasirali ti stranci ovdje, a plasirali su novac naših građana, naših jedinica lokalne samouprave, naših pravnih subjekata i gospodarskih i trgovačkih društava. Ne kažem da nije nešto došlo izvana novca, ali na tom novcu višestruko puta zarađuju jer je nekoliko puta jeftiniji na međunarodnom tržištu financijskog kapitala taj novac koji je donesen u Hrvatsku i višeputno se naplaćuje kroz kamatnu stopu u Hrvatskoj itd. Ja u tom dijelu smatram da je ovo zadnje financijsko izvješće Hrvatske narodne banke koje je ostalo stereotipno. Ono udovoljava zakonskim kriterijima, ali ovu razvojnu komponentu ono nije do kraja obuhvatilo. Vrijeme je da se o tome otvoreno porazgovara i vrijeme je da mi u Saboru počnemo, jer ona odgovara samo nama i zato moje je mišljenje da bi trebali već za naredno izvješće dobiti u tome dijelu da vidimo šta po tom segmentu iz zakona iz svojih zakonskih i ustavnih ovlasti Narodna banka zajedno sa Vladom Republike Hrvatske kroz princip suodlučivanja, suodgovornosti i zajedničkog djelovanja na razvojnoj politici radi vezano za to da se gospodarstvo Hrvatske stavi u razvojnu, održivu razvojnu komponentu kroz pojačana investiciona ulaganja, otvaranja novih radnih mjesta i zapošljavanja i stvaranja napretka ove zemlje. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani predstavnici Hrvatske narodne banke, kolegice i kolege zastupnici. O stavu kluba SDP-a govorio je kolega Mato Arlović i tu nemam šta dodati, Mato Crkvenac ispričavam se. U svojoj raspravi koju želim intonirat kao predstavnik u Hrvatskom saboru običnih prosječnih građana Republike, a ne kao stručnjak koji će braniti svoje stručne principe. Naime ja želim ukazati po mojem sudu na jednu činjenicu koju sam čuo u međunarodnom, da u našoj gospodarskoj politici ni de facto ni de iure, dakle ni stvarno ni teorijski u današnjem i u proteklom periodu nema bitnih promjena. Od donošenja stabilizacijskog programa 1993. godine neke male promjene u gospodarskoj i monetarnoj politici dogodile su se u periodu 2000. do 2003. godine. Da je to tako, s čime mi možemo biti zadovoljni u rješavanju osnovnih i velikih društvenih i gospodarskih problema u hrvatskom društvu. Da li smo zadovoljni sa rješavanjem i porastom standarda građana Republike Hrvatske? Ja mislim da ne možemo građanima reći da smo zadovoljni. Da li smo zadovoljni sa porastom u tih 12 godina nezaposlenosti? Ne možemo biti zadovoljni sa stanjem nezaposlenosti niti sa tim trendom nezaposlenosti od donošenja stabilizacijskog programa kada se definira ova politika i koja se uporno provodi, narastao je broj nezaposlenih od 140 na 360 tisuća građana. On varira, ali problem ne rješava. Jesmo li se dogovorili koji su to strateški pravci razvoja? Nismo se dogovorili i zato imamo stalne promjene politike. Stalne promjene politike, a ona uporno ne daje rezultate. E sada bi trebao citirati ono što je kolega Arlović citirao šta je zadaća i koji su ciljevi Hrvatske narodne banke postavljeni prema zakonu da ne govorim da Hrvatska narodna banka zaista je neutralna u smislu korekcije, njezinih stavova u vođenju Monetarne politike, ali nije samostalna kada mora prema članku 3. ne dovodeći u pitanje svoju samostalnost, podupirati gospodarsku politiku i uticati na razvoj te politike. Nije samostalna. I građani se pitaju na temelju ovakve politike čemu služi to uporno dokazivanje da je Hrvatska narodna banka zadužena samo za stabilnost cijena. Je li svrha Hrvatske narodne banke da građanima kaže vi imate stabilne cijene i budite zadovoljni s time? Pa ne, građana ne zanima kako će se ekonomski izraziti njihov životni standard i njihova pozicija nezaposlenosti. To njih uopće ne zanima. Nikakva stručna rasprava, njih zanima realan život. Zabrinjavajuća je činjenica iz ovog izvještaja da Hrvatska narodna banka reagira naknadno nakon što se trendovi ostvare, nakon što trendovi izazovu loše posljedice. Izravno se ne djeluje, ne kreira nego se konstatira pa vatrogasno djeluje. Evo kako sama Hrvatska narodna banka to kaže. U poglavlju novčana kretanja međunarodne pričuve u proteklom desetogodišnjem razdoblju deficita tekućem računu financirao se repratijacijom štednje hrvatskih građana iz inozemstva stranim ulaganjem u privatizaciju, dakle kupnju, a posljednjih se godina financira deficit sve više iz zaduživanja u inozemstvu. To je rezultiralo povećanjem inozemnog duga tako da se Hrvatska danas ubraja među zadužene zemlje. Konstatira da smo se zadužili do iznos 62,2% bruto domaćeg proizvoda. Pa mi to svi znamo, a hrvatski građani osjećaju. Ovakva zaduženost Republike Hrvatske i ovako visok vanjski dug, a sada i unutrašnji, zahtjeva izvanredne mjere. Dug Hrvatske od 80,2% bruto domaćeg proizvoda može biti još veći a da Hrvatska ništa ne može učiniti, čak se ne mora zaduživati jer promjenom tečaja može nas strani vjerovnici još više zadužiti. Mi na to ne možemo utjecati. Naročito je značajno ukazati na dug hrvatskih banaka. Ovo hrvatskih u formalno-pravnom smislu. Tu treba uzeti zaista u obzir u analizi da one jesu u vlasništvu stranih vlasnika. Dakle, njihov cilj poslovanja je maksimalizacija kamatnog profita a ne investiranje u proizvodne programe i prihvaćanje rizika iz nacionalnog interesa. Mi se kao građani ne kao zastupnici sjećamo kako sam bankarski sustav prodali pa može se reći za vrlo male ili nikakve novce ali to nije problem u smislu ovom kojem ću reći. Prodaju tih banaka su zagovarali ljudi koji i danas djeluju i u političkom i u bankarskom sustavu, koji su tvrdili da će prodajom banaka stabilizirati se privreda, smanjiti kamate i povećati investicije i tako riješiti razvoj. Jesmo li postigli te ciljeve? Nismo postigli, 12 godina radimo na tome. No, vlasnici banaka zaista maksimalno zarađuju na plasmanu i to počesto Hrvatskoj državi, najsigurnijem partneru. E, sada dolazi na pitanje šta mi radimo. Kolega Mato Arlović sasvim precizno kaže da je Hrvatska banka po definiciji odgovorna jedino Saboru. Da li mi zastupnici u Hrvatskom saboru smijemo prihvaćati samo konstatacije. Ne ide pa ne ide a sve ostaje po starom. Ja mislim da naša obveza nije konstatiranje. Ne ide, ne možemo mijenjati stvar, pa tko izdrži neka izdrži a sasvim sigurno oni koji kreiraju tu politiku znaju kome koristi ta politika. Oni nisu neuki. Ostaju rezultati loše pretvorbe. Uvijek se gube radna mjesta. Ostaju rezultati prodaje banaka, ostaju visoke kamate i one su najviše u Europi za svoje vlasnike od svih država. Zašto Hrvatska država ne mijenja politiku, hrvatska Vlada ne mijenja politiku. Zar Hrvatska ne može imati svoju banku, bilo da je to investicijska izvozna banka, bilo da je to komunalna banka. Zar mi ne možemo vrtiti svoj novac prema svojim potrebama? Kolegice i kolege, ne mogu zastupnici samo klimnuti glavom i zadovoljiti se konstatacijom i činjenicom operacija je uspjela a pacijent je umro. Hvala.
Hvala lijepo. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodo iz Narodne banke, kolege i kolegice! Za razliku od nekih kolega koji su se vrlo negativno osvrtali na izvješće Narodne banke po mojoj ocjeni i prije svega želim istaći da je Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu metodološki vrlo kvalitetno načinjeno. Druga je stvar da li se mi slažemo ili ne slažemo sa onim stanjem kojeg je Hrvatska narodna banka u svom izvješću činjenično navela, a i ja se sa mnogim stvarima ne slažem i u svom izlaganju ću to i potaći. Isto tako, Hrvatska narodna banka je izvršila svoju obavezu iz članka 58. stavak 1. Zakona o Narodnoj banci i za proteklu financijsku godinu podnijela svoje izvješće na vrijeme. Izvješće sadrži osvrt o gospodarskim i monetarnim kretanjima, instrumentima monetarne politike, upravljanju međunarodnim pričuvama, bankovnom sustavu, platnom prometu i trezorskom poslovanju. Dakle, sve ono što je sa tri osnovna zakona koja uređuju poslovanje Hrvatske narodne banke Hrvatskoj narodnoj banci stavljeno u zadatak da to izvršava. Jedan vrlo kratki osvrt samo u odnosu na podatke koje je Hrvatska narodna banka iznijela glede makro-ekonomskog stanja i poslovanja u našoj državi. A i naravno ono se temelji na podacima Državnog zavoda za statistiku. Prema tome, nisu to podaci Hrvatske narodne banke nego su to podaci službene institucije Republike Hrvatske. Dakle, zabilježen je rast BDP-a za 3,8%. Važnu ulogu u tom rastu imala je osobna potrošnja sa 2,4 postotna boda dok su investicije u fiskalni kapital znatno smanjenje u drugom polugodištu 2004. godine i u odnosu na prethodnu godinu. Pa svima nam je jasno da su krupne investicije u cestovnu infrastrukturu upravo dovršavane 2004. godine a da drugih krupnih ulaganja u takve investicione aktivnosti nije ni moglo ni biti dok se ne dovrši započeti cestovni pravci Zagreb-Split. Rast turizma također je bio usporen i zadržavao se na nivou 2003. godine. Zaposlenost porasla za 1,2 u 2004. godini a nezaposlenost je niža za 1 cijeli postotni bod u odnosu na prethodnu godinu. Broj zaposlenih u prosjeku tijekom 2004. bio je milijun i 400 tisuća a broj nezaposlenih 309 tisuća. Prema tome, i tu postoje stanovita pozitivna kretanja s kojima naravno nitko od nas ne može biti previše zadovoljan ali moramo registrirati da ona takva postoje. I sada ono što je zadatak Hrvatske narodne banke, da ona prati i da očuva da na tom polju ne dođe do neželjenih kretanja. Potrošačke cijene porasle su u 2004. godini za 2,1% i to prvenstveno kao posljedica porasta cijena nafte, plina i komunalnih usluga. Međutim, smanjene su cijene poljoprivrednih proizvoda, automobila pa je prosječna godišnja stopa inflacije ostvarena sa porastom od 2,1% u odnosu na proteklu godinu. Ograničavanje inflacije i sprječavanje inflatornih kretanja Hrvatska narodna banka osigurava … [[Govornik se ne razumije.]] tečaj naše valute. Tijekom 2004. godine tečaj kune je povećan za 0,9% prema euru a za 7,9 u odnosu prema dolaru. Pritisci na povećanje cijena kune bili su tijekom 2004. godine vrlo veliki pa je Hrvatska narodna banka intervenirala na deviznom tržištu i otkupila od poslovnih banaka 510 milijuna eura čime je u opticaj pušteno 3,8 milijardi kuna primarnog novca i na taj način osigurana potrebna likvidnost.Istovremeno, Hrvatska narodna banka je prodala državi devize u iznosu od 94,7 milijuna eura te je iz opticaja povučeno 741 milijun. Dakle, iz ovoga je vidljivo da je itekako Hrvatska narodna banka našim poslovnim bankama koje su očito radile špekulativni posao da u vrijeme turističke godine imaju nisku cijenu eura, kupuju ga na tržištu, a onda će ga koncem godine uz visoke cijene prodati Narodnoj banci jer ona će morati otkupiti da održi tečaj. Prema tome, ne mora se biti veliki stručnjak da bi se prepoznalo u kojem, kojim načinom se može doći do sticanja dobiti takvim postupcima. Da bi banka otežala daljnja zaduživanja u inozemstvu Hrvatska narodna banka je u srpnju 2004. uvela graničnu obveznu pričuvu od 25%, a koncem godine Hrvatska narodna banka smanjila je stopu obvezne pričuve sa 19 cijelih posto na 18 što je bankama omogućilo prodaju deviza državi za otplatu duga. Sad bih nekoliko riječi još rekao o monetarnoj politici Hrvatske narodne banke. Početkom 2004. banka je pooštrila monetarnu politiku ograničavanjem korištenja lombardnih kredita na pet dana u mjesecu, ali je ukinula aukcije blagajničkih zapisa Hrvatske narodne banke i prestala izdavati blagajničke zapise u devizama. Mislim da je to pravi potez i da upravo u tom smjeru Hrvatska narodna banka treba usmjeriti i dalje svoju aktivnost. Sredinom godine Hrvatska narodna banka je uvela nove instrumente za kreiranje i prilagodbu razine likvidnosti bankarskog sustava. Novčana masa je u 2004. porasla samo za 2%, a ukupno likvidna sredstva za 8,5% što je rezultat kao što je tu zamjenik guvernera i naveo u svom izlaganju deviznih depozita koji su položeni u banke. Ono što me svakako najviše zabrinjava i kao građana i kao zastupnika u Hrvatskom saboru su rast plasmana naših banaka. On je povećan za 14%. Iz strukture se vidi da je glavno ulaganje, odnosno kreditiranje bilo kreditiranje stanovništva sa 18,7% a gospodarstva sa 8%. Ja bi gospodine predsjedniče predložio da Hrvatska narodna banka nama izađe sa jednim izvješćem glede poslovanja matičnih kuća šest ovih naših glavnih banaka. Ja sam u jednom časopisu pročitao da je Reiffeisen banka za 2004. godinu ostvarila dobit takovu od koje 75% ostvaren u Republici Hrvatskoj u njenim poslovnim jedinicama u Republici Hrvatskoj. Bilo bi jako interesantno da mi dobijemo jednom predodžbu poslovanja matičnih kuća naših banaka, njihov angažman njihovog kapitala u njihovom gospodarstvu jer ono što oni rade to je zapravo kreditiranje naših građana da kupuju robu, automobile i sve ono ostalo što se proizvodi u onim državama gdje se te matične naše banke nalaze. I naravno da još kažem samo nekoliko rečenica. I sami ste istakli da je vanjski dug povećan za 14%, od toga naravno najznačajniju stavku povećanja duga imaju banke jer su se one opet zadužile na svjetskom tržištu gdje su digle jeftine kredite i za skupe novce ih plasiraju u Republiku Hrvatsku. Ja bih zaključio s time da je izvješće metodološki vrlo korektno napravljeno i da je banka vodila dobru monetarnu politiku. Šteta što takva monetarna politika nije vođena u 2003. godini kad se ova država zadužila za novih 14 milijardi što onda nije ograničavala kao što to sada radi i mislim da to tako treba raditi i dalje. Ja ću svakako podržati gospodine predsjedniče izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite!
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Iako su kolege prije mene i u ime klubova i u osobno rekli naravno puno toga što bih ja mogla ponoviti, neću to ponavljati ali osjećam isto tako moralnu obvezu sudjelovati u ovoj raspravi iz razloga što smatram iako je poodmaklo vrijeme i iako nas jako malo ima, nema niti prijenosa da je stanje koje ovo izvješće opisuje nešto što bi nas trebalo jako zanimati kao zastupnike. Dakle, pridružujem se onima koji pohvaljuju izvješće glede metodološkog pristupa, njegove sveobuhvatnosti, stručnosti pa i vizualnog da tako kažem dojma jer je vrlo pregledan i lako uočljiv ali stanje koje ono opisuje, dakle u svim područjima realnog života ukazuje na našu odgovornost i prema zakonima koje donosimo da se to stanje mijenja a i prema određenim pojavama od kojih su neke pozitivne a neke negativne koje mi moramo mijenjati. Dakle, vrlo kratko bih se samo na nekoliko stvari osvrnula koje su po meni relativno zabrinjavajuće nakon što vidimo da su mali pomaci i to pozitivni napravljeni na smanjenju škara između izvoza i uvoza, dakle pokrivenost uvoza izvozom je veća u 2004. godini nego što je bila prijašnjih godina. Vrlo, vrlo malo je povećana zaposlenost. Drago mi je da je tom izvozu kojeg smo ostvarili sudjelovala naša proizvodna industrija, uglavnom elektro-tehnički aparati, dakle i hrvatska pamet u tim strojevima koje smo izvezli. Drago mi je što je smanjenja i siva ekonomija a nažalost iz ovoga što se vidi, dakle da je najveći investitor i u 2004. bila država pa kad se smanjila takva investicija u auto-put onda su se smanjile investicije ukupno što opet otvara onaj cijeli splet dakle kad se privatna poduzeća natječu za posao koji se plaća iz fiskusa, otvara se dakle cijelo polje moguće korupcije i onih svih nus pojava za koje ja stalno upozoravam da će biti izbjegnuta kad budu poduzeća poslovala, dakle privatno vlasništvo sa privatnim vlasništvo puno manja. Ja bih samo možda još rekla da me zabrinjava zaduženost Hrvatske ne samo države, ona je dopala na treće mjesto stjecajem okolnosti i ta pozitivni trend smanjenja brzine zaduživanja jest pozitivan. Zabrinjava me dakle ukupno stanje jer ovo izvješće govori da je sa 23 milijarde zadužena privreda, dakle gospodarstvo hrvatsko. Tu dolazimo dakle još do stanovništva ali dolazimo i do onog dijela koji ne znam da li se i kako može pratiti a to je kartično poslovanje i krediti preko kartica gdje još dodatno su dakle domaćinstva i pojedinci opterećeni i gdje se isto tako pridružujem da sve te kuće, i banke u inozemnom vlasništvu i one koje naravno banke još dodatno imaju i to kartično poslovanje potiču naravno razvoj radnih, otvaranja radnih mjesta u svojim državama upravo kroz kreditiranje prodaje roba iz zemalja proizvedenih u zemljama iz kojih oni dolaze a i porast zaduživanja vani dakle govori da je ta razlika između kamata koje dobivaju, dakle sredstva po kojima dobivaju vani novac i plasiraju ga Hrvatskoj da su velike razlike u kamatama. Dakle na tim prihodima te banke savršeno dobro mogu živjeti. Ja neću govoriti o izgledu njihovih zgrada, o plaćama njihovih službenika nego ću govoriti dakle o odljevima novca iz Hrvatske u dobit upravo matičnih kuća vani i pokrivanje onih troškova i gubitaka na drugim tržištima gdje te banke isto rade. Dakle postavlja se pitanje da li smo mi smjeli, smijemo li i kako ćemo vračati taj dug ako smo i svoje praunuke opteretili i danas sam stjecajem okolnosti. Mi ćemo raspravljati kroz dva, tri dana i o rebalansu proračuna dakle taj, ta suradnja monterane i fiskalne politike po meni mora biti puno tješnja. Ovo što Ustav i Zakon o narodnoj banci dakle nalaže je u biti određena utralnost Narodne banke. Ja nisam za ono što je gospodin ministar bivši Crkvenac rekao da banka mora biti totalno neutralna. Ne, ona mora biti utralna u onom dijelu za koji ju to zadužuje i Ustav i Zakon o Narodnoj banci dakle. Ona mora usmjeravati određena gospodarska kretanja u državi i zbog toga danas slušajući doktora Slavka Kulića ujutro koji je upravo govorio o toj ne samo ekonomskoj nego i moralnoj komponenti našeg zaduživanja. Dakle postavlja se upitnim da li će Hrvatska a to i jest cilj dakle svih stranih kreditora bez obzira kako se oni zvali moći vračati kamate? Jer njima svima je u interesu ne da mi vračamo glavnicu. Njima je u interesu da se te glavnice povećavaju a njima je bitno da dobivaju uredno servisiranj kamata. Dakle pitanje na čemu i kako i tko će moći zaraditi i što proizvoditi da se zaradi za kamate kojima smo mi opteretili buduće generacije i tu je zadaća nas saborskih zastupnika i naše Vlade koja je pokrenula pozitivne trendove i koja je pokrenula dakle razvoj gospodarstva u tom smjeru da se u Hrvatskoj razvija vlastita proizvodnja, da se koriste domaći potencijali. Da se stave u funkciju sva imovina države koja to za sad nije. Da se potiče gospodarstvo na svakom koraku i ponavljam ovaj Odbor koji je osnovan za suradnju između Ministarstva financija i Narodne banke Hrvatske bi trebao povećati svoje aktivnosti dakle nemam vremena u toj svojoj raspravi se dotaknuti dakle i tečaja koji je u biti jedna od komponenti razvoja izvoza i gdje imamo stalnu da tako kažem borbu između onih koji izvoze i onih koji uvoze. Dakle ovog trena imamo izuzetno nizak tečaj kune u odnosu na EURO i druge valute. EURO je naravno sad obračunska jedinica broj 1 kojim se potiče dakle uvoz. Izvoznici su u nešto lošijem položaju. Ja neću govoriti što znači nestabilnost tečaja upravo za ove privatne kredite sa valutnom klauzulom, ali postavlja se dakle pitanje između 7 i 8 kuna ako se kreće tečaj a on je moguć dakle u toj jednoj velikom rasponu što je moguće glede smanjenja državne potrošnje, održavanja dakle stabilnosti nekakvih plaća koje možemo pratiti dakle one koje su u sferi legislative i da li je moguće pomoći izvoznicima osim sa minimalnim povišenjem tečaja i nekim drugim mjerama monetarne i fiskalne politike. Jer hrvatsko tržište je malo sa ovolikim uvozom roba. Ono je sve manje i za domaću proizvodnju. Dakle domaća proizvodnja se bori za, sa zadržavnajem pozicija na vlastitom tržištu unutar vlastite zemlje, a njena najveća borba je dakle ići na druga tržišta. Tu dakle i fiskalna i monetarna politika moraju pomoći razvoj te proizvodnje. Ja ne bih više. Dakle pridružujem se onima koji podržavaju ovo izvješće ali držim da stanje iza ovog izvješća zaslužuje našu pozornost i našu i moralnu i svaku drugu obvezu da ga mijenjamo na bolje. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Stjepan Bačić.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovani članovi Narodne banke pred nama je izvješće o radu Hrvatske narodne banke za prošlu godinu i tu ima veliki broj podataka koji govore i o nasljeđu, koji govore i o trendovima koji su bili u prošloj godini i koji govore normalno i o okruženju i u Europi i u svijetu kako bi se mogle ovi pokazatelji koji govore o našem gospodarskom stanju uspoređivati s drugima. I tu su ključne neke stvari, neki termini koji se ponavljaju i koji su bitni za razumiti cijelu tu našu problematiku vezano na Narodnu banku a zapravo na gospdoarski život u državi. To je u prvom redu rast realnog bruto nacionalnog dohotka, manjak proračuna, javni dug, stope rasta zaposlenost, inflacija i tako dalje. I sad ja sam malo uspoređivao te brojke sa događanjima u okruženju i rekli bi Hrvatska je zadužena država. I to je točno. I ona je povećala svoj javni dug sa 70 na 82% što nije dobro. Međutim ako se uspoređujemo s drugim nekim državama u Europi koje su i članice Europske unije onda vidimo da recimo Belgija, Grčka, Italija imaju 100%, 100%-tni taj indeksni poen. Dakle gore od nas što bi rekli. Isto tako kad se gleda manjak proračuna. Dopušteno je u Europi 3% bruto nacionalnog dohotka. Međutim jedna Njemačka ima 5,3% dakle 2,3 indeksna poena više od dozvoljenog. A mi ove godine i prošle godine smo planirali 4,6% i to smo i ostvarili a treba se podsjetiti da je godinu dana prije toga to bilo 6,9%. Prema tome ja bih kazao na te neke trendove koji su bitni i koji ukazuju da se ipak stvar kreće na bolje. Ono što je dobro to je upravo da je Hrvatska narodna banka promijenila smjer djelovanja odnosno procijenila da je važnije ograničavati inozemno zaduživanje nego ograničavati kreditno, kreditni rast. I to je bio trend u 2004. godini. Na taj način je i ovaj državni dug došao u jednu obrnutu situaciju da se okreće domaćem financijskom tržištu a da se smanjuje taj dio inozemnog zaduživanja i to mislim da je dobro. Isto tako kad su u pitanju krediti dobro je da je učešće građana u kreditiranju smanjeno a da je učešće poduzeća odnosno gospodarstva povećano sa 5,1 na 8% i to je isto dobro. I to je danas i u raspravi spomenuto da je zadaća Hrvatske narodne banke i to praćenje gospodarstva i da na neki način svim tim mjerama poticanje da poslovne banke ulažu što više u gospodarstvo. Normalno ne može se zabraniti osobna potrošnja. Ona je svud u svijetu prisutna. I kad se gleda učešće proračuna u bruto nacionalnom dohotku on je kod nas visokih 54% međutim jedna Austrija ima 52%. Cilj bi bio da mi tu dođemo negdje na 30-tak posto. To bi bilo dobro, ali pred nama je još dugi put da to postignemo. Ono što je mislim najbitnije i najvažnije i što Hrvatska narodna banka pokazuje upornost i na tom joj treba čestitati a to je i osnovna zadaća da čuva tečaj domaće valute. I ja bih preporučio da se odupre svim pritiscima onih, ja bih rekao nazovi stručnjaka koji preporučaju preprogramiranu inflaciju. Ja sam liječnik pa ću to usporediti slikovito sa krvarenjem. Kada dolazi u organizmu do krvarenja onda se mora postići da oni elektrociti što brže dođu od stanice do stanice pa se povećava, ubrzava se cirkulacija da tako kažem. To je tako i u inflaciji. Kolanje novca se ubrzava. Onda da se to nadoknadi štampaju se novci pa opet se stvara privid da je nešto dobro. Međutim zaboravlja se na nešto drugo što je bitno, dok god se ne začepi rupa gdje se krvari, odnosno zaustavi izvor krvarenja, sve mjere su kratkotrajne i na kraju nastupa smrt. U ovom slučaju nastupa smrt gospodarstva i propast države. Mnoge su tako propale i ja bih preporučio da ovu osnovnu zadaću čuvanja tečaja valute i dalje nastavite ovako uspješno kako ste do sada radili. A ono drugo što bih rekao što je otvorio sa svojom raspravom kolega Mato Arlović, to je ja mislim ključno pitanje budućnosti Hrvatske i svi mehanizmi Narodne banke moraju biti usmjereni u to da stimuliraju ulaganje u gospodarstvo. Ima mehanizama, ima mjera, vi to možete i ja vjerujem da će godine koje su pred nama upravo vas usmjeriti u taj dio da vidite i da te kamate koje su spominjane nekoliko puta gdje su u Europi i u svijetu 2%, zašto kod nas moraju biti 10%. Prema tome može se raznim vašim instrumentima, a vi ste zapravo i zaduženi da kontrolirate rad banaka koje su na žalost u stranom vlasništvu i svu našu akumulaciju izvlače van, da to preokrenete i da zaštite kako građane, ali tako i državu. Bilo je to u raspravi danas spomenuto pa i u ovom odnosu sa Međunarodnim monetarnim fondom, jer paradoksno je da Narodna banka ne može dati kredit vlastitoj državi nego to moraju biti akrobacije preko poslovnih banaka, zaduživanje van. To su znam određeni odnosi, jer MMF već je bilo rečeno, on vodi brigu da mi budemo u stanju vraćati naše dugove i to mu je prvenstvena zadaća i sve mjere koje nalaže su upravo u tom smjeru, ali mi moramo naći mehanizme kako tom se suprotstaviti i omogućiti državi da od vlastitih sredstava ulaže i u pokriće nekih država, a prvenstveno da ih ulaže u razvoj. Mislim da su i devizne pričuve Narodne banke previsoke, vi ste ih nešto smanjili to je dobro i na taj način dali u optok 3,8 milijardi kuna u prošloj 2004. godini. Kažem ima mehanizama da se stanje popravi i ja vjerujem da će tako biti u sljedećem periodu. Ovo izvješće podržavam uz sve ovo što su kao primjedbe naznačili, mislim da ćete to uzeti u obzir pa da će sljedeće godine ti pokazatelji biti još bolji. Hvala.
Hvala lijepa. Još ćemo saslušati raspravu poštovanog zastupnika Vlade Jelkovca. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici Hrvatske narodne banke, kolegice i kolege. U 2004. godini u Hrvatskoj je zabilježena stopa rasta društvenog bruto proizvoda od 3,8%. To je nešto sporiji gospodarski rast u odnosu na 2003. godinu, međutim istovremeno je smanjena vanjska neravnoteža, a inflacija je ostala na relativno niskoj ili prihvatljivoj razini. U prosincu 2004. godine ona je dostigla visinu na godišnjoj razini od 2,3%. Cilj mjera središnje banke u 2004. godini bio je ograničavanje inozemnog zaduživanja i aktivno podržavanje zamjene inozemnog duga sa domaćim izvorima. Fokus djelovanja promijenjen je dakle s ograničavanje kreditnog rasta na ograničavanje inozemnog zaduživanja. Intervencijama na deviznom tržištu od poslovnih banaka HNB je otkupila 510,2 milijuna eura i na taj način kreirala 3,8 milijardi kuna primarnog novca. Te su intervencije bile glavni kanal za kreiranje likvidnosti. Istodobno je središnja banka prodala Ministarstvu financija devize u vrijednosti od 94,7 milijuna eura i time iz opticaja povukla 741,7 milijun kuna. Te transakcije s državom poduzimane su s ciljem olakšavanja otplate državnog duga te s ciljem ostvarenja onog što smo već ranije rekli, zamjene inozemnog duga financiranjem iz domaćih izvora. U studenome 2004. godine smanjena je stopa obvezne pričuve s 19 na 18% i time su bankama oslobođena sredstva. Ista ta sredstva je država zatim od njih pozajmila izdavajući obveznice kako bi kupila devize za otplatu duga. Isto tako u veljači 2005. HNB je smanjila minimalno potrebnu stopu devizne likvidnosti s 35 na 32% čime je opet bankama oslobodila devizna sredstva i omogućila im devizno kreditiranje države koja je na taj način otplatila svoje dospjele devizne obveze. Uvođenjem granične obvezne pričuve na porast inozemnih obveza od srpnja 2004. 24% a od veljače 2005. 30% HNB je poskupjela korištenje inozemnih izvora financiranja. Mjere središnje banke usmjerene destimuliranju stranog zaduživanja banaka te usmjeravanju dijela zaduživanja države sa stranog na domaće tržište kao i smanjenje ukupnog proračunskog manjka pridonijeli su usporavanju rasta inozemnog duga. Na kraju 2004. godine ukupni inozemni dug privrede u cjelini iznosio je 22,7 milijardi eura što je 14,5% više u odnosu na 2003. Međutim to je ipak stopa koja je više nego upola manja od one zabilježene 2003. u odnosu na 2002. godinu. Tada je ona iznosila 31,6%. Promatrajući rast duga po sektorima najbrži rast u 2004. zabilježen je kod zaduživanja banaka. Ino dug ostalih domaćih sektora rastao je po stopi od 18,9% dok je inozemni dug države rastao uz puno nižu stopu od 9,6%. Plasmani banaka u 2004. rasli su po stopi od 14% kao i u prethodnom razdoblju. Krediti stanovništvu rasli su brže od kredita poduzećima. No i ovdje su tendencije isto nešto povoljnije, jer je jaz između tih dviju stopa značajno smanjen u odnosu na 2003. godinu. Podsjetimo se da je u 2003. godini porast kredita stanovništvu iznosio 27,7% a poduzećima tek 5,1%. Kao što je puno puta već rečeno, dakle stopa rasta društvenog bruto proizvoda lani iznosila je 3,8% i takav rast posljedica je nešto smanjenih investicija osobito nakon dovršetka infrastrukturnih radova na autocesti Zagreb-Split. No s druge strane prvi put od 2000. godine izvoz roba i usluga dao je pozitivan doprinos rastu bruto društvenog proizvoda na razini cijele godine i time je djelomično nadoknadio smanjeni doprinos investicija rastu bruto društvenog proizvoda. Na razini 2004. godine izvoz je rastao dakle brže od uvoza. Rast izvoza iznosio je 18,5% dok je rast uvoza iznosio 6,2%. Najveći udio u tom povećanju izvoza imao je izvoz brodova i naftnih derivata. Rast uvoza kontinuirano se usporavao dok je izvoz nakon kratkotrajnog usporavanja u drugom tromjesječju počeo brže rasti u drugom dijelu 2004. godine. Takova povoljnija kretanja u međunarodnoj razmjeni pridonijela su ublažavanju vanjske neravnoteže. Pokrivenost robnog uvoza izvozom dosegnula je u 2004. godini 50% i to je razina robne ravnoteže odnosno neravnoteže posljednji put zabilježena 2001. godine. Ja bih pri kraju svog izlaganja želio pohvaliti ovo izvješće jer nam ono daje puno više i puno širih makro-ekonomskih informacija koje će nam dobro doći i za niz drugih tema i rasprava u ovoj sabornici. Mislim da treba konstatirati da je Hrvatska narodna banka svojim mjerama doprinijela ostvarenju onih ciljeva koji su i ranije rečeni ograničavaju ino zaduženja, zamjeni ino duga domaćim izvorima i zbog toga ću naravno podržati ovo izvješće. Hvala.
Hvala lijepa. Sada bi gospođe i gospodo zastupnici prekinuli raspravu. Sutra nastavak u 9,30. Imamo, prvi je na redu poštovani zastupnik Andrija Hebrang, pa nakon toga poštovana zastupnica Nevenka Majdenić i pet minutna rasprava u ime Kluba HNS-a PGS-a poštovani zastupnik Jakša Marasović i završni osvrt zamjenika guvernera Hrvatske narodne banke. I potom prelazimo na raspravu o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj radio-televiziji, predlagatelj Klub zastupnika HNS-a PGS-a i od istog kluba Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim odnosima. I ako još stignemo prije glasovanja Godišnje izvješće o radu Hrvatske agencije za telekomunikacije o stanju, ostvarivanju načela i ciljeva regulacije telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj, Izvješće o radu vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti o zapažanjima koja su od značaja za razvoj energetskoga tržišta i javnih usluga u 2004. godini. O ovom setu zakonu koji se odnosi na lokalnu i područnu samoupravu i na izbore očekujemo dolazak iz Vlade isto odgovarajućeg seta zakona pa ćemo vidjeti da li ćemo tu raspravu provesti objedinjeno o cijelom tom setu zakona a u utorak ćemo početi raspravu o rebalansu državnog proračuna i Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o izvršenju državnog proračuna. Hvala lijepa. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o godišnjem Izvješću Hrvatske narodne banke za 2004. godinu. Riječ ima poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Štovani gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo, štovane prazne klupe. Posebna mi je čast da mogu reći nekoliko riječi o Izvješću Hrvatske narodne banke koje svakako treba prihvatiti i osobno ću glasovati za, jer je u protekloj godini Hrvatska narodna banka dala veliki doprinos stabilnosti valute, i dala je veliki doprinos smanjenju zaduženja banaka u inozemstvu, banaka koje su u vlasništvu zemalja Europske unije. U analitičkom dijelu kada se govori o gospodarstvu, u Izvješću Hrvatske narodne banke ističu se dva negativna trenda o kojima treba nešto i progovoriti. Prvo, pad gospodarskog rasta i drugo pad investicije u Hrvatsku. I jedno i drugo odvija se u okruženju gospodarskih zbivanja u Europskoj uniji i zato se iz podataka koji su u izvješću da lijepo iščitati, da je gospodarski gledano Europska unija u recesiji i u tom okviru treba gledati zbivanja u Republici Hrvatskoj. Republika Hrvatska ne može ići krupnijim koracima naprijed, dok njezin najveći partner za izvoz, isto tako i najveći investitor Europska unija ulazi u recesiju. Usporednice između zemalja euro zone i Republike Hrvatske pokazuju da su pokazatelji Republike Hrvatske kud i kamo bolji nego što bi se očekivalo zbog rečene krize. Primjerice. Bruto društveni proizvod u euro zoni je porasao svega 2%. U novim zemljama članicama između 4 i 5%, a u Hrvatskoj 3,8% iako nema sigurnosnu kapu Europske unije kao što imaju rečene nove zemlje članice. Nezaposlenost u zemljama Europske unije nije smanjena. Dapače, ona iznosi 9% u nekim zemljama kao što su Slovačka, Poljska iznosi 19% dok je u Hrvatskoj smanjena u protekloj godini za 1,1% ili 19 925 manje nego u 2003. plus neutralizacija nezaposlenosti svih novo pridošlih ih škola i fakulteta. Znači, otvoreno je ukupno oko 56 000 radnih mjesta. Što se tiče manjka opće države i ovdje Hrvatska stoji dobro u usporedbi sa zemljama euro zone pod okolnostima koje sam rekao jer je manjak opće države u zemljama euro zone u svakom slučaju veći nego što je u Hrvatskoj. Pa kad tako govorimo o manjku opće države u euro zoni od 2% moramo znati da neke zemlje kao što su primjerice Grčka i druge imaju i preko 5%. Drugim riječima, hrvatskih 3,8% znači puno, dobar uspjeh i dobar rezultat, tim više što znamo da smo godinu dana prije toga imali 6,9%. Dakle, ogromni napori Vlade da manjak opće države svede sa 6,9% na 4,8% urodili su plodom. Javni dug Hrvatske 82% bruto nacionalnog dohotka je znatno manji nego nekih zemalja euro zone. To je bilo već jučer rečeno Grčke i Italije gdje iznosi 100%, ali u Izvješću Hrvatske narodne banke iščitavamo vrlo dobru konstataciju, a to je da je godišnja stopa rasta inozemnog duga dvostruko niža nego u 2004. nego 2003. što je također dobar pokazatelj. Napokon, treba reći da se i ove godine kretanja, statistički gledano ne poklapaju sa prognozama katastrofičara, jer je primjerice u svibnju nezaposlenih manje 11 927 nego li u travnju, a industrijska proizvodnja je u svibnju za 8,2% veća nego u travnju. Dakle, protiv prognoze katastrofičara Hrvatska tapka za euro zonom što je mislim pozitivno u fazi iščekivanja našeg članstva, da dođemo pod tu sigurnosnu kapu koja će privući strani kapital. No, u ovom se izvješću mogu iščitati i brojni podaci koji su vrlo pozitivni za banke koje se nalaze u vlasništvu Europske unije, a da li su pozitivni i za zemlju domaćina o tom se može raspravljati. Naime, banke u Republici Hrvatskoj su u vlasništvu Europske unije 91,6% i taj postotak i udio raste, dok udio domaćih banaka već godinama pada i on je sada na 5,6% odnosno 3,1% u vlasništvu Hrvatske države i taj trend se nastavlja, trend smanjivanja udjela domaćih banaka u ukupnom bankarskom sustavu. Zato ukupan uspjeh bankarstva koji je završio godinu sa 3 milijarde i 600 milijuna kuna dobiti treba pogledati malo pod drugačijim svjetlom. Naime, ta dobit banaka, kao i ostali odljev kapitala zapravo je jedan oblik investicije Hrvatske u Europsku uniju, pa možemo reći da je veći iznos investicije Europske unije, da je veći iznos investicije Hrvatske u Europsku uniju nego li obrnuto. Evo podataka. Porast deviznih depozita prošle godine 7,5% što je trostruko više nego godinu dana ranije. Porast devizne štednje za 5,7 milijardi ili ukupno 912 milijardi kuna. Porast kunskih depozita građana 35,7%, plasmani banaka plus 14%. To su strašni podaci, strašne brojke. Krediti stanovništva veći 18,7%, ali poduzećima samo 8%. Dakle, zemlje Europske unije kupile su naše banke koje smo sanirali našim novcem na razlici kamata, posuđuju našim građanima sve više i više, investiraju u naša poduzeća sve manje i manje, odljev kapitala kroz kupovinu tim kreditima inozemnim robama sve veći i veći. Protekle godine građani su ukupno uzeli 141 milijardu kuna kredita. Plasmani banaka financiraju se sredstvima iz inozemstva, povećava se zaduženje banaka koje je sad već oko trećine ukupnog državnog duga. Inozemni dug banaka je povećan za dvostruko sa 3,8 na 7,6 milijardi kuna. Podatak koji Hrvatska narodna banka mora metnuti u prvi plan i upaliti crveno svjetlo. Potraživanja od središnje države su na žalost također povećana za 7,2 milijarde kuna. No, ono što je najveći odljev hrvatskom kapitala su krediti tih evropskih banaka, banaka u evropskom vlasništvu našim građanima. Naši građani plaćaju kaznu na kredit umjesto kamata. Naime, kamate našim građanima kreću se između 7,5 i 8,9%š što je 4 do 5 puta više od kamata koje te banke plaćaju za svoja zaduženja u inozemstvu. Ono što je, možemo reći vrlo nekorektno, to je da naši građani osim ovako visokih kamata svoj kredit moraju vezati uz deviznu klauzulu. To je drugi način izvlačenja kapitala. Treći način je što moraju naravno dati svoju imovinu pod hipoteku. I četvrti način specifičan samo za banke u Hrvatskoj da naši građani moraju uplatiti i životno osiguranje. Što to znači? Da osim ovih svih osiguranja koje građani moraju platiti, još moraju uplatiti i životno osiguranje u vrijednosti od 50 pa do 100% iznosa kredita. Toga nema nigdje ni u jednoj zemlji Europe, toga nema ni u zemljama Amerike, jer ako se na kredit plati životno osiguranje, onda se svakako briše hipoteka. Kod nas hipoteka i dalje ostaje. Zato nikako ne začuđuje izvanredno poslovanje banaka koje su ostvarile dakle 3 milijarde 600 milijuna kuna dobiti. Kada bi taj odljev kapitala pretvorili u kilometre autoceste, onda smo u pet godina s tim novcem mogli bez ikakvog zaduženja izgraditi cestu od Bosiljeva do Dugopolja. Samo radi usporedbe da se vidi smjer cirkulacije novca. Koliki je odljev zbog kreditiranja vanjske potrošnje umjesto domaće proizvodnje to je praktično nemoguće izračunati. I napokon iz ovog se može zaključiti što sam u početku uspostavio tezu, Hrvatska je prošle godine investirala u Europsku uniju 4 milijarde kuna, značajno više nego što je Europska unija investirala u Hrvatsku. I sada nakon ovakve dijagnoze treba slijediti terapija. Drugim riječima kako Hrvatska može zagristi dio svog vlastitog kolača kojeg odlijeva preko inozemnih banaka vani. Jedino tako da osnuje čvrstu jaku hrvatsku banku koja će imati dva zadatka. Prvi je hrvatskim građanima davati kredite pod jednakim uvjetima kao što dobivaju građani Europske unije i naravno drugi da investira i u proizvodnju, a ne samo u kredite koji znače uvoz i vanjsku potrošnju. Iz ovog izvješća banke daju se iščitati ovakvi podaci, a još ako izvuče koji ovakav zaključak onda će zaista ovo izvješće biti dobro došlo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Hrvatske narodne banke, kolegice i kolege. Hrvatska narodna banka kao središnja bankarska institucija ima kao temeljni cilj održavanje niske inflacije ali također poduzima i mjere monetarne politike kojima podržava monetarnu stabilnost i gospodarski razvoj Republike Hrvatske. U tom smislu ovo izvješće moramo promatrati kao skup efekata poduzetih mjera Hrvatske narodne banke i njihov utjecaj na ekonomske pokazatelje državne politike i politike gospodarstva u cjelini. U 2003. godini o čemu smo raspravljali prije godinu dana, cilj Hrvatske narodne banke bio je usporavanje ekspanzije kredita. Mjere Hrvatske narodne banke za to smanjenje nisu imale većeg učinka. 2003. godina završila je s visokom inozemnom zaduženošću, velikim deficitom na tekućem računu platne bilance i fiskalnim deficitom te su u 2004. godini Vlada i Hrvatska narodna banka napravili zaokret u monetarnoj i ekonomskoj politici kako bi smanjili eksternu ranjivost Hrvatske na bilo kako veće poremećaje. U tom pravcu cilj mjera središnje banke u 2004. godini bio je prije svega ograničavanje inozemnog zaduživanja. U siječnju 2004. godine prestale su važiti mjere središnje banke koje su se odnosile na ograničavanje kreditnog rasta, a koje su donesene u siječnju 2003. godine. Međutim središnja banka je i nadalje bankama propisivala minimalnu razinu devizne likvidnosti, odnosno likvidna devizna potraživanja svakodnevno su morala iznositi najmanje 35% deviznih obveza. Posebno važan instrument monetarne politike Hrvatske narodne banke uveden u srpnju 2004. godine, granična je obvezna pričuva. Ona se obračunavala na porast inozemne pasive poslovnih banaka i izdvaja se na račun banaka kod Hrvatske narodne banke bez prava na naknadu po propisanoj stopi koja je u lipnju 2004. godine iznosila 24%. U veljači 2005. godine granična obvezna pričuva povećana je na 30%. Što se htjelo spomenutim instrumentom? Tim instrumentom poskupljuju se inozemni izvori financiranja i smanjuje prostor za zaradu poslovnih banaka zaduživanjem u inozemstvu u cilju kreditiranja domaćeg sektora. Ove i ostale mjeri instrumenti monetarne politike imale su odraz u ostvarenju ekonomskih pokazatelja u gospodarstvu, ali i na ostvarenje temeljnog cilja, a to je ograničavanje inozemne zaduženosti. Inozemni dug u 2004. godini iznosio je 82% bruto domaćeg proizvoda što je i dalje visoka ino zaduženost, ali je dinamika porasta zaduženosti u zadnjih godinu dana mjerama monetarne i fiskalne politike bila ublažena u odnosu na 2003. godinu što znači da je zaduženost stavljena pod kontrolu. Stoga rasta inozemnog duga iznosila je 14,5% i upola je manja od one zabilježene u 2003. godini kada je iznosila 31,6%. Istovremeno zadržana je i dobra likvidnost na financijskom tržištu. Destimuliranje ino zaduženja te usmjeravanje određenog dijela zaduživanja države sa stranog na domaće tržište kao i smanjenje ukupnog proračunskog manjka pridonijele su usporavanju rasta inozemnog duga. Po prvi puta se dogodilo da je država na trećem mjestu po udjelu u ukupnom ino dugu koji iznosi 31,9%. Na prvom mjestu je ostali domaći sektor i izravna ulaganja sa 34,4% a na drugom banke sa 33,7%. No ono što je također bitno je da svi sektori i država i banke i poduzeća dug uredno vraćaju. Po prvi puta od 2000. godine neto izvoz roba pridonije je rastu bruto domaćeg proizvoda za 0,5% i time umanjio utjecaj smanjenja investicija na rast bruto domaćeg proizvoda. Rast robnog izvoza iznosio je 18,5% a uvoza 6,2%. Pokrivenost robnog uvoza izvozom dosegnula je u 2004. godini 50% a takva je razina robne neravnoteže posljednji puta bila zabilježena 2001. godine. U cijeloj 2004. godini deficit bilance tekućih transakcija iznosio je 1,28 milijardi eura i za 481 milijun eura je niži u odnosu na 2003. godinu. Udio deficita tekućeg računa u bruto domaćem proizvodu od 4,6% zamjetno je smanjen u odnosu na isto razdoblje 2003. godine kada je bi 6,95%. Na smanjenje deficita u 2004. godini utjecala su kretanja na računu dohotka čiji je manjak smanjen za 457 milijuna dolara u promatranom razdoblju. Osim toga, pozitivan doprinos smanjenju deficita tekućih transakcija došao je i smanjenjem deficita na računu roba za 250 milijuna eura. Godišnja stopa inflacije iznosila je 2,1% što je uglavnom posljedica rasta cijena energije i nafta na svjetskom tržištu i da Središnja banka nije intervenirala održavanjem stabilnosti tečaja kune prema euru i dolaru i inflatorni učinci povećanja cijena nafte bile bi daleko veći. Tijekom 2004. godine prosječni tečaj kune prema euru je apricirao za 0,9% i za 7,9% prema američkom dolaru. Time je inflacija u Hrvatskoj bila uglavnom na istoj razini kao i u drugim državama koje su glavni trgovinski partneri Hrvatske. Nominalna aprecijacija ograničila je učinak uvezene inflacije tijekom 2004. godine. Ono što također bi htjela istaći, a što znači jednu sigurnost i povjerenje i u Hrvatsku državu, odnosno Vladu pa indirektno i u Hrvatsku narodnu banku je tržište kapitala. Ono je u 2004. godini ostvario takav nezapamćen uspjeh u relativno kratkoj povijesti hrvatskog tržišta. Promet dionicama na objema burzama gotovo je udvostručen u odnosu na prethodnu godinu. Broj transakcija povećan je za gotovo 50% dok su burzovni indeksi počeli snažno rasti. Tek su na kraju 2004. godine bile na najvišim razinama do tada. Krobeks indeks Zagrebačke banke porastao je za 32,1%, a Vin indeks Varaždinske burze za čak 127,20%. Promet obveznicama u usporedbi sa 2003. godinom povećao se za 70%. Mogli bismo tako obrazlagati i ostale ekonomske pokazatelje ostvarenja gospodarskog razvitka u 2004. godini i analizirati utjecaj mjera monetarne i ukupne državne politike. Međutim, što se tiče državne politike činjenica je da 2004. godina bila prva godina rada nove Vlade i da se puno ostvarenje zacrtane politike ne može očekivati već u toj prvoj godini. Važno je da su već sada uočeni pozitivni pomaci, da postoje čvrste naznake da će se temeljni ciljevi ostvariti. Hrvatska narodna banka kao središnja monetarna institucija mora i nadalje pravovremeno intervenirati mjerama monetarne politike kako bi se omogućilo ostvarenje postavljenih ciljeva Vlade i zemlje u cjelini. I na kraju predlažem, odnosno prihvaćam Izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko 5-minutnih rasprava u ime klubova. Prvi, poštovani zastupnik Jakša Marasović, Klub zastupnika HNS-PGS-a. Odustaje, hvala lijepa. Drugi, Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici HNB-a. Pa evo, imajući na umu sve ove političke prijepore koji su se slušali jučer, danas, između vlasti i opozicije, što je posve logično, teško je ja bih rekao pravdati one javne polemike koje su se čule u 5., 6. mjesecu između Vlade i Hrvatske narodne banke. To je čak možda trebao biti centralni dio ovog Izvješća, ali on nam je nedostajao. Prozvanima s jedne strane se našla Vlada, s druge strane Hrvatska narodna banka. Točno je da je Hrvatska narodna banka dopustila silno zaduživanje tijekom 2002., 2003. Točno je i to da je HDZ-ova Vlada nastavila poticati vanjski dug i to indirektno sada preko banaka po istoj dinamici kao što je i rastao i do 2003. S time da treba priznati da se Vlada počela sad zaduživati na domaćem, ne stranom tržištu novca, ali nesporno je da se vanjski dug više ili teško kontrolira. Jasno, teško ga je kontrolirati ako se ne želi potaknuti građansko nezadovoljstvo, jer ukoliko se to dogodi to bi bio onda siguran znak odlaska vlasti s pozicije u opoziciju. Jednom riječju, mi smo naučili u ovih 10 zadnjih godina više trošiti nego što možemo zaraditi. Standard nam je iznad mogućnosti, potrošnja iznad sposobnosti domaćinstva. Sad se ponudio povrat duga mirovina. To je ustavna obveza, to treba prihvatiti, samo ja želim, eto i na tragu diskusije gospodina Hebranga reći, gospodo, nemojte prodati Poštansku banku, Croatiu banku ni pod koju cijeni pa ni pod cijenu povrata duga penzionerima. Bolje da to bude u 3 godine, a da te dvije bankarske institucije sačuvamo kao svoje. No pustimo to. Hrvatska narodna banka mora biti autonomna, međutim, još bitnije je da održava tečaj, da građani, a takvih je većina, ne, da se tako izrazim, poginu pod teretom kamata, odnosno još više kursa. Ponavljam, vanjski dug države je 80%. Za ulazak u EU trebao bi biti 60%. Država se zadužuje u Hrvatskoj, ali i banke u stranom vlasništvu da bi mogle servisirati Hrvatsku, zadužuju se pri svojim maticama. Guverner je, sad vidimo, povećao pričuvu na 40% što će reći da na 100 eura beskamatno banka deponira 40 eura. Granica neisplativosti za banke kreće se između 50 i 55% i tu dolazimo do ključnog razloga zašto Hrvatskoj treba EU. To su investicije i to je jasno, euro, to je Monetarna unija jer dugoročno Hrvatska će svoje probleme sve više i više gomilati, a ne smanjivati. Logično je težiti sve višem standardu, za to trebaju sve novije i novije robe. Činjenica je da i Hrvatska ne proizvodi, da se one uvoze, a to onda znači da se vanjski dug sve više i više povećava. Gospodin Hebrang je dobro primijetio. U cijelosti stojim iza njegove diskusije. Investicije Hrvatske u Europsku uniju veće su nego obrnuto i to ide preko banaka. A kako se to zove to trebamo također reći. To je gospodo neokolonijalizam, a o tome je trebalo misliti još godine 1999. kada se išlo u prodaju Privredne banke. I zato još jedanput apeliram, nemojmo prodavati Croatia osiguranje, nemojmo prodavati Croatia banku, nemojmo prodavati gospodo Poštansku banku. 3,6 milijardi kuna bila je zarada banaka godine 2004. Spojimo te dvije banke u jednu ozbiljnu državnu banku, pokušavajmo usmjeravati depozite države, lokalne samouprave prema tim državni, investicijama. Kod vanjsko duga malo je utješno što je danas država na zadnjem mjestu. Pretekle su je banke, pretekle su je poduzeća. Država duguje 7,2 milijarde eura ili 31,9%, banke 7,7 milijardi eura ili 33,7%, poduzeća 34,3% ili 7,8 milijardi. Jasno je da još uvijek nije vrijeme za paniku jer na strani 90 HNB govori o likvidnosti međunarodnih plaćanja. Kažu da je još uvijek ona velika, međutim, problem ovdje postoji. Državni dug krajem 2004. bio je 98,6 milijardi kuna, 48% bruto društvenog proizvoda za 2004. plus 13,2 milijarde kuna jamstva, a to je gospodo 111,8 milijardi kuna ili 54,1% od GDP-a. 2004. povećan je državni dug za 12,5 milijardi kuna no i u prva 3 mjeseca taj trend se gospodo nastavlja. Ovo Izvješće jasno treba prihvatiti, jamčiti neovisnost Hrvatske narodne banke, a Vladu obvezati da naprosto pokuša osnažiti pozicije ovih preostalih 5% bankarskog, pod navodnicima, tržišta koji je u vlasništvu Republike Hrvatske.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa gospodin Kajin je i danas rekao nešto vezano uz vanjski dug odnosno da država teško kontrolira vanjski dug što stvarno nije točno i čini mi se da stvarno smo čitali dva različita izvješća Hrvatske narodne banke za ovu godinu. Stopa rasta inozemnog duga smanjenja je sa 31,6% koliko je iznosila u 2003. godini na 14,5% u 2004. godini i ne može se reći da država ne vodi odnosno Vlada ne vodi računa o inozemnom dugu ja s ovim podacima smatram da je inozemni dug stavljen stvarno pod kontrolu. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a poštovani zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite!
Štovani gospodine predsjedniče, štovani predstavnici Hrvatske narodne banke, dame i gospodo zastupnici! Klub Hrvatske demokratske zajednice će naravno podržati ovo izvješće zbog toga što je u njemu razvidno da je Hrvatska narodna banka uložila veliki napor za očuvanje stabilnosti tečaja, da je uložila veliki napor u smanjivanje duga inozemnih banaka, drugim riječima ukupnog duga države. Pitanje da li je kasno reagirala sa povećanjem depozita ili ne je stvar rasprave za stručnjake a isto tako i manji sukobi koji su bili između Vlade i Hrvatske narodne banke su na pravcu zajedničkog interesa države a to je smanjenje zajedničkog duga pa ja ne bi tome pridavao neki veliki značaj. Hrvatska narodna banka je funkcionirala neovisno od Vlade a to je ono što se očekuje. Iz ovog izvješća međutim vidimo dva ovako malo mračna prognostička rezultata a to je da pada gospodarski rast u Hrvatskoj i da padaju investicije. To se poklapa sa vrlo pesimističkim izvješćem koje smo neki dan čuli od Nacionalnog vijeća za konkurentnost. Mislim da ove rezultate treba svakako usporediti sa zbivanjima u našem najvećem vanjskom partneru gospodarskom a to je Europska unija. Dok je Europska unija u recesiji Hrvatska ne može krupnim koracima naprijed, to je potpuno jasno. Što se događa u Europskoj uniji? Pa u usporedbi sa euro zonom Hrvatska je imala prošle godine sve ekonomske pokazatelje bolje do značajno bolje. Primjerice, bruto nacionalni dohodak u euro zoni 2% porasta, u Hrvatskoj 3,8%. Čak i u novim članicama Europske unije nije porastao više od 5%. Nezaposlenost Europske unije stagnira. U Hrvatskoj je smanjena za 1,1% odnosno u Hrvatskoj je bilo 19 tisuća 925 nezaposlenih manje plus kompenzacija 40-tak tisuća novo pridošlih na Zavodu za zapošljavanje sa škola i fakulteta koji su također zaposleni, to je 60 tisuća radnih mjesta. Za katastrofičare napomena da je u svibnju ove godine u odnosu na travanj nezaposlenost smanjena na razini mjeseca za 3,7% što znači da je manje 11 tisuća i 927 nezaposlenih. Isto tako, industrijska proizvodnja u Hrvatskoj je iznad razine Europske unije pa i iznad razine novo pridošlih deset članica Europske unije gdje je prosjek industrijske proizvodnje bio plus 15% a u Hrvatskoj plus 3,5%. Znači, tri puta veći porast industrijske proizvodnje. I ponovo za katastrofičare podatak. U svibnju ove godine u odnosu na travanj industrijska proizvodnja je porasla za 8,5% u Hrvatskoj. Dakle, ne treba ići crnim prognostičkim putem nego objektivnim a to se može samo ako sagledamo i zbivanja u Europskoj uniji. Bankarski sektor. Govorio sam u pojedinačnoj raspravi, rekao je sada i gospodin Kajin. To je put odljeva hrvatskog kapitala. U ovom izvješću je jasno da je odliveno 3 milijarde 600 milijuna kuna u inozemstvu preko banaka koje su u vlasništvu naravno zemalja Europske unije. Također, drugi put odljeva kapitala je davanje i neprestani porast kredita građanima, porast kreditiranja građana je 18,7% a investicija u gospodarstvo samo 8,2%. Dakle, trend odljeva kapitala kroz banke u inozemnom vlasništvu geometrijskom progresijom raste svake godine. Što to znači? To znači da smo prošle godine investirali u Europsku uniju preko 4 milijarde kuna ili prevedeno na dug naših umirovljenika da su te banke u većinskom vlasništvu ostale Hrvatske države mi bi samo sa dobiti banaka u dvije godine vratili dug našim umirovljenicima bez opterećenja državnog proračuna. I kao što sam spomenuo mogli bi u pet godina izgraditi cestu, auto-cestu punog profila između Bosiljeva i Splita bez vanjskog zaduženja. Dakle, što je na nama? Da se zamislimo kako mogu hrvatska Vlada naravno u suradnji sa Hrvatskom narodnom bankom spriječiti ova dva velika puta odljeva hrvatskog kapitala u Europsku uniju i preokrenuti ga u našu korist. Jedino osnivanjem jake banke ili ojačavanjem postojećih hrvatskih banaka koje bi hrvatskim građanima dale jednake uvjete kreditiranja kao što su to u europskoj zoni uz smanjenje kreditiranja potrošnje a više kredita usmjeriti u proizvodnju. Naravno, to je moguće samo ako ostvarimo jaku hrvatsku banku koja bi konkurirala postojećim europskim bankama i koja bi skrenula i promijenila smjer kapitala. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Jakša Marasović.
Gospodine predsjedniče, gospodin zastupnik Hebrang je otprilike kazao da recesija u Europskoj uniji ima direktne implikacije na naše gospodarstvo odnosno na pad BDP-a odnosno trenda rasta BDP-a i ostali pokazatelji koji su dati u ovom materijalu. Znate, da je to tako onda bi deset europskih zemalja koje su ušle prošle godine u Europsku uniju imale isto slične rezultate. Međutim, to nije tako. Dakle, mi se ne možemo vaditi na to, na našu efikasnost i na naše neznanje da nam je kriv netko drugi a pogotovo ne Europa. Mi smo neefikasni, mi ne omogućujemo investicije ni onima koji žele doći u ovu državu investirati i to je problem, problem birokracije, neefikasnosti i neznanja.
Hvala. I završni osvrt zamjenik guvernera Narodne banke Boris Vujčić. Izvolite!
Predsjedniče Sabora, poštovani zastupnici! Zahvaljujem vam na raspravama i sugestijama tijekom ova dva dana i ja bih se samo zaključno osvrnuo na nekoliko stvari. Puno stvari je rečeno ali možda na dvije ili tri teme koje su se provlačile kroz više rasprave i diskusija. Jedna je neovisnost Središnje banke koja je jučer spominjana i ja se zahvaljujem zastupnicima koji su već tu temu dotakli i podržali neovisnost Središnje banke. Ja bih još samo rekao da ona proizlazi jednostavno iz Zakona o Hrvatskoj narodnoj banci koji je ovaj Sabor i donio. I također iz međunarodne prakse i iskustva. Neovisnost je neophodna da bi se Središnja banka uspješno ostvarila svoje temeljne ciljeve a to je prije svega održavanje stabilnosti cijena, znači financijske stabilnosti i zapravo makro-ekonomske stabilnosti i financijske stabilnosti u slučaju da je to zadaća Središnje banke, u Hrvatskoj je to tako. Isto tako bih htio reći da je ta neovisnost važna jednako de facto kao i de jure. Imamo zemalja u kojima ona postoji de jure ali de facto postoje problemi. Ja mogu reći da je vrlo dobro da je u Hrvatskoj tijekom prošle Vlade i tijekom ove Vlade i tijekom prošlog i ovog sastava Sabora ta neovisnost Hrvatske narodne banke podržavana i de facto i to nam omogućava da na pravi način zadovoljavamo svoje ciljeve odnosno da radimo na način na koji Središnja banka treba raditi. Kad ćemo ulaziti u Europsku uniju morat ćemo ponovo mijenjati Zakon o Hrvatskoj narodnoj banci, tako da ćemo morati još jedanput kroz ovaj Sabor provući ga i u biti pojačati neovisnost jer Europska unija u biti ima objekcije na sadašnji zakon da još uvijek nije na razini standarda Europske unije.A jedine dvije zemlje u Europi u ovom trenutku koje nemaju znači standardne ovisnosti središnje banke na razini onog koji ima Hrvatska su one dvije koje su istočnije od nas i s kojima se obično ne volimo uspoređivati i bolje da se ne uspoređujemo. Neovisnost međutim ne smije značiti neodgovornost i neovisnost ne smije značiti nestručnost. U bit neovisnost središnje banke postoji upravo zato da bi osigurala i odgovornost i stručnost. Ako odgovornost i stručnost nisu rezultati neovisnosti onda ona nije postigla svoj cilj. Ja se nadam da a to je na vama da ocijenite jesmo li mi odgovorni Hrvatskom saboru da je neovisnost Hrvatske narodne banke uspjela postići obadva ta cilja. Drugi, drugi dio pitanja koji bih htio spomenuti ovdje da je bilo spomenuto da Hrvatska narodna banka možda ne radi dovoljno na zaštiti potrošača jučer. Hrvatska narodna banka, njen zadatak nije zaštita potrošača. Za to postoji Zakon o zaštiti potrošača i postoje agencije koje se bave zaštitom potrošača, ali to ne znači da mi ne radimo ono što mislimo da trebamo raditi da bi zaštitili hrvatske potrošače u odnosima sa bankama. Najbolji primjer toga je to da smo se zauzeli i uveli izračun efektivne kamatne stope koja hrvatskim građanima omogučava da transparentno znaju koliko će im banka kada odu u nju naplatiti kredit. Prije smo imali situaciju da vam je banka rekla da vam je kamatna stopa jedna, a u biti ste efektivno plaćali puno višu kamatnu stopu. I cilj te naše mjere je upravo bio zaštititi hrvatske građane da ne budu manipulirani od strane banaka i da dobro, da vrlo jasno znaju cijenu kredita koji plaćaju. Upravo, to sad mogu najaviti iako još tu mjeru nismo donjeli, sada radimo na mjeri kojom ćemo građanima Hrvatske isto tako kada idu u banku uzimati kredite koji su kao što znate sve više postali indeksirani ne samo u EURO nego u švicarski franak. Ako idete za automobilski kredit ili za hipoteke sve više njih je u švicarskim francima koji će im objasniti rizike koje preuzimaju uzimajući kredit indeksiran u švicarski franak. Zato jer oni time preuzimaju tečajni rizik kojeg možda nisu svjesni. Isto tako mi rješavamo niz pritužbi od strane građana u slučaju da one nisu pravnog karaktera. Ako su, ako su to pravni sporovi onda su nadležni za rješavanje sudovi i Hrvatska narodna banka tu jednostavno nema tu nikakvu ulogu. Još jedan sklop pitanja je bio jučer. Rečeno je da je ovo izvješće dobro ali da li Hrvatska narodna banka može još nešto napraviti da pomogne Vladi u poticanju rasta? Ja bih rekao da je najbolji način na koji Hrvatska narodna banka može djelovati da potakne odnosno pomogne Vladi u poticanju rasta održavanjem makroekonomske stabilnosti. Jer bez makroekonomske stabilnosti cijena tečaja u Hrvatskoj definitivno nema ni rasta. Imamo iskustvo ne samo u Hrvatskoj nego i u inozemstvu ali mi ne moramo gledati u inozemstvo. Možemo vidjeti što se ovdje događalo. Ako se sjetimo samo što se događalo osamdesetih godina svi ćemo se sjetiti da su epizode inflacije, hiperinflacije, deprecijacije, devalvacije dovele do desetljeća izgubljenog rasta kad je stopa rasta bila 0%. Znači to sigurno nije dobro za rast. Da je dobro za rast ne samo da bi mi to radili nego bi se i netko drugi već vjerojatno u svijetu sjetio toga da je dobro pa bi to radio. Ali to nitko ne radi i svim središnjim bankama u mandat je dano održavanje stabilnosti cijena i tečaja upravo zato je r je to najbolje za poticanje rasta. Osim toga Hrvatska narodna banka naravno može održavati financijsku stabilnost. Međutim izvan toga nema previše toga što može raditi. Na neki način monetarna politika je, se često opisuje kao uže. Vi možete zatezati ga, ali ne možete gurati. Guranjem užeta ne postižete ništa. Jednostavno mi nemamo nekakvu mogučnost da vodimo strukturne politike, da restrukturiramo poduzeća, vodimo privatizaciju, reformu javne uprave, zdravstvenog sustava, mirovinskog sustava. Stvaranja povoljnih ulagačke klime, fleksibilnosti na tržištu rada. Znači to su sve stvari u, reforme pravosuđa, to su sve stvari koje u konačnici zajedno proizvode nekakve dugoročne stope rasta. Miks monetarne i fiskalne politike je samo jedna komponenta toga. Cijeli ovaj drugi niz strukturnih politika je važan i treba ih provoditi na kontinuiranoj razini kako bi se dugoročno postigle stope rasta. Ono što mi radimo a to je održavanje financijske stabilnosti međutim samo po sebi isto nije potpuno lako i nije potpuno jednoznačno. Naime financijska stabilnost je ponekada u sukobu sa financijskom efikasnošću. Uzmite za primjer da je u Hrvatskoj stopa obvezne rezerve u ovom trenutku 18%. Mi smo ju gradualno smanjivali od 24% na 18%. Mi znamo da bi povečali efikasnost intermedijacije financijskog sustava kada bi tu stopu obvezne rezerve sutra smanjili 2% koliko je u Europskoj monetarnoj uniji. Onda bi odmah bili jeftiniji krediti. Znači odmah bi cijena kapitala za banke bila niža. Međutim isto tako znamo da bi to bilo u konfliktu sa drugim ciljem financijske stabilnosti. Raspuštanje stope obvezne rezerve na tu razinu bi ugrozilo financijsku stabilnost sustava jednostavno zato jer se više ne bi mogla održati stabilnost tečaja, a ako dođe do nestabilnosti tečaja u Hrvatskoj onda znamo da sve krahira. Tako da svaki dan morate vagati što učiniti na poboljšanju efikasnosti? Što učiniti na održavanju stabilnosti bankovnog sustava? Što se tiče ograničenja vanjskog zaduživanja Hrvatska narodna banka je 2003. godine počela prva upozoravati na to i prvi smo poduzeli korake da spriječimo rast vanjskog zaduživanja. Oni su 2003. godine bili ograničenog učinka. Oni imali su učinak ali naravno nemoguće je samo mjerama, a pogotovo kada je tako snažna inercija rasta vanjske zaduženosti kao što je tada bila samo mjerama monetarne politike to zaustaviti. Potrebne su i ostale mjere prvenstveno fiskalne politike. U ovom trenutku mislim da smo na dobrom putu da stabiliziramo vanjski dug na razini otprilike sa kraja prošle godine. Mi nismo zašli za ugao što bi rekli. Što se tog tiče nismo sigurni u to. Moramo stalno o tome voditi računa i to opet ne samo monetarna politika nego ukupna ekonomska politika međutim na dobrom smo putu. Jer smo ga ipak uspjeli bitno usporiti i na kraju 4. mjeseca je vanjski dug u odnosu na projicirani bruto društveni proizvod kraja ove godine bio na razini od otprilike 78% bruto društvenog proizvoda. Znači još imamo nekakvih 4% prema kraju godine da ode, ali da možemo reći da je on otprilike 5% da kažem da je on otprilike stabiliziran. I ja se nadam da ćemo to učiniti. Bilo je spomenuto da smo već prošli nekakvu onu granicu «mastrichtsku» kriterija od 60% duga međutim 80% vanjskog duga nije u korelaciji sa, sa «mastrichtskim» kriterijima. «Mastrichtski» kriterij se odnosi na javni dug. Znači javni dug od 60%, a Hrvatska je u ovom trenutku ispod razine javnog duga od 60% odnosno javni dug je na razini od 53, 54%. Znači ono što moramo također dugoročno voditi računa je da ne dopustimo da nam javni dug ode iznad 60%. Ali mi smo još uvijek ispod te granice. Nismo ju prešli. Znači nije, tu nemamo problem, ali važno je da tako ostane do ulaska u Europsku uniju inače će biti teško se vračati sa iznad 60% ispod jer to praktički znači imati fiskalni suficit. A fiskalni suficit, znate koliko je teško smanjiti i fiskalni deficit a kamoli uči u fiskalni suficit. Što se tiče banaka i politike banaka ona je više puta spomenuta. Kreditna politika banaka jest takva da smo od 2001., 2002. godine odnosno 2000. već došli u situaciji da snažnije, bitno snažnije rastu krediti stanovništvu nego poduzećima. Međutim, to nije slučaj samo u Hrvatskoj. To je slučaj u svim centralno istočnim evropskim zemljama. Jednostavno, sektor stanovništva je bio daleko manje opterećen dugovima u cijeloj središnjoj i istočnoj Evropi, nego što je to slučaj u zapadnoj Evropi. Naravno, banke su to vidjele, vidjele su da je postotak ne vračanja dugova od strane stanovništva, daleko niži nego poduzeća. Znači, rizik im je puno manji, kamatna marža im je znatno viša, jer stanovništvo plaća bitno više kamatne stope od poduzeća i normalno da su počeli davati kredite tom sektoru. Međutim, vidimo da i taj trend se mijenja. 2003. godine stopa rasta kredita poduzećima je 5,1% stanovništvo 27,7%. 2004. stopa rasta kredita poduzećima raste na 8% stanovništvo se smanjuje na 19% da bi u prvih pet mjeseci ove godine imali 9% rast kredita poduzećima otprilike zadržavanje rasta kredita stanovništvu na prošlogodišnjoj razini. Znači, ponovo sve više kredita ide prema poduzećima. Zašto je to tako? Pa jedan od razloga je sigurno to da potražnja stanovništva ne može biti na tako visokoj razini kao što je bila protekle četiri godine. Ljudi kupe jedan stan, kupe jedan auto ili dva auta, ali ne kupuju tri auta, ne kupuju 3 televizora ili 3 stana ili zemljišta. Ono što banke vide da ta potražnja opada, a ta potražnja između ostalog opada jer već sada u Hrvatskoj su potraživanja banaka od stanovništva ako gledamo stanje kredita stanovništvu kao postotak bruto društvenog proizvoda u Hrvatskoj dvostruko viša nego uostalom centralno istočnim evropskim zemljama. U ovom trenutku, odnosno krajem 2004. godine taj je udio bio 33% bruto društvenog proizvoda, dok su ostale zemlje poput Češke, Mađarske, Poljske, Slovenije i tako na razini između 10 i 15% bruto društvenog proizvoda. Znači, hrvatsko stanovništvo je znatno više uzelo kredita od banaka, nego je to slučaj u ovim ostalim zemljama. Ako uspoređujemo se sa zemljama Evropske monetarne unije onda je to ipak još značajno ispod zato jer je 2004. godine udio kredita stanovništva u bruto društvenom proizvodu u području Monetarne unije bio 54 i pol posto. Prema tome, može se reći pa dobro, nije to takav problem. Još imamo vremena da idemo prema takvom opterećenju stanovništva sa kreditima. Međutim, ako pogledamo pojedine zemlje, već u ovom trenutku, veći je udio kredita stanovništva u bruto društvenom proizvodu u Hrvatskoj, nego recimo u Italiji ili Portugalu. Znači, već je to naraslo i više od nekih zemalja monetarne unije. Ono što umiruje ako gledamo koliko kućanstvo prosječno hrvatsko troši sredstava mjesečno na otplatu kredita da smo onda u situaciji da u Hrvatskoj imamo tu razinu od nešto preko 7% dok je u Monetarnoj uniji to recimo 10%. Ali, opet ako gledamo trend, trend je zabrinjavajući, zato jer je taj udio dohotka koji se troši na otplatu mjesečnog kredita porastao sa 3,6 na preko 7 cijelih posto. Znači udvostručio se u prošle četiri godine. Očito je da ti trendovi ne mogu nastaviti rasti tim tempom. Očito je da banke u ovom trenutku moraju se orijentirati prema poduzećima, jer im ovo tržište ipak se polako usporava. Drugi dio koji je važan, znači onaj dio koji je vjerojatno najmanje dobivao sredstava u Hrvatskoj i što je stvarni problem ne samo u Hrvatskoj, a to je sektor malih i srednjih poduzeća. Velika poduzeća se lako kreditiraju. Za njih nije problem. Pliva, Podravka ako ne mogu dobiti ovdje sredstva jeftino će ih dobiti u inozemstvu bez ikakvog problema. Mala i srednja poduzeća su problem. Ona ne mogu ići direktno na vanjsko tržište, a često ne mogu dobiti kredite pod povoljnim uvjetima u Hrvatskoj. Zbog čega je to tako? Zbog toga što je stopa di fota, znači ne vraćanja kredita malih i srednjih poduzeća daleko najviša. Međutim, sve više banaka se sad počelo okretati i njima. Jer, ako velikih poduzeća nemate, ako stanovništva nestaje, ostaju vam u biti mala i srednja poduzeća. Jer, hrvatsko gospodarstvo jest gospodarstvo malih i srednjih poduzeća. Mi imamo vrlo malo velikih poduzeća. Mi smo mala zemlja, a male zemlje imaju mala i srednja poduzeća i na koncu se banke moraju preusmjeriti prema njima. Da li tu može nešto raditi Središnja banka? Bilo je prijedloga da se recimo ograniči rast kredita stanovništvu kako bi išao prema poduzećima. Međutim, to su stvari koje su probane u inozemstvu, jednostavno ne funkcioniraju. Na primjer, da mi ograničimo rast kredita stanovništvu bankama i kažemo možete davati kredite poduzećima. Što se događa? Poduzeća onda banke daju kredit poduzeću, recimo dileru sa automobilima koji onda kreditira krajnjeg kupca i opet će naći put da kredit završi tamo gdje je potražnja. Novac uvijek nalazi. On je kao voda. On nađe rupu i uvijek završi tamo gdje postoji potražnja. Vi možete to pokušavati zaštopati, ali uvijek ćete naći načina da to zaobiđete i dok je tako takve mjere u principu su ne efikasne. Evo to je otprilike ono što sam ja htio reći i tu bih ja završio. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. ... [[Upadica se ne razumije.]] Koga da umirim, gospodine predsjedniče Kluba? .. . [[Upadica se ne razumije.]] To spada u vaš djelokrug. Daklem, dajem na glasovanje zaključak. Prihvaća se Godišnje izvješće Hrvatske narodne banke za 2004. godinu. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je zaključak kojim je prihvaćeno Godišnje izvješće HNB za 2004. prihvaćeno sa 107 glasova za i 2 suzdržana.