Dame i gospodo, otvaram sjednicu Hrvatskoga sabora na kojoj će nam se obratiti predsjednik Europske komisije gospodine Jose Manuel Durao Barroso. Poštovane gospođe i gospodo zastupnici, sve vas pozdravljam. Dozvolite da u svoje ime posebno pozdravim gospodina Jose Manuel Durao Barrosa, predsjednika Europske komisije. [[Pljesak.]] Gospodina Olli Rehna, člana Europske komisije i povjerenika za proširenje i članove izaslanstva Europske unije. [[Pljesak.]] Pozdravljam gospodina Stjepana Mesića, Predsjednika Republike Hrvatske. [[Pljesak.]] Gospodina Ivu Sanadera, predsjednika Vlade Republike Hrvatske, potpredsjednika i članove Vlade. [[Pljesak.]] Pozdravljam diplomatski zbog na čelu sa doajenom zbora, Njegovom Ekscelencijom Monsignorom Franciscom Javier Lozanom. Posebna nam je čast da će se našem Saboru obratiti predsjednik Europske komisije gospodin Jose Manuel Durao Barroso pa ga molim da se obrati Hrvatskom saboru. [[Pljesak.]]
Gospodine predsjedavajući, gospodine predsjedniče, uvaženi članovi Parlamenta, ekscelencije, gospodo ambasadori, dame i gospodo. Prije svega hvala vam Predsjedniče Mesiću, premijeru Sanaderu što ste prisutni ovom prigodom. To je za mene velika čast da se obratim neposrednim predstavnicima Hrvatskog naroda ovdje u Saboru Republike Hrvatske. Vrijeme je savršeno jer odnos između Europske unije i Hrvatske su dosegli novu fazu. Naše partnerstvo se sada ubrzalo, pregovori o pristupu su pokrenuti i Hrvatska napreduje u usvajanju europskih zakona, europskog zakonodavca. Drugim riječima, stvarno je posao počeo. S obzirom da su pregovori u toku nema sumnje o našem zajedničkom cilju, a taj je cilj punopravno članstvo Hrvatske u Europskoj uniji. [[Pljesak.]] Pregovori su mogli početi jer je Hrvatska ostvarila punu suradnju sa sudom u Haagu i drago mi je da je Europska unija mogla održati svoje obećanje Hrvatskoj da počne pregovore nakon što su svi uvjeti ispunjeni. Sada je u vašim rukama dalji napredak i pregovori će napredovati prema sposobnosti Hrvatske da zadovolji sve uvjete za članstvo. Uvjeti za članstvo su jasni, potreban je potrebni napredak što se tiče Kopenhaških … [[Prevoditelj se ne razumije.]] kriterija. Isto tako to je u okviru sporazuma o pridruživanju i suradnji. To znači suradnju sa Haaškim sudom i napredak što se tiče dobre regionalne suradnje. Proširenje u okviru pravila Europske unije treba nastaviti u skladu sa europskim pravilima. Sposobnost provedbe pravila treba ojačati. To nisu nikakvi proizvoljni zahtjevi, oni održavaju čvrste principe koje zemlja želi pokazati u zadovoljavani uvjet. Svaka zemlja koja je odlučna, koja želi dati prosperitet, stabilitet, stabilnost svojim građanima želi usvojiti. I uloga vašeg Parlamenta, ovog Parlamenta je presudna i vi imate važnu ulogu, … [[Prevoditelj se ne razumije.]] niza pitanja koji su dio procesa integracije. Od političkih i ekonomskih reformi koje su potrebne do završenja 35 poglavlja. Nakon što se tempo procesa ubrza uloga Hrvatskog sabora će se još više povećati. Što se tiče petog proširenja naše iskustvo pokazuje koliko je važno da zemlje kandidati imaju punu međusobno sudjelovanje kao i nacionalni konsenzus šta se tiče europskih integracija. Uvjeren sam da ovaj Parlament, uključujući i nacionalni Odbor za nadzor razgovora o pridruživanju Europskoj uniji, kao i Odbor za europske integracije, dakle odigraju svoju ulogu. Također je bitno da predstavnici ljudi razumiju o čemu se radi i da im se objasni zašto je to važno i da je to u interesu Hrvata. … [[Prevoditelj se ne razumije.]] će pokriti niz pitanja koji će ponekad možda … [[Prevoditelj se ne razumije.]] bojazan ili sumnju, bilo stvarnih bilo zamišljenih. Stoga je važno da mi riješimo tu zabrinutost naglašavajući određena pitanja. Da vam dadem samo jedan primjer. Što se tiče slobodnog kretanja kapital imamo pitanje kupovine nekretnina. Vi ste blagoslovljeni s jednom od najljepših zemalja u Europi i svi to dobro znaju. [[Pljesak.]] Dakle, mogu razumjeti koliko je lako zamisliti ogroman broj građana Europske unije koji trče i žele kupiti zemlju uz vaše … [[Prevoditeljica se ne razumije.]] , ali u stvarnosti milijuni i milijuni turista dolaze u Hrvatskoj već sada. Pročitao sam brojke i vrlo su dojmljive čak iz moje zemlje, ali samo razmjerno mali broj zapravo kupuje imovinu ovdje. To se događa već nekoliko godina, sada većina državljana Europske unije mogli su kupovati imovinu u Hrvatskoj i kada vidimo situaciju sadašnjim članicama Europske unije koji imaju isto vrlo lijepa mjesta, vidimo da zapravo nije bilo nikakvih razloga bojati se, ustvari vrlo suprotno, ako nešto ljudi ne mogu odnijeti iz Hrvatske onda je to hrvatska zemlja. Neki ljudi zabrinuti su i što se tiče poglavlja o politici tržišnog natjecanja, skoro će i to biti na pregovaračkom stolu, iskreno govoreći iznenadio sam se kad sam otkrio da Hrvatska troši veći postotak svog nacionalnog bogatstva na državne potpore od bilo koje druge europske zemlje. Prema pravilima o tržišnom natjecanju Komisija ne zabranjuje državnu pomoć, ali daje okvir za djelotvorniju dodjelu tog novca, dakle potiče se zdrava i poštena tržišna konkurencija i na koncu porezni obveznici ne žele da im se koristi njihov novac da jednom poduzeću daje nepoštenu prednost među drugim, žele da se resursi učinkovito ciljaju, da se poveća bogatstvo više radnih mjesta i tome služe pravila o tržišnom natjecanju i evo opet Hrvatska ima obveze u tom području na temelju sporazuma stabilizacije i pridruživanju. Mislim da treba učiniti više da se zadovolje te postojeće obveze. Još jedno poglavlje koje će uskoro biti na, to u pregovorima je javna nabava. Ovdje se okvir … [[Govornik se ne razumije.]] traži djelotvornije korištenje resursa. Presudna su pravila o dobroj nabavi ako građani žele da se dobro koristi njihov novac i drugih poglavlja u pregovorima koji će predstavljati posebne izazove i siguran da ste se opredjelili da ih riješite. No budimo iskren i potpuno transparentni, nitko nije rekao da će pregovori o pristupu biti lagani, to je proces koji su sve zemlje koje su pristupale, a mogu vam govoriti i o iskustvu sve zemlje morale su proći kroz taj proces i prošle su. Prošle su zato što to u njihovom dugoročnom interesu i odgovora konkretnim interesima državljana svake zemlje i sad imamo iskustvo pristupanja Portugala, Španjolske, Grčke Europskoj uniji ili ovo posebno proširenje i sve zemlje su bile zadovoljne sa rezultatima pregovora pristupanju i sada mogu htjeti konkretne rezultate ne samo u smislu nacionalnog interesa kao nekakve apstraktne stvarnosti nego konkretne rezultate za građane i poboljšava u kvaliteti života građana država članica Europske unije. Samo uz stalan intenzivan rad državnih vlasti na uskraćivanju zakonodavstva izgradnji upravnih sposobnosti i provođenja moći će svi pregovori ići dobrim tempom. Prvi korak je donošenje kvaliteta zakonodavstva, dobro nacionalno kloniranje da se pobrinete da nacionalni resursi budu na vrijeme dostupni … [[Govornik se ne razumije.]] Zemlje kandidati ponekad iznenađuju razinom preispitivanja tijekom pregovora, ali to je prirodno, kako se budete približavali Europskoj uniji i mi vama se približavali to znači da će Komisija nastaviti izvršiti monitoring i izvješćivati o napretku Hrvatske prema članstvu, taj monitoring bio je formalnih nadležnosti Komisije u okviru sporazuma Europskoj uniji i danas smo čuli evo ono što predsjednik Mesić, dakle podcrtao je tu našu ulogu. Dakle, mi u Komisiji imamo zadatak pomoći vam u tom procesu kada kažemo na poteškoće, kada objašnjavamo o izazovnim vidovima pregovora, mislim tu da vam pomognemo da pružimo pomoć na putu prema članstvu ako je to ono što i zemlja i građani Hrvatske žele. Kako se Hrvatska sve više usredotočila na … [[Govornik se ne razumije.]] prema Aquisu, prema pravnoj stečevini ključno je pogledati, ključno je … [[Govornik se ne razumije.]] na otvorena pitanja u okviru političkih kriterija, prava manjina, povratak izbjeglica, nepristran kazneni … [[Govornik se ne razumije.]] za ratne zločine, sloboda medija, a i ona pitanja koja dakle sve sektore kao što je Fond za prava … [[Govornik se ne razumije.]] i javnog sektora i borba protiv korupcije posebice uklanjanje diskriminacije i stvaranje ozračja koji više prihvaća manjinu, pristupne obveze za svako društvo koje je odlučno izgraditi stabilnu naprednu budućnost za sve građane. Napredak u tim područjima Hrvatsku će učiniti vodećim primjerom za cijelu regiju, nešto će tako učiniti lakšim ratifikaciju budućeg ugovora pristupanja … [[Govornik se ne razumije.]] europskih parlamenata. Europska unija može funkcionirati pravilno kada se primjenjuje vladavina prava i zato se traži daljnji napredak Hrvatske Uniji, … [[Govornik se ne razumije.]] javnoj upravi i borbi protiv korupcije, to je presudno, to je jako važno, prije svega da se poboljša svakodnevni život građana, njihov život i da se osigura da prevladava pravda, … [[Govornik se ne razumije.]] su isto tako potrebni ako Hrvatska želi imati punu korist od politike Europske unije kao država članica i odgovarajućeg zakona Europske unije. Nedostaci u tom području mogu imati učinak na gospodarski sektor, spriječiti strana ulaganja i ovrhu od različitih i vjerovničkih prava. Hrvatska mora konsolidirati svoj makroekonomski standard, mora se pripremiti za kompetitivne pritiske u Uniji, ali Hrvatska je već puno postigla. Njene makroekonomske politike doprinijele su razmjerno niskoj inflaciji, stabilnom stečaju i značajno se smanjio deficit tekućeg računa i razmjene. Evo to su temelji za daljnju izgradnju. Znam da je u Hrvatskoj došlo do određene negativne reakcije na zamisao regionalne … [[Govornik se ne razumije.]] trgovine, ali iskustva Europske unije pokazuje da to donosi velike koristi. Hrvatska može od toga dobiti koristi, privući ulaganja, osigurati veći pristup ili većim tržištima za hrvatsku robu, povećati stabilnost u regiji i želim ovo podcrtati. Regionalna integracija nije zamjena za pristupanje nego je to temeljni dio europske integracije, to nema ništa sa prošlošću, ali radi se tu zapravo o budućnosti. Dozvolite mi zaključiti, naprosto ću reći da je početak pregovora o pristupu, često pristup za okupljanje javnosti za računanje na … [[Govornik se ne razumije.]] te javnosti, za osiguranje pravosudnih upravnih reformi i iskreno se nadam da će Hrvatska iskoristiti tu mogućnost i nakon mojih razgovora sa premijerom Sanaderom, s predsjednikom Mesićem, nakon nekih drugih razgovora koje sam obavio zaista vjerujem da će se to dogoditi. Cijenim vašu ambiciju da postignete brzi napredak u pregovorima ali ako želite uspjeti ne smijete podcijeniti opseg posla koji trebate napraviti. Dozvolite mi da naglasim važnost da sve političke stranke angažiraju građane na tim pitanjima, omogućiti otvorenu raspravu i pružanje odgovarajućih informacija i izbjegavanje nerealnih očekivanja. Već se puno postiglo. Hrvatska je došla daleko u kratkom razdoblju vremenskom i zaista možete biti ponosni na vaša postignuća. Dozvolite mi da vam kažem da u Europi postoji veliko poštovanje za ovu zemlju i kao što znate kao vrlo ponosnu zemlju. Ali teški izazovi i puno teškog posla je još pred vama. Nemam nikakve dvojbe da ćete vi kao parlament zaista biti jako zaposleni u sljedećem razdoblju. Uvjeravam vas da će komisija sa svoje strane nastaviti pomoći Hrvatskoj u tom procesu i to je ono i to je zašto smo mi ovdje ja, povjerenik Rehn, naravno naše izaslanstvo u Zagrebu. Taj proces, to je ustvari proces izgradnje područja za mir, stabilnost i napredak. Nemojmo kada pregovaramo o detaljima poglavlja ne zaboravimo tu veliku opću sliku, viziju Hrvatska suvremena, napredna zemlja u srcu Europe. Nemojmo zaboraviti tu veliku ambiciju za mir, za stabilnost, za demokraciju u ovoj regiji i u cijeloj Europi i kada taj proces se završi i kad Hrvatska zauzme zasluženo mjesto u srcu europske obitelji pa ih neće samo hrvatski nego svi građani Europe imali razlog za slavlje. Hvala lijepa na vašoj pozornosti. [[Pljesak!]]
Zahvaljujem gospodinu Barossu na izuzetno poticajnom i ohrabrujućem govoru pred Hrvatskim saborom. Sa ovim bi ova sjednica bila završena. Gospođe i gospodo zastupnici, nastavljamo s radom na 18. sjednici u 12 sati. Hvala vam lijepa. I prelazimo na točku dnevnog reda: - Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz područja tržišnog natjecanja za 2004. godinu; Sukladno članku 36. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja dostavila je navedeno izvješće. Materijal ste primili u pretince. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu. Izvješće ste primili . Vlada nije dala svoje mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Želi. Predstavnik predlagatelja gospođa Olgica Spevec, predsjednica Vijeća. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Pred vama se nalazi godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2004. godinu čija je izrada obveza kao što je potpredsjednik rekao, koja proizlazi iz članka 36. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja, a svrha izvješća je upoznati Hrvatski sabor koji je osnivač Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, i tijelo kojem sukladno zakonu Agencija odgovara za svoj rad, sa aktivnostima i rezultatima rada Agencije, ali i sa problemima s kojima se suočavamo u provedbi zakona te naposljetku našim viđenjima i prijedlozima u svezi daljnjeg unapređenja sustava zaštite tržišnog natjecanja u Republici Hrvatskoj. Naravno, svrha izvješće je i upoznati hrvatsku javnost sa ciljevima politike zaštite tržišnog natjecanja, isticanju njene važnosti u svrsi jačanja tržišnog gospodarstva i konkurentnosti hrvatskog gospodarstva, te posebno uloge koju ova politika ima, ili bi trebala imati u funkciji zaštite hrvatskih potrošača. Ovim se izvješćem želi naglasiti još jedanput otvorenost i transparentnost rada Agencije u smislu davanja prilike svim zainteresiranim da se upoznaju sa njezinim radom, predmetima koji se obrađuju, sadržajem njezinih najznačajnijih odluka i kao s drugim aktivnostima utemeljenim na zakonu. Predmetno izvješće je strukturirano tako da obuhvaća nekoliko tematskih cjelina. U prvom dijelu dane su aktivnosti Agencije u svezi izrade i predlaganja propisa s područja tržišnog natjecanja. S obzirom na činjenicu da je pitanje pravnog uređenja ove materije, polazište za sve daljnje aktivnosti Agencije. Treba naglasiti da su stupanjem na snagu Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i prije toga privremenog Sporazuma o trgovinskim i s njima povezanim pitanjima između Republike Hrvatske i Europske zajednice jasno i nedvojbeno utvrđene obveze naše zemlje glede usklađivanja, ali i primjene zakonodavstva s područja tržišnog natjecanja, kao i ovlasti Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Dakle, u vezi s tim Agencija je tijekom 2004. godine predlagala, a Vlada Republike Hrvatske donosila uredbe kojima je s jedne strane detaljnije uređena ova problematika, odnosno pojedini njezini instituti koji su predviđeni Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja koji je donesen još 2003. godine, a s druge strane tim se uredbama osigurava veća pravna sigurnost adresata samih uredbi. Budući da izvješće sadrži pregled temeljnih odrednica i rješenja koja nude spomenute uredbe svi oni koje to zanima mogu u samom izvješću detaljnije proučiti što je svrha i ta su rješenja tih uredbi. Druga tematska cjelina obuhvaća aktivnost Agencije koja se odnosi na provedbu donesenih propisa. Pri čemu treba naglasiti da je unatoč intenzivnom radu, jer u 2004. godini i 2005. doneseno je 8 uredbi koje su mali zakoni, da smo ipak unatoč tome osigurali i relativno dobru ažurnost u rješavanju predmeta koji su dolazili u Agenciju. Tako da je okončano negdje oko 74% od ukupno zaprimljenog broja predmeta. Radi se o okončanju postupaka za oko 315 predmeta, zaprimljenih u izvještajnoj 2004. i u prethodnim godinama. Najveći dio od spomenutog broja okončanih predmeta se odnosio na ocjenu koncentracija, te na davanje mišljenja o sukladnosti zakona o drugih propisa sa zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja. U želji da se svima, a prije svega vama zastupnicima u Hrvatskom saboru omogući dublji uvid u prirodu i sadržaj predmeta koji se obrađuju u Agenciji u ovom dijelu izvješća dati su i kraći sažeci pojedinih odluka Agencije koja se odnose na kontrolu koncentracija poduzetnika, ocjenu sporazuma, mišljenje na prijedloge zakona i sl. Također, već je rečeno da se značajan dio aktivnosti odnosni i na poslove u svezi promicanja tzv. kulture tržišnog natjecanja, jer je podizanje razine svijesti i znanja, informiranosti poduzetnika, ali i potrošača, vladinih i ostalih državnih tijela, pravosuđa te šire javnosti o važnosti ulozi politike i prava tržišnog natjecanja za daljnji razvitak tržišnog gospodarstva u našoj zemlji stalan i kontinuiran zadatak ove Agencije. U tom smislu, radi osiguranja transparentnosti rada Agencije rješenja Agencije i presude Upravnog suda Republike Hrvatske, kojima taj sud ocjenjuje zakonitost naših rješenja objavljuju se u "Narodnim novinama" i na Internet stranicama Agencija. Te Internet stranice sadrže i priopćenja za javnost nakon svake održane sjednice Vijeća, novosti o radu Agencije te, ono što je posebno bitno, prijevode na hrvatski jezik, pravne stečevine Europske zajednice iz područja tržišnog natjecanja i državnih potpora koja se podredno primjenjuje kao instrument tumačenja u primjeni hrvatskih propisa. Također Agencija organizira konferencije, seminare i sl. Značajan dio aktivnosti Agencije u 2004., ali naravno i u 2005. godini bio je usmjeren na unapređenje suradnje sa tzv. sektorskim regulatorima koji su djelomično ili u cijelosti također imali, ili još uvijek imaju, određene nadležnosti u području zaštite tržišnog natjecanja u sektorima poput energetike, telekomunikacija ili bankarstva. Pored suradnje sa tim tijelima Agencija ja inicirala izmjene određenih zakonskih rješenje kojima se primjerice uređuje tržišno natjecanje na području energetike i telekomunikacija sa ciljem da se u nadležnost Agencije vrate odlučivanja o pitanjima tržišnog natjecanja u tim djelatnostima. Tu smo postigli i određene uspjehe. Tako da je u 2004. to ostvareno na, u sektoru energetike, a 2005. godine i izmjenama Zakona o telekomunikacijama ojačana je uloga Agencije na području telekomunikacija. Budući da ovo izvješće ima za cilj ukazati na postojeće slabosti u provedbi sustava zaštite tržišnog natjecanja koje stoje na putu uspostavi učinkovitog tog sustava. Posebna pozornost dana je upravo pitanjima i problemima provedbe prava tržišnog natjecanja, pri čemu je ukazano i na moguća rješenja kojima bi se po mišljenju nas u Agenciji, te uočene slabosti ako ne u cijelosti otklonile ono barem svele na najmanju mogu mjeru. O čemu se radi? Jedan od preduvjeta učinkovitosti rada Agencije i sustava u cjelini predstavlja i učinkoviti rad suda koji odlučuje o zakonitosti odluka Agencija. Te sudova koji izriču kazne za povrede odredbi zakona. O zakonitosti odluka Agencije, kao što znate, odlučuje Upravni sud Republike Hrvatske. Takvo uređenje slijedi opće uređenje sudske zaštite protiv odluka upravnih tijela, što međutim u slučaju provedbe propisa o zaštiti tržišnog natjecanja ne osigurava pravnu sigurnost stranaka, odnosno ne osigurava brzu i djelotvornu pravnu zaštitu zbog dugotrajnosti postupaka i opterećenosti suda. Prosjek trajanja upravnog spora je tri do četiri godine, ali također je važan i nedostatak specijaliziranih sudaca. Istodobno premda Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja propisuje kazne koje su primjerene vrste i težini povreda zakona, te produžene rokove zastare i nadalje ostaje upitna provedba spomenutih zakonskih rješenja iz razloga što kazne izriču prekršajni sudovi koji prekidaju postupak do donošenja odluke upravnog suda, odnosno do pravomoćnosti rješenja agencije, a o žalbama protiv rješenja prekršajnih sudova odlučuje Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske što u pravilu ili gotovo u cijelosti uvijek dovodi do zastara. O rezultatima i učincima ovakvog sustava dovoljno govori činjenica da je od 1997. od kada radi agencija, da su naplaćene svega četiri kazne i to u minimalnim iznosima, ne temeljem Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja već temeljem Zakona o prekršajima. Ovakva je praksa napuštena u svim članicama Europske unije, ali i u drugim zemljama, primjerice i u Bosni i Hercegovini. S obzirom na te slabosti mi u agenciji smatramo da bi logičnije i ekonomski svrsishodnije bilo rješenje prema kojem bi se kontrola zakonitosti odluka agencije i ostalih regulatornih tijela dala u nadležnost trgovačkih sudova u kojima bi se lakše mogla osigurati učinkovitost i specijalizacija sudaca. Stoga je cilj agencije kod nadležnog ministarstva potaknuti ili inicirati izmjene odgovarajućeg zakonodavstva kako bi se otklonile spomenute slabosti i nedostaci koji zapravo stoje na putu uspostave učinkovitog sustava zaštite tržišnog natjecanja u našoj zemlji. Kao što je u izvješću koje se pred vama nalazi nekoliko puta i naglašeno područje zaštite tržišnog natjecanja predstavlja pravno i ekonomski vrlo složenu materiju koja je tek donošenjem zakona 2003. i podzakonskih akata tijekom 2004. i 2005. cjelovito uređena hrvatskim propisima. Za provedbu tih propisa potrebna je odgovarajuće osposobljena administrativna struktura agencije. Drugim riječima neophodno je njezino neprekidno kadrovsko jačanje i obrazovanje njenih zaposlenika kako bi se u postupcima koji se vode pred agencijom mogli primjenjivati važeći standardi i kako bi se naši djelatnici svojim znanjem i stručnošću ravnopravno nosili sa najboljim odvjetničkim uredima i najvećim trgovačkim društvima u Republici Hrvatskoj koji ne štede ni novac ni druga sredstva u borbi protiv rješenja agencije. Sredstva kojima agencija raspolaže za edukaciju i usavršavanje zaposlenika iznimno su skromna i kreću se na razini oko 1% našeg proračuna. No, svake se godine povećava broj magistara znanosti i pravnika s položenim pravosudnim ispitom, prije svega zahvaljujući korištenju sredstava iz programa pomoći Europske unije itd., drugih institucija, a dodatna stručna znanja stječu se kroz literaturu, seminare koji se u agenciji održavaju putem tih programa pomoći. Bitno je naglasiti da je uloga agencije i posao koji obavlja u vrlo uskoj vezi sa procesom pregovora oko stjecanja članstva Republike Hrvatske u Europskoj uniji, tako da njezine aktivnosti i zadaće treba promatrati i kroz tu dodatnu dimenziju o kojoj je jutros govorio i gospodin Barroso. Naposljetku iako naravno spremni smo i na kritike i na drukčija mišljenja o izvješću koje se nalazi pred vama i općenito o radu agencije, dozvolite mi da još jednom naglasim da se ovdje radi o provedbi nove pravne materije i problematici za čije savladavanje treba i vremena i truda. Tu ne postoji tradicija. Prethodno stečeno znanje je vrlo skromno, čak i na našim sveučilištima postoji vrlo mali broj stručnjaka koji se bave ovom problematikom. Također ne treba zanemariti ni činjenicu da resursi s kojima raspolažemo osobito financijski nisu dovoljni za sve one aktivnosti i korake koje bismo i sami željeli poduzeti u cilju uspostave što učinkovitijeg sustava zaštite tržišnog natjecanja u našoj zemlji. Hvala lijepo na pozornosti.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Predsjednik Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu, gospodin … [[Ne razumije se.]] Izvolite.
gospodine potpredsjedniče, gospođa predstavnica Agencije, zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 38. sjednici održanoj 21. studenoga 2005. godine, razmotrio je Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz područja tržišnog natjecanja za 2004. godinu, koja je predsjedniku Hrvatskoga sabora sukladno članku 36. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja podnijela Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja aktom od 11. studenoga 2005. godine. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom godišnjem izvješću raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. Uvodno izlaganje podnijela je predstavnica Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Istaknuvši da u Europskoj uniji problematika tržišnog natjecanja spada u tzv. sekundarno zakonodavstvo, predstavnica agencije je ukazala da je u Republici Hrvatskoj doneseno niz uredbi koje reguliraju navedeno područje. Agencija je tijekom 2005. zaprimila 316 predmeta, riješila 74%. Važan dio aktivnosti agencije bili su ocjene, zlouporabe položaja i tzv. dopuštene koncentracije. Naglasivši da agencija zagovara tržišno natjecanje u poslovanju pravnih subjekata u Republici Hrvatskoj, istaknuto je da i agencija uređuje odnos među poduzetnicima te donosi rješenja o istim, ali da nema pravo sankcioniranja protupravnog ponašanja, jer navedeno spada u nadležnost prekršajnih sudova. Praksa je pokazala da su kazne koje prekršajni sudovi izriču premale, te da slijedom navedenog ne ostvaruju željeni rezultat. Također je istaknuto da Upravni sud Republike Hrvatske u drugostupanjskom postupku kontrolira rješenje agencije s napomenom da nema specijalizirane suce za problematiku kojom se bavi agencija, što je i uočeno, te se slijedom navedenoga traže kvalitetnija rješenja. Slijedom svega Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje sljedećeg zaključka: Prihvaća se Godišnje izvješće o radu agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz područja tržišnog natjecanja za 2004. godinu. Hvala.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Agencije, uvažena gospodo zastupnici. Znači, što je bit? Znači, borba protiv narušavanja tog tržnog natjecanja. Ova Agencija o kojoj je ravnateljica, ako se to tako zove, govorila trebalo bi to spriječiti. Međutim, postavlja se s druge strane pitanje da li se to čini. Narušavanje tržnog natjecanja. I ja se bojim da se to ne radi. Ne radi se da li iz subjektivnih, objektivnih, političkih ili u konačnici možda i sudskih razloga. Jer kao što nam je gospođa maloprije rekla, sve pada u zastaru. Od 97. naplaćeno je svega 4 kazne i to po osnovi određenih prekršajnih prijava. I onda se stvarno postavlja pitanje da li dominantni utjecaj nad tim upravnim sudovima ima krupni kapital? Da ne kažem, da li su ti naši upravni sudovi na neki način možda i korumpirani? Možda bi i na taj način trebalo govoriti? S druge strane, da li se od strane Agencije sprječava narušavanje tog tržnog natjecanja? Nažalost ne. Na primjer, uzmimo ovaj primjer Zakona o ambalažnom otpadu, točnije kako narod to voli nazivati, "povratu boca". Po mom sudu je to jedan hvalevrijedan zakon. Zakon koji nije od danas. To je zakon iz, ako se ne varam, iz 96. godine. Međutim proizvođači pića se elegantno dogovore ako zakon zaživi mi ćemo kolektivno podići cijenu svim tim pićima što su na kraju i učinili. I što je nakon toga Agencija učinila? Ne znam. Za pretpostaviti je ništa. Što bi jedna takva agencija na primjer učinila u Americi, Francuskoj, Austriji ili recimo susjednoj Italiji? Pa odredila bi tim tvrtkama kaznu od par desetina milijuna kuna ili tamo dolara, a u nas vidimo da se ne dešava ništa. Na primjer, u Austriji se otkrilo da su vodeći njihovi bankari, njih 5-ero ili 6-ero, dogovorili se oko kreditnih poslova i njihova ih je Agencija ocijenivši da to narušava tržno natjecanje, samim time položaj građana, odnosno malih tvrtki, velikih, svejedno. Kaznila ih je sa par stotina milijuna eura. Što se u takvim slučajevima u Hrvatskoj dešava? Za pretpostaviti je ništa. Po onoj logici neka ta naša bezlična raja i dalje plaća njihov harač. Na primjer u Parizu su se hotelijeri dogovorili oko cijena i platili su ogromnu kaznu. Što se dešava u Hrvatskoj kad se desi slična situacija? Kada vodeći hotelijeri, recimo, u Zagrebu, Poreču ili diljem Jadrana dogovaraju cijene? Apsolutno ništa. Znači, postavlja se pitanje što se radi, osim što se jednom godišnje prepisuje prošlogodišnje izvješće? To što se, gospodo, dešava na našem tržištu gdje dominiraju veliki monopolisti, gdje nitko ne štiti sirotinju, gdje nitko ne štiti građane, gdje nitko ne štiti malog poduzetnika, to naprosto počinje vrijeđati zdrav razum. Pa ne može Hrvatska, gospodo, imati najskuplje nekretnine, najskuplje usluge, najviše kredite, najviše cijene u tim velikim potrošačkim lancima. Pa ne bi trebale, ne znam, neke tvrtke u Hrvatskoj, npr., iskazivati prilikom iskaza završnog računa neto dobit od milijardu ili više od milijardu kuna neto dobiti nakon oporezivanja. Pa ne možemo dopustiti, npr., da se telekomunikacijske tvrtke dogovaraju oko cijena ili tarifa, da se banke dogovaraju kako, npr., zajednički osporiti poziciju Hrvatske narodne banke nakon što ona, recimo, nagovještava da će povećati izdvajanje tzv., obvezatne rezerve za naše poslovne banke. Što mislim uopće pričati o tom monopolu, odnosno o borbi protiv monopola na hrvatskom tržištu? S druge strane, kao što se vidi u ovome izvješću iz ovih stranica koje smo dobili zasigurno Hrvatska ne bi smjela pogodovati domaćoj industriji na tom tzv. kako se to kaže zajedničkom tržištu. O tome je nešto za ovom govornicom tijekom jutra govorio i predsjednik Europske komisije, gospodin Barroso, ali protivim se da tu naprosto mi počnemo trenirati strogoću u trenucima kada je preko 95% bankarskog tržišta Republike Hrvatske u rukama stranaca, kao i zasigurno u ovom času preko 95% telekomunikacijskog tržišta. A uskoro će u rukama stranaca biti i preko 95% distribucije naftnih derivata. Ako naprosto ovdje na neki način ne pogodujemo, ja bih rekao, domaćoj industriji ona će se naprosto preko noći raspasti. Kada kažem da će uskoro biti preko 95% distribucije naftnih derivata u Hrvatskoj u rukama stranaca mislim na skorobitnu prodaju INA-e, a sve s ciljem da bi se tamo s početkom 6. mjeseca počeo vraćati tzv. dug umirovljenicima, odnosno kako bi se počelo vršiti obeštećenje umirovljenicima. Sve to govorim u kontekstu ovih misli izrečenih ili načela na strani 9, odnosno 10 ovog Zakonskog prijedloga, gdje se doslovce kaže da u osnovi pravo tržnog natjecanja u užem smislu u Europskoj uniji uređuje sljedeće. Zabranu, znači, sklapanja sporazuma između poduzetnika, zabranu zloupotrebe vladajućeg položaja jednog ili više poduzetnika na zajedničkom tržištu, članak 82. ugovor o osnivanju EZ-a. Zabranu mjera koje su u suprotnosti sa navedenim ugovorom, osobito člankom 12. i člankom 81. do 89., a odnose se na javna poduzeća i poduzeća kojima države članice daju posebna ili isključiva prava. Pa se onda na stranici 10 govori da tijekom 2004. stupili su na snagu sljedeće uredbe Vlade Republike Hrvatske: Uredba o načinu utvrđivanja mjerodavnog tržišta, Uredba o načinu prijave i kriterijima za ocjenu koncentracije poduzetnika, Uredba o skupnom izuzeću sporazuma između poduzetnika koji ne djeluju na istoj razini proizvodnje, odnosno distribuciji i da ne nabrajam sve ostalo, međutim malo toga se na prostoru Republike Hrvatske primjenjuje, odnosno preko ili zahvaljujući našim sudovima zapravo ništa niti nije u mogućnosti da zaživi. Znajući da na neke monopole u Hrvatskoj te uredbe koje sam ovdje pokušao samo djelomično nabrojiti jednostavno se ne odnose da ti monopoli ja bih rekao pod svojim drže u ovom času i pravosuđe, na žalost i politiku tako je bilo vjerojatno i jučer, bojim se da će tako biti ne znam i sutra. Što reći recimo o načinu funkcioniranja INA-nog proizvođača plina koji otvoreno pogoduje svojoj tvrtci, a ostale recimo eliminira sa tržišta, a o čemu se opet šuti bez obzira što INA pokriva 95% tržišta plina i opet … [[Govornik se ne razumije.]] ovo na strani 22 pod teškim ograničenjima u sporazumu u specijalizaciji gdje se kaže utvrđivanje cijena pri prodaji proizvoda trećim stranama, ograničavanje proizvodnje ili prodaje, tri podjela tržišta ili kupaca itd., itd. Na strani 26 se navodi da je agencija u 2004. otvorila 82 upravna predmeta i to za područja ocjena sporazuma poduzetnika 7, ocjene zloupotrebe položaja poduzetnika 50, ocjene koncentracije poduzetnika 25. Uz mišljenje koje ste davali 2004. imali ste riješenih 316 predmeta, što je 74% ili otprilike jedan dnevno za 17 osoba koliko je zaposleno strana 27 u sektoru za zaštitu tržnog natjecanja i sektoru za pravni i ekonomski sustav, a tom broju kako sam ja nekako izračunao treba pridodati i 5 članova vijeća. Ukupno u toj agenciji u ovom trenutku zaposleno je 22 radnika ili djelatnika. Sada nam se u tom istom materijalu npr. daje primjer Mađarske, dobro ta Mađarska ima nekoliko puta više stanovnika od Republike Hrvatske, kaže se da tamo radi npr. 124 osoba u takvim tijelima, ali za pretpostaviti je da se u jednoj Mađarskoj neke norme poštuju, a u Hrvatskoj zahvaljujući, opet ponavljam vjerojatno našem pravosuđu ne poštuje se ništa. Ja se opet recimo vraćam na taj ambalažni otpad, proizvođači pića otvoreno provociraju, agencija na žalost šuti i time nešto što je u biti po mom sudu dobro postaje loše. Dobro je da proizvođači plate tu vraćenu bocu zbog tretmana reciklaže ili kako se to zove, a loše je jasno s druge strane što su si svi redom, govorim sada o tim proizvođačima povećali cijene za 20, 30, 40 neki i 50%, čak ono što je neshvatljivo neki od njih jučer sam negdje čitao, ne znam da li ću se dobro izraziti uveli su tzv. interventni, ne doprinos, ne porez nego interventnu naknadu zlu ne trebalo, ako im zatreba oni će imati od čega se namiriti. Jednostavno takva praksa ne može gospodo zaživjeti bez obzira što Vlada Republikom Hrvatskom, ali ne bih se pardon trebalo ubuduće tolerirati. Imam dojam da se u ovoj zemlji nitko nikome ne želi zamjerati, ni agencija krupnom kapitalu, niti sudovi krupnom kapitalu od kojih mnogi na žalost izgleda imaju određene koristi. Bojim se da se više štiti kapital nego što se štiti proizvođača i to je loše. Ono što bi zasigurno kada nam se ubuduće podastiru takva izvješća trebalo učiniti da se navede na kojim to predmetima radite jer temeljem ove statistike nitko tko je od nas imao prilike pogledati to izvješće od prve do zadnje stranice ništa ne može zaključiti. Ubuduće ja vas poštovana gospođo molim da nam se jednostavno podastre na kojim se predmetima radi jer bi se na taj način moglo progovoriti i o odnosu ja ću reći i sudova i agencije, odnosno i pojedinih velikih tvrtki. Postavlja se na kraju pitanje kako glasati? U početku sam se dvoumio, nakon što ste i sami spomenuli slučaj, usuđujem se reći korumpiranih upravnih sudova, glasat ću apsolutno za, kapital se na žalost u ovoj zemlji upleo u sudstvo i to treba na neki način raskrinkati, a bojim se da preko trgovačkih sudova u ovoj zemlji stvar ne bi bila ništa bolja možda bi bila i gora. Rak rana na neki način je u Hrvatskoj pravosuđe i tu da bi konačno promijenili stanje na terenu treba prije toga promijeniti Ustav i naprosto onemogućiti politici da participira o potvrđivanju da ne kažem izboru sudaca. Dok god bude tome bilo tako sreće sa hrvatskim pravosuđem i onim svetim načelima o neovisnosti sudstva itd. neće biti. Jednostavno ta načela se neće ostvarivati. Sve u svemu, za kraj ja vas poštovana gospođo molim da ubuduće nam se stvarno dostave ti primjeri na kojima se stvarno radi da vidimo sa kojim se problemima agencija suočava, da vidimo način na koji te predmete tretiraju nadležni sudovi jer ova praksa da od '97. godine do današnjeg dana, a svi znamo što se na našem tržištu dešava, odnosno da je izdato svega 4 i to neke tamo mandatne, prekršajne kaznice kao što smo čuli stvarno nije obećavajuće. To kompromitira vas, vašu agenciju, to kompromitira ovaj Dom koji bi sve to trebao nadzirati, na žalost ponajviše tobože, pod navodnicima naše "neovisne upravne sudove". Jednom riječju ovakova praksa ne vodi ničemu.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Antičević.
Kaže kolega Kajin zahvaljujući sudovima ništa ne može saživjeti. To jednostavno nije točno, ne zato što ja ovdje ovo ispravljam da bi bila zagovornica ili odvjetnica pravosuđa, najmanje mi je to u interesu niti to ikoji pojedinac može učiniti, međutim u situaciji kada hrvatsko pravosuđe pa i upravni sudovi imaju sada godišnji priliv, a prije nekoliko godina su imali milijun i 500, sada imaju milijun i 800, dakle više ne svaka obitelj četveročlana, sada svaka tročlana obitelj ima predmet. Pa vas ja pitam, i najuređenije pravosuđe, najdemokratskije zemlje koja to može zemlja apsorvirati? Da li smo se mi kao zakonodavna vlast i treća grana vlasti, izvršna vlast upitali što to proizvodi toliki broj predmeta? To je prvo pitanje, a onda ovo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Markovinović.
Zahvaljujem gospodine predsjedavajući. Pa, u nizu netočnih navoda jedan je ovako dosta značajan. Kaže agencija se bavi borbom protiv tržnog natjecanja. Pa ja mislim da se ipak bavi više kontrolom koncentracije kapitala. Dalje, agencija se definitivno ne bavi korisnim otpadom a teško da može utjecati na to iz kojeg novca će umirovljenici dobiti povrat mirovina. Hvala.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Štengl.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod uvaženog kolege Kajina da Mađarska ima nekoliko puta više stanovnika od Hrvatske. Mađarska ima eventualno dva puta u odnosu na Hrvatsku i to je upitno. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine dopredsjedniče, gospodo iz agencije, kolegice i kolege! Želim reći nekoliko povodom naravno ovog izvješća, nekoliko bitnih ocjena i stavova u kretanjima u tom vremenu i u razdoblju jer smo čuli da agencija zapravo i uvođenje od donošenja zakona i potpisivanja svih ugovora gotovo bih se usudio reći prvi put podnosi cjelovito izvješće. Kako nema dovoljno iskustva ni u Hrvatskoj naravno da su onda moguće određene greške i procjene i stoga ja želim danas poantu staviti upravo na ono područje na koje samo izvješće daje poantu za 2004. godinu a to su naravno potpore odnosno državne potpore u različitim područjima, kratak osvrt i izvod iz izvješća ali sa porukama što to treba nakon ovog izvješća i kako razmatrati. Po mom mišljenju odnosno po našem u HDZ-u ovo izvješće dolazi u zaista zgodno vrijeme kad se različite pojave na različiti način komentiraju. Valja istaći da potpisivanjem, naročito potpisivanjem SSP-a a i donošenjem drugih potrebnih pratećih zakona koje obveze smo tada prihvatili, donošenjem proračuna za ovu godinu odnosno svim raspravama koje su se vodile tada neovisno o potpisanim obvezama iz SSP-a pa i sada određenim željama koje se javljaju pa i ocjenama koje smo danas čuli a i sami znamo da pomalo kasnimo na tom području a zapravo ovo izvješće treba imati upravo temeljnu poruku što treba još učiniti, što je učinjeno a što još treba učiniti kako bismo se ubrzano pripremili za ulazak u Europu. Izvješće i sama agencija ima primarnu funkciju zapravo zaštite tog tržišnog natjecanja u skladu sa dogovorenim pravilima a ne prema vlastitim željama. U tom smislu valja podsjetiti da je u SSP-u a na području državnih poticaja preuzeta obveza reguliranja dva temeljna područja. Prvo je koje se odnosi na zabranu dodjele državnih potpora upravo radi narušavanja tržišnog natjecanja. Prema tome, tu obvezu smo prihvatili. Valja se onda tako i ponašati, i kod rasporeda sredstava ali i kod ocjene oko namjene tih sredstava. I drugo, da će nadzor nad tim vršiti neovisna agencija koja je evo u začecima i koju naravno treba podržati i ohrabriti ali i poduzeti ostale mjere da ona može udovoljiti svojoj zakonskoj obvezi. I što se u tom vremenu događa? Navoditi danas i ovdje što su to državne potpore mislim da je zaista suvišno, a isto tako definirati koji oblici jesu želim samo reći da državne potpore, neću nabrajati naravno sve oblike, da državne potpore prema preuzetim obvezama ne čine samo potpore u novcu nego i svi drugi instrumenti koji znače također moguće narušavanje tržišne utakmice. A kad ovdje često puta raspravljamo onda se u pravilu raspravlja samo o onim novčanim potporama a svi oni drugi oblici naročito u pojedinim sektorima, pogotovo kod sektorskih područja imamo velika jamstva i ostalo što onda čini također potpore a također onda čini određeni debalans u odnosu na preuzete obveze prema Europskoj komisiji. Europa je regulirala, mi smo isto tako preuzeli, jedan dio odnosno definiranja cenzusa ili iznosa što se ne smatra potporom na pojedinim područjem pogotovo kod izvoza čelika i prometa. U Europi se to smatra da je negdje granica 100 tisuća eura a kod nas je onda alikotno preuzeto oko 750 tisuća kuna. Dakle, to ne bi bilo predmet narušavanja tržišnog natjecanja i utakmice koja iz toga proizlazi i rezultata. Sada ću skoro sva područja vrlo kratko proletiti. Što se ne smatra odnosno što nije predmet nadzora i što se regulira prema SSP-u i drugim područjima i drugim zakonima to su tzv. horizontalne potpore, to su sektorske potpore. Na trenutak ću stati kod sektorskih jer horizontalnih ima nekoliko pa vremenski ih ne bih mogao obrazložiti. Priče o čeliku i brodogradnji kod nas. Čelik Sisačka željezara, čini mi se Splitska željezara i brodogradnja znamo situaciju koja je. Jamstva koja koristimo kod njih i potreba koje koristimo kod njih. S jedne strane naravno da s obzirom na situaciju koju imamo moramo i dalje intervenirati i činiti dalje potpore kako bismo ih održali ali time narušavamo određeni dio preuzetih obveza u reguliranju tržišne utakmice, čak smo čuli da još neka brodogradilišta treba staviti u funkciju kako bi država mogla vršiti potpore u cijelosti. Kod željezničkog prometa također se regulira sličnim pravilima i u Europskoj uniji ali i kod nas kako bismo isto tako mogli pripremiti jer je … [[Govornik se ne razumije.]] vezano što treba učiniti u sektoru željeznica da bismo mogli vršiti pojedine potpore u tom sektoru. Ali kad raspravljamo o proračunu onda to malo drugačije izgleda, kao da SSP-a i drugih prihvaćenih obveza nema. U agenciji prihvatili smo obveze da ona to radi, da ona to ustrojava i država će se morati odreći. Država, mislim na Vladu i sve ostale pa i nas ovdje u Saboru morati odreći toga da agenciji nalaže nego da od agencije traži i da agenciji omogućava da vrši svoju zakonsku obvezu koju ima. E sada, nekoliko pojava u 2004., govorimo uglavnom o izvješću u 2004. a ne čitavom dosadašnjem razdoblju u kojem je agencija uopće preuzeta i definirana. U 2004. podijeljeno je oko 6,1 milijardi kuna potpora i mada još uvijek iz tog izvješća se vidi da nominalno dovoljno ne izdvajamo za razne oblike potpora ali da relativno u odnosu na Europu prema pokazateljima naročito iz GDP-a strukturalno kad se gleda osim poljoprivrede i ribarstva onda smo tu još daleko od usklađenja prema zahtjevima Europe. Ali to ćete morati postići jer smo obvezu prihvatili da u roku ograničeno negdje otprilike tri godine izvršimo i to usklađenje. Dakle, u okviru toga bi prema kategorijama državnih potpora i praćenju izvršenja državnih potpora tamo smo također definirali da je Hrvatska, podsjećam, jedna regija i da ovdje nije riječ o pet ili više regija nego da se Hrvatska prati kao jedna regija a to je bitno istaći upravo iz razloga kada je riječ o regionalnim i drugim oblicima potpora. Prema tome, moramo onda i analizirati takve pojave u okviru toga. U okviru tih regionalnih potpora, regionalnih karata naravno da je moguće odigrati naročito na područjima od posebne skrbi, a tamo su onda potpore čine onaj dio poreznog oslobađanja. Nisu sam direktna financijska sredstva nego sve što ulazi. Za regionalno usklađenje također treba ubrzano djelovati kako bismo u ovom vremenu dok ne dođu ozbiljniji eventualno zahtjevi ubrzali to regionalno usklađenje Hrvatske temeljem ovakvih oblika i instrumenata djelovanja na tom području. Kod prometa brodogradnje i turizma još naročito je moguće djelovati, ali vrijeme istječe. Kod brodogradnja naročito valja pokušati i naše je mišljenje da ovo razdoblje treba iskoristiti u području restrukturiranja i prilagodbe te brodogradnje. Naime mi još uvijek izdvajamo negdje oko 10% cijene broda kao poticaj izgradnji u domaćem brodogradilištu a u tih 10% onda ne pitamo kolika je cijena broda? Je li cijena broda 60 milijuna ili je 50 koliko otprilike tržišna danas u svijetu stoji otprilike orijentacija. Prema tome kao pripremu za takve potpore i druge oblike potpora valja postupno ući u vrlo bolan rez restrukturiranja. To se odnosi na one zakone koje smo već u pripremi, a neke i donijeli kod HŽ-a a isto tako kod zaštite čelika u ove dvije čeličane koje imamo u ovom vremenu koje dolazi. Vrlo kratko po oblicima potpora za 2004. godinu. Subvencije čine i dalje novčane subvencije. Dalje, i dalje čine najveće odnosno najveći udio u tom tržišnom djelovanju odnosno utjecaju. Porezna oslobađanja, već smo rekli Zakon o područjima od posebne skrbi ili interesa ili kako god ga nazivali ali on još uvijek čini samo kroz onaj instrument, posebno kroz instrument poreznog oslobađanja i kroz to ima trend, taj element ima trend porasta. Iduće su udjeli u vlasničkom kapitalu, a to je ona obveza preuzeta da država ima postupno smanjenje u vlasničkom kapitalu i tu obvezu ćemo morati izvršiti mada imamo već i pojava da se čak i firme vraćaju ili vrlo rado žele doći pod državnu kapu. Ali obveze koje smo prihvatili moramo provoditi. Prema tome kad i raspravljamo o toj pojavi onda jasno moramo se opredijeliti što dalje raditi. Povoljniji zajmovi jedan od instrumenata bio je u jednom razdoblju, relativno kratkom razdoblju instrument utjecanja međutim on je izrazito netržišni i on izrazito sada mora imati tendenciju pada i postupnog popuštanja kroz oblike djelovanja. Državna jamstva, sjećamo se svih priča, želja, ali i mogućnosti naročito u brodogradnji i HŽ-u. U brodogradnji i HŽ-u ovaj instrument je vrlo snažan još uvijek u oba oblika jamstava. On će vjerojatno i u idućim godinama dok nas Europa ponovo kaže na ovaj način ne prisili da ubrzamo odricanje od tih instrumenata i mogućnosti reguliranja odnosno netržišnog reguliranja na tom području. Evo samo primjera zašto se u HŽ-u koristila jamstva? Samo dva, tri primjera. Kaže: koristilo se za otplatu kratkoročnih kredita, za tekuću likvidnost, za pokriće gubitaka, za obrtna sredstva i tako dalje. Dakle temeljna, temeljni instrumenti osiguranja kako bi HŽ mogao izvršavati svoju funkciju. Poljoprivreda i ribarstvo, svi izuzeci oni se radi po posebnim propisima, ali ovdje se vrlo kratko daje izvješće o načinu i ističe da su subvencije gotovo pa isključivo jedini instrument utjecaja na ova dva sektora. Čak se iznosi podatak da je 2004. u odnosu na 2003. da su same subvencije, ali zato sam rekao u uvodu što sve spada u instrumente? Subvencije su samo jedan od njih. Da subvencije ove novčane koje su poljoprivrede i ribarstvo čine negdje 14% veći u odnosu na prethodno razdoblje. Industrijske usluge u tom području od 2002., 2004. kumulativno se ocjenjuje da su porasle negdje oko 120% i u tim poticajima naročito … [[Govornik se ne razumije.]] da su ti instrumenti koji će se postupno selektivno također morati usklađivati prema preuzetim obvezama iz SSP-a. Nećemo moći više zaboravljati da smo te obveze preuzeli. Još uvijek je snažan utjecaj ovog instrumentarija na području kopnenog prometa, u sektoru prometa sektorske, sektoru prometa, a naročito u HŽ-u. Poanta je ipak u najvećem dijelu ovdje. U pomorstvu ovih dana smo čuli ocjene različite i djelovanja na što se sve koristi? Na subvenciju linija i flota, poticaja izgradnje brodova u domaćoj brodogradnji, ali još uvijek značajno i u zračnom prometu. Prema tome to su sve sektorska područja koja ćemo morati i dalje ali pod kontrolom i kapom obveza koje smo prihvatili i agencija tu ima značajnu ulogu. U brodogradnji, evo podatak ističem jer često put i ovdje vodimo svakojake rasprave da prema ovome izvješću službenom dakle u 2004. u odnosu na 2003. da su porasle subvencije za 7,7%. Naročito se to odnosi na onih 10% obveze učešće u cijeni broda, ali država ne može utjecati na cijenu broda. To je taj problem koji ćemo onda posebno isto tako morati kontrolirati i ući na način kako to bude dopušteno. Kod usklađivanja i mogućeg zaštite domaćih nacionalnih interesa držim da smo tu svi klubovi i sve stranke suglasni samo je pitanje koliko ćemo moći se izboriti da pojedina područja posebice ova osjetljiva područja brodogradnje, željeznice odnosno prometa, raznih oblika prometa, ovog dijela poljodjelstva, ribarstva koliko je i tu moguće i ostalih područja budemo mogli, ja ću slobodnom interepretacijom reći, ugovoriti tajming da bismo na tim područjima još uvijek prema preuzetim obvezama ne tržišno djelovali odnosno i dalje vršili poticaje kako bismo bili pripravni za tu utakmicu. Ovo izvješće kaže da se učinilo dosta na ovim područjima. Da su se dosta dobro, da smo se dosta dobro prilagodili u ovom području ali još uvijek značajno kasnimo prema preuzetim obvezama. Prema tome taj korak i tu brzinu prilagodbe u idućem vremenu morat ćemo ubrzati neovisno o tome što mi mislili o pojedinim sektorima i što željeli u pojedinim sektorima. Dakle smatramo da ovo izvješće treba poslužiti kao s jedne strane ocjena stanja kod nas. S druge strane ocjena učinkovitosti prilagodbe prema Europi i s treće strane ocjena potrebnih mjera i koraka koje treba poduzeti da bismo mogli izvršiti i te obveze kako bismo mogli nastaviti priču koju smo jutros imali za ovom govornicom. Mi ovo izvješće podržavamo. Jednako tako možemo ga i kritički promatrati, ali smatramo da ovo izvješće je rađeno za određeno razdoblje i za određene pojave. Prema tome kao takvo ga prihvaćamo i mi ćemo glasovati za njegovo usvajanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi zastupnik Šime Prtenjača u ime Kluba HDZ-a iznio je jednu netočnu odnosno generalno netočnu tvrdnju da je SSP onemogućio razvoj tržišta odnosno poticaje u Hrvatskoj. Nije točno. Evo zašto? Da nismo, da nismo donijeli Zakon o podjeli HŽ-a mogli smo izgraditi i modernizirati HŽ i time osposobiti njegovu konkurentnu sposobnost do ulaska u Europsku uniju ili eventualnu privatizaciju HŽ-a. Nesporno. Drugo. Da nismo opet donijeli onako kako smo donijeli Zakon o poticajima, državnim poticajima mogli smo barem zasaditi onoliko maslina koliko je Hrvatska imala na početku 20. stoljeća, 33 milijuna službena statistika u Republici Hrvatskoj. Nismo to iskoristili pa smo si vezali ruke ovim donešenim zakonima, sada u ovom mandatu, a to nismo morali odmah donijeti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HSS-a uvaženi zastupnik Ivan Kolar.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospođo predsjedniče vijeća, dame i gospodo. Dopustite par riječi o izvješću, o godišnjem izvješću o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2004. godinu. Nakon što je donesen novi zakon, prestali znači važiti Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja u 2004. i 2005. doneseni su i svi provedbeni propisi i to treba pohvaliti i Agenciju jasno i sve one koji se s tim bave. Obveza Republike Hrvatske, i ovdje je gospođa, navodila je da svoje zakonodavstvo uskladi s pravnom stečevinom Europske zajednice. Ona proizlazi iz članka 69. u vezi s člankom 70. i člankom 40. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između europskih zajednica i njihovih država članica i Republike Hrvatske. Znači, međunarodno ugovori od 2001. godine. Ja ću pokušati u ime kluba HSS-a upozoriti u kakvom okruženju Agencija radi i kakvo nam je zakonodavstvo temeljem nekih primjera. Naime, u tom sporazumu u članku 74. je i zaštita potrošača gdje se govori o usklađivanju zakonodavstva i prilagođavanju zaštite potrošača i politici aktivne zaštite potrošača, veću informiranost i pravnu zaštitu radi poboljšanja kakvoće potrošačke robe i održavanja odgovarajućih sigurnosnih standarda. Ova Agencija, zapravo ovo izvješće na stranici 11. u vezi ovoga njihovoga posla govori: "Agencija u svakom konkretnom slučaju osobitu pozornost posvećuje i uvjetima pristupa tržištu, posebice troškovima prijevoza, mogućnostima pristupa kanalima distribucije i s tim povezanim troškovima, navikama i običajima potrošača. Da bi to shvatili ja budem pokušao sljedećim primjerom pokazati. Koliko se mi žurimo osigurati plasman ekološki uzgojenom voću i povrću za što svi govorimo da imamo predispozicije govori sljedeći podatak iz poglavlja 7. "Poljoprivreda" na strani 98. Pitanje kvalitete voća i povrća koje proizlazi iz Zakona o hrani za sada je regulirano Pravilnikom o kvaliteti voća, povrća i gljiva, "Službeni list", piše, Jugoslavije 29/79., 53/87. Razlika između važećeg toga Pravilnika i Europske unije koja je regulirala svoje, znači svoju kvalitetu Uredbom Komisije na 99. stranici stoji: "Standardi kvalitete voća i povrća koji su utvrđeni ovim uredbama Komisije različiti su od standarda kvalitete određenih postojećim Pravilnikom o kakvoći voća, povrća i gljiva u Republici Hrvatskoj.". Pitate se zbog čega usporedbu dajem. Pa valjda je jasno da zbog čega prekomjerni uvoz pod krinkom kvalitete koja se uvozi ako su nam standardi različiti. Znači, godina Pravilnika je '79. i '87., a Uredba Komisije, najnovija. Točne je, decidirano govoriti da je njihova kvaliteta veća i na višoj instanci. Ja sad pitam vas i sebe zar građani Republike Hrvatske nemaju pravo na jednako kvalitetno voće i povrće kao i građani Europske unije? Ovo kad bi su sukladno nam zakonodavstvo bilo sa Europskom unijom onda bi ova Agencija mogla postaviti se, da tak rečemo, na zadnje noge i zaštiti nas prek Zakona o hrani i Agencije koja to opet kvalitetu kontrolira. I bili bi zaštićeni. Dalje, ako ova Agencija govori o navikama i običajima potrošača, zar seljaci i ribari sami za svoje proizvode i ulov moraju osigurati tržište? Da li je višak cijena proizvoda prepreka da i ti proizvodi imaju tržište ili bi možda država trebala osigurati, omogućiti da se uzgoj kvalitetnih proizvoda prati, dobije certifikat i deklaracija, da se o tome informiraju proizvođači, te da se usprkos višoj cijeni omogući tim proizvodima pristup na tržištu. Mi u HSS-u vjerujemo da Europska unija vjerojatno neće od nas zahtijevati da osuvremenimo Pravilnik o kvaliteti voća i povrća iz '79. i '89. godine. Odgovor je jasan zbog čega i bi. Jer je zaštita niža i kvaliteta manja. Da li je nama možda cilj tim starim pravilnicima olakšati uvoz voća i povrća iz Europe, cijelog svijeta i susjednih zemalja bivše Jugoslavije, a eventualno i buduće regije kakvu nam priprema Europska zajednica. Očito je nažalost da se ne štite interesi domaćih poljoprivrednih proizvođača, obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava domaćih ribara. Opet, nemoguća misija Agencije da proba usporediti sa stečevinom Europske unije. Čitate zajedno sa mnom od mora do kupca riba putuje 5 dana. Dolazak veterinara iz Šibenika do Primoštena pregled ribe 80 kuna + 200 kuna još za pregled do 500 kilograma ribe. Talijanski ribari do jedne tone imaju 1 euro troška. Mogu li ministarstva te podatke sistematizirati, provjeriti, naći načina za zaštitu domaćih ribara, ali i omogućiti nama u unutrašnjosti da se kupi svježa riba ulovljena na Jadranu? Sve govorimo u primjerima tak da vidimo u kakvom smo vi zapravo nesrazmjeru i koliko nas može zaštiti jedna ovakva institucija kakvu imamo. Tržišno natjecanje nadalje obuhvaća politiku tržišnog natjecanja u užem smislu, tzv. anti trust i kontrolu državnih potpora. Tu je već … [[Govornik se ne razumije.]] bilo o tom govoreno, ali kada se i ako se odobravaju državne potpore preferiraju se tzv. horizontalne potpore koje se daju za istraživanje i razvoj, malo i srednje poduzetništvo u jednom dijelu, zaštita okoliša, poticanje zapošljavanja i one potpore koje se daju siromašnim regijama. Mi zapravo mislimo da i tu nismo odradili do kraja svoj, onaj posao koji bi trebali. Naime, sadašnji pravni okvir ne sadrži jedinstveni zakonski akt koji bi sustavno rješavao problematiku regionalnog razvoja na cijelom državnom teritoriju. Naime, znamo da je donijet Zakon o otocima, Zakon o području posebne državne skrbi, Zakon o brdsko-planinskom području, Zakon o obnovi i razvoju grada Vukovara, Zakon o fondu za regionalni razvoj. Ako to institucionalno pogledamo, ne postoji jasno definiran institucionalni okvir za provođenje regionalnog razvoja. I sada da, ovo je kritika jasno dijelom na nas, ali i Vladi, ministarstvima koja sve trebaju to uokviriti. Naime opet jedan primjer u okviru projekta CARDS 2002. Strategija jačanje kapaciteta za regionalni razvoj definirat će se svi potrebni mehanizmi, instrumenti za provođenje politike regionalnog razvoja tako i odgovarajući pravni okvir. Jedan od ciljeva spomenutog projekta i definiranje odgovarajuće pravne osnove za regionalnu politiku u Hrvatskoj koja će korespondirati pravnoj osnovi u zemljama članicama Europske unije. Projekt je započeo u listopadu 2003. godine, trajat će dvije godine te će se u tom periodu izraditi i prijedlog rečenog akta, točnije prijedlog jedinstvenog pravnog okvira za regionalnu politiku trebao bi biti spreman za saborsku proceduru najkasnije do listopada 2005. godine, čitam namjerno u prošlom vremenu, nikad nije napravljena, nema ga u saborskoj proceduri. Pitanje se postavlja, zar se odustalo od regionalnog razvoja ili su se sve regije jednostavno brzo razvile da im ne treba pomoć. Dakle ono što bi moglo dobiti državnu potporu mi to ne želimo poticati, važno je uvoziti voće i povrće i to putem pravilnika iz 79. godine. Možda se ne treba truditi oko toga ako nam je budućnost, a malo je danas ujutro i rečeno, nekakvoj balkanskoj regiji, jer je to kao bila pretpostavka ovlaš rečena da bi tek onda poslije mogli ići u Europsku zajednicu. I sada još jedan primjer u kakvom okruženju agencija radi i koje zakonske okvire moraju koristiti. U odgovorima Vlade Republike Hrvatske na upitnik Europske komisije u ljeto 2003. tržišno natjecanje na stranici 17, poglavlje VI., pitanje je kakve se buduće državne potpore predviđaju, molimo odgovorite sukladno klasifikacijama zajednice. Vlada odgovara između ostaloga: Cjelovita gospodarska koncepcija i strategija još nije utvrđena, pojedine strategije razvitka su u potpunosti i djelomično zastarjele, stoga odgovor na ovo pitanje ostaje otvorenim i zahtijevat će višestruko usuglašavanje do uređenja konačnog stajališta, no očito je da treba doći do redizajnirana pojedinih državnih potpora, preispitivanja i dugoročnijeg strukturiranja posebno u poljoprivredi i ribarstvu. Odrede SSP-a nalažu usklađivanje programa potpora koje su zatečeni s pravilima Europske unije do 1. ožujka 2006. Još malo imamo vremena. Pitam se, ne gazi li nas možda vrijeme, odnosno nismo li donošenjem strategija, zakona, pravilnika ne potičući sve ono što ima izgled za uspjeh dok je poticanje bilo dozvoljeno sami sebe osposobilo jedino neću spominjati za ono što nas svrstavaju neki drugi. Na primjer integrirana poljoprivredna proizvodnja u Hrvatskoj nema ni zakona. Zašto nije sustavno organizirana proizvodnja ekološke hrane koja je sve traženija i na svjetskom tržištu, na koncu zašto još nije osnovana agro-banka i još toliko pitanja. U HSS-u procjenjujemo da je izvješće korektno napisano u okvirima u kojima je agencija mogla raditi. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a, uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani predlagatelji, evo ja bih se u ovom osvrtu na izvješće koncentrirala na tri teme. Jedna je financiranje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, jedna je izricanje kazni po prekršajnim sudovima i treće kao što se kolega Kolar orijentirao na poljoprivredu, ja bih se ovdje osvrnula na pružanje javne usluge i monopol u pružanju javnih usluga. Naime područje tržišnog natjecanja jedno je od ključnih preduvjeta uspješnog tržišnog gospodarstva. Čuli smo to i jutros u obraćanju u kojem se gospodin José Barrosa nama obratio, iako je ono od iznimne važnosti u procesu približavanja Europskoj uniji pa tako služi pravovremenoj pripremi hrvatskog poduzetništva za uvjete poslovanja jedinstvenog europskog tržišta, pravila igre tržišnog natjecanja su ujedno i ustavna kategorija koja bi trebala svim poduzetnicima osigurati ono što zovemo jednaki pravni položaj u gospodarstvu. Temeljni cilj je upravo fer play u tržišnom natjecanju kao jedan od najboljih poticaja poduzetnicima od čega na kraju imaju koristi i poduzetnici i krajnji potrošači, a i država jer se smatraju sivom zonom gospodarstva. Hrvatska agencija prema statistici i postocima čini se učinkovitom, no stanje nije baš jasno, jer uspoređujući sa agencijama u Europskoj uniji ona je savjetodavno tijelo čiji savjet možete, ali i baš ne morate prihvatiti, počevši od poduzetnika pa sve do same Vlade i sudstva jer su represivne mjere skoro pa nikakve. Gledajući tako agencija se bavi usklađivanjem aquis communautaŕe, kroz cijelo izvješće navodi se kako praksa kakva je kod nas ne postoji u zemljama Europske unije. Također rečeno je kako je agencija uložila znatne napore u provođenju aktivne politike promicanja tržišnog natjecanja, a to se zapravo svodi na dva seminara za vrlo uski broj ljudi. Dok se za promidžbu i intelektualne usluge u nekim ministarstvima predviđaju milijuni kuna, primjera radi u Ministarstvu, u MORH-u samo za vojni dio se planira u 2006. godini 14 milijuna kuna, u agencije za tu istu svrhu predviđeno je nećete vjerovati, 60 tisuća kuna za promidžbu i informiranje. Koliko je Vladi bitno da se javnost informira i educira o pravilima igre tržišnog natjecanja dovoljno govori ovaj podatak. Primjera radi, tu bi samo spomenula recimo jednu jedinicu lokalne samouprave, to je Grad Zagreb, gdje za intelektualne usluge u proračunu Grada Zagreba je predviđeno 90 milijuna kuna, a pod stavkom ostalo se nalazi ukupno 135 milijuna kuna. To govorim radi toga da biste dobili jednu slikovitu usporedbu između onoga što se predviđa za financiranje informiranja i promidžbe agencije vis a vis ostalih troškova koje mi u ovoj državi imamo. Jedno od važnijih područja djelovanja agencije je izdavanje mišljenja o sukladnosti nacrta prijedloga zakona, jedan od tih zakona bio je i onaj o medijima kojeg je Ministarstvo kulture dostavilo agenciji sa rokom od manje od jednog radnog dana za davanje stručnog mišljenja. Drugi takav primjer su visine odvjetničkih tarifa i upisnina u Hrvatsku odvjetničku komoru za što je agencija rekla da takav model nema niti jedan europski sustav, a kod nas evo kao što znate, prolazi. Ovo je bila samo ilustracija koliko ministarstvo ove Vlade drže do stručnog mišljenja ove Agencije. Legislativa tržišnog natjecanja u Uniji u stalnim je promjenama, modernizacijama i prilagodbi novim globalnim uvjetima tržišnog gospodarstva. Harmonizacija i stalno prilagođavanje hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom koliko god je važna ne smije biti cilj sama sebi. Potrebno je osigurati istodobno pravilnu promjenu tog zakonodavstva kontinuiranim institucionalnim jačanjem Agencija kao ustanove koja je i osnovana za obavljanje tih poslova, ali i istinskom nedeklarativnom prilagodbom hrvatskog pravosudnog sustava. Prvotno je potrebno educirati Vladina i ostala državna tijela, a zatim same poduzetnike, potrošače pa i pravosuđe. Samo deklarativna prilagodba pravne stečevine Europske unije, a kako je ova Vlada krenula nema svrhe niti smisla trošenja novaca poreznih obveznika. Pa sad pod jedan, kako bi se osigurala stvarna i potpuna učinkovitost provedbe usvojenih propisa moraju se ispuniti dva osnovna preduvjeta. Prvi je učinkovitost rada Agencije što znači njezino institucionalno jačanje, a što nije moguće bez većeg povećanja udjela proračuna Agencije u onom državnom. Tako u proračunu za 2006. godinu ta suma je povećana za 3,6 milijuna kuna. Ona je naime za 2006. godinu, ako pogledate u proračun, predviđena sa 12,9 milijuna kuna. Uzimajući to u obzir, koliko god je nekoga možda impresionirala statistika učinkovitosti Agencije ona nije kompatibilna sa onima u Uniji. Europske agencije imaju daleko više djelatnika i puno efikasniju pravnu i represivnu ulogu. Drugo, drugi preduvjet za uspješan rad Agencije je učinkovitost rada sudova koji odlučuju o zakonitost odluka Agencije. Početni je korak da Agencija uistinu profunkcionira ovako kako je ona danas, možemo je stvarno nazvati da je fikus u našem društvu. Sukladno važećem Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja mjerodavan je Upravni sud Republike Hrvatske. To je 350 prekršajnih sudova. Ovakvo zakonsko rješenje zahtjeva dublje promjene u hrvatskom pravnom sustavu. Nadalje, u važećem Zakonu Agencija nema ovlasti za izricanje kazni za provedbu odredbitog zakona. Agencija nema ovlasti za izricanje kazni za provedbu, dakle, unatoč velikom trudu tog tijela, izradi detaljnih ekonomskih i pravnih analiza u svakom konkretnom slučaju rješenje tog tijela isključivo su deklarativne prirode. Za razliku od takvog zakonskog rješenja u državama članicama Europske unije srodne institucije imaju ovlasti izricanja kazni. Pa su samim tim i znatno učinkovitije od naše Agencije. Nadalje, kazne temeljene na rješenju Agencije izriču prekršajnih sudovi, kojih je ponavljam 350. A o žalbama odlučuje Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske. Žalba protiv rješenja tako ne odgađa njegovo izvršenje. S druge strane, o zakonitosti odluke Agencije odlučuje Upravni sud Hrvatske. Takvo uređenje ima barem dva nedostatka. Ona slijedi opće uređenje sudske zaštite protiv odluka upravnih tijela, što smatram da je u ovom slučaju neprimjereno jer ne osigurava brzu i učinkovitu pravnu zaštitu te dovodi do pravne nesigurnosti. Drugi nedostatak jest da veliki broj sudaca u Republici Hrvatskoj mora biti upoznato sa ovom specifičnom problematikom tržišnog natjecanja. Vidljivi, opipljivi problemi u praksi su mnogobrojni. Dugotrajnost upravnih sporova bez mogućnosti izricanja kazne, a takav spor u Hrvatskoj u prosjeku traje 4 do 6 godina. Dalje, ne izricanje kazni od strane prekršajnih sudova, neće vjerovati, zbog zastare. Sudovi izbjegavaju izricanje kazni temeljem odredbi Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i koriste mogućnost ublažavanja kazne iz Zakona o prekršajima i izriču neprimjereno niske kazne za teške povrede propisa zaštite tržišnog natjecanja, koje ostale europske zemlje kažnjavaju kaznama u milijunima eura. Sjetimo se primjera, recimo, Microsofta. Pored navedenih razloga, s obzirom da je riječ o gospodarskoj problematici logičnije, ali i ekonomski svrsishodnije rješenje bilo bi da u nadležnosti jednog suda, i to Trgovačkog suda u Zagrebu, bude kontrola zakonitosti odluka Agencije i kontrola njezinih izrečenih kazni. Takvo uređenje bilo bi u skladu s europskim standardima, a omogućilo bi sustavnu edukaciju i specijalizaciju sudova. Danas, u okviru važećeg Zakona, rješenje je nemoguće educirati sve suce koji će eventualne biti jedanput, a vjerojatno nikad u svojoj karijeri nadležni za odlučivanje o nekom predmetu iz ovog područja. Takvo rješenje nemaju niti bogate europske zemlje, već odlučivanje o zakonitosti odluka tijela srodnih agencija povjeravaju jednom specijaliziranom sudu. Ono na što bi se željela sada osvrnuti je nešto čega smo svjedoci ovih dana ili zadnjih mjeseci u Zagrebu, a to je otvaranje, odnosno to je pružanje javnih usluga. Javne usluge, kao što znate, definirane su u Zakonu o zaštiti potrošača, kaže: "U smislu ovoga Zakona prodaja potrošačima električne energije, plina iz distributivne mreže, toplinske energije, javnih telekomunikacijskih usluga, poštanskih usluga, itd., usluga u prigradskom prijevozu, opskrba pitkom vodom, odvodnja otpadnih voda, te održavanje čistoće smatraju se javnom uslugom". Naime, kod pružanja javne usluge možemo na internetu potražiti rješenje koje je Agencije izrekla u listopadu prošle godine, a rješenje se odnosi na poduzetnika "Ponikve d.o.o." sa Krka koji je narušio tržišno natjecanje zloupotrebom vladajućeg položaja na mjerodavnom tržištu opskrbe vodom kućanstava putem vodovodne mreže i odvodnje i pročišćivanja otpadnih voda. Naime, tu se desilo da je dotični isporučitelj vode, kao jedini isporučitelj vode, isporučivao vodu, kubik vode različitim potrošačima po različitim cijenama. Onima koji su koristili manje cijene su bile više, a oni koji su koristili više cijene su bile niže. Odluku o tome, dakako, donjeo je sam i sad se postavlja pitanje da li javna usluga, da li komunalna usluga je u našoj zemlji zbog raznih drugih zakona kojima je ona regulirana ustvari monopol. Svjedoci smo ovih dana u Gradu Zagrebu da se formirao jedan holding od 24 trgovačka poduzeća. Holding koji upravo za zadatak ima pružanje takvih javnih usluga, holding koji u svojem portfelju ima oko 4 i pol milijarde kuna kapitala i koji je ustvari jedini, da ne kažem monopolista, na tržištu pružanja usluga, komunalnih usluga. Štoviše čak je i regulativa ostala, zakonska regulativa ide za tim da je po sadašnjem Zakonu o komunalnom gospodarstvu praktički nemoguće da na tom tržištu i postoji neka konkurentnost. Dakle, kada govorimo recimo o vodi, o čemu je bilo prošlih mjeseci riječ, u Gradu Zagrebu je voda povećana, kao što znate, na 8 kuna po kubiku. O tome je odluku donijelo gospodarstvo, o toj strukturi cijena samo se očitovalo u novinskom članku udruga potrošača. Međutim, samom činjenicom očitovanja nije se ništa promijenilo. Dakle, znamo da vodovod i odvodnja u Gradu Zagrebu ima monopol na isporučivanju vode jer je jedini distributer za vodu i praktički može odlučivati o cijeni kako god želi. Sam po sebi monopol ne bi bio problematičan dok se ta institucija monopola ne počinje zloupotrebljavati i budimo iskreni agencija do tog trenutka ne može niti intervenirati. Međutim ono što bi trebalo napraviti dok se stvari na tržištu ne, dok se ne postigne konkurentnost na tržištu pružanja ovih usluga i dok se ostala zakonska regulativa ne promijeni u tom smislu treba ojačati ulogu upravo u onim djelatnostima gdje su potrošači žrtve tih monopola kao što je slučaj u ovom slučaju, odnosno gdje se trebalo bi stvoriti na neke udruge potrošača koje bi, uostalom i kao što Zakon o zaštiti potrošača i govori, koje bi morali biti savjetodavna tijela u poglavarstvima kod donošenja cijene o regulaciji, određivanju cijene vode i ostalih takvih usluga. Danas toga nemamo i danas poglavarstvo može utvrditi bilo koju cijenu, mislim da je to onaj minimum kojeg trebamo postići da se ta regulativa promijeni i da se na neki način osigura veći broj ponuditelja javnih usluga na tržištima. Možda još samo za kraj, mi iz kluba HNS-a ćemo dakako podržati ovo izvješće u nadi da će se ova sva tri aspekta o kojima sam raspravljala u dogledno vrijeme i u sljedećim izvješćima da ćemo dobiti drukčiji prikaz upravo s obzirom na kvalitetu koju bi agencija trebala ostvariti i na financiranje i značaj kojeg bi ona u našem društvu trebala imati. Toliko sa naše strane, podržavamo i podržat ćemo ovo izvješće. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Riječ ima uvaženi zastupnik Stazić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. O Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja, o njenu radu mogu se izreći samo pohvale, isto tako i o ovom vrlo preglednom i uredno složenom izvještaju. Mislim da nema nikakve dileme oko toga treba li ovo izvješće prihvatiti ili ne, ali mislim da tu oko tog pitanja koliko vidim vlada konsenzus u Saboru. Tržišno natjecanje je sustavna kategorija koja svim poduzetnicima osigurava jednak pravni položaj na tržištu, kaže se u predgovoru ovog izvještaja i dodaje: "Pravo tržišnog natjecanja ne razvija se automatski opredjeljenjem države za tržišno gospodarstvo već je neophodno prevoditi i odgovarajuću politiku tržišnog natjecanja". Uz neophodne zakone koje treba donijeti i koji jesu u Hrvatskoj doneseni uz brojne podzakonske akte, uz djelovanje Agencije ovo društvo treba i određena politika, treba ajmo ga tako nazvati jedno bolje ponašanje u tržišnom natjecanju. Evo na što konkretno mislim. U Hrvatskoj djeluju tri davatelja usluga mobilnoj telefoniji. Ovih dana smo svjedoci da se jedan od tih davatelja usluga reklamira i to uz pomoć jednog od zastupnika u Hrvatskom saboru. Ja znam da je zastupnik istovremeno i trener naše vrlo uspješne rukometne reprezentacije i vjerojatno u toj funkciji nastupa u toj reklami, ali ni jedan čovjek nije podvojena ličnost i trener reprezentacije mora shvatiti, mora znati da je istovremeno i zastupnik ili da je možda prije zastupnik nego trener i da njegova odluka da sudjeluje u reklamnoj kampanji jednog od tri operatera može štetiti tržišnom natjecanju, kvaliteti toga natjecanja, naprosto fer playu na tom području. Mi možemo zamisliti zastupnika pisca, bili su takvi u ovom Saboru, gospodin Aralica. Što bi se dogodilo da takav zastupnik reklamira jednog izdavača, da koristi svoj utjecaj, svoj položaj zastupnika da se na takav način uključuje u jednu pa ne baš osobito fer kampanju? Drugo je pitanje da li je ugled saborskog zastupnika takav da može pomoći tome kod kojeg ovaj sudjeluje u kampanji ili mu zapravo šteti? Ali to pitanje ostavit ćemo otvorenim za sud javnosti. Imamo i onaj slučaj kada Vlada svojom odlukom da oprosti 30 milijuna duga jednom poduzeću se na neki način miješa u tržišnu utakmicu, pa postoji i drugih tvrtki, druge tvrtke, privatne tvrtke, poduzetnici koji se bave istom djelatnošću i oni zapošljavaju neke radnike i od njihovim radnicima treba netko brinuti. Jedino što za razliku od ovoga nisu stvorili dug koji bi im netko trebao oprostiti, pa onda tom jednom poduzetniku 30 milijuna oprosta duga pokriveno tobožnjom brigom za mjesta radnika. Pa što se ne misli o mjestima radnika kod drugih poduzetnika? Vidite tu se uz sve djelovanje pohvalno Agenciji, uz zakone mi možemo imati ne znam kako divne zakone, ali ako Vlada svojom ovakvom jednom odlukom, ne Vlada premijer upozoren od ministara ipak odluči narušiti tržišnu utakmicu u korist jednog i samo jednoga subjekta na tom tržištu onda ne možemo govoriti o boljim običajima, onda smo tu još jako daleko od ciljeva kojima težimo, onda takvim ponašanjem mi možemo izaslanicima, predsjedniku Europske komisije danas pričati što god hoćemo, možemo, može on nama i vjerovati, ali dok mi njemu jedno pričamo, a drugačije se ponašamo onda mi za Europu nismo spremni i onda ovakvim svojim ponašanjem Vlada pokazuje da nije spremna za Europu, jer se tako zemlja u Europu ne vodi. Prema tome, sve pohvale Agenciji, sve pohvale ovom izvješću i jedan poziv svima odgovornima, prije svega premijeru, onda zastupnicima koji nisu možda svjesni da rade to zlonamjerno, ali se svojim ponašanjem miješaju u tržišnu utakmicu na nedozvoljiv način da to ne čine jer će poštivanje boljih običaja pomoći da u ovom segmentu, dakle u ovom problemu imamo što manje spornih situacija. Hvala.
Zahvaljujem. Replika uvaženi zastupnik Štengl.
Hvala. Da li jedan uvaženi zastupnik iz redova SDP-a koji inače sjedi malo ispred kolege Stazića ništa ne reklamira a poznati je športaš?
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja sam prozvao uvaženog zastupnika Leku. Vi ste mogli. Možda vam je netko krivo sada prenio ako niste čuli. Povreda poslovnika uvaženi zastupnik Stazić.
Ja vas molim, s obzirom da je bio ispravak krivog navoda ja bih molio zastupnika da ponovi što je rekao. Replika je bila. Ali ja nisam čuo, zastupnik je promrmljao.
Ja vam sukladno članku 214. izričem opomenu. Podignuli ste pločicu "povreda poslovnika" i tražite da se ponovi replika. I ne radi se o nikakvoj povredi poslovnika a ja vam nisam kriv što niste čuli. To u poslovniku ne piše da ja tražim ponovno.
Dajte mi vi ponovite što je zastupnik rekao. Pa zaduženi ste za red. Pa dužni ste upozoriti zastupnika da govori glasnije i razgovjetno da ga se razumije što je htio reći.
Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana predsjednice vijeća, kolegice i kolege zastupnici! Vrlo kratko. Već sam jedan dio svojeg izlaganja u jednom ispravku navoda rekao, ali osnovno što želim istaći u svojem izvješću jest da nažalost Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja nije agencija za zaštitu potrošača i nema u direktnoj izravnoj vezi niti cilj zaštite potrošača. Ali, ako djeluje sustav zaštite tržišta onda neizravno potrošači dobivaju. Onda su neizravno potrošači zaštićeni. Već je kolega Stazić naveo jednu odluku Vlade ili premijera za oprost duga što jeste izravno miješanje u tržišno natjecanje. A ja sam htio nešto vezano što je već ovdje rečeno da je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju vezao ruke Hrvatskoj kad je riječ o razvoju tržišta odnosno o osposobljavanju hrvatskog gospodarstva za konkurentnu sposobnost sa tržištima zemalja Europske unije. Naprosto nije točno, pogotovo ne generalna ocjena da je Sporazum o stabilizaciji izbio nam iz ruku da putem potpora i poticaja podižemo konkurentnu sposobnost hrvatske privrede u cjelini i pojedinih subjekata da uspješno mogu konkurirati na europskom tržištu. Evo jednog primjera. Nismo morali donijeti zakon o podjeli HŽ-a a donijeli smo ga i time sebi kao državi izbili iz ruku da možemo poticajima osposobiti HŽ kako bi u konkurenciji sa sličnim poduzećima u Europskoj uniji bili sposobni održavati svoju funkciju. Nismo ni izvršili modernizaciju luka na hrvatskom Jadranu a isto smo mogli barem ove dvije godine voditi politiku poticaja i osposobiti hrvatske luke kako bi bile sposobne za tržišnu utakmicu u Europskoj uniji. Već sam rekao ali to su neke druge potpore da smo mogli već zasaditi barem 15 milijuna stabala masline pa dostići polovicu onih koliko je bilo na hrvatskom Jadranu početkom 20. stoljeća i time bi također osposobili hrvatsko gospodarstvo za tržišnu utakmicu u Europskoj uniji. Sve to nismo napravili a donijeli smo nekoliko zakona koje smo sami sebi ograničili da potporama djelujemo na konkurentsku sposobnost. I nešto što me recimo danas potaklo a vezano je za zaštitu tržišnog natjecanja. Neke novine dnevne su objavile prikriveno reklamiranje tzv. kredita bez kamata. Nekoliko hrvatskih banaka krediti bez kamata. Naravno da ne treba zagovarati banke ali treba štititi hrvatske građane. Nema kredita bez kamata. Nema kredita bez cijene novca. U tom smislu mislim da je dužna i agencija, jer jeste to rušenje tržišne utakmice, reagirati na takve propagandne poruke jer to je zavođenje i to je nelojalna utakmica na hrvatskom tržištu novca, pogotovo što država ne štiti baš slabije pa se događa i kamatarenje i o tome novine pišu, čak i ministar najavljuje da će se suprotstaviti tome samo neka kaže kojim sredstvima. Možda svjež primjer. Mi smo u toku ovog zasjedanja imali izvještaj državne revizije. Državna revizija je konstatirala da je u toku 2004. godine nabavljeno roba i usluga izvan Zakona o javnoj nabavi u iznosu od 3 milijarde i 600 milijuna. Je li takvom nabavom država poticala ili je rušila tržište i lojalnu utakmicu na tom tržištu? Sasvim sigurno ako na dnevnom redu imamo i izvještaj Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave gdje u 2004. godini državna komisija vodi postupke u drugostupanjskom postupku za 7 milijardi i 200 milijuna kuna je bilo osporeno rješenja o javnoj nabavi. Kad se tome doda 3 milijarde i 600 milijuna koje je Državna revizija utvrdila da nisu po zakonu i 7 milijuna, 7 milijardi 200 milijuna koje su, za koje su vodili se sporovi pred državnom komisijom onda ispada da se samo u 2004. godini 11 milijardi i 200 milijuna kuna, o 11 milijardi i 200 milijuna kuna odlučivalo mimo Zakona o javnoj nabavi. Takav rezultat, o takvom rezultatu mora imati svoje mišljenje i Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja. Nije moguće na malom tržištu da nema utjecaja potrošnja 3 milijarde i 400 milijuna mimo Zakona o javnoj nabavi na korektnost tog tržišta. Ako se zna, a ovdje opet u izvještaju kaže se da 75 zahtjeva pred Državnom komisijom ima rezultat da se ospori natječaj i da je nezakonito proveden to povećava našu, našu ocjenu da naše tržište nije regulirano a u toj deregulaciji ne utječe pozitivno čak ni Vlada. Šta reći o samom izvještaju? On jeste statistički odlično napravljen. Čak i programski je dobro postavljen. Međutim za jači utjecaj morat će se osposobiti i kadrovski ali vjerojatno i organizacijski Vijeće za zaštitu tržišnog natjecanja, ali i osigurati punu zaštitu sudsku. Dakle suda pune jurisdikcije kad je riječ o drugostupanjskom postupku u ovim predmetima. Sve to ukazuje da smo u nekim stvarima bili naivni pa smo donijeli propise koji nam vežu ruke, a u drugim stvarima sami utičemo na deregulaciju hrvatskog tržišta. To naravno neće biti dobra ulaznica za Europsku uniju i bolje je da što prije, da što prije saznamo kako je moguće da tako veliki postotak javne nabave ide mimo zakona, mimo zakona. Istodobno da nemamo pravo na poticaje za osposobljavanje hrvatske privrede i njene konkurentske sposobnosti za ulazak u Europsku uniju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Šime Prtenjača.
Pa evo kad ćemo se malo zabavljati gospodin Leko je nazvao ravnateljicu, neću reći kako, neka ona to kaže, a drugo kazao je da najbolji primjer nelojalne utakmice na području bankarstva, banke nude kredite i tako dalje, a da je Agencija dužna nadzirati nadzor bankarskog sektora vrši HNB, a ne Agencija. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Valter Poropat.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo predsjednice Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja. Premda smo već dobro zakoračili u 2006. godinu izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2004. godinu dolazi sa zakašnjenjem od godinu dana što naravno ne ide na dušu Agencije. Zbog svijesti kako je tržišno natjecanje i njegova regulativa u Hrvatskoj vrlo mlada disciplina o kojoj poduzetnici i javnost relativno malo znaju izvještaj Agencije uvijek ima izvjesnu edukativnu notu, a prikupljanjem, a potkrijepljen je i primjerima koji ilustriraju postupanje u različitim predmetima. Osobno ću podržati godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz područja tržišnog natjecanja za 2004. godinu ne samo zbog detaljno prikazane analize izvješća i poteškoća u radu Agencije već i radi realnih i konkretnih prijedloga za mogućnost poboljšanja rada Agencije kojoj je bit postojanja učinkovito tržišno natjecanje odnosno uspostava tržišta na kojem poduzetnici sudjeluju potpuno ravnopravno i pod jednakim uvjetima. A njihov položaj na tržištu vrednuje se isključivo kvalitetom proizvoda i usluga koje nude. Iz činjenice da je zaštita tržišnog natjecanja i ustavna kategorija koja svim poduzetnicima osigurava jednak pravni položaj na tržištu, a poduzetnička i tržišna sloboda su temelji gospodarskog ustroja Republike Hrvatske jačanjem poduzetničke kreativnosti uređuje se tržišno natjecanje kojim se podiže kvaliteta i određuje cijena proizvoda i usluga. A potrošači dobivaju mogućnost izbora većeg broja ponuđenih proizvoda i usluga od više ponuditelja, a što je najbolje i najvažnije bolje kvalitete i po nižim cijenama. Upravo navedenim ispunjava se zadatak prava tržišnog natjecanja koji onemogućava bilo koji oblik monopola ili sprečava mjere i postupanja na tržištu koja neke poduzetnike mogu dovesti u neopravdano povoljniji položaj u odnosu na druge i istim ugrozi slobodu tržišnog natjecanja. Naime učinkovito tržišno natjecanje je najbolji poticaj poduzetnicima za proizvodnju kvalitetnih proizvoda uz razvijanje tehnoloških inovacija što omogućuje razvoj novih, kvalitetnih i jeftinijih proizvoda. Što dovodi do povećanja konkurentnosti kako na domaćem tako i na inozemnom tržištu. Zadaća Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja uređena je Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja s kojim Zakonom su u Republici Hrvatskoj propisi o zaštiti tržišnog natjecanja potpuno usklađeni s primarnim izvorom prava tržišnog natjecanja u Europskoj uniji. Ali da bi provedba prava tržišnog natjecanja bila učinkovita potrebno je promicati i razvijati kulturu tržišnog natjecanja. Isto tako neophodna je suradnja Agencije s posebnim regulatornim tijelima kakva su naprimjer suradnja sa Hrvatskom narodnom bankom, regulatorom u bankarskom sektoru ili Agencijom za telekomunikacije i da ne nabrajam. Što ova Agencija i čini. Uzimajući u obzir da je Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja u primjeni od 1. listopada 2003. godine posao usklađivanja zakonodavstva iz ovog područja s pravnom stečevinom Europske unije koje se i u Europskoj uniji mijenja i dopunjava dakle praćenje i prilagođavanje hrvatskog zakonodavstva pravnoj stečevini Europske unije mora biti stalan i neprekidan proces i zadatak sve do stjecanja našeg punopravnog članstva u Europskoj uniji. Zakon predviđa donošenje niza podzakonskih akata, a važni izvor prava tržišnog natjecanja u Europskoj uniji je i sudska praksa te će u cilju učinkovite provedbe zakona trebati uložiti mnogo truda za institucionalno jačanje Agencije koja snosi najveću odgovornost, ali će biti neophodna i veća specijalizacija sudaca, odnosno sudova koji odlučuju o zakonitosti odluka Agencije, dakle Upravni sud Republike Hrvatske, odnosni sudovi koji temeljem odluka Agencija izriču kazne za provedbe odredbi Zakona za zaštitu tržišnog natjecanja, tj. prekršajni sudovi i Visoki prekršajni sud Republike Hrvatske. Međutim, ovdje se postavlja pitanje da li ovako postavljenje stvari osiguravaju brzu i učinkovitu pravnu zaštitu ili na ovaj način dovodimo do pravne nesigurnosti stranaka zbog dugotrajnosti prekršajnih i upravnih sporova? I da li bi bilo učinkovito Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja dati veće ovlasti izmjenom zakona ili podzakonskim aktima? S time da odluke i rješenja Agencije moraju biti sprovedene, a da u nadležnosti trgovačkog suda bude kontrola zakonitosti tih rješenja i odluka Agencije kako bi se pravovremeno i pravilno postavili protiv monopola. Iz ovog izvješća vidljivo je da je period intenzivnog rada u svezi s usklađivanjem zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja sa predsjednicom Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja, gospođom Olgicom Spevec, u ovom izvještajnom razdoblju okončala 74% od ukupno zaprimljenih predmeta, te je unatoč činjenici da je i danas njezin broj zaposlenika znatno ispod potrebnog broja za učinkovitu provedbu Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja zadržala i u 2004. godini visok stupanj ažurnosti. S obzirom na izrečeno osobno ću podržati Izvješće o radu za zaštitu tržišnog natjecanja iz područja tržišnog natjecanja za 2004. godinu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja, gospođa Spevec, predsjednica Vijeća. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Evo, neću duljiti, dugo smo razgovarali i slušali smo zapravo i kritike i primjedbe i pohvale i to je normalno. Ja se na svemu izrečenom zahvaljujem. Samo imam potrebu, ne zbog sebe, nego zbog zaposlenika Agencije i zbog hrvatske javnosti pojasniti dvije stvari. Prije svega, Agencija radi sukladno Zakonu o zaštiti tržišnog natjecanja i aktima donesenim na temelju tog Zakona. Dakle, postupak koji provodi Agencija, njene ovlasti dane su vrlo konkretno i vrlo jasno zakonom. Mi izvan tih okvira, ma što god netko o tome mislio ne možemo ići. Dakle, u tom smislu, svi oni koji pripisuju Agenciji neke nadležnosti ili opću ulogu nekakvog tržišnog regulatora ili ustavnog suda u malom, jednostavno griješe jer mi to takvu funkciju ne možemo izvršiti, budući da to nije naš posao i budući da nam zakon ne daje te ovlasti. Naš zakon nije viši akt niti od jednog drugog hrvatskog zakona. Dakle, o tome treba voditi računa kada se govori o djelovanju, aktivnostima Agencije i o poslovima koje obavlja ova Agencija. To je bitno. Bitno je istaći da postupak koji se provodi u Agenciji provodi se u skladu sa zakonom, Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja, Zakonom o općem upravnom postupku i tu nema nikakvih mogućnosti djelovanja izvan okvira tih zakona ma koliko i mi uočavali pojave na tržištu koje nisu niti fer play, niti, ili su daleko od nekakvih normalnih tržišnih odnosa. Također, samo jednu rečenicu vezano za to što zapravo radi Agencija. Izvješće ne sadrži naš posao, ono upravo sadrži to. Mi smo u našem izvješću dali sažetke najvećih slučajeva koje smo imali u Agenciji, mišljenja koja smo dala. Neka su od tih mišljenja ovdje i spomenuta. Dakle, također smo rekli, za razliku od mnogih drugih tijela naša rješenja, naše odluke objavljuju se u "Narodnim novinama" i svi one koje zanima aktivnost Agencije mogu u "Narodnim novinama" čitati naše odluke. Na Web-u, jedna od "Narodnih novina" recimo. Na Web stranicama Agencije su sve odluke Vijeća. Dakle i Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. I stoga odgovor na pitanje na kojim predmetima to radimo može se iščitati i iz ovog izvješća, iz "Narodnih novina" i sa Web stranica Agencije. A također iz dnevnog tiska, jer mislim da smo dosta dobro i popraćeni u dnevnom tisku. Dakle, ne prepisujemo izvješća, ne bavimo se nekakvim poslovima imaginarnim, radimo vrlo konkretno. Neki su naši slučajevi ovdje spomenuti, Ponikve, PZ Autotisak, Distri press, sve to je odradila Agencija. I zbog ljudi koji u njoj rade jednostavno ne mogu prihvatiti da iz izvješća ili iz našeg rada se ne vidi naše djelovanje. Ima problema sudstvo, odnosno problem koji postoji vezan za sudsku nadležnost. Naravno, problem je koji sve nas tišti, ali riješili i druge riješit ćemo i taj problem. Dakle, izvješće za ovu godinu i za sljedeću godinu sasvim sigurno bit će, imat će određeni napredak, kao što u ovoj godini smo već ukazali na to da smo ostvarili određeni napredak što se tiče odnosa sa regulatorima ili caseova koje rješavamo u Agenciji. Zato lijepo molim da se rad Agencije, zahvaljujem na kritikama, ali jednostavno mi nismo tijelo iznad drugih tijela. Mi jednostavno ne možemo izvan zakonskih okvira. Koliko god naš naziv možda upućuje da možemo se baviti sa svim i svačim, ali mi to ne možemo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem gospođi Spevec. S ovim … Ispravak netočnog navoda, jel'? Izvolite.
Sudovi su rak rana hrvatskog društva. Zbog tržnog natjecanja izdata su 4 rješenja o prekršaju, 4 novčane kazne od '97. do 2006. I to potvrđuje koliko je kapital involviran u pravosuđe. To je kao kada smo saznali da nakon revizije …
Uvaženi zastupniče Kajin, što je ispravak netočnog navoda?
… izdate su 2 novčane kazne i 2 uvjetne osude.
Što je?
Dobro. Htio sam nešto drugo, ali ajde.
Niste ispravili nikakav netočan navod. Gospođa Spevec nije govorila ovo o čemu ste vi sad govorili. Sukladno članku 214. izričem vam opomenu. Zahvaljujem. S ovim smo zaključili raspravu po ovoj točki dnevnog reda.
Godišnje Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz područja tržišnog natjecanja za 2004. godinu. Dajem na glasovanje zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja iz područja tržišnog natjecanja za 2004. godinu." Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 91 za, 4 suzdržana, 4 protiv. Sa tim je rezultatom prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću. - Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 25. svibnja 2004. do 30. rujna 2005. godine. Sukladno članku 58. Zakona o elektroničkim medijima Vijeće za elekroničke medije dostavilo je navedeno izvješće. Materijale ste primili u pretince. Raspravu su proveli Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite. Doktor Denis Peričić, predsjednik Vijeća.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Dozvolite prvo da se zahvalim potpredsjedniku što me unaprijedio u doktora, ja sam još uvijek magistar znanosti. Dozvolite da vam ukratko iznesem sažetak izvješća sa naglaskom na nekoliko bitnih stvari. Skratit ću maksimalno s obzirom na činjenice s kojima ste upoznati. Nekoliko prvih mjeseci rada, dakle od konstituiranja 25. svibnja 2004. godine vijeće je posvetilo osiguranju osnovnih tehničkih, infrastrukturnih i strukovnih preduvjeta vezanih za ustrojstvo i temeljnu organizaciju našega tijela, a kako bi vijeće moglo obavljati svoje zadaće. U tom je razdoblju prioritet našeg djelovanja bio usmjeren na goruću tematiku, konkretno na raspisivanje javnih natječaja za 30-tak koncesija na kojima su djelovali postojeći nakladnici radija i televizija koji zbog … vakuuma nisu mogli u redovnom postupku na vrijeme obnoviti svoju koncesiju, odnosno ući u natječajnu utakmicu s eventualnim novim ponuditeljima. Vijeće je taj posao uspješno odradilo tako da danas u Hrvatskoj između 169 nakladnika nema više ni jednog s neriješenim pravnim statusom. Obnovili smo 37 koncesija radija, dvije televizijske i dodijelili 17 novih radijskih i dvije nove televizijske koncesije. Sljedeća važna djelatnost bilo je raspisivanje prvog javnog natječaja za dodjelu sredstava iz Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. U suradnji sa strukovnim udrugama nakladnika lokalnih radija i televizija zarana smo pokrenuli svojevrsnu kampanju promicanja fonda i njegovih vrijednosti, a koje su posebice nakon odluke o dodjeli sredstava prepoznati i na europskim regulatornim razinama. Moram sa žaljenjem istaknuti da su unatoč tome na prvi način nije prijavilo čak 38 nakladnika radija, od tadašnjih 131, 93 se jesu, što će isti vjerujemo ispraviti već sljedećom ovogodišnjom prilikom. Jedna od osnovnih djelatnosti vijeća zacijelo je nadzor nad poštivanjem, odnosno kršenjem programskih načela i obveza propisanih Zakonom o elektroničkim medijima. Po pitanju namjenske potrošnje sredstava iz fonda, vijeće kontinuirano implementira obveze iz ugovora koji su sklopljeni sa svakim pojedinim nakladnikom, a koji obavezuju nakladnike da vijeću dostavi izvješća u sadržajnom i financijskom pogledu. No vijeće je zarana krenulo i sa polivalentnim oblicima klasičnoga monitoringa, odnosno nadzora počam od uočenih nepravilnosti, pritužba građana i upita ustanova, motrenja zatraženih snimki pa do sustavnih višednevnih snimanja i analiza cjelokupnoga programa. U razdoblju koje obuhvaća izvješće, to je rezultiralo dvijema mjerama, opomenom jednoj nacionalnoj komercijalnoj televiziji i privremenom kratkotrajnom oduzimanju koncesije jednoj lokalnoj televiziji kao i mnogim pisanim upozorenjima koja nemaju snagu pravnoga akta ali su pridonijelo uspostavljanju novih standarda, tj. većoj usklađenosti programskih sadržaja s načelima i obvezama što se podjednako odnosi i na javnu televiziju i na komercijalne televizije i radija na nacionalnoj razini, te na lokalne radijske i televizijske postaje. Naravno i nakon razdoblja koje obuhvaća izvješće proces nadzora kontinuirano se nastavlja i razvija na temelju rezultata radne grupe za monitoring pri čemu se donošenje zakonom predviđenih mjera kombinira s implementiranjem europskih regulatornih preporuka ko' kod poticanja samoregulacije i nedavno započetog ali vrlo djelotvornog procesa koregulacije. S posebnim zadovoljstvom … [[Ne razumije se.]] zaključio, ističe međunarodne aktivnosti vijeća koje je vrlo intenzivno i višestruko poticajna, tim više što su se tim aktivnostima mnogi prethodno spomenuti projekti i procesi prepoznati su, dakle i … [[Ne razumije se.]] i na europskoj razini. Članovi vijeća i zaposlenici stručne službe sudjelovali su na konferencijama i u drugim projektima u organizaciji Europske komisije i Vijeća Europe, OESS-a, Pakta o stabilnosti. Primjerice na poziv dr. Vivian Reding europske povjerenice za medije i informatičko društvo sudjelujemo u projektima radne grupe predsjednika regulatornih tijela Europske unije i zemalja u procesu pregovora za članstvo u EU. No, možda je najvažnije istaknuti da je vijeće samo nekoliko mjeseci nakon osnivanja postalo punopravnom članicom EPRE, europske platforme regulatornih vlasti, a nedugo potom počašćeno je domaćinstvom polugodišnjega glavnoga kongresa EPRE koji će se početkom listopada održati u Dubrovniku. Na kraju kako na nacionalnoj tako i na europskoj razini, vijeće je uključeno i u najnovije procese poput razvoja digitalizacije ili pak izrade nove direktive ovdje u vizualnim medijskim servisima kao bi odgovorilo i na one izazove koje će zahtjevna regulatorna djelatnost u budućnosti postavljati. Hvala vam dame i gospodo na vašoj pozornosti i na iskazanom zanimanju.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HSS-a, zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine predsjedniče vijeća sa suradnicima, gospođe i gospodo kolege zastupnici. Pa evo pred nama je izvješće Vijeća za elektroničke medije po prvi puta ovako u ovom Visokom domu i na početku da velim da će Hrvatska seljačka stranka podržati ovo izvješće i već unaprijed možemo dati visoku ocjenu o radu vijeća. To samo po sebi daje ocjenu i da je rješenje koje je bilo prije već dvije godine, dakle mogu kazati zakonski definirano, da osnivanjem i Vijeća za elektroničke medije i Hrvatske agencije za telekomunikaciju je imalo smisla. Posebno suradnja ovih dvaju tijela je neophodna, agencije se bave naravno tehničkim elementima, a vijeće je u cijelosti pokrilo prazninu u regulatornom prostoru. Nas ovdje ne interesira koliko će frekvencija očistiti agencija, kakav je frekvencijski plan, koji su tehnički parametri pojedinih frekvencijskih područja, odnosno područja koncesija. Nas interesira rad vijeća. Vijeće naravno ima zakonske ovlasti provođenja postupka, dodjela ili oduzimanja koncesije, osigurava nadzor nad provedbom odredbi o programskim načelima i obvezama, te na temelju godišnjeg plana provodi monitoring. To između ostalog i piše u ovom Izvješću. Izvješće je metodološki dobro strukturirano i vrlo temeljito opisuje rad vijeća. Mi danas temeljito znamo koliko i koji su nakladnici u Republici Hrvatskoj. Mi … [[Govornik se ne razumije.]] se možemo polemizirati da li je previše ili premalo nakladnika. Da li su baš najkvalitetniji dobili koncesije, da li oni prije osnivanja Vijeća ili nove koje je dodijelilo ovo Vijeće, ali vjerujemo da će upravo na ovaj način Vijeće sustavom monitoringa uvesti red na doista zgusnutom i interesantnom medijskom prostoru. Pa i sam podatak da imamo 169 nakladnika za ovako malu državu kao što je Hrvatska govori da je to interesantno područje djelatnosti. Pa kad velimo da se nadamo da će Vijeće sustavom monitoringa uvesti red to se odnosi i na one koji se pridržavaju zakona, oni nakladnici koji rade u skladu s programskim načelima i obvezama u programima i sigurno će oni opravdati dodijeljene im koncesije. Međutim, svi oni koji se neće toga pridržavati, tih zakonitosti, sigurno trebaju brinuti za svoj opstanak. I u nastojanjima Vijeća da se uvede ovakav red, HSS će zdušno podržavati rad Vijeća. Hrvatska seljačka stranka posebno pozitivno ocjenjuje rad Vijeća kroz sljedeće. Prvo, svi nakladnici, njih 169 nakon legaliziranja svih onih nakladnika koji nisu imali koncesiju imaju, kao što je rekao i predsjednik Vijeća, neupitan pravni status. Drugo, započet je sustav monitoringa prema, nema više dvojbe, možemo konstatirati, europskim standardima za što Vijeće prima samo pohvale. Treće, dodjela sredstava nakladnicima nakon natječaja kojeg je raspisao Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija dodijeljene su na transparentan način. I svatko od nakladnika može sam izračunati svoj broj bodove, odnosno samim time i financijska sredstva. Pa i sama Komisija u Media sector Europske unije to priznaje kao dobar model i za postojeće članice Europske unije. I kao četvrto, konstituiranje i rad Vijeća, što se vidi i na završetku ovog Izvješće nedvojbeno je prepoznat i u Europskoj uniji gdje i sudjeluju naši predstavnici. Posebno naglašavamo da sustav monitoringa treba biti neprekidno usavršavan jer se dobro krenulo. Prije svega u nadzoru nakladnika nacionalne razine. To treba sustavno nastaviti i na regionalnoj razini ili lokalnoj razini, svejedno. I svi trebaju biti obuhvaćeni planom nadzora, a redoslijed stvarno treba biti slučajan, a ne daj Bože, diktiran iz bilo kakvih drugih razloga. Može, naravno, i to je poželjno na bilo kakve primjedbe, na bilo kakve dojave o neizvršavanju svojih programskih načela i obveza. Apsolutno, to je prioritetna obveza Vijeća da sustavom nadzora provjeri pravu istinu. No, da se to doista može lako i provjeriti predlažemo uvođenje mjesečnog preglednika koje bi trebali biti sastavni dio, dakle za svaki mjesec njih 12, sastavni dio ovakvog Izvješća. Točno da se vidi koje su to nakladnici bili nadzirani, što je ustanovljeno i na kraju krajeva da možemo pratiti da li su te, ako ih i ima određenih problema, da li su otklonjeni. Meni se čini da je bilo možda i premalo u ovom uvodnom obrazlaganju rečeno oko natječaja koji je bio proveden 14. lipnja 2005. godine gdje je bio, gdje su bila odabrana najpovoljniji ponuđači za obavljanje poslova praćenja i analize programskih sadržaja nakladnika elektroničkih medija. Gdje se između ostalog vidi tko su bili odabrani, ali se isto tako i vidi da je bio poništen natječaj. Međutim, ovdje želim reći, s obzirom da se ipak i bavim dobrim dijelom tim poslom, da ovakvih natječaja u Hrvatskoj nije bilo. I ovo je sigurno velika škola i Vijeću i nadam se da više neće biti poništenja natječaja, nego štoviše da će što prije krenuti i putem agencija ili putem tvrtki, ovisno od toga koji će se elementi nadzirati što prije u lokalnoj, odnosno regionalnoj razini. Evo, pokušao sam u ovom svojem kratkom izlaganju u ime Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke još jednom naglasiti kako je osnivanje Vijeća evidentno dalo dobre rezultate, pozitivno se ocjenjuje rad Vijeća i želimo da nastavi sa takvim radom. Dakle, HSS će podržati ovo Izvješće. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Za klub Nacionalnih manjina gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, članovi Vijeća. Klub Nacionalnih manjina je s posebnim zanimanjem analizirao Izvješće o radu Vijeća za elektronske medije, posebice u dijelu ostvarivanja prava na javno informiranje kao i s osnova uloge Vijeća u ostvarivanju prava pripadnika nacionalnih manjina na informiranje na manjinskim jezicima. U Izvješću je svakako naglašena važnost rada na velikom broju naslijeđenih, neriješenih predmeta bivše Vijeća za radio i tv kao i zasigurno veliki odrađeni posao oko raspisivanja natječaja i dodjela koncesija. Vijeće je u travnju 2000. godine usvojilo operativni godišnji plan osiguranja nadzora nad provedbom odredaba o programskim načelima i tim je planom određen predmet nadzora sukladno odredbama Zakona o elektroničkim medijima, Zakon o medijima te Zakona o HRT-u. Iako postoji sustavno kršenje Zakona o HRT-u u ostvarivanju prava pripadnika nacionalnih manjina na informiranje na manjinskim jezicima vijeće nije provelo nadzor i niti jednom nije upozorilo HRT na kršenje zakona i nepostojanje programa na regionalnim i manjinskim jezicima. Na problem nedovoljne prisutnosti regionalnih ili manjinskih jezika na javnoj televiziji i lokalnim radiopostajama u Hrvatskoj ukazalo je i Vijeće Europe prilikom usvajanja Izvješća o monitoringu primjene povelje o regionalnim i manjinskim jezicima koja je Republika Hrvatska ratificirala '97. godine. Na temelju Zakona o elektroničkim medijima osnovan je Fond za podizanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija u koje se slijeva 3% sredstava od pristojbi kao i preostali neutrošeni dio sredstava Vijeća za elektroničke medije. Od ovog Fonda smo upravo očekivali da promiče i potiče emitiranje programskih sadržaja namijenjenih i nacionalnim manjinama. Naime, Zakonom o elektroničkim medijima utvrđeno je da je objavljivanje programskih sadržaja za potrebe nacionalnih manjina od interesa za Republiku Hrvatsku, odnosno da programski sadržaj nakladnika koji obavljaju djelatnost radija i televizije trebaju osobito promicati razumijevanje za pripadnike nacionalnih manjina, govorim o članku 9. i 19. Zakona, dok je člankom 59. istog Zakona izričito propisano da se sredstvima fonda će se poticati proizvodnja i objavljivanje programskih sadržaja elektroničkih medija na lokalnoj i regionalnoj razini koji su od javnog interesa, a osobito su važni i za nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj. Stoga začuđuje odluka o načinu vrednovanja prijava na natječaj za raspodjelu sredstava Fonda za pokretanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija koju je donijelo Vijeće za elektroničke medije, a kojim su upravo sadržaji namijenjeni nacionalnim manjinama vrednovani s najmanje bodova. Ovdje jednako tako imamo primjedbe i na kriterije, naime kategorija od 0 do 75 bodova razvrstana je u 5 stupnjeva, sredstva su vrlo kvalitetno definirani, međutim dalje od 75 do 140 bodova praktički samo jedna skupina i mislim da je to enormna razlika od negdje 103 na 250 tisuća, mislim da je i ovdje morala postojati nekakva međukategorija, odnosno bodovanje i tom dijelu kao što je raspon stvoren od 0 do 75 bodova, tako je očito trebalo barem 3, 4 stupnja, odnosno tri, četiri skupine stvoriti upravo u toj kategoriji od 76 do 140 bodova. Mišljenja smo da bi Vijeće ovu odluku trebalo preispitati i programe namijenjeni nacionalnim manjinama bodovati sukladno prioritetu koji takvi programi imaju prema Ustavnom zakonu u pravima nacionalnih manjina svakako definirano i u Zakonu o HRT-u i Zakonu o elektroničkim medijima, a sukladno obvezama koje, kako sam već spomenula u pogledu emitiranja programa na manjinskim jezicima Republika Hrvatska je preuzela i Europskom poveljom. Mislim da je jednako tako važno bilo bi da se provede mapiranje manjina, odnosno grupiranje manjina, da se prati koncentracija pripadnika manjina ili govornika manjinskih jezika kako bi se utvrdila pokrivenost tih područja emisijama lokalnih radija i TV postaja namijenjen nacionalnim manjinama jer naime često se događa da imamo dupliranje ili preklapanje informiranja, s druge strane za pojedine manjine nemamo nikakvog informiranja. Pa do onih slučajeva da pojedina lokalna radija prijavljuju programe, ali nemaju sredstava ili pak se događa obrnuto da lokalne radije dobivaju sredstava, nude im se sredstva, a da ista bivaju odbijena jer se ne želi emitirati na manjinskim jezicima. Pa imamo i slučajeva selektornog pristupa gdje se emitiranje za jednu manjinu ili na jeziku jedne manjine prihvaća, za drugu se to odbija, iako normalno jasno je da hrvatski zakoni jamče naime ravnopravnost svim pripadnicima manjina. Napominjem da bi konačno trebalo i prestati prebacivati lopticu s HRT-a na Vladu, s Vlade na Vijeće i da bi konačno ovaj problem trebalo početi rješavati u smislu da informiranje manjina dovedemo barem na razinu koju smo imali 1990. godine, odnosno da zastupljenost manjinskih jezika na našoj televiziji i radijima bude barem kažem takva kakvu smo imali do '90. ako ne bolja jer zaista imamo kvalitetne zakone koji to jamče. Na žalost provođenje, vidjet ćemo i sada kada dođe Izvješće o provođenju Ustavnog zakona i ostalih manjinskih zakona u Sabor koji je jučer imala Vlada da zaista ponovo ćemo priznati da su naši zakoni vrlo kvalitetni, ali da u provođenju smo na samom početku, odnosno da ponovim nismo pristigli ni onaj dio koji smo imali 1990. godine. I na kraju, klub nacionalnih manjina prima na znanje ovo Izvješće. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjena gospodo iz Vijeća za telekomunikacije i elektroničke medije, uvažena gospodo zastupnici. Znači da i ja ponovim, osnovna zadaća ovoga Vijeća je znači dodjela koncesije, oduzimanja koncesije, nadzor nad provedbom odredbi o programskim načelima i provedba postupka pri kršenju odredbi Zakona o elektroničkim medijima. Znači to je regulirano ovim člankom 60. Zakona o elektroničkim medijima. Ono što je prvo što bi trebalo svakako reći da bez obzira što je ovo Vijeće za elektroničke medije podijelilo 62 koncesije, znači od radio zone iz Buzeta do radija Maestral iz Pule, od radija Dunava iz Vukovara do kanala R iz Rijeke. U tih 2 i pol godine koliko egzistira ovo Vijeće nije zabilježena ni jedna afera pri dodjeli koncesije i to treba naglasiti jer radi se u jednom izuzetno osjetljivom poslu. Svi ćete se složit sa mnom, vas malo koliko je ostalo u ovoj dvorani da je to izuzetno delikatan posao, da tu vlada izuzetan interes politički prije svega, ekonomski također. Ovaj posao kojim se bavi Vijeće za elektroničke medije podložan je permanentnom sudu kako domaće tako i međunarodne javnosti, diplomatskih, nevladinih, ovakvih ili onakvih udruga, ali treba priznati da u ovih 2 i pol godine mi nismo svjedočili ni jednoj aferi. Da jesmo hrvatski mediji bi o tome brujali i to je dobro. Znači Vijeće je dobro odradilo svoj posao, a Vlada prozivajući Vijeće, dajući neka uvjetna mišljenja i tome slično vjerojatno je frustrirana oko uloge koju Vijeće ima, korektne uloge glede Hrvatske-radiotelevizije. Od ovih 62 koncesija 58 je radio-koncesija, 4 televizijskih koncesija. Televizijske su Televizija Slavonije i Baranje kanal RI, Dubrovačka televizija, Šibenska televizija i još jedanput nitko nije prozvao vijeće pri dodjeli koncesije što je gotovo nevjerojatno kada znamo kao što rekoh koji interes ovdje vlada odnosno jedina polemika koja se zapravo vodila sa vijećem vodila se između njih i gospodina Malnara sa OTV-a vis a vis nešto malo pornografije što također može biti način izražavanja, ali i mi koji smo branili recimo gospodina Malnara nakon što OTV nije pokrenuo upravni spor jednostavno više nismo imali razloga da se tako izrazim ponavljati se. Na tom tragu vjerojatno bi bilo dobro da Hrvatska radio-televizija odustane od tužbe protiv novinara "Večernjeg lista" gospodina Dujmovića jer to sigurno ukoliko bi se u to upustila Hrvatska radio-televizija u koncu ili na koncu neće biti dobro primljeno bilo pri domaćoj bilo pri stranoj javnosti. Vijeće vidimo da ima pristojnu naknadu, to je 3% od mjesečno ukupno prikupljenih sredstava na ime pristojbe. Ako je televizijska pristojba negdje oko 800 milijuna kuna znači osam puta tri, to je negdje oko 24 milijuna ali ne spominjem to zbog spora kojeg je vijeće svojedobno imalo sa Hrvatskom radio-televizijom već da bi možda ovako Sabor upitao kada će penzioneri sukladno predizbornim obećanjima HDZ-a biti oslobođeni HRT-ove pretplate. Istina je, dio tih sredstava od ovih 24 milijuna kuna da li 23, 24 ili 25, nije bitno, ide za poticanje pluralizma medija te javne riječi i to je zasigurno hvale vrijedan angažman ovoga vijeća jer tako na primjer 253 tisuće 870 kuna iz moje izborne jedinice dobiva Radio Istra iz Pazina, apsolutno u redu, te Primorski radio iz Rijeke, 103 tisuće 870 kuna dobiva Radio Labin, Radio zona Buzet, Radio Rovinj, 53 tisuće 870 kuna dobiva … [[Govornik se ne razumije.]] Radio Jadranka Mali Lošinj i radio otok Krk, 897 tisuća i 58 kuna dobija kanal RI, 247 tisuća i 58 kuna dobija NIT iz Pazina itd., Sad mi ovdje svakako možemo govoriti kada govorimo o ovim radio stanicama, televiziji itd. i o političkim profilacijama nekih od tih radija ali nemam ništa protiv da ih se financira kako te stanice ali i one koje ne primaju nikakva sredstva. S druge strane, u obvezi su da uplaćuju prema tom vijeću 0,5% od ukupnog godišnjeg bruto prihoda što zasigurno nije mali novac i o čemu treba na neki način razmisliti. Bolje je možda uzeti, ne znam ili povećati HRT-u izdvajanja 0,2 ili 0,3% jer je ionako imalo monopol na pretplatu nego toj sirotinji koji žive od sponzora odnosno od izbora do izbora uzimati tih 0,5% a da s druge strane ništa im se ne vraća. I kad smo već kod tih izbora neka svaki od tih vlasnika ili novinara, urednika na nekim od takvih medija jasno glasa na izborima kako želi ali mišljenja sam da se ne bi trebali pojavljivati na izbornim listama. To jednostavno nije fer. Dapače, ako ima takvih u buduće bi im vijeće, znači tim radio kućama, televizijskim trebalo uskratiti potporu. Zašto? Iz jednostavnog razloga, što u tom slučaju ta televizijska stanica više nije neovisna ili ne može biti neovisna a ova sredstva idu za poticanje pluralizma pa onda držimo da bi to trebalo biti na jedan fer način raspodijeljeno i da ih nitko ta sredstva ne bi trebao zloupotrebljavati. Sigurno je da nitko se ne bi smio niti baviti mišlju da se novinarima zabrani političko angažiranje poput onima koji rade u carini, vojnicima, policajcima, sucima, državnim odvjetnicima. To sigurno ne. Ali gospodo, ili budi novinar ili budi političar. To je naprosto jedan princip kojega bi na neki način trebali se držati oni koji rade u tim televizijskim ili ne znam kako bih ih nazvao radio kućama. Ne možeš ti po nekome znači pljuvati, voditi kampanju za ovu ili onu političku opciju, moju ili neku treću i tvrditi da si neovisan, ići u izbore i još da ti k tome taj tvoj politički angažman država plaća. To jednostavno ili tu se ne radi o neovisnosti. Zašto to govorim? Zato jer je takva praksa pogotovo izražena u Istri gdje gotovo svi mediji pa i oni koje vijeće financira od Radio Labina do onog recimo u Rovinju i politički su angažirani. Ja se ne zalažem da se njima uskrati naknada, ne daj Bože, trebaju dobiti jer inače ne mogu poslovati, ali nije fer takvo ponašanje i mislim da je ovo pravo mjesto gdje se o tome također može progovoriti. Jednom riječju neovisnost je bitna a ne da netko mi sada se pojavljuje na određenim političkim listama, bilo moje stranke ili neke druge. To sam želio reći. Znači, da vijeće ako daje novac za promicanje pluralizma indirektno znači tim novcem podržavajući medije koji nastupaju na izborima preko svojih vodećih ljudi, vlasnika, urednika, novinara itd. dovodi u pitanje pluralizam u Republici Hrvatskoj. Po mom sudu to je jedna mala zamjerka. To nije uloga ovoga vijeća, to nije znači njihov posao. To konačno ne može biti intenca zakona o kojem je danas ovdje riječ. I utoliko gospodo iz vijeća, vodite računa o tome, ukažite na taj problem urednicima, vlasnicima da moraju vis a vis svoje objektivnosti i političkog fer pleja biti dostupni svima a ne politički se angažirati. Znači, ako se angažiraš nema novaca, ako si neangažiran odnosno dostupan svima onda ćemo te korektno na sve moguće načine pratiti. Još jedanput ću reći. Ovo izvješće IDS apsolutno podržava. Mi glasamo za. Vidimo da nije bilo afera poput one iz 96. kada je prijetilo gašenje frekvencije ili oduzimanje te frekvencije "Radiju 101" kada je gotovo 100 tisuća ili preko 100 tisuća Zagrepčana izašlo na Trg bana Jelačića kako bi obranilo opstanak tog medija koji se očigledno u onom trenutku nije sviđao vlasti kao što se i neki drugi mediji ne moraju sviđati ovoj vlasti ili sadašnjoj opoziciji. I gospodin Jarnjak, ja to želim priznati, u tom trenutku zasigurno je odigrao izuzetno značajnu, bitnu i nadasve pozitivnu ulogu. Od te 1996. ili 1997. kad se to dešavalo, nemojte me hvatati za riječ proteklo je 10 godina, Hrvatska se jasno u tih 10 godina demokratizira. Nešto slično danas nije moguće i to u velikoj mjeri svjedoči da se Hrvatska također mijenja. Svatko znači kada smo kod ovog izvješća neka dobije priliku za rad, neka dobije koncesiju osim jasno ako ne nastupa sa politikom isključivosti prema naciji, prema vjeri, prema nekoj manjini i tako dalje, ali još jedanput ću reći novac ne bi trebali dobiti oni koji se preko tog svog medija i politički angažiraju za jednu, drugu ili treću opciju. Jer time se gospodo ne potiče pluralizam. Znači za kraj još jedanput mi pozdravljamo ovo izvješće, glasamo za. Mi ga ne primamo kao predstavnici manjina na znanje. Mi ga apsolutno podržavamo, a prije svega treba pozdraviti činjenicu da u ovih dvije i po godine Vijeće nije imalo niti jednu aferu ako izuzmemo polemiku sa gospodinom Malnarom.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege pa kolegi Kajinu se čini mi se potkralo nekoliko grešaka. Ja bih naglasio onu najvažniju gdje on govori o tome da ne treba davati sredstva onima koji se politički angažiraju. Ovdje nije riječ o plaćanju bilo kakve političke kampanje ili plaćanju, davanju sredstava za financiranje programa. Ovo su sredstva koja pokreću raznovrsnost sadržaja. Znači kulturnih, vjerskih, nacionalnih i drugih i tako dalje, a ne za financiranje programa ili poticanje političke kampanje.
Hvala. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Milan Meden. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vijeća, gospođe i gospodo zastupnici. Elektronički mediji u Hrvatskoj znači televizija i radio tijekom proteklih godina doživjeli su zaista velike promjene. Na putu do nezavisnog javnog emitiranja da bi novinari javnih i privatnih televizija bili zaštićeni od komercijalizacije i političkih pritisaka potrebno je nastaviti sa reformama. Osnivanje glavnog državnog regulatornog tijela za radijsko i televizijsko emitiranje Vijeća za elektroničke medije 2003. godine ojačalo je državni regulatorni sustav. Hrvatski sabor je u travnju iduće godine dakle 2004. godine imenovao članove Vijeća i nakon konstituiranja sjednica dakle 25. svibnja Vijeće je i formalno postalo prvo nezavisno i samostalno regulatorno tijelo u području elektroničkih medija u Hrvatskoj. Zapravo ovakav je čin potvrda Hrvatskom saboru i Vladi da nastave djelatnosti na razvoju medijske politike koja pridonosi očuvanju neovisnosti uređivačkih politika nakladnika elektroničkih medija. Nakon konstituiranja Vijeća kao što smo ovdje danas imali prilike čuti i od ostalih predstavnika klubova jedan od prvih poslova koji su preuzeti od prijašnjih Vijeća za radio i televiziju bilo je javni natječaj za legalizaciju isteklih koncesija dakle naglašavam isteklih koncesija ne novih i za dodjelom nekoliko novih koncesija. Zapravo Vijeće je izbjeglo jedan pravni vakuum i administrativno je legaliziralo postojeće koncesije privatnih radija i televizije. Tijekom 2005. godine raspisuju i natječu se za nekoliko novih gradskih i županijskih koncesija. No međutim neka područja koncesija, neka područja zapravo na nekim područjima se nisu javili nakladnici. Samim time i koncesije nisu uspjele odnosno vraćene su ponovo državi. To je zapravo dokaz da je hrvatsko tržište elektroničkih medija već u fazi zasićenja odnosno je komercijalna opstojnost u manjim sredinama upitna. Tako na primjer u Pakracu, Čabru, Obrovcu, Benkovcu, Lastovu i tako dalje. Suočeni smo i sa činjenicom da mnogi lokalni nakladnici dakle radio i televizija se obzirom na koncesijsko područje posluju na rubu ekonomske isplativosti ili zapravo su pred stečajom. Budući pojedini lokalni moćnici kao što je rekao ovdje i gospodin Kajin smatraju da im je koncesija zapravo njihovog medija, zapravo garancija sadašnje i buduće moći i gubi se smisao programske kvalitete. Tada oni pronalaze rješenja da se gubici saniraju kroz različite sumnjive dokapitalizacije koje će sve osim gospodarskog karaktera. Tada postaje transparentnost vlasništva uglavnom privatnih televizija nedovoljna. Upravo je i ovo bio glavni nalaz izvještaj za Hrvatsku u sklopu publikacije "Televizija u Europi", zakonodavstvo, javne politike, neovisnost koja je postavljena kao primjedba 2. prosinca 2005. godine u Zagrebu. Svrha postojanja lokalnih medija je prvenstveno izrada programa lokalnog, informativnog i kulturnog edukativnog karaktera. Zbog financijske nemogućnosti ali i neznanja tada se takvi lokalni mediji okreću jeftinim latinskoameričkim sapunicama i programima sumnjivog izvora i kvalitete. Zapravo na Vijeću je da izradi strategiju budućeg osnaživanja privatnog nakladništva elektroničkih medija u Hrvatskoj. Možda bi jedno od mogućih rješenja bilo i u okrupnjavanju koncesijskog područja dakle van granica jednog grada ili koncesije. U izvješću Vijeća je zapravo jako detaljno opisana uloga Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti medija. Da se samo podsjetimo zapravo Zakonom o elektroničkim medijima koji je stupio na snagu u rujnu 2003. godine u članku 56. i 57. predviđeno je dakle osnivanje Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Temeljem Zakona o HRT-u znači članak 54., stavak 1. HRT je dužan mjesečno uplaćivati 3% od ukupno prikupljenih sredstava na ime pristojbe. Navedena odredba imala je za cilj po uzoru na razvijene europske zemlje omogućiti ravnomjerni razvoj elektroničkih lokalnih i regularnih medija i zapravo nigdje ne govori o političkoj prikladnosti kao što je rekao i gospodin Kajin bilo u kojem od ovih medija. Vijeće je odluku o raspodjeli sredstava donijelo 26. kolovoza dakle pune dvije godine nakon što je zakon stupio na snagu no možemo ipak reći da je to dan kada su ostvareni i prvi financijski poticaji u stanju poticanja pluralizma elektroničkih medija. Ministarstvo kulture donijelo je zapravo Pravilnik o … [[Govornik se ne razumije.]] provedbe javnog natječaja za raspodjelu sredstava ovog Fonda i u članku 2. dali su precizno kriteriji gdje se govori o ostvarivanju prava građana na javno informiranje, nacionalne manjine u Republici Hrvatskoj, poticanje posebnih napominjem poticanje posebnih programa na području od posebne državne skrbi. Poticanje kulturnog stvaralaštva, razvoj obrazovanja, znanosti i umjetnosti, poticanje zapošljavanja visokoobrazovanih djelatnika i tako dalje. Dakle uloga Vijeća u ovom smislu bila je samo određivanje bodova pojedinih kriterija. Tako je na primjer za ostvarivanje prava građana na javno informiranje prema njihovim kriterijima bilo moguće dobiti 5 ili 35 bodova i da ne nabrajam sad sve ostale kriterije. U izvješću sa rasprave Odbora za informiranje i informatizaciju medija piše da je na raspravi ukazano na problematičnost kriterija za raspodjelu Fonda jer se ne vidi koji elementi utječu na broj bodova u pojedinom području. Dakle ovo naglašava matični Odbor. To znači, zapravo znači da se možda iz tog izvješća ne vidi kada i pod kojim uvjetima je pojedini nakladnik dobio 5, a kada 35 bodova. Poznate su i žalbe mnogih nezadovoljnih nakladnika koji se nakon objave o dodjeli sredstava nisu mogli dobiti na uvid zapravo transparentna objašnjenja o bodovanju pojedini kriterija. Uvodom u izvješće Vijeća, iako kao nestručna osoba u ovom segmentu primijetio sam sljedeće. Ako je poznato da je cijena proizvodnje radijskog programa jednaka i u Baranji u Zagrebu i u Rijeci i u Istri i ako znamo da je cijena proizvodnje televizijskog programa jednaka u Vinkovcima, Osijeku, Zagrebu ili Puli, onda smatram kako je ovom raspodjelom zapravo trebalo više poduprijeti medije koji emitiraju na području od posebne državne skrbi. Svi znamo da oni posluju u znatno težim gospodarskim uvjetima i sa znatno manjim brojem oglašivača. Uvidom u kriterije i dodijeljena sredstva iz fonda zapravo neupućen poznavac hrvatske stvarnosti rekao bi da su Zagreb, Rijeka i Pula područje posebne državne skrbi, a da su Vukovar, Brod, Slavonski Brod i Vinkovci zapravo najjača gospodarska središta Hrvatske. To kažu znači, to znači pokazuju sredstva koja su odlukom Vijeća dodijeljena. Napominjem posebno da je veličina pokrivanja koncesije nije kriterij za bodovanje. Znači, da li je nakladnik u Zagrebu ili možda u Rijeci ili u Vinkovcima, znači s tog stanovištima nije, ovim kriterijima nije važno. znači, veličina grada nema veze sa zonom pokrivanja, odnosno raspodjelom sredstava iz fonda. Također, meni je osobno bilo malo nejasno primjerice da među prvih 15 nakladnika radijskih postaja koje su primili, znači najviše kategorije, 253 tisuće kuna, ima čak 5 radijskih postaja iz Zagreba, 4 postaje iz bliže okoline Zagreba, a samo 2 postaje koje su djelatnost, koju tu svoju djelatnost obavljaju na područjima od posebne državne skrbi. To su Radio Vukovar i Radio Banovina. Ostali nažalost ništa. Zatim, postavljam si pitanje kako je moguće da prve 4 televizijske postaje koje su dobile ponajviše, dakle 897 tisuća kuna nema niti jedne televizije sa područja posebne državne skrbi. Na prvom mjestu su Televizija iz Pule, koja pokriva grad Pulu. Dalje, Riječka televizija koja je tada pokrivala grad, danas ja mislim pokriva županiju. Varaždinska koja pokriva Županiju varaždinsku i Televizija Sljeme iz Zagreba koja pokriva grad Zagreb. Isto tako želim istaknuti da, odnosno ne želim, želim istaknuti da ove televizije zaista možda i zaslužuju biti favoriti. Ali primjećujem činjenicu. Tih je zapravo dana kad je, i kad su i dodijeljena ova sredstva Televizija Sljeme ili Z1, kako se popularno zove, koja je ovdje u prvoj skupini, tek započela sa emitiranjem u kolovozu te iste godine i svatko tko je prilikom raspodjele ipak držim trebalo razmišljati da li najmlađa televizija u Hrvatskoj, zapravo tek se je trebala dokazati kroz poslovanje i tek je onda staviti u najvišu kategoriju. Zaista mi se zbog toga čini kako ovih 20 bodova za poticanje posebnih programa možda nije dovoljno, ili pak možda nisu najpoštenije podijeljeni. Televizija Vinkovci, kao i Televizija Slavonije i Baranje iz Osijeka rade sigurno u znatno težim gospodarskim uvjetima nego televizije iz Istre, Rijeke ili Zagreba. Ako pogledamo ostale kriterije, tako npr. u drugoj skupini je Vinkovačka televizija koja ima županijsku koncesiju. Dobila je 350 tisuća kuna manje. Radi na području Vukovarsko-srijemske županije, ima pola milijuna potencijalnih gledatelja, dnevno radi 5 sati vlastitog programa, bogatog kulturnog sadržaja i rekli su mi čak i podržava manjine. Ali zaista, znači ovim transparentnim rekao bih bodovanjem pala je u drugu kategoriju. Onda je zaista upitna ova transparentnost bodova. Tada su zapravo favoriti možda one televizije koje se bave kupovinom nekih argentinskih ili možda meksičkih sapunica, ili pak su favoriti oni koji emitiraju neke polupornografske sadržaje, kao što je rekao gospodin Kajin da je to ipak poticaj izražavanja. Držim kako su ovo dovoljno uvjerljivi argumenti da se prigodom sljedeće raspodjele mora razmišljati na jedan drugi način, kada treba najviše sredstva ipak raspodijeliti radijskim i televizijskim postajama koje možda djeluju u otežanim uvjetima i na području od posebne državne skrbi. Naravno, da te televizije ispune i ostale kriterije tako da one proizvode vlastiti informativni i kulturni program. U izvještaju za Hrvatsku u sklopu publikacije televizije u Europi poziva se Vijeće za elektroničke medije da se osnuje odjel za monitoring programa, radi nadzora, radi znači monitoringa, radi nadzora, poštivanjem odredbama koncesijskog ugovora od strane nakladnika elektroničkim medija. U proteklih 6 mjeseci Vijeće je zapravo započelo sa monitoringom, no trebalo bi ga provoditi, ja vjerujem, kvalitetno čak i na tjednoj ili dnevnoj bazi. Ovo je bila ujedno i primjedba Odbora za informatizaciju, informiranje i medije. Zbog čega je npr. ovo još vrlo jako važno? U članku 19. stavka 8. Zakona o elektroničkim medijima za čiju je provedbu i mogu kršenje nadležno ovo Vijeće, dakle u tom članku navodi se kako, citiram: "Tijela državne uprave kao i drugi korisnici državnog proračuna dužni su 15% godišnjeg iznosa namijenjenog promidžbi svojih proizvoda, usluga ili aktivnosti utrošiti na oglašavanje u programima regionalnih i lokalnih elektroničkih medija.". Evidentno je da većina korisnika državnog proračuna izbjegavaju ovu obvezu. I nije rijetkost vidjeti te oglašivače kako zapravo svoje promidžbu vrše samo na medijima državne koncesije. Kod onih rijetkih koji su zapravo … [[Govornik se ne razumije.]] ovu obavezu ispunjavaju samo na području grada Zagreba. Zapravo, to bi trebala biti vrlo važna uloga ovoga Vijeća. Da dnevno to monitorira kako bi pravilno raspodijelio ova sredstva. Hrvatska je Vlada u svom izvješću dala i primjedbe da izvješće ne sadrži planove razvoja stručnih službi Vijeća, što je iznimne važnosti za realizaciju preuzetih obaveza u postupku ulaska u Europu. Ne želim reći da se Vijeće nije kvalitetno konstituiralo. Znači radi otprilike dvije godine, ali to je jedan dovoljan period kada svaki mladi management, dakle svaka firma može itekako znati u kojem pravcu strateški razvijati dalje svoje stručne službe. Zbog toga je klub HDZ prima na znanje i ovo izvješće o drži da je izvješće potrebno nadopuniti upravo po pitanju administrativnog jačanja Vijeća i razvoja svih potrebnih službi kako bi se osigurala kvalitetna provedba Zakona o elektroničkim medijima. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. I u ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Antun Vujić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, uvaženi predstavnici Vijeća. Prvo što želim reći to je da mi je izuzetno drago da u ime kluba SDP-a mogu se pridružiti svima onima koji su zapravo jednodušno podržali u osnovi i sa primjedbama dakako izvještaj ovoga Vijeća. To znači da je zakon proradio. To znači da, dakako uz moguće primjedbe koje ćemo svi mi imati, a koje su neke vjerojatno lako objašnjive, koje smo ovdje čuli i od članova Vijeća, budući da izvještaj ne sadrži pune ocjene i pune da tako kažem obrazloženja svih elemenata odlučivanja u različitim segmentima. Dakle, uz te primjedbe da možemo i mi pridružiti se dakle podršci i prihvaćanju ovoga izvještaja. Pri tome dakako ne mislim na njegove pojedine elemente, nego zapravo na njegov meritum. Sve što se stvara najprije je maleno pa raste, pa tako i ovo vijeće zapravo je prvo regulatorno tijelo koje je došlo nakon zapravo nepostojanja nekakvih sličnih tijela ili nakon … [[Ne razumije se.]] tijela koja su bila sasvim drugačije određena kao što je bilo Vijeće za radiju i televiziju i koje je zapravo unijelo red u i to, ili barem da tako kažem ozbiljnoga reda u ovo područje, a koje je prije toga bilo u potpunoj konfuziji. Ovdje se dobro isticalo i ja se također tome rado pridružujem, da Vijeće nisu pratile nekakve polemike koje bi na neki način dovodile u pitanje sam njegov rad, mogle su biti različite primjedbe kao što će ih vjerojatno biti ovdje, ali zaista ne. A sjetite se da prije toga čak nisu bila regulirana niti takva pitanja kakva su bila pitanja vlasništva u pojedinim medijima. Neki elektronički mediji su funkcionirali na taj način da su preko marketinškog ugovora bili vezani za nepoznate vlasnike itd. itd. Stvaranje, odnosno pokretanje očevidnika, utvrđivanje vlasništva, pokretanje i prezentacija programske osnove to su zaista demokratska dostignuća koja ovaj zakon pa onda i ovo vijeće u svom početnom radu, legitimiraju kao u funkciji dakle jednoga visoko razvijenoga i pozitivnoga i demokratskog medijskog zakonodavstva i nije niti čudo da u tom pogledu i sa stanovišta onih koji su u Europi na neki način brinu za ovakve zakone i za ovakvu praksu vijeće dobiva i pozitivne ocjene, a što se posebno potvrđuje i u njegovoj aktivnosti na međunarodnom planu. Ono što ključno po mom mišljenju proizlazi i po našem mišljenju iz ove rasprave to je da vijeće djeluje u jednom specifičnom prostoru, ono djeluje za sve elektroničke medije, ali ono djeluje za sve elektroničke medije kao u onim dijelovima u kojem je svaki elektronički medij, bilo komercijalan, privatan ili javni, zapravo javni medij. Televizija i radio može biti privatna, a ona je istodobno i javna. Ona je javna u svim onim elementima u kojem se koristi da tako kažem, jednim javnim dobrom, javnim resursom i namijenjena je javnim sadržajima informiranja. To je izuzetno važno područje, područje u kojem vijeće mora izabrati djelovanje onoga i tako je izabralo koje nije djelovanje neke da tako kažem moralne ili političke ili ne znam kakve druge policije nego je zapravo sprovođenje samoga zakona. Nijansa koju je ovo vijeće pozitivno zauzelo prema ovakvim mogućnostima koje su katkada često izazovne, posebno je važno kada se sjetimo što su u nekim različitim ranijim razdobljima neka od vijeća sličnoga tipa doduše na nekim drugim medijima, sebi preuzimala, ovdje toga nemamo. Impresivan je obujam zaključaka koje je vijeće donijelo. Dakle 93 korisnika su dobili sredstva iz fonda plus 17 televizija, podijeljeno je dakle 62 koncesije itd. itd. Cijelu tu gradnju dobiti bez da tako kažem radikalnih potresa kakvi se najčešće vezuju upravo uz medijsko zakonodavstvo i uz medijsko djelovanje, zaista je nešto što zaslužuje komplimente. Međutim, to neće biti da tako kažem gotova stvar. Ovo je zapravo izvještaj kojega mi podržavamo zato šta je početni i prvi izvještaj. U drugom izvještaju će vjerojatno trebati učiniti onaj iskorak kojega smo ovdje čuli od više sudionika ove rasprave, a koji se tiče prvenstveno razvijanja monitoringa, utvrđivanja namjenskog trošenja sredstava iz monitoringa, a što je pod velikim upitnikom, gdje ćemo morati dobiti i takve izvještaje a koje smo se izuzetno nadali, a kojima smo se veoma nadali kada smo i postavljali zakon, pa i posebno fond, a to je kako je to, kakvi su efekti na broj zaposlenih novinara. Vi znate da pogotovo na manjim radio stanicama faktički se funkcionira bez zaposlenih novinara ili ih se izvodi iz honorarnog rada. Mi smo bili zainteresirani, a tako je to i tako nastavljeno, da … [[Ne razumije se.]] preko sredstava fonda otvaraju i brojna radna mjesta i tako da je bilo izračunato da je moguće očekivati kroz godinu dana negdje oko 600-700 novih radnih mjesta. Ja bih volio recimo da u idućem izvještaju imamo i takvu vrstu informacija budući da je ovaj Sabor za to zainteresiran kao isto tako za jedan od važnijih segmenta unapređenja djelatnosti, novinarske djelatnosti i zato mi je posebno drago, nadam se da je to u skladu sa pravilnikom, što su se izdvojila i posebna sredstva. Naime nisam ispitivao da li je u skladu s pravilnikom, jer mi se stvarno izuzetno sviđa, a to je da su izdvojena sredstva za usavršavanje novinara u visini od 250 tisuća kuna. To je sigurno nešto što unapređuje pluralizam medija, prema tome to je također nešto što je potrebno i što je korisno. Sam fond koji je dakle proradio i pred kojim je možda još naknadno osiguranje sredstava prilično znatnih, a koje sada su pred da tako kažem sudskom odlukom kako će završiti i što, je jedno moćno sredstvo ne ove ili one politike nego zapravo promicanja pluralizma medija kako je opisano i sada bih posebno zamolio da dobro čuju oni koji imaju dilema oko čega i na koji način služe regulatorna tijela. Zakon je donesen 2003. godine, ali je vijeće, ovo vijeće u ovom sastavu predložila ovom Saboru Vlada 2004. godine. Drago mi je da kao predstavnik opozicije mogu podvući da ne primjećujemo da je ovo vijeće kojega dakle nije neka ranija Vlada postavila nego upravo ova sadašnja, je pod nekim političkim pritiscima bilo, da je bilo to bi se vidjelo, a to se nije zapazilo, pa pozivam sve one koji misle da ovakva vijeća mogu biti samo lijeva ili desna, crna ili bijela, da dobro razmotre svoje pozicije kada dovode u pitanje jednu ozbiljnu civilizacijsku tvorevinu, jedno ozbiljno civilizacijsko dostignuće a to su medijsko zakonodavstvo Republike Hrvatske. Upozoriti ću da ukoliko nešto ovdje se može javiti upravo kao problem, kao problem za sve nas, a to je i za opoziciju i za stranke na vlasti, odnosno koaliciju na vlasti, a to je ideja da bi i ovo vijeće po analogiji trebalo možda birati na neki drugačiji način, a ne na način kako je predloženo a to znači od Vlade prema Saboru a što mi podržavamo. Jer budući da se postavljaju pitanja hoćemo li Vijeće HRT-a ponovo birati na način na koji se iskompromitirao već jednom, oni koji to predlažu neka budu i svjesni da će time automatski povući da i ovo vijeće biramo na taj isti način jer nema nikakvih principijelnih razlika da se onda i ovo vijeće bira na taj način pa ćemo stvarati krize gdje su nam najmanje potrebne, ali nas katkada političko slijepilo može odvesti u takve krize. Što se tiče samoga Izvještaja u njegovom, da tako kažem, obliku u kojem je dan više bi voljeli možda malo preciznijih stvari. Neke smo od tih stvari primijetili, odnosno neke primjedbe smo imali i na Vijeću, odnosno na Odboru za, na nadležnom odboru. Ali budući da je ta stvar spomenuta ovdje moram opet i ovdje spomenuti. Ovo Vijeće nije djelovalo ni u kakvom pravnom vakuumu jer bi bilo vrlo loše da to ostane nezapaženo i da ostane bez primjedbe. Pravnog vakuuma nema, ono se nešto duže konstituiralo možda nego što je trebalo pa su te poteškoće radnoga vakuuma. Ali članak 74. postojećeg Zakona direktno kaže da do konstituiranja ovoga Vijeća sve njegove poslove obavlja, dakle, Vijeće za rad i televiziju. Prema tome, nema pravnog vakuuma. Nemojmo da se moramo sami sebi, da tako kažem, otvarati potencijalne ili moguće probleme u formulacijama koje nisu točne. Ne slažem se sa nekim od primjedbi koje su ovdje rečene. Pogotovo sa onima koji su na neki način i htjeli drugačije prevrednovati ili dovoditi u sumnju, a sve na bazi teritorijalne raspoređenosti određenih radiostanica ili televizijskih stanica. Vijeće sigurno neće nikada moći dodjeljivati sredstva koja su za programe na bazi bilo kakvih drugih kriterija osim samih zahtjeva, osim samih da tako kažem programa koji se nude na valorizaciju. I u tom pogledu koji također imaju svoj cjenik. Ja se nadam da su kriteriji koji su ovdje navedeni samo šturo, oni su samo taksativno nabrojeni i istodobno i solidni kriteriji za meritum odlučivanja. Ali ovdje je spomenuta jedna ideja koja bi se možda mogla razmotriti, a to je da radi otklanjanja svih zabuna u radu Vijeća ili mogućih sumnji mi ih u ovom momentu nemamo. Zaista se poprati nekim periodičnim izvještajem, da li od mjesec dana ili da li kvartalno, itd. Onaj snop odlučivanja koji je vezan za sredstva, koji je vezan dakle za odluke, pa u krajnjoj liniji i za monitoring jer će to biti jedan od vrlo važnih instrumenata za shvaćanje položaja medija i za shvaćanje ozbiljnosti položaja medija. Pa isto tako i instrumenata razvitka demokracije koji su mediji jedan od osnovnih pretpostavki. Dakle, mislim da je Vijeće potvrdilo svoj legitimitet, ne samo legalitet. Mislim da će nakon ovih prvih izvještaja posebno i u vezi i sa preporukom Vlade, a i ovih pojedinih preporuka koje su se ovdje čule, idući izvještaji biti potpuniji, da će obuhvatiti više elemenata. Pa u krajnjoj liniji i takvih kao što su ukupne sume sredstava koje su ovdje razvedene po stavkama, ali nisu date u ukupnosti. Ili na primjer, što je također zakonska obaveza, ali nema niti slova oko toga. Nije možda u fokusu interesa, to je pitanje elektroničkih publikacija nad kojima isto tako Vijeće treba skrbiti. Međutim to nije dodirnuto, kako smo upozorili, na ovom Vijeću. Prema tome, nadajući se u tom pogledu sve boljim izvještajima Vijeća i zahtjevi prema tim izvještajima će biti sve stroži. Ono što, kažem, u ime SDP-a sa velikim zadovoljstvom mogu, dakle, najaviti. To je naša podrška ovome izvješću Vijeća za elektroničke medije. I dakako, mi ćemo u tom pogledu uz primjedbe koje smo rekli glasati i uz upozorenja koja smo iznijeli nadati se da će se ona shvatiti pogotovo kada su u pitanju izbori Vijeća i njihova nezavisna funkcija i ozbiljnost ovoga Sabora prema, da tako kažem, kvalifikacijama političkim o radu bilo kojega vijeća. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na raspravu od 10 minuta. Prvi je gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, članovi Vijeća za elektroničke medije. U ovom kratkom obraćanju ipak bi želio upozoriti na nekoliko stvari koje ovo Izvješće ne sadrži, a po mom dubokom uvjerenju trebale bi biti. Znamo i sami, to se iz dosadašnjeg tijeka rasprave utvrdilo da Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija ne samo da raspolaže značajnim financijskim sredstvima nego može biti i sasvim sigurno svojom raspodjelom novca bit će značajan pokretač razvoja pojedinih elektroničkih medija. Upravo zbog toga osobno smatram da bi ipak bilo dobro da smo i već u ovom izvještaju dobili podatke za što je pojedina nakladnička kuća dobila određenu visinu novca. Mi smo dobili zbirno koliki je to novac, međutim ono što mene kao čovjeka koji se bavi politikom ipak najviše zanima, to je pravo na javno informiranje. Vjerojatno su svi u svojim programima itekako značajan dio novca zahvatili upravo time da su tražili i podastrli programe za javno informiranje. Bojim se i to mi govori moje životno, ali i iskustvo ono praktično koje doživljavam svakoga dana kada slušam lokalne ili gledam lokalne medije. Da nažalost, lokalni mediji itekako znaju biti navijački raspoloženi. Znači nema prava na pluralizam, nema dvojnosti informacija nego se isključivo da jedna istina i ona obično i najčešće podilazi lokalnim vlastima. Upravo zato bih zamolio da Vijeće ide na neki način da da ili obznani ili da upute koje će ići za sve lokalne medije. Kad kažem lokalne medije mislim sve one osim Hrvatske javne televizije, Hrvatske radiotelevizije kao javne ustanove. Znači, kriterije za objavljivanje pojedinih informacija. Mi na lokalnim razinama itekako dobro znamo da primjerice, da ne nabrajamo imena, ali da lokalne televizijska kuća jednoj političkoj stranci, jednoj političkoj opciji dođe na konferenciji za novinare i o tome naširoko i jako objašnjava, daje intervjue i sve ostale. Druga pogotovo ako je u opoziciji, o njoj nema niti riječi ili ta vrsta istine, ili ta mogućnost dolaska do šireg kruga gledatelja, slušatelja jednostavno ne dolazi. Ja bih isto tako upozorio na ono što se događa u lokalnim medijima da izvan lokalnih, izvan kampanja, znači kad imamo kampanju za lokalne izbore ili za parlamentarne izbore, da jedan dio lokalnih medija ne želi primiti ili da ima nekakvu emisiju koja je plaćena, neke političke stranke. Bilo lijeve bilo desne. Dok neka druga na istom području to uzima. Mislim da bi trebalo isto nekakvim uputama imati jedinstvene kriterije na području cijele Hrvatske, može li nešto ili ne može u određenom vremenskom razdoblju. Ono što mene posebno zabrinjava s obzirom da mi želimo pluralizam, želimo što je moguće više informacija za naše građane različitih tipova, što je i zabrinjavajuće na jednoj strani, ali i zanimljivo da se na natječaj za pojedine koncesije, za radijske koncesije nije nitko javio. Svjesni smo toga da bez pomoći ovoga Fonda jedan dio lokalnih medija, posebno na područjima od posebne državne skrbi u ovoj ekonomskoj situaciji u Republici Hrvatskoj jednostavno ne može opstati. Ja zato i ukazujem da bi trebalo posebno provjeriti u budućem razdoblju, ovo je neobitno i za nas, odgovaraju li vlasničke strukture u pojedinim medijima zakonskim odredbama. Ja znam nekoliko primjera do osnivanja ovoga Vijeća, to jednostavno nije tako odgovaralo, da su često puta vlasnici bili i osobe koji su radili u konkurentskim medijima, znači bio je i sukob interesa i sve ostalo. Na drugoj strani ja bih molio da se monitoringu pokloni više pažnje nego što je bilo do sada. Što je niža razina, to mislim što idemo više u provinciju manje radio postaje imamo obično lokalne radio postaje koje ovise ili su na jednom, dvojici ljudi … [[Govornik udaljen od mikrofona, ne razumije se.]] i bilo bi itekako značajno monitoringu posvetiti pažnju da li programske sheme uz koje su dobivene koncesije, da li se one uistinu i provode. Vrlo često ne. Kad slušate lokalne radio postaje osim one glazbe najniže kvalitete često puta vijesti koje se obično pročitaju iz novina nemate ništa od toga i mislim da bi itekako značajno bilo zbog podizanja razine kvalitete programa, ali preko toga i kulture naših građana da se ipak tome posveti posebna pažnja. Čini mi se da imamo i tu podržavam Vijeće za elektroničke medije da se posebno vodi pažnja o reklamama koje idu na elektroničkim medijima. Znamo za sukob javne televizije sa posebno ovim privatnim televizijama oko broja minuta reklama i svega ostaloga, kvalitetnim monitoringom doći ćemo do prave istine. Međutim, ono što bih posebno ukazao čini mi se da se na stranici 14 Izvješća o tome nešto govori, primjer jedne od naših televizija koje djeluju na nacionalnoj razini, primjerice ja kao ogorčeni nepušač u jednoj od tih reality showova i svega ostaloga učestalo se, ja sam i čitao da je Vijeće reagiralo na tako nešto, pušenje, pijenje alkohola, svega ostalo, međutim to je izgleda pucanj u prazno, nije dovoljno jednom upozoriti nego čini mi se da će se trebati u sljedećem razdoblju i više toga ići na to što naši pozitivni zakonski propisi donose i da se to poštuje više ili manje, ali zakoni jesu za to da se poštuju. Upravo zbog toga ne mogu shvatiti i upozoravam na ono što je i naš Odbor za prava nacionalnih manjina upozorio, a to je da pojedine lokalne radio postaje ne žele emitirati programe namijenjene nacionalnim manjinama. Mislim da je ovo porazno za sve nas, ako i Vlada isto tako u svom mišljenju daje da su nacionalno i naš Ustav na kraju krajeva kaže da nacionalne manjine imaju svog posebnog značaja za Republiku Hrvatsku, meni nije jasno i pitam, evo sad nadam se da ćemo dobiti, možda ne u ovom Izvješću, ali u narednim izvješćima mišljenje Vijeća za elektroničke medije da ili pokrenete možda prema ministarstvima i prema Vladi da se takvim kućama jednostavno oduzmu koncesije, jer ne može netko mi želimo pluralizam, ne moraju dobiti novce, ali čini mi se da je i u programskim shemama da i to treba biti jedan od uvjeta na natječajima za koncesije, da se takve stvari više ne događaju, jer Hrvatska želi biti moderna i sve više jest moderna europska država. Međutim, ako to ne budemo prihvaćali kao takvo bojim se da idemo u krivome smjeru. Na drugoj strani čini mi se da se često puta nedovoljno reagira, posebno onim emisijama kada ide uživo, kada se javljaju slušatelji na govor mržnje kada se vjerojatno često puta i voditelji takvih emisija ne snađu, kada dolazi do govora mržnje, prostakluka i svega onoga što sasvim sigurno na takvim javnim medijima ne bi trebalo doći. Znači zaključno osobno dajem podršku ovakvom izvještaju, nadam se da će Vijeće više nego do sada i financijski, ali i svim svojim resursima ići u razvijanje monitoringa i posebno nadgledanje poštuju li se ili ne programske sheme kako lokalnih radio stanica tako i svih ostalih medija i naglasak naravno ovo što je za prav nacionalnih manjina i na kvalitetno i javno informiranje, jer bez obzira što je neki medij privatni da se ipak obznane pravila igre koja bi trebala onda biti za sve jednaka. Na jednima ćemo dati sve, drugima ništa, a u isto vrijeme i nadam se da će u sljedećem izvješću posebno vezano uz ova sredstva koja su dana iz fonda, da će se naglasak staviti i kontrolirati poštuju li se ta pravila igre ili ne jer onda čini mi se da drugi možemo napisati najkvalitetniji, najbolji program, međutim njegovo izvršenje i prvi puta možemo prihvatiti kad se prvi puta ide na natječaj da netko, da i temelj bude kvaliteta samoga programa. Sljedeći natječaji koji budu išli trebali bi kao sastavni dio imati i izvršenje postojećih programa za koji su novci dobiveni, ne da nam netko učestalo dobiva novce za nešto na papiru, a papir znamo i sami sve trpi, napiše jedno, na kraju radi nešto sasvim drugo i od pluralizma, mišljenja i nadzora u ovome društvu neće biti ništa. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak, gospodin Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa kolegi Koreniki se tu pokralo i nekoliko netočnosti, mislim da ih treba zaista ispraviti. Prva je netočnost da su lokalne radijske postaje navijački nastrojene, pa to je jednostavno netočno. Ja sam dugo. … [[Upadica se ne razumije.]] Rekli ste da su navijački nastrojene, ja sam tako ovdje zapisao. Lokalni medij, status, financiranje je vrlo kompliciran, nije riješen, prema tome ti ljudi biju bitku za svoj goli život i ne može se njih optuživati ako netko donese neku emisiju, a neće da je plati pa da je on sada emitira, on jednostavno mora od nečega živjeti. Druga netočnost je vezano za programe nacionalnih manjina. Ja znam da mnoge lokalne radijske postaje imaju programe za nacionalne manjine, ako je ovaj put bilo nekih primjedbi one prije svega mogu stajati u odnosu na to da se nisu na vrijeme javili, zbog toga neki nisu dobili sredstva, ali mnoge lokalne radijske postaje imaju posebno tamo gdje ima nacionalnih manjina.
Hvala. Povreda Poslovnika. Izvolite.
Čini mi se da je povrijeđen članak 209. našeg Poslovnika jer ja nisam niti jednom spomenuo ime nekog medija, ja sam rekao neki, prema tome niste ispravili moj navod nego hoćete moje mišljenje ispraviti. Osim toga ja sam i citirao što je naš Odbor za nacionalne manjine napisao u svom izvješću, prema tome to sasvim sigurno stoji kao takvo i zamolio sam tumačenje Vijeća, a ne.
U 18 i 28 je prošlo vrijeme za prijavu od 10 minuta. Na redu je gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Nema je. Na redu je gospodin Nenad Stazić. Izvolite. Odustaje. Hvala. Zatim, gospodin Frano Piplović. Izvolite.
Evo javio sam se za riječ prije svega da bi dao podršku kolegama koji su napravili ovo Izvješće, prvi puta imamo u Hrvatskom saboru od ovoga Vijeća ovakav tip izvješća. Ukoliko ima i primjedbi one vjerojatno nisu nastale kao plod neke namjere nego plod toga vjerojatno što se dugo čekalo na sama ova sredstva. Ovdje je rečeno da se dugo čekalo da ovaj dio zakona profunkcionira a nije do sada mogao profunkcionirati zato što je Hrvatska televizija zapravo držala ta sredstva i nije moglo se startati bez sredstava jednostavno. E sada, skupilo se stanoviti dio sredstava. Mnogi su vjerojatno i odustali od namjere da će ikada moći kandidirati dio svojih programa kod ovoga fonda, pa i odatle vjerojatno proizlazi i dio njihovoga nezadovoljstva što su dugo čekali. Ja ću staviti naglasak u svojoj raspravi na dvije stvari. Znači, prva stvar su ova sredstva koja su ovdje podijeljena, ona su značila zaista život za mnoge radijske postaje. Rekao sam malo prije u svom ispravku netočnog navoda da pitanje financiranja lokalnih medija, prije svega mislim elektroničkih medija je jedan od velikih problema u lokalnim sredinama, tržišta nisu razvijena i ovakav oblik poticaja dobro dođe. I samo treba ovakve poticaje jasno na vrijeme obznaniti i da svi oni koji žele obogatiti programski znači sadržaj u svom programu da mogu na vrijeme se kvalitetno pripremiti. Jasno, bilo je primjedbi u tisku na ovakvu jednu raspodjelu. Ja sam dobio informaciju da mnogi jednostavno se nisu javili pa da su čak gospoda iz našeg vijeća da su zvali neke radijske postaje da se javite da ne ispalo kako su neki favorizirani. Međutim, činjenica stoji ovdje primjedba koju su kolege ovdje istakli u svojim raspravama da su dio medija elektroničkih okolo Zagreba i u Zagrebu dobili značajna poticajna sredstva. To je neke izazvalo da burno reagiraju u medijima. Mislim da iz ovoga treba izvući pouku i maknuti se koliko je god moguće više od Zagreba jer problem ostalih dijelova Hrvatske, osobito oni dijelovi koji su bili ratom zahvaćeni gdje je gospodarstvo uništeno oni zavrjeđuju sigurno višu potporu nego ovi mediji koji se nalaze u Zagrebu i oko okolice Zagreba. Dalje, potrebno je po mojoj prosudbi daleko više naglaska kad je u pitanju rad vijeća staviti na sam monitoring sadržaja. U svim tim našim medijima, znači od neke državne razine do lokalne razine imate sadržaja na koje bi trebalo povremeno reagirati, osobito na sadržaje gdje se vrši odgovarajuća diskriminacija i netolerancija bilo to na vjerskoj, nacionalnoj, spolnoj, rasnoj osnovi, osobito sadržaja recimo gdje se djeca stavljaju, naročito kad su recimo reklame u pitanju gdje se djeca stavljaju u neke negativne kontekste, gdje su prava djece recimo povrijeđena itd. Mislim da bi ta funkcija vijeća monitoring nad sadržajima povremen bio od velikoga značaja da se isprave ovakve anomalije kojih povremeno imamo u našim programima. Inače, što se mene tiče ja sam za to da damo punu podršku i nastojanjima vijeća i ovome izvješću. I još jednu stvar na kraju. Mislim da bi trebalo posebno na neki način honorirati i dati podršku programima koji idu ka povezivanju pojedinih lokalnih medija, koji idu recimo u proizvodnju sadržaja na jednom dijelu lokalne neke zajednice i oni se mogu zapravo u nekoj razmjeri sa drugim lokalnim medijem razmjenjivati. To utječe na jedno integriranje Hrvatske. A ovo što je bilo rečeno vezano za programe nacionalnih manjina mislim da nije samo dovoljno obznaniti natječaj u medijima. Mislim da bi trebalo uputiti i dopise prema znači etničkim zajednicama i njihovim udrugama da oni to zapravo znaju, da onda oni u svojoj lokalnoj sredini, na lokalnom radiju, na lokalnoj televiziji zapravo budu ti koji će poticati da takvi sadržaji idu jer može se dogoditi da jedan lokalni medij jednostavno nema interesa ako nema sredstava a i nema dovoljno ljudi koji su stručni za pojedine takve oblasti, ne poznaju prije svega jezik, ne poznaju običaje itd. Zato bi po meni bilo dobro da se uputi uvijek dopis prema znači nacionalnim manjinama, njihovim zajednicama da oni vode računa o tome. A ovo što je kolega Korenika spomenuo mislim da bi zaista bilo dobro u idućem izvješću povesti računa da vidimo koji su to programi dobili podršku i kako su oni zapravo realizirani. Ne da budu neke velike bajke i priče nego u kratkim crtama da se jednostavno eto ima informacija. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak gospodin Milan Meden. Izvolite!
Ispravlja navod uvaženog zastupnika kad je rekao da je fond za poticanje … [[Govornik se ne razumije.]] i raznovrsnosti elektroničkih medija nije mogao započeti jer Hrvatska radio-televizija nije uplatila potreban novac. To je zapravo netočno. Hrvatska televizija nije uplatila novac na fond zato jer nije bio izrađen pravilnik i kriteriji koje je vijeće donijelo tek nešto prije raspisivanja javnog natječaja. Zapravo, to je prava istina. Hvala.
Hvala. Replika gospodin Miroslav Korenika.
Hvala lijepa. Evo, sad mi je prilika da na neki način objasnimo još jedanputa i možda polemiziramo oko nekih stvari, ali činjenica jest da, rekao sam i stojim iza toga, neki lokalni mediji. Nisam rekao nijedan imenom ali je činjenica da nažalost još uvijek od jednog dijela naših medija pogotovo što je niža razina razvijen je taj sluganski odnos prema vlasti. Ne govorim državnoj nego lokalnim vlastima. I činjenica jest i ja sam svjedok takvih i zamolio sam da upravo vijeće u tom monitoringu na neki način da naglasak na takve stvari, pogotovo oni koji su se javili u fond na natječaj za novce, za poboljšavanje javnog informiranja odnosno pravo na informaciju. Pretpostavljam da bi oni koji dobiju iz fonda novac za poboljšavanje prava na informiranje trebali voditi računa o uravnoteženoj informaciji. Prema tome, dati mogućnost da i lijeva i desna, i srednja strana izrazi svoje mišljenje. Ne može se dogoditi kao što se događa na jednoj lokalnoj televiziji iz grada odakle ja dolazim da sa županijske skupštine se čuje samo ono što kaže vlast. Oprostite, to nije javno informiranje. To je dezinformiranje jer trebala bi se čuti i druga strana. A i ti su dobili novce iz ovoga fonda. Prema tome, na tome bi trebalo poraditi. Druga stvar i da imamo puno lokalnih posebno radijskih kuća koje imaju, nemaju novinara jer obično imaju voditelje koji puštaju glazbu, čavrljaju lagano sa svojim slušateljima a od vijesti obično pročitaju iz novina vijesti i daju je kao svoju. Zato i postoje neki servisi da ipak nekakve kvalitetne vijesti dođu, pogotovo lokalne radio stanice su dobile i mogućnost da daju lokalne vijesti i pretpostavljam da u njihovim programskim shemama tako nešto i stoji, da su na temelju toga i dobili koncesiju za određeno područje. Nažalost, ne ispunjavaju zadaću za koju su koncesiju dobili.
Hvala. Odgovor gospodin Piplović. Izvolite!
Kolega Korenika, ova sredstva koja ovaj fond dijeli ne dijeli za ukupno informiranje za prijenos županijskih skupština. Ovo su projekti, recimo ako je riječ o Nikoli Tesli koju ćemo napraviti jednu seriju emisija. Molim lijepo to je znači taj projekt koji će se emitirati na tim i tim radijskim postajama i on se plaća. Ne plaća se prijenos županijske … [[Govornik se ne razumije.]] Plaća se jedan konkretan projekt. Drugo, vi ste, vi govorite neki lokalni mediji. Ne može se govoriti tako općenito. Mi smo ovdje u Saboru. Treba reći konkretno: jedan, taj i taj. Jer pada ljaga na mnoge druge lokalne medije. Znam kakvo je stanje kod, u takvim medijima i oni zavrjeđuju daleko više pozornosti i poštivanja nego što im često upućujemo.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine dopredsjedniče, kolege, gospodo iz Vijeća za elektroničke medije pa evo već u uvodu izvješća navodi se zapažena rečenica koju moram ipak citirati: "Vijeće za elektroničke medije preuzelo je časnu ali i zahtjevnu ulogu prvog nezavisnog i samostalnog regulatornog tijela u području elektroničkih medija. I misli da se cijeli njihov posao na to i svodi. Da posao Vijeća neće biti jednostavan pobrinuli su se prethodnici ostavivši im u nasljeđe veliki broj neriješenih predmeta. Brojni javni natječaji za istekle ali i nove koncesije razriješili su pravne nejasnoće i pokrili eterske praznine. Vijeće je zbog samozatajnog rada nezanimljivog medijima što je dobro pa ga spominju samo u poznatom izbjegavanju HRT-a da plati obvezu od 24 milijuna kuna u korist Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija sukladno članku 54. Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji. Odnosno 3% od mjesečne ukupljeno prikupljenih sredstava na ime pristojbi. Izigravanje zakona pomoglo je upravi HRT-a da prikrije poslovni gubitak a a tko su gubitnici? Nažalost izgubili su mali elektronički mediji jer tih 24 milijuna kuna ostalo je velikom monopolističkom bratu. A ako Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija ostane bez tih novaca bit će, jer je ostao je zapravo bez tih novaca pa je tako manje novaca za ostvarivanje prava na javno informiranje. Manje za programe nacionalnih manjina u Hrvatskoj, manje poticanja posebnih programa na područjima od posebnog državnog interesa. Manje za poticanje kulturnog stvaralaštva, razvoja, obrazovanja, znanosti i umjetnosti te manje zapošljavanje visoko obrazovanih stručnih radnika u elektroničkih medija u lokalnoj i regionalnoj razini. Dakle djelatnosti koje se financiraju. Mi smo primjetili da je Hrvatska televizija za razliku od radija iskoristila tih 24 zadržanih milijuna za poboljšanje informativnog programa. Velika je obveza Vijeća osiguranje nadzora nad provedbom odredaba o programskim načelima i obvezama. Normalno je nažalost što je manji monitoring da će nepridržavanja biti više. Sustavno kršenje odredbi svakako ne treba tolerirati. Vjerujem da će Vijeće svoje velike obveze i dalje časno i profesionalno obavljati. I vidim da kolega KOrenika ukazuje da neke radio stanice neće emitirati stranačke spotove pred izbore što ja stvarno nisam čuo. Ali konačno zašto plaćati kad naš najjači medij za vašu stranku to radi od izbora do izbora besplatno?
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvaženi predsjedniče Vijeća za elektroničke medije, poštovani članovi Vijeća. Prvu konstituirajuću sjednicu Vijeće za elektroničke medije održalo je 25. svibnja 2004. godine a u mjesecu lipnju iste godine Vijeće je registrirano kao samostalna pravna osoba. Članovi Vijeća su sukladno odredbama Zakona o elektroničkim medijima stupili u radni odnos i na taj način započeli sa svojim radom. Dakle danas raspravljamo o izvješću o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 25. svibnja 2004. do 30. rujna 2005. odnosno izvješće za 16 mjeseci. U tih 16 mjeseci Vijeće je održalo 59 sjednica što je u prosjeku 3,7 sjednica mjesečno odnosno praktički svaki tjedan jedna sjednica što je po mom mišljenju organizaciono dobro. Ako znamo da u skladu s člankom 60. Zakona o elektroničkim medijima Vijeće provodi postupak dodjele koncesije. Donosi odluku o oduzimanju koncesije, vodi očevidnik nakladnika elektroničkih medija, osigurava nadzor nad provedbom odredbi o programskim načelima i obvezama te donosi godišnji plan nadzora odnosno monitoringa. Provodi postupak utvrđivanja nepoštivanja ili kršenja odredbi Zakona o elektroničkim medijima, razmatra pritužbe građana na postupanje nakladnika, podnosi izvješće nadležnim tijelima onda možemo reći da se Vijeće u početku svoga rada suočilo s posljedicama određene praznine u regulatornog prostoru. Što je u prvom redu rezultiralo nasljeđivanjem velikog broja neriješenih predmeta. Unatoč dakle problemima na koje su naišli nakon formiranja Vijeća za elektroničke medije isti su vrlo brzo razriješeni te su javnim natječajem legalizirali status koncesija koje su i stekle odnosno nakladnika koje su, kojima su istekli ugovori. Od kada u Hrvatskoj više gotovo da i nema nakladnika s nerazriješenim pravnim statusom. Provođenjem raznih oblika monitoringa Vijeće je započelo i s razmatranjem kršenja odredbi o oglašavanju. Međutim ono što smatram posebnim uspjehom ovoga Vijeća je da je kao jedan od svojih glavnih ciljeva promicalo svijest o samoregulaciji. Samoregulacija je između ostalog i jedna od okosnica tzv. nove direktive po televiziji bez granica i cjelokupne europske regulative. Naravno da ovi potezi Vijeća nisu u Europskoj uniji prošli nezapaženo već je ustupanjem domaćinstva kongresa europske platforme regulatornih vlasti u Hrvatskoj ustvari dobilo potvrdu za svoj dobro odrađen posao. NO da ne ostane samo na pohvalama i na dobro odrađenom poslu ono što su i kolege iz pozicije i opozicije u nekim primjerima dali do znanja to je da neki lokalni mediji iskorištavaju nedovoljnu kontrolu onoga s čime se bave. U prvom redu lokalnih vijesti i s druge strane ipak je točno da neki mediji na lokalnoj razini naročito vode navijačku politiku. Na kraju i konačno izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 25. svibnja 2004. do 30. rujna 2005. godine smatram da treba podržati i mi u Klubu IDS-a ćemo to i učiniti. Hvala.
Hvala lijepa. I kao posljednja u pojedinačnoj raspravi gospođa Marija Lugarić. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vijeća za elektroničke medije imamo kao što su kolege već rekli pred sobom prvo izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije. Htjela bih na kraju rasprave govoriti o jednoj temi o kojoj čini mi se nitko nije govorio, mislim da ga je kolega Vujić kolega spomenuo u ime kluba SDP-a. Naime, Zakon o elektroničkim medijima definira da su elektronički mediji radio, televizija, ali i elektroničke publikacije. Sukladno samom zakonu Vijeće za elektroničke medije između ostalog treba voditi i očevidnik o nakladnicima elektroničkih publikacija. Ono što zakon definira da su elektroničke publikacije to je da su svi oni programski sadržaji koje fizičke, dakle ne samo pravne već i fizičke i pravne osobe prenose javnosti putem informacijsko-komunikacijskih veza na način da su dostupni širokoj javnosti, bez obzira na njihov opseg. Prevedeno na nekakav razumljiv jezik to bi bile Web stranice svih mogućih profila, od news portala kakvih imamo do posve osobnih plongova do nekakvih oglašivačkih stranica. Ja o tome govorim sada iz naprosto jednostavnog razloga, što u ovom izvješću Vijeće za elektroničke medije, ta obveza i cijela regulativa, odnosno da regulativa koja bi se trebala odnositi na elektroničke publikacije u samom izvješću Vijeća nije spomenuto niti jednom jedinom riječju. Kada smo u prošlom mandatu donosili Zakon o elektroničkim medijima ja sam i u prvom i u drugom čitanju upravo govorila o tome da je na neki način neprimjenjivo regulativu koja postoji za radioteleviziju primjenjivati i za elektroničke publikacije i čini mi se da je i sama činjenica da to ne postoji na neki način u ovom izvješću dokaz te teze. Ali, ne možemo stati pred činjenicom da Internet kao medij, sa svim svojim aspektima, koji je slobodan, jedan slobodan svijet treba biti posve bez ikakve regulative. Postoje različiti modeli da se zapriječe posebno one stvari koje se smatraju ipak u cijeloj slobodi posve neprihvatljivima, od širenja mržnje, pornografije do ne znam … [[Govornik se ne razumije.]] kriminala na koncu konca. Ono što, o čemu treba razmisliti je pojedini provajderi, odnosno pojedine pravne osobe koje se pojavljuju kao nakladnici elektroničkih publikacija su već ugradili svoje automehanizme da se neke stvari reguliraju, kao primjerice nekakva filtriranja, blokiranja koje su bazirane na softvareima, ali pitanje je do koje mjere i na koji treba regulirati one elektroničke publikacije koje su, koje daje na neki način u javnost fizička osoba. Ukoliko ćemo poštivati naš zakon oni su trebali biti registrirani kao nakladnici elektroničkih medija u očevidniku pri Vijeću, s time da je posve meni nejasno na koji način treba biti riješeno, na koji način zapravo Vijeće uopće može otkriti da li se netko pojavljuje kao nakladnik ili se ne pojavljuje kao nakladnik. Jer nekakva logika radiotelevizije je potpuno različita od logike Interneta. Radijski, televizijski signal temeljem koncesije pronalazi korisnika. Hoćeš nećeš on je ovdje. Dok je kod Interneta posve druga logika. Ti na neki sadržaj nabasaš ili dođeš namjerno, bez obzira gdje je on postojao. Ja primjerice, kao fizička osoba mogu postaviti elektroničku publikaciju na nekakav server u nekakvoj stranoj zemlji i nema tu nikakvih problema, niti uopće podliježe hrvatskim propisima. Drugo je pitanje potaknuto nekim aferama vezano uz blok prostor, to je i definirano u zakonu, vezano uz sadržaj elektroničkih publikacija, odnosno autorska prava gdje postoji u zakonu odredba da se ne mogu sadržaji kopirati, prepisivati bez dozvole nakladnika. I tu su prilično velike afere bile oko tih prepisivanja, uvjetno rečeno, ili kopiranja s jednog, pa sad terminologija ovog zakona nakladnika elektroničke publikacije na drugog koje su prilično taj jedan virtualni svijet zamutile. Ja sad ne bih htjela širiti dalje tu raspravu. Naši propisi jesu negdje u tomu da se elektroničke publikacije reguliraju na jedan minimalan način koji bi sprečavao kao što rekoh i pornografiju i nasilje i mržnju, pedofiliju, kriminal, nekakvu neovlaštenu trgovinu i sl. neovlašteno oglašavanje. No, međutim, mislim da bi i možda iz poticaja Vijeća temeljem iskustva koja su bili tijekom ovih godinu dana trebalo razmisliti i o regulativi, pravnoj regulativi samih elektroničkih publikacija. Jer činjenica jest da neke od elektroničkih publikacije, kao što su primjerice razni news portali zaista funkcioniraju kao posve neovisni medij sa svim onim tradicionalnim obilježjima medija kakve poznajemo. Činjenica jest da će nam se pojaviti emitiranje televizije preko Interneta. To već negdje ima. Emitiranje radija preko Interneta. Primjerice jedna radijska postaja koja ima nacionalnu koncesiju je nedavno počela emitirati svoj program preko Interneta i pitanje je na koji način tu regulativu riješiti da Internet ostane ono što on po defoltu bi trebao biti slobodan i otvoren, a s druge strane da se ne krše propisi koji se odnose na same radioteleviziju kad se govorio o radioteleviziji, odnosno da se ne krše svi ostali propisi. Odredbe koje sada postoje u zakonu, primjerice Hrvatski sabor je po zakonu također nakladnik elektroničkog medija, elektroničke publikacije jer ima svoju Web stranicu. To je svako ministarstvo, to je većina političkih stranaka i to je jedna masa fizičkih osoba. Ja bih molila da na neki način da li u obraćanju sad ili nekakvom budućem izvješću i na koncu konca radu Vijeća za elektroničke medije se i o tome povede računa. Jer to je jedan prilično neistražen i sivi prostor za samu pravnu regulativu. Ali svi pojedinačni slučajevi koji se dešavaju u stvarnosti pokazuju da ta nova demokracija koja je stvorena, jedna ta nova zapravo, sloboda javne riječi koja je stvorena Internetom ipak traži pravnu regulativu. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. I sada će se obratiti radi zaključenja rasprave predstavnik predlagatelja doktor Denis Peričić. Izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnici, dozvolite mi da vam ovom prilikom se najiskrenije se zahvalim na svim izlaganjima koje ste ovaj put iskazali, kako na pohvalama tako i na onim stvarima koje ste istaknuli kao određene segmente koje bi svakako valjalo poboljšati. Regulativa je trajan proces. Tako je svugdje u svijetu, tako je i u Hrvatskoj. Mi jesmo na početku, ovo je naše prvo izvješće i ono što možda i nismo napravili najbolje u svakom slučaju smo najbolje, napravili najbolje koliko smo znali. A sigurno je da možemo naučiti i potaknuti vašim izlaganjima napraviti bolje. Ipak, stojeći čvrsto za sve naše pozitivne domete htio bih, dužan sam možda ukratko se osvrnuti na jedan set primjedaba, barem jedan set ovdje, a koji je vezan uz fond. Samo kratko, dakle Vijeće je na vrijem donijelo provedbene propise potrebne za raspisivanje fonda. I prvo je čini mi se javno tijelo koje je javno isticalo kontraverzu oko duga HRT-a fondu, a u argumente HRT-a ovom prilikom ne bih ulazio. Što se tiče raspodjele sredstava iz fonda, Vijeće je učinilo jedino što je moglo sukladno zakonu i podzakonskim aktima, a to je da vrednuje kvalitetu ponuda i kvalitetu prezentacije ponuda, odnosno usklađenost tih programskih sadržaja koji se nude na fond sa šestorima kriterijima programskih sadržaja od javnog interesa koji su definirani zakonom, a koji se potiču u fondu. Vijeće nije moralo, nije bilo dužno poticati nakladnike da se jave sa sadržajima namijenjenim nacionalnim manjinama ili sa sadržajima sa obično od posebno državne skrbi, ali unatoč tome vijeće je to učinilo i čini i dalje putem raznovrsnih procesa, animacije, čak i spomenuto je ovdje sufinanciranja edukacije novinara u tom smislu. Vijeće želi da se nakladnici jave sa više programa namijenjenih nacionalnim manjinama. Tada će i više takvih programa biti pozitivno valorizirano. Vijeće također čvrsto zastupa mišljenje da prilikom procjene kvalitete ponuda nije došlo ni do kakve neproporcionalnosti primjerice između tzv. malih i velikih nakladnika što je razvidno iz odluke o dodjeli sredstava. Vijeće ne samo da uvažava i vodi brigu o potrebama i položaju tzv. manjih nakladnika nego što više aktivno nastavlja promicati fond i njegove vrijednosti posebno animirajući upravo one nakladnike koji se na prvi natječaj nisu javili ili su se javili s lošije vrednovanim ponudama, a koji zacijelo imaju znatnijih kreativnih mogućnosti osmišljavanja novih raznovrsnih i kvalitetnih programskih sadržaja od javnoga interesa. Još jednom svim zastupnicima koji su uzeli, koji su sudjelovali u raspravama i svima vama nazočnima hvala vam lijepa u moje osobno ime i u ime članova i stručne službe vijeća.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Danas završavamo sa radom. Sutra nastavljamo sjednicu u 9,30 sati s točkom pročišćenog dnevnog reda broj 7. Godišnje izvješće o poslovanju Hrvatske agencije za malo gospodarstvo (HAMAG-a) za 2004. godinu i tako redom. Hvala. Laku noć!
Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u razdoblju od 25. svibnja 2004. do 30. rujna 2005. godine. Sukladno prijedlogu Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prima se na znanje Izvješće o radu Vijeća za elektroničke medije u navedenom razdoblju." Molim, uključimo se. U ime kluba izvolite poštovani zastupnik Slavko Linić.
Zahvaljujem predsjedniče. Malo nas je iznenadio prijedlog zaključka pa bi molili eto par minuta samo za dogovor jer ocjenjujemo da bi trebalo za izvješće, ali ovo je sada prima se na znanje, pa onda je jednostavno za klub neophodna kratka konzultacija.
Imat ćemo još jedan prijedlog zaključka. Predlažem vam da jedan prijedlog zaključka dva odbora koji kaže prihvaća se izvješće. … [[Upadica se ne čuje.]] Može biti jer se glasuje i prihvaća se, i prima se, i odbija se i sve skupa. Onda ćemo prvo sukladno prijedlogu Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav. Dakle, prijedlog zaključka: "Prima se na znanje izvješće o radu." Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 66 za, 16 suzdržanih, 14 protiv. Dakle, po ovom prijedlogu zaključka je zaključak primljen na znanje. I sada druga dva zaključka Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbora za informiranje, informatizaciju i medije koji predlažu prihvaćanje zaključka. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? 33 za ove zaključke, 18 suzdržanih i 50 protiv. Dakle, ti zaključci nisu prošli. Sukladno prijedlogu Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da poduzme mjere kojima će se sukladno zakonima Republike Hrvatske Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina, Zakon o elektroničkim medijima, Zakon o HRT-u obvezama preuzetim ratificiranjem Europske povelje o regionalnim ili manjinskim jezicima i preporukama nadležnih tijela Vijeća Europe osigurati odgovarajući pristup nacionalnih manjina postajama HRT-a te regionalnim i lokalnim radio i TV postajama i emitiranje programa na jezicima nacionalnih manjina, kao i da o poduzetom obavijesti Hrvatski sabor u okviru izvješća koje je dužno podnijeti Hrvatskom saboru temeljem članka 37. stavak 3. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina." Tu nema nikoga da bi se očitovao o tome prijedlogu? Dakle zaključak Vlade, zaključak da se Vlada zaduži da poduzme mjere u okviru, u okviru HRT-a i lokalnih radio i TV postaja [[Upadice se ne razumiju.]] Molim? U ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina predlagatelj zaključka gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Predsjedniče mislim da nema potrebe glasovanje o ovom zaključku jer smo mi već izglasovali zaključak kojim je Vlada dužna po članku 37. Ustavnog zakona podnijeti izvješće pa onda možemo vezano na to mora podnijeti ovo izvješće što je jasno.