Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, gospa ministrica s sodelavci! Pričenjamo nadaljevanje v decembru prekinjene 12. seje Državnega zbora. Ker je to prva seja v letošnjem letu, dovolite, da vam tudi v svojem imenu zaželim srečno, uspešno, zdravo leto 2010. Enako velja za naše sodelavke in sodelavce, predstavnike tiska in tudi tiste, ki spremljajo naše delo. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: mag. Andreja Rihter, Ivan Grill, Roberto Battelli, Dejan Kovač in Janez Janša. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O URESNIČEVANJU JAVNEGA INTERESA ZA KULTURO, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem ministrici za kulturo gospe Majdi Širca za uvodno obrazložitev predloga zakona.
Dober dan oziroma dobro jutro! Gremo k delu. Letošnje leto nas čaka na področju kulture kar nekaj sprememb zakonov, za začetek ZUJIK, ki je krovni zakon na področju kulture, lahko rečemo mala biblija, ki se več ali manj periodično v določenih komponentah spreminja. Tokrat je bil eden pomembnejših razlogov, zakaj spreminjamo in dopolnjujemo krovni zakon na področju kulture, opomin Evropske unije oziroma Komisije, ki nas je marca lani opozorila, da je treba ZUJIK uskladiti s prilogo direktive in preprečiti možnost zlorab, izhajajočih iz veriženja pogodb za določen čas. Direktiva namreč pravi, da je pri zaposlovanju za določen čas treba natančno definirati, koliko najdlje lahko traja tovrstno delo, kolikokrat se lahko pogodba obnovi ali navajanje objektivnih razlogov, ki upravičujejo obnovo pogodbe o zaposlitvi za določen čas. Sedanji zakon, ki je bil sprejet leta 2002, namreč dopušča neomejeno ponavljanje zaposlitev za določen čas, in sicer za čas trajanja mandata direktorja oziroma za obdobje do petih let. Seveda govorimo o delovnih mestih, ki imajo posebno naravo, to so umetniški poklici, ki jih ni veliko. Vendar ne glede na to naj bi bilo v javnem sektorju za določen čas zaposlenih približno 350 posameznikov, a večina na podlagi določb Zakona o delovnih razmerjih, približno 40 pa jih je po tem zakonu, po ZUJIK-u in največ 6 je potencialnih primerov, ki pomenijo potencialno kršitev tega zakona. Skratka, sprememba ZUJIK-a prinaša zavezo, da se ne sme delovno razmerje za določen čas za isto osebo, za isto delo skleniti zaporedoma največ trikrat, a ne več kot za 10 let. To smo se uskladili tako s socialnimi partnerji kot z vsemi ostalimi. Druge spremembe, ki niso tako nepomembne, zgledajo majhne, vendarle za življenje tako uradnikov kot kulturnikov pa so zelo pomembne. Prvič. Ob prenosu javne kulturne infrastrukture lokalne na državno raven in obratno zavežemo tistega, ki postane novi lastnik, da za obdobje 30-ih let ne sme odtujiti ali prodati te infrastrukture. S tem preprečujemo morebitne špekulacije in se zavaruje javni interes. Drugič. Društva s področja kulture zdaj redko pridobijo status društev v javnem interesu, v prihodnje ga bodo lažje, in sicer na način, kot je to urejeno pri drugih društvih. Zdaj imam namreč ta status zelo malo društev, zaradi česar so prikrajšana za lažjo dostopnost do prostorov, do dohodnine - tistih 0,5%, oprostitve DDV in tako naprej. Tretjič. Starejši samozaposleni bodo lahko pridobili pravico do plačila prispevkov za zdravstveno, invalidsko in socialno zavarovanje, pokojninsko zavarovanje na bolj enostaven in pravičen način. Četrtič. Poenostavili bomo tudi postopek za samozaposlene. Namreč, ob vpisu v razvid se bodo istočasno lahko vpisali - če bodo seveda zahtevali - na seznam tistih, ki imajo pravico do priznanja do plačila prispevkov za socialno zavarovanje. Petič. Pri razpisih uvajamo posamične sklepe, to se pravi, uvajamo možnost, da ne bi prišlo do blokade, ko gre za enoten sklep in če pride do pritožb, lahko pride tudi do hendikepa pri nadaljnji obravnavi. In šestič. Če navedem samo najpomembnejše spremembe. Na poziv nekaterih občin, pa tudi vas, poslancev in poslank, bo, če bo sprejet ta amandma in ob podpori Vlade, spremenjen tisti člen, na katerega je vložen amandma, in sicer po sedanjem ZUJIK-u ni mogoče vloge, ki se obravnava na razpisu, dopolnjevati, če je ta vloga nepopolna. Dopolnjujemo na način, vsaj tako Vlada podpira, ko se formalno nepopolne vloge lahko dopolnjujejo. S tem vemo, da se bo za en mesec približno podaljšal razpis, pa ne zaradi tega, da ne bi uradniki na Ministrstvu za kulturo in vsi ostali, ki se ukvarjajo s tem procesom, ne delali hitro, ampak zaradi tega, ker obstajajo določene zakonitosti in so vezane na rok oziroma na izročitev pošte in tako naprej. Predpostavljam, da boste sledili sedanjim dialogom in da bomo te spremenjene amandmaje pripeljali do konca. Hvala lepa.
Hvala lepa. Pred nadaljevanjem obravnave te točke mi dovolite popravek. Ko sem bral odsotne poslanke in poslance sem narobe prebral, in rekel, da je odsoten Dejan Kovač. Poslanca s takšnim priimkom nimamo. Zato opravičujem Dejana Levaniča in se mu opravičujem za pomoto. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici mag. Majdi Potrati za predstavitev poročila odbora. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica in sodelavki. Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo obravnaval na 12. seji 2. decembra 2009. Ta zakon je bil predlagan po skrajšanem postopku. In ker je Kolegij predsednika Državnega zbora na 43. seji 9. novembra sklenil, da se bo obravnaval po skrajšanem postopku, je odbor predlog zakona obravnaval na podlagi 142. člena Poslovnika. Zakonodajno-pravna služba je predloženi zakon proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika in dala pripombe k 6., 7., 8. in 9. členu. Komisija Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport je v svojem mnenju predlog zakona podprla. Podprla je tudi pripombo Zakonodajno-pravne službe k drugemu odstavku 7. člena, s katero se jasneje opredeli pravica starejših samozaposlenih, da pravice do prispevkov za socialno zavarovanje pridobijo trajno, torej brez obveznosti triletnega podaljševanja statusa in da lahko to pravico uveljavljajo do dejanske upokojitve in ne zgolj do izpolnitve minimalnih pogojev za upokojitev. Ustno je mnenje na seji odbora predstavil gospod Anton Peršak. Amandmaje so vložile štiri koalicijske poslanske skupine k 2., 7. 9. in 15. členu, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke pa k 2., 4. in 5. členu. Odbor za kulturo, šolstvo, šport in mladino je v skladu s 126. in 131. členom Poslovnika opravil razpravo in glasovanje o posameznih členih predloga zakona in o vloženih amandmajih. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavniki Ministrstva za kulturo, ministrica za kulturo Majda Širca Ravnikar, v.d. direktorica Direktorata za kulturni razvoj in mednarodne zadeve mag. Sonja Kralj Brvar, predstavnica Zakonodajno-pravne službe Andreja Kurent ter predstavnik Državnega sveta Anton Peršak. Predstavnica predlagatelja Majda Širca Ravnikar je uvodoma podala dopolnilno obrazložitev predloga. Ker ste jo ravnokar poslušali, ne bom povzemala njene dopolnilne obrazložitve. V dodatni predstavitvi mnenja Zakonodajno-pravne službe je njena predstavnica predstavila njihovo mnenje in povedla, da je večina njihovih pripomb upoštevana v vloženih amandmajih koalicije. Opozorila je le na to, da utegne priti do nejasnosti zaradi nedefinirane uporabe pojma prispevki v drugem odstavku 7. člena novele. V okviru razprave o posameznih členih so člani in članice odbora največ pozornosti namenili določbam 4. in 12. člena novele in k njima vloženima amandmajema. Razprava je potekala predvsem o problematiki v zvezi z neodplačnim prenosom javne kulturne infrastrukture na drugo pravno osebo javnega prava in o pravici do popravkov vlog za javne razpise s področja kulture po preteku razpisnega roka. Pri upravičenosti do popravka vloge s strani vlagateljev pri javnih razpisih, so nekateri člani menili, da so vlagatelji pogosto društva, ki neprofesionalno delujejo na področju kulture in niso kos zahtevnim pogojem javnih razpisov, zato pri njih pogosto prihaja do neljubih napak in nepopolnih vlog. Ker naj bi bila popolnost vloge osnovno merilo za izbor na razpisu, bi moralo biti omogočeno, da vlagatelji nepopolnih vlog v določenem času te tudi dopolnijo. Predstavnica Vlada pa je pojasnila, da po sedanji ureditvi zakona ni možnosti do popravkov pri razpisih in da morajo vsi prijavitelji vzeti razpis resno. Če bi se popravki omogočili, bi lahko prišlo do zakasnitve postopka, ki je sprožen. Na koncu je bil k 12. členu sprejet tudi amandma odbora in sedaj k temu predlagan za sejo Državnega zbora amandma. Po končani razpravi o posameznih členih predloga zakona in vloženih amandmajih je odbor sprejel amandmaje k 2., 7., 9. in 15. členu. Ni sprejel amandmajev k 4. in 5. členu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke, amandma iste poslanske skupine k 2. členu je postal brezpredmeten. Odbor torej predlaga, da Državni zbor dopolnjeni predlog zakona podpre. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanski skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Aleksander Zorn. Izvolite.
Spoštovani vsi, spoštovana ministrica, spoštovani, predsedujoči, kolegi. Pred nami je razprava in odločanje o predlogu novele zakona u uresničevanju javnega interesa za kulturo, s katero Vlada Republike Slovenije predlaga med drugim rešitev, s katero usklajuje zakonske rešitve glede zaposlovanja, potem predlaga rešitve v zvezi z javnimi kulturnimi infrastrukturami, potem predlaga rešitve in novosti na področju pridobitve statusa delovanja društev in na področju javnih razpisov in sofinanciranja kulturnih programov. Te spremembe so potrebne. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da se z dopolnitvami zakona večinoma strinjamo. Seveda pa so potrebni tudi amandmaji in o tem zakonu bomo v zvezi z amandmaji lahko spregovoril takrat, ko bo razprava o njih. Veseli pa me, da smo na Odboru za kulturo predlagali marsikatere spremembe, ki so sedaj sprejete tudi z amandmaji koalicije, se pravi, da bo razprava plodna in da bo končno zakon skupaj pravilno sprejet. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franco Juri.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Zares bo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo podprla, saj gre za spremembe, ki so potrebne zaradi izkazanih pomanjkljivosti veljavnega zakona, predvsem pa bodo postopki krajši in preprostejši. Bistvene spremembe so predvsem rezultat uskladitve zakona v delu, ki ureja zaposlovanje na področju umetniške in kulturne dejavnosti za določen čas. Neomejeno veriženje pogodb o zaposlitvi je v neskladju z odločbo 5. okvirnega sporazuma med ETUC, UNICEP in CEPE o delu za določen čas, ki je priloga k direktivi Sveta EU. Po podatkih je v javnem sektorju za določen čas zaposlenih 350 javnih uslužbencev. Pri tem je ugotovljenih vsaj 6 primerov, ki so zaposlitev po 66. členu ZUJIK že ponavljali. To je v skladu z direktivo obravnavano kot veriženje, zato je sprememba na tej točki nujna. Drugič, prepoved odtujitve javne infrastrukture za obdobje 30 let. Ohranja se torej načelo ohranitve javne kulturne infrastrukture in se preprečuje siromašenje prostorskih pogojev. Tretjič gre v spremembah tudi za pridobitev statusa delovanja društev v javnem interesu; sistem se končno poenostavlja in skrajšuje. Skrajšujejo se tudi postopki za registracijo samozaposlenih in pravice do plačila prispevka za socialno varnost, vloga za vpis in določanje o vpisu v razvid samozaposlenih in podelitev pravice do plačila bo lahko podana istočasno. S tem gremo na roko številnim samozaposlenim na področju kulture in širšega okvira kulture. Sam vem, kaj je pomenil ta dvojni postopek, ko sem registriral svojo dejavnost, in koliko lažje bo zdaj za vse te kulturne delavce, samostojne novinarje in tako dalje. Petič. Z izdajanjem posamičnih sklepov in ne več skupnih, v primeru zavržbe na razpisih, se zagotavlja načelo upravnih postopkov. Zaradi vsega navedenega bo poslanska skupina Predlog zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo podprla.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Ribič. Izvolite.
Hvala za besedo. Dober dan, spoštovani prisotni, lepo pozdravljeni. Pred nami je spet predlog sprememb in dopolnitev zakona, ki se sprejema po skrajšanem postopku. Po mnenju predlagatelja gre za manj zahtevne uskladitve zakona s pravnim redom Evropske unije, skladno z uradnim opominom Evropske komisije v zvezi s 46. členom omenjenega zakona. Ta člen govori o sistemizaciji delovnih mest. Delavci v kulturi, zaposleni za določen čas, so neenakopravni z ostalimi delavci v državi. Tako so kulturni delavci potisnjeni v slabši položaj, nimajo zagotovljene socialne varnosti v primeru bolezni, nezgod, starosti in podobno, prikrajšani naj bi bili tudi pri finančni trdnosti. V Slovenski ljudski stranki tudi ne vidimo razloga, da se sklenitev delovnega razmerja za določen čas v kulturi z isto osebo omejuje na trikratno sklenitev pogodbe. O tem bomo razpravljali pri amandmajih. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo zakon podprli, seveda pod pogojem, da ne bo prišlo do sprejetja predloženih nerazumnih amandmajev. Hvala.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod mag. Vasja Klavora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovane poslanke in poslanci! Teh nekaj členov, s katerimi novela Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, po naši oceni, izboljšuje osnovni zakon tako v vsebinskem, redakcijskem kot tudi uskladitvenem smislu, nameravamo v naši poslanski skupini podpreti. Ocenili smo namreč, da je predlagatelj primerno pripravil vse tiste rešitve, ki jih je z nujo po spoštovanju pravnega reda Evropske unije moral pripraviti, in tudi vse tiste, ki so se bodisi skozi izvajanje v praksi pokazale za problematične in nedosledne, bodisi je primerno upošteval zaključke določenih organov, ki so v okviru svojih pristojnosti opozorili na neprimerne vsebine posameznih določil. Pozabiti pa ne smemo tudi na predloge, ki bodo zelo dobrodošli za uporabnike na področju kulture. Posebej pozdravljamo spremembo, ki bo preprečila do sedaj možne manipulacije na področju rabe in prenosa javne kulturne infrastrukture. Po naši oceni je opredelitev javnega interesa ter prepoved odtujitve in obremenitve za dobo najmanj 30 let kot ena bistvenih sestavin pogodbe o neodplačnem prenosu in vpis te prepovedi v zemljiško knjigo dovolj stroga varovalka, da bo absolutno ščitila javni interes kulture. Naslednja, po naši oceni izjemno pomembna sprememba se nanaša na kulturna društva. Le-ta s svojim delovanjem poleg poklicnih kulturnih ustanov soustvarjajo poslanstvo kulture. Ker so pomembni dejavnik uresničevanja 59. člena Ustave, ki govori o kulturi kot neodtujljivi pravici vsakega človeka, ni prav, da so kot taka v neenakem položaju glede pridobivanja statusa delovanja v javnem interesu v primerjavi z društvi na drugih področjih. V naši poslanski skupini zato izražamo zadovoljstvo, da bo njihovo delovanje odslej olajšano, tako da bodo imela bolj odprte možnosti pridobivanja pravic in bonitet iz naslova društev v javnem interesu, ki jih dajejo posebni zakoni. Zadovoljni smo tudi, da se status določenih kategorij delavcev z delovnopravnega in socialnega vidika popravlja. Kar pa se tiče sprememb v postopkih javnih razpisov za sofinanciranje kulturnih programov, se strinjamo tudi z njimi. Glede vprašanja odložilnega roka za dopolnitev vloge, pa menimo, da je odpravo manjših pomanjkljivosti treba in tudi je mogoče spraviti v razmeroma zelo kratkih rokih, tudi v petih dneh, saj je pričakovati od resnih kandidatov, da odgovorno pristopijo k prijavi za razpis že v trenutku objave le-tega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Izvolite.
Prav lep dober dan vsem skupaj! V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke tega zakona ne bomo podprli iz enega enostavnega razloga, ker mislimo, da navkljub temu, da upošteva direktivo Sveta Evrope, da je treba nekaj spremeniti in urediti, v bistvu se ureja na ta način, da se uzakonja tisto, kar bi moralo biti preprečeno. Veriženje pogodb o zaposlitvi, ki jih je sedaj bilo treba obnavljati jih vsake toliko časa, bodo sedaj lepo legalizirane s tem, da bo zagarantirano, da lahko deset let nekdo "visi" na državnem proračunu, ne plačuje ničesar in potem gre lepo v penzijo. V bistvu vse človek vpraša, za kaj gre v tem zakonu. Po našem mnenju gre za reševanje prijateljev določenih ljudi iz ministrstva ali pa ministrice, da jim bo zagotovila, da bodo v miru dočakali penzijo, da jim ne bo treba nič delati. Dejstvo je, da imamo zdaj na teh nivojih samozaposlovanja 2.477 ljudi vpisanih, od tega 1.413. ljudem država plačuje čisto vse. In sedaj jim bo plačevala čisto vse do penzije, 10 let. Pa se človek vpraša, ali imamo Slovenci res toliko tako dobrih umetnikov, da zaslužijo kaj takega, ali gre tukaj za prijateljske usluge nekaterim, medtem ko ministrica noče plačati dolga Ministrstva za kulturo določenim ljudem in se poskuša temu izogniti na ta ali na oni način, tudi preko svojih prijateljev, ki jih je vtaknila v razne muzejske svete navkljub temu, da nimajo zakonskih pogojev, da bi tam notri sedeli. Ampak to ni važno! Važno je to, da se rešuje prijatelje, da se njim daje možnost, da se debelijo na državni račun, na naš račun. Človek se vpraša tudi, kje so definicije. Pričakoval bi, da ko že popravljamo ta zakon, da se potem uvedejo vsaj definicije. Kje je definicija deficitarnega poklica v kulturi? Kaj je to? Ali je to restavrator ali je to nekdo, ki napiše tri vrstice in je potem veliki pesnik in seveda ker je prijatelj ministrice, dobi državno dotacijo za naslednjih 10 let. Ker pa je to ta generacija, je v 10 letih v pokoju, s krasno plačo, nič dela in tako naprej. Skratka, zelo čudno. Če smo že popravljali ta zakon, zakaj ne upoštevamo tega, da 6. člen obstoječega zakona, ki pravi, da se filmi predvajajo v slovenščini ali s slovenskimi podnaslovi ne izvaja na dvojezičnem območju. Zakaj so vsi filmi na TV Koper v italijanščini in ne vidimo niti enega slovenskega podnapisa? To ni pomembno! Slovenščina ni pomembna, prava kultura ni pomembna, pomembni so prijatelji, pomembne so povezave, pomembni so tisti, ki delajo in popravljajo razne institucije. In če ne dobi, bi rekel, pravi arhitekturni biro, dela tam notri, tudi dotacije ni več oziroma je ni, navkljub temu da je bilo že pripravljeno. To je zakon. Takih zakonov ima Slovenija že preveč. Gre za to, da ta koalicija ne dela drugega, kot sami sebi urejajo pozicije, da bo vse zakonsko. Evropa hoče preprečiti veriženje pogodb o zaposlitvi. Mi smo to v 2. členu uzakonili. Piše: "Delovno razmerje za določen čas se sme z isto osebo za isto delo skleniti zaporedoma največ trikrat, katerih neprekinjen čas trajanja pa ne sme biti daljši od 10 let." Kar lahko pomeni, če mu manjka 12 let do pokoja, bo lahko enkrat 10 let, pa še potem rahla prekinitev za kakšen mesec dni, pa potem še dve leti. Krasno! Krasno! Nekateri pa v Sloveniji zaradi tega, ker nimajo denarja, da bi si kupili kruh, pa umirajo. Totalna svinjarija!
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Ljubo Germič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavkami, kolegice in kolegi. Ker gre za zakon, ki govori o kulturi, gotovo ni odveč izreči misel, da s politiko ne moremo delati kulture, mogoče pa s kulturo lahko delamo politiko, tudi kulturno politiko. Stanje kulture v državi oziroma v Sloveniji ni in ne more biti samo v okras, temveč je pomemben kazalec njene ustvarjalnosti in sposobnosti obstoja oziroma preživetja in ne nazadnje je tudi pomemben kazalec stanja kakovosti življenja državljank in državljanov. Kultura je živa, hitro se spreminjajoča in kompleksna zadeva, ki ji rigidna politika praviloma težko sledi, tako njenim potrebam kot tudi njenim spremembam. Ponavadi se vse začne in konča pri financah. Vsekakor pa bi se morala kulturna politika bolje prilagoditi ustvarjalcem, slabo bi bilo, da bi se morali ustvarjalci prilagajati kulturni politiki. Ustvarjanja ni moč načrtovati, medtem ko se pogoje za ustvarjanje lahko načrtuje. Sicer pa gre v tem zakonskem predlogu predvsem za uskladitev z evropsko zakonodajo, in to v tistem delu, ki ureja zaposlovanje na področju umetniške ali kulturne dejavnosti za določen čas, izhajajoč iz veriženja pogodb o zaposlitvi. Določba 5 navaja ukrepe za preprečevanje zlorab, ki izhajajo iz veriženja pogodb za določen čas, in obvezuje države članice, da enega ali več navedenih ukrepov uvedejo v notranjo zakonodajo. Predlog zakona v soglasju s stališčem socialnih partnerjev uvaja kar dva od navedenih ukrepov. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije posebej pozdravljamo kot pomembno spremembo v noveli tudi ureditev problematike oziroma postopkov za podelitev statusa društev, ki delujejo v javnem interesu. Sedanja ureditev kulturnim društvom, katerih namen je v osnovi delovanje v javnem interesu bodisi na lokalni bodisi nacionalni ravni otežuje pridobitev statusa delovanja v javnem interesu. Zakon o društvih določa osnovne pogoje, ki jih mora društvo izpolnjevati za pridobitev statusa v javnem interesu, Zakon o uresničevanju javnega interesa za kulturo pa te pogoje prekomerno zaostruje. Kulturna društva so v primerjavi z društvi, ki delujejo na drugih področjih, v neenakopravnem položaju in tako v veliki meri izključena iz koriščenja možnosti, ki jih daje status delovanja v javnem interesu. Sedanji postopek pridobivanja statusa je zelo zamuden in zapleten, saj eno vlogo prijavitelja, ki deluje na različnih področjih kulture, lahko obravnava tudi, na primer, šest strokovnih komisij. Ministrstvo za kulturo, predvsem pa predlagatelji zaradi prevelike selektivnosti v številnih primerih ne pridobijo statusa v javnem interesu, s tem pa seveda ne pridobijo nobenih olajšav. Če povzamemo, s predlaganimi spremembami bo kulturnim društvom omogočeno enakopravno pridobivanje pravic iz naslova društev v javnem interesu, ki jim glede na naravo njihovega dela tudi pripadajo. Na ta način bo omogočena uresničitev enega najpomembnejših ciljev veljavnega nacionalnega programa za kulturo, to je spodbujanje ustrezne razporejenosti kulturnih žarišč po celotnem slovenskem prostoru. Tako bo lahko kulturna ustvarjalnost ne glede na zgoščenost slovenskih kulturnih ustanov in dogajanja v osrednjem delu Slovenije bolj smotrno razvejanja po celotnem slovenskem prostoru. Kulturna društva bodo namreč ob olajšanih pogojih za pridobitev statusa delovanja v javnem interesu pa tudi pravic, ki jim ta status omogoča, v večji meri spodbujala ustvarjalnost, obenem pa prebivalstvu omogočila lažji dostop do kulturnih dobrim ter tako pripomogla k uravnoteženemu razvoju Slovenije. Poleg navedene nujne spremembe novela zakona prinaša še dodatne spremembe, ki bodo pomenile izboljšane položaje kulturnih ustvarjalcev, izvajalcev. Naj navedem nekatere: odpravo administrativnih ovir ter večjo pravno varnost strank v postopku, torej lažje uveljavljanje pravic prijaviteljev v postopkih javnih razpisov in javnih pozivov za sofinanciranje kulturnih projektov in kulturnih programov. Pomembno izboljšavo zakon prinaša tudi za samozaposlene v kulturi. Uvaja skrajšanje postopkov na področju vpisov v razvid samozaposlenih v kulturi in pridobivanje pravic iz tega naslova ter poenostavitev pridobitev pravic od plačila prispevkov za socialno varnost starejšim samozaposlenih na področju kulture. Ker zakon ustrezno rešuje navedeno problematiko, ga bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Še enkrat lep pozdrav vsem. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Predlog zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo podprla, zato ker menimo, da so spremembe in dopolnitve, ki se nanašajo na štiri temeljne in vsebinske poudarke, ustrezno predstavljene in dopolnjene tudi z amandmaji, kar je videti v dopolnjenem predlogu zakona. Seveda pa bomo podprli tudi koalicijski predlog amandmaja. Veliko besed je bilo že izrečenih o omejitvah verižnega zaposlovanja za določen čas v kulturi, tudi v določitvah pravne podlage za vpis prepovedi odsvojitve v zemljiško knjigo. Tretja stvar, ki jo zakon ureja so olajšana pridobitev statusa kulturnega društva v javnem interesu in zakon odpravlja tudi administrativne ovire pri registraciji samozaposlenih in vpisu v razvid s tem pa tudi izdajo posamičnih odločb. Ne bom se zaustavljala pri prvem vsebinskem poudarku, ki govori o omejitvi verižnega zaposlovanja za določen čas. To omejitev razumemo tako, kot je bila razložena v dopolnilni obrazložitvi gospe ministrice in članov koalicijskih poslanskih skupin, ne pa tako, kot je bilo prej v mnenju ene poslanske skupine omenjeno. V zvezi s prepovedjo odsvojitve predlagatelj ustvarja pravno podlago, ki zavezuje ne le pridobitelja, pač pa tudi njegove pravne naslednike, ki najmanj 30 let od sklenitve pogodbe ne bodo mogli spreminjati namembnosti prenesene javne infrastrukture. Vlada s predlogom olajšuje tudi pot do pridobitve statusa kulturnega društva v javnem interesu, saj bodo kulturna društva enakopravno obravnavana, enakopravno kot vsa druga društva. Sedaj je namreč po 30. členu Zakona o društvih tako, da je definiranih šest osnovnih pogojev, ki jih mora društvo izpolnjevati, zato da lahko uveljavlja status društva v javnem interesu. V zadnjem odstavku pa 30. člen govori še o tem, da lahko zakon, posebni zakon, predpiše tudi posebne zahteve, ki jih mora društvo izpolnjevati, če naj pridobi status društva v javnem interesu. In med temi dodatnimi pogoji, ki so določeni v 80. členu Zakona o uresničevanju javnega interesa v kulturi, je zapisanih kar nekaj takih stvari, ki so ta status za kulturna društva neprimerno zaostrovala. Kulturno društvo, če naj bo društvo v javnem interesu, mora biti ali osrednjega pomena, ali mora izvajati kulturne dejavnosti, ki so po kvaliteti ali pomenu primerljive s kulturno dejavnostjo uradnih institucij, ali izvajati kulturne dejavnosti, ki pomenijo dopolnjevanje mreže javnih zavodov. Za nobena druga društva kriteriji za pridobitev statusa društva v javnem interesu niso tako zelo zaostreni. Zato je dobrodošlo, da je sedaj v zvezi z zahtevami in zahtevanimi prilogami za pridobitev statusa društva v javnem interesu dovolj že to, da bo ministrstvo samo morali iz uradnih evidenc pridobiti kopijo veljavnega temeljnega akta društva in letno poročilo za zadnji dve leti, kulturnim društvom pa ne bo več treba prilagati sprejete usmeritve za triletno obdobje, kot je sedaj zahteval pravnik. Predlagane spremembe sledijo tudi memorandumu Zveze kulturnih društev, v katerem se Zveza kulturnih društev kot glasnica velike večine vseh kulturnih društev v Sloveniji zavzema ravno za to, da bi društva lažje prihajala do statusa društva v javnem interesu, s tem seveda tudi lažje kandidirala za finančna sredstva in kandidirala tudi za 0,5%, ki jih posamezniki in posameznice namenjamo iz svoje dohodnine. Menimo torej, da predlagane spremembe prinašajo dovolj možnosti za uresničevanje nacionalnega programa za kulturo, katerega cilj je tudi razpršenost kulturne dejavnosti po celi državi, in s tem lažje uresničevanje človekove pravice do kulture. Kulturna društva so namreč najstarejša civilna združenja, imajo bogato tradicijo in bogato kakovost, imajo bogato zgodovino. Menimo, da jim je treba zagotoviti vse to tudi v prihodnje. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon podprla. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker so k zakonu vloženi amandmaji, prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, kakor so jih vložile poslanske skupine. Najprej dajem v razpravo 2. člen in amandma k 2. členu, ki ga je vložila Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Želi kdo besedo? Gospod Aleksander Zorn, izvolite.
Hvala lepa. V poslanski skupini menimo, da je treba omogočiti, da se z isto osebo za isto delo sme delovno razmerje za določen čas skleniti zaporedoma več kot trikrat, in sicer najmanj petkrat. Za razliko od nekaterih mnenj menimo, da je biti samozaposleni v kulturi lahko zelo težko, da s tem, ko se samozaposlujejo, omogočajo tudi to, da je brezposelnosti v državi manj, in da izredno težko zaslužijo svoj denar, hkrati pa so tudi podvrženi marsikaterim restrikcijam. Zato je to tesno povezano, samozaposlovanje in hkrati zaposlovanje za določen čas. Mislimo, da bi se bilo treba odločiti, da je treba podaljšati samozaposlitev za določen čas. Zato smo tudi vložili predlog amandmaja. Če se omeji zaporedoma sklepanje pogodb, to pomeni, da so kulturni delavci, zaposleni za določen čas, neenakopravni z drugimi delavci v državi, saj naj bi ustava delavcem praviloma zagotavljala delo za določen čas tudi večkrat, kar pa za delo na mestu kulturnega delavca naj bi ne veljalo. S tem so kulturni delavci potisnjeni v slabši položaj kot ostali delavci, hkrati pa jim s tem ni zagotovljena socialna varnost v primeru bolezni, nezgod, starosti in podobno. Prikrajšani pa naj bi bili tudi pri finančni trdnosti, če se jim po treh zaposlitvah za določen čas prekine, pa so na primer takrat bolni in tako naprej. Zaposlitev za določen čas se jim lahko izteče kratek čas pred upokojitvijo in ne bodo dobili možnosti za zaposlitev. Ob tem opozarjamo na dejstvo, da je že Ustavno sodišče odločilo, da "drugi odstavek 46. člena Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo ni v neskladju z Ustavo, kjer določa, da za ponovno sklepanje delovnega razmerja za določen čas ni omejitev." To je bil citat. Menimo, da zatorej ni nikakršnega razloga za omejevanje zaporednega sklepanja pogodbena največ trikrat. Polega tega pa zaradi večje varnosti dodajamo še, da šestmesečna ali krajša prekinitev ne sme pomeniti prekinitve med prenehanjem ene in druge zaposlitve za določen čas, ker to izhaja iz praktičnih razlogov, saj je določeno obdobje v letu, ko nastopi prekinitev uprizarjanja, na primer predstav ali kaj podobnega, in zlahka bi se lahko zgodilo, da bi v tistem času bilo onemogočeno, da bi se zaposleni še enkrat začasno zaposlil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, želite besedo? Ne. Ali še želi kdo k 2. členu razpravljati? Mag. Majda Potrata, izvolite.
Hvala lepa. Amandma, ki ga predlaga Slovenska demokratska stranka, se mi zdi, da zamegljuje nekatere rešitve, ki so zdaj dogovorjene in vključene v dopolnjeni predlog zakona, saj govori ravno o tem, da se z isto osebo sme pogodba skleniti največ trikrat. Podaljšanje na petkrat ni sprejemljivo oziroma zagovarjam takšno rešitev kot je v zakonu, ker je to ne nazadnje tudi dogovorjeno s predstavniki sindikata kulturnih delavcev, s predstavniki sindikata Glosa. Kar pa zadeva prekinitev tri ali šestmesečne, je pa v zakonu že zdaj zapisano, da se za neprekinjenost ne šteje, če je čas prekinitve do šest mesecev. Tu sledimo ravno tistemu, kar narekuje praksa in kar bi, glede na naravo dela, trajanja sezone, načrtovanja dela, utegnilo postati problem, če bi med spomladansko in jesensko sezono gledali in neka oseba ne bi bila zaposlena, je to že čas mirovanja gledališke sezone, če pustimo letne festivale in podobne zadeve ob strani, ampak to so vendarle že stvari, ki že iz preteklega dela nastajajo. Gre torej za to, da je predlagatelj, v tem primeru Vlada in za njo tudi poslanske skupine koalicije, upošteval to pripombo Glose in je zdaj 6-mesečni rok upoštevan. S stališča Socialnih demokratov pa, kot rečeno, je pa trikratna ponovitev tista rešitev, ki je, kot rečeno, usklajena tudi s socialnimi partnerji, zato predlaganega amandmaja ne nameravamo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica Majda Širca.
Hvala lepa. Dovolite, da na začetku najprej izrazim moje veliko nezadovoljstvo, da se v tem prostoru nespoštljivo govori do zaposlenih na področju kulture, kar se je zgodilo pri predstavitvi ene od poslanskih skupin, češ da kulturniki na področju kulture so lenuhi in da delajo tako in tako z mislijo samo, da gredo v pokoj za delo na način, da ne zaslužijo le-tega. V slovenskem prostoru je na področju kulture zaposlenih približno 4 tisoč umetnikov, kulturnikov in umetnic, če izvzamem področje RTV-ja, kjer jih je nekaj pod 2 tisoč. Ti ljudje so se za ta poklic odločili po svoji notranji ali kakršnikoli drugi pozivnosti in svoje delo opravljajo, verjemite, ne v najbolj vidno zadovoljivih razmerah. Veliko jih je takšnih, ki do teh možnosti sploh ne pridejo, veliko je takšnih, ki jim gre država naproti na način, da uvaja znotraj možnosti uvida in vpisa v razvid samozaposlenih na področju kulture določene, recimo jim, bonitete. In poslanec, ki je predstavil poslansko stališče in govoril o temu, da ti ljudje nič ne delajo, da pa dobivajo plačo, je tudi mešal pojme, kaj zaposleni in kaj je samozaposleni. Samozaposlenim na področju kulture, tistim, ki jim država zaradi njihovih posebnih dosežkov, deficitarnih poklicev in tudi možnosti, da ni takega prostora, ko bi se lahko ljudje zaposlovali, plačuje prispevke za socialno zavarovanje, zdravstveno, pokojninsko, invalidsko in tako naprej. Ampak teh je 1400. Prosim vas, kaj je to v primeru z možnostmi, ki bi jih radi imeli, in zagotovo ni lepo, da se kar naprej tako pljuva po kulturnikih, kajti enkrat, drugič, tretjič - na koncu se srečujemo z izjavami, ki smo jih bili deležni pred leti, češ da so to tako rekoč odvečni in neprimerni in moteči ljudje. Sedaj k predlaganemu amandmaju. Filozofija zaposlitve za določen čas, tako kot je bila že leta 2002 sprejeta znotraj ZUJIK, in ko se je odvijala v tem prostoru mislim da, zelo relevantna diskusija o tem, da vendarle gre za posebne poklice, ki morajo biti nekoliko bolj fleksibilni zaradi narave njihovega dela. Vezano je tudi na mandat direktorja oziroma direktorice oziroma vodstva, ki se v določenem obdobju odloči za neko usmeritev, kjer je treba imeti tudi posebne poklice zraven in takrat se jih veže na pogodbo. Ta, ne bom rekla izjema, ampak možnost konec koncev ni izjema, saj delovno razmerje oziroma delovnopravno razmerje to omogoča in Ustavno sodišče je ugotovilo, da ne gre za neskladje, leta 2009, ko je odločalo o pritožbi glede zaposlovanja dramskih igralcev, ki naj bi bili neskladni - ZUJIK in Zakon o delovnih razmerjih. Skratka, ta možnost je dobra. Dejstvo je - neprimerno je, da v tem prostoru govorim, ampak vendarle naj povem - dejstvo je, da se je en ustvarjalec na področju scenskih umetnosti, ki je bil zaposlen za določen čas v enem našem gledališču, pač tako razjezil, ker se mu ni podaljševala pogodba za določen čas, da nas je prijavil v Bruslju, da nas še vsak dan prijavlja v Bruslju - ali je to EPK, ali je to vprašanje pogojev nekega direktorja, ali pa je vprašanje skladnosti naše zakonodaje z evropsko zakonodajo, da pač je bruseljska komisija tako odločila. In prav je, da popravljamo in usklajujemo nekaj, kar je vezano na evropsko zakonodajo. Konec koncev je tudi dobrodošlo za nas. Naj se vrnem k vprašanju, ki ga odpira vaš amandma. Namreč, vi menite, da bi bilo dobro, da bi bilo zaposlovanje za določen čas tako rekoč zaposlovanje za nedoločen čas. Kajti če petkrat podaljšamo mandat, recimo, in da ta mandat traja 5 let, potem pridemo do 25 let - lahko, potencialno. Seveda, bilo bi najbolje, da bi naše kulturne ustanove imele možnost večjega zaposlovanja. In povem vam, pod pritiski, ki jih imajo, ko ne morejo opravljati ali zaposlovati širše, kot bi morale ali kot bi lahko, jim ni v redu. Tudi zaradi tega je toliko večje nezadovoljstvo ob govorjenju, da so to lenuhi. Ni jim v redu zaradi tega, ker v veliko primerih opravljajo dela, ki bi jih morali opravljati tisti, ki bi, če bi zaposlovali, lahko delali. In zaposlovati ne moremo. Nismo policija, nismo vojska, na področju kulture se nas ne usliši, tako kot recimo v socialnih ustanovah ali tam, kjer se je kljub restriktivnim pogojem, ki jih je uvedla ta vlada ob soočenju s kriznim obdobjem, dovolilo, da se zaposluje. Pri nas se zaposlovanje omejuje. Vendar to nima toliko skupnih vprašanj s tem amandmajem. Kar sem hotela povedati, je le to, da z amandmajem, ki ste ga sprejeli na odboru in ki sledi, kot smo danes že slišali, usklajenosti s socialnimi partnerji, pa tudi s pravili, ki jih prinaša priloga direktive, nekako zadostujemo tistemu, kar pravi bolj jasno definiranje zaposlovanja za določen čas znotraj poklicev in znotraj ustvarjalnosti na področju kulture. In kot sem že ob predstavitvi povedala, to pomeni, da mora definirati vsaj tri momente ali pa enega izmed teh. Se pravi, da mora zakon navesti število obnovitev takšnih pogodb ali pa razmerij, da mora navesti najdaljše skupno trajanje zaporednih pogodb ali razmerij za določen čas, ali pa tiste objektivne razloge, ki upravičujejo obnovitev takšnih pogodb ali razmerij. Tega do sedaj ni bilo, ampak kot sem povedala, ni velike nevarnosti, da bi se zaradi tega dogajalo hudo nasilje, kajti potencialno je takih primerov v Sloveniji 6 in znotraj zaposlenih, ki bi morebiti tudi želeli v tako obliko sodelovanja z javnimi zavodi - konec koncev gre več ali manj za javne zavode, za dva sklada, kar na področju kulture ni veliko, in teh primerov tudi ni pričakovati. Ampak uredimo, saj se sedaj lahko soočimo s čisto rešitvijo. Izražena volja, zapisana v amandmaju Slovenske demokratske stranke, pa ne bi več sledila temu, ker ne bi bila skladna. In verjemite, nek gospod, ki bdi nad razmerami v Sloveniji, v žalosti, da ni tu zaposlen za še in še, bi to takoj opazil. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo o 2. členu in amandmaju k temu členu. Prehajamo na razpravo o 12. členu in dveh amandmajih, enega so vložile poslanske skupine koalicije, drugega Poslanska skupina SD. Če bo sprejet prvi, bo drugi brezpredmeten. Odpiram razpravo o 12. členu. Kdo želi besedo? Gospod Zorn, izvolite.
Hvala lepa. No, ta predlog smo izpostavili že na Odboru za kulturo in je bil z amandmajem podprt, pa tudi razumljen s strani Ministrstva za kulturo. Tako je pač treba ponoviti nekatere argumente, zato da bo stvar trdna. Predlog zakona namreč prinaša novosti na področju javnih razpisov, sofinanciranja kulturnih programov in projektov, kjer se predlaga izdaja posamičnih odločb zaradi poenostavitve in racionalnosti postopkov. Na podlagi veljavne ureditve vlagateljem vlog na javne razpise s področja kulture ni bilo omogočeno dopolnjevati vlog, če so le-te bile nepopolne; po veljavni ureditvi jih namreč minister s sklepom zavrne. Ker gre pri vlagateljih pogosto za društva, ki neprofesionalno delujejo na področju kulture, prihaja pri oddaji vlog do neljubih napak in tudi do nepopolnih vlog. Zato smo na podlagi predloga številnih kulturnih društev v Poslanski skupini SDS vložili amandma, s katerim se takšna ureditev odpravlja. Menimo, da mora biti kakovost vloge osnovno merilo za izbor na razpisu, zato mora biti omogočeno, da vlagatelji nepopolnih vlog v razmeroma kratkem času dopolnijo svoje vloge, če so le- te nepopolne, in gre večinoma za nebistvene stvari ali celo lapsuse. Zavedamo se, da bi z dopolnjevanjem vlog lahko prišlo do zlorab, vendar pa smo mnenja, da zato rok 7 dni za dopolnitev vlog tega ne bi dopuščal. Še nekaj. Po kar zanimivi razpravi na Odboru za kulturo, se je izkazalo, da na ministrstvu temu oporekajo oziroma sooporekajo zato, ker bi lahko prišlo do grmadenja dopolnitev, kar pomeni za ministrstvo mnogo dodatnega dela. Predlagali smo ministrstvu, naj se potrudi za dodatno delo, saj so vendarle ljudje, ki so tam zaposleni, v mnogo bolj privilegiranem položaju kot pa tisti, ki vlagajo vloge in je njihova napaka, ki je lahko res lapsus, potem vzrok temu, da eno leto niso subvencionirani. Se pravi, razlika je velikanska in zato bo treba nekoliko več delati in Ministrstvu za kulturo želimo zelo uspešno delo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa mag. Majda Potrata. Oprostite, vidim več interesa, bom dal čas za prijavo k razpravi. Prosim, kdo želi, naj se prijavi. Hvala lepa. Besedo ima gospod Marjan Križman.
Dober dan želim vsem skupaj. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica! Tako kot vsi segmenti družbe, moram reči, da so tudi društva v svojih dejavnostih in v svojih predstavitvah in tudi v svojih prizadevanjih za uspešno vodenje društev napredovala in že zdavnaj niso tisto, kar so bila nekoč, zgolj skupek ljudi dobre volje, ki so se seveda odločili, da bodo na nekem področju delovali in s tem tudi ohranjali tradicijo. Po mojem prepričanju, kot sem rekel, po letu 1990, se je teh društev, hvala bogu, kar nekaj nabralo. Če rečem samo za slovensko Istro, je to zelo veliko število in so to društva, ki ohranjajo našo samobitnost, in so to društva, ki pravzaprav predstavljajo nas in so naše ogledalo. Ta društva, kot sem rekel, niso več zgolj skupek ljudi dobre volje, ki želijo ohraniti tradicijo, ampak imajo tudi svoje sposobne predsednike, organe in vse tisto, kar eno društvo mora imeti. Veliko pomoči imajo tudi od občine, veliko pomoči imajo od uradov za družbeni razvoj na samih občinah, veliko pomoči imajo tudi od javnega sklada in veliko pomoči imajo tudi od ministrstva, tako da so ta društva danes na nivojih, nekako bi rekel takšnih, ki niso primerljiva z nekim drugim časom. Govorim to namenoma zato, ker želim povedati, da ta društva so z roko v roki enakopravna in enako sposobna kot vsi drugi segmenti družbe in ni nobenega razloga, da bi jih tretirali drugače, da bi razmišljali, da pozabljajo, da nimajo časa ali da ne znajo - daleč od tega! Pet ali sedem dni na videz ne zgleda neka velikanska razlika, če bi dali šest, bi bilo mogoče vmes in bi bilo za ene in za druge prav, ampak mislim, da je pet dni dovolj in da v petih dneh društvo lahko odgovori oziroma dopolni vlogo oziroma zahtevo Ministrstva za kulturo. Zato bom ta amandma koalicije podprl. Kot rečeno društva že zdavnaj niso tisto, kar so bila in zato naj bodo tretirana tako, kot so vsi drugi segmenti družbe, so opravilno sposobni, hvala bogu, in svoje poslanstvo zelo dobro izvršujejo. Kot rečeno, od kod prihajam - iz slovenske Istre, resnično, od leta 1990 do danes smo doživeli inflacijo društev in vsa so uspešna in hodim na njihove občne zbore in jih velikokrat tudi grem poslušati. Mislim, da so to zelo, zelo sposobni ljudje in kot rečeno, to smo mi in to je naše ogledalo. Tako rok petih dni popolnoma zadostuje za opravilo, katero jim je naloženo, če jim je naloženo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. No, na seji odbora smo veliko razpravljali o tem, ali je treba dati dodaten čas za dopolnitev vloge ali ne, in marsikaj je bilo povedanega o tem, ali so društva sposobna pripravljati prijave na razpise ali ne. No, jaz mislim, da so društva funkcionalno pismena in da znajo brati razpise in da se znajo prijavljati na razpise, tudi razpisi ne pridejo kot strela z jasnega neba, ampak tudi statut društva zahteva načrtno delo. Iz prakse bolj poznam pritisk društev na termine razpisov kot pa to, da bi jih razpisi presenetili. Se sicer znajde kakšno društvo uglednega imena in dolge tradicije, ki zamudi rok za prijavo, ampak izjeme so vedno izjeme in motiti se je vedno mogoče, ampak taka napaka ima tudi svojo poučno vlogo. Zato ne kaže iz enega samega primera spodbujati prakse, da bi se, zaradi morebitnih pomanjkljivosti v vlogah čas nedopustno podaljševal. Če gledamo namreč 117. člen, je odpiranje vlog in tam je v členu natančno napisano, da je to odpiranje vlog celo javno, to pomeni, da morajo biti hkrati za vse, in šele takrat ob hkratnem odpiranju se ugotovi, ali so vloge popolne ali ne. Mi smo sedaj med tistim, kar je bilo mogoče slišati na odboru, da je treba le biti dobrohoten do društev in dopustiti možnost, da se je pa kje kakšna napaka prikradla, dopustiti nek krajši čas, v katerem lahko društvo nepopolno vlogo dopolni. Menim, da je petdnevni rok čisto dovolj. Meni se tukaj ne zdi potrebno levite brati zaposlenim na ministrstvu, kako hitro morajo delati in kdo je zaradi koga, ker se to ve. To so dobri poslovni običaji in moja izkušnja je, da so ljudje, ki so zaposleni v kulturni, na institucijah vedno znali posameznikom, vsaj v lokalnem okolju, to lahko z gotovostjo trdim za Mestno občino Maribor, vedno prisluhnili, vedno svetovali, vedno pomagali, poleg tega je pa tukaj Zveza kulturnih organizacij, kulturnih društev, je tukaj javni sklad, ki tudi razpise pošilja, tako da so se kulturna društva na razpise navajena javljati. Jaz vidim seveda potrebno po spremembi petega odstavka pač zato, ker mi smo tam šli samo v tej smeri, da smo edninsko vlogo s sklepom zavrgli, zaradi tega, ker sedaj se vsaka vloga posebej obvešča, ne več vse vloge z enim samim sklepom. Takrat smo to vedeli, da je začasna rešitev, sedaj pa je peti odstavek v resnici nadomeščen s tistim, s čimer lahko soglašam: če vloga ni pravočasna ali je ni vložila upravičena oseba, jo minister zavrže s sklepom. To je zelo pomembno zaradi tega, ker se mi zdi, da pač ne moramo dopuščati, da bi prijavljanje na razpise seglo čez dovoljeni čas, ali pa, da bi to opravljale osebe, ki tega ne smejo delati. Novi šesti odstavek pa govori ravno o tem, o čemer sem govorila sedaj in je govoril moj kolega Križman. Petdnevni rok je tisti čas v katerem je mogoče ob sedanjih možnosti za komuniciranje nepopolno vlogo dopolniti, in se s tem izogniti temu, da bi kdo špekuliral, pa smo naslov projekta prijavil in potem dodajal vse drugo. Gre za tiste malenkosti, ki so morebiti v prijavi na razpis umanjkale in bi zaradi tega v formalnem pogledu vloga me bila popolna. Socialni demokrati, kot rečeno, bomo, podprli predlog prvega amandmaja. Menim, da bodo s tem zadrege v veliki meri odpravljene. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Silva Črnugelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni vsi prisotni. Naj uvodoma povem, da bom amandma k 12. členu podprla. Dilema o tem, rok petih ali šestih oziroma sedmih dni kot je bila postavljena tudi v današnji razpravi in tudi ne nazadnje na matičnem delovnem odboru, je vsekakor prisotna. Za nekatere je sedem dni premalo, za druge je pet preveč, o tem se lahko razpravlja, pa vendar, dana je možnost. Mislim, da je ta predlog, ki je postavljen s strani strank koalicije, sprejemljiv, kar pa ne pove in ne reče, da ministrstvo v svojih nadaljnjih korakih posodabljanja in zmanjševanja administrativnih ovir pri priglaševanju in tudi ne nazadnje pri pozivu na različne razpise ne bi moglo najti tudi druge, bolj mehke in dostopne poti za poklic k razpisom. Ker razprava je na matičnem delovnem telesu potekala v tej smeri, da roki so pač taki in nekateri zamudijo in izkoriščajo priložnost in tako naprej. Je pa tako, da nekatera društva, ki kljub zelo veliki pomoči, ki jo imajo s strani občin, organizacij in ne nazadnje tudi ministrstva, glede na naravo svojega delovanja niso vedno dovolj pravočasno informirana o rokih in razpisih. Glede na to, da je število društev je znano, je dobro pozive na en način toliko bolj v javnosti objaviti na dosti dostopen način in tudi, če je treba, poklicati vsa ta društva, ker razpisi so vedno segmentirani na njihovo raznoliko dejavnost. Tako če želimo bolj mehak in topel pristop, je mogoče v naslednjih korakih spremembe ZUJIK-a treba dejansko gledati, da bi administrativne ovire, ki so, pa so še vedno, kljub velikemu prizadevanju, da bi se odpravile, vendar poiskali še druge možnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica za kulturo Majda Širca, izvolite.
Hvala lepa. Ni velika razlika med amandmajem, ki sta ga vložili poslanci in s katerim se Vlada strinja, in amandmajem, ki ga vlaga Poslanska skupina SDS. V bistvu gre za dneve in mogoče še za dikcijo, ki je vezana na način pritožbe oziroma obliko pritožbe ali formalno ali ne. Ampak, vendar, diskusija, ki je bila odprta na odboru in je bila dejansko posledica nekaterih predstavnikov iz lokalnih vrst, ki se soočajo, posebej na občinski ravni, mogoče z večjimi težavami, kot se sami na ministrstvu, je zdaj rezultirala v dejstvo, da bodo očitno razpisi trajali en mesec dlje. Zakaj? Kot prvo moram jasno poudariti, da ta mesec ne bo, v kolikor boste ta amandma podprli, to se pravi, da imajo posamezniki, ki participirajo na razpisu, možnost, dopolnitve vlog, če so njihove vloge formalno nepopolne, tam možnost na nek način - nekateri pravijo, da dajejo potuho tistim, ki se morebiti ne dovolj skrbno lotijo priprave razpisov, ampak vendar, človeško je, da se kdo zmoti, da kaj pozabi. In v primerih, ko gre recimo za razpise, ki prinašajo možnost sofinanciranja za štiri leta, kar smo uvedli lani, je to nedvomno pomembno. Ampak to, kar je pomembno povedati, ta mesec dlje ne bo zaradi tega, ker bi morebiti ne bili na Ministrstvu za kulturo pripravljeni dovolj hitro prijeti za te vloge in jih obravnavati. To bodo opravili v petih ali sedmih dneh - kakorkoli, opravili bodo hitro. Problem je v tem, da se bo za en mesec podaljšal razpis zaradi tega, ker so tukaj roki, ki so vezani na vročitev vlog. Vemo, da potem ko je vloga poslana po pošti, je treba počakati še tistih dodatnih 15 dni, če ni zastopnika, ki sprejema to pošto. In to so pač takšni, četudi bi samo en dan urejali in obravnavali pritožbe oziroma dopolnitve in ugovore na Ministrstvu za kulturo, bi bilo nekaj manj kot en mesec. No, to smo imeli v vidu že lani, ko smo se na delovnih sestankih soočali z nevladnim sektorjem, ki je pravzaprav največji potrošnik oziroma največji konzument teh razpisov za svoje umetniške programe oziroma projekte ter projekte na sploh. V možnostih uveljavljanja ugovorov so sami "nevladniki" nekako sugerirali, da se naj to ne bi zgodilo prav iz strahu, da ne bi zamujali potem z razpisi, ali pa tudi zaradi dejstva, kot je že poslanka Potrata povedala, da se včasih to izračuna v tem smislu, da se naredi nepopolna vloga, ker pač še ne vedo, recimo, ali nimajo potrjenih partnerjev ali programa in tako naprej, in jo potem naknadno v času razpisa dopolnjujejo. Vendar vse to so nepotrebne špekulacije. Treba je vedeti, da so razpisi na področju kulture tako rekoč edini faktor, s katerim pridejo kulturniki do financiranja, se pravi, edini pogoj, edina oblika, in so zaradi tega zelo, zelo pomembni. Zgodi se lahko napaka in prav je, da se da možnost, da se le-ta odpravi. Zaradi vednosti, da so ti razpisi izjemnega pomena, je ministrstvo že v preteklosti uvedlo, in to še uvaja, najavo razpisov, kar pomeni, da potencialni kandidati za sofinanciranje programov, projektov ali česarkoli, že vedo, kdaj bodo. Da so strokovni sodelavci na razpolago pri pojasnitvah - prav zaradi tega, ker ugovorov ni bilo, je ta angažma toliko večji - in vedno dostopni, ko je to določeno. Da so vsi razpisi že najavljeni in potem tudi objavljeni na spletnih straneh ter da so za nekatere, še posebej tiste zahtevnejše, pripravljeni tudi informativni dnevi. Skratka, pedagoškega uvajanja je tu dovolj. Mislim, da je tudi prakse dovolj, da bi morale biti te stvari že dovolj utečene. Ampak zgodi se, da, recimo, nekdo na kuverto ne napiše svojega imena ali imena pošiljatelja, ustanove, ki se prijavlja, in zaradi tega projekt, na katerem nekdo dela, recimo neka občina, nekaj let, pač tisto leto ni deležen pomoči. Pri tem pa še opozarjam, da je za nas pomembno vedeti tudi naslednje: ne gre samo za razpise, ki se objavljajo in ki se jih ureja znotraj ZUJIK-a, gre tudi za razpise, ki se urejajo ali delujejo po PIP-u, se pravi, po Pravilniku o izvrševanju proračuna, to so ti slavni razpisi za evropska sredstva, ki so najbolj komplicirani in večkrat tudi sporno sprejeti, ker tukaj ni možnosti ugovorov. Potem pa so tudi razpisi, ki gredo po ZUP-u, ampak na področju kulture seveda največ po ZUJIK-u. Hvala.
Hvala lepa. Še vidim interes za razpravo in odpiram čas za prijavo. Gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi. Ministrica s sodelavci. Podprl bom amandma k 12. členu, in sicer tistega drugega, ki govori o dopolnitvi v roku sedmih dni. Pravzaprav se mi je med razpravo zdelo precej smešno, koliko besed in koliko razprave o tem, ali za dva dni več podaljšate rok ali ne. Skratka, seveda vsemogočna koalicija pač ima tisoč in en argument, zakaj je pet dni dovolj in preveč in skratka vse oh in sploh, da pa je sedem dni že postavljanje na glavo in da se s tem podrejo vsi sistemi in tako dalje. Ministrica je sedaj v zadnjem delu razprave povedala, da so - torej, če je to res, potem je to dobro - pozivi k razpisu objavljeni že prej na internetu. Takšna praksa je bila v prejšnji vladi pri dr. Žagarju pri razpisih za regionalne razvoje. Če so pozivi k razpisu objavljeni že prej, je bistveno več možnosti, da se tisti, ki se odloča za razpis, ne odloča zaradi tega, ker je neki razpis nekje, ampak se odloča zaradi vsebine. In če se odločaš tako, potem se res lahko zgodi, da nehote, ampak resnično nehote, če ste se odločil zaradi vsebine, pač nekdo naredi neko napako; administrativno, ali ni podpisa ali je en list, ki je med stotimi, ki jih pač dnevno nekdo podpisuje, eden "šel skozi" in se ni videlo in tako dalje, da pač ima možnost to napako odpraviti. Ni vložila upravičena oseba - mislim, to se me zdi preostro. Kdo pa je neupravičena oseba; tajnik, predsednik - ne vem. Mislim v tem smislu. Bilo je govora, da društva, ki delujejo s statusom društva ali pa celo društva, ki delujejo s statusom v javnem interesu - torej, ki imajo ta status javnega interesa, da so tako ali tako precej že profesionalni. Zagotavljam vam, sam sem član nekaj takšnih društev, ki nimajo nobenega profesionalca, vse se dela na volonterski ravni, sploh seveda na podeželju, kjer denarja za to, da bi nekdo profesionalno na tem delal, ni, ampak je denar za program, vsebino, da se nekaj zgodi. Pred očmi imam nekatere druge razpise, najave in ker se potem nič ne zgodi, tako kot se lansko leto za regionalni razvoj ni zgodilo, ker pač nekdo poseže vmes, ki za to ni kompetenten, potem je seveda sedem dni tako ali tako premalo za dopolnitev oziroma popravo tega razpisa. Skratka, zdelo bi se mi čisto tako, češ en opozicijski amandma podpremo, ampak resnično težko človek razume, da je potrebno toliko argumentov, da vsemogočna koalicija ima vedno prav. Jaz bom podprl opozicijski amandma.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miran Györek.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! V okviru predlaganih sprememb in dopolnitev Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo moram priznati, da je nekaj predlaganih zakonskih določb oziroma sprememb, res sprejemljivih in smiselnih. Pri tem mislim konkretno seveda na možnost dopolnitve vloge itd. Vsekakor pa ob tej priložnosti moram povedati, da pa se ne strinjamo s predlaganim 2. členom, kar je v obrazložitvi že podal naš predsednik. In gospa ministrica ne strinjam se z vašo repliko na njegove besedo, je čisto samosvoja, vaša, neutemeljena. Marsikaj kar je povedal naš predsednik, bo kar držalo, ampak o tem še kdaj v nadaljevanju. Kar se pa tiče predlaganega amandmaja k 12. členu. Je res, se strinjam, gre za neko formalno, minimalno razliko nekih dveh dni, ampak tudi ne. Tudi ta dva dneva sta lahko pomembna, bom utemeljil, zakaj. Poglejte, kandidiranje kulturnih društev na javne razpise za mnoga kulturna društva zopet ni tako enostaven, kako bi rekel, projekt, ni tako enostavna zadeva. Tukaj mislim predvsem na kulturna društva - ne na ta velika, renomirana, ki so kadrovsko opremljena v zadostni meri, da dejansko direktor samo zaukaže, pa je že na razpolago ne vem koliko pravnikov, ki obvladajo to zadevo javnih razpisov in je to dejansko mačji kašelj za njih. So pa društva, predvsem na podeželju, odmaknjena od Ljubljane, ki pa teh možnosti nimajo. In zato, glede na to, da to tukaj ne upoštevate ali nočete upoštevati oziroma zmeraj znova pozabljate na ta društva oziroma na te pokrajine - tudi v tem oziru, da ne naštevam druge ozire oziroma druge resorje - bi prosil, da amandma, predlog Slovenskem demokratske stranke podprete, čeprav s tem še zmeraj problem ne bo rešen. Leta 1993 je na Ministrstvu za kulturo bilo zaposlenih 21 oseb. Danes, kot veste, jih je čez 200, 214, kar pomeni 5,3-krat več. Jaz bi prej želel, da bi v zakonu obstajala tudi kakšna določba, da se izmed teh 214 zaposlenih na Ministrstvu za kulturo zadolži, zakonsko zadolži, tudi nekaj ljudi - za katere verjamem, da so taki, ki nimajo kaj tam početi - ki bi lahko pomagali pri teh razpisih, ne samo pregledali razpis, navedli pomanjkljivosti, vrnili, ampak tudi strokovno, z nasveti, z dobrohotnimi nasveti pomagali tistim, ki kadrovsko, mislim na društva, niso zadostno opremljena in ki nimajo možnosti tako profesionalno pristopiti k javnim razpisom. Torej, vsekakor bom podprl ta amandma Slovenske demokratske stranke. Predlagal pa bi tudi, da bi to bilo, kar sem prej povedal, tudi v prihodnosti uresničeno, se pravi, mislim na pomoč osebja na Ministrstvu za kulturo, da sodeluje aktivno v smislu pomoči pri teh razpisih takim društvom, ki kadrovsko niso zadostni v stanju, recimo, enakovredno, enakopravno parirati tistim profesionalnim, velikim, renomiranim društev. Hvala.
Hvala lepa. Gospa mag. Majda Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Seveda je sedaj lahko na veliko razpravljati o grdi koaliciji, ki noče prisluhniti predlogu opozicije, ampak če bi natančno prebrali besedilo prvega amandmaja in ga primerjali z besedilom drugega amandmaja, bi videli, da ima prvi amandma še neko drugo dopolnilo, to je spremembo petega odstavka, ki logično sledi tistemu, kar je v 117. členu napisano. Namreč, tam je edninska oblika uporabljena, "za vsako vlogo komisija za odpiranje ugotovi..." in tako naprej, in ugotovi, kar ugotovi. Zato je logično, da se potem nadaljuje, "vlogo, ki ni pravočasna ali je ni vložila upravičena oseba, minister zavrže s sklepom." Meni je edninska oblika v tem primeru bližja tudi zaradi tega, ker se mi zdi, da gre bolj za posamičen primer, ne pa za množično kršenje, in je, jezikovno gledano, korektnejša ta oblika. Zdaj razpravljati o tem, zakaj 7 in zakaj samo 5, saj potem bi lahko razpravljali tudi o tem, zakaj ne 10, pa zakaj ne en mesec ali ne vem koliko časa še. V to odločanje med krajšim in daljšim časom za dopolnitev vloge svoj razmislek umestim pač tako, da je treba med možnostjo za odpravo napake manjšega števila prijaviteljev ter poseganjem v čas za pridobivanje sredstev za večje število prijaviteljev, pač dajem prav tistemu večjemu številu, s tem da se dopusti tudi možnost popravka za tiste, ki so zagrešili kakršnokoli napako. Sicer pa govorimo zdaj o tem, kot da so samo neka majhna podeželska društva, taka uboga, revna, ki ne morejo pravilno prebrati razpisa. Treba bi bilo pogledati v resnici, kako se posamezni subjekti na razpise javljajo in kako razpise berejo. Zdaj ne govorim o razpisih, katerihkoli, pač pa o razpisih za tiste dejavnosti, ki so povezane z Ministrstvom za kulturo. In tu je pač tako, da so pogoji jasno definirani. In še enkrat pravim, tudi z dejavnostjo, z načrtom dela je že vnaprej predvideno, kako bo delo teklo, tako da mislim, naj razpisi prijaviteljev ne najdejo nepripravljene. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Györek, izvolite.
Hvala za besedo. Ker je šlo to, kar je kolegica Potrata povedala, vsebinsko dejansko na račun mojih besed, vsaj nekaj tega, bi vseeno, ne kot repliko, pač pa kot dopolnitev svojega prejšnjega izvajanja dodal sledeče. Ne vem, kako si nekdo predstavlja podeželje. Nekateri res mislite, da je to tisto geografsko čisto skrajno okoli Slovenije. Lahko je tudi tisto, kar je malo ven iz Ljubljane pa je v relativni bližini Ljubljane, je še zmeraj podeželje. Ampak, glejte, pri teh javnih razpisih bi omenil naslednje: vse prevečkrat tu prihaja do nepravilnosti, vendar ne samo na strani prijaviteljev, gospa ministrica, tudi na vašem ministrstvu. Konkretno je svež primer v Murski Soboti. Sami veste, da ko je šlo za 10 milijonov za šest projektov, ki ste jih odobrili, je, recimo, projekt na razpis za gledališko dvorano v Murski Soboti padel iz igre. Z vašo obrazložitvijo, da ni bilo dovolj strokovno pripravljeno gradivo - to je zelo relativen pojem, ni bilo dovolj strokovno pripravljeno. Kaj pa so bile tiste nestrokovne napake? To ni edin primer. Gospa ministrica, vemo, kako se včasih na te vloge reagira. Tam, kjer je več poznanih, tam, kjer so nastali kakšni dolgovi, kjer je treba kompenzirati, če je treba včasih vrniti kakšno uslugo, če so kakšne rodbinske vezi, prijateljske vezi, strici, tete, poslovni partnerji, da ne bom našteval zgodovine nazaj. Zelo dvomim, da v času vašega ministrovanja tega ni več. Kvečjemu ta sveži primer v Murski Soboti potrjuje, da nadaljujete s to prakso, ki se je na tem ministrstvu dogajala v preteklosti. Ne bo res, da so pri zavrnitvi vlog zmeraj upravičeno krivi prijavitelji. Marsikdaj, kot je ta primer v Murski Soboti, ki bo šel v proceduro razprave, ne mislim tukaj v Državnem zboru, ampak kot poslansko vprašanje vam ga bom postavil v kratkem. Upam, da boste predstavnike iz Murske Sobote povabili vsaj na razgovor, da se ne bo dogajalo to, da niti mimo vaše tajnice ne morejo priti, kaj šele do vas, da se jih ne jemlje resno. Bojim se tega, da s tem zakonom ne bomo popravili. Teh pet ali sedem dni - to je velika malenkost. Odnos do prijaviteljev, če so le-ti iz daljnega ali bližnjega podeželja, se mora spremeniti. Način - ne s sklepom zavreči vlogo in reči, da ni bila dovolj strokovno utemeljena, prosim lepo. Upam, da se bo to v bodoče spremenilo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa ministrica za kulturo, Majda Širca.
Mogoče smo skrenili, vendar je treba nekaj pojasnil ob tej priložnosti. Rada bi povedala sledeče. Govorili ste sedaj o drugem razpisu, ki ne gre po ZUJIK-u, ampak po PIP-u, se pravi po Pravilniku o izvrševanju proračuna in gre za evropska sredstva, kjer so prijavitelji imeli možnost dopolnjevanja vlog. To se pravi, tisto, o čemer zdaj razpravljamo za razpise po ZUJIK-u, se pravi za programske in vse ostale. In imeli so informativne dneve, imeli so možnost konzultacij s temi uslužbenci, ki jih vi obravnavate z zadržkom. Imeli so možnosti, ampak problem je, da je Slovenija v zadnjem času, skupaj z občinami, nabrala toliko dobrih projektov, ki so se nekako oblikovali v zadnjem času, da jih je zdaj končno mogoče realizirati. Večina jih ima tudi gradbeno dovoljenje - govorim o infrastrukturi na področju kulture, ki je v lasti občin in ki se lahko sofinancira iz evropskih sredstev. Izkazalo se je, da jih v lanskem letu - oziroma se opravičujem, če uporabljam, ampak v prejšnji vladi tako rekoč teh sredstev ni bilo. Lani smo jih nekaj zagotovili, letos smo jih podvojili in prišli na 10 milijonov. Zahtevkov je bilo skoraj za 50 milijonov. In to takšnih, najbrž tudi ta v Murski Soboti, o kateri govorite spoštovani gospoda poslanec, ki bi se lahko jutri gradili. In priznam in povem, da me boli srce, ko vidim, da v Metliki, v Kopru - številne občine smo morali zaradi premalo doseženih točk - ne zaradi nedobrih projektov, ampak zaradi omejene količine sredstev - dati na drugi tir oziroma na čakanje oziroma na možnost, da bodo drugič prišli na vrsto. In hudo je to, ko vendar imamo toliko in toliko sredstev s področja EU, ki imajo dobre pogoje, se pravi 80-85 koriščenja evropskih sredstev, 15 država, v tem primeru: skratka, 100% tako rekoč občine same ne financirajo in jih ne moremo podpreti. Jaz se z ministrom za razvoj pogovarjam, da bi prišlo do drugačne dinamike, opozarjam, da imamo v letošnjem letu 15, 16 milijonov sredstev, to se pravi, bistveno bistveno več kot v preteklosti, ko še tiste, ki so jih imeli, niso znali porabiti, in da jih imamo v naslednjem letu za 25, kar pomeni, da je vseeno nekaj bolje. Ampak, hudo je gledati, ko občine, nimajo problema s tem, da ne bi imele vizije, kaj delati, da ne bi imele gradbenih dovoljenj, da ne bi imele dobro pripravljenih projektov, ampak kot pravim, na področju kulture si niso v preteklosti izborili toliko sredstev. V tem času - kar smo jih lahko, toliko kot smo jih lahko - 16 milijonov 300 za leto 2010 in 25 za leto 2011. Ampak, če se vrnem k temi pogovora oziroma današnje obravnave. Ta razpis in razpis za EU gre povsem po drugih pravilnikih in merilih, kar povzroča, verjemite, precej diskusij znotraj pravnih služb - kaj se sedaj uporablja: ZUJIK, ali PIP, ali ZUP? In ni v redu, da je toliko težav, ampak to izhaja iz dane zakonodaje. Mi na ministrstvu za kulturo vlagamo na SVLR in tudi na ministrstvo za razvoj vendar pobude, da bi se ukvarjali z razpisom po drugi zakonodaji. Ampak tisto, kar je pomembno danes pri pogovoru pri teh razpisih, je mogoče nekaj drugega. Mi smo podprli petdnevni rok zaradi tega, ker se z njim strinja Zakonodajno-pravna služba in Zakonodajno-pravna služba je tisto merilo, ki nas na koncu usmeri k rešitvi, ki je najboljša in najbolj zakonsko pravilna. V tem primeru je pač tista, ki je bila vložena in obravnavana - za katero so bila dana priporočila znotraj obravnave na odboru in se dotika petdnevnega roka. To pomeni, da bodo razpisi vseeno prej končani. Ampak tisto, kar je pomembno, je nekaj drugega. To, da razpisi vedno lovijo neke roke, lovijo proračunske določitve in da so tako rekoč vedno prepozno. Po mojih vizijah bi se morali zgoditi mnogo prej. Skratka, danes bi morali, ne samo na Vladi, na ministrstvu, ampak predvsem izvajalci vedeti, kaj bodo počeli leta 2014, 2013 ali pa 2012. Tako se dela v svetu. Tako se tudi oblikujejo programi, še posebej javnih ustanov. Tisti, ki so bolj priročni ali pa letni, se pač obravnavajo znotraj letnih razpisov. Zato se na ministrstvu trudimo, čeprav imamo težave zaradi tega, ker nam finančno ministrstvo pravi, kaj boste dali v razpis, če ne veste, koliko denarja bo leto 2015. In res je, okvirno je treba vedeti, kakšna je politika Vlade. Konec koncev imamo zato nacionalni program za kulturo, ki nam daje smernice, kaj je nujno, kaj je potrebno, kaj je prednostno, kaj je prioritetno in kaj je v korist te države. V tej luči smo uvedli letos oziroma smo se končno uskladili, da uvedemo štiriletne programske projektne razpise za nevladni sektor, ki je glavni kultivator umetniške produkcije izven javnega sektorja, neverjetno pomemben in neverjetno prodoren. Ta možnost daje sklenitev pogodb za bolj dolgoročno vizijo, kar pomeni za večjo varnost in tudi za večje zagotovilo, da se programi oblikujejo dobro in da imajo lahko tudi večjo težo in mednarodno promocijo.
Hvala lepa. Želi k 12. členu še kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo in dajem v razpravo 18. člen ter amandma k 18. členu, ki so ga vložile poslanske skupine Socialnih demokratov, Zares in Liberalne demokracije Slovenije. Želi kdo razpravljati? Ne želi nihče. Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 30. točki dnevnega reda oziroma ob 22.15 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O AVTORSKIH IN SORODNIH PRAVICAH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 27-ih poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem mag. Andreju Vizjaku, predstavniku predlagateljev, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod Vizjak.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Problematika, ki jo želi reševati ta zakon, je razmeroma stara, pereča in z njo se ukvarjajo številni, ki neprofesionalno in ljubiteljsko sodelujejo v kulturnih društvih, in tudi vsi, ki tako ali drugače pomagamo tem kulturnim društvom in tem ljudem, da ohranjajo svojo dejavnost, da ohranjajo gibalo družbenega in družabnega življenja širom po Sloveniji. Res je, da je avtorska pravica monopol avtorja in da je ne nazadnje avtorska pravica tudi temelj intelektualne lastnine in uveljavljanja vseh pravic, povezanih s tem, in da je ne nazadnje tudi gibalo inovativnosti in tudi razvoja vsepovsod in da je neka svetinja. Vendar pa avtorska pravica obstaja tudi v sobivanju s celo vrsto drugih pravic in interesov družbe kot celote. Obstaja namreč v sobivanju z, recimo, pravicami, kot je olajšava pouka, kot je ustavna pravica do obveščenosti, kot je svoboda ustvarjalnosti, kot je interes javnosti in interes torej javne varnosti in pravosodja in tudi posebni interesi javnosti. In prav tukaj trčimo na to mejo, kje je ta avtorska pravica zaviralo tudi nekaterih drugih ustvarjalnosti družbe in kje je torej ta ločnica. V Sloveniji se je tudi zaradi neživljenjskega obnašanja kolektivnih avtorskih organizacij uveljavilo načelo, da tista številna kulturna društva, ki delujejo neprofesionalno, ljubiteljsko na Slovenskem, zlasti na slovenskem podeželju, ki ohranjajo neko kulturno aktivnost, kulturno dejavnost, ki zbirajo, povezujejo, razvedrujejo ljudi v teh časih, da so podvržene tudi neki kruti oglobitvi svojega delovanja s strani avtorskih organizacij, da celo plačujejo kolektivne avtorske pravice tam, kjer niti ni približno namen - da se - oziroma kjer je celo nek humanitarni namen in nek širši družbeno-koristen namen. Zato smo seveda v Slovenski demokratski stranki, v skupini poslancev, predlagali dve rešitvi. Dve rešitvi, ki jih zajema ta novela zakona, in sicer 1. člen in 2. člen, ki sta dva edina vsebinska člena tega zakona. V 1. členu želimo, da amaterskim društvom oziroma skupinam, da je tem dovoljena prosta uporaba avtorskih del pod določenimi pogoji, in sicer takrat, kadar amatersko društvo oziroma skupina nastopa na prireditvi brezplačno, in da ni vstopnine oziroma kadar je ta namenjena izključno v dobrodelne namene. Menimo namreč, da je obremenjevanje teh amaterskih društev in skupin iz naslova uveljavljanja avtorskih pravic dolgoročno pogubno za slovensko družbo in za razvoj amaterskih kulturnih dejavnosti vsepovsod po državi. Druga rešitev je rešitev, ki jo zajema 2. člen in sicer, ki pravi, da se lahko avtorske pravice uveljavljajo tudi individualno in ne le praviloma individualno. Prepričani smo namreč, da kadar se bo avtor odločil, da se tej individualni pravici odpove, da lahko to svoje pooblastilo oziroma podelitev upravljanja [[..]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]brez problema tudi kolektivno. S tem želimo doseči vrsto olajšav zlasti za mlade in še neuveljavljene kulturnike in vse, ki stopajo po tej poti. Torej, predlagam, da ta zakon tudi podprete. Hvala.
Hvala lepa. Ker smo prej zaključili 25. točko dnevnega reda smo iz delovnega predsedstva opozorili ministrstvo in predstavnike Vlade, da je točka pred tem in obljubili so nam, da so na poti. Ali lahko minuto počakamo, res ne več, in upamo, da bodo v tem času prišli? Nadaljujemo torej ob 10.48. Kar počakajmo v dvorani.
Spoštovane kolegice in kolegi, predlagam, da nadaljujemo. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo v imenu Poslanske skupine Zares ima gospod Tadej Slapnik.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi! Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah je v 15 letih uporabe v veliki meri prestal test časa, ki je medtem zahteval spremembe, ki so bile potrebne zaradi prilagajanja avtorskopravne zakonodaje potrebam uporabe varovanih del v vsakodnevnem življenju ter novim oblikam pravic, ki jih je bilo treba s tem urediti. V teh letih so se določene ureditve izkazale kot premalo dorečene, prihajalo je do težav v postopkih podeljevanja dovoljenj kolektivnim organizacijam, upravičenci so imeli težave z vzpostavljanjem kontrole nad delovanjem kolektivnih organizacij. Kolektivne organizacije so imele po zadnji spremembi zakonodaje težave pri vzpostavljanju tarifnega sistema, saj je Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah določal sistem, ki v določenem primeru sploh ni dovoljeval prilagoditve tarif konsenzu za določeno neformalno skupino uporabnikov, ki niso bili sposobni zagotoviti potrebnega kriterija reprezentativnosti ali večine na trgu. Pokazale pa so se tudi težave neprimerne zakonske ureditve sistema v tistem trenutku, ko se kolektivna organizacija in združenje uporabnikov nista mogla dogovoriti o načinu določitve nadomestil in njihovi višini. Institucija, ki naj bi urejala ta razmerja, Svet za avtorsko pravo, zaradi političnih manipulacij ni zaživela in se je z obravnavo konkretnih predlogov za določitev tarif sprevrgla v neprimerno igro s strokovnjaki avtorskega prava in igrišče lobistov. Vse skupaj pa je pripeljalo do tega, da sta o tarifi ene od kolektivnih organizacij soodločala kar dva predstavnika po izboru iste kolektivne organizacije. Sprejeta tarifa je končala na sodišču, pravna stroka pa je soglasna, da je odločitev v sprejeti obliki nepravilna in sistemsko neprimerna. Delovanje in ravnanje največje kolektivne organizacije SAZAS predstavlja vse od sprejetja zakona rdečo nit težav in nezadovoljstva tako s strani avtorjev kot s strani uporabnikov avtorskih del. SAZAS je v tem obdobju v veliki meri izgubil verodostojnost, ki jo v poslanstvu spodbujanja ustvarjalnosti prav najbolj potrebuje. Zakaj je s SAZAS-om nezadovoljnih tudi večina avtorjev: zato, ker so si vodstveni člani društva, ki jim zakon omogoča monopolno delovanje na območju Republike Slovenije, sprejeli pravila delovanja, ki zagotavljajo elitistično odločanje in tudi nagrajevanje zelo ozkega kroga avtorjev, seveda na račun in škodo vseh ostalih, ki niso v ustrezni spregi z aktualnim vodstvom. Do tega so prišli tako, da so dvignili cenzus, ki daje članu status rednega člana, s 1.000 evrov na 4.000 evrov letnih dohodkov iz naslova avtorskih pravic v preteklem letu. S tem se je število članov z glasovalno pravico zmanjšalo kar za 35% in jih je sedaj le še okoli 180. Na skupščini maja 2008 je bilo na primer prisotnih 54 rednih članov s pravico glasovanja, 40 jih je glasovalo za sprejetje letnega poročila in letnega finančno poslovnega načrta. Vendar je vseh članov SAZAS-a, torej tistih, ki ustvarjajo glasbo, in za to prejemajo oziroma bi morali prejemati avtorske honorarje več kot 5.000. O poslovanju SAZAS-a, torej odloča le 8 promilov glasbenih ustvarjalcev. Naj vas na tem mestu spomnim tudi na mnenje in pričakovanja, ki so jih že pred časom v peticiji proti SAZAS-u spisali člani Kulturno-umetniškega društva Žalec. Peticijo so naslovili na predsednika države, takratnega predsednika Vlade Republike Slovenije Janeza Janšo, in tudi ministra za kulturo, dr. Vaska Simonitija. Glasila se je tako, da pozivajo, da se zavzamejo za ohranitev kulturnega izročila naših prednikov in omogočijo kulturnim društvom in vsem neprofitnim organizacijam njihovo delovanje brez SAZAS-ovih računov. SAZAS, po njihovem mnenju, neusmiljeno pošilja račune za zaščito avtorskih pravic na vsa kulturna društva za koncerte in prireditve, ki jih prireja svojim krajanom. Navajajo še nepravilnosti, ki jih SAZAS počenja in daje v presojo njihovo ravnanje. Med njimi so izpostavili, da zaračunavajo avtorske pravice na prireditvah, kjer so avtorji prejeli svoje plačilo; da zaračunavajo avtorske pravice za koncerte izvajalcev, ki so že več kot sedemdeset let pokojni; da zaračunavajo avtorske pravice za izvajanje sakralne glasbe, kjer so avtorji prispevali svoje delo v te namene, ne pa SAZAS-u; zaračunavajo avtorske pravice občinam za izvedbo državnih in občinskih proslav; zaračunavajo avtorske pravice za isto prireditev različnim uporabnikom; zaračunavajo avtorske pravice za koncerte tujih avtorjev, čeprav ti sploh ne dobijo nič od teh sredstev. Skratka, da zaračunavajo avtorske pravice vsepovprek. Pobudniki peticije so nas v poslanski skupini informirali, da je od vseh teh pobud odgovoril takrat minister za kulturo in jih seznanil, da to ni v pristojnosti Ministrstva za kulturo, ampak da je to v pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo. Tudi predsednik države se je takrat po njihovih zagotovilih zavzel, da bo na tem področju se zavzemal za ureditev področja. V Poslanski skupini Zares opozarjamo, da takšno vodenje SAZAS-a ustvarjalnost slovenskih avtorjev zavira. Posledice tega pa so pomanjkanje kulturnih dogodkov, trivializacija glasbe in deprivilegiranost mladih neuveljavljenih ustvarjalcev. Nepreglednost poslovanja vpliva tudi na plačilno nedisciplino uporabnikov avtorskih del, ki tudi, če se zavedajo, da je plačevanje avtorskih pravic potrebno, dvomijo v smiselnost finančnega podpiranja tako netransparentne organizacije. V Poslanski skupini Zares zato menimo, da je nepravilnosti, ki jih tudi s spremembo zakonodaje ni mogoče odpraviti, treba preprečiti z zagotovitvijo ustreznega nadzora SAZAS-a, opraviti temeljito revizijo poslovanja v vseh preteklih letih in odgovorne za nepravilnosti kaznovati. V poslanski skupini tudi menimo, da je treba obstoječo zakonsko ureditev spremeniti, zapolniti pravne praznine, nadomestiti institute, ki niso zaživeli, predvsem pa sistemu uveljavljanja pravic vrniti njegov smisel s kar najbolj doslednim upoštevanjem dejstva, da so avtorske in sorodne pravice zasebna lastnina, katerih njeno ceno določa zasebnik sam, na trgu pa te pravice dosegajo ceno, ki jo sooblikujejo pravila trga. Zaradi tega smo v Poslanski skupini Zares v preteklem letu k snovanju sprememb in dopolnitev veljavnega zakona o avtorskih in sorodnih pravicah povabili skupino zainteresirane javnosti in strokovnjakov, s katerimi smo pripravili izhodišča za celovito uredite nejasnosti in nepravilnosti v obstoječem zakonu z naslednjimi cilji. Prvič, uvesti je treba spremembe na področju določanja višine in uveljavljanja nadomestil za privatno in drugo lastno uporabo, saj sedaj nadomestila v nezadovoljstvo tako upravičencev kot tudi zavezancev določa Vlada Republike Slovenije. Poleg tega pa obstoječa ureditev za to področje preprečuje sklepanje sporazuma med upravičenci in uporabniki. Drugič. Urediti podeljevanje dovoljenje kolektivnim organizacijam, saj dosedanja zakonodaja z nekoliko nedosledno uporabo terminologije pušča odprto ključno vprašanje, kdaj kolektivna organizacija dejansko pridobi naravo oziroma status kolektivne organizacije. Poleg tega pa se v postopku podelitve dovoljenja od kolektivne organizacije zahteva izkazovanje določenih dejstev, ki jih kolektivna organizacija pred podelitvijo dovoljenja pravnoformalno ni sposobna zagotoviti. Tretjič. Zagotoviti je treba predvsem transparentnost delovanja kolektivnih organizacij, saj dosedanji sistem upravičencem ne omogoča želenega in potrebnega nadzora nad poslovanjem kolektivne organizacije bodisi zaradi zakonske ureditve bodisi zaradi ravnanja kolektivne organizacije. V Poslanski skupini Zares menimo, da je treba zagotoviti tudi večja pooblastila glede nadzora nad kolektivnim organizacijam s strani Urada Republike Slovenije za intelektualno lastnino, ki nadzorno funkcijo sicer ima, vendar je opravljanje te funkcije oteženo zaradi dikcije obstoječe zakonodaje. In četrtič. V zakonu je treba zagotoviti smotrnejšo rešitev v primerih, ko upravičenci in uporabniki ne dosežejo konsenza. Svet za avtorsko pravo, ki naj bi na strokoven način po načelu neodvisnosti opravljal oziroma odpravljal patpozicijo v pogajanjih med kolektivnimi organizacijami in uporabniki, se je namreč izkazal za prav nasprotno rešitev. Zakonska nedorečenost pušča odprto ključno vprašanje, ali je sestava sveta "ad hock" torej za vsak primer posebej, ali gre za stalno sestavo, pri čemer veljavni zakon ne predpisuje nikakršnih določil o mandatih. Omenjeni institut se je v obstoječi obliki izkazal kot slepa ulica pri urejanju razmerij med upravičenci in uporabniki, zaradi tega v Poslanski skupini Zares menimo, da je treba upoštevati želje upravičencev in uporabnikov, da bi od državnih organov imelo pooblastilo za tako vmešavanje zgolj in samo sodišče. Vse druge institucije pa morajo biti v sistemu določanja cene uporabe varovanih del zgolj fakultativna opcija, do uporabe katere lahko pride le s konsenzom vsem vpletenih strani. Ker je predlog sprememb in dopolnitev, ki ga predlaga skupina poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom, daleč od celovite ureditve področja in pogled tega tudi v nasprotju z direktivo Evropskega parlamenta in sveta o usklajevanju določenih vidikov avtorskih in sorodnih pravic v informacijski družbi, predlog novele v Poslanski skupini Zares ne bomo podprli. V zakonodajnem postopku pa v prihodnjih mesecih napovedujemo celovit predlog novele zakona, ki bo pripravljen tudi na podlagi izhodišč, ki smo jih v sodelovanju z zainteresirano strokovno javnostjo, uporabniki in upravičenci avtorskih pravic pripravili v Poslanski skupini Zares, nova politika.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Franc Bogovič. Prosim.
Lep dober dan! Spoštovani predsednik. Kolegice, kolegi. Gospa državna sekretarka. V Slovenski ljudski stranki bomo predlog spremembe Zakona o avtorskih pravicah z veseljem podprli, saj dovoljuje amaterskim društvom in skupinam prosto uporabo avtorskih del. To pa pomeni, da se avtorsko delo lahko uporabi brez dovoljenja avtorja in da avtorju ali kolektivni avtorski organizaciji tudi ni trebna odplačati nobenega nadomestila za takšno uporabo dela. Seveda to velja, kot je v zakonu, za amaterska društva, v katerih člani delujejo nepoklicno in s področja umetnosti ne prejemajo mastnih honorarjev. Seveda, ker spremembe zakona predlaga opozicija, je že vidno, da Vlada nad njimi ni navdušena, menim pa, da je mogoče ob vstopu v novo leto tudi priložnost za nov način dela in da bi mogoče na tem zakonu, kjer se očitno strinjamo, da je potrebno korenitih spremembe, se lotili spremembe zakona tako, da se ne bi najprej spraševali, kdo predlaga to spremembo, ampak ugotovili, ali so se spremembe za državljanke in državljane, za državo, za neko področje koristne in jih tudi sprejeli. Kajti slovenstvo se je skozi zgodovino ohranjalo na slovenskem podeželju, na katerem še danes delujejo številna kulturna društva in kjer posamezni kulturni entuziasti vlagajo ure in ure prostovoljnega dela, da nastanejo številne dobre kulturne prireditve, ki v prvi vrsti povezujejo ljudi, na drugi strani krepijo nivo kulture in tudi pripadnost slovenstvu še danes, kar mislim, da je zelo potrebno. Ker delajo prostovoljno, jih kaznuje še država z raznimi plačili direktno njej ali pa ustanovam, o katerih je bilo prej veliko govora, ki delujejo z njeno pomočjo in jim je malo mar za slovensko kulturo, temveč so se predvsem izoblikovale v poklicnega pobiralca, nadzornika, kontrolorja z raznimi inšpekcijami po terenu za izvajanje kulturne dejavnosti in zaračunavanje. V Slovenski ljudski stranki bomo, kot sem že dejal, spremembe zakona podprli. Mislim pa, da je to, kot je bilo začeto, tudi priložnost, da resno in odgovorno razmislimo o današnji ureditvi zaračunavanja teh avtorskih pravic, ki je danes zagotovo takšna, da ne podpira razvoja kulture, pač pa ga, po našem globokem prepričanju, predvsem zatira.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil Matjaž Zanoškar.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Kolegice in kolegi! Stališče Poslanske skupine DeSUS glede sprememb in dopolnitev Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah je sledeče. Poslanci Poslanske skupine DeSUS smo po prvem branju predloga ocenili, da bi bila nadaljnja obravnava novele Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah, ki jo je v proceduro vložila skupina poslancev, nepotrebna, zato nadaljnje obravnave ne bomo podprli. Ne dvomimo v to, da je namen predlagateljev dobronameren v prizadevanjih za izboljšanje delovanja amaterskih društev, skupin, predvsem pa mladih in še neuveljavljenih avtorjev s področja kulture. Omenjene skupine bi po predlagateljevem mnenju na podlagi besedila 1. člena z možnostjo uporabe avtorskega dela brez dovoljenja avtorja ter brez plačila nadomestil za uporabo dela dobile več možnosti pri uveljavljanju v družbi na sploh, pa tudi v vrsti skupin enakih področij, ki so pa že uveljavljene in zato tudi finančno v boljšem položaju. Tako bi poleg že v zakonu obstoječih izjem in omejitev proste uporabe dobile nov krog upravičencev. Kot izhaja iz obrazložitve mnenja Vlade k predlogu novele z dne 3. 12. 2009 glede na evropsko zakonodajo, kroga upravičencev ni več mogoče širiti, saj področje direktive določa zaprt krog izjem in omejitev, države članice pa ne smejo same določati novih izjem in omejitev. Opozoriti velja tudi na to, da je predlagatelj spregledal že obstoječo možnost v veljavni ureditvi, ki predvideva upoštevanje drugih okoliščin, na podlagi katerih je mogoče nadomestilo za uporabo avtorskih del znižati ali uporabnika celo oprostiti plačila le-te. Nedvomno je, da te okoliščine, ki bi upravičile tako znižanje kot tudi oprostitev plačila nadomestila uporabe za kulturna društva mogoče šteti tudi te, ki jih je v svojem predlogu izpostavil predlagatelj. Kar se tiče 2. člena predloga zakona, pa se prav tako pridružujemo mnenju Vlade, ki je tudi v tem delu besedilo zavrnilo. Predlagatelj uvodoma in kasneje v obrazložitvi k členu navaja, da je osnovni člen pisan nejasno in nedvoumno, ter da se zaradi tega v praksi ne izvaja, kar pa po našem mnenju ne drži. Trenutno veljavna ureditev dopušča avtorju izvajalcu, ki na prireditvi izvaja samo svoja, lastna dela, možnost izbire, da se odloči za kolektivno ali za individualno opravljanje svojih avtorskih pravic. Urejenost obveznega oziroma individualnega opravljanja avtorskih pravic po veljavnem 147. in 151. členu popolnoma jasno govori in daje avtorju izvajalcu zelo jasno alternativo izbire, česar pa predlagatelj iz osnovnega zakona tudi v tem ne razbere. Bojimo se, da predlog, takšen kot je, področje ravno izničenje možnosti izbire, kar pa pomeni ravno nasproten učinek, ki si ga predlagatelj želi, saj bi bila z njegovim predlogom možna samo še individualna uporaba pravic. Vsekakor pa v Poslanski skupini DeSUS spremljamo dobronamernost predlagane korekture in smatramo tudi to, da je to področje, ki je silno silno problematično in neurejeno s stališča avtorskih pravic in s stališča dela teh kulturnih društev in vseh ostalih, zato smatramo, da je pripomba vmesna in da naj bi se v nadaljevanju korektura celotne zakonodaje naredila v globalnem smislu, ne pa parcialno, kot se v tem predlogu tudi predlaga. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da te korekture sedaj ne bomo podprli. Pričakujemo pa generalno modifikacijo celotne zakonodaje. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice, kolegi! Pri zakonih o avtorskih in sorodnih pravicah je tako. Uporabnik avtorske pravice, bom dal najbolj klasičen primer - gostinec, vpije in "jamra", kako draga je avtorska pravica, ki jo plačuje Sazasu, Zampu ali komurkoli hočete, kako velik znesek plačuje. Po drugi strani me moj prijatelj glasbenik, recimo Tomaž Domicelj ali pa kdorkoli, opozarja pa pravi: "Ja, hudiča, mi skoraj nič ne dobimo od zbranih sredstev za avtorske pravice!" Enostavno vprašanje je, kje je zdaj ta denar. Kdo pobira in sto enot pobere od uporabnika, tistim, ki jim pa pravice pripadejo, tistim da pa pet enot. Zdaj, zmanjka jih 95: Kje ta denar je? Ta denar je bog si ga vedi kje in je razpršen zato, ker je ta zakonodaja popolna zmešnjava. Kar se Slovenske nacionalne stranke tiče, bi bilo boljše, da uporabniki sploh ne uporabljajo možnosti dogovora za posamično avtorsko delo ali pa skupinsko, kolektivno uveljavljanje avtorskih pravic, ker je brez veze, ker je čisto brez veze. Nekdo služi na ta račun, po drugi strani pa tisti, ki je dejansko avtor, se lahko obriše pod nosom ali pa sploh nič ne dobi. Očitno se vsi strinjamo, da je ta zakon iz leta, mislim, da je bil leta 1995 sprejet, popolna zmešnjava in neko ropanje. Mene res zanima, kje je ta denar, razlika med ogromnimi zneski, ki jih plačujejo uporabniki, do dejansko zelo nizkih sredstev, ki jih prejemajo avtorji? Kje je ta denar, kdo z njim razpolaga? Kdo, kam gre? Kar se tiče Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah, ki je pred nami. Dejansko je čisto enostavno res je neumno, da tisti, ki zastonj poje ali pa recitira, pustimo, saj je vseeno, ali pa dobrodelno - in potem ima težave s prijavami Zampa, prepiri o koriščenju, kdo je nosilec avtorske pravice, ali je, ali ni, ali je to ponarodela [[?]] skladba in je ne vem, kar naenkrat se en avtor pojavil, če pa druga, ki je pa avtor, je pa, kot da ga ni itd. Popolne neumnosti se dogajajo na tem področju, ki sem jim bil priča. No, predlagatelj ima s tem zakonom prav. Zakaj pa ne bi enkrat začeli poskušati, če že ne postavljati en pameten sistem o Zakonu o avtorskih in sorodnih pravicah, bi ga pa vsaj zrušili. Tudi to bi bilo boljše kot to kar imamo. In lepo je sicer govoriti, kot smo prej slišali, kako je vse narobe, kako pripravljajo nekateri nov zakon in tako naprej, vse je narobe, v bistvu, da prav predlagatelj tega zakona, na koncu ga pa ne podpre, tudi to mi ni jasno. V izgovoru, ki smo ga slišali [[milijon sto tisočkrat]] v pripravi je celovit zakon, v 12-ih letih ali pa 15-ih ga nisem pa ga tudi ne bom videl še, tudi če bom še sedel v tem parlamentu, že v naprej vem, da ne. Zakaj ne bi sprejeli tega zakona, predloga o spremembi tega zakona? Sprejmimo ga, s tem bomo začeli en postopek in bomo začeli dregati v tisti zakon, ki je slab, ki je dejansko čista lumparija. Sprejmimo to, s tem bomo začeli drezati v en zakon in s tem se bo začelo vse podirati in se bo postavilo na novo. Jaz vem, da novega zakona videli ne bomo tukaj notri v tej hiši. Eni se pa zdaj fino "režijo", gledajo in pravijo: "Kaj so ti v Državnem zboru neumni?!" In fino jim kaplja, takole pum, vsaka pesmica, ki se zavrti v tisoč lokalih, jim lepo kapne fino kakšen evro. Tega je na dan nekaj sto tisoč, od teh sto tisoč evrov bo avtor dobil 10 evrov nakazila za cel mesec. Tista razlika je pa [[...]]In tisti se režijo, mi se pa kregamo in smo pametni in eni oblikujejo cel zakon, drugi [[...]]Sprejmimo ta predlog zakona, če smo pametni, sprejmimo ga, s tem bomo začeli podirati en sistem in s tem ko bomo podiralo sistem, bomo morali zgraditi novega, ali pa bo enkrat vsaj vse po pravici in pošteno. Pa naj se naredi en sistem, kjer se bo enkrat letno plačala avtorska pravica in čao! In potem naj se vrti in igra in bere in počne karkoli že. V Slovenski nacionalni stranki bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah podprli navkljub stališču Vlade, ki trdi, da evropska direktiva sploh ne dovoli širitev, bla, bla, bla, ne vem, česa še. Če se bomo držali po Evropski direktivi, potem kmalu ne bomo smeli niti govoriti v tem parlamentu tisto, kar mislimo, če bomo iz druge opcije, kot je vladajoča v Evropi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Milan Gumzar. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu Liberalnih demokratov predloga zakona ne bomo podprli in bomo glasovali proti sklepu, da je primeren za nadaljnjo obravnavo. Prvič, določba je v nasprotju z evropskim pravnim redom, kar bi predlagatelji morali vedeti oziroma verjetno tudi vedo, saj je nenazadnje eden izmed podpisnikov bivši minister za gospodarstvo. Drugič, predlagane spremembe so nepotrebne in celo škodljive za izvajalce oziroma imetnike avtorskih pravic. Ko predlagatelji naštevajo države članice, katerih zakonodaja kljub direktivi omogoča izjeme, pozabijo povedati, da so jih te države izposlovale pred veljavnostjo direktive, pri čemer bi bilo smiselno v celoti pregledat njihovo zakonodajo s področja avtorskih pravic in ne le dela, ki govori o izjemah. Nenazadnje, če omenimo le Nemčijo, se kanclerka Merkel, na primer, zavzema za zagotavljanje zaščite, spoštovanja in nadzora nad uporabo avtorskih pravic tudi preko svetovnega spleta. V delu, ki se nanaša na kolektivno in individualno upravljanje avtorskih pravic, kjer predlagatelj v 151. členu brez upoštevanja, da je to izjema glede na 147. člen, ki govori o kolektivnem upravljanju, črtajo "izjemoma lahko", s čimer bistveno spreminjajo pomen tega člena. Izvajalcu namreč jemljejo možnosti izbire, da z avtorskimi pravicami upravlja kolektivna organizacija, splošno pravilo, po drugi strani pa imajo avtorji možnost individualnega upravljanja. S tem se položaj avtorjev, predvsem mladih in še neuveljavljenih, ne bo prav nič izboljšal. Nasprotno, lahko se zgodi, da bodo postavljeni v še bolj podrejen položaj. Po našem mnenju veljavni 151. člen povsem jasno določa primere, v katerih lahko izvajalci sami upravljajo svoje avtorske pravice, kar, kot sem že omenil, daje možnost izbire. Kot zadnje, a ne najmanj pomembno, že veljavni Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah omogoča, da se pri določitvi tarife upošteva okoliščine uporabe avtorskega dela, tako določitev nižje tarife kot tudi oprostitev plačila, ko gre za kulturna in druga društva, glede na namen njihove dejavnosti in neprofitnosti. To se lahko določi oziroma dogovori s sklenitvijo posebnega sporazuma ali pa preko Sveta za avtorsko pravo. Zaradi vsega navedenega, in še kakšne argument proti bi se našel, v Poslanskem klubu Liberalne demokracije ne podpiramo predloga zakona. Da pa ne bo nesporazuma in da nam ne bo očitano, da se ne zavzemamo ali da smo proti oprostitvi plačila raznim društvom, bi ponovno izpostavil, da veljavni zakon to že omogoča. S predlagano spremembo tako predlagatelji posegajo v zgolj en segment upravljanja z avtorskimi pravicami, pri čemer je vprašanje, ali sploh dosegajo zaželeni cilj; mi menimo, da ga ne. Zato, kot že rečeno, predloga zakona ne podpiramo, se pa strinjamo, da so potrebne spremembe na področju avtorskih pravic, ki bodo raznim amaterskim društvom omogočile lažje delovanje pri izvajanju njihovega programa in delovanja.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Luka Juri. Prosim.
Lep dober dan. Avtorske pravice so abstraktna in zato za koga težko razumljiva zadeva. Kot prvo je vprašanje, čigava je avtorska pravica. Seveda, kot samo ime pove, je to avtorjeva. Kot avtorji radi poudarjajo, je to temelj, s katerim si sami služijo kruh. Kot tudi radi poudarjajo, tako kot se namreč radi primerjajo s pekom, naj bi sami lahko tudi postavljali ceno in pogoje, pod katerimi bodo svoj izdelek, v tem primeru, avtorsko pravico oziroma pesem ali pa avtorski izdelek, na katerega je avtorska pravica vezana, prodajali. Po drugi strani je pa tu vprašanje svobode dostopa do kulturnih vsebin in konec koncev širše gledano vprašanje kulturnega bogastva naše družbe in našega prostora. Kot rečeno, avtorji radi povedo, da imajo pravico sami postavljati ceno in pogoje, s katerimi prodajajo določeno pravico, po drugi strani po koristijo; in se tukaj ne pritožujejo; posebnosti, ki jim jih omogoča trenutno veljavni zakon, na primer monopolno ureditev. Danes samo ena organizacija za določen kulturni izdelek, da bomo poenostavili, za določeno pesem postavlja ceno in pogoje, po katerih lahko to pesem nekdo uporablja. Seveda je treba, potem to ceno plačati eni in isti organizaciji za uporabo avtorske pravice. Poleg tega morate za isto pesem uporabiti še izvajalske pravice, kajti eno je avtor in eno je izvajalec. Redko je to ena in ista oseba. In tudi v tem primeru morate plačati dvakrat, da bo jasno. Po tem zakonu, po sedaj veljavnem zakonu nimamo jasno razdeljenih pojmov, kaj so amaterska društva, kaj so profesionalna društva. Kar pa je zanimivo, niti po predlogu tega zakona, ki ga je predlagala opozicija, ni jasno določeno, kaj je amatersko društvo. Piše sicer, da društvo, ki deluje na določenem področju, kjer ljudje delujejo nepoklicno. Ampak kaj pomeni, če je pa nekdo plačan preko avtorske pogodbe ali preko študenta, je to amatersko društvo, čeprav so ljudje plačani? Kaj pa je meja med kulturno dejavnostjo in nekulturno dejavnostjo? Kaj pa pomeni delati preko pogodbe o delu ali pa imeti polovični delovni čas, ali je to še vedno nepoklicno opravljanje ali poklino opravljanje? Ta zakon, ki je tukaj predstavljen, je zelo nejasen in zelo nedodelan. Opozicija je sicer naredila tisto, kar je v navadi, opozicija opozori na določen problem in želi podati neko rešitev, ampak dejstvo je, da je ta rešitev zelo zelo pomanjkljiva. Zakaj smo skeptični do tega zakona? Konec koncev, če pogledamo malo nazaj, prejšnji zakon je bil sprejet leta 2005. Takrat, ko je bil minister za gospodarstvo ta isti, ki danes predstavlja spremembo tega zakona. Torej, ta isti minister je botroval k sprejemu enega zakona, ki je ena sama zmešnjava, sedaj pa želi uvesti spet nedorečene in nejasne ureditve, s katerim ne bo dosegel nič več kot to, da bo naredil še večjo zmešnjavo. To je pač v tem primeru dejstvo. Priznajmo si,da potrebujemo pri avtorskih pravicah celovito rešitev. Rešitev, ki bo določila celo vrsto razmerij, kako se avtorska pravica izračuna, kdo postavlja tarifo, kako se razdeli pobrani denar, ali je še vedno v redu monopolna ureditev. Potem je še odprto vprašanje, kakšno je pa razmerje med kolektivnimi organizacijami; med organizacijo, ki zaščiti avtorje, organizacijo, ki zaščiti izvajalce; kaj pa, če imamo dve organizaciji, ki želita kolektivno ščititi avtorja. Vse to je treba urediti in je treba urediti čim prej. Kot je bilo že povedano, koalicija je že večkrat prediskutirala rešitve glede popolne radikalne spremembe trenutno veljavnega Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah in ugotovljeno je bilo, da so te spremembe tako obsežne, segajo dejansko praktično od prvega do zadnjega člena tega zakona. Treba je dati rešitev, ki bo dobra, ne, ki bo v redu ali pa kot je nekdo odkrito rekel: "Saj ta rešitev je slaba, ampak dajmo jo sprejeti, ker je itak že to, kar velja, slabo. Ja, tako ne gre, če hočemo delati resno, moramo dati dobro rešitev, če ne, je ne damo. Drži? Zato lahko pričakujemo, da bomo v naslednjih šestih mesecih dobili predlog, ki bo celovit, ki bo urejal, kako se postavi tarifa, komu se lahko obračuna popust, na kakšen način, ali samo ena kolektivna organizacija lahko ščiti avtorske pravice, na primer glasbe, ali jih je lahko več in med seboj konkurirajo ne samo pri kakovosti glede obračunavanja, ampak tudi pri kakovosti servisiranja članov teh organizacij. Namreč, vprašanje je, kaj član, avtor organizacije, ki ščiti njegove avtorske pravice, dobi od tega, ali je to samo del, kajti kot je bilo že rečeno dobi samo del avtorske pravice ali dobi še kaj več, dobi preglednost, dobi transparentnost in tako naprej. Na vse to je treba odgovoriti, ampak je treba odgovoriti na celovit način. Zaradi tega Socialni demokrati ne bomo sprejeli zakona, ki je napisan "na horuk", ki je napisan pomanjkljivo in ki odpira več vprašanj, kolikor jih zapira. Upamo pa, da to pozitivno energijo, ki jo danes, vsaj, če jo temeljito poiščemo, lahko razberemo v tej dvorani, lahko uporabili takrat, ko se bomo lotili celovite rešitve avtorskih pravic, pa še več bi rekel, upam, da se bo pozicija s temi idejami, ki jih ima, vključila v to oblikovanje zakona, zato, da bo, glede na to, da so cilji, ki jih imamo skorajda vsi, enotni, zakon sprejet morda celo soglasno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Rudolf Petan. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Predstavnica ministrstva, kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki avtorske pravice jemljemo kot konkretno zadevo, o kateri se je veliko govorilo, vendar vedno je prišlo do nekega zidu, preko katerega se enostavno ni dalo. V tem zidu ni bilo ne oken, ne vrat, ni bilo nobene odprtine, skozi katere bi se dalo priti na notranjo stran tega velikega zidu. Nihče ni bil zadovoljen s stanjem, niti avtorji, niti tisti, ki so bili upravičenci do plačevanja iz tega naslova, nihče. Mislim, da je nekdo pred menoj dobro predstavil situacijo: Drugi pa se je vprašal: "Če se zbere sto tolarjev, pet se da avtorju, kje je pa razlika? Ne bom rekel, da je razdelitev pravilna, ampak približno tako se je dogajalo, zato ni bil s tem nihče zadovoljen. Res je, da je treba z avtorskimi pravicami ravnati zelo pazljivo - gre za intelektualno lastnino, največkrat individualno - še posebej v zadnjem času, ko je prihajalo do množičnih kopiranj, plagiatov z azijskega področja. Takoj, ko je nastala neka kulturna dejavnost, ko je nek izdelek nastal, se je praktično že naslednji dan pojavila kopija iz azijskega trga. Ampak mi ne govorimo o tem. Ne govorimo o komercialni dejavnosti. V tem zakonu v Slovenski demokratski stranki govorimo o ljubiteljski dejavnosti. Avtorske pravice imajo tudi svoje mejo, imajo svoj okvir. Ne bom rekel pravni okvir, ker s tem so države. Imajo nek okvir, v katerem lahko delujejo. Ko se v ta okvir postavi tudi ljubiteljska kulturna dejavnost, je pa zadeva popolnoma drugačna. Pri ljubiteljski dejavnosti moramo biti zelo občutljivi, senzibilni. Gre za kulturno trditev, gre za nekaj sto društev in sto skupin, ki poudarjajo in negujejo nacionalne vrednote, ki poudarjajo in osveščajo mlajše rodove s kulturno dediščino nekega naroda. Tu ne moremo ravnati ali gledati s strani denarja, s strani financ in ne moremo zadeve popolnoma komercializirati. Tako ne gre. Zato sem dejal, da ne govorimo o plagiatih, ne govorimo o ponarejanju izdelkov, ki se množično prodajajo v milijardnih nakladah, kot so plošče, filmi in podobno, ampak govorimo in smo se osredotočili na ljubiteljsko dejavnost. Za avtorskimi pravicami se verjetno v nekaterih drugih državah, po katerih se zgledujemo, srečujejo dalj časa, znajo pa tudi oceniti meje, do koder lahko sežejo in so kljub temu, da so bile nekatere države ustanoviteljice EU, tiste skupnosti za premog in jeklo, pa imajo vendar to zadevo rešeno. Dovolite mi, ker je bilo danes že veliko povedanega, kako se to ne da, kako so evropske direktive drugačne, kako se ne da nič narediti. Zopet smo pred tistim zidom, preko katerega se enostavno ne da. Če je evropska direktiva takšna, kako ima lahko recimo Avstrija v 50. členu tega svojega zakona, ki določa, da je javno predstavljanje objavljenega dela v originalnem jeziku dovoljeno, če občinstvo ni plačalo vstopnine, če ne gre za pridobitno dejavnost oziroma, ko gre izključno za dobrodelne namene. Ta določba pa ne velja, če so izvajalci za to plačani. In mi govorimo o ljubiteljski dejavnosti, kjer člani, ki sodelujejo, skupine, zbori niso plačani, še celo sami pomagaj z denarjem in sami plačajo določene stroške. V členih 51. do 53. pa je določena prosta uporaba objavljenih glasbenih del in tako naprej. V Nemčiji, ki je ena od ustanoviteljic, ustanovna članica Evropske unije, kljub direktivi imamo v 52. členu določeno, da je javno predvajanje objavljanega dela dovoljeno, če gre za nepridobitne namene organizatorja oziroma, če je za gledalce obisk brezplačen. Dovolite še mogoče en primer iz ene najbolj konservativnih držav na tem področju, ki najbolj podpira avtorske pravice, to je Velika Britanija, Združeno kraljestvo, njihov 67. člen govori, da avtorska pravica ni kršena, če gre za predvajanje posnetkov v okviru dejavnosti kluba, društva ali druge organizacije oziroma v njihovo podporo in če so izpolnjeni naslednji pogoji, da organizacija ni ustanovljena z namenom pridobivanja dobička. Pri nas ljubiteljske skupine, pevska društva, igralske skupine verjetno niso ustanovljene z namenom pridobivanja dobička. Niti slučajno. Če posnetek predvaja oseba, ki deluje predvsem in neposredno v korist organizacije in ne deluje z namenom dobička in pa seveda, če gre za izobraževanje in določene socialne vidike. Se pravi, v Evropi to imajo rešeno, zato ni res, da bi se lahko sklicevali na evropske direktive. Kajti, če ima, recimo, Nemčija v svoji zakonodaji, to, ki je ena od držav ustanoviteljic, si prehodnega obdobja ni mogla izgovoriti, vsaj 50 let prehodno obdobje ne more trajati, pa to imajo. Kolikor vem, je Avstrija tudi že več kot 20 let članica Evropske unije in tudi, če si je izborila kakšno prehodno obdobje, je verjetno to prehodno obdobje po 20-ih letih že zdavnaj izginilo, pa kljub temu to imajo. To se pravi, ne gre za to, ampak gre za voljo, gre za pristop, gre za tisto, kar smo v Slovenski demokratski stranki vseskozi zastopali. Gre za nek izid, za katerega marsikomu ustreza, da je tam in da se v to trdnjavo ne da prodreti. Mi seveda podpiramo dobronamernost, da se stvar reši še bolj celovito, kot mi predlagamo. Vendar, spoštovani gospe in gospodje, dovolite, če je nekdo želel osvojiti trdnjavo - jaz ne poznam primera, da mu je uspelo zid v celoti podreti in potem zgraditi novo, žal ne, ampak mogoče majhno odprtino, s katero je prodrl v ta sistem, v to trdnjavo in potem začel zadevo spreminjati postopoma. Tako pač to je. Mi v Slovenski demokratski stranki predlagamo pač ta poizkus, začetek za razmislek in veseli smo, da ste marsikateri ugotovili, da je resnično nekaj narobe "v tej deželi Danski" ali v tej deželi, ne vem, avtorskih pravic. Vendar nam enostavno ni jasno, zakaj pa, potem na koncu, ja, podprli pa tega ne bomo, zaradi tega, ker je to premalo, ker ni celovito. Mi mislimo, da za začetek, za preboj te trdnjave je kar nekaj. Gre za tisti najbolj pomemben del, da stvari odpremo, da začnemo stvari spreminjati in mogoče, če bi zakon poslali v nadaljnjo obravnavo, bi celo lahko prišli, ne vem, do celovite rešitve. Mi smo odprti za predloge, za amandmajev. Vendar, kot sem dejal, težko bo trdnjavo v celoti podreti, celotno obzidje. Verjetno bomo morali iti postopoma, tako kažejo tudi aktivnosti na drugih področjih, rezultati na drugih področjih in pot, po kateri smo lahko prišli na vrh stolpnice v 100. nadstropje, nismo mogli kar skočiti v 50. nadstropje, ampak smo morali iti skozi prvo, drugo, tretje in tudi skozi 99. smo prišli v 100. nadstropje. Seveda, mi bomo veseli, če bo zakon nadaljeval svoj postopek in se bo spreminjal, da se bo dopolnjeval, da bi lahko prišli do celovite rešitve. Bojimo se, če bo ta naš predlog zakona zavrnjen in ker se govori o celoviti rešitve čez šest mesecev, mi smo pregledali načrt dela Vlade in v šestih mesecih nismo našli na nobenem ministrstvu v načrtu, da bi se ta zakon lahko spreminjal, niti kaj podobnega. Sedaj, če imate vi drug načrt v redu, ampak to, kar je javno objavljeno in mislimo, da imamo mi prave podatke, ker zato menda ni treba, da Vlada dela v tajnosti na tem zakonu, nismo našli niti v šestih mesecih, niti v enem letu, da bi ta zakon bil v načrtu. Če pa je, potem pa v redu, potem pa vzamemo besedo nazaj, ampak mi tega podatka nismo našli. To se nam zdi malo iz trte zvito. Mogoče za zaključek. Ljudje, ki delajo v ljubiteljski dejavnosti in se srečujejo s temi težavami enostavno ne morejo razmeti, ko se trudijo, ko obnavljajo, ko gojijo tradicijo kulturne dediščine, imajo zato težave. Pa, da ne boste rekli, da govorim na pamet, konkreten primer - ljubiteljsko pevsko društvo ali če hočete društvo, v katerem ni profesionalcev in ki ne dobiva nobenega honorarja, še sami si financirajo določeno dejavnost, uprizorijo za 8. marec, veste, kakšen praznik je to, kulturno prireditev, koncert. In po 14-ih dnevih od Sazasa ali neke organizacije, ki bi naj ščitila avtorje pride poizvedba, prosim, da nam sporočite, katere pesmi ste zapeli, ste predstavili javnosti. Društvo seveda temu ugodi, napiše in po 14-ih dnevih od tistega odgovora pride račun. Tisti račun je pa približno tako visok, kot je donacija temu pevskemu zboru s strani občine za celo leto. Si znate predstavljati? Težko. Ampak to se dogaja. To je bilo obdobje približno pred enim letom, ko ni dobilo takšnega spominka samo to pevsko društvo, ampak širom po Sloveniji, ne vem, ali je to bila neka ofenziva teh društev, ki ščitijo avtorske pravice, kot neki poskus, če nam bo uspelo, potem bo to v redu, če pa ne, bomo pa videli. Ampak to je neodgovorno in seveda tudi na osnovi tega postopka, ki je bil danes že tudi predstavljen s strani nekoga drugega, se je začelo razmišljanje, kako bi to trdnjavo nekako naredili takšno, da bi bila vsaj kakšna vrata v njen, vsaj kakšno okno, da bi lahko tudi vplivi od zunaj, odzivi s terena prišli navznoter. In mi smo ta poskus naredili, ta razmislek. Veseli smo vseh tistih, ki ste tudi sami ugotovili, da nekaj je narobe pri tej zadevi, vendar je pa pot do tega, da bi šli iskati rešitev, malo bolj težavna in da nastaja razkorak med besedami in pa pripravljenostjo, da se nekaj spremeni. V Slovenski demokratski stranki pričakujemo, da boste podprli ta naš predlog. Mi bomo pa zelo veseli, če bo prišlo v nadaljevanju postopka tudi do amandmajev, do izboljšanja tega. In vse, kar bo tudi prekoračilo naš zorni kot na te spremembe tega zakona, bomo to tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima Alojz Posedel. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav kolegicam in kolegom! V predstavitvi stališča Poslanske skupine Zares je bilo povedano, da ne bomo podprli tega predloga iz zelo tehtnih razlogov. V predstavitvi nekaterih skupin, predvsem s strani predlagatelja, je bilo slišano veliko besed, ki jih zagotovo zelo radi slišijo vsi tisti, katerim so bile namenjena; vsem prostovoljnim društvom, vsem organizatorjem, ki se trudijo po tej naši lepi Sloveniji za ohranitev lepe slovenske besede, pesmi in podobno. Pa vendar je šlo tudi, verjetno, malce za zavajanje ali pa vsaj za nekorektno predstavljanje dejstvo. Vsi, ki delujemo na teh področjih, se teh problemov zavedamo in zato je zelo neprimerna ocena, kako smo se nekateri zbudili oziroma le spoznali, da nekaj ni dobro v tej državi, ne Danski, ampak v Sloveniji, na tem področju, kot je bilo rečeno. Ampak smo na to opozarjali zelo intenzivno ravno v prejšnjem mandatu. Zato tako preseneča, vsaj mene osebno, ta lahkotnost, s katero sedanja opozicija, predvsem stranka SDS, nastopa z enostavnimi rešilnimi ukrepi, s katerimi bi rušili trdnjavo, za katero ste zagotovo v prejšnjem mandatu ocenili, da je to zid in trdnjava brez vrat in oken, in da v celem mandatu niste na tem storili drugega kot zelo slabe rešitve, ki se sedaj pokažejo in kažejo kot slabe. In zato ob prizadevanju, da bi razumeli dobronamernost in verjetno v enem delu je dobronamernost tudi v tem vašem predlogu, ker so takšni ekscesni primeri, ki se pojavljajo na terenu, res obsojanja vredni, po drugi strani ne more človek verjeti, da gre za resen predlog. Če bi bil resen predlog, bi se ali pa, če bi bila pripravljenost tistih, ki ste bili odgovorni v prejšnjem mandatu, res takšna, bi se tega rešili strokovno, celovito in zadeve rešili tam, kjer jih je treba. Ne na takšen postopen način, kot ga zagovarjate danes, z majhnimi posegi v neko področje, ki je zelo zapleteno. Zagotovo bi sprejem takšnega vašega predloga pomenil še večjo zmedo na področju, ki ga želite urejati. V tej ihti ste celo spregledali to, kar je bilo v predstavitvi mnenj nekajkrat povedano, da so posamezne rešitve že danes v zakonu možne, da se organizatorji skupaj z avtorji tudi dogovarjajo o oprostitvah, o olajšavah, o tem, da se ne zaračuna za posamezne prireditve, ker je to pač možno. Tisto, kar je bolj pomembno, je bilo opozorjeno v našem stališču poslanske skupine, da se je sistem in pa peščica ljudi v okviru Sazasa, ne bi rad imenoval to s takšnim imenom, kot bi bilo primerno, pa vendar, ki je uzurpirala ta svoj položaj. In ta onemogoča normalno funkcioniranje, normalno dogovarjanje, odločanje o oprostitvah, kar je sicer v zakonu možno. Podatki, ki ste jih slišali, da osem promilov teh avtorjev odloča o celotni politiki Sazasa, potem se je treba reševanja lotiti tam in se ne v parlamentu spraševati, kje je od stotih tolarjev 95, ampak dejansko to pogledati. To bi lahko storili v prejšnjem mandatu, ko smo na Odboru za gospodarstvo in pri sprejemanju te zakonodaje opozarjali, kaj se bo dogajalo v obrtnih delavnicah, v frizerskih salonih, v gostinskih lokalih in predvsem na področju ljubiteljske kulture, pri prireditvah vrtcev, šol, krajevnih skupnosti, občin, da se vsi s tem seznanimo, je bilo tudi povedano. Zelo veliko število društev se je združilo s peticijo proti takšnemu načinu. Od Ministrstva za kulturo, v prejšnjem mandatu, smo dobili samo suhoparno sporočilo, da ni pristojno in da bo to odstopilo Ministrstvu za gospodarstvo. Zato je presenečenje, da je danes stališče ali predlog zakona razlagal ravno gospod Vizjak, ki bi se moral v prejšnjem mandatu temu področju bolj posvetiti in predlagati rešitve, ker se te anomalije ne pojavljajo od letošnjega leta ali od te vlade, temveč so povezane s prejšnjim obdobjem. Prepričan sem, da je ocena 6 mesecev mogoče res prekratek rok, zagotovo pa je treba urediti to problematiko celovito, z upoštevanjem dejanskega stanja, ki ga je težko spremeniti na način, ko se ena kolektivna organizacija tako "ekipira" in prevzame takšne pristojnosti, da onemogoča množico drugih, ki bi bili zadovoljni z drugačnim načinom urejanja avtorskih in sorodnih pravic. Zato tudi sam menim, da je mogoče v nekem delu treba priznati dobronamernost tega predloga, da se zadeva uredi. Po drugi strani pa le upoštevati, da bi takšna, samo delna ureditev, povzročila verjetno še večjo zmedo. Predvsem pa ni korektno zavajanje ljudi, kako je to urejeno v drugih državah. Vemo, da pred vstopom v Evropsko unijo teh olajšav ni bilo, zato je tudi po vstopu to nemogoče spreminjati na način, da bi jih samo zapisali v zakon, pač pa z drugimi sistemskimi rešitvami, za katere sem prepričan, da bodo predlagane. Zato mislim, da ta predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! O Zakonu o avtorskih in sorodnih pravicah je bilo že med razpravo povedano, da ga je treba celovito in temeljiteje urediti, dopolniti, skratka, uskladiti. Verjamem, danes je leto 2010, zakon je bil sprejet leta 2005. Torej, v petih letih se je pač nekaj že spremenilo in je verjetno res treba določene stvari spremeniti. Navsezadnje pa se je tudi iz prakse pokazalo, kaj v zakonu ni dobro in kaj bi bilo treba spremeniti. Da pa koalicija zavrača spremembe, ki jih je pripravila opozicija, zaradi tega, ker očita bivši vladi, da že takrat, ko je zakon vložila, vsega tega ni upoštevala, pa je zopet način, ki ga že drugo leto doživljamo v parlamentu. Skratka, ne vem, zakaj je tako strašno pomembno, kdo je predlagatelj, ali ni bolj pomembna vsebina, o čemer danes govorim že drugič. Če bi končno enkrat začeli skrbeti za dobrobit ljudi, potem bi bila pomembna vsebina in bi koalicija morebiti s kakšnim amandmajem to dopolnila. In do spremembe, do celovite spremembe, ki ga, ni res, torej v nobenem programu vlade do konca letošnjega leta, ki se je pravkar začelo, torej veljal vsaj, torej toliko boljše, toliko bolje tisto, kar je najbolj pereče, v nebo vpijajoče, kar pač ni v redu. To, da je zapisano, da amatersko društvo oziroma skupina na prireditvi nastopa brezplačen, to pomeni, za takšne, ki nastopajo brezplačno, in seveda se bi torej del odvzelo oziroma ne bi se plačevalo tega nadomestila. Ali pa, da za tiste namene, za katere je torej prireditev namenjena, če je vstopnina, je prireditev namenjena izključno za dobrodelne namene. V takem primeru je tudi velikokrat, da ni vstopnine, ampak je prostovoljni prispevek, ki ga ljudje dajo. In 14 stoletij naše zgodovine, naše preteklosti, se gotovo lahko zahvalimo ohranjanju slovenskega jezika, slovenske kulture, slovenske identitete, slovenskemu kmetu, delavcu, podeželju itd., ne pa nekim visokim institucionalnim zgodbam, ki jih seveda pač tudi ni bilo. Danes pa, če po čem, potem dajmo po delavcu, po kmetu, po podeželju vsekati s polno sekiro, tako kot po, ne vem, nekaterih društvih, kjer seveda se, žal, vsako leto pokaže, da so se nekateri obogateli na račun, v narekovaju, kulture, športa ali pa humanitarnosti itd. Skratka, vse v isti koš metati in v tem primeru, ko govorimo izključno o amaterjih, ki pa vendarle, torej s svojim, z neto čistim denarjem velikokrat financirajo svojo dejavnost, v veliki meri. To je tisto, kar že veste, državi plačajo DDV in vse prispevke, dajatve itd., vlagajo tudi v ohranjanje in identiteto, ker pač to državo ljubijo, ker jo imajo radi, ker hodijo na pevske vaje, ker hodijo v dramske krožke, skupine in tako dalje, zato, ker čutijo notranjo potrebo, ker jim to srce želi, ob seveda predstavi tega za občinstvo, zopet brezplačno, zopet brez kakršnegakoli namena, ali če je, za kakšen dobrodelni namen, je treba ob tem "nekim bogovom", ki so v nekih pisarnah, s posebnim zakonom, dopolnjenim posebnim zakonom, s 100 milijoni evri, od letošnjega leta naprej pač pošiljati nek denar. Žal, se resnično kaže, da se je v tej državi začelo skrbeti le za eno mesto, vse ostalo pa je postalo nepomembno in ni v redu, ni dobro, da se s strani koalicije gleda in dela tako. Bolje bi bilo, da bi kdaj pa kdaj prisluhnili tudi opoziciji in mogoče v koaliciji narediti korak nazaj, to, kar smo v prejšnjem mandatu znali, in potem za državljanke in državljane narediti dva koraka naprej. Veste, velikokrat me kdo vpraša, ko imamo sejo Državnega zbora: "No, pa mi povej, ali ste delali tudi kakšno minuto za nas državljanke in državljane?!" Žal, do zdaj, v glavnem nisem mogel reči, da smo kakšno minuto delali za njih, ampak da se dela za neke druge, žal, ne v pravi smeri, nepravilnih interesov, državljanke in državljani pa od tega seveda nimajo nič. V tem primeru, če bi vsaj to spremembo zakona v tem členu sprejeli, bi jim rekel: "Smo naredili, vsaj to, da tisti, ki boste hodili prostovoljno, ki se boste prostovoljno udejstvovali raznih vaj, boste potem to lahko tudi prostovoljno oziroma v dobrodelne namene tudi naredili in za to vam ne bo več treba plačati iz svojega lastnega žepa." Sam bom ta zakon podprl.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V imenu poslanske skupine je kolega Barovič obrazložil, zakaj je smiselno novelo zakona podpreti. Kajti, kot smo videli, prinaša spremembe, ki bodo stanje zagotovo popravile. Problematičen zakon in neurejeno stanje kaže popraviti s to novelo, ki ponuja izboljšanje in doslednost pri izvajanju zakona. Novela sledi cilju izboljšav, zato je prav, da se jo podpre, ne kaže pa čakati na pripravljanje celovitejše spremembe, ki, kot vemo, je v kratkem ne bo, kajti, če bi bila želja, se ne bi obdržalo stanje, kot je v tem trenutku. Seveda, predlagana rešitev ni idealna, je pa vsekakor boljša in sprejemljiva, kajti rešuje slabo z boljšim, zato predlog podpiram. Hvala.
Hvala lepa. Franco Juri, prosim.
Hvala, gospod predsednik. Očitno je namen vseh, da se nedorečeno zakonodaja, ki je omogočila, pripeljala do sedanje situacije, ki ni zadovoljiva za nobenega, niti za avtorje niti za uporabnike, niti za sistem in za ugled vseh tistih ustanov, ki se z avtorskimi pravicami ukvarjajo, očitno je namen zelo podoben, skupen in tudi predloženi predlog zakona seveda gre v smeri iskanja boljše rešitve, ampak hkrati, kot smo slišali, je korak, ki v določeni meri zavira to, kar poslanci koalicije želimo doseči, to je sistematična rešitev, nov zakon, ki uredi celovito to vprašanje. V ta namen je prav skupina koalicijskih poslancev že napisala nekakšne smernice, nekakšne ugotovitve, ki bodo na mizi ali so že na mizi Urada za avtorske pravice v okviru, mislim, pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo in se bo v kratkem tudi ta zamisel, ta strategija, ki naj bi pripeljala do novega zakona, končno uresničila. Torej, hiteti sedaj samo z izgovorom, da je situacija nevzdržna in s to oceno se vsi strinjamo, ni upravičeno. Dejstvo je pa, da ta nedorečenost ustvarja veliko zapletanje in tudi zmedo, ko razmišljamo o avtorskih pravicah, ki so zelo resna stvar. Kolega iz SD-ja, je prej omenil abstraktnost tega pojma, ja, v določeni meri, v percepciji večine je to abstrakcija, ampak gre tudi za resne in konkretne pravice avtorjev, ki jih je treba zaščititi sistemsko. Prav v ta namen so bile ustanovljene organizacije, namen prej navedeni urad, tudi Svet za avtorske pravice, ki naj bi bdel, naj bi zagotovil transparentnost pri delovanju in razpolaganju s temi pravicami. Prišlo pa je očitno prav zaradi pomanjkljivosti v zakonodaji do zlorabe in slišali smo kakšni so očitki, ki letijo z vseh koncev še posebej na Sazas, torej na tisto agencijo, na tisto ustanovo, ki naj bi skrbela za takšno transparentnost in bi zagotovila legitimne avtorske pravice avtorjev. Slišali smo, da je prišlo do nekaterih sistemskih sprememb znotraj same ustanove, ki jo je postavila na piedestal monopolista. In prav ta monopolna vloga je tista, ki ustvarja največ problemov in zaradi katere je treba tudi zakon spremeniti oziroma napisati nov zakon. Sam prihajam iz okolja, kjer tako rekoč dnevno slišim pritožbe raznih društev, organizacij, prirediteljev, občin in tako dalje zaradi astronomskih cen, ki jih morajo plačevati za uporabo te ali one skladbe, večkrat tudi na zelo nedorečen, zelo nejasen način prihaja do tega obračunavanja, izračunavanja teh stroškov. Dejstvo je, če dovolimo takšnemu sistemu, da se nadaljuje, bodo marsikatere dejavnosti, kulturne dejavnosti, milo rečeno, izumrle. Dejstvo je, da to, kar se danes dogaja z avtorskimi pravicami, botruje postopni, počasni smrti kulturnega utripa v naših okoljih, zato je treba ukrepati, zato jaz načelno pozdravljam poskus in prizadevanje opozicije v tej smeri. Hkrati razumem, da se je boljše poglabljati celovito, temeljito in dejansko čim prej zagotoviti zakon, ki bo to problematiko celovito tudi rešil. Marsikdo se sprašuje, zakaj je to v domeni gospodarskega resorja. Že konceptualno področje avtorskih pravic bi lažje pripisali kulturnemu ministrstvu. Ampak očitno gre za nek del gospodarsko izražene problematike. Operira se z velikimi vsotami, stroški, denarjem, s katerim, žal, vse bolj razpolaga samo elita. Da je prišlo do take spremembe znotraj Sazasa, da samo 35% avtorjev oziroma članov odloča o avtorskih pravicah, da manjši avtorji teh pravic ne bodo nikoli videli, nikoli dobivali, je seveda nesprejemljivo. Obžalujem, da se ni vodstvo Sazasa samo pravočasno opredelilo za transparentno delovanje in je botrovalo, žal, taki nejevolji, da danes vprašanje, ali vztrajamo pri sedanjem sistemu ali ga spremenimo tudi radikalno, seveda ni več mnenje ene politične opcije, ampak mislim, da se tukaj vsi strinjamo, da je treba stvari spremeniti. In to boljše kot sedaj predlaga opozicija. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Miran Györek.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Tudi jaz bi osebno stališče v zvezi s spremembami Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah rad javno izrazil. Vsekakor spremembe podpiram. Skrajni čas je že, da se končno začne postopek spreminjanja takšnega nevzdržnega stanja, ki ga, žal, povzroča takšen zakon, ki je bil sprejet leta 1995. Težko bi našli še kakšen zakon v tej naši domovini, ki bi ga zavračalo več plačnikov oziroma zavezancev za plačilo avtorskih pravic kot v tem primeru. Tukaj v prvi vrsti mislim manjše gostinske obrate, razna amaterska kulturna, celo upokojenska društva, ko le-ta na kakšnih svojih prireditvah pač koristijo določena avtorska dela oziroma pravice. Temeljni smisel cilja in namena spremembe zakona je popolnoma utemeljen, nujen in smiseln. Kajti, omogočeno bo lažje delovanje amaterskih in podobnih društev. Strinjam se, da je treba ta zakon spremeniti, dopolniti v koreninah, kajti res je tukaj nekaj gnilega, da ne rečem, da gre prav za navadno lopovščino, mislimo na SAZAS, IPF in ZAMP. Vse več je prisotnega raznoraznega barantanja, trgovine, kjer ni čistih pravil pravnih osnov. Skratka, če tako po domače povem, "balkanska posla". In s tem je treba nujno končati, spraviti zadeve v neki pravni red in preprečiti takšno nevzdržno stanje, ko se nekaj osebkov pase in to izdatno na jaslih, ki jih polni nekdo drug, koristi pa od tega nimajo ali pa v zelo majhnem obsegu, meri avtorji sami. Družba kot takšna pa tako ali tako nič. Plačniki, torej gostinci, razna društva dejansko upravičeno negodujejo, saj dejansko ne verjamejo, da gre njihov denar v prave roke. Da ne govorim na pamet, naj vam povem, da sem se osebno prepričal s povpraševanjem pri kar nekaj avtorjih v tujini. Pred nekaj leti se spomnim, da sem prevajal kar nekaj dopisov oziroma povpraševanj pri avtorjih glasbenih del v tujini, na primer celo taka zveneča imena kot so, Rolling Stones, Led Zeppeling, itd, ko so določeni gostinci prosili, da bi radi bili seznanjeni, s kakšnim plačilom so bili ti avtorji nagrajeni za tista dela, ki so bila predvajanja v njihovih lokalih. Ali veste, ko sem prevajal pa odgovore in jih je kar nekaj prišlo, so bile prav smešne zadeve, nekateri od teh avtorjev so celo trdili, da smo mi takšna država, ki tega pravno zakonsko nima urejeno in da nikoli niso dobili niti cvenka od tega in da so tudi že sami povpraševali, kako to, da iz Slovenije ne dobivajo nobenih nadomestil z naslova avtorskih pravic. To sem v praktičnem primeru ugotovil. Da je to dejansko praksa, se je izkazalo zdaj, ko vidimo, da ta zakon dejansko je nekaj gnilega, da negoduje toliko ljudi, zato jaz mislim pa pozdravljam, če bo res koalicija pripravila predlog, obljubljajo v šestih mesecih, da se ta zadeva končno uredi in da se popravijo te krivice. Hvala.
Hvala. Besed ima Marjan Bezjak. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljena, gospa državna sekretarka. Poslanke, poslanci. V SDS smo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah vložili zato, ker smatramo, da jepo 15 letni zgodovini nujna sprememba in posodobitev tega zakona. Avtorska pravica je monopol avtorja nad izkoriščanjem njegovega avtorskega dela in pripada avtorjev na podlagi same stvaritve dela. Avtorska pravica je enovita pravica na avtorskem delu, iz katerega izvirajo izključno osebnostne, upravičene, moralne avtorske pravice, izključno premoženjska upravičenost, materialne avtorske pravice in druga upravičenja avtorja. Avtorska pravica se torej lahko opravlja posamično, individualno, za določene projekte ali skupinsko, kolektivno, prav tako za določene projekte. Zakon o avtorskih pravicah je v 15. letih, kot sem že prej dejal, dejansko treba posodobiti in zato v Slovenski demokratski stranki vlagamo dejansko spremembo. Zakon o avtorskih pravicah je zelo nepregleden in z več luknjami v zakonu. Prav tako moram poudariti, da so v gostinskih lokalih gostinci primorani plačevati Sazasu od radijskih sprejemnikov avtorske pravice. Ne, glej ga zlomka, dejansko so se našla podjetja, ki so začela proizvajati in vgrajevati glasbene avtomate v gostinska podjetja. Pa nič hudega, zato če bi dejansko ti lastniki teh podjetij plačevali tudi Sazasu avtorske pravice, ampak ti lastniki teh podjetij pobirajo enkrat mesečno denar in od tega denarja ne plačujejo ne avtorskih pravic, skladu, in ne plačujejo državi davka od tega. Ampak skoraj v 100% vlagajo denar v svoje žepe, nikakor pa od tega nima ta država in ne Sazas nič. To je normalno naloga inšpekcijskih služb, ki so pomembne v tej državi, in ki morajo te stvari urediti in prekontrolirati. Govorim iz tega vidika, kajti kolegi poslanci so me opozorili na to, kakor tudi določeni lastniki gostinskih lokalov. Zato smo vložili ta zakon in menim, da je pomembno napraviti spremembo. Res je, da se še vedno najde kakšne stvari za posodobitev, ampak mislim, da je pomembno napraviti prvi korak danes, s tega vidika, kajti s tem bomo začeli hitreje reševati problematiko v celotni Sloveniji, v zvezi s Sazasom in lastniki društev, ki dejansko lahko uporabljajo te stvari. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Velikokrat radi rečemo ali se hvalimo, koliko imamo kulturnih društev in kako le-ta skrbijo za kulturo oziroma ohranjanje kulturne dediščine, predvsem izročila. Pri prejšnji točki smo se pogovarjali o tem, da je treba društvom omogočiti in olajšati delo, in nekatere stvari v zvezi s tem bomo verjetno tudi sprejeli. Pri tem zakonu, ki prav pomeni zelo pomembno olajšavo za društva, pa večinoma koalicijski poslanci, kljub temu, da sami ugotavljate, da gre za problem, da imajo društva težave, in pravite, da bi res morali nekaj urediti, nekaj spremeniti, v isti sapi pravite, da tega ne boste podprli. Pri hitrosti, s kakršno delate ali spreminjate stvari, se bojim, da bo prej konec mandata, preden boste prinesli celovit zakon. Skoraj zagotovo ga v letošnjem letu ne bo, ker ga v normativnem načrtu Vlade ni. Tako da dvomim, da boste naredili kaj več od tistega, kar ste dali v normativni načrt, ponavadi se naredi kvečjemu manj in ne več. V čem je problem? Zakona o avtorskih pravicah ni sprejela prejšnja vlada. Tisti, ki imate malo slabši spomin ali nimate čisto pravih podatkov, prvi Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah je bil sprejet leta 1995 in potem dopolnjen leta 2001. Res se je pa tudi v času naše vlade dopolnjeval. Takrat smo predvsem spreminjali oziroma na novo uvajali Avtorski svet in še nekaj drugih manjših sprememb. Res pa zakon določa, da tarife določijo kar same avtorske agencije oziroma tiste organizacije oziroma institucije, ki jim zakon to omogoča oziroma jim je potem podeljeno s strani urada Ministrstva za kulturo, ko dobi tako združenje, na primer, v tem primeru največkrat omenjeno Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov, SAZAS, ki je dobil to pravico marca leta 1998. Je pa bilo potem v nadaljevanju nekaj težav še z ostalimi, Avtorsko agencijo in drugimi združenji, ker se je zgodilo - kaj? - vsi bi želeli pobirati od tistih, ki izvajajo ali prirejajo prireditve, avtorski prispevek. In, ker se kar nekaj časa o določenih stvareh niso mogli pogovoriti, tudi društva niso prejemala računov s strani Sazasa in jih prejema v bistvu zadnja tri leta, zadnja tarifa, ki je bila sprejeta na združenju SAZAS je bila sprejeta v letu 2006. Jaz sem predsednica kulturnega društva na Igu in če povem iz našega primera, mi smo v letu 2006 za eno prireditev morali plačati 55 evrov, v letu 2007 - 59, v letu 2008 - 69. Pred 14-imi dnevi smo pa dobili račun za 130 evrov. In to za tri prireditve, ki so si med seboj popolnoma različne. Eno je priredila ena mlajša skupina, peli so popevke, tam razumem, da je nekaj avtorskih pravic treba plačati, potem drugo, kjer so v bistvu sami priredili ljudske pesmi, po tarifi Sazasa dela ljudskega izvora varovana dela. Dali smo na to pritožbo, obenem pa zahtevali tudi, da želimo vedeti, kaj nam sploh zaračunavajo. Oni sicer pravijo, da si lahko pogledamo njihovo tarifo in si potem to sami izračunamo. Ampak, če mi za tri popolnoma različne prireditve v istem letu dajo kar nek pavšal, ki je še enkrat višji, kot je bil lani, se pravi v 2008, je najbrž tukaj res nekaj čudnega in je nekaj treba narediti. Še enkrat, nekateri ste omenili: "Ne bi hiteli, kar dajmo mi to počasi." Danes pravimo, da imamo 4500 kulturnih društev. Če bomo tako zelo počasi delali, jih bomo imeli kmalu 2000. Namreč predsedniki lahko odgovarjamo tudi s svojim premoženjem za tisto, kar se dogaja v društvu. Zato se prav zelo nihče več ne grebe, da bi bil predsednik. Mnogi predsedniki imajo pa celo tožbe prav s strani Sazasa, ker tega prispevka niso plačali, ker ga enostavno niso mogli, ker na društvu niso imeli toliko denarja. Ne glede na to, da Sazasa obvestiš, da nisi pobiral vstopnine, da nisi imel nobenih prihodkov, ti oni zaračunajo in pričakujejo, da boš to tudi plačal. Povedala sem že, da v normativnem načrtu Vlade nimate načrtovano, da karkoli s tem zakonom naredite. Če ne verjamete nam oziroma če je problem, da to spet predlaga SDS, kot smo že navajeni, poslušajte vsaj kulturna društva, ki so lani decembra oziroma novembra priredila že drugi protest proti takemu načinu obračunavanja, opozorila na to, da jim to onemogoča delo in da se bodo kmalu vsi skupaj nehali s tem ukvarjati, ker očitno državi ni v interesu, če pač dovoli, da se te tarife nenormalno povečujejo in da ni nobenega občutka pri tem zaračunavanj, pač stvar izgleda čisto, vsakemu se določi pavšal, ne glede na to, kakšno društvo je, koliko članov ima, kakšne prireditve prireja. Jaz se bojim, če bomo še malo čakali, da bomo dejansko pristali pri nekaj sto društvih in to tistih velikih, ki so financirana s strani države ali pa, ki so recimo da bolj v državnem interesu, medtem ko vsa druga društva po občinah, ki dejansko skrbijo za vse kulturno dogajanje v manjših krajih, povezujejo ljudi in ohranjajo dediščino, pa najbrž kakšne hude perspektive ob tem nimajo. Tako da, jaz bi le prosila, da koalicijski poslanci še enkrat razmislite, marsikaj se da še dopolniti, potem pa vi razmišljajte pa celovito urejajte to še naslednja dva, tri leta, kolikor bo trajal vaš mandat. Zdaj pa dajmo te stvari urediti. Zakon ne prinaša nič drugega kot, da ta društva res oprostimo teh stvari. Veste, da so oproščene šole, knjižnice, ne vem, v čem bi bil problem, da se tudi kulturna društva, ta manjša kulturna društva, katerih tudi največ je in katera imajo največje probleme, oprosti plačila avtorskega prispevka.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Luka Juri. Prosim.
Hvala lepa. V vsej tej razpravi smo slišali, da dajmo sprejeti, zakaj ne poslušamo opozicije, da poskusimo rešiti problem, ampak praktično nikjer ni bilo razprave o vsebini tega zakona. Nikjer nismo razpravljali, kaj bo ta zakon rešil in kako bo ta zakon rešen. Zakaj? Zato, ker ta zakon ne bo rešen. Ta zakon je morda napisan z dobrimi nameni, upam, glede na kolege in kolegice s strani SDS tudi verjamem, da je napisan z dobrimi nameni, ampak je napisan površno. Je napisan slabo in odpira več vprašanj kot jih zapira. Če želimo odgovoriti na vprašanja, ki so bila odprta tudi s spremembo in z uvedbo Avtorskega sveta, ne moremo jih vpeljati na takšen način, saj, še vedno nismo odgovorili niti na to, kako bo Avtorski svet deloval, kako bo razrešil spore v primeru nejasnosti pri tarifah. Še vedno ni jasno na kakšen način, ni jasno, na kakšen način se bo določila pravična tarifa, ni. Sedaj pa rečemo, amaterska društva. Vse lepo in prav, saj je prav. Roko na srce tudi sedanji zakon omogoča ravno to, kar si želi uvesti z novim zakonom, napisano je drugače, omogoča kolektivni [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
[[..]]omogoča kolektivni organizaciji, da sama določi te popuste, kar je seveda v prid kolektivni organizaciji in v škodo sami neprofitni organizaciji. Ampak ta ureditev pa ima eno pomanjkljivost. Ne pove točno, kdo je tisti, ki lahko uživa pravice iz tega zakona, tega ne pove zato, ker je zadeva tako slabo napisana, da lahko damo 200, 300 primerov, ko boste lahko rekli: "Ja, to pa je neprofitno, pa ni neprofitno, pa je amatersko, pa ni amatersko." Kot prvo, v pravnem redu ni amaterskih ali profesionalnih društev, jih ni, obstaja statusna oblika društvo. Točka 1. Točka 2, kaj pomeni nepoklicno izvajati svoje aktivnosti. Še enkrat vas sprašujem, kaj to pomeni? Ali nekdo, ki dela preko avtorske pogodbe, pa ne dela, ker je zaposlen, v društvu dela to poklicno ali ne, nekdo, ki to dela za tretjinski delovni čas, dela to poklicno ali ne? Niste odgovorili na to vprašanje, ker odgovorov nimate. Še enkrat sprašujem: Nekdo, ki dela za tretjinski delovni čas, dela poklicno in nepoklicno, nekdo, ki dela za polovico, kaj pa nekdo, ki dela za 75%? Torej, če imamo 10 ljudi, ki dela nepoklicno za 75% delovni čas, je to amatersko društvo. Če pa neko društvo ima samo enega človeka, ki dela 100%, je pa to profesionalno društvo. Ja, lahko pihamo, ampak to so nejasnosti, ki v tem zakonu niso dorečene, in zaradi tega, ker niso dorečene jih ne moremo podpreti. Meni je žal, da moramo iti tako polemično, ampak je treba pokazati, da je zakon enostavno slabo napisan. Takšnih zakonov bi lahko imeli že 200 predlaganih v prejšnjem letu in jih nismo zato, ker smo se zavedali, da so pripravljeni slabo. V koalicijskih usklajevanjih v prejšnjem letu smo se dobili petkrat, šestkrat, imeli več kot pet ali šest predlogov sprememb zakona in vse so bile ustavljene, ker niso bile dobre, ker bi spet odprle nova vprašanja. Naša ambicija pa je, kot že rečeno, v šestih mesecih dati rešitev, ki bo celovita, ki bo zaprla več vprašanj kot jih bo odprla, ne pa obratno, kot se dela zdaj. Rečeno je bilo: "Ja, saj nimate v programu dela Vlade, da bo to uvedeno". Vlada ni tista, ki sprejema zakone in je samo ena od tistih, ki lahko zakone predlaga. Drži? Drži. Torej, je prav, da sledite programu dela Vlade, pohvalno, ampak sami veste, ne bom rekel, obveščam vas, ker sami veste, da niso to edini, ki lahko predlagajo zakone, tudi koalicija jih lahko predlaga takrat, ko je zakon dovolj dorečen. Zakaj? Zato, ker koalicija lahko upravičeno pričakuje, da bo tudi ta zakon sprejet in se mora ubadati tudi s tem, kakšne bodo posledice sprejetega zakona. Ta predlog zakona pa se bojim, da je bil predlagan zato, ker tako ali tako opozicija ve, da zakon ne bo sprejet in nima odgovornosti za posledice, ki se bodo zgodile, če bi bil ta zakon sprejet, ker pričakuje, da tako ali tako ne bo. Saj v prejšnjem letu smo imeli tudi še en predlog, s katerim bi pa z avtentično razlago popravili slabo dorečeno zakonodajno določilo glede avtorskih svetov in ta isti, ki je predlagal to avtentično razlago, veste kaj je potem s to avtentično razlago naredil, je od nje odstopil zato, ker je sam ugotovil, da je bila tako slabo napisana, da je enostavno bilo tako transparentno, da ne more iti zadeva skozi, da je kar od nje odstopil. Način, s katerim je ta zakon napisan, je podoben. Spet je zadeva površna, in spet [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
[[...]]tvegamo, da bo predlagatelj v drugem branju od predloga odstopil. Namen je razumljiv in je dober, ampak rešitev je pomanjkljiva. V tem je problem. Sami še vedno nimamo boljše, saj tukaj ne govorimo, da je kdo že predložil nekaj boljšega, kajti koalicija ni predložila še nič, opozicija je vsaj nekaj predlagala, vendar, to, kar je bilo predlagano, če hočemo nositi odgovornost za posledice določenega zakonodajnega postopka, ne more biti sprejeto. Ker, posledice bodo slabe. Delati moramo še nekaj mesecev, počakati do junija, zato, da bomo lahko imeli celovito rešitev, ki bo odgovorila na vse - in ne le delno in ne površno. Hvala lepša.
Hvala lepa. Prosim, mir v dvorani! Tu teče razprava o točki dnevnega reda. Prosim, v zaledju dvorane, prosim za posluh! Koleg Jelinčič, minister Erjavec, prosim za mir v dvorani! Ne verjamem, da razumete. Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj mag. Andrej Vizjak. Hvala.
Hvala lepa. Torej, po dobrem letu dni od kar je na oblasti druga vlada, poslušamo eni in isto. Poslušamo, da je neka stvar, ki jo mi predlagamo - sicer je dober namen, vendar pa da ta rešitev, ki jo predlagamo, ni celovita, da ni dovršena, hkrati pa ni nobenega predlogu s strani Vlade in ne drugih. Še več, v tem primeru, ko je bila Vlada opozorjena na pomanjkljivo ureditev zaračunavanja avtorskih pravic društvom in podobnim, smo na Odboru za gospodarstvo sprejeli sklep, ki se glasi: "Odbor za gospodarstvo predlaga Vladi, da pristopi k pripravi novele Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah oziroma celo novemu besedilu tega zakona, ker vemo, da zakon izvira iz leta 1996, in sicer tako, da bo poleg pravic avtorjev in lastnikov avtorskih oziroma sorodnih pravic upošteval tudi interese uporabnikov teh pravic, kot so: društva, humanitarne organizacije, pri čemer naj upošteva težava, s katerimi se ti uporabniki soočajo v praksi." Nič od tega ni bilo narejenega. To je zapisnik iz aprila lani, se pravi, da je od takrat minilo tričetrt leta in ni videti, da bi se Vlada ali Ministrstvo za gospodarstvo želela resno soočiti s tem problemom. Celo več, državna sekretarka, ki danes tu sedi, je takrat rekla, da oni sicer spoštujejo ureditev, kot jo predvideva takratni zakon, v kolikor pa poslanci menimo drugače, bodo pač pripravili zakon. In potem smo celo telovadili ali bi v ta sklep dali kakšen rok, v kakšnem času naj predlaga novelo Vlada, pa je potem obveljalo, da ni bilo tega roka v sklepu. Kar pomeni, da je s strani parlamenta, s strani poslancev, Vlada dobila jasno sporočilo, da je to problematiko treba urediti. Sedaj tukaj poslušam celo s strani raznih poslanskih skupin, da bodo oni celoviteje poskusili urediti to, in ne Vlada. Če lahko kdo to problematiko celovito uredi, jo lahko uredi vlada, ker pač ima verjetno kapacitete s številnih strokovnih področij. Ima nenazadnje tudi več denarja, da lahko pridobi še kakšna znanja, v kolikor je potrebno. Vendar ni to problem. Problem je politična volja. Te ni. Te ni. In v celoti se z vami strinjam, ko poudarjate in opozarjate na spornost organiziranosti in korektnosti delovanja največje kolektivne organizacije Sazasa. Ampak, kdo ji je dal to moč in te pristojnosti, če ne zakonodaja? In kdo ji lahko odvzame to moč in te pristojnosti, če ne zakonodaja? Sklicevanje na evropski pravni red, je do neke mere prepričljivo, ne pa v celoti. Direktive Evropske unije so napisane v duhu nekega sozvočja med pravicami avtorjev in med pravicami drugih, ki so tudi v tej zgodbi, zlasti uporabe teh avtorskih del. In če tega sozvočja ni, pride do situacije, ki je v Sloveniji, ko se je ta stvar podrla v korist, lahko rečemo, tudi povampirjene organizacije. Kontrole nad delovanjem te organizacije pa ni oziroma je razmeroma jalova. In v poslanski skupini smo s Sazasom pred meseci celo opravili en pogovor, jim predstavili problem, in so rekli poglejte, mi moramo zaračunavati uporabo teh del, tudi družbam in tudi ostalim, ker nas pač tako sili zakon, spremembe zakon. In evo, tukaj je sprememba zakona. Jaz bi tvegal tudi s to parcialno rešitvijo, tudi če je na meji ali na robu določb, ki jih zahteva direktiva, da se ta stvar končno razreši. Tiščanje glave v pesek in sklicevanje, češ, to ni sistemska celovita rešitev, bomo predlagali boljšo, je sicer možna, legitimna, je pa zelo neprepričljiva in ne rešuje nič. Zato, spoštovani, je prišlo do tega zakonskega besedila. Zaradi tega, ker je problem tu. Reševanje tega problema je vse dlje. Prebral sem tudi nekaj stališč predstavnikov društev, kako urediti to reč s pavšali in podobno, ker nekaj pavšalno se že ureja, zaračunavanje uporabe avtorskih del v določenih drugih primerih, možno, ampak v SDS oziroma skupina poslancev je predlagala to rešitev, da se zadeva končno le uredi. Korak k temu je lahko sprejetje tega zakona, vsaj v prvem branju. Lahko ga kdo v nadaljnjih branjih tudi zmrcvari do te mere, da ne bo več sledeno prvotnemu namenu, kot se je že zgodilo v preteklosti z raznimi zakonskimi predlogi. Nikakor, spoštovani kolega Juri in podpisniki oziroma predlagatelji, ne bomo odstopili od tega besedila in od pobude, da se ta problematika končno uredi. Ali je Sazas nad parlamentom? Mislim, da ni. Sazas se bo uokviril v pravni red, ki ga določa zakon, na zakon pa ima ključni vpliv parlament. Zato je ta predlog zakona. Zanimivo je tudi to brati v obrazložitvi Vlade, češ, določene druge države, ki so sestavni del predloga v smislu mednarodne primerjave, si lahko privoščijo nekaj odstopov od direktive, ker so pač to sprejele v svoje pravne rede pred uveljavitvijo direktive. Mi pa, ker nismo teh ureditev imeli pred tem, smo pač žrtev takšne, širše gledano, res nesprejemljive rešitve. Zato, spoštovani kolegi, če želimo ta problem rešiti, potrebujemo tudi nekaj poguma, predvsem pa politične volje.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas določen za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Vas bom prosil za prijavo. Prijavljene so tri razpravljavke in en razpravljavec. Vsak ima pet minut. Besedo ima Silva Černugelj, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod predsednik, generalna sekretarka, dragi kolegi. Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah je vsekakor eden izmed najbolj zahtevnih zakonov. Ravno razlog, da se zelo postopoma in previdno gre v njegove spremembe ne samo v naši državi ampak tudi v Evropi pa tudi nenazadnje v drugih državah, pomeni, da ga zaradi svoje kompleksnosti in širine vsebin, ki jih obravnava, ni tako enostavno spremeniti. Pred dnevi sem imela možnost vpogleda v nekaj člankov naših znanih strokovnjakov s tega področja. Eden je med ostalim tudi povedal, da Zakon kršimo tako ali drugače vsi. Ravno zaradi tega, ker je zakon takšen, kot je zelo obsežen - je tudi način kontrole vseh možnih področij, ki jih ta zakon na en način vsebuje, težak. Seveda jaz razumem, da je zelo legitimno in zanimivo biti všečen in poskušati nekaterim društvom zmanjšati dajatve, ki niso majhne. Ampak v primeru parcialnih rešitev in zelo specifičnih rešitev, ki so tukaj na voljo, utegnemo priti v drugo situacijo, da bomo naredili krivico oziroma diskriminacijo do drugih društev, ki so enako, na en način preveč obravnavane oziroma se jim te dajatve bolj zaračunavajo. In ne nazadnje, Zakon o avtorskih in sorodnih pravicah ne moremo nikakor obravnavati v relaciji Sazas društva pa ne glede na to, kako in na kakšen način definiramo društva, ker jaz mislim, da je predlagatelj mogoče ravno namenoma definiral društva v temu smislu. Pred kratkim je bila sprejeta tudi direktiva o varstvu baz podatkov. Brala sem članek našega, bi lahko rekla, svetovno znanega strokovnjaka s področja varstva avtorskih pravic [[Mihe Trampuža]] in sicer o varstvu kartografskih del in avtorskih pravic, ki izhajajo iz kartografskih del. Brala sem članek o tem, da imamo direktivo, ki govori o bazah, podatkov in podatkovnih bazah in kako in na kakšen način bi recimo ta segment zaščitili. Ni enostavno, zelo zapleteno. Prakse na našem področju zlasti nepravne je zelo malo, to se pravi, moramo uporabljati sodno prakso in nasploh prakso iz drugih Evropskih držav in nenazadnje svetovno prakso. Tako parcialno lotevati se tako zahtevnega zakona in vsebine zakona bo težko. Verjamem, da se bodo v primeru, da bi podprli predlog tega zakona, našlo še veliko avtorjev oziroma tisti, ki menijo, da njihove avtorske pravice niso dovolj zaščitene ali da tudi iz naslova zaščite avtorskih pravic in plačila niso dovolj plačani. Zato mislim, da moramo vendarle počakati dejansko na eno celovito rešitev, ki se pripravlja že vrsto let in ta rešitev bo dana tudi v eno splošno javno obravnavo in takrat bomo lahko imeli čisto vsi možnost, da o tem razpravljamo. Zato, kolegi in kolegice, prosim za relativno nestrpnost in da počakamo dejansko to celovito rešitev, kljub temu, da verjamem in upam, da ne bo idealna, zaradi tega, ker je področje zelo obsežno. Hvala lepa za besedo.
Hvala. Besedo ima mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Seveda je mogoče razpravljati tudi na način, da predloga zakona koalicija ne podpira, ker je opozicijski. Ampak nekateri, ki so na to temo imeli malo prej dosti povedati, so pozabili, kako so ravnali v prejšnjem mandatu. Ampak ni moj namen govoriti o teh stvareh. Mene bolj zanimajo neke druge stvari. Ko smo prejšnji zakon obravnavali, je ista poslanska skupina, ki predlaga ta zakon, zagovarjala tezo o zelo zaprti možnosti dodeljevanja statusa društva v javnem interesu. Določanje statusa ali dodeljevanje statusa društva v javnem interesu je bistveno za pridobivanje možnosti sredstev. Če društvo sredstva dobi, lahko kakovostneje deluje in od tod gre potem cela veriga naprej. Sama zagovarjam ustaljeno terminologijo. Mi imamo v uporabi terminologijo kulturno društvo, sedaj se pa tukaj kar naenkrat uveljavlja neka nova terminologija amatersko društvo. Res, da potem v nadaljevanju iz umetnosti in književnosti, jaz ne vem, kam bo potem šla folklora pa ljudska pesem pa še kaj drugega. Ne bom odpirala vseh zadreg, ki s tem nastajajo, ampak očitno je bil problem, je bila zadrega, je hotelo nekaj nastati, vprašanje pa je, ali je to, kar je nastalo, v resnici dovolj premišljeno in dobro. In jaz imam pravico misliti, da to ni dobro. Rešitev, ki je tu predlagana, ni dobra. Sama sem zastavila ministru za gospodarstvo in ministrici za kulturo na 10. seji Državnega zbora vprašanje, povezano ravno s tem, kako spraviti iz zadrege in omogočiti normalno delovanje kulturnim društvom ob obračunavanjih avtorskih pravic, ki so včasih nerazumno visoke za prireditve, ki niso profitne narave. In spraševala sem - in tu vidim problem, ker je to v domeni Ministrstva za gospodarstvo -, ker je iz ministrovega odgovora bilo videti, da ne vidi možnosti spremembe zakonodaje. Toda Zveza kulturnih društev je v 7. točki svojega memoranduma razmišljala tudi o načinu spremembe zakona tako, da bi se morebiti dalo obračunavati uporabnino tako, kot je knjižnično nadomestilo za knjižnice obračunano. Se pravi, da niso tangirane ali zanemarjene avtorske pravice, hkrati pa je tudi neprofitnost, torej ta nepridobitniška dejavnost kulturnih društev, zavarovana. Ker jaz vidim problem ravno na meji med tem, kako zavarovati po eni strani avtorske pravice, po drugi strani pa omogočiti delo kulturnim društvom. Veste, ko govorimo o amaterstvu in o tem, kaj se sme plačati in kaj ne, visoko kakovost zborovskega petja zagotavljajo profesionalni dirigenti, korepetitorji, samo članstvo je neprofesionalno, je amatersko. Tu je cela vrsta stvari, ki bi jih morali razrešiti. Meni se pa zdi, da bi morali predvsem poskrbeti za dobro delovanje dejavnosti, ki ima v Sloveniji zelo bogato tradicijo, ki odpira tudi nova poglavja in vrata novim umetniškim smerem v tistih delih, v katerih, recimo, profesionalne institucije nočejo ali ne morejo odpirati vrat. In ne gre samo za nekaj, kar je starožitno in je bolj povezano s tistim, kar ne zapade pod 70-letno oprostitev, ker je od tega 10 let minilo in je potem oprostitev avtorskih pravic. Problemov je zelo veliko. Jaz tudi vem, da je trenutno med kulturnimi društvi zelo močan protest zaradi vsega tega, kar se dogaja. In mislim, da je pravi čas, da bi se o stvareh razmislilo temeljito, da bi se našla res dobra rešitev. In da se ne bi igrali namiznega tenisa s tem in si očitali med opozicijo in koalicijo, ker upam, da vsaj pri kulturnih društvih pa res ni še živa politika in da so tam ljudje najrazličnejšega političnega prepričanja in ni važno, kdo je od kod, važno je, kakšna je dejavnost. Naša naloga je, da bi zagotovili kakovostno delovanje. Pričakujem, da bo Vlada res pripravila kakovosten predlog. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Nekateri ste izpostavili, da nismo govorili o zakonu. Mi smo predlagali splošno razpravo, zato tudi govorimo precej bolj na splošno. Če v resnici ugotavljamo vsi skupaj, da je problem, mi smo se odločili, da pač rešimo en problem. Nismo napovedali, da bomo spreminjali Zakon o avtorskih pravicah in rešili vse probleme od tarif do ne vem česa. Povedali smo, kateri konkretni problem želimo rešiti, to je zaračunavanje avtorskega honorarja oziroma nadomestila kulturnim društvom. Ti opozarjajo, da imajo s tem velike težave. To je en problem, ki ga želimo rešiti. Vse ostalo pa naj pripravi Vlada tako, kot ji narekuje sklep Odbora za gospodarstvo, sprejet pred pol leta. Če mislite, da je stvari treba urediti, bi normalno sprejeli sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo in bi se v nadaljnjih korakih v postopku o tem pogovarjali. Ne, vi bi radi, da gre to čim prej z dnevnega reda in da se nehamo ukvarjati s tem, z neko obljubo, da bomo nekoč zelo kmalu dobili celovit zakon, ker ta naš je napisan površno in ne vem kaj še vse. Zaznali smo problem, zato smo tudi povedali, kateri problem želimo rešiti. Sazas zaračuna prireditev, prijaviti je treba prireditev. Kaj se je dogajalo tam? V tem členu, ki ga predlagamo, je natančno napisano, kdo bi bil oproščen, če društvo oziroma skupina na prireditvi nastopa brezplačno in če na prireditvi ni vstopnine, razen če se ta v celoti nameni v dobrodelne namene. Samo ti dve stvari in nima nobene zveze s tem, kdo je zaposlen v društvu, kdo ni zaposlen. Mi tega ne urejamo. To boste kolega predlagali sami in naredili tako kot mislite. Stvari gotovo niso enostavne. Zato se tudi nismo lotevali desetih stvari, ki bi jih bilo treba urediti v tem zakonu, ampak kot rečeno, tistih, za katere mislimo, da so v tem trenutku zelo aktualna. Vemo, da imajo nekateri predsedniki velike težave, imajo tožbe, zato predlagamo, da se stvar uredi tako in je popolnoma jasno za katere prireditve se zaračuna. Če je problem v tem, kaj zdaj imenujemo amaterska društva ali ne imenujemo, to se z amandmaji da popraviti, če je namen, da se kaj popravi, drugače ne. Ne pa, da se samo reče, to je pripravljeno slabo, površno, dajmo čim prej z dnevnega reda, ker nas to ne zanima. Mislim, da je stvar resna. Na nas se, pa tudi na vas, sem prepričana, obračajo predstavniki društev in z zakonom, ki je danes v splošni obravnavi, pomeni, da bo še tekel postopek na odboru, možno bo stvari amandmirati in pripraviti, da bodo bolj sprejemljive in da dejansko ne bo kakšnih nejasnosti. Je pa zelo daleč od tega, če to sprejmemo, da se bo zdaj pa kar vse podrlo in bomo cel sistem zrušili ali kakšni so bili tukaj izrazi. Jaz bi le predlagala, da zakonu v tem trenutku rečemo da in ga v nadaljevanju popravimo tako, kot mislite, da bi bilo bolj prav in da bo stvar pač pila vodo ali kako se temu reče.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Luka Juri. Prosim.
Hvala lepa. Veste, v Kopru je bilo v decembru veliko prireditev. In kar nekaj koncertov blizu tam, kjer jaz stanujem, sem tudi lahko vsak večer v živo in na glas slišal. Vsak petek, vsako soboto je bil koncert tako imenovane prireditve Koper v novo leto. V drugem šotoru v Bertoku so bili drugi koncerti. Marsikateri od teh koncertov je bil z brezplačno vstopnino. Vstopnina je bila zastonj, kajti lokalne institucije, občina ali podobne institucije so prireditev financirale, sofinancirale, poleg tega pa so organizatorji, ki so zadevo delali z namenom dobička, pridobili številne sponzorje, ki so oglaševali na takšen in drugačen način in zadevo ne samo finančno pokrili, ampak še imeli od tega ostanek oziroma dobiček, ker so to profesionalni organizatorji in vedo, kako se temu streže. Dosti višji dobiček, tudi na račun gostinskih storitev, ki so se tam izvajale, kot če bi bila zadeva z vstopnino. Morda je drugod drugače, ampak na obali moram reči, da smo že malo razvajeni in tja, kjer je koncert z vstopnino, enostavno pač več ne gremo. Takšna prireditev bi bila po določilih tega zakona oproščena plačila avtorskih pravic. Torej, nekdo, ki je zaslužil 10 tisoč evrov na račun glasbe, ki so jo nekateri avtorji dobili, bi bil po določilih tega zakona, kot je sedaj predlagan, upravičen, da avtorjem ne plačajo niti evra prispevka, glede na tisto, kar so sami zaslužili. Točno tako, z enim samim primerom sem dokazal, kako je ta zakon pomanjkljiv in nedovršen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosila predstavnica Vlade mag. Darja Radić, Ministrstvo za gospodarstvo, državna sekretarka.
Hvala lepa, predsednik. Lepo pozdravljeni. Spoštovane poslanke in poslanci. Ker smo zamudili uvodno predstavitev, izkoriščam to priložnost in tudi se odzovem z nekaj komentarji na razpravo v zvezi s tem zakonom. Seveda uvodoma poudarjam, da je Vlada v zvezi s tem sprejela stališče, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Razloga sta predvsem dva. Prvi je ta, ki je bil tudi že večkrat omenjen, da s tem zakonom pravzaprav ne rešujemo problematike, ki je predlagana v tem zakonu, predvsem želimo področje avtorskih in sorodnih pravic urediti na celovit način. V razpravi je bilo zelo jasno povedano, da je to področje zelo problematično, da obstaja ogromno odprtih vprašanj. In s takšnim pristopom pripraviti dva člena zakona ter na ta način začeti neko razpravo o tako široki problematiki ter pri tem upati, da bomo na ta način skozi parlament in z amandmiranjem prišli do kvalitetnega zakona, to prav gotovo ni pravi pristop. Torej, v Vladi bomo zagovarjali celovit pristop pri pripravi tega zakona. Strokovne zakonske rešitve na tem področju se že pripravljajo in kot je sama gospa poslanka Jerajeva povedala, stvar prav gotovo ni enostavna. Upam, da razumete, da bo potrebnega tudi malo več časa, zato da bodo strokovne rešitve zakona pripravljene tako, da bo zakon končno tak, da bo v korist in zadovoljstvo vseh njegovih uporabnikov. Vendar ni osnovni razlog, zakaj se Vlada ne strinja z obravnavo tega zakona, v nestrinjanju s samim pristopom, s parcialno obravnavo in reševanjem posameznih vprašanj. Ključni razlog za zavrnitev tega zakona je v tem, da so njegove rešitve enostavno v nasprotju z evropsko zakonodajo. To je bilo danes sicer že nekajkrat izpostavljeno in dejstvo je, da bi uveljavitev 1. člena, s katerim se spreminja 49. člen obstoječega zakona, pomenila kršitev Direktive 201/99, kar bi pomenilo, če bi to uveljavili, če bi Državni zbor to sprejel, da bi zaradi tega lahko prišlo do tega, da bi Evropska komisija proti nam sprožila postopek zaradi kršitve evropske zakonodaje. V tem je osnovni razlog - predlog pomeni kršitev evropske zakonodaje. Mislim, da sem na tem mestu dolžna razložiti tudi to v zvezi s primerjavo z ostalimi državami. Res je, da imajo Avstrija, Nemčija, Združeno kraljestvo te stvari v svoji zakonodaji tako urejene. Vendar je treba prebrati direktivo in pogledati in videti, da pravzaprav s to direktivo, ki je bila uveljavljena po sprejemu nacionalnih zakonodaj v Avstriji, v Združenem kraljestvu se obseg izjem in omejitev v zvezi z avtorskimi pravicami zapira. Se pravi, da od sprejema te direktive veljajo oziroma lahko nacionalne zakonodaje upoštevajo samo izjeme in omejitve, ki jih direktiva dopušča. Tiste države, ki so to naredile prej, ki so uveljavile razmere prej, so te stvari lahko uredile, mi te možnosti nimamo tako kot tudi vse ostale države, ki bi zdaj želele to področje drugače urediti. Toliko z moje strani, se pravi, ključni razlog, zakaj ta zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, je v tem, da pravzaprav ni v skladu z evropsko zakonodajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Petan proceduralno? Razpravo sem zaključil, imeli ste možnost, da se prijavite. Tako kot Poslovnik določa sem odprl možnost za razpravo, zato moram zaključiti razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 30. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA RAZPRAVO O ODGOVORU MINISTRA ZA OKOLJE IN PROSTOR KARLA VIKTORJA ERJAVCA NA POSLANSKO VPRAŠANJE VITA TROFENIKA V ZVEZI S POSEBNO RABO VODE IN PLAČILOM KONCESIJ. Državni zbor je na 10. seji sklenil, da opravi razpravo o odgovoru, ki ga je minister za okolje in prostor Karel Viktor Erjavec podal na poslansko vprašanje Vilija Trofenika v zvezi s posebno rabo vode in plačiloM koncesij. Besedo dajem Vitu Trofeniku za dopolnilno obrazložitev zahteve za razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor. Prosim, gospod Trofenik.
Hvala za besedo, lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej ministru gospodu Erjavcu. Na 10. redni seji sem postavil vprašanje ministru v zvezi s problematiko plačevanja koncesijske dajatve za energetsko izkoriščenje reke Drave. Vlada je leta 2003 sprejela uredbo o koncesiji za rabo reke Drave za proizvodnjo električne energije. Ta uredba v 10. členu predvideva, da koncesionar, to so dravske elektrarne, plačuje koncesijsko dajatev v višini 10% od prodajne vrednosti proizvedene električne energije. Omenjena koncesijska dajatev se deli med državo, 40%, in devetnajstimi lokalnimi skupnostmi od Dravograda do Ormoža, 60%, in to po ključu 30% glede na površino in 70% glede na potencial oziroma energetski padec na območju posamezne občine. Minister je korektno odgovoril na tisti del vprašanja, ki se tiče samega 10. člena oziroma izvajanje 10. člena, vendar je treba vedeti, da ta uredba predvideva dve koncesijski dajatvi, in sicer trajno 50 letno koncesijsko dajatev, o kateri sem ravnokar govoril. In drugo, začasno, do vključno leta 2007, ki šestnajstim občinam od devetnajstih prispeva enkratne letne zneske. S to koncesijsko dajatvijo pa so očitno težave, ker je Vlada v letu 2007, 27. decembra, to se pravi štiri dni pred iztekom leta, sprejela korektno uredbo, ker se to rešuje vsako leto z letnimi uredbami, vendar je to uredbo objavila šele naslednje leto, 4. januarja 2008 in izgleda, da ta uredba ni bila konzumirana oziroma iz naslova te uredbe občine niso dobile, vsaj nekatere, sredstev, ki jim pripadajo. Seveda, odpira se več vprašanj, zakaj odgovorni organi tega ne spremljajo, ker to je bilo videti iz pomanjkljivo pripravljenega odgovora, kjer so sodelavci ministru Erjavcu pripravili za odgovore na ta vprašanja oziroma kako bo sanirana ta problematika, ker je problem v tem, da je z retrogradnjostjo uredbe, do katere je prišlo slučajno ali pa namerno, ker je objavljena naslednje leto, velja od 5. januarja 2008, in izgleda, da uredba ni bila realizirana, in da ostane odprta terjatev 16. občin v letni vsoti 1 milijon 532 tisoč 715 evrov za 16 občin. Mislim, da je to nedopustno v pravni državi in pričakujem ustrezen odgovor. Ali so občine dobile iz tega naslova? Če so dobile, katere so dobile in katere niso dobile? In kako misli Vlada sanirati ta problem? Najlepša hvala.
Hvala lepa.
Prosim samo za en stavek. Jaz moram poudariti, da je zgolj slučaj, da ta problematika in ta diskusija v Državnem zboru sovpada z aktualnimi političnimi dogodki in to vprašanje nikoli ni imelo direktne povezave z aktualnim ministrom, ki je nasledil pač tako stanje iz prejšnjega mandata. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Besedo ima Karl Viktor Erjavec, minister za okolje in prostor. Prosim. Gospod minister, kar za govornico.
Vsem lep pozdrav, zlasti predsedniku Državnega zbora, tudi poslancu, ki mi je postavil to vprašanje, že nekaj časa nazaj in mu iskreno verjamem, da ga je iskreno postavil in da to nima zveze z aktualnimi političnimi postopki. Dejansko se moram strinjati s tem, kar ste povedali za to govornico. Gre res za dve koncesiji, za prvo koncesijo, ki se nanaša na rabo vode, to se pravi, da 10% vseh prihodkov iz naslova prodaje električne energije dobi 19 občin v deležu 60% te koncesije. Sami ste priznali, da sem na to vprašanje korektno odgovoril že na prejšnjem zasedanju Državnega zbora. Nisem pa odgovoril na vprašanje, ki je zlasti ostalo pravno vprašanje, morda tudi politično vprašanje, vendar s tem ne bi rad špekuliral. Dejstvo, da bi moralo 16 občin prejeti enkraten znesek v zvezi z drugo koncesijo. Dejstvo je, da je Vlada 2007 korektno sprejela navedeno uredbo. Res pa je, da je bila objavljena potem v letu 2008 in tukaj imamo hudo pravno vprašanje. Moram reči, da v tem trenutku vam tega odgovora ne morem dati, ker ne gre za politično vprašanje, gre za pravno, strokovno vprašanje, kot minister za okolje nikdar ne silim stroke, naj stroka pove, kako bomo razrešili to pravno vprašanje. Dejstvo pa je, da je 16 občin iz tega naslova prikrajšanih. Niso prejela 1,5 milijonov evrov, ki bi jih lahko zelo koristno uporabili za večjo poplavno varnost, nenazadnje vemo, kaj se je dogajalo v tistih dnevih, ko sem tudi sam imel zelo hude težave, tudi z vodami smo imeli hude probleme, nismo vedeli, kaj se bo zgodilo. K sreči se nas je narava usmilila, tako da še nekdo nekje zgoraj bdi nad nami, upam, da tudi nad menoj. Kar se tega tiče, mi bomo teh milijon in pol evrov, pač meni se zdi, da je prav, da te občine prejmejo, saj ne bo to šlo v žep županov, občinskih svetnikov, ampak bo namenjeno, vsaj upam, za večjo poplavno varnost. Gre za velik znesek in mislim, da bomo s tem lahko boljše poskrbeli za varnost občanov, da ne bodo imeli zalitih kleti in tako dalje. Vendar, najprej je treba to pravno vprašanje razrešiti, jaz vam zagotavljam, da žal na ministrstvu bo potrebno poiskati res dobrega pravnika in se bomo poslužili zunanje pomoči, da to vprašanje rešimo. Res pa je, da je nerazumljivo, zakaj je bila uredba objavljena šele v letu 2008 in imamo danes to pravno vprašanje. Jaz verjamem Računskemu sodišču, naj to konkretno zadevo pregleda, strokovno lahko tudi politično, bomo videli, katere sile so bile v ozadju, ki so prispevale h temu, da je bila ta uredba objavljena šele v letu 2008. Bojim se pa, da krivica ne bomo našli, da bo šlo za splet zelo nenavadnih okoliščin, ki so prispevale h temu, da je ta uredba bila objavljena v letu 2008 in so zaradi tega občine, ki najbolj krvavo potrebujejo ta milijon in pol, prikrajšane. Jaz ne vem, kakšna bi bila moja odgovornost, če bi se na območju teh občin zdaj v decembru zgodila huda poplava, morda tudi kakšna smrtna žrtev. Jaz mislim, da bi zopet terjali mojo odgovornost, ker je treba vedeti, da minister očitno tudi odgovarja za nepravilnosti, ki jih je nekdo storil v svojem mandatu, v prejšnjem mandatu. Pač takšna je politična logika v Sloveniji, tako se meri politična odgovornost posameznega ministra. Res pa je, da tisti, ki ne opravlja več te funkcije, ne odgovarja nič več, ne glede na to, kakšne neumnosti ali pa traparije je počel.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Janez Ribič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala. Spoštovani. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke upamo, da bo današnja razprava končno ponudila kakšne konkretnejše odgovore. Minister je sicer že prejšnjič opisal, kako stvari tehnično potekajo, pa vendar se nam zdi, da je kar nekaj nejasnosti pri nadziranju izračunov in izplačevanju plačil za koncesije v primerih posebne rabe vode. Sicer je trenutno v Sloveniji vedno manj prošenj za koncesijo, še posebej to velja za proizvodnjo električne energije. Koncesijo pa je treba pridobiti tudi za proizvodnjo pijač, potrebe kopališč, zdravilišč, proizvodnjo elektrike v hidroelektrarni, v pristaniščih, za odvzem naplavin in vzrejo vodnih organizmov. Zanima nas, koliko denarja se iz tega naslova zbere v državnem proračunu, seveda pa tudi koliko denarja dejansko pride do občin, ki bi morale v razmerju z državo prejeti 60% plačila za koncesije. Minister je v odgovoru sicer povedal, da se ta izplačila izvajajo, pa vendar vemo, da v praksi to ne velja za vse občine. Zato pričakujemo od današnje razprave, da se končno predložijo konkretni in dejanski podatki o izplačilih in informacije o tem, zakaj je prišlo do tega, da v nekaterih občinah izplačil ni bilo. Hvala.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo. Lep pozdrav tudi ministru. Kolegice in kolegi. Pred nami je ponovna razprava glede koncesij za posebno rabo vode, ki se obračunava na podlagi posebne formule, ki je objavljena v posebni uredbi in je sestavni del koncesijske pogodbe v členu, ki določa plačilo za koncesijo. Gre za nepravilnosti, ki izhajajo iz naslova razdelitve koncesijskih dajatev, za katere je prikrajšanih kar 19 občin, ki bi po uredbi morala ta sredstva tudi dobiti. Želimo si, da bi v tokratni razpravi čisto zares prišlo do tega, zakaj se ta sredstva ne razdelijo med upravičene občine, kdo je za to kriv in kakšna je možna rešitev, da takih nepravilnosti ne bo več, ter kateri podatki so pravi, tisti, ki jih ima na voljo gospod minister, ali tisti, s katerimi razpolaga gospod Trofenik, ter seveda, da bo odgovor gospoda ministra zadovoljiv pobudnika za razpravo, v kolikor je to sploh mogoče. Dejstvo je, da bi bilo najbolj pravično, hkrati pa tudi v skladu s kohezijsko uredbo, da se kohezijska sredstva, ki jih ni malo, razdelijo kot je v uredbi podpisano oziroma napisano. Sama koncesijska uredba natančno in strogo določa, kako se ta sredstva razdelijo, v kakšne namene. Zato pa se po naši oceni ne morejo kar izgubljati na nekih stranpoteh ali bolje rečeno nekih transakcijskih računih, temveč morajo priti k tistemu, komur so tudi strogo namenjena.
Hvala. Gospod Srečko Prijatelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom začel s tistim, kar je gospod minister povedal v odgovoru. On je dejal: "Glede na povedano bom Agenciji za okolje naročil, da preveri, kako potekajo ta izplačila, zlasti za podračun, ki se nanaša na lokalne občine, tako bomo iz tega lahko ugotovili, ali se ta plačila dejansko izvajajo, če niso izvršena pa, kot sem že rekel, imamo možnost najhujšega ukrepa, to je odvzem koncesije za posebno rabo vode." To je dejal gospod minister. Pomanjkljivost te razprave, ki je danes tu, je ta, da ne moremo sprejemati nobenih sklepov. Mene zanima, kako bomo reagirali na to, da to nepravilnost saniramo. Ali bo gospod minister, če bo še toliko časa minister, da bo lahko to storil, ukrepal zoper tiste, ki na ministrstvu zelo neresno jemljejo svoje delo? Zelo malomaren odnos imajo do svojih delovnih dolžnosti. Jaz iz tega lahko samo to povem, da marsikaj ni v redu na ministrstvu in da je minister bil večkrat zaveden, to se vidi tudi iz tega primera. In osebno ne krivim ministra za to, da občine tega denarja niso dobile, ampak tiste, ki bi morali kot izvrševalci zakonskih in podzakonskih aktov za to poskrbeti, da se to realizira. Ampak, glejte, spoštovani gospe in gospodje, zopet se ne bo zgodilo nič, nič se ne bo zgodilo. In mi tudi vemo, kam je ta denar šel. Ta denar je šel predvidoma za ZVON 1 25 milijonov evrov, in sedaj pristojni organ nima denarja za izplačilo občinam. In, če je to res, spoštovani minister, bi vas prosil, da pokličete kriminaliste na vaše ministrstvo, naj raziščejo in razkrinkajo to hudodelsko združbo, če je to res, kajti občine pričakujejo ta denar. S tem denarjem bi lahko opravile tudi razvojno podobo svojih okolij in od vas pričakujem, da zagotovite izvajanje zakonitosti na tem področju. Jaz bi želel slišati tudi ime in priimek osebe, ki je odgovorna za to dejavnost. Sami ste dejali, da boste to raziskali, časa je bilo več kot dovolj. Dejstvo je, da sedaj bi že lahko imeli krivca, zlasti zaradi tega, ker se v bistvu tekoče steka ta denar od vsake kilovatne ure, ki se proizvede. Torej, denar je, vprašanje je samo, kam je šel. Ni šel na način in ja, kamor bi moral iti, po tistih kanalih v občine, ampak je šel na nek drug račun. Mi dobro vemo, da cerkev zdaj tega denarja ne more vrniti, ga je za 25 milijonov evrov. Odgovorna oseba, ki je to storila, tudi že ni več zaposlena tam, kjer je bila prej in dejansko nič kaj takega pretresljivega se na tem področju ne dogaja, da bi lahko rekli, da zagotavljamo zakonitost. Prej je kaznovan tisti, ki ukrade eno čokolado v trgovini, seveda, kot pa nekdo, ki odnese milijone na polprivatni račun. Ta zgodba je po našem vredna neke druge obravnave. Na tem mestu pa pozivam tudi predsednika Državnega zbora, ki je prvi med enakimi, da poskrbi, da se take razširjene razprave končajo tudi s sprejetjem kakega pametnega sklepa. Kajti danes bomo samo besedičili, sklepa pa, kot že rečeno, po Poslovniku ne moremo sprejemati, to je pa žalost. Hvala.
Hvala. Gospa Breda Pečan bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Dober dan. Spoštovane kolegice in kolegi! Dober dan, gospod podpredsednik, dober dan, gospod minister. V Poslanski skupini Socialnih demokratov so vsaj nekateri podprli predlog poslanskega kolega gospoda Vilija Trofenika za razširjeno razpravo na seji Državnega zbora o odgovoru ministra za okolje gospoda Karla Erjavca v zvezi z vprašanjem posebne rabe vode in plačila koncesij. Vlada Republike je za ureditev koncesijskega razmerja v zvezi z gospodarsko rabo vode reke Drave za proizvodnjo električne energije na način in pod pogoji, kot jih določa Zakon o vodah, sprejela Uredbo o koncesiji za rabo reke Drave za proizvodnjo električne energije. Koncesija je bila podeljena za proizvodnjo električne energije v verigi hidroelektrarn na reki Dravi in sicer Dravograd, Vuzenica, Vuhred, Ožbolt, Fala, Mariborski otok, Zlatoličje in Formin. Reka Drava v Sloveniji pa teče skozi naslednje občine in teh je kar 19. To so občine Dravograd, Muta, Vuzenica, Radlje ob Dravi, Podvelka, Lovrenc na Pohorju, Selnica, Ruše, Miklavž, Maribor, Duplek, Starše, Hajdina, Ptuj, Markovci, Videm, Zavrt, Gorišnica in Ormož. Koncesija je bila podeljena z odločbo o določitvi koncesionarja 3. aprila 2003. V uredbi Vlade je bilo tudi zelo natančno zapisano, kako je urejen način plačevanja koncesij. Prihodki od plačila za koncesijo so vir proračuna Republike Slovenije in proračuna občin na območju, na katerem so hidroelektrarne. Delež plačila za koncesijo, ki pripada Republiki Sloveniji, se nakazuje na podračun prihodkov od podeljenih koncesij za vodno pravico, ki pripadajo državi. Delež plačila za koncesijo, ki pripada občini, pa se nakazuje na podračun prihodkov iz naslova podeljenih koncesij, ki pripadajo občinam. Plačilo za koncesijo se med državo in občinami razdeli v razmerju 40% državi in 60% občinam. Del plačila za koncesijo, določenega s koncesijskim aktom, ki je namenjen občinam, pa se razdeli med občine na naslednji način: 30% plačila sorazmerno pripadajočemu deležu potencialne energije vodnega telesa reke Drave in 70% plačila sorazmerno pripadajočemu deležu površine vodnega dobra, zajezitev in kanalov hidroelektrarn. Vlada Republike Slovenije pa je leta 2004 sprejela Uredbo o dopolnitvi Uredbe o koncesiji za rabo reke Drave za proizvodnjo električne energije, v kateri je dodala 12.b člen, in sicer: "Ne glede na določbe in merila za določanje razvitosti infrastrukture in obremenjenosti okolja zaradi ugotavljanja plačila občini za koncesijo na naravni dobrini je za leto 2004 od 1. avgusta dalje celotno plačilo za koncesijo namenjeno občinam, pri čemer se plačilo za koncesijo razdeli med občine tako, da se polovica plačila za koncesijo razdeli med občine sorazmerno pripadajočemu deležu potencialne energije vodnega telesa reke Drave in polovico plačila za koncesijo sorazmerno pripadajočemu deležu površine vodnega dobra, zajezitev in kanalov hidroelektrarn na reki Dravi. Občinam se izjemoma za leto 2004 plača tudi dodatno enkratno nadomestilo za omejeno rabo prostora zaradi hidroelektrarn na reki Dravi na območju občin." Višina tega plačila nadomestila za omejeno rabo prostora je bila izračunana na takratnih 367 milijonov tolarjev oziroma milijon in dobrih 500 tisoč evrov. Plačilo za nadomestilo za omejeno rabo prostora je Vlada naložila večinskemu lastniku koncesionarju Holdingu Slovenskih elektrarn. Plačilo za nadomestilo za omejeno rabo prostora za hidroelektrarno na reki Dravi se ne upošteva kot lastni prihodek občine pri izračunu sredstev za finančno izravnavo državnega proračuna. Tej uredbi Vlade Republike Slovenije so sledile uredbe vlad za leto 2005 in 2006, zapletlo se je pri uredbi za leto 2007, ki jo je Vlada Republike Slovenije sprejela šele 4. januarja 2008 in ki večinskemu lastniku nalaga izplačilo tega izjemnega nadomestila do 25. januarja 2008 za leto 2007. Ne vemo in ni nam znano, iz kakšnih razlogov je takratni direktor Holdinga Slovenskih elektrarn preko odvetniške družbe sprožil pobudo na Ustavno sodišče Republike Slovenije o ustavnosti in zakonitosti tega vladnega akta, saj vendar ta akt temelji na določilih Zakona o vodah in Zakona o varstvu okolja. Vem pa, da so vse lokalne skupnosti ali pa vsaj večina njih, že sprožile tožbene zahtevke zoper večinskega lastnika koncesionarja, za katere postaja iz dneva v dan bolj jasno, še posebej pa po zavrnitvi Ustavnega sodišča 15. januarja lansko leto, da bodo spor dobile in s tem povzročile večinskemu lastniku dodaten strošek za plačilo, poleg glavnice še zakonitih zamudnih obresti. Poleg tega so lokalne skupnosti oškodovane v višini najmanj enkratnega letnega nadomestila za leto 2008. Oškodovane so za enkratno nadomestilo v letu 2009, in sprašujem se, za koga je bila ta pobuda za oceno ustavnosti in zakonitosti koristna. Razmišljamo, ali je takratnega direktorja Holdinga morda vodilo v odločitev za sproženje pobude za oceno ustavnosti in zakonitosti akta vlade tudi dejstvo, da je ravno v tistem času potekalo dogovarjanje za odobritev posojila, ki so ga Dravske elektrarne pompozno odobrile Holdingu Zvon 1 v višini 20 milijonov evrov. Sama, in tudi vsi v Poslanski skupini Socialnih demokratov, si bomo prizadevali, da se stvari uredijo za nazaj in da se za naprej vzpostavi zakonito stanje, kot ga je vsako leto, od leta 2003 vzpostavila Vlada Republike Slovenije s sprejetjem uredbe. Razen tega pa se bomo zavzemali za to, da bi ta uredba imela ne enoletni rok trajanja, ampak da bi imela dolgoročni značaj. Hvala lepa.
Hvala. Mag. Andrej Vizjak bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Spoštovani, še enkrat lepo pozdravljeni. Pravzaprav je temeljni vzrok te razprave in poslanskega vprašanja, povezanega z njo, v neceloviti ali pa, bi rekel, v zelo različni ureditvi koncesij, ki izhajajo iz energetskega izkoriščenja slovenskih vodotokov. Poznamo kar nekaj praks oziroma nekaj ureditev in verjetno bi bilo tem dilemam in tudi vprašanjem, povezanimi s temi dilemami, konec, če bi končno postavili na isti imenovalec vse koncesije, ki izvirajo iz energetskega izkoriščenja vodotokov. Najmanj dva primera imamo, eden, ki je bil omenjen, to je energetsko izkoriščenje Drave, kjer je pravna podlaga Zakon o vodah in posledično so tukaj neke uredbe. Drugi primer je na Savi, kjer imamo Zakon o energetskem izkoriščanju spodnje Save in kjer koncesijska dajatev izvira iz tega zakona in je torej pravna podlaga za izplačilo koncesij v drugem zakonu kot v primeru Drave. In prav zaradi teh različnih osnov in zaradi te neenakosti ne nazadnje izvirajo tudi problemi pri izvajanju in ne nazadnje pri plačevanju teh koncesijskih dajatev. Če je kaj pravično, potem je pravično, da se del koncesijske dajatve odvaja skupnostim, na območju katerih se energetsko izkorišča vodni vir, predvsem iz razloga, ker to posega v infrastrukturo teh občin, to vpliva tako ali drugače na druge projekte v teh občinah, jih celo draži in posledično je prav, da dobi občina znaten del. Prav pa je tudi, da so občine ob reki Dravi izenačene z občinam ob reki Soči, z občinami ob reki Savi in podobno. Vendar temu danes ni tako in, kako bi rekel, izvirni greh je v tem. Spoštovani minister, končno bi bil čas, da se postavijo na podlagi tudi teh apelov stvari na isti imenovalec v naši državi. Vendar kljub temu da imamo vsaj na načelni ravni zadevo rešeno, tudi iz odgovora ministra in iz razprav ostalih vidim, da je prav, da se koncesijska dajatev deli med državo in občine, to je tako v primeru ene kot v primeru druge prakse, se pa, seveda, postavljajo nova in nova vprašanja. Nova vprašanja so pa ta, da kljub temu plačilu koncesijskih dajatev primanjkuje denarja za nujne investicije v vodno infrastrukturo, tudi povezane z gradnjo novih energetskih objektov. Torej ni problem samo to, da niso nekatere občine dobile nečesa, kar jim gre, in da je sedaj postala pravna zagata, mislim, da je še večji problem za prihodnje to, da bodo, ali pa da so, nekateri projekti v izgradnjo energetskih kapacitet, ki bodo posledično tudi generirali te prihodke tako v državne kot občinske blagajne, ogroženi in stojijo. Tipičen primer je nadaljevanje gradnje spodnjesavske verige. Ministrstvo za okolje in prostor je imelo nalogo, da do sredine preteklega leta, to je do sredine leta 2009, pripravi finančno konstrukcijo gradnje vodne infrastrukture pri izgradnji spodnjesavske verige. Do danes ni jasna finančna konstrukcija tega, kar bi moralo ministrstvo storiti do sredine preteklega leta. Jaz sem večkrat za to govornico podčrtal, da je prav, da se vodni sklad ne uporablja v tolikšni meri za financiranje te vodne infrastrukture kot doslej, kajti projektov v izgradnjo vodne infrastrukture za namene protipoplavne zaščite je v Sloveniji veliko. In, spoštovani minister, zahvaliti se imamo investiciji v vodno infrastrukturo v Sevnici in v Krškem, da ni prišlo ob nedavnih poplavah do velikih škod v tem delu Slovenije. Protipoplavni nasipi, ki so bili zgrajeni ob izgradnji hidrocentrale Boštanj - Blanca, so preprečili poplavo v Sevnici in v krajih v tistem delu Slovenije. Verjetno bi bilo že ob tem dogodku lahko sklepati, kako pomembna je tudi gradnja spodnjesavske verige in nenazadnje tudi nasipov, kajti sploh v tem delu Slovenije ni prišlo do povečanega deževja in vzroka za poplave. Namreč, deževje in pritekle vode so prišle z Gorenjske in na nek način v tem delu Slovenije v spodnjem toku Sava prestopi bregove zaradi čisto naravnih pogojev, ki tangirajo ta vodotok. Želim povedati samo eno stvar, da investiranje v vodno infrastrukturo ni stvar nekih regij, ni stvar nekih lokalnih odločitev, ampak je stvar neke celovite državne politike, ki pa potrebuje skupne imenovalce. Zato je na Ministrstvo za okolje romalo tudi že veliko predlogov, kako bi v prihodnje financirali energetsko oziroma vodno infrastrukturo tudi za namene energetskih projektov. Za to je vrsta možnosti, od uporabe kohezijskih sredstev - namreč, tudi kohezijski projekti so, ki so financirani iz proračuna Evropske unije, so lahko namenjeni tovrstnim projektom. Ne nazadnje lahko financira te projekte tudi sama energetika, vendar pod pogojem, da je država v prihajajočih obdobjih ne obremenjuje s koncesijami, ker je pač energetika dala denar za urejanje vode, ne energetske infrastrukture. Morebiti je rešitev tudi v spremembi zakona o financiranju izgradnje spodnjesavske verige in v razmejitvi, kaj je vodna infrastruktura in kaj je energetska infrastruktura. Rešitev je kar nekaj, se ponujajo. Za boga, najdimo jih in nadaljujemo s temi projekti, ne pa, da se pravzaprav zaradi neoperativnosti soočamo z zavlačevanji in z zamrznitvami določenih investicij. V času konjukture oziroma pojdimo raje v sedanjost: v času recesije je investiranje v izgradnjo teh infrastrukturnih objektov več kot dobrodošlo ne samo zato, da se problem reši v vodarskem smislu, temveč tudi za zaposlovanje gradbene operative. Poglejte, kaj se je zgodilo. Konec preteklega leta je bil razveljavljen razpis za izgradnjo akumulacijskega bazena pri hidroelektrarni Krško, mimogrede, energetski del se pospešeno gradi. Razveljavljen je bil pa razpis za izgradnjo komulacijskega bazena, ker enostavno ni bilo zaprte finančne konstrukcije. Ni bilo zaprte finančne konstrukcije, ker Ministrstvo za okolje ni izvršilo sklepa Vlade, da bi moralo to finančno konstrukcijo dodelati do sredine preteklega leta. Razveljavljen je bil razpis, nihče ni dobil dela in tudi ne dela se, kar pomeni zopet slabo za izvajalce in za reševanje tega problema. Vesel sem, da je poslanec Vili Trofenik načel to temo in da lahko v parlamentu tudi razpravljamo, vendar problem je bistveno širši, kot je bilo omenjeno. Problem ni samo to, ali bo neka pravna podlaga za neke občine, da bodo dobile denar, ki jim gre. Problem je širši. Najprej, kar je, je treba celovito in na enoten način pravno urediti podlago za izplačilo koncesij, zelo jasno razmejiti, in argumentirano razmejiti kaj je državni in kaj je lokalni del in kaj so obveznosti države in kaj so obveznosti lokalnih skupnosti zaradi prejetega denarja in tudi se opredeliti, kaj je vir za prihodnje investicije v vodno infrastrukturo s strani energetskih družb. Namreč, najslabše je čakanje in zamrznitev nekaterih projektov, ki so v teku. In mimogrede, vsak mesec nedelovanja elektrarne, recimo, v tem primeru hidroelektrarne Krško, ker pač ni bazena in ostalih hidroelektrarn, pomeni izgubo približno pol milijona evrov, kar se tiče energetskih učinkov, torej da Sava zdrvi mimo turbin, ko bi lahko šla čez njih. Torej, tudi zaradi tega zavlačevanja se lahko potencialno zgodi škoda. Če bo namen te razprave v parlamentu, da se spodbudi odgovorne na MOP - sam sem pravzaprav razočaran, ker vidim, da je minister ob tej razpravi zapustil dvorano -, torej, če bo ta razprava vsaj malo spodbudila odgovorne na ministrstvu, da se spopadejo z reševanjem teh problemov, potem bo namen dosežen in bo, upam, da tudi urejanje teh vprašanj bližje.
Hvala. Gospod Vili Trofenik bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Zelo na kratko, skušal se bom ozko držati teme oziroma točke dnevnega reda. V imenu poslanske skupine moram izraziti zadovoljstvo, da je prevladalo spoznanje, da je tema resna in da je primerna obravnave v Državnem zboru, saj ves čas ni bilo tako. Če bi bilo tako prepričanje in stališče, mi danes o tem niti ne bi govorili, ker bi govorili pred slabim letom ali bi pa dobil odgovor na pisno vprašanje z 18. avgusta ali na prvo diskusijo v Državnem zboru, če bi podrejeni na ministrstvu in ostali v službah, ki so za to odgovorne, ministru pripravili korekten odgovor. Veseli me priznanje oziroma skupno spoznanje, da je problem odprt, da 16 občin ni prejelo tega, kar jim po predpisih pripada, in seveda, da minister obljublja, da bo prišlo, vsaj upam, v najkrajšem možnem času do sanacije tega stanja in da bodo prizadete občine dobile pripadajoča sredstva z vsemi posledicami, ki temu sledijo, se pravi, tudi ustrezne obresti. In seveda, da bo pri tem prišlo tudi do odgovora, kako se lahko katerikoli vladi - da smo si na jasnem, ne krivim bivše ali sedanje vlade -, kako se lahko zgodi vladi, da se objava njene uredbe zavleče čez "sraro" leto dni, ko ima to vsebinske probleme, ker taka uredba retrogradno ne more veljati. Tu se odpira cel kup vzporednih vprašanj, za katera mislim, da jih bo treba tudi rešiti, tako tega, ki sem ga zadnjega izpostavil, kot vprašanje korektnega odnosa podrejenih sodelavcev do kateregakoli ministra, ki mu pripravljajo odgovore na naša vprašanja, ker je smisel v tem, da dobimo kvalitetne in korektne odgovore. Pričakujemo, da se bo problem rešil, in veseli me tako enotno mnenje vseh poslanskih skupin, da je to problematiko treba reševati tudi širše. In se globoko strinjam z nekaterimi tu izraženimi mnenji, vendar ne bom kršil poslovnika, ker se s tem ne sme niti polemizirati niti diskutirati. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. K besedi se je javil gospod minister. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Najprej naj povem, da sem vesel, da imamo še dve uri dvainpetdeset minut in štirinajst, trinajst, dvanajst, enajst sekund. Mislim, da bomo imeli zelo dosti časa, da napravimo temeljito razpravo in da ugotovimo tudi odgovornosti. Gospod Vizjak, jaz celo mislim, da si boste vi še danes ob tej razpravi zaželeli, da me ni tukaj. Vi ste izrazili posebno željo, ko ste govorili, kje je minister, moram reči, da sem bil v sosednji sobi in sem natančno poslušal, kaj ste govorili. In verjemite, da še danes vam bo žal, da sem v tej dvorani, ker časa imamo pa zadosti. Gospod Prijatelj me je vprašal, kdo je kriv. Iz razprav vodij poslanskih skupin je razbrati, na ministrstvu so neki uradniki, vse je podkupljeno, zakaj ne začnemo nekih kriminalističnih postopkov in tako dalje. Zagotavljam vam kot minister za okolje, da bom danes dal ovadbo proti tistemu, ki je odgovoren za to stanje in bom zelo natančno analiziral, kaj je podlaga za to ovadbo zato, da bodo novinarji, mediji znali povzeti, da ne bodo zopet zapeljani in tako dalje. Bilo je povedano, da gre za dve uredbi; ena uredba se nanaša na povračila v zvezi z električno energijo, tukaj imam natančne podatke in s tem se vsi strinjate. Plačila so se vršila od leta 2003 in na stanje 23. 11. 2009 je bilo izplačano občinam iz tega naslova sto osem milijonov evrov. Tako je ta zadeva čista, občine so to naredile, upam, da so to vložile za poplavno varnost, ki je kritična, to smo lahko videli v mesecu decembru, občina Bohinj, na Štajerskem smo videli, kaj se je zgodilo in tako naprej. Potem gre pa za drugo zadevo, kjer gre za enkratno povračilo iz naslova koncesije. Šestnajst občin naj bi dobilo milijon in pol evrov. Ne bom se spuščal v to, kako se to deli. Pravni problem, ki ga pa imamo, je pa, da uredba ni bila objavljena leta 2007, to je pa uredba, ki je dala podlage za vsa ta izplačila. In verjetno zato, da ta uredba ni bila objavljena, ni kriv nek uradnik, ker večkrat v tej dvorani se radi sklicujemo na uradnike. Mislim, da ko je predsednik Vlade govoril o novih pravnih standardih pri odgovornosti ministra jaz jo sprejmem. Jaz bom pač sprejel te odločitve, ki me čakajo oziroma ki čakajo vas, poslance. Upam, da ste pravi predstavniki ljudstva, da boste res glasovali po vesti; to vam želim. Ampak veste, mi bomo uvedli še ene nove pravne standarde. Pravne standarde za odgovornosti ministrov, ki niso več ministri. Ker v naši državi se je preveč "razpaslo", da ko pa se ti zaključi mandati, razen kaznivih dejanj, ni nobene odgovornosti. Saj on ni več pomemben, on je "odstreljen", ga ni več. Ko pač minister zaključi svoj mandat in ga ne ponovi. Je pač nenevaren za to okolje, nepomemben. Ampak v tej zadevi - pa bodo že spet rekli, da sem Kalimero, da ne prevzemam odgovornosti. Glejte, verjetno je vsakemu Slovencu, vsakemu poslancu, vsakemu razumnemu človeku jasno, da jaz ne morem biti odgovoren, da uredba, ki bi morala biti objavljena leta 2007, je bila objavljena 2008. In kdo je bil minister v tistem času?! In kdo nosi odgovornost, da občine niso prejele tega milijona in pol?! In da s tem ogrožamo življenja?! Ste videli kaj je bilo decembra?! Ali je aktualni minister prevzemal odgovornost ali neki uradniki?! Ker najlažje se je skriti za nekimi splošnimi imeni: uradniki, uradniki so krivi! To je najlažje reči! Pa ne rečem, da so vsi uradniki dobri, saj vidite, recimo, v mojem primeru kjer uradnica Marjana Mali ne pozna zakonodaje in je vsa Slovenija prepričana, da sem nezakonito prodal neke kapitalske deleže. Seveda bom z močno ekipo zunanjih pravnikov dokazal, da temu ni tako, in upam, da bo gospa tudi prevzela odgovornost za te izjave. Imamo tudi takšne v uradništvu. Ampak, kar se tiče te uredbe za leto 2008 oziroma 2007, bila pa je objavljena 2008, z določenim namenom, zato da občine ne bi dobile tega denarja, zato da ne bi skrbeli za poplavno varnost. Kdo pa je bil minister leta 2007 in 2008, do novembra - ali ne vem, kdaj sem bil imenovan?! Novembra 2008 sem jaz nastopil. To je bil gospod - kdo? Janez Podobnik! In ker terjate odgovornost, bom vložil ovadbo proti gospodu Janez Podobniku kot odgovornemu ministru. Zakaj ni bila uredba, ki bi morala biti objavljena leta 2007, ki bi zagotavljala krvavo potreben denar - en milijon in pol za to, da bi izboljšali pravno varnost. Zakaj ta denar, ne vem Prijatelj poslanec, upam, da odgovorno govori, je ta denar "baje" v Zvonu. Ne vem. Ne obsojam nobenega. Tak vtis sem imel, ko sem poslušal razpravo. Upam, da to ni tisti izgubljen denar na Hrvaškem. In tudi bi se vprašal, gospod poslanec Vizjak, kdo je bil takrat odgovoren kot minister za gospodarstvo, za področje elektrike, za elektrogospodarstvo. Mislim, da dejansko se bo to zgodilo, da vam je žal, da ste me pozivali, da naj bom tukaj - in kje je minister. Saj se lahko sprenevedate, ampak povedal sem, da danes oziroma v naslednjih dneh bo vložena ovadba proti nekdanjemu ministru Janez Podobniku, ki je nepravočasno objavil uredbo in zelo zanimiv bo njegov zagovor. Ali bo pripravljen prevzeti polno odgovornost za to dejanje? Ali je res tako neroden kakor Karl Erjavec, ki ne zna ločevati komunalnih odpadkov? On pa očitno ni znal poskrbeti, da bi pravočasno objavil uredbo. A to ima morda kaj povedati ali pa je morda tisto, kar govori poslanec Prijatelj - ima nekaj, je nekaj na tem. Ampak poglejte, jaz sem samo minister, opravljal bom to funkcijo do tistega trenutka, ko bo razrešitev prišla v Državni zbor. Takrat boste imeli možnost, da se vprašate po vesti ali je ločevanje komunalnih odpadkov in tisto kar Računsko sodišče očita, res takšen problem. Tudi jaz s tega mesta, če Računsko sodišče lahko poziva predsednika Vlade na mojo razrešitev, pozivam Računsko sodišče, naj pregleda to zadevo, ker ta zadeva je izjemno zanimiva. Zakaj teh milijon pa pol evrov občine niso dobile? In zakaj mi je zagotavljal poslanec Ribič, da me bo vsakič, vsako sejo Državnega zbora spraševal, kaj bomo naredili za večjo poplavno varnost? Pri tem pa njegov nekdanji minister ni imel časa ali pa znanja, da bi zagotovil, da bi bila uredba pravočasno objavljena. Ali pa je morda to storil zaradi nekih drugih pritiskov? Pa poglejte, jaz se s tem ne bom obremenjeval, jaz se s tem nimam kaj obremenjevati. Upam, da vam je jasno, da jaz s to zadevo nimam nič v letu 2007, 2008. Verjetno pa vam je jasno, da v tem trenutku kot aktualen minister za okolje, ko me pozivate vsi, da je treba ta problem rešiti, je treba ugotoviti odgovornost, da sem pa dolžan, da vložim to ovadbo proti nekdanjemu ministru za okolje in prostor gospodu Janezu Podobniku, ki ga sicer zelo cenim in sva zelo dobra prijatelja, vendar veste, pravna država velja za vse in enakost pred zakonom velja za vse, tako za aktualne ministre kot za nekdanje ministre. Upam v neodvisnost policije, tožilstva, da ne bo, recimo, prihajalo do takih absurdov, da posebna tožilska skupina, ki se ukvarja z organiziranim kriminalnem - veste, kaj je to, korupcija, podkupnine, terorizem - da je največji izpel nevestno delo ministra. Če se bo ta praksa nadaljevala, potem me kar skrbi ta ovadba, ki jo bom dal proti nekdanjemu ministru za okolje in prostor Janezu Podobniku, on pa lahko še naprej mirno spi, ker se mu ne bo nič zgodilo v tej državi, ker pravosodne institucije očitno ne delujejo učinkovito, mogoče bo pa obsojen za nevestno delo v službi, morda, ne vem, bo to posebna tožilska skupina za organizirani kriminal, to je cvet našega tožilstva, pač povedala tudi v tem primeru. Sam upam, da vse te nosilce institucij, da jih bomo tudi vprašali za odgovornost; od vrha tožilstva, ali je to normalno. Od Računskega sodišča, če ne bom šel ta primer pregledati. Jaz mislim, da se je treba vprašati pa odgovornosti. Saj tukaj aktualni minister za okolje in prostor ni tista ključna oseba. Ampak ključno je to, ali bo ta pravna država zaživela, ali bo vsakdo odgovoren za svoje ravnanje, od tožilstva, od Računskega tožilstva, tudi nekdanji ministri, ki jih pozabimo. Zakaj vsaka afera ostane nerazčiščena? Zato, ker se politika zadovolji s tem, saj ga ni več med nami, njega smo se lepo znebili. Gospod poslanec, Vizjak, jaz sem prepričan v vašo nedolžnost, kajti v tej državi velja domneva nedolžnosti. [[Oglašanje v dvorani.]] Saj nisem vas nič, ampak bo zelo zanimivo, kaj bo povedal v naslednjih dneh ovadeni minister za okolje in prostor. Verjetno bo treba na veliko vprašanj odgovoriti. Še to bi želel povedati. Zdaj bo plaz napadov na ministra, kaj si je dovolil, kaj si je drznil, najprej verjetno s strani Poslanske skupine SLS, potem z vaše strani, gospod Vizjak. Ker ste si želeli, da sem tukaj, pa dajmo razpravljati odkrito in odprto. Vendar, poglejte, jaz se na to razpravo ne bom več odzival. Povedal sem: nekdanji minister Janez Podobnik bo ovaden, ker se verjetno ve, kdo je odgovoren, da ta uredba ni bila objavljena. Verjetno je tudi bil oškodovan proračun, še bolj pa občinski proračuni, še bolj pa so bili oškodovani ljudje, ker so zaradi denarja, ki ga niso dobili, ogroženi. Ampak to odgovornost bodo ugotavljali pristojni pravosodni organi. In bom že vnaprej povedal, ne bom polemiziral z vami, pač pa naj institucije zavihajo rokave, pogledajo, pa bomo videli, kako močna je naša pravna država.
Hvala. No, najprej bi opozoril, da se vendar držimo točke dnevnega reda. Ni na programu interpelacija ministra niti ne njegova razrešitev ali karkoli podobnega, pač pa njegov odgovor na vprašanje, ki ga je zastavil poslanec, gospod Trofenik. Sem pa videl roke. Gospod Vizjak, ste želeli repliko? Izvolite.
Poglejte, saj razumem, da se spoštovani minister nahaja v specifičnih okoliščinah in da je začel v neki samoobrambi streljati vse okoli sebe, bi rekel, tako, nekontrolirano, in med temi sem se znašel tudi sam. Namreč, omenil je, da mi bo žal, da sedi med nami. Nasprotno, jaz sem vesel, da se v parlamentu opravi razprava, ampak o temi, o kateri pač velja razpravljati, in to je odgovor na poslansko vprašanje kolega Trofenika. To ni interpelacija zoper ministra Karla Erjavca danes tu, čeprav to gospod minister tako očitno razume. Verjetno tako razume zaradi tega, ker se nahaja sredi določenih dogodkov, s katerimi jaz nimam ničesar, vsaj mislim in upam, da ne. In še kako se strinjam z vami, spoštovani minister, da je pomembna in ključna odgovornost ključnih nosilcev političnih funkcij, tudi ministrov, skozi celotno obdobje, ne samo skozi mandat, katerega pokrivajo. In sam osebn, bom prevzel in vedno prevzemam vse odgovornosti, ki letijo name. In teh očitkov zlasti s strani vladajoče koalicije ni malo, ko govorijo o nekaterih stvareh, ki niso urejene, na katere opozarjamo v opoziciji, da bi jih bilo treba urediti, se vedno in znova sklicujejo in vračajo, ja, saj ste imeli štiri leta oblast in zakaj niste tega uredili. Če bi bilo temu tako, da se da v enem mandatu, ali v dveh mandatih, ali celo v treh mandatih urediti vse probleme za naprej in za nazaj, potem bi verjetno potrebovali eno vlado tri mandate in konec in pika in bi bila zadeva rešena! Ne! Stvari se odvijajo, stvari potekajo in na koncu je ključno in prav, da tudi parlament opozori, da nekatera vprašanja niso rešena. Tudi sam sem v svoji razpravi opozoril, da pričakujem rešitev nekaterih vprašanj, ki jih je treba rešiti. Niti z eno besedo nisem s prstom terjal odgovornost kogarkoli o tem. Pogrešal sem prisotnost ministra predvsem zaradi tega, ker menim, da je prav, in če je bil minister v sobi, namenjeni vladi, potem vem, da je tam prenos in da se sejo neposredno spremlja, sem bi vesel, da je to slišal. Pričakoval sam, da se uredijo te koncesije za energetsko izkoriščanje slovenskih voda na enoten način, vsepovsod po Sloveniji enako, ker sedaj imamo različne pravne podlage za to. In podobno. Ne vem, zakaj je spoštovani minister doživel v moji razpravi nek napad nanj. Če je tako razumel - pač, prav -in da mi bo žal, da je tu med nami - kar sploh ni res. Od ministra bi pričakoval, da rešuje nakopičene probleme, ki jih na [[...]]
Gospod Vizjak. čas [[...]]
[[...]]okoljskem področju ni tako malo [[...]]
[[...]]za repliko [[...]]
- takoj bom - in da se nekoliko manj osebno oziroma pooseblja pri tem. Mislim, da je ključno, da se rešujejo problemi. Prav tudi je, da se iščejo odgovornosti za nazaj.
Hvala. Proceduralni predlog, gospod Kres? Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi. Mislim, da v tem trenutku v tej dvorani ni nekdanjega ministra in tudi ne še enega pred nekdanjim ministrom in se mi zdi zelo nekorektno, da ste dovolil, toliko razprave o nekdanjih ministrih oziroma nekdanjem ministru, kot si je dovolil gospod Erjavec. V razpravi se bomo dotaknili tudi tega problema. Hvala lepa.
Hvala. Čeprav to ni bil proceduralni predlog, vendar jemljem na znanje in prosim, da ne razpravljamo ali celo obsojamo ljudi, ki jih ni tukaj in se ne morejo braniti. K razpravi se je javil gospod Trofenik kot predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Zelo kratek bom, poskušal se bom držati strogo točke, ki je na dnevnem redu, nekaj je pa le treba povedati v izogib nekaterim navadam in razvadam, ki so med nami. Prevečkrat se razume postavljanje vprašanj ministru, predsedniku Vlade kot nek poskus napada, zlasti, če je kritično vprašanje ali pa če vprašanje opozarja na kakšen pereč problem in ga to postavi kdo iz koalicije, kot smo mi navajeni gledati s tega zornega kota, lastnemu ministru. Od marca lanskega leta sem bil deležen vseh mogočih opazk in pripomb, takrat mi je bilo namreč preprečeno postaviti vprašanje in to z utemeljitvijo, da gre za vprašanje lokalnega pomena, ki je nevreden obravnave v Državnem zboru. Potem mi ni ostalo drugega, kot da pišem. Na pismo nisem dobil odgovora. Na postavljeno vprašanje smo pa zdaj v drugem nadaljevanju. In ko smo na eni seji izglasovali z večino ob sodelovanju dela koalicije in dela opozicije, da razpravljamo o treh odgovorih, pa ne zato, da bi nagajali posameznim odgovornim ministrom, slučajno se je to nabralo ob ministru Erjavcu, ampak da bi razpravljali ob resni problematiki, ki se tiče na eni strani energetskega izkoriščanja Drave, ki se tiče porabe sredstev, zbranih namensko v vodnem skladu ali skladu za vode, kot se uradno reče, in da razpravljamo o resnih problemih, ki jih povzroča v praksi in v vsakdanjem življenju izvajanje Nature 2000. Vesel sem, ker še eno sejo nazaj nisem bil razumljen in je bilo kot da imam neke svoje privide o tej problematiki. Zdaj je jasno in glasno, ker so se očitno kolegi in kolegice informirali, da je problem resen, da je odprt, da postavlja cel kup vprašanj. Sam sem se o osebni odgovornosti in podobnih vprašanjih, ki so logična in nujna, zavestno izognil, da ne bi speljali razprave v kakšne, bom rekel, po svoje preveč politične vode. Zadovoljen sem, da je minister zaznal ta problem. Sam sem pomagal tudi zadnjič z določenim materialom, vendar problem postavlja vprašanje odgovornosti za zapoznelo objavo uredbe. Veste, to se v eni urejeni državi enostavno ne bi smelo zgoditi. Vse, kar je več od tega, se bom zaenkrat vzdržal. Zaradi tega seveda se strinjam s tistimi - mislim, da je minister to rekel - da bi bilo zanimivo, če bi se Računsko sodišče pozabavalo, ampak ne s koncesionarjem samo, zakaj ni plačeval, ampak zaključnim računi šestnajstih občin, za katere sem globoko prepričan, da so neverodostojni. Po meni dostopnih podatkih samo nekatere občine tožijo na sodišču, za nekatere so bile razpisane mediacije, to se pravi, sodna oblast je prepoznala, da je resen problem, ni pa to Trofenikov problem, kot so nekateri poskušali in da jaz rušim v koalicija ministra in da hočem od znotraj razrušiti koalicijo in ne vem kakšne oznake sem dobival, šalim se malo, dosti pa resno govorim. Zaključni računi šestnajstim občin, sem prepričan, so neverodostojni. Šestnajstih občinam, med njimi je tudi Mestna občina Maribor kot velika občina, to niso neke, kot ribiči pravijo "podmerske" občine, da me ne bo kdo napačno razumel. S tega vidika bi bilo to zanimivo pogledati, tudi s tega vidika v pravni državi zaključni računi ne morejo biti neverodostojni. Da sem konkreten, dvomim, da ima katera občina - ne glede, da toži, tudi tiste, ki tožijo - to zavedeno v inventuri kot terjatev do naslova x, ki bi moral to plačati. In če tega ni, bi bil zaključni račun, milo povedano, neverodostojen. Mene veseli in ne bi želel, da bi šlo zdaj to v neko kvazi interpelacijo, ker to ni bil namen, pač vsakega aktualnega ministra doleti aktualen problem, ki pa ima izvor v preteklosti, veseli pa me pripravljenost zlasti kolega Vizjaka, da je treba to problematiko enovito reševati. Ne strinjam se z njim samo v tistem delu, da eventualno neenako reševanje te problematike koncesij za energetiko, bom rekel, je lahko kakšen izgovor za prepozno objavo ali neadekvatno objavo uredbe. To nima nobene povezave. Da imamo različne sisteme na treh rekah, samo tri energetsko pomembnejše reke izkoriščamo, je nedopustno. Da so v sila različnih situacijah, je nedopustno. Mislim, da moramo samo energetiko z vidika izkoriščanja vode, to se pravi hidroelektrarne in pripadajoče dajatve tako državi kot lokalnim skupnostim, kar je logično, izenačiti najprej na neki zakonski enotni osnovi je verjetno treba ne izenačiti v absolutnem znesku, da ne bo kdo mislil, ampak je treba izenačiti podlago ali osnovo za vse dajatve, ki so iz naslova energetike, pa naj bo to termoelektrarna, naj bo plinska elektrarna, naj bo nuklearka. Gre za mešanico sistemov in gre za dve vrsti dajatev, enkrat gre za dajatve iz naslova degradacije prostora, ki je verjetno najhujša pri nuklearki - nekoliko si bom dovolil sodbo - manjša pri termoelektrarnah, je pa tudi med hidroelektrarnami sila različna. Ker eno je, če je pretočna elektrarna, drugo je, če je to kanalska elektrarna, ki jih imamo v Sloveniji samo dve sta pa uničili pomembni del severovzhodni del Slovenije z vsemi posledicami, da je podtalnica ponekod padla po pet metrov in je njive treba namakati, ker jih tudi v normalni letini ni mogoče izkoriščati. Zato, če bomo v naslednjih korakih prišli na račun te razprave tudi do kvalitetnih rešitev na tem področju, seveda bo to vprašanje tudi po tej plati doseglo svoj namen. Toliko zaenkrat. Hvala za besedo.
Hvala. Gospod Franc Pukšič. [[Ga ni.]] Franc Jurša. [[Izvolite. Se odpovedujete.]] Gospa Cvetka Zalokar Oražem. [[Je ni.]] Gospod Branko Marinič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. O sami vsebini menim, da smo kar odprli pomembne reči, o katerih bo seveda s strani Vlade Republike Slovenije oziroma ključnega ministrstva treba Državnemu zboru dati nekatere odgovore. Sicer se mi zdi, da smo z obravnavo vsebine tega poslanskega vprašanja odprli neko novo poglavje. Novo poglavje v tem smislu, da poslanke in poslanci po štirih mesecih ne dobimo ustreznih odgovorov. To pa je stvar, ki lahko slehernega med nami skrbi. Moje vprašanje v tem primeru gre v to smer, ali sploh ima smisel postavljati naslednje poslansko vprašanje, pa če je tema še ne vem kako zanimiva in terja resnične, iskrene odgovore. Tukaj danes in ves čas, ko pogledamo vsebino tega poslanskega vprašanja in pa odgovor, ki ga terja vprašanje - neko širšo dimenzijo, vendar gre za denar, ki bi omogočal zagotavljanje splošne varnosti ljudi, ki tam živijo. To pa je povsem nekaj drugega kot mnogo drugih stvari, ki se v zvezi s tem odpirajo. Zamislite si, da je prišlo v času v katerem govorimo o teh ključnih podnebnih spremembah, ki imajo katastrofalne posledice, in da je to namenski denar, s katerim se zagotavlja protipoplavna varnost. In da nekdo lahko opusti izvrševanje plačila tega denarja, ki ga občine namensko uporabljajo za protipoplavno varnost, ki zagotavlja življenje in varnost ljudi. To pa je najvišja kategorija odgovornosti oblasti in v tej zvezi tudi poslanke in poslanci sprejemamo odgovornost. Mi smo terjali, smo svoj institut poslanskega vprašanja izkoristili, ali smo izkoristili tudi institut odgovora?! Saj je vendar vprašanje toliko vredno kot odgovor. In če imamo institut poslanskega vprašanja, imamo tudi odgovor. In če tega odgovora ni, je verjetno neka druga, naslednja faza, ki se je poslanke in poslanci moramo poslužiti. Saj, konec koncev, ponovno poudarjam, gre za zagotavljanje denarja, ki zagotavlja življenje ljudi, ki tam živijo. Sam prihajam neposredno s tega območja in vem, kaj to pomeni. Vedeti morate, da je eno od največjih umetnih jezer na toku reke Drave Ptujsko jezero, nekateri ga imenujejo celo slovensko morje, ker se je začel razvijati tudi vodni šport in obvodne dejavnosti, ob tem pa pozabimo oziroma država pozabi zagotoviti denar za protipoplavno varnost. Ali veste, do kakšne katastrofe lahko pride v trenutku, ko ta jez popusti? In to popusti zaradi tega, ker ni bilo dovolj denarja za to, da bi se kvalitetno sanirala ta nabrežina, ki zagotavlja, da ne pride do izlitja te vode. Ponovno poudarjam, da v podnebnih spremembah, ki so katastrofalne lahko pričakujemo, da pride do 100-letnih voda in da bo to umetno jezero popustilo. In to zaradi tega, ker nekdo ni opravili svoje domače naloge. Tudi poslanke in poslanci smo vedeli za to, dali smo vprašanje, nismo pa dobili odgovora in kljub temu nismo naredili naslednjega koraka, da bi prišli do tega, da občine dobijo ta denar in zagotovijo varnost teh nabrežin, ki pač onemogočajo razlitje vode. To je bistveno in temeljno vprašanje. Seveda pa tudi ni nepomembno, kaj vse vsebinskega se ob tem lahko dogaja - do razno raznih špekulacij. Nekdo ima verjetno nek drug interes, vprašanje je, kam je odšel oziroma kam se je odlil ta denar. Ampak za nas kot poslance ni to tako pomembno, kot je pomembno, da denar, ki je strogo namenski, mora biti zagotovljen za zagotavljanje varnosti življenja naših ljudi, katere predstavnike imajo naše državljanke in državljani v Državnem zboru Republike Slovenije. To nas pa mora skrbeti in jaz pričakujem, da bo resnično prišlo tukaj do hitrega ukrepanja v smislu zagotavljanja varnosti ljudi, za katere moramo tudi poslanke in poslanci prevzeti posredno odgovornost. Prepričan sem, da ta odgovor in pa to napako, ki je bila storjena, nekdo takoj hitro in učinkovito sanira. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jakob Presečnik. [[Ga ni.]] Miran Györek. [[Se odpoveduje.]] Gospod Marjan Bezjak. Izvolite.
Hvala za besedo. Danes razpravljamo o koncesiji za rabo vode in o plačilu koncesij. Res je, ta sredstva so določena po količniku s strani države dejansko za urejevanje brežin in dejansko zemljišč ob vodi, ki so na njej hidroelektrarne. Res je, da reka Drava dejansko sega od Dravograda do Ormoža in da je ob tej reki Dravi dejansko tangiranih 19 občin. Vse te občine imajo pravico dobiti koncesijski evro za urejanje brežin, za urejanje pogojev življenja ob reki Dravi. Prav tako vse ostale, druge občine ob reki Savi in tako naprej. Zato nikakor ne morem razumeti, da dejansko nekatere občine niso dobile teh sredstev, ali zakaj so bila namensko izpuščena, ali kam je šel ta denar. Normalno, na te stvari bo odgovoril sam minister, kajti on zagotovo ve, kam in za kakšno rabo so šla ta sredstva. Prav pa je, da tudi ti ljudje, predvsem v koroškem delu, kakor tudi v podravskem delu, imajo enakomerno življenje ob tej reki, kot tudi vsi ostali državljani v Sloveniji. Ne pa, da ob lanskoletnih poplavah razmišljajo, kako jim bo voda odnesla hiše in tako naprej, ali porušila jezove, ker občine niso dobile denarja za ureditev, posodobitev brežin ob tej reki. Prav je, da se vlaga denar v obnovo teh stvari, saj se lahko vode, ki prihajajo ob tako velikih neurjih in nalivih, spuščajo in zadržujejo po potrebi zaradi varnosti ljudi, ki živijo ob teh rekah. Zato je prav, da država zagotovi sredstva, ki so določena s strani koncesije tem občinam, da jih te občine dejansko dobijo za urejanje. Kdo je kriv, kdo ni kriv, je, mislim da brez zveze govoriti. Zagotovo mora vsak, ki prevzema delo za nekom, temeljito prekontrolirati stvari, kaj je počel predhodnik ali česa predhodnik ni počel. Mislim, da je čas za tarnanje že zdavnaj mimo, kajti ti ljudje, ki jih doleti katastrofa, imajo pravico tarnati, ne pa mi tu. Mi smo tisti, ki moramo upoštevati opozarjanja s strani teh ljudi, ki so nas izvolili, ki so nam zaupali glas, da dejansko opozarjamo Vlado na uresničevanje ključnih stvari in tega koncesijskega evra za ureditev vsega tega. Upam, da se bodo te stvari uredile tudi za nazaj in da bo v tej pravni državi roka pravice segla tako, da bodo vse te občine dobile z obrestmi povrnjena ta sredstva, da bodo lahko ljudje ob določenih rekah, na katerih so hidroelektrarne, mirno živeli. Hvala.
Hvala. Gospod Vili Rezman. [[Ga ni.]] Franc Žnidaršič. [[Ga ni.]] Gospod Franc Bogovič, izvolite, imate besedo.
Hvala. Poslansko vprašanje je postavljeno običajno zato, da opozori na nek problem, poskuša poiskati rešitve. In problem, ki je bil izpostavljen že novembra in ga danes obravnavamo, se nanaša predvsem na izplačilo koncesij ter pravično odplačilo koncesij na določeni reki, kjer se po določenem principu zadeve izplačujejo. Zagotovo smo najbrž vsi pričakovali in vemo, da je ob takšnem poslanskem vprašanju tudi priložnost, da se problem širše osvetli in da se poskuša tudi spregovoriti o tematiki, zato tudi danes tematika in razprava tako poteka. Mislim, da je prav, da se ob koriščenju vodnega potenciala rek govori na eni strani tako o samem energetskem izkoristku te reke, na drugi strani o razmerjih vseh tistih, ki so vpleteni v takšna razmerja, bodisi da je to država kot koncedent, energetska podjetja kot koncesionarji, bodisi v nadaljevanju energetska podjetja občine, kjer se nahajajo te energetski objekti, in zagotovo tudi eno od zelo pomembnih, če najpomembnejših tematik, povezano z izkoriščanjem energetskega potenciala rek tudi protipoplavna zaščita, ki se jo velikokrat da s pridom izkoristiti in jo zgraditi ravno v tistem času, ko nastajajo energetski objekti. Kar se osnovnega vprašanja tiče, vprašanja podeljevanja koncesij, mislim, da je tema odprta, da je prav, da se poišče razloge, kaj je vodilo do tega neenakomernega obravnavanja občin, da se razlogi, vprašanja razrešijo in da se stvari uredijo tako, kakor morajo biti, da bodo razmerja med občinami pravilna in primerna. Mislim, da je najpomembnejša tematika o protipoplavni zaščiti in da je to tista, okoli katere je prav, da spregovorimo in da se potrudimo, da na tistih projektih, kjer se lahko takšna protipoplavna zaščita zgradi, tudi zagotovimo, da potekajo stvari nemoteno in da bomo potem v prihodnosti lažje vsi skupaj spali - tisti, ki bivamo tam ob rekah, ali pa tudi tisti, ki so nosilci odgovornih funkcij, pa mogoče govorijo o predhodniki; da se ne bo po lepi, dobri maniri v Sloveniji vedno pralo umazano perilo pa bodo nasledniki zopet govorili o nekih objektivnih ali pa tudi subjektivnih odgovornosti svojih predhodnikov. V našem primeru v okolju, iz katerega prihajam, posavskega prostora, smo v tem trenutku deležni tega, da so naša pričakovanja, da bi se marsikaj na urejanju tega vodotoka lahko uredilo hitreje, bodisi je to sprejetje še kakšnega državnega prostorskega načrta. V mislih imam predvsem hidroelektrarno Brežice in hidroelektrarno Mokrice na reki Savi. Prav tako pa bi bilo zelo v redu, če bi se podpisale pogodbe za izgradnjo nasipov na hidroelektrarni Krško, kajti lahko bomo prišli do tako paradoksalne situacije, da bo energetski del objekta, se pravi, jezovna zgradba, strojnica zgrajena, da pa bo zaradi neoperativnosti državnih funkcionarjev in uradnikov, ki so zadolženi za zagotovitev sredstev, za sprejemanje poslovnih načrtov, pa prihaja do zamika izgradnje nasipov, kar pomeni poplavno izpostavljenost na eni strani, na drugi strani pa tudi, z vsakim mesecem, ko potencialno pride do zamika, pride tudi do neposredne škode, kajti proizvodnja ene takšne elektrarne ni niti pol milijona evrov na mesec in iz tega posledično tudi toliko koncesije, toliko sredstev za protipoplavno zaščito. Mislim, da bi bilo prav, kot sem že dejal, da iz take razprave potegnemo te poduke, da za preteklost razčistimo, da smo pa danes ekspeditivni! In če sam malo kritičen, na teh objektih in na teh umeščanjih, ki sem jih prej omenil, bi se dalo tudi debatirati. In o ekseditivnosti tistih, ki so nosilcih teh odgovornih funkcij v zadnjem letu, ampak temu danes to ni namenjeno in temu tudi ne bom posvečal pozornosti v nadaljevanju.
Hvala. Gospod Silven Majhenič, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Sigurno je nekorektno in nezakonito ravnanje, da se ni upoštevalo uredbe Vlade Republike Slovenije za izplačilo koncesijskih dajatev za energetsko izkoriščanje reke Drave. Ugotavlja se, da dajatve niso bile izplačane posameznim občinam, in kot vidimo, to ni odgovorne skrbelo, saj so poskrbeli, da je denar odšel tja, kamor nikakor ne sodi. Seveda me zanima tudi leto 2009, kako je bilo poskrbljeno za ta izplačila občinam, ki so do sedaj bila prikrajšana za denar, ki jim je po vsem pravilih pripadal. Zagotovo gre za objekte, ki jih ne bi smeli spregledati na reki Dravi. Gre kar za osem energetskih objektov, na osnovi česar imajo posamezne občine pravno pravico do sredstev. Neumestno je opravičevati stvari za nazaj s stvarmi, ki "ne pijejo vode". Zagotovo je treba pojasniti za nazaj odgovornost za stvari, ki imajo posledice danes in čutile se bodo tudi še jutri. To je pomembno, kajti zaradi denarja, ki ni bil izplačan občinam, so danes ogrožena številna poplavno ogrožena območja. Treba je slediti izboljšanju stanja na področju izplačil, kot določa uredba, vendar za nazaj ni mogoče zadev popraviti, ampak le olajšati naprej. Zato je prav, da se napaka popravi v dobro lokalnih skupnosti, ki so poslušale v opravičila zgodbe za neizplačila iz ministrstev, ki niso več aktualna, vendar odgovornost za nazaj je pa vedno mogoča. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Franco Juri - ga ni. Janez Ribič, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovani. Moram reči, da spoštujem aktualnega ministra za okolje in prostor. Ne morem pa verjeti, da vedno, ko postavljamo vprašanja o problemih na Ministrstvu za okolje in prostor, ali gre za dimnikarske probleme, ali za prostorsko načrtovanje, ali upravljanje z vodami, vzdrževanje in čiščenje vodotokov, nadzor nad temi deli itd.; vedno je kriv nekdo od prej. Mislim, da v letu in več vodenja ministrstva pa se le da kaj postoriti in spraviti v red. In da, strokovne službe na ministrstvih naj ne bi nič kaj odgovarjale, mislim, da večino zadev na ministrstvih vodijo ravno strokovne službe in morajo tudi odgovarjati, saj ministri so nastavljeni politično. Prepričan sem, da niso strokovnjaki ravno na vseh področjih, zato si želim, da bi začeli delovati odgovorno. Opravljati ljudi, ki jih pa ni tukaj in se ne morejo braniti, pa se mi zdi izpod nivoja. Bolje je, da se pogovarjamo, in sprašujem se, kako daleč smo s poplavno varnostjo na levem bregu reke Drave, protipoplavnimi nasipi, čiščenjem pritokov Drave, nadzorom nad temi deli s strani tistih, ki to opravljajo. Mislim, da so to teme za razgovor v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Matjaž Zanoškar. Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister. Kolegice in kolegi. Tako kot se mi je na začetku te točke zdelo pravzaprav neumestno ali nepotrebno, da se ta razprava odvije v Državnem zboru, toliko bolj sem sedaj prepričan, da se je pričela razprava pod to problematiko, to pa zaradi tega, ker ne nazadnje smo lahko slišali neki historiat okoli te problematike, teh problemov in mogoče malo več ugotovili o tem, kdo vse je kriv, za to da se koncesijske pogodbe ne realizirajo tako, kot so bile napisane. Napisana je uredba o koncesijah, napisane so formule, dana je pravna podlaga, da se obračunava koncesija, da se to plačuje lokalnim skupnostim, ki gravitirajo v tem primeru na to reko. S tem denarjem je mišljeno to, da bi te občine si pomagale pri poplavnih zaščitah, tako bi na nek način zaščitile prebivalstvo in njihovih imetje na tem območju. Ne nazadnje bi dobili nek prispevek, nek denar za degradirano območje, ki se pač s tem, ko je izkoriščanje neke reke prisotno, tudi zgodi. Nerazumljivo je dejstvo, da se te koncesijske pogodbe oziroma da se to ni začelo izvajati takrat, ko je bila sestavljena, takrat, ko je bila dana ta pravna podlaga, da se za to izplačuje. Ko gre za razpravo o teh problemih, potem ne morem mimo tega, da Koroška je kar v petih občinah prizadeta na ta način. Pet občin je, torej, Dravograd, Muta, Vuzenica, Radlje ob Dravi, Podvleka so tiste, ki ne dobivajo prispevkov iz naslova koncesij. In če pogledamo naprej, da je Koroška ena od manj razvitih regij, kjer škripa in poka po vseh šivih, potem se nam zdi, da to pomanjkanje denarja oziroma ta finančna vrzel predstavlja še veliko, veliko večje breme za reševanje teh najbolj elementarnih vprašanj, ki zadevajo tudi prebivalstvo in ki zadevajo tudi umeščanje energetske reke v njihov prostor. Prepričan sem, da bo ta razprava pripomogla h temu, da bodo službe v ministrstvu pospešile razvoj dogodkov v pozitivni smeri, da se bodo našle rešitve in da bomo na takšen način opravili vse tiste potrebne korekture, ki so sedaj kot vrzel v pravnem sistemu, da se bo izplačalo tisto, kar gre vsem lokalnim skupnostim, in da bi takšen sistem potem bil tudi naprej zadovoljiv za vse prebivalcev, ki gravitirajo na to območje. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. No, dejstvo je, da je svinjarija, da se denar ni izplačeval, in mene veseli, da je gospod minister rekel, da bo vložil kazensko ovadbo proti tistim, ki niso izpolnjevali tistega, za kar so bili postavljeni na ministrsko pozicijo. Skrajni čas je, da se kaj naredi na temu področju in da se tudi kakšnega od krivcev potem tudi "zašije" ne pa, da se bo samo veliko govorilo pa iz vsega skupaj ne bo nič, tako kot je pri nas navada. Mislim, da je mogoče še vedno, da gospod minister še vedno vrže tudi kašnega iz svojega ministrstva ven pa naj potem doma tuhta, kaj je naredil narobe in zakaj je naredil narobe. Mislim, da bi bilo smiselno marsikaj prevetriti na temu ministrstvu, dejstvo pa je, da tukaj nimamo kaj dosti moči. Današnja razprava se bo zaključila brez sklepa, kajti poslovnik ne omogoča nobenega zavezujočega sklepa, ki bi ga sprejeli in zopet bo šla ena razprava v nič. To zagotovo ne pomeni, da razprava ni pomembna, je zelo pomembna. Pa vendar mislim, kot je že kolega Prijatelj predlagal, da bi bilo smiselno, da se poslovniku spremeni v temu, da potem tukaj na takšnih sejah sprejmemo lahko tudi kakšne zavezujoče sklepe. Drugače pa problematika voda v Sloveniji pravzaprav nikakor ni obdelana. Nič se ne ve, dela se z levo roko, najrajši bi se potisnilo vse nekomu drugemu, tako da smo že tisto formacijo, ki skrbi za savski bazen, potisnili Hrvatom v roke, zato da se ne bi mi tukaj preveč mučili ali pa je mogoče kdo dobil kakšen denar v žep. Ne znamo se dogovoriti in celo izpeljati celo tistega, kar so v šestdesetih letih prejšnjega stoletja razmišljali, kot eni pravijo, komunistični voditelji, da bi na hidrocentralah na toku Save naredili pretočne bariere za pretok ladij in podobno. Skratka, tisto, kar so že imeli v Valvasorjevem času, današnji veliki strokovnjaki ne znajo ponovno obnoviti in relitavizirati. Skratka, še več razprav, ampak s tem, da bi bil konec tudi oplemeniten s kakšnim sklepom. Hvala.
Hvala. Gospod Gvido Kres, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister, ki posluša nekje drugje! Poglejte, jaz ne vem, zakaj mi vedno, ko pridejo vprašanja, to jemljemo tako nepozitivno. Saj vendar vprašanje je zato postavljeno, da se opozori na problem, da se potem s tem problemom tudi lahko kosamo oziroma da ga poskusimo rešiti v zadovoljstvo, v tem primeru lokalne skupnosti. Tukaj se še enkrat pokaže, da ljudje, ki prihajajo s terena, to problematiko dobro poznajo, jo dobro lahko zastopajo in tudi postavijo res kvalitetna vprašanja. To je tudi ena izmed tistih tem, o katerih smo se že pogovarjali, da naj ne bi bili svetniki, podžupani, župani v Državnem zboru. Kdo pa lahko bolj pozna to problematiko kot tisti ljudje, ki se s tem na terenu ukvarjajo? Spoštovani gospod minister! Prav nič vam ne štejem v čast, da se zdaj pogovarjamo o predhodnih ministrih. Tudi sam sem bil že postavljen v položaj, ko sem prevzel ustanovo, ko je bilo treba zadevo rešiti, pa je bila zelo napačno vodena v tistem času pred mano, pa se nisem popolnoma nič poglabljal v tiste osebe, ampak v problem. Moram reči, da sem se s problemom soočil, ne pa s tem, kdo je kaj narobe naredil. Iz tistega, kar je pa bilo narobe narejenega, sem se pa učil, kako ravnati, da ne bodo te napake ponovljene in da se zadeva uredi tako, kot je treba. Popolnoma nič drugega od tega ministra ne pričakujemo kot to, da temu primerno tudi ukrepa in temu primerno tudi deluje. Ti problemi s koncesijskimi dajatvami so zagotovo taki problemi, o katerih je treba spregovoriti, kajti lokalna skupnost zelo potrebuje sredstva, da se zadeve, ki se na to vežejo, urejajo. In to je to. Zdaj iskati krivdo pri gospodu Janezu Podobniku, če štejem mogoče še mandat nazaj, pri gospodu Kopaču, je popolnoma brez zveze. Gospodu ministru bi predlagal, da predvsem pogleda sedaj stanje, kakršnega ima. In še eno stvar bi povedal: problemi, ki se trenutno dogajajo, in tudi situacija, v kateri se nahajate, zagotovo ni to plod dela prejšnjih ministrov, ampak stanja v trenutni vodstveni strukturi. Tako da bi apeliral, da se osredotočimo predvsem na probleme, da govorimo o osebah takrat, ko so tukaj, in seveda, če ste ocenili, da je treba zadevo sprožiti pred sodnimi oblastmi, jo je treba sprožiti. Pa najbolj verjetno ne samo te, ampak bi lahko kar v vrsto postavili ljudi, ki bi se s tem ukvarjali. Ampak, še enkrat poudarjam: to ni produktivna zadeve, sploh pa ne za razpravljanje v parlamentu. Če se te zadeve naredijo, se lahko naredijo, se lahko naredijo prijave. Tukaj in zdaj pa je treba reševati te probleme, s katerimi se soočamo. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Milan Čadež - ga ni. Tadej Slapnik - ga ni. Vito Rožej - ga ni. Gospod Srečko Prijatelj, želite, izvolite? Ne. [[Se odpoveduje.]] Gospod Joško Godec - ga ni. Gospod Žerjav, želite? Ne. Želi besedo še gospod minister? Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Moram povedati, da mi se bomo trudili to napako popraviti, poiskati neko pravno rešitev, kako ta denar za nazaj zagotoviti za občine, ki dejansko potrebujejo ta sredstva za večjo poplavno varnost. Gre pa za zelo zahtevno pravno vprašanje, ker uredba za leto 2008 ne more biti podlaga za izplačilo, bi morala biti sprejeta leta 2007. Zagotavljam, da bomo z najboljšimi pravniki, mogoče tudi z institutom pregledali, kako poiskati pravno podlago, da bodo občine ta sredstva dobile. Zakaj ni v letu 2009 teh izplačil? To je bilo vprašanje. Saj ni pravne podlage! V tem je problem, da v letu 2008 občine niso prejele milijon 500 evrov, v letu 2009 ne bodo prejele, razen če bom še tako dolgo minister, da to uredbo pripravim s pomočjo vrhunskih pravnih strokovnjakov. Na vsak način, kot minister pa sem odgovoren, da ugotavljam, kdo bi lahko bil odgovoren. Kot ste sami povedali, jaz sem dolžan, da ukrepam, bom pač dal to ovadbo, naj neodvisno sodstvo ugotovi, nima to nobene povezave s politiko ali čemerkoli. Tu gre za strokovno napako, vsaj upam, če bodo pa kakšni drugi organi še kaj več ugotovili, pa toliko bolj, bomo vsaj ojačali pravno državo. Tako je moje zagotovilo: dokler pač ne bom razrešen, bom delal v tej smeri. Sem pa prepričan, da bo tudi moj naslednik s takšno vnemo to zadevo razreševal, zato da bodo občine dobile ta denar in zato da mi zavarujemo varnost, premoženje in življenje državljanov. Veste, gre za to vprašanje, kdo bi bil pa odgovoren, če bi decembra poplavile poplave, ki so bile zelo resne, če bi nekdo umrl. Kdo bi odgovarjal za to?! In zato je meni žal, da nekateri pravijo, da parlament ni pravo mesto za takšno razpravo. Vi bi se rajši pogovarjali o tehničnih zadevah, ko postane zadeva preveč neprijetna. Hvala bogu, da ni bilo nobene žrtve. Ampak mislim, da je parlament pravo mesto. Se bomo še kaj srečali, bomo še kaj govorili tudi o odgovornosti ministra. Jaz se te razprave prav veselim, ker vem, da poslanke in poslanci Državnega zbora uživajo polno zaupanje naših državljanov, za to ste bili izvoljeni. Tudi ste moralno pokončni, sem prepričan, sicer ne bi bili izvoljeni, in tudi sem prepričan, da boste glasovali po svoji vesti. Tako mislim, da ta uvod v to razpravo nove politike - nove politike, pa se opravičujem gospodu Trofeniku, ki je član Zaresa, pa je to slučajno njihovo geslo. Saj včeraj v Dražgošah sem pa rekel "nora politika". Ker ta nora politika lahko pripelje tudi v Dražgoše. Ampak upam, da temu ne bo tako. Nočem dramatizirati, ker bodo rekli, že spet izkoriščam svoje verbalne sposobnosti, svoje nastopaštvo - ampak OK, sem pa prebral nekaj lepo, da sem politik novega kova. Jaz pa upam, da boste vi poslanci in poslanke novega kova, da bomo delali za blagostanje ljudi, da bomo ta denar našli, našli pravne podlage in zagotovili poplavno varnost. Zakaj bi pa imeli ljudje, ne vem, mokre kleti, škodo na fasadi, potem mora pa uprava za reševanje in zaščito reševati gasilce. Veste, koliko smo naredili za njih, koliko prostovoljno morajo potem garati, reševati to premoženje, potem občinske komisije ocenjujejo to škodo. To je vse zaradi nezadostne poplavne varnosti, zaradi tega, ker v letu 2008 nismo zagotovili milijona in pol, pa v letu 2009 ne vem, če bomo uspeli - če bo pravna podlaga - ampak jaz verjamem v našo pravno stroko, bodo že našli neko rešitev. Potem ko občinske komisije naredijo to oceno, pride to na Ministrstvo za okolje in prostor in mi naredimo program in potem na podlagi tega programa saniramo te poplave. Zato mislim, da je ta razprava danes bila zelo dobrodošla. Veste, da v uvodu sem povedal poslancu iz stranke Zares, ki zagovarjajo novo politiko, in jaz sem razumel tudi v tem duhu to poslansko vprašanje, da verjamem v njegovo iskrenost, da je postavil vprašanje, zato ker ga skrbi za varnost ljudi, ga skrbi, kakšna bo naša poplavna varnost in tako dalje. Jaz nisem videl nobenih slabih namenov ali pa, da mene rušil. Saj to je najmanj pomembna zadeva! Pomembno pa je, da smo danes določene stvari ugotovili. Jaz tudi spoštujem načelo domneve nedolžnosti, vendar moram reči, poglejte, če uredba ni bila objavljena v letu 2007 in zaradi tega nimamo pravne podlage za izplačilo teh sredstev občinam - kdo je odgovoren? Kdo? Referent, kdo? Ali predsednik Vlade takratne, ker on je podpisan pod tisto uredbo v letu 2008. Veste, ta zadeva ni tako enostavna. Ne bi želel, da bo na koncu predsednik Janez Janša kriv. In bodo rekli, kako to, da uredba ni bila objavljena v letu 2007, in zakaj občine niso prejele tega denarja za en pomemben problem v tej državi, ko gre za življenje in premoženje ljudi. Kaj, če bi se tam kakšen otrok utopil? Ali se vi zavedati odgovornosti? Pa verjamem, da ne more biti predsednik takratne vlade biti za to kri! Verjamem pa, da bi lahko minister, če bi bil skrben, preveril, ali je uredba, ki je bila obravnavana na Vladi 2007, bila objavljena v letu 2007? Ampak, poglejte, naj to ugotavljajo pristojni organi. Jaz se s tem ne bom ukvarjal. Sem pa vesel, da gremo na nove pravne standarde, ker mislim, da jih ta država potrebuje. Tako mislim, da ta razprava je bila zelo dobra, jaz sem hvaležen poslancu Zaresa, gospodu Trofeniku, ker sem prepričan, da to vprašanje on ni sprožil kar tako, tudi ne zato, da bi meni nagajal. Tudi sam je povedal, kakšne težave je imel. On je hotel pred tem, ko je postavil to vprašanje, to vprašanje razrešiti drugje. In lahko gremo kronologijo pogledat, pa verjetno je ne bo ponavljal. Kakšno naključje - vse se lepo ujema. Tudi tempo je bil pravi. Mislim, da je danes pravi trenutek, da razpravljamo o teh vprašanjih. Sem vam hvaležen, gospod poslanec Trofenik. Mislim, da je to pravi trenutek za takšno razpravo, da boljšega nismo imeli. In moram biti hvaležen tudi slovenskim nogometašem, ker se mi zdi, da oni mojo kožo rešujejo. Pa bo to mogoče slišati že spet preveč "tako." Ampak, ali veste, zakaj je bila ta seja prekinjena in zakaj nismo vseh vprašanj obravnavali? Zato, ker je bila nogometna tekma Slovenija-Rusija. Smo prekinili in nadaljevali danes. Kakor so slovenski nogometaši imeli srečo in zmagali z 1:0 in gredo na svetovno prvenstvo, tudi jaz sem deležen neke čudne sreče, da imamo danes to razpravo. Ker takrat ta razprava ne bi bila tako aktualna, kot je v tem trenutku, ko je tudi predsednik Vlade v prejšnjem tednu napovedal, skupaj sva imela novinarsko konferenco, kjer je povedal, da bo podal predlog za razrešitev. Razlog pa za to, da postavimo nove standarde odgovornosti. Mislim, da bo uvod v leto 2010 odličen, tudi za Državni zbor, da pogledamo poleg gospodarske, finančne krize, kaj lahko storimo, tudi bomo kaj dorekli o moralni krizi, ki razjeda to državo. Gospod Trofenik, sicer ste član Zaresa, vidim, da se zavzemate za novo politiko; prepričan sem, da bodo določene spremembe v letu 2010, da bo v Sloveniji zavel nov veter. Če bomo mi to moralno krizo presegli v naslednjih mesecih, verjemite, da bomo tudi gospodarsko, finančno. Saj poglejte, Slovenci smo narod zmagovalcev! Če pogledate šport, ki je najbolj krut, kjer je tekma res "na trdo". Poglejte, prva mesta: Majdičeva, potem moj soobčan, Kranjc Kranjčan. Pozdravljam tudi prvič gospoda Potočnika, ki je zasedel to mesto. Mislim, da ste ponosni nanj, da bomo imeli lep sprejem, čeprav sem v sosednji občini, ampak [[...]]Hočem reči, Slovenci smo dobri. Da bomo pa še boljši, se bo treba v tem prostoru se mogoče povprašati po moralnih vrednotah, kaj je tisto pravo. Tisto nas bo vleklo naprej. Če so pa moralne vrednote neki drugi, parcialni interesi, ko nekdo lahko sam eliminira določene ljudi - pa ne bom povedal, za koga gre, ker ni to točka te razprave. Mene, recimo, pravijo, da sem premočan, zato ni treba eliminirati, kaj potem z malimi ljudmi, če se zameriš. Saj nimaš šans, da se braniš. Če bi naredili analizo glede alkoholizma, bi ugotovili, da veliko ljudi tudi zaradi tega pije in se zapije. Ne bi pa rad tega povezal še z lastnostjo, ki jo imamo, da smo samomorilci. Po navadi, ko izgubiš vsa upanja, ko vidiš, da neke moralne vrednote ne stojijo, smo Slovenci, moški del, gremo naprej za šank in pijemo, pa tam smo potem najbolj pomembni v tistem prostoru. Ampak tega ne smemo početi. Zato se veselim vseh teh razprav v naslednjih tednih in mislim, da bo to zelo koristno za nas, za poslanke, za poslance, za nas, ministre, in tudi za nekdanje ministre. Ne morejo biti nedotakljivi, kaj so oni počeli v svojem mandatu in kakšna je njihova odgovornost. Čudim, da predsednik Računskega sodišča vidi samo tri mesece moje odgovornosti, ne vidi pa štiri leta odgovornosti nekoga drugega. Ali zadostuje samo, da ne opravljaš več funkcije in nimaš nobene odgovornosti več? Poglejte, vsak mora svoje posel opravljati odgovorno, tudi z zavestjo, da nekoč tega posla ne bo več opravljal, ampak je pa odgovoren za vse tisto, kar je pač počel v tistih štirih letih. Poslanec, gospod Trofenik, iskreno se vam zahvaljujem za to vprašanje. Mislim, da je tudi nekdo zgoraj poskrbel, da je tempo pravi. Tudi, kot ugotavljam, slovenskim nogometašem se zahvaljujem, da smo takrat sejo prekinili in da smo danes imeli res izjemno razpravo. Hvala.
Hvala. Gospod Trofenik kot predlagatelj, izvolite.
Hvala za besedo. Zelo kratko. Rad bi na koncu ugotovil, da je na podlagi razprave in odgovore ministra nesporno, da je bilo vprašanje umestno. To zadovoljstvo ugotavljam zato, ker ob postavljanju vprašanja ni bilo takega večinskega mnenja. Drugič. Da je minister v imenu Vlade obljubil realizacijo ali popravek te napake ali kakorkoli jo imenujemo, ali "kiksa", oprostite izrazu, ki se ne bi smel zgoditi, ne glede na pravne in druge komplikacije, za katere sem prepričan, da bodo iz tega sledile. Tretje. Na podlagi razprave je bilo mogoče ugotoviti visoko stopnjo strinjanja. Upam, da bo ostala tudi pri odločanju, pri eventualnih, nujno potrebnih spremembah zakonodaje. Ker je pa poslovnik tak, kot je, in nam omogoča direktno pripravo in sprejemanja ustreznega sklepa, ki bi moral slediti taki razpravi, pa obljubljam, da v okviru veljavnega poslovnika oziroma tistega, kar poslovnik dopušča, bomo našli in pripravili ustrezen sklep, ki bi na nek način zavezoval Vlado in pristojno ministrstvo, da pride do ustreznih korektnih popravkov. Hvala lepa.
Hvala. Vsi pripravljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker pa čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Ja, vidim roke. Odpiram prijavo. Čas za razpravo je po pet minut na prijavljenega. Gospod Vizjak, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani minister, tako kot vi tudi jaz ne verjamem, da je naključje, da se zgolj o vaših odgovorih na poslansko vprašanje odvija razprava. Namreč, odgovori ministrov in tudi predsednika Vlade so velikokrat pomanjkljivi, veliko predlogov za razpravo o teh odgovorih je bilo s strani opozicije. Veliko, nekaj deset na sejo in le pri ministru za okolje in prostor se je že kar nekajkrat primerilo, da opravimo razpravo, in to s podporo nekaterih koalicijskih strank in poslancev. Spoštovani, prepričan sem, toliko v bran ministru, da to ni rezultat le odgovorov ministra, ampak je rezultat tudi določene presije, politične presije s strani posameznih koalicijskih poslanskih skupin na ministra. Toliko o politični kulturi in o nedolžnosti teh vprašanj in teh razprav. Ne bom nizal primerov, ko bi bilo mogoče opraviti še bolj utemeljeno razpravo na prazne odgovore, pravzaprav sploh neodgovore, kajti ni bilo ničesar kot v temu primeru. Vendar kakor koli, tudi v temu odgovoru oziroma v tem je bilo nekaj podvprašanj, na katera pa nisem dobil odgovora. In minister, to pa je moj drugi del sedanje razprave, ki pa je nekoliko bolj kritičen. Res je, povsem nič niste odgovorni za neobjavo te uredbe in kaj je vzrok. Zato je prav, da se utemelji in odgovori. Povsem vi nimate nič s to uredbo, ki naj bi bila ali pa morala biti objavljena v letu 2007, pa je bila v letu 2008 in je povzročila številnim škodo. Imate pa kar nekaj s tem, da ni bilo do sredine preteklega leta, to sem opozoril v razpravi, pa nisem dobil odgovora, da ni bil sprejeta finančna konstrukcija. Nadaljevanja vlaganja v vodno infrastrukturo ob gradnji verige hidroelektrarn, ker te finančne konstrukcije ni bilo, še danes stoji projekt izgradnje hidrocentral, še posebej projekt izgradnje akumulacijskega bazena pri hidroelektrarni Krško. To pa sodi v ta mandat oziroma sedanji mandat in v preteklo leto. In ker ni bil realiziran sklep Vlade, namreč sklep Vlade je bil, da mora okoljsko ministrstvo najti finančno konstrukcijo za izgradnjo oziroma za financiranje vodne infrastrukture ob izgradnji hidrocentral, ker ta sklep ni bil realiziran je bil razveljavljen razpis k izgradnji akumulacijskega bazena pri hidroelektrarni Krško. O tem ni bilo govora, čeprav leti povsem na ta mandat in nič ne leti nazaj. Zato si vedno in znova oprati roke, češ jaz sem nedolžen, za menoj oziroma vsi pred menoj so pa pogrešili, ni povsem korektno in ni povsem na mestu. Toliko tudi o tem. Predlagam še enkrat, da se res celovito uredijo koncesije, pa vsaj na energetskih objektih, ki uporabljajo vodotoke za proizvajanje električne energije, vsaj tam da se uredi. Kaj šele, da bi dali na skupni imenovalec tudi vse termoobjekte in morebiti tudi kakšne nove, sedaj nastajajoče energetske objekte, kot so na primer sončne elektrarne ali pa celo geotermalne elektrarne ali kaj podobnega. Torej, več kot nujno je spoprijeti se s temi problemi; in še enkrat, tudi sam ne delim oziroma sam nisem takšen optimist, da je bilo v mandatu prejšnje vlade vse narejeno. Tudi v mandatu prejšnjih vlade ni bilo in tudi v mandatu te vlade ne bo. Vedno je še kaj treba postoriti. Ne zameriti poslancem, tudi če smo bili odgovorni za posamezna področja v preteklosti, da opozarjamo na to, kaj je še treba storiti.
Hvala. Gospod Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Minister, še enkrat bi rad poudaril, da verjamemo v Slovenski nacionalni stranki, da vi direktno niste odgovorni za to, o čemer se sedaj razpravlja, in tudi za posledice, verjetno, boste imeli več kot dovolj argumentov, če bodo nastale takšne in drugačne materialne, finančne in verjetno še kakšne druge - se boste znali pred sodiščem zagovorjati. Ampak vendar, gre za princip. Sprašujem vas, tega ni bilo zaznati v odgovoru, zato sem se tudi prijavil še enkrat k razpravi. Gre za princip: Kdaj bomo popravili to krivico tem občinam, ki so ta sredstva planirala? Planirala so jih v svojih proračunih, zato so seveda pripravljala tudi - kar nekaj občin vem, da je pripravilo projektne zadeve, ki bi bile financirane iz teh finančnih sredstev. Nenazadnje gre za milijone evrov, ki niso bili podeljeni ne po vaši krivdi, še enkrat povem, po krivdi, evidentno po krivdi prejšnje vlade - spoštovani gospod Vizjak, tako je. In gre v bistvu tudi za to, da enkrat poiščemo to odgovorno osebo, kajti jaz bi vendarle iz te debete rad eno, bom rekel, primerjavo naredil. Delavec v neposredni proizvodnji, če naredi škodo podjetju, je v skladu z zakonom o delovnih razmerjih iz krivdnih razlogov razrešen. Preprosto, dobi odpoved po domače in vržejo ga na cesto pa to še zapišejo v delovno knjižico. Zdaj delovnih knjižic ni več, je pa verjetno to en tak velik minus za njega pri iskanju nove službe. V sistemu javnih uslužbencev se nikomur nič ne zgodi. Verjamem, da tudi ta malomarnost, zakaj odredba šele 27. 12., zakaj ni bila objavljena v tekočem letu, zakaj ni bilo pogojev, da se občinam nakaže ta denar, čeravno vemo, da se je zbral na posebnem računu. Mogoče zaradi tega, ker smo investirali to nekam drugam. Prej sem povedal dvom in sum, da je to šlo v Zvon 1, ki tega denarja še dan danes ni vrnil in bi želel, da tudi v bistvu to raziščemo. Predlagal sem vam, spoštovani minister, da opozorite kriminaliste in po uradni dolžnosti seveda prijavite to zadevo, ta nečeden posel, in da poiščete v bistvu to hudodelsko združbo, ki je botrovala temu dogodku. Gre konec koncev za 25 milijonov denarja, ki smo ga dali nekomu z zavedanjem, da ga nikoli več ne bomo dobili nazaj. Seveda verjamem, da je zdaj bilo treba zavlačevanje, šele 27. 12. smo sprejeli vladno odredbo in čas nas je seveda prehitel, nismo je mogli objaviti v Uradnem listu, ni bilo pogojev za izplačilo. To je povsem razumljivo, če poiščemo vzročno povezavo, zakaj je to bilo. Ta vzročna povezava je v Zvonu 1, ki še zdaj zvoni bolj slabo, ampak zvoni. Želel bi vedeti, kaj bomo naredili s to odgovorno osebo, ker za to "svinjarijo" je ime in priimek, in če bomo ukrepali. Ali bomo po sistemu tega zakona o delovnih razmerjih ugotavljali odgovornost tudi za tega uradnika, uradnico in mu bomo pokazali vrata. Če imate čas, verjamem, da toliko časa boste še na ministrstvu, da lahko koga, po domače povedano, "v rit brcnete". Hvala lepa.
Hvala. Zaključili smo razpravo. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA RAZPRAVO O ODGOVORU MINISTRA ZA OKOLJE IN PROSTOR KARLA VIKTORJA ERJAVCA NA POSLANSKO VPRAŠANJE VILIJA TROFENIKA V ZVEZI Z IZDAJO GRADBENIH DOVOLJENJ ZA IZDELAVO ŠIROKOPASOVNIH OMREŽIJ. Državni zbor je na 10. seji sklenil, da opravi razpravo o odgovoru, ki ga je minister za okolje in prostor Karl Viktor Erjavec podal na poslansko vprašanje Vilija Trofenika v zvezi z izdajo gradbenih dovoljenj za izdelavo širokopasovnih omrežij. Besedo dajem gospodu Viliju Trofeniku za dopolnilno obrazložitev zahteve za razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor. Izvolite, imate besedo.
Še enkrat najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Zelo kratko. Nedvomno je izgradnja širokopasovnih omrežij in še zlasti 45 milijonov evrov, pridobljenih s strani Evropske unije za ta namen, dobrodošla, seveda pa zadeva ni tako enoznačna, kot bi to na prvi pogled zgledalo. Ne samo, da si je teh 45 milijonov razdelilo 12 občin, katerih župani pripadajo eni bivši politični opciji, mislim, bivši koaliciji, vendar tega v tem trenutku ne želim posebej problematizirati, prihajajo še težji problemi pri realizaciji samih gradenj, in sicer z vidika predpisov, ki urejajo gradnje oziroma posege v prostor. Zato sem vprašal ministra, pristojnega za gradnje, to je ministra za okolje in prostor, ali so bile upoštevane določbe, zlasti dve, ki se tičeta gradnje objektov, da mora investitor dokazati, da razpolaga z zemljiščem, in drugič, da morajo biti projekti revidirani. Na to svoje vprašanje sem dobil zelo kratek odgovor ministra, da ne, ker gradbena dovoljenja niso potrebna oziroma jih ministrstvo oziroma podrejene upravne enote, kar bi bilo možno, ne izdajajo. Seveda tako prejšnji 7. člen - medtem smo namreč spremenili Zakon o elektronskih komunikacijah - pravi: "Elektronska komunikacijska omrežja in bodoča infrastruktura, ki je namenjena za povezovanje z javnimi komunikacijskimi omrežji in izvajanje javnih komunikacijskih storitev, mora biti grajena v skladu s predpisi o urejanju prostora, graditvi objektov, vključno z novimi bistvenimi lastnostmi..." in tako naprej, da ne berem. Seveda, edino tretji odstavek tega člena, točka 4, pa pravi, da "ne glede na to, da javna komunikacijska omrežja niso bila namenjena zagotavljanju gospodarske službe, se smatra za vzdrževalna dela povečanje zmogljivosti obstoječih ali postavitev novih sistemov zvez ter dostopovnega omrežja." Pojem "dostopovnega omrežja" v zakonu, ne starem ne novem, nikjer ni opredeljen in očitno gre za zlorabo, ki je prisotna zadnji dve leti, od leta 2007, da se tako zahtevni posegi v prostor, kot je gradnja nekaj deset kilometrov omrežja, izvajajo dobesedno po domače. Zato je sicer nujno treba dokazovati razpolagalno pravico z zemljiščem s tako imenovanimi služnostnimi pogodbami ali drugimi inštrumenti, vendar v Sloveniji se dogaja to, da posamezne investicije nimajo niti 40% potrebnih služnostnih pogodb, to pomeni, da gre za nedovoljene gradnje z evropskimi sredstvi in da projekti niso bili kontrolirani. Tako prihaja do situacij, da imamo levo stran vaške ceste, ki je bela lisa in dobijo z evropskimi sredstvi omrežje, desna stran ni bela lista in tisti državljani ne dobijo ničesar. Takšna je kvaliteta uporabe namenskih evropskih sredstev in bojim se, da nas bo še zelo bolela glava, nekatere bolj, nekatere manj, ker ni pričakovati, da ustrezne službe ne bi tega pripoznale, spoznale in bodo zahtevale ustrezne sankcije. To je bil namen vprašanja, da se jasno in glasno pove, na podlagi katere zakonske določbe se izvajajo gradnje, in sami lahko zaključimo, da gre za zlorabo 4. točke tretjega odstavka, in to za najbolj grobo zlorabo, ker pojem "dostopovnega omrežja" v zakonski terminologiji nikjer ni opredeljen. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem ministru za okolje in prostor gospod Karlu Viktorju Erjavcu. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo! Spoštovanemu poslancu, zopet iz stranke Zares, nova politika, gospodu Trofeniku se zahvaljujem za to vprašanje, se pa opravičujem, da imam gradivo, ker hočem zakonske podlage natančno prebrati, ker bo magnetogram o tem. Zakon o graditvi objektov določa področje graditve vseh objektov. Potem imamo uredbo, ki določa vrste objektov glede na zahtevnost in ta določa štiri vrste zahtevnosti: zahtevne, manj zahtevne, nezahtevne in enostavne objekte. Investitor mora pred začetkom gradnje vseh objektov, razen za enostavne, pridobiti gradbena dovoljenja. In tukaj se zdaj srečujemo s tem, ali gre pri gradnji širokopasovnih omrežij za zahtevno gradnjo, manj zahtevno, nezahtevno oziroma za enostavno. In strokovnjaki so se postavili v zvezi s tem vprašanjem, na pozicijo, da je gradnja širokopasovnih omrežij enostavna gradnja in da ni potrebno gradbeno dovoljenje. Iz tega izhajajo zapleti, ki jih vi omenjate. Ministrstvo za okolje je tudi ministrstvo za prostor in naši strokovni sodelavci pripravljajo in so odgovorni za to zakonodajo - Zakon o graditvi objektov in tako dalje. Vendar, kar se tiče gradnje širokopasovnih omrežij, imamo mi še en zakon, ki pa sodi v pristojnost vašega predsednika, to je pristojnost Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, in upam, da ne bo to razumljeno kot moj grob napad na ministra. Ker, poglejte, saj ste vi postavili to vprašanje tako, da tukaj kakšnih dvomov ne sme biti, želim samo korektno odgovoriti. In Zakon o elektronskih komunikacijah ureja tudi področje graditve in delovanja elektronskih komunikacijskih omrežij, med katera sodijo tudi širokopasovna omrežja. Iz te ureditve v posebnem zakonu, ki spada v pristojnost ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, je določeno, da za gradnjo širokopasovnih omrežij ni treba gradbenega dovoljenja. Gradnja se izvaja kot izvedba vzdrževalnih del. Jaz sicer kot pravnik, moram reči, ne razumem. Gre za čisto nove objekte, zakon o elektronskih telekomunikacijah pa določa, da pri vzdrževanju ni potrebno. Jaz se strinjam, zdaj ne vem, ali gre tam pri vas za vzdrževanje, verjetno gre za vzdrževanje. Pojdite pogledat, mogoče pa se vi motite, ker ne bi pa rad nobenemu naredil krivice. Ste vi šli pogledat? No, bi vas prosil, da v nadaljnji razpravi, da mi res dokažete da gre tam za novogradnjo in ne za vzdrževanje, ker sicer boste vi v hudih težavah, zlasti zato, ker ste postavili zelo nerodno vprašanje in vas bo predsednik vaše stranke grdo gledal, tega pa si ne bi želel. Naj zaključim, ker imam samo še minuto. Poglejte, mi smo v zvezi s to zadevo poslali dopis na Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Želeli smo tako razumeti ta člen iz Zakona o elektronskih komunikacijah. Podpisana je gospa Barbara Pernuš Grošelj, visoka uradnica, vodja sektorja za zakonodajo s področja informacijske družbe. To je gotovo gospa, ki je največja avtoriteta na področju razlaganja Zakona o elektronskih komunikacijah. Mislim, da drugega večjega ni. Oni pravijo, strinjamo se, da po Zakonu o elektronskih komunikacijah za gradnjo širokopasovnih omrežij ni treba pridobiti gradbeno dovoljenje v zvezi z definicijo vzdrževalnih del v javno korist, v povezavi s predpisi o graditvi objektov. V kategoriji dostopnih omrežij, 4. točka, tretji odstavek, 7. člen Zakona o elektronskih komunikacijah se namreč [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]nahajajo tudi širokopasovna omrežja. Moram reči, da kot minister, sem slučajno tudi diplomirani pravnik, čeprav stalno poslušam, da sem zanič pravnik, ampak mene nihče ne bo prepričal, da lahko na podlagi določbe, ki omogoča vzdrževalna dela, gradiš novo mrežo. Zdaj vas pozivam, vas izzivam, ali ste vi prepričani, da ne gre za vzdrževanje telekomunikacij? Ker sicer ste v hudi godlji.
Gospod minister, čas je potekel.
Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar, v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo, predsedujoči, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi. Poslanska skupina DeSUS je že pri pričetku in pri pozivu na širšo obravnavo v zvezi z izgradnjo širokopasovnih omrežij izkazala mnenje, da ta razprava ni potrebna. Ni potrebna v temu smislu, ker je osnova za izgradnjo širokopasovnih omrežij točno določena in precizirana v Zakonu o graditvi objektov in pa tudi v Zakonu o telekomunikacijskih omrežjih. Mislimo, da gre za izgradnjo nezahtevnih objektov in prav zaradi tega ni potrebno gradbenega dovoljenja. Res pa je, da Zakon o telekomunikacijskih omrežij precizira, da se izgradnja širokopasovnih omrežij smatra kot vzdrževalno delo, tako da ni potrebna izdaja gradbenega dovoljenja. Pa če razširimo še to vsebino malo širše, potem smo lahko slišali, da država oziroma Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo namenja približno petintrideset milijonov v temu trenutku za izgradnjo širokopasovnih omrežij po Sloveniji, in če temu dodamo še to, da so izgradnja del širokopasovna omrežja višjega standarda za naše državljanke, in državljane in če temu rečemo tudi to, da se širokopasovna omrežja izključno gradijo na ruralnem področju, potem vemo, da je to projekt in denar, ki se namenja v pravo smer in za prave stvari. Če pa bi temu dodali še zahtevo, da se za vse te projekte izdela in pridobi gradbeno dovoljenje, potem lahko rečemo, da bi to zelo, zelo podaljšalo rok celotne izvedbe in realizacije teh projektov. Verjetno bi šlo za dve leti v katerih bi pridobivali gradbeno dovoljenje, ker bi bilo precej nesmiselno tudi glede intenzivnosti in uspešnosti črpanja evropskih sredstev. Poslanska skupina DeSUS meni, da razprava seveda bo stekla tako kot je bila zastavljena, vendar smo močno prepričani v to, da za izgradnjo širokopasovnih omrežij ni treba izdajati gradbenega dovoljenja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko prijatelj v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Nedvoumno je pozitivno dejstvo, da kadar dobimo denar iz Bruslja, kar petinštirideset milijonov evrov, da bi morali biti bolj nekako, ne vem, spravni ali pa se manj prerekati, kako bomo ta denar porabili. Pa vendar smo imeli kar nekaj težav z razdelitvijo tega denarja, zdaj pa lahko ugotavljamo, da smo ta denar več ali manj, bom rekel - tudi slišano očitke - nezakonito porabili. Ali je Ministrstvo za okolje in prostor pri izdaji gradbenih dovoljenj v bistvu kršilo zakona na tak način, da je kar samo direktno izdajalo ta gradbena dovoljenja, je to vprašanje, ki je lahko rešljivo, če ga damo v roke pravniku. Zakon o gradnji objektov, zlasti 56. člen govori o tem, da je treba izkazati služnostno pravico oziroma lastništvo, če se želi pridobiti gradbeno dovoljenje. Danes slišimo iz ust ministra, da je gradnja lahko tudi vzdrževanje oziroma da pod pretvezo vzdrževanja lahko tudi gradimo. Ta termin prvič slišim, me pa veseli, če je temu tako, da enostavne objekte lahko pod pretvezo vzdrževanja gradimo brez kakršnih koli gradbenih dovoljenj. Seveda se bo tega še marsikdo poslužil v tej državi. Res je tudi, da je težko razumeti, kako je minister za visoko šolstvo sebi dodelil v bistvu področje elektronske komunikacije. Ne vem, zakaj smo takrat v Državnem zboru sploh to dovolili, da se zgodi. Mogoče zaradi tega, ker je izkazan velik poslovni interes znotraj njegovih podjetij, ki jih obvladuje, mogoče je pa to vzrok, da je v bistvu minister si zaželel imeti to področje in s tem, ko on upravlja s temi zadevimi, je tudi delno prevzel to odgovornost in mogoče bi celo moral tu poleg gospoda Erjavca sedeti tudi gospod Golobič, ki se obnaša v družbi v bistvu in pred Državnem zborom tako, zelo pozabljivo. Večkrat rad kaj pozabi. Ne verjamem, da bi nam povedal kaj pametnega, ker tisto, kar bi ga lahko bremenilo, bi ali prikrojil ali pa pozabil povedati. Zgolj na osnovi služnostne pogodbe je po mnenju Slovenske nacionalne stranke tudi težko izdajati neka gradbena dovoljenja. To so izkoriščali tudi drugi gradbeniki, ko so na podlagi služnosti gradili stanovanjske objekte, jih kasneje prodajali in kupci so ugotovili, da niso lastniki zgradbe v popolnosti, temveč samo tistega, kar so kupili, zemlja je pa od nekoga drugega. Vendar, to se lahko dogaja pri nas in dokler bo toliko teh pravnih praznin in lukenj, bodo tudi krivice in dvomi. Verjamem, da je bil pri tolikem denarju, 45 milijonov evrov, tudi privatni interes, če ne privatni pa gradbeni, kajti ta denar je oplemeniten še s sredstvi, ki jih je dala Republika Slovenija iz proračuna; vemo, kako gre evropsko financiranje, in hitro lahko pridemo tam nekje na 60, 70 milijonov evrov. To pa je že številka, o kateri se gradbeniki radi pogovarjajo, in verjamem, da je tu tudi možnost kakšne kuverte. Ministrstvo za okolje in prostor je naredilo vsaj eno moralno napako, če že ne pravne, da si je dovolilo samo izdajati ta gradbena dovoljenja, je pa malo preveč, za to imamo v državi, seveda, upravne enote. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Breda Pečan v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Zdaj ne bom več pozdravljala kolegic in kolegov, ministra pa tako ali tako ne morem pozdraviti, ker ga ni. Bi pa v imenu poslanske skupine rada povedala, da se nam zdi zelo pomembno, da je razvoj širokopasovnih omrežij tudi na podeželskih območjih Slovenije - moram reči, da imamo zelo lepo besedo za "ruralno" tudi v slovenščini, in ne vem, zakaj smo bolni na to, da moramo uporabljati tujke pri takih besednih zvezah -, na podeželskih območjih Slovenije s klasično in brezžično tehnologijo, ker to le počasi napreduje in povzroča tako imenovani digitalni razkorak med prebivalci Slovenije. Zato smo zadovoljni, da je Evropska unija namenila 45 milijonov evrov za pokrivanje tako imenovanih belih lis. Vendar pa je treba poudariti, da sicer gradnjo elektronskih komunikacijskih omrežij in pripadajoče infrastrukture uvršča Zakon o elektronskih komunikacijah v prostorsko ureditev državnega pomena. Nadzor nad izvajanjem določb o gradnji javnih komunikacijskih omrežij in pripadajoči infrastrukture pa izvaja inšpektor, pristojen za prostorske in gradbene zadeve. Moram reči, da je nenavadno, da se z enim zakonom ureja področje, ki je izključno v pristojnosti zakonodaje v zvezi s posegi v prostor, in vprašanje kolega Trofenika ni bilo usmerjeno toliko v to, ali je treba gradbeno dovoljenje ali ne za gradnjo telekomunikacijskega omrežja. Torej nenavadno je, da za 80 kilometrov dolgo telekomunikacijsko širokopasovno omrežje ni potrebnega gradbenega dovoljenja. Reči moram, moram uporabiti neslovenski izraz, "svašta". Ne morem drugega reči. Torej, da se lahko 80 kilometrov cevi položi v javne, predvsem v javne ceste, to je treba vedeti, da tukaj gre v glavnem za infrastrukturo, ki se polaga v javne poti, ki imajo po navadi v veliki večini status javnega dobra, se pravi, da bi bilo treba ne dobiti samo služnost, ampak da to služnost mora pridobiti investitor na občinskem svetu posamezne občine, ki je upravljavka tega javnega dobra. Tam pa, kjer gre za državo, bi morala pa seveda Vlada podeliti to služnost in ne glede na to, ali je treba gradbeno dovoljenje ali ne, je pa zagotovo za služnost potrebno soglasje občinskega sveta ali Vlade Republike Slovenije. In tu, v tem primeru je seveda, kadar gre za javno dobro - to je treba vedeti, kadar gre za navadno zemljišče, je dovolj, da po novem zakonu iz leta 2007 o stvarnem premoženju države, pokrajin in občin, lahko župan kar sam podeli služnost ali pa stavbno pravico, ne glede, kakšna je vrednost te stavbne pravice ali služnosti. Torej neverjetne stvari smo sprejemali v prejšnjem mandatu. Ampak vendarle, ne moremo kar tako, z levo roko odpraviti nekoga, ki sprašuje zelo pomembne stvari. Kako je mogoče, da je bila dana, kot kaže, samo lokacijska informacija za izgradnjo 80 kilometrov telekomunikacijskega omrežja, kjer ni bil samo kabel položen v tla, ampak je bila položena cev, v katero se lahko položi/vstavi kar nekaj kablov, in da za to ni bilo potrebne nobene služnosti ali pa je bila služnost podeljena v zelo majhnem obsegu. Pristojna ali pristojne upravne enote pa se glede tega niso čisto nič vprašale. Da ne govorimo o tem, da občina, ki je izdala lokacijsko informacijo, bi se morala najprej vprašati, kako to, da ni občinski svet odločal - torej tisti uradniki na teh občinah, ki so to podelili - o podelitvi služnosti na javnem dobrem. Zato smo pričakovali, da bo minister na 11. seji izčrpno odgovoril na vprašanje kolega poslanca in da bo povedal, kakšni so razlogi, ne samo to, da Zakon o telekomunikacijah rešuje vse te zadeve in se nas to nič ne tiče - to ni res. Ministrstvo za okolje in prostor je še kako pristojno, da nadzira, ali se legalno polaga - namreč, če drugega ne, Geodetska uprava mora zagotovo imeti informacijo o tem, kje je ta kabel sploh položen. V GIS-u je treba imeti zarisano, kje potekajo ti telekomunikacijski kabli. To mora biti kot trajni dokument zarisano, zapisano in tako naprej. In mislim, da je danes priložnost, da danes malo več slišimo tudi s tega stališča, kaj je s tem podeljevanjem služnostne pravice, kaj je z evidentiranjem te infrastrukture. Ali jo ima, recimo, Geodetska uprava zdaj evidentirano v geografskem informacijskem sistemu, ali je kataster teh naprav popoln ali je to kar tako, in bo, recimo, čez tri mesece treba cesto, kjer teče ta kabel, popravljati in bo prišel nekdo, ki bo presekal kabel, ki ima takšno in takšno hitrost prenosa podatkov, ne da bi sploh tisti, ki bo kabel presekal vedel, da ga je presekal. Zaradi tega, ker enostavno kot vse kaže, glede na to, da ni bilo potrebno gradbeno dovoljenje, kot smo danes slišali in kot smo slišali tudi že na 11. seji, ker ni potrebno podeliti služnosti, ker ni potrebno tega vrisati v kataster infrastrukturnih objektov telekomunikacij v tem konkretnem primeru, potem pač seveda nihče ne ve, da tam sploh teče kakšna širokopasovna internetna povezava in kadar bo kdo imel kakšno voljo, željo ali karkoli že rezati cesto povprek, bo pač presekal tudi ta kabel. In zaradi tega menimo, da vendarle bi bilo treba, da strokovnjaki na Ministrstvu za okolje in prostor takrat, ko je bila sprejemana odločitev, da ni treba gradbenega dovoljenja, da bi vendarle bilo treba zapisati, da to ni nezahteven, je pa manj zahteven objekt, za katerega je treba imeti to in to dovoljenje, soglasje, služnost in kaj jaz vem, kaj še vse. Torej so stvari, za katere, kljub temu, da se zaradi hitrejše gradnje, zaradi boljšega povezovanja podeželja tudi z internetnim omrežjem, vendarle zagotovi tudi kvaliteto posega v prostor, na takšen način, da so vse evidence in vse, kar pač sodi v spremljanje stanja te internetne infrastrukture oziroma širokopasovne infrastrukture, da se izvaja, kot je treba. Pa še nekaj. Treba bi bilo opustiti to sedanjo politiko gradnje zaprtih optičnih omrežij in uveljaviti gradnjo odprtega optičnega omrežja, na katerem bo lahko ponujalo storitve elektronskih komunikacij več ponudnikov pod konkurenčnimi pogoji. S tem pa bomo po našem mnenju v Sloveniji dosegli povprečje Evropske unije v dostopu do računalnikov in širokopasovnega omrežja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Lah, v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovane poslanke in poslanci, gospod podpredsednik, spoštovani minister! Ko poslušam te razlage glede širokopasovnih omrežij, je res, da je treba pohvaliti, da smo pridobili 45 milijonov evrov za izgradnjo širokopasovnih omrežij, predvsem tam, kjer ni komercialnega interesa, da bi to že obstoječa podjetja zgradila s tem komercialnim interesom. Res je tudi, da želimo, da je to zgrajeno čim prej, da se pripravi dokumentacija čim bolj enostavno. Treba je povedati, da so občine tiste, ki so investitorice. Skupaj se združuje več občin, ki se javijo na razpis za pridobitev teh sredstev in gradijo to širokopasovno omrežje. Vprašanje, ki je bilo postavljeno ministru, razumem tako, da se to gradi preveč enostavno, premalo odgovorno in da bi bilo treba zakomplicirati zadevo. Vendar vidim problem v tem, da marsikje teh belih lis ni, kjer bi morale biti. Da so ti kriteriji oziroma soglasja, ki jih dajejo sedanja podjetja, ki upravljajo s telekomunikacijami oziroma imajo monopol, včasih nerazumljiva, da je tu morda šibka pravna podlaga oziroma odločanje o tem. Kar se tiče same gradnje, se moramo zavedati, da gradijo občine, da so po Zakonu o graditvi objektov, sama mreža, to enostavni objekti, za katere ni potrebno gradbeno dovoljenje. Seveda je pa treba pridobiti služnostne pogodbe za zemljišča, da se izognemo tožbam, ki bi lahko nastale zaradi motenja posesti s prekopi. Večino te mreže se gradi po javnih poteh oziroma zemljiščih v lasti občin, kolikor je pač možno. Res pa je, da tudi te javne poti oziroma ceste velikokrat potekajo po privatnih zemljiščih in nastopi tudi ta težava. Vsi tisti objekti, za katere mora biti gradbeno dovoljenje, to so pa oddajniki, pa niso enostavni objekti in je potrebno gradbeno dovoljenje, mora občina pridobiti lastništvo na nestavbnem zemljišču, to se pravi kmetijskem zemljišču, to se pravi kmetijskem zemljišču, kar je velika težava. Čeprav gre za tako imenovano infrastrukturo, bi bilo možno razlastiti v javno korist, vendar je pravna podlaga veljaven izvedbeni prostorski akt, ki ga pa nimamo. V tem primeru je na terenu kar nekaj komplikacij, da se pridobi, ker se občina trudi, pa ne more pridobiti služnosti oziroma priti do lastništva zemljišča za take objekte. Moramo razumeti zadevo tako, da gre za enostavne objekte, da je investitor občina. Seveda, kot je prej gospa Pečanova razlagala, mislim, da narobe, občina mora poskrbeti, da bo to komunalno infrastrukturo vnesla v svoj GIS, da bo imelA pregled nad tem. Verjetno cevi, ki se položijo, ne bodo služile samo za to, v prihodnosti lahko služijo še za kakšen drug prenos podatkov. Tukaj ne vidimo težav. Težave so predvsem tam, kjer potekajo javne poti, javne ceste po privatnih zemljiščih oziroma tam, kjer ljudje nočejo podpisovati služnostnih pogodb. Če se ne da pridobiti služnostne pogodbe, pa nastopi težava. Morali bi imeti v zakonu o prostorskem načrtovanju tako možnost, da se tudi za te primere lahko razlasti oziroma pridobi služnostna pogodba v javno korist, brez pristanka samega lastnika. Bolj vidimo težave v tem, da je treba zakonodajo prilagoditi tako, da se to čim prej lahko zgradi po najkrajši oziroma najlažji poti. In to pride potem v last občine, ne dvomim pa, da ne bi občine dobro gospodarile s to infrastrukturo. Tisti operater pa ima v upravljanju ali najemu to infrastrukturo za določeno dobo in potem je ta stvar občinska. Tukaj vidim kup nerazumevanja pri tej problematiki. Apeliral bi na ministra, kolikor časa bo še, da se dopolni Zakon o prostorskem načrtovanju oziroma že končno sprejme zakon o razlastitvi v javno korist, čeprav samo za linijske objekte, in se v tem zakonu tudi predvidi možnost za pridobivanje služnosti ali lastninske pravice tudi za take objekte, kjer ni potrebno gradbeno dovoljenje oziroma pridobitev samega lastništva.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Trofenik v imenu poslanske skupine Zares.
Hvala za besedo. V poslanski skupini podpiramo napore in izgradnjo širokopasovnega omrežja kot enega izmed pomembnih delov javne infrastrukture, vendar pod zakonitimi pogoji in tako, da Republika Slovenija ne bo v zadregi ali doživela negativnih posledic vizavi Evropski skupnosti, ki nam zagotavlja za enkrat ta sredstva. Mi zavračamo kakršnokoli "pink ponk" filozofijo od enega ministrstva do drugega. Sicer sprejemam to ponudbo ministra za okolje in prostor, ki je podedoval to situacijo na svojem delu odgovornosti, tako kot so jo podedovali minister Lahovnik za nekaj mesecev in minister Golobič od njega naprej. Mislim, da vsaj štirje resorje ali štirje ministri bi morali biti zaskrbljeni, kaj se dogaja s 45. milijoni evropskih sredstev: minister Golobič, minister Erjavec, minister Križanič in minister Gjerkeš. Ker vse štiri bo močno bolela glava, ko bo izstavljen račun. Ker zavedati se je treba, da so prijave prizadetih podjetnikov in nekaterih državljanov že v Bruslju. Jaz nekatere kopije celo imam, ker so se zatekli ljudje. V čem je problem? Vprašanje je bilo namerno postavljeno samo na dva člena oziroma na dve določbi: razpolaganje z zemljiščem in kontrola projekta. In ob vsem tem se je treba zavedati še nekaj. Projekte je izdeloval Telekom, po domače povedano. Večino gradenj izvaja GVO, hčerinska firma Telekoma, kjer je vprašanje, ali je sploh to dopustno, da tista firma, ki je definirala, bele lise, in najodgovornejši v Telekomu so opozarjali, da so projekti politično in nestrokovno pripravljeni in celo svetovali, da se razpis razveljavi. Da bi pa bil razpis pravnoformalno korekten, je seveda samo pobožna želja. Zato v poslanski skupini, ne glede, kdo je odgovoren ali katera skupina ministrov bo odgovorna, bomo podpirali tiste rešitve, ki bodo dobre za razvoj vrste infrastrukture, ki ne bodo navzkriž ali z domačo zakonodajo ali pa z evropskimi predpisi. In ni res, da piše v katerem zakonu, da ni treba gradbenega dovoljenja. Gre za zlorabo ali tolmačenje podzakonskega akta od leta 2007, ko so si ga nekateri začeli samovoljno tolmačit. V nobenem zakonu pa ne piše, da je gradbeno dovoljenje nepotrebno.
Hvala. Besedo ima gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo. Spoštovani! Ko govorimo o širokopasovnih omrežjih se moramo zavedati, da govorimo o gradnji povezav na območju belih lis, kar pomeni, da državljani na teh območjih ne morejo dostopati do interneta, kar je po našem mnenju nedopustno za tretje tisočletje. Žalostno je, da državno podjetje tega ni storilo prej in je posodabljalo svojo mrežo izključno na območjih, kjer so ugotovili komercialni interes. To je zagotovo še eno področje, ki dokazuje, da se v Sloveniji soočamo s centralizacijo in se tudi v preteklosti vsa območja niso razvijala enakomerno. Državljani v urbanih naseljih imajo možnost izbirati operaterje, preko katerih bodo telefonirali, dostopali do interneta in gledali televizijo. Lahko izbirajo hitrosti dostopa do nekaj 10 mega bajtov. Na velikem delu slovenskega podeželja pa državljanom ni zagotovljen tudi osnovni dostop do interneta, kar kaže na nepošten razvoj telekomunikacijskih omrežij v preteklosti. Danes govorimo o gradnji širokopasovnih omrežij, za katera na podlagi zakona o elektronskih komunikacijah ni treba pridobiti gradbenega dovoljenja, če se gradi omrežje za javno korist. Kar pa ne pomeni, da ni treba imeti urejene služnosti. Zato predlagamo, da pristojne inšpekcijske službe to nadzirajo, da si investitorji zagotovijo vsa potrebna soglasja, da se ne bodo pojavljale težave in nepravilnosti, ki smo jim bili priča v preteklosti pri gradnji baznih postaj mobilnih operaterjev. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Franc Pukšič. [[Se odpoveduje.]] Gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa za besedo. Pri tem bi želel izpostaviti dve vprašanji, ki kličeta sama sebi po odgovoru. Ministra sprašujem, če sem vas prav razumel, prej ste rekli, da gradnja je lahko tudi vzdrževanje. Če je to res, potem je to, ne vem, pojem, ki ga je treba razčistiti v Državnem zboru. Ker verjamem, da tisti, ki nas gledajo, imajo interes, da bi tudi sami kaj na novo zgradili pod pretvezo vzdrževanja. Jaz sicer ne razumem, kako bi lahko to zdržalo pravno. Drugo, zanima me, spoštovani minister, zakon o graditvi objektov, zlasti 56. člen, ki eksplicitno v svoji 4. točki navaja, da je za take posege treba pridobiti gradbeno dovoljenje. Ali je Ministrstvo za okolje in prostor resnično lahko samo to izdajalo mimo upravnih enot? Če je to res, potem imamo drugo prakso, ki bo postala pravilo. Lahko vam z gotovostjo trdim, da boste imeli v prihodnosti kar nekaj takih prošenj na ministrstvu, kajti ljudje čakajo mesece in mesece na upravnih enotah za svoje gradbeno dovoljenje. Ponavadi ga tudi nikoli ne dobijo, kar nekaj takih primerov je. Ali pa so vedno nove zahteve. Tu pa vidimo, da se lahko gradi tudi po krajši poti, mogoče z VIP, "veze in poznanstva" so tu pomembna. Če je to še evropski denar, potem je to še toliko bolj zanimivo. Razumem, da gradimo pretežno za ruralni del Slovenije, torej za zaselke, da vzpostavljamo dostopnost do elektronske komunikacije tudi za tiste, ki sicer iz komercialnih razlogov nikoli ne bi imeli te možnosti, kajti vemo, da prej bo, ne vem, pokrito območje v nekem bloku, zaselku, naselju, mestu, kot pa v neki vasi. To je res. Ampak če govorimo o porabi evropskega denarja, kateremu smo mi iz našega integralnega proračuna morali pridati tudi svoj del, potem je nujno treba, da zagotovimo transparentnost in zakonitost porabe teh sredstev. V tem primeru seveda to ni tako. Zlasti če upoštevam, minister, tisto, kar ste sami povedali, da je gospod Golobič uspel v tem Državnem zboru v tem mandatu pridobiti elektronske komunikacije pod svoje portfelje. Mogoče zaradi tega, ker je to ultra zanimivo delo in je ultra velik interes za to, o čem danes govorimo. Seveda je Ultra zanimiv interes, če je Evropa dala 45 milijonov in verjetno mi tudi kakšnih 20 iz svojega proračuna. Ali gre za zakonitost ali ne, vas sprašujem, porabljenih sredstev. Ali, če se ugotavlja tukaj kršitev zakonodaje, ali boste ukrepali? Hvala.
Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Moram reči, da je že lepo bilo rečeno na predstavitvi tega poslanskega vprašanja, tudi nekatere poslanske skupine so ugotovile, da to ni vprašanje samo za Ministrstvo za okolje. Mislim, da tukaj manjkajo še minister za visoko šolstvo gospod Golobič, potem minister za lokalno samoupravo gospod Gjerkeš, minister za finance gospod Križanič, ker gre pač za kompleksno vprašanje. In bom šel po vrsti, ni odgovoril na tista vprašanja, za katera sem odgovoren kot minister za okolje. Gradnja je vzdrževanje. Moram reči, da je to huda pravna telovadba. Jaz kot pravnik, ne morem razumeti, da je gradnja nečesa novega vzdrževanje. Moj mozek, pa verjemite, če sem pravno fakulteto zaključil, verjetno imam neke predispozicije, da bi lahko razumel, kaj je graditev novega objekta, kaj pa je vzdrževanje. Ne vem, mogoče se bom moral še malo dodatno izobraževati, da bom to razumel. Bodo pa to pravni strokovnjaki, saj poglejte, imamo dr. Udeta, dr. Cerarja, dr. Pirnat se zelo rad oglaša, vedno ga kaj sprašujejo, zlasti kadar gre za zelo delikatne zadeve. Moje mnenje je, da je to čista pravna telovadba. Zakaj? Zato, ker moram reči, da ga ni, ne človeka, boga, ki bi lahko rekel, da graditev nečesa novega pomeni vzdrževanje. To je proti naravnim zakonom. Če greš k zdravniku, da vzdržuješ svoje telo, ne pomeni, da si se ravno rodil. Moram plastično uporabiti izraze. Če je nekaj novo, je novo. Če se pa nekaj vzdržuje, je pa že verjetno v tem svetu. Potem se pač to vzdržuje. Jaz sem hvaležen poslancu, gospodu Trofeniku iz stranke Zares - Nova politika, da je postavil to vprašanje. To gre pa za neka temeljna naravna vprašanja. Ne vem, mogoče bomo kaj spremenili v dojemanju sveta. Kar se tiče izdajanja gradbenih dovoljenj. Mi zaradi tolmačenja Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, kjer je odgovoren minister Gregor Golobič, nismo teh gradbenih dovoljenj izdajali, pa tudi Ministrstvo za okolje in prostor nima te pristojnosti. Mi lahko samo takrat, kadar gre za državni prostorski načrt. Saj tisti, ki že sedite več mandatov, verjetno se z menoj strinjate. Upam, da veste, da smo državne prostorske načrte na Vladi sprejemali zato, da pride v pristojnost Ministrstva za okolje. Tukaj ne gre za državni prostorski načrt, ampak gre pač za neke linijske zadeve. Seveda v tej državi, v tem pravnem redu, v tem pravnem sistemu, ki ga vsi tako spoštujemo, morda kakšni malo manj, zlasti imam jaz veliko očitkov, ampak bomo videli, kaj bo v sodni proceduri, kaj bo dokazano, jaz mislim, da nič, pa velja naslednje. Mi imamo zakon o graditvi objektov. Tisti, ki ste že nekaj časa poslanci, veste, da je to splošen predpis. Jaz sem vam ga razložil, sem ga šel dobesedno prebrat, zato ker veste, magnetogram bo zelo važen, ker ne bi rad naslednji dan bral v časopisih, ki so pomembni za osveščanje javnosti, za informiranje, da bomo rekli: "Karl Erjavec je lagal. Karl Erjavec je povzročil škodo." Ker to je po navadi na prvih straneh v zadnjem času. Zato sem se odločil, zato ker jaz po navadi nerad berem, saj veste, zakaj bi človek bral, pa če si minister, če sprejemaš neko politično odgovornost, jaz pravim, dober politik mora znati na vsako vprašanje govoriti vsaj 5 minut ali pa 10. Ampak to na takšen način, da ga noben ne more ujeti, da govori in trobezlja neumnosti. Če tega politik ne zmore, je boljše, da gre domov. Bolje, da počne nekaj drugega. Ampak v tem primeru, ker gre za zelo eksaktna pravna vprašanja, sem naredil izjemo in sem raje prebral. No, kot sem povedal, zakon o graditvi objektov, vi ki sprejemate te zakone, tudi sedaj smo ga dopolnili, se spominjate. To je splošen predpis. Potem imamo pa specialne predpise. To so pa za določena področja. Poseben predpis določa, kako ravnati. In v pravu velja, da posebni predpis, specialni predpis ima prednost pred splošnim, vendar ne sme biti v nasprotju z zakonitostjo in tako naprej. Jaz nočem tukaj pravne teorije zganjati, ker so za to profesorji, doktorji prava, ki bodo to razlagali. Lahko pa tudi kakšen poslanec razloži, če ima veliko tega znanja. Jaz ga imam, veste, ker jaz sem aktivno v politiko vstopil šele 2004 kot minister za obrambo, prej sem pa delal na strokovnih področjih: državni sekretar za pravosodje. Saj veste, lepe zgodbe smo imeli z notarji, škoda, da se ni nič zgodilo, kaj posebnega, ne v prejšnjem mandatu, upam, da se bo v tem mandatu, še prej pa človekove pravice 6 let. Veste, koliko je treba teoretičnega znanja, pisal sem članke in tako naprej. Ampak nisem pa specialist za civilistiko, ampak saj je vse posneto, bodo to doktorji znanosti pregledali, eksperti za civilistiko. Lahko pa povem, da meni se zdi, da sem imel desetko obligacije, da sem bil zelo priden, kar se tiče tega področja. No in če gre za specialen predpis, potem seveda moramo mi to upoštevati. In ker je prišlo do tega vprašanja s strani poslanca Trofenika, smo mi vprašali tisto ministrstvo, ki je pristojno za predpis. In to je Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Na čelu tega ministrstva je, kot je sam izrazil, je politik, ni strokovnjak, če ste hiring prebrali. To govorim ne zato, da bi hotel biti zlonameren, ampak hočem ga malce oprati odgovornosti. Ker on je sam že na hiringu povedal, da je pač tukaj imenovan kot politik, da ni strokovnjak, ker ni doktor znanosti. Za Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo rabiš vsaj doktorja znanosti, profesorja, ali pa ne vem, znanstvenika. Ampak dobro, v demokraciji vemo, da so ministri politiki, niso strokovnjaki in jaz ne bi rad, da bi se me napačno razumelo, da jaz sedaj napadam ministra za znanost, gospoda Golobiča, ker jaz razumem, da on politično opravlja to funkcijo. Ampak človek, ki je odgovoren za pravno področje, jaz sem vam prebral ime, pa bom še enkrat, pa upam, da ji ne delam kakšno škodo, ampak gre za strokovno vprašanje, ne za politično. Ona pač tako pravno tolmači, kakšna je vloga zakona o elektronskih komunikacijah, vizavi zakona o graditvi. In ker gre za poseben predpis, moramo mi pač upoštevati to mnenje. Jaz verjamem, da je to človek, ki je največji strokovnjak na pravnem področju v zvezi z elektronskimi komunikacijami. Ampak je že predsednik države Türk povedal, če kdo naredi napako, da mu dajmo včasih tudi kaj odpustiti. In jaz upam, da bomo te gospe tudi odpustili, če je naredila pač eno pravno napako. Glede na to, da, saj veste, je treba veliko zadev pregledati, včasih tudi človek pogreši. Veste, kako je, tisti, ki dela, tudi naredi kakšno napako. Saj če ne bi nič delal, potem ni nobene napake. Veste, jaz če ne bi nič delal zadnjih pet let, ne bi nobene napake naredil in bi bil super minister. Tak idealen minister, čeprav ne vem, ali obstajajo idealni ljudje, ampak nekje sem prebral, da nisem idealen minister. Upam, da so tisti ostali v Vladi idealni. Ampak ne bom šel v politiko. Da dokončam. Ta posebni predpis določa, kako moramo v teh primerih ravnati. Zato smo mi vprašali gospo Barbaro Pernuš Grošelj, to je vodja sektorja za zakonodajo s področja informacijske družbe, najbolj kompetentno, strokovno osebo. Jaz sem prepričan, da ni politik, ker bi jo sigurno poznal. Ker jaz poznam vse te politike v tej državi, to mi pa verjemite. In jaz mislim, da je res to strokovnjakinja, ampak morda je narobe interpretirala, ampak dovolimo to napako, saj bo nekdo pač rekel, da ni nič narobe, če kdaj narediš eno napako. Tak standard postavlja najvišja moralna avtoriteta v tej državi. In kaj ona pravi? "Strinjamo se, da po Zakonu o elektronskih komunikacijah za gradnjo širokopasovnih omrežij ni potrebno pridobiti gradbeno dovoljenje." Kaj naj mi? Kaj naj naredi minister? Ali naj jaz, kot politik, ker jaz sem politik, predsednik stranke DeSUS, ki se zavzema za upokojence, saj to veste. Ampak jaz ne morem to stroko zdaj posiljevati z nekimi mnenji. Ne morem. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Jaz vem, da je joj, joj, joj. A veste, jaz sem imel pa prvi dan v letu 2010 joj, joj, joj, ko sem gledal, kakšne neumnosti se mi očitajo. Ampak hočem to povedati, če mi dobimo takšno strokovno mnenje od najvišje pravne avtoritete na področju elektronskih komunikacij, od tistih, ki so ta zakon so napisali, ne pričakovati, da bodo moji uradniki drugače počeli. Mi smo na podlagi tega upravnim enotam, verjetno ne s pismom, ampak se je oblikovala ta praksa, da ni potrebno gradbeno dovoljenje. Ampak moram pa reči, da zelo globoko posegamo v določene ustavno zavarovane pravice. Razen če se sklene služnost na podlagi neke pogodbe. Kaj pa če stranka noče, da gre ta kabel čez njeno zemljišče in se ne more občina dogovoriti? Saj vemo, kaj je bilo na Dolenjskem, kakšna zamuda pri gradnji avtoceste. Ker v tej državi velja ustava. Ustava pa pravi tudi, da je ena od temeljnih pravic lastninska pravica. In mi posegamo v lastninsko pravico brez gradbenega dovoljenja, brez nič. Na podlagi tega člena, zakon to omogoča, tako ste ga sprejeli, spoštovane poslanke in poslanci, da je mogoče razumeti, da kadar gre za vzdrževanje, da to ni gradbeni poseg. Kadar gre za vzdrževanje pa se je treba zavedati, da ne posegaš v lastninsko pravico, ker je neka služnostna pogodba že podpisana ali je bilo kaj prodano. In seveda je normalno, če je bila pridobljena služnostna pravica, da vključuje tudi vzdrževanje. In je ni pravne telovadbe v tej državi, vprašajte vse eminentne doktorje znanosti, ne verjamem, da bodo rekli, da je gradnja vzdrževanje. Kaj hočem reči? Da je to tolmačenje za nas obvezno. Zato smo mi sledili tistemu, ki je zadolžen za posebni predpis, to je Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, takšno pravno mnenje je dala gospa, ki je odgovorna za to področje. Moram pa reči, da ocenjujem, da tukaj minister nima nobene odgovornosti, ker je on pač politična oseba, tudi ni pravnik, saj se ne more spoznati na vse te zadeve. Ima neko drugo kariero pred seboj, jaz pa sem vedno delal na pravnih zadevah. Ampak kaj hočem reči? Da je to tolmačenje dalo ministrstvo in zato ni potrebno gradbeno dovoljenje. Seveda pa je res, vi poslanci, ki imate oblast v tej državi, pa se lahko odločite, da ta zakon o elektronskih komunikacijah, v tistem členu, ki se ga lahko tolmači, da je gradnja vzdrževanje - kar je noro - da spremenimo ta člen, da bo bolj jasen, da se ve, kaj je po naravnih pravilih to, če se nekdo rodi, in je nekaj novega, in kaj je, če je nekdo malo bolan, pa ga je treba na vzdrževanje poslati. Jaz kaj več o tej stvari nimam povedati. Predlagam, da pride še minister za visoko šolstvo, če mislite, da terjate še kakšne odgovore, bo verjetno prišel s to močno pravno službo. Mislim, da minister za finance ni treba, ker je treba najprej to vprašanje razčistiti. Moram pa reči, da ne vem več kaj vam odgovoriti. Upam, da sem v tem nastopu povedal vse tisto, kar je potrebno, da vi, kot poslanke in poslanci tega zbora, da ste korektno informirani, kakšna je vloga ministra za okolje in prostor v tej zadevi, kako je s temi predpisi. Vem, da to dobro veste, saj vi zakone sprejemate, in veste, kdaj je specialni, kdaj je splošni. Sploh ne dvomim v vaše znanje. Gre za neko tipično pravno vprašanje. Očitno pa ta razlaga, tolmačenje ni dobro. Nihče me ne more prepričati, da je nekaj novo, ali da se nekaj gradi, da je to enako kot vzdrževati. Ga ni, ki lahko to razloži. Ne vem, zakaj takšno nenavadno tolmačenje. Tega vam ne znam povedati. Boste morali, spoštovani poslanec gospod Trofenik iz stranke Zares, vprašati vašega ministra in upam, da ne bodo kakšne posledice, ker je po drugi plati vaš šef.
Gospod Trofenik, želite besedo kot predlagatelj? Izvolite.
Hvala za besedo. Se opravičujem, dovolil si bom malo šale za začetek. Spoštovani gospod minister, jaz sem sam sebi šef naprej, pa potem drugi šefi pridejo. Zakaj? Zato, ker ni pomembno iz katere poslanske skupine si, kateri poslanski skupini pripada odgovorni minister ali ministri, pomembna je relacija med državljani, državo in drugimi inštitucijami, v končni fazi, ali nekaj delamo zakonito ali delamo nezakonito, ali trošimo evropska sredstva korektno ali jih trošimo mogoče malo po čez, kot smo navajeni. Zahvaljujem se vam za vse to, kar ste povedali. Odkrito bom povedal, če ne bi zadnjič tako odsekali na podlagi tolmačenja, ki ste mi ga pokazali in ki ga rešpektiram, konkurenčnega ministrstva, oprostite, da se tako izrazim, mogoče niti ne bi danes razpravljali in bi tistikrat zaključili. Dovolite vseeno, problemi so bistveno, bistveno težji, kot bi želeli danes ne vi, imam občutek, da se kot profesionalec zavedate te pravne vprašljivosti takšnega tolmačenja, še zlasti, ker ta nesrečni zakon o telekomunikacijah, ki smo ga pred božičem še dopolnili, ampak to smo pustili pri miru, kljub opozorilom, da nekaj ne štima, da bom zelo direkten, nikjer ne definira pojma, ki je zlorabljen. Dostopovno omrežje ni definirano pri 48 definicijah pojmov, ki jih ta zakon prinaša. Nisem pravnik, ampak toliko obrti pa opazovanja sem se pa naučil, da si upam izustiti eno zelo ostro, da gre za eklatantno zlorabo nekega teksta, da bi bili praktični, še zlasti ker moji bivši dijaki, inženirji, doktorji, s tega področja mi tolmačijo in razlagajo, da do leta 2007 ni bilo take prakse. To se pravi, do leta 2007 je bilo potrebno gradbeno dovoljenje, pa tudi, če ste kabel bakreni ali drugi menjali, pa ste samo kapaciteto kabla povečali. Pa ni bilo to vzdrževalno delo. To, kar ste me vprašali, če sem šel pogledat. Jaz ne morem, od tam, kjer mi pišejo pa nosijo, vse ne morem iti gledat po Sloveniji, čeprav je 20 občin, imam tukaj seznam, bilo deležno te dobrobiti. Ampak problem pa je, da ob isti vaški cesti, je desna stran bela lisa, leva stran pa ni bela lisa. Po eni strani gre kabel, optični, in tisti se bodo priključili, drugi pa ne bodo. In kaj mi je na vprašanje drugega aprila, to ni sedaj, ampak drugega aprila lanskega leta odgovoril Direktorat za elektronske komunikacije. Kdo je odgovoren za določitev območja belih lis? Ali lokalna skupnost, kot naročnik projekta, ali izdelovalec tehnične dokumentacije ali vaše ministrstvo, kot to trdijo nekateri predstavniki nekaterih lokalnih skupnosti? Odgovor: "Za določitev območja belih lis so odgovorne lokalne skupnosti, Ministrstvo za gospodarstvo in tudi operaterji telekomunikacijskih omrežij. Končni seznam belih lis sestavi Ministrstvo za gospodarstvo na podlagi informacij, ki jih je pridobilo s študijo, ki jo je pripravil Geodetski institut iz podatkov, posredovanih s strani lokalnih skupnosti, ter na podlagi informacij operaterjev, ki so za posamezna področja izrazili komercialni interes in s tem povedali, da nameravajo na teh področjih graditi širokopasovno omrežje. Vsaka lokalna skupnost je imela možnost, da sodeluje pri definiciji belih lis na način, kot ga je predlagalo Ministrstvo za gospodarstvo." Iz tega teksta pač nič pametnega ne more nastati, kaj šele korekten tehničen dokument ali projekt za izvajanje. In temeljni problem ni graditi z gradbenim dovoljenjem ali brez njega, temeljni problem je, da imajo državljani pod enakimi pogoji enake pravice, se pravi, z leve ali desne strani ceste, kjer je de facto bela lisa, ne pa, da nekdo bele, rdeče, oranžne ali ne vem kakšne lise riše, tako kot se mu je zdelo. Če bi vam pokazal, kako zgleda to omrežje belih lis, so te bele lise tako luknjaste kot švicarski sir. Toliko o dejanskih primerih, da o čem drugem ne govorim. Povprašali ste me - in sprejemam ta vaš način tolmačenja, malo poživi vse skupaj, da ne boste mislili, da je kaj narobe -, ali sem dobro pogledal, če so vzdrževalna dela. Z vami se globoko strinjam, da ne more biti vzdrževalno delo, kjer ni osnove, da bi vzdrževali. Ampak, glej ga, hudiča, za vsak najmanjši projekt, ki ga financiramo iz evropskih sredstev, imamo ogromne table, ki včasih stanejo pomemben del tega stroška. In te table stojijo po vesoljni Sloveniji, kjerkoli se kaj iz evropskih sredstev gradi. Ali mislite, da tu stoji katera tabla? So pa napisane in na njih piše "vzdrževalna dela", vendar ga ni tistega junaka, ki bi te table postavil, pa imajo v praznih skladiščih ali depojih shranjene, kar še posebej ilustrira pravno tolmačenje, kdorkoli ga je dal. Jaz te gospe, ki je bila tu imenovana, ne poznam in me tudi ne zanima. Mene zanima odnos do državljanov in do evropskih sredstev, za katere sem gotov, da jih bomo delno plačali. Zakaj jih bomo plačali iz svojega žepa, državnega ali občinskega? Zato, ker so nekateri podjetniki, ki so investirali v Sloveniji v to omrežje, pred bankrotom, ker se iz evropskih sredstev na nekorekten način gradi konkurenčno omrežje. Oni so se pa zainvestirali, najeli kredite, zdaj pa, če nekdo deli na tak način, je, milo rečeno, nekorektno. Ne da bi želel polemizirati s tem tolmačenjem, ki mislim, da je privlečeno za lase, saj neke resne opore v zakonu nima, take ali drugačne, strinjam se pa s tistimi, ki pravijo, da je gradnjo objektov treba reševati v enem zakonu, ne pa v ne vem koliko zakonih. Ampak, glejte, čisto primitivna primerjava: primerjajmo gradnjo vodovoda, kakršnegakoli omrežja in to ljubo polaganje plastike za optiko, kjer so praktično tudi plastične cevi. Ali je potem tudi možno desetine kilometrov vodovoda zgraditi brez gradbenega dovoljenja na tak način? Mislim, da ga ni junaka, ki bi šel to delat, razen priključkov k hišam. Še zdaleč ni res tisto, kar nekateri poskušajo, jaz ne mislim polemizirati, ker je bilo tudi nekaj danes praktičnih diskusij: moramo hitro, učinkovito porabiti evropska sredstva, 45 milijonov. Dragi kolegi in kolegice, mi imamo 4 milijarde in nekaj koristno za porabiti, pa ne piše, da bomo gradili vse mogoče objekte brez predpisov, nezakonito in pod vprašljivimi pogoji. Jaz tako kot pri prejšnjem vprašanju in diskusiji nisem hotel odpirati odgovornosti. Marsikaj bi pa lahko povedal in dokumentiral, kako je bilo 45 milijonov za 20 slovenskih občin, ki ne predstavljajo niti desetine slovenskih občin, pustimo podeželje, mesto, tam, kjer bi bilo potrebno, to razdeljeno. In zakaj je bilo vprašanje ministru za okolje in prostor? Ker je logično, da se na tej relaciji razčisti, glede na predpise o gradnji objektov, ali so zagotovljeni minimalni standardi, ki jih ti predpisi zagotavljajo. Jaz ne plediram na tem, da je treba po vsej sili gradbeno dovoljenje. V vsakem primeru pa je treba imeti dokument ali razpolagalno pravico z zemljiščem, na katerem se gradi. Ali veste, v kaj spravljajo lastnike? Jaz se strinjam, da je to z vidika pravic nekaterih državljank in državljanov resen problem in da bo priletel kot bumerang. Priletel bo pri tisti manjšini, ki je podpisala služnostne pravice ali služnostne pogodbe, pa nima vrisanih teh preljubih cevi, vendar so neuki in neopozorjeni podpisali služnost za celo parcelo, na kateri mu bajta stoji, da mu po enem koščku gre taka inštalacija. Kdor ne ve, kaj je podpisal, ga čakajo težke posledice, ker takrat pa seveda nasprotna stran, ko bo prišlo do tega, ne bo hotela vedeti, da ni bil obveščen, da ni vedel in podobne stvari. Če bi bil razkorak v procentu med potrebnimi služnostmi in dejansko realizirano obliko pogodb minimalen, bi človek še to razumel. Vendar gre za primere dejanske v praksi, ko niti polovica služnostnih pogodb ni podpisana, ostalo pa se gradi, milo rečeno, na črno. In kakšna je lahko kvaliteta take gradnje in kako se lahko državljani počutijo, tisti, ki so po nesreči na tisti strani, ko je Geodetski inštitut, ne vem, kaj je imel ta pri tem, na podlagi Telekomovih izjav sestavil področja belih lis. Kako pa to v praksi izgleda? Telekom si je definiral, izgleda zavestno, tako bele lise, da se mu račun izide. Imamo primere, ko je prva optika ali med prvimi optikami v Sloveniji je bila položena z garancijo države ob rekonstrukciji dravskih elektrarn, se zopet vračamo v dravske elektrarne, od Dravograda do Čakovca gre. Del tek kapacitet je že pred več kot 10 leti prišel po čudni poti v privatne roke. Danes je pa to bela lisa in se neposredno na te kapacitete optičnih vlaken polagajo z evropskimi sredstvi dodatna omrežja, ker je tam bela lisa. Na drugih straneh pa na raznih hribih po slovenskih goricah in tudi na Gorenjskem in še kje ni ničesar, pod firmo vzdrževanja pa se kopa, tako kot se komu zdi. In eni, če so pridni, bodo dobili priključek, drugi, ki niso "pridni", v narekovaju rečeno, pa tega priključka ne bodo dobili, ne glede, da 45 milijonov se lepo sliši, glede na slovenske potrebe pa ničesar ne pomeni. Razprava oziroma vprašanje je bilo postavljeno zato, da se problem identificira. Seveda odgovornih, meni je čisto osebno vseeno, kateri minister ali katera skupina ministrov bo morala prevzeti odgovornost za stanje in za posledice. Upam, da se prebudijo in začnejo delati tisto, kar jim gre po pristojnostih in pooblastilih. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem. [[Je ni.]] Gospod Jakob Presečnik. [[Ga ni.]] Gospod Miran Györek. [[Se odpovedujete.]] Gospod Vili Rezman. [[Ga ni.]] Mag. Franc Žnidaršič. [[Ga ni.]] Franc Bogovič. [[Ga ni.]] Gospod Silven Majhenič, želite besedo? [[Ne.]] Gospod Franco Juri. [[Ne.]] Gospod Janez Ribič? [[Ne.]] Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti? [[Ne.]] Gospod Vido Kres? [[Ne.]] Gospod Tadej Slapnik? [[Ne.]] Vito Rožej? [[Ne.]] Gospod mag. Radovan Žerjav? [[Ne.]] Pa smo na koncu. Gospod predlagatelj. [[Ga ni.]] Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Odpiram prijavo. Gospa Breda Pečan ima besedo. Vsak razpravljavec ima na voljo 5 minut.
Saj ne bom dolgo rabila. Jaz sem hotela samo povedati, da vse kaže, da nekaterih zapisov ne znamo na enak način brati. Rada bi samo to povedala, da dvom v to, da se lahko gradijo tako zelo obsežne investicije, kot je več 10 kilometrov dolgo elektronsko komunikacijsko omrežje, brez gradbenega dovoljenja, ne more držati. Tudi v zakonu o elektronskih komunikacijskih omrežjih v 7. členu piše sledeče: "Elektronska komunikacijska omrežja in pripadajoča infrastruktura, ki je namenjena za povezovanje z javnimi komunikacijskimi omrežji in za izvajanje javnih komunikacijskih storitev, morajo biti grajena v skladu s predpisi o urejanju prostora," poudarjam, v skladu s predpisi o urejanju prostora, "o graditvi objektov, vključno z njihovimi bistvenimi lastnostmi in o varstvu okolja ter morajo delovati v skladu z veljavnimi predpisi, ki določajo varnost delovanja..." in tako naprej. Torej ne drži, da bi se lahko investicije v vrednosti 45 milijonov evrov in dodatni lastni vložki v gradnjo elektronskih komunikacijskih omrežij za širokopasovno elektronsko omrežje gradili brez gradbenega dovoljenja. Nobena razlaga Zakona o elektronskih komunikacijah ne more držati, če se prebere samo prvi odstavek 7. člena tega istega zakona. Ministrstvo za okolje in prostor in njegove izpostave v upravnih enotah so ravnali nezakonito, ker so dovolili, da se je gradilo elektronsko-komunikacijsko omrežje, širokopasovni internet, brez gradbenega dovoljenja.
Gospod Alojz Posedel, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Sam bi v tej razpravi povedal tisto, kar mislim, da je pri celi stvari tudi najbolj škoda. Praktično vsi, ki so bili prijavljeni, so se tudi odpovedali razpravi, ker očitno je to tema, o kateri bi bilo treba spregovoriti. In je tudi vprašanje bilo postavljeno zelo dobronamerno in pa predvsem nepolitično. Jaz sem prepričan, da se je v tej zgodbi pokazal način dela, ki je popolnoma zgrešen, in da vprašanje, ki ga je kolega Vili Trofenik postavil, ni bil namenjeno političnemu razčiščevanju, ne to vprašanje o širokopasovnem omrežju in njegovi izgradnji in tudi ne glede koncesij. Obe vprašanji sta takšna, da bi verjetno vsi pričakovali, da bo gospod minister prišel z ekipo, ki na ministrstvu pokriva posamezno področje, ker danes v njegovih odgovorih, pa če smo tako še lahko pozorno poslušali, ni bilo konkretnih odgovorov, razen izgovarjanja, tudi na Zakon o telekomunikacijah, kjer je bilo tudi s strani vprašanja in predlagatelja tega vprašanja povedano, da se do 2007. leta nikoli ta člen in pa ta zakon ni upošteval pri izgradnji širokopasovnih in ostalih telekomunikacijskih omrežij. Se pravi, da gre za drugo zadevo. In mogoče v odgovoru ministra pri tem vprašanju bi bilo dobro, da bi se tako energično, kot se je pri prejšnjem vprašal, kdo je bil dejansko odgovoren v prejšnjem mandatu, tudi tukaj vprašal. Pa verjetno glede na to, da se je minister vrnil, bo lahko tudi povedal, da so takrat tudi v tem mandatu vprašanja ministrstva oziroma ministra za gospodarstvo in pa ostalih ministrstev, kako je prišlo do porabe teh sredstev. In še tisto, kar se je pokazalo tudi iz posameznih obrazložitev, ko so predstavljali mnenje poslanskih skupin tudi nekateri župani, ki so slučajno iz teh občin, kjer se ta sredstva delijo, je zanimivo, kako preprosto se določene stvari razlagajo, ker so bila pač sredstva na vidiku, jih je treba čim enostavneje, čim hitreje tudi porabiti. To zagotovo ni način, ni standard. In zato je bilo to vprašanje in zato je tudi prav, da se to vprašanje ne bo zaključilo, ker je treba zadeve razčistiti. Jaz sem prepričan, da je bilo to vprašanje na mestu, da je bilo ravnanje pri razpisu, dodeljevanju, koriščenju in zdaj tudi pri porabi teh sredstev sporno in da je bilo vprašanje na mestu in da je treba nanj odgovoriti in najti odgovornost ter predvsem tudi pot, kako iz te zagate, predvsem do tistega, katerega so tudi sredstva, se pravi do Evrope. Hvala.
Zaključujem razpravo, s tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prekinjam 12. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 16.45.
Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci. Prosim za posluh v dvorani. Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Prehajamo na glasovanje Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave. Nadaljujemo s prekinjeno 24. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uresničevanju javnega interesa za kulturo, v okviru skrajšanega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Proceduralno, gospod Posedel.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. V proceduralnem predlogu bi želel pred začetkom glasovanja opozoriti na to, kar se nam dogaja na tem podaljšanem decembrskem zasedanju Državnega zbor in se je tudi danes pokazalo, da predstavlja veliko problemov pri zagotavljanju prisotnosti članov Vlade, pri poslancih, strokovnih službah, zato bi predlagal, da tisti, ki planirate zasedanje Državnega zbora, realno načrtujete potek sej ali vsaj bolj realno. Gospod Vizjak, povezano je s proceduralnim predlogom, ki mislim, da bi prispeval k temu, da bi seje potekale bolj zgoščeno, bolj delovno. Tako pa smo priča, tudi v primeru decembrskega zasedanja, da smo morali danes, v ponedeljek [[...]]
Prosim mir v dvorani!
[[...]]v ponedeljek, ki je sicer namenjen delu poslancev na terenu, biti tukaj v Ljubljani. In tudi danes smo več kot 5 ur zgrešili "v tajmingu" glasovanja in zato predlagam proceduralni predlog, da vodje poslanskih skupin, ki na Kolegiju določate dnevni red, realno planirate, da bo delo bolj kvalitetno in časovno bolj usklajeno.
Hvala lepa. Najava časa je seveda opravljena v skladu s Poslovnikom Državnega zbora. Sam sem tudi že opozoril kolege, vodje poslanskih skupin, da bi bilo nemara bolj smotrno bolj racionalno načrtovati ta čas. Pristojnosti so tu pri vodjih poslanskih skupin. Hvala za pobudo, če jo bodo upoštevali. Vsekakor moram dodati tudi to, da se ta proceduralni predlog nanaša na sejo kot celoto, ne na posamezno točko. Vendar tudi to je možno. Nadaljujemo z odločanjem o amandmaju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 41. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares in LDS k 12. členu. Če bo amandma k 12. členu pod številko 1, sprejet je amandma pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 5. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares in LDS k 18. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev , za je glasovalo 48, proti 2. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 12. in 18. členu. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje? [[Ne želijo.]] Amandmaji niso bili niti napovedani, niti vloženi, zato ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada niso obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 6. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 26. točko dnevnega reda - prva obravnava Predloga zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o avtorski in sorodnih pravicah. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi Zakona o avtorski in sorodnih pravicah je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa. Moram reči, da je razprava ob tej noveli zakona pokazala, da se praktično vse poslanske skupine strinjajo s tem, da je nesprejemljivo zaračunavanje takšnih nadomestil, kot jih sedaj zaračunava SAZAS kulturnim društvom in vsem ostalim neprofitnim organizacijam oziroma društvom s področja kulture, umetnosti, književnosti in tako naprej. Gre za netransparentno, krivično pobiranje nadomestil, kjer dostikrat to pobiranje nadomestil nima nobene zveze z zaščito intelektualne lastnine oziroma z nadomestili avtorju za uporabo njegovega dela. Nanizani so bili številni primeri, kako se je zaradi, po moji oceni, zlasti pomanjkljivega nadzora in tudi iznajdljivosti te kolektivne organizacije le-ta pravzaprav obrnila avtorjem nasproti. To ni več kolektivna organizacija, ki bi ščitila interese avtorjev, temveč se je sprevrgla in dostikrat številni avtorji od nje nimajo ničesar, peščica posameznikov pa na teh valovih in v tem vetru jadra pospešeno naprej. Zato je treba urediti to problematiko celovito, soglašam. Soglašam tudi s tistimi, ki pravijo, da novela, ki jo predlagamo poslanci, rešuje zgolj delček problema. Rešuje zgolj nadomestila društvom s področja kulture, ko delujejo na neprofitni osnovi in delujejo v korist širše skupnosti. Kulturna društva so dostikrat gibalo tako družbenega kot družabnega življenja širom po slovenskem podeželju in jih le-ta obremenitev dostikrat postavlja v močno dilemo ali iti naprej ali ne. Predlagamo, da sprejmete, in poslanska skupina bo ta sklep tudi podprla, da gre zakon naprej, da sprejmete ta sklep, da vsaj delno odpravimo nekatere probleme sedanje ureditve s tem tudi naznanimo morebiti še ostale posege v zakonodajo, ki ste jih tu omenili in ki pravite, da so potrebne. Poslanska skupina bo predlog sklepa podprla.
Hvala lepa. Luka Juri v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Socialni demokrati se strinjamo s potrebo po vsebinski spremembi zakonodaje na področju avtorskih pravic. Trenutna zakonodaja ni ustrezna in z njo niso zadovoljni, paradoksalno, tako uporabniki avtorskih pravic, torej tisti, ki poslušamo glasbo, tako avtorji, torej tisti, ki od avtorskih pravic imajo svoj vsakdanji kruh. Socialni demokrati smo tudi z zanimanjem sprejeli in prebrali predlog zakona, vendar kmalu ugotovili, da je napisan pomanjkljivo in da je nedorečen. Ta predlog zakona odpira bistveno več vprašanj, kolikor jih zapira. Kot primer, trenutna formulacija predlaganega zakona bo omogočila, da bodo praktično vsi organizatorji koncertov v Sloveniji prenehali plačevati avtorske pravice, pa ne glede na to, ali so zaradi tega zaslužili nič evrov, 1.000 evrov ali 20.000 evrov. Ustanovitev by-pass društev, ki se bo na papirju ukvarjalo z umetnostnimi dejavnostmi, hkrati pa plačevalo storitve drugim organizacijam, zato, da bodo organizirala koncerte, bo omogočala prav takšne mastne dobičke in prav to bi bilo najbolj krivično do tistih organizacij, društev, ki pa se dejansko ukvarjajo s humanitarnimi dejanji in z neprofitnim delom na področju kulture. Če želimo te organizacije zaščititi, moramo zakonodajo urediti dosti boljše in širše in zaradi tega koalicijske poslanske skupine delajo na noveli zakona že slabo leto dni in lahko pričakujemo, da v naslednjih šestih mesecih bomo s pomočjo Urada za intelektualno lastnino imeli predlog, ki bo bistveno celovitejši, seveda kot vsak zakon ne bo popoln, ampak bo skušal odgovarjati in zapreti vprašanja, namesto da bo odprl nova. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujem [[...]] Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zares ima Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Poslanska skupina Zares ne bo podprla predloženega zakona. Ne, ker se ne bi strinjali z osnovnim namenom tega zakona. Kot smo že prej v razpravi izpostavili, mislim, da je cilj, ki ga nakazuje tudi ta predlog, in za to se lahko tudi zahvalimo opoziciji, skupen. In to je sprememba slabe nedorečene zakonodaje, zato lahko samo povem, da bo že v tem tednu, prav iz vrst naše poslanske skupine predložen osnutek izhodišč za celovit zakon, ki bo uredil razmere. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 43. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da Državni zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 12. sejo Državnega zbora in vidimo se kmalu. Hvala lepa.