Spoštovani kolegi poslanci, kolegice poslanke, gospe in gospodje! Želim vam lep dober dan. Pričenjam nadaljevanje 31. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Bogdan Barovič, Alojz Peterle in Igor Štemberger. Pričeli bomo z obravnavo 19. TOČKE DNEVNEGA REDA, TO JE Z OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NADZORU DRŽAVNE MEJE, SKRAJŠANI POSTOPEK. Prav lepo pozdravljam predstavnika vlade med nami. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade državnemu sekretarju na ministrstvu za notranje zadeve dr. Gregi Virantu za dopolnilno obrazložitev predloga zakona, za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite!
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci. Kratek bom. Predlagane spremembe Zakona o nadzoru državne meje so tehnične narave. S tem zakonom predlagamo samo prenos pristojnosti z ministrstev na organe v njihovi sestavi zaradi racionalizacije, večje učinkovitosti in ekonomičnosti upravnih postopkov. Gre za to, da se pristojnosti v zvezi z nekaterimi postopki prenesejo z ministrstva za notranje zadeve na policijo, z ministrstva za finance na carinsko upravo in z ministrstva za promet na upravo za civilno letalstvo. Predlagatelj se je strinjal s pripombami zakonodajno-pravne službe in tudi z amandmaji, ki jih je matično delovno telo na podlagi teh pripomb vložilo. Torej, v celoti podpira amandmaje matičnega delovnega telesa. S tem zakonom se pristojnosti prenašajo na operativne organe, organe, ki bodo te naloge operativneje izvajali in so tudi ustrezno, terensko in teritorialno organizirani. Hvala!
Hvala lepa! Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim člana odbora gospoda Vojka Čeligoja, da predstavi poročilo odbora. Izvolite!
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko je na 42. redni seji dne, 12.11.2003, kot matično delovno telo obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o nadzoru državne meje, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije v obravnavo po skrajšanem postopku predložila Vlada Republike Slovenije. Kolegij predsednika državnega zbora je na 74. redni seji dne, 19. septembra letos sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Predstavnik predlagatelja je v dopolnilni obravnavi navedel razloge za spremembe in dopolnitve Zakona o nadzoru državne meje. Ti so v neučinkovitosti, neracionalnosti, zapletenosti in zamudnosti upravnih postopkov, ki se izvajajo na podlagi Zakona o nadzoru državne meje. Zato je namen novele zakona spremeniti organe, ki so pristojni za odločanje o upravnih postopkih, in s tem v skladu z načelom ekonomičnosti pospešiti postopke. Tako bi na prvi stopnji namesto ministrstev odločali organi v sestavi. O pritožbi pa bi namesto Vlade Republike Slovenije odločalo pristojno ministrstvo. Predstavnikpredlagatelja je opozoril še na pobudo za oceno ustavnosti 21. člena Zakona o nadzoru državne meje s predlogom za začasno zadržanje in prednostno obravnavo, ki sta na ustavno sodišče vložili Luka Koper in Aerodrom Ljubljana. Vendar pa 21. člen ni predmet te novele. Vlada Republike Slovenije se bo do pobude opredelila v svojem pisnem mnenju, ki ga že pripravlja in s katerim se bo odbor lahko seznanil tudi pri obravnavi te pobude. Predstavnik predlagatelja je povedal, da se v celoti strinjajo s pripombami zakonodajno-pravne službe, ki v svojem pisnem mnenju predlaga opisno navajanje organov v sestavi ministrstev. Člani odbora o predlogu zakona niso razpravljali. Odbor je kot svoje sprejel dva amandmaja, in sicer k 3. in 4. členu. V nadaljevanju je odbor glasoval o vseh členih zakonskega predloga skupaj in jih tudi sprejel. Z vključitvijo sprejetih amandmajev zakonskega predloga, je odbor določil besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del tega poročila. Hvala lepa!
Predstavniku odbora se zahvaljujem za predstavitev. Sedaj bomo slišali stališča poslanskih skupin predlogu zakona. Najprej nam bo gospa Majda Zupan predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite!
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Dober dan želim. Ker naj bi šlo tudi pri tem predlogu za manj zahtevne spremembe in dopolnitve, se predlagatelj ponovno poslužuje skrajšanega postopka. V naši poslanski skupini temu v načelu nasprotujemo, ker takšen način dela ne prinaša kakovostnih zakonov. Veljavni Zakon o nadzoru državne meje je bil sprejet v našem mandatu, v času pridruževanja Slovenije Evropski uniji. Pomenil naj bi harmonizacijo pravnih redov. Znotraj tega pa ustrezno podlago za uveljavitev in izvajanje Konvencije o izvajanju schengenskega sporazuma. V praksi se je pokazalo, da so upravni postopki, ki izhajajo iz omenjenega zakona, neučinkoviti, zapleteni, neracionalni in zamudni. Človek bi se vprašal: Kdo je pripravljal zakon? Kakšni strokovnjaki "pripravljajo predloge"? Kakšen je šele dejanski nadzor, če je že podlaga tako neustrezna? Po vsem tem pa se res ne moremo več čuditi, da nam sosedje pred nosom delajo, kar se jim zljubi. Pri nas pa zaradi postopkov, ki jemljejo ugled naši državi, ki bo maja naslednje leto postala članica Evropske unije, stopicamo na mestu in se gremo administriranje in birokracijo. Policija je tista, ki je izključno pristojna za nadzor državne meje in mejno kontrolo. Ima tudi ažurne podatke in informacije. Po sedanji ureditvi pa izda odločbo v upravnem postopku minister za notranje zadeve v soglasju z ministrom za finance oziroma ministrom za promet. O pritožbi odloča vlada. Vendar pa takšnih podatkov in informacij, ki so potrebni za izdajo upravnih aktov v upravnem postopku, ministrstvo nima. Pridobiva jih od policije. Zaradi tega pa je postopek daljši. To kar pa lahko privede tudi do kršenja načela ekonomičnosti. Hkrati tudi posega v ustavne pravice strank v upravnem postopku. Zato so potrebne spremembe pristojnosti organa, ki naj bi se prenesle z ministrstva na policijo. Tudi iz prikaza ureditve v drugih državah - recimo, v Avstriji, Nemčiji, Italiji, lahko ugotovimo, da imajo to področje smotrno urejeno, neposredno in znotraj policije. Bojimo pa se, da je to šele začetek sprememb in da bomo kmalu dobili na mizo še drug sklop, potem ko bodo pristojni ugotovili ali pa bodo to morali ugotoviti v Evropski uniji, da smo mojstri v kompliciranju postopkov in da si delamo delo zaradi dela. Zakaj pa ne bi nadzora državne meje organizirali transparentno in učinkovito, ko pa lahko vse zakompliciramo, potem pa jokamo, da nas drugi prehitevajo? Namenoma sem poiskala zapis mnenja naše poslanske skupine ob sprejemanju zakona pred letom dni. Takrat je bilo že veliko pripomb za predlog zakona, tudi s strani takratnega sekretariata za zakonodajo. Že struktura uvoda ni bila oblikovana tako, kot je zahteval poslovnik. Takrat smo celo menili, da takšna nedoslednost kaže na podcenjevanje zakonodajne veje oblasti. Naglica ob sprejemanju je bila velika. V državnem programu je bilo določeno, da bo zakon sprejet do konca junija in uveljavljen do konca leta 2002. Zaradi velike nedoslednosti, ohlapnosti in neusklajenosti smo celo predlagali, da se ga zavrne. Tudi v poduk, da se predlog pripravi tako, kot je potrebno. Šele leto je naokoli, pa ta isti zakon že popravljamo. Gospe in gospodje, ne more nam biti v ponos sprejemanje tako slabih zakonov. Hvala lepa!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite!
Še enkrat hvala za besedo. Pred nami je predlog sprememb in dopolnitev Zakona o nadzoru državne meje. Od začetka uporabe obstoječega Zakona nadzoru državne meje, 1.1.2003, je praksa pokazala, da je potrebno nekaj rešitev zakona prilagoditi konkretnim življenjskim situacijam. V poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da je potrebno glede na to, da je za nadzor državne meje po zakonu pristojna izključno policija, da ima policija pregled in ažurne podatke o stanju, preglednosti in dostopnosti terena, nekatere pristojnosti resnično prenesti na organe, ki bodo v danem trenutku učinkoviteje reševali tekoče probleme ob meji, kot je bilo to do sedaj. Iz enakih razlogov podpiramo tudi 5. člen predloga zakona, ki predvideva, da namesto ministra, pristojnega za notranje zadeve, kot je to bilo do sedaj dovoljenje za vstop tujih varnostnih organov na ozemlje Republike Slovenije izda generalni direktor policije. V poslanski skupini DeSUS podpiramo stališče odbora za notranjo politiko ter mnenje zakonodajno-pravne službe. Predlog zakona bomo tudi podprli. Hvala!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Rudolf Petan. Izvolite!
Hvala za besedo, gospa podpredsednica! Spoštovani! Ob sprejemanju in obravnavi tega zakona bi lahko rekli: "Kakšna sreča, da se vključujemo v Evropsko unijo, kajti to pomeni, da se moramo harmonizirati z evropskim pravnim redom. Toda ne samo to. Harmonizirati se moramo ne samo v normativnem, ampak tudi v operativnem smislu, na izvedbenem nivoju, se pravi, v našem ravnanju. Zakon o nadzoru državne meje, ki velja sedaj, je tipičen birokratski zakon v duhu nekega drugega časa, čeprav je star slabo leto. Do sedaj je bil nadzor meje izključno naša notranja zadeva, ne glede na silno birokratski pristop in iskanje vseh mogočih in nemogočih soglasij ter dolgotrajnih postopkov, razgovorov, usklajevanj in podobno. S 1. majem naslednjega leta pa bo Slovenija postala polnopravna članica Evropske unije. Naše meje ne bodo več samo naša notranja zadeva. Pač pa bodo naše zunanje meje postale tudi zunanje meje Evropske unije. S tem pa bomo tudi postopki v zvezi z našo mejo postali pomembni za Evropsko unijo in njeno funkcioniranje. Po sedaj veljavnem zakonu izdajajo odločbe v upravnem postopku ministri, pristojni za posamezna področja. Ti nimajo ustreznih informacij in služb za to delo, zato se poslužujejo organov v svoji sestavi. Na primer, minister za notranje zadeve, ki izdaja odločbe, se poslužuje infrastrukture policije, ki je ustrezno kadrovsko in terensko organizirana. Torej, zastavlja se jasno vprašanje: Zakaj ne bi odločb izdala kar policija brez nepotrebnega administriranja in posredovanja podatkov višjim organom? Predlagana sprememba, ki je pred nami, to tudi uvaja. Lahko bi dejali, končno. Enak postopek je tudi z ministrstvom za finance, ki izdaja odločbe, dela pa v bistvu opravlja carina. Zakaj ne bi odločb izdajala kar carina? Predlagana sprememba, ki je pred nami, to omogoča. Zopet bom rekel, končno. Enako razmerje je med ministrstvom za promet in Upravo Republike Slovenije za civilno letalstvo. Popolnoma enako. Sedaj pa mi dovolite, da vas malo spomnim na kronologijo, ki opisuje, kaj se je s tem zakonom dogajalo pred enim letom. Namreč, nismo še pozabili, kaj je bilo pred enim letom. Po podatkih, ki so v omrežju, lahko ugotovimo, da je bil predlog, ki ga je podala vlada, bil takšen, kot je sedaj pred nami. To se pravi, 18. člen pravi: "Direktor policijske uprave lahko..." in tako naprej. Se pravi, je direktor. Enako je v 19. členu: "Direktor policijske uprave.." in tako naprej. Ampak v drugi in tretji obravnavi smo imeli amandmaje na 18. in 19. člen. Poglejte čudo! V prvem odstavku se besede "direktor policijske uprave" zamenjajo z besedami "minister, pristojen za notranje zadeve". Besede "direktorjem carinskega urada" se zamenjajo z besedami "minister, pristojen za finance". Prav tako se v drugem stavku prvega odstavka 18. člena zamenjajo besede "direktor policijske uprave" z besedami "minister, pristojen za notranje zadeve", "generalni direktor carinske uprave Republike Slovenije" z "ministrom, pristojnim za finance". To se pravi, tu smo zakomplicirali. Poglejte obrazložitev: "S spremembo je upoštevano mnenje Sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve Državnega zbora Republike Slovenije, da se pristojnost prenese na ministra, pristojnega za notranje zadeve, za finance itn." Zanimivo! Zanimivo! Res smo mojstri kompliciranja, kot je dejala kolegica pred menoj. V magnetogramih s te seje tudi piše, da je naša poslanska skupina opozarjala na pristojnosti, na kompliciranje postopka in na oteženo delo. Še posebej pa smo bili - bom rekel - pozorni na postopke gradnje v obmejnem pasu in na pristojnosti lokalnih skupnosti. Seveda, to je bilo takrat gladko zavrnjeno. Gladko je bilo zavrnjeno. Danes pa verjetno, ko so od nekod drugod nas opozorili, da smo res mojstri kompliciranja in da Evropska verjetno tega ne bo mogla prenesti na svojih zunanjih mejah, pridemo na tisti normalni predlog, ki je bil sicer že podan s strani vlade. To moram povedati! Brez tega, kar smo seveda kasneje sprejeli.Verjetno so nas prepričali v velikem slogu, da je to nujno. Mnenje in opozarjanje naše stranke je bilo popolnoma odveč. Poglejte, v obrazložitvi piše, da je zaradi tega, ker je tako komplicirano, kršeno načelo ekonomičnosti v upravnem postopku, ki zahteva hitro in učinkovito odločanje. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Takoj zaključim. Hkrati pa posega v ustavne pravice stranke v upravnem postopku. Ja, kot da bi tega ne vedeli! Kot da tega ne bi mi sprejemali! Kot da je to sprejemal nekdo drug. To je res višek tega, kar počenjamo v državnem zboru. Ta predlog, ki je sedaj pred nami, je verjetno pravi, je boljši. O tem smo se pogovarjali že pred letom. V Slovenski demokratski stranki bomo predlagani predlog potrdili. To se pravi, da bomo glasovali za, ker menimo, da je dober in odpravlja nepotrebna administriranja. Hvala lepa!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite!
Hvala za besedo. Gospa podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavnik vlade! Bližajoča se pridružitev Republike Slovenije Evropski uniji postavlja v zvezi z državno mejo, ki bo vsaj do ponovne širitve Evropske unije tudi njena zunanja meja, pred državo veliko odgovornost do državljank in državljanov Slovenije ter do vseh njenih prebivalk in prebivalcev, pa tudi odgovornost do mednarodne skupnosti. Zato v Združeni listi socialnih demokratov pripisujemo vprašanjem, ki so povezana z urejanjem nadzora državne meje, velik pomen. Predlagane spremembe zakona pa nas vendarle navajajo na misel, da je naglica, s katero smo morali obravnavati zakone, da smo lahko pospešeno prevzemali evropski pravni red, prinesla tudi nekatere rešitve, ki so se v razmeroma kratkem času pokazale kot nesprejemljive ali neučinkovite. To je po mnenju predlagateljev zakona tudi glavni razlog za obravnavanje tokratne spremembe, ki se nanaša na zakon, ki je začel veljati z začetkom letošnjega leta. Izkazalo seje, da je mogoče ob dejstvu, da je nadzor meje v pristojnosti policije, dosedanje določbe - po katerih je odločbo o upravnem postopku izdal minister, pristojen za notranje zadeve, moral pa je v nekaterih primerih pridobiti še soglasje ministra za finance oziroma ministra za promet, če je šlo za mejni prehod na letališču oziroma vzletišču spremeniti tako, da se izdajanje odločb prenese na organ v sestavi. V nekaterih primerih to pomeni na policijo, ker razpolaga z vsemi potrebnimi podatki. V drugih primerih pa na drug ustrezen organ v sestavi. Zbiranje podatkov je podaljševalo postopek. S tem pa je bilo kršeno načelo ekonomičnosti v postopku. V primeru pritožbe pa je strankam zmanjkovalo časa za vložitev le-te. Ker gre torej za spremembe, ki bodo poenostavile in skrajšale postopke - pri tem pa naj bi bila po zagotovilih predlagateljev ob večji hitrosti zagotovljena večja varnost državljanov in občanov - bomo predlagane spremembe zakona v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podprli. Hvala!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Ivan Božič. Izvolite!
Hvala lepa, gospa podpredsednica! Kolegice in kolegi! Predlog Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o nadzoru državne meje [[EPA 982 /III]] . Slovenija bo 1. maja 2004 vstopila v Evropsko unijo. Prilagajanja evropskemu pravnemu redu so potekala na številnih področjih. Del tega je zagotovo tudi izvajanje določil schengenskega pravnega reda in v skladu s tem konvencije o izvajanju schengenskega sporazuma. V skladu s schengenskim sporazumom in izvedbenim načrtom, ki ga je Slovenija maja 2001 ob pogajanjih predložila Evropski uniji, naj bi bila naša država za uveljavitev nadzora po schengenskih standardih usposobljena do leta 2006. Šele s tem datumom bodo odpravljene mejne kontrole. Odstranjene bodo vse prometne ovire na notranjih mejnih prehodih. To pomeni, da se bomo vključili v takoimenovano schengensko Evropo. To v načelu pomeni, da med državami ni več mejne kontrole in da bomo vsi brez izjeme, torej tudi slovenski državljani, med državami schengenskega reda lahko prehajali kjerkoli in ne več samo prek mejnih prehodov. Zakon o nadzoru državne meje je podlaga za uveljavitev in izvajanje Konvencije o izvajanju schengenskega sporazuma. Menimo, da je treba zagotoviti, da se bo omenjeni zakon in z njim Konvencija o izvajanju schengenskega sporazuma lahko izvajal racionalno in učinkovito. Koristno ga je nadgraditi. To je pokazala že dosedanja praksa. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo predlog zakona podprla. Hvala lepa!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Jože Avšič. Izvolite!
Hvala lepa! Lep pozdrav vsem, kolikor nas je zbranih v dvorani! Res je, da bo Slovenija s 1.5. prihodnje leto polnopravna članica Evropske unije. Pričakujemo, da bo do leta 2006 tudi v popolnosti prevzela schengenski pravni red. Res je tudi in to lahko v zadnjih dneh opažamo tudi prek medijskih poročil, da Slovenija hiti in celo na nekaterih segmentih prehiteva najavljene datume naše realizacije posameznih točk, ki jih moramo izvesti do določenih datumov. Tako bo že prihodnji teden otvoritev in predaja namenu največjega mejnega prehoda na schengenski meji, to je mejnega prehoda Obrežje. Že s 1. januarjem se bodo začele odvijati na tem mejnem prehodu nekatere aktivnosti v skladu s schengenskim in evropskim pravnim redom. Zato v poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije pozdravljamo, da sprejmemo še tiste zadnje akte in ukrepe, s katerimi se bo poenostavilo oziroma ki bodo preprečili še dodatno kompliciranje postopkov v že tako oteženih okoliščinah, ki nas čakajo. Tudi ta zakon, ki je pred nami, je eden takih. Nadnevnem redu imamo še eno točko. To je sprejem Sporazuma o poenostavitvi mejnih kontrolnih dejanj med Hrvaško in Slovenijo. S tem aktom, pa tudi s tistim, ki ga bomo sprejemali jutri, se približujemo željam in zahtevam, da uskladimo tako predpise pravnemu redu kot tudi uporabnikom storitev na mejah. Zaradi vsega tega bo poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije ta zakon podprla. Hvala lepa!
Hvala lepa! Še stališče Slovenske nacionalne stranke, ki ga bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite!
Spoštovani prisotni. Po oceni poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke je zakon, ki je pred nami, izključno posledica brezglavega prilagajanja Evropski uniji. Zakon, ki je pred nami, prikazuje, kako je slovenska vlada, izvršilna veja oblasti, pripravila zakone. Kako vnaprej dela simulacijo zakonov, kako se bodo zakoni obnašali in komu so zakoni namenjeni. Slovenska vlada predlaga zakone, ne da bi vedela, kako bodo le-ti preživeli, kakšni so ažurni podatki, kakšna so opravila iz naslova zakona in kako bodo z zakonom zadovoljni tisti, za katere so pisani. Po naši oceni je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o nadzoru državne meje, ki ga je državni zbor pod pretvezo prilagajanja Evropski uniji, pod pretvezo nuje in kvalitete sprejel v začetku letošnjega leta. Danes, nekaj mesecev za tem, pa dobimo s strani Vlade Republike Slovenije kot izvršilne veje oblasti podatek, da je zakon, katerega so pred pol leta zagovarjali, da je učinkovit, da je racionalen in da je nezapleten ter da bo opravljal različno zamudnost upravnih postopkov, drugačno obrazložitev. Danes pridobimo s strani Vlade Republike Slovenije mnenje, da je obstoječ zakon neučinkovit, neracionalen in zapleten ter zamuden. Po naši oceni je mnogo huje kot to, da se danes srečamo s spremembami in dopolnitvami zakona, predvsem način pripravljanja zakona v okviru ministrstva za notranje zadeve. Po naši oceni nam prikazuje, da bi se mogli vsi skupaj, predvsem pa zakonodajalec, vprašati, kakšne zakone sploh sprejemamo. Če je potrebno zakon menjati po pol leta zaradi popolnoma drugih argumentov, kot so bili sprejeti. Prav tako je po naši oceni zelo žalostno, da Vlada Republike Slovenije v fazi pripravljanja osnovnega zakona sploh ne ve, kdo ima v naši državi ažurne podatke. To nakazuje, da logistično Vlada Republike Slovenije sploh ne deluje. Po drugi strani pa je potrebno se vprašati, ali je bila to napaka samo tega zakona ali je to napaka celotne slovenske zakonodaje. V nacionalni stranki se bojimo, da se bodo zgodbe tega zakona kmalu prenesle na zgodbe ostalih zakonov in da se bo zakonodaja, sprejeta v tem mandatu pod taktirko prilagajanja Evropski uniji, dolgoročno izkazala kot slaba zakonodaja. Kot tista zakonodaja, ki je imela en in izključno en interes sprejemanja. To je v Evropi prikazati, da imamo usklajene zakone. Posledica bo, da bodo državljani Republike Slovenije videli, da nimamo zakonov, ki so pisani za državljane Republike Slovenije. Osebno in v nacionalni stranki še vedno verjamemo, da je naša naloga predvsem ostvariti take zakonske pogoje, omejitve in pravice, ki se bodo odražali v kvaliteti življenja naših državljanov. Kvaliteti naših državljanov na vseh tistih področjih, ki obsegajo določeno materijo določenega zakona. Z obstoječo prakso - kar potrjuje današnja zadeva - pa temu ni tako. Zato na Vlado Republike Slovenije nastavljam eno in izključno vprašanje, od katerega je odvisna naša podpora tej spremembi. Prvič, kako dolgoročne so rešitve tega zakona? Ali ste pri temu zakonu razmišljali več kot pri prejšnjem zakonu? Kajti, če dobimo odgovor, da bo tudi ta zakon veljal samo tri mesece, po treh mesecih, pa bosta ugotovljeni neučinkovitost in neracionalnost vsebinskih sprememb, ki jih vlada danes sprejema potem je popolnoma brezpredmetno sprejeti tak zakon. V kolikor bo vlada priznala napako, da je bila v preteklosti izključno njena krivda, ker zakonov ni pretvarjala v domačo vsebino, bomo zakon sprejeli. Vse, kar si v nacionalni stranki želimo, so samo kvalitetni zakoni. Nikakor pa ne tovrstna skropocala, pod kakršnimkoli nazivom. Hvala!
Hvala lepa! Slišali smo stališče poslanskih skupin o predloga zakona. Ker k dopolnjenem predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, ni možna razprava o členih. Zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, 15 minut po zaključeni razpravi o 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Gospodu državnemu sekretarju se za sodelovanje lepo zahvaljujem. Mi pa bomo ob 10.40 uri prešli na obravnavo 21. točke dnevnega reda, to je na prvo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini. Do takrat sejo prekinjam. Nadaljujemo ob 10.40 uri. Hvala lepa.
Spoštovane poslanke, poslanci! Nadaljujemo delo. Med nami lepo pozdravljam predstavnico Vlade Republike Slovenije. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI. Predlog zakona sta v obravnavo zboru predložila poslanca Franc Pukšič in Branko Kelemina. V zvezi s tem zakonom je skupina 11 poslancev s prvo podpisanim mag. Andrejem Vizjakom, da državni zbor opravi splošno razpravo. Najprej dajem besedo predstavniku predlagateljev predloga zakona za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. K besedi vabim gospoda Branka Kelemino, da nam predstavi dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite!
Hvala lepa! Spoštovani vsi skupaj! Zakon o dohodnini je eden izredno pomembnih zakonov. Namreč, Zakon o dohodnini obravnava tematiko, ki je pomembna tako rekoč za vsakega državljana, ki s svojim delom na tak ali drugačen način ustvarja prihodke. Tudi za tiste, ki z nedelom pridobivajo dohodke. Skratka, ta zakon obravnava tematiko vseh državljanov in nedržavljanov, ki na kakršenkoli način pridobivajo dohodke v državi Sloveniji. Zakon o dohodnini že več let-to prav gotovo vsi ugotavljamo in smo vsi že velikokrat ugotavljali - kliče, da ne rečem, celo kriči po določenih spremembah. Vlada na tem področju noče storiti ničesar. Poslanci oblasti tudi nočejo storiti ničesar, čeprav se zavedajo problemov na tem področju. Tudi vodstvo državnega zbora, ki je zelo pomemben element v tej državi, ne stori ničesar. Ne vem, zakaj ga sploh imamo. Zato smo poslanci opozicije že leta 1997 vložili predlog sprememb in dopolnitev zakona o dohodnini. Vsi tisti predlogi, ki so bili podani leta 1997, so leta 2003 in na prehodu v leto 2004 skoraj izgubili svojo aktualnost. To je treba priznati. To tudi kaže na zelo čuden in nerazumljiv odnos politike državnega zbora do posamezne problematike, do reševanja tako pomembnih vprašanj, kot je vprašanje sprememb in dopolnitev Zakona o dohodnini. Zato danes težko zagovarjam posamezni člen, posamezna besedila. Vendar še zmeraj vseeno ostaja izredno aktualna tematika. Zato danes prva obravnava, da bo v razpravi možno ugotoviti stališče poslanskih skupin oziroma političnih strank, stališča vlade do predlaganih in drugih sprememb, ki bi bile v tem zakonu nujne in potrebne. Če obstaja politična volja in na splošno volja vseh akterjev, ki sem jih že prej naštel, da v drugi obravnavi pripravimo predlog, amandmaje, ki so lahko skupni predlagateljem, političnim strankam oziroma poslanskim skupinam in vladi, ter da na tem področju poskušamo premakniti stvari naprej. Najpomembnejša sprememba, ki jo predlagatelji s spremembami in dopolnitvami Zakona o dohodnini poskušamo popraviti, je prav gotovo uvedba ničelne stopnje. O tem bi se bilo treba pogovoriti, prav gotovo. Kajti vemo, da je tistih z nizkimi osebnimi dohodki vedno več in da so izredno nujne olajšave na tem področju. Prav tako pa je izredno pomembna olajšava za reševanje stanovanjskih problemov zavezancev, predvsem za mlade družine, za tiste, ki pridobivajo prvo stanovanje. Nekatere spremembe smo poskušali uvesti že v stanovanjski zakon. Vendar žal tudi takrat nismo uspeli. Te stvari je treba dolgoročno rešiti. Vemo, kaj se dogaja na tem področju. Vemo, kaj se bo zgodilo v naslednjem letu. Če ne bomo pristopili k učinkovitemu reševanju tega vprašanja, ki bo vsaj primerljivo z evropskimi državami, predvsem tistimi, ki se jim danes približujemo, potem smo tudi glede tega stališča izredno konservativni in tudi nedosledni glede približevanja naših norm normam držav Evropske skupnosti oziroma na splošno vseh drugih držav. Vlada je sicer napovedala spremembo. Pravi, da bo ta predlog vložila v državni zbor. Tudi z nekaterimi od rešitev, ki smo jih tudi mi podali. Ugotavljamo, da se bo to zgodilo prepozno. Ocenjujemo, da bi ta predlog zakona moral biti dodelan in sprejet, če bi se le dalo še celo v letošnjem letu in da bi začel veljati s 1.1.2004, ne pa šele kot napoveduje vlada, s 1.1.2005. Predlagamo, da se ta predlog zakona obravnava in tudi sprejme za drugo obravnavo. Hvala!
Hvala lepa! K besedi vabim predstavnico vlade, državno sekretarko na ministrstvu za finance gospo Milojko Kolar. Izvolite!
Hvala za besedo. Vsi prav lepo pozdravljeni! Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! V zvezi z navedenim predlogom Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini Vlada Republike Slovenije ugotavlja naslednje: Veljavni Zakon o dohodnini v 7. členu določa olajšavo v višini 11% povprečne plače zaposlenih v Republiki Sloveniji. Namenjena je vsem davčnim zavezancem. Navedena olajšava ima naravo splošne olajšave. S tem je posredno določen tudi neobdavčen del dohodka vsakega posameznika. Navedena olajšava je bila uvedena z zakonom, ki je bil sprejet konec leta 1993 z namenom razbremenitve nižjih dohodkovnih razredov. In sicer s hkratnim znižanjem olajšave za različne namene na podlagi računov, ki je bila takrat znižana z 10% na 3%. Navedeno olajšavo namreč lahko uveljavljajo le tisti zavezanci, katerih dovolj visoki dohodki dovoljujejo naložbe v različne namene. Torej, jo praviloma izkoriščajo lahko le zavezanci z višjimi dohodki. Zato je s ciljem razbremenitve najnižjih dohodkovnih razredov kot instrumentom veliko primerneje povečevati splošno olajšavo v kombinaciji z nižjo stopnjo dohodnine v prvem davčnem razredu. Vlada ugotavlja, da so se razmere v času odložitve navedenega predloga zakona leta 1997 pomembno spremenile. Zato je potrebna celovita sprememba sistema obdavčitve dohodkov fizičnih oseb. Poleg tega je potrebna tako prilagoditev sistemadohodnine mednarodno primerljivim standardom, kot tudi prilagoditev dohodnine predpisom Evropske unije. S tem namenom je vlada pripravila celovit predlog in nov sistem Zakona o dohodnini, ki je v zaključni fazi tako koalicijskega usklajevanja, kot tudi vladnega postopka. Med temeljnimi cilji zakona je tudi globalna razbremenitev vseh zavezancev za dohodnino. Še posebej tistih v nižjih dohodkovnih. Ta razbremenitev bo občutna. Povečala se bo z 11% na 17,2% povprečne plače zaposlenega v Republiki Sloveniji. Prav tako se bo znižala tudi stopnja obdavčitve najnižjega spodnjega razreda. Predvidoma naj bi ta zakon začel veljati s 1. januarjem 2005. Glede na vse povedano vlada Republike Slovenije ne podpira sprejem predloga Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. Hvala!
Hvala lepa! Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavil mag. Janez Drobnič. Izvolite!
Hvala lepa za besedo. Bom čisto kratek. Predlog Zakona o dohodnini oziroma spremembah Zakona o dohodnini, ki ga je vložil poslanski kolega in ga je tudi predstavil, bomo podprli zato, ker rešuje temeljne zaplete v Sloveniji. Torej, težavno življenje slojev ljudi z najnižjim socialno ekonomskim statusom. Slovenija se nahaja v tranziciji. Nekateri so si na račun privilegiranih položajev v tem elitnem sloju zagotovili izjemno dobre položaje socialno ekonomske položaje. Za ostale pa ne ostane nič. Torej, ta zakon, ta sprememba zakona je dobrodošla. Zagotovo je res tudi nekaj, kar je povedala gospa predstavnica vlade. Še marsikaj je potrebno ob tem zakonu oziroma ob Zakonu o dohodnini spremeniti. Zagotovo tisti del, ki se nanaša na olajšave za vzdrževane člane, za otroke. Torej, tisti segment, ki je že dolgo časa mimo ustavne odločbe in katerega bi bilo potrebno že zdavnaj rešiti. Veliko zanimanja je za reševanje nekih marginalnih vprašanj, nepomembnih vprašanj, katerim se posveča vladajoča koalicija. Za stiske ljudi z obrobja, resnične stiske preživetja, bodisi na stanovanjskem področju, bodisi preživljanju otrok, bodisi v šolstvu, pa nima zadostnega razumevanja. Zagotovo bi bilo v ta zakon potrebno vključiti tudi to rešitev ustavne odločbe. Kakorkoli že, ta gesta s strani poslanskega kolega je dobra. Veljalo bi jo podpreti. Spomnimo, kaj smo podprli v smislu zagotavljanja enake dostopnosti za invalide v tem tednu. V Zakon o zaščiti živali smo vključili določbo glede psov vodičev. Ta določba bi vendarle sodila v zakon o - temu rečemo integraciji invalidov v družbo ali kako drugače. Vemo pa, za kakšno vsebino gre. Potem je zagotovo dobro tudi to, da bi ta zakon po skrajšanem ali hitrem postopku sprejeli in pokazali določeno gesto za tiste, ki so v naši državi zaradi neustrezne socialno ekonomske politike v stiski. Mi bomo zakon podprli.
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Marko Diaci. Izvolite!
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Zavedamo se, kakšna bo usoda tega predloga zakona, ki ga imamo pred seboj. Tako kot večina zakonov, ki jih predlaga vlada, opozicija, bo zavrnjen kot neprimeren. Njegova obravnava je namenjena le pripravi prostora za nov Zakon o dohodnini, ki ga pripravlja vlada. A to vseeno izrabljamo kot priložnost, da opozorimo na neprimeren in diskriminatoren Zakon o dohodnini. Na to je opozorilo že tudi ustavno sodišče. S predlaganim zakonom se uvajata dve temeljni spremembi, ki se nanašata na splošne in na posebne olajšave. Prva sprememba bi prinesla razbremenitev davčnih zavezancev z nizkimi prihodki. Zavedati se moramo, da v Sloveniji stopnja prebivalcev, ki živijo na robu revščine, narašča. Prav gotovo je to početje, ki ga sedaj izvaja država popoln nesmisel. Visoki davki in neprimerna lestvica obdavčitve pri dohodnini od tega najrevnejšega sloja prebivalstva terja neprimerno visoke davke. Po drugi strani pa jim prek socialnih transferjev in raznih oblik pomoči dodeljuje denarna sredstva. Med tem pa so najbogatejši sloji prebivalstva v primerjavi z najrevnejšimi premalo obdavčeni. V Stranki mladih Slovenije še posebej podpiramo spremembe, ki se nanašajo na olajšave za rešitev stanovanjskega problema. Poleg predlaganih sprememb bi bilo potrebno v člen zakona, ki se nanaša na olajšavo, potrebno eksplicitno vnesti tudi najem stanovanjske hiše ali stanovanja. Sedaj se kot olajšava prizna najemnina kot strošek vzdrževanja. In sicer 40% plačane letne najemnine, v kolikor gre za profitno najemnino, oziroma 80%, če gre za neprofitno najemnino. Žal si mnogi, predvsem mlade družine, ki prvi rešujejo stanovnajski problem, ne morejo privoščiti nakupa ali gradnje svojega stanovanja. Zato so primorani v najem stanovanj. Velika težava pri najemu stanovanja je tudi nedelovanje države na nepremičninskem trgu. Velika večina stanovanj, predvsem v prestolnici, se oddaja na črno brez pogodb. Poleg tega, da država izgublja milijonske vsote, ki bi jih lahko pobrala z davki na rente, pa najemniki brez pogodb ne morejo uveljaviti nejemnine kot dohodninske olajšave. To jih postavlja v podrejen položaj. Prav tako zelo podpiramo uvedbo možnosti olajšave z zmanjšanjem osnove za dohodnino za plačilo tistega dela obresti stanovanjskih kreditov, ki so višje od obresti stanovanjskega sklada. Mislimo, da je nakup stanovanja taka investicija, ki jo brez bančnih kreditov zmore le manjši del prebivalcev v Sloveniji. Poleg tega pa veliko število ljudi varčuje v nacionalni varčevalni shemi. Pričakovati je, da bo s koncem prve petletke varčevanja ogromno povpraševanje po stanovanjih in kreditih. Vsi varčevalci, pa tudi ostali prebivalci prav gotovo ne bodo izpolnjevali zahtev stanovanjskega sklada za odobritev kredita. Veliko bo povpraševanje po dolgoročnih kreditih tudi pri poslovnih bankah. Kljubtemu, da si je vlada v pogajanjih za pristop Slovenije k Evropski uniji priborila zmanjšano davčno stopnjo za gradnjo stanovanj in hiš vse do konca leta 2007, do tega datuma ne bo končana nacionalna varčevalna shema. Po tem datumu je zaradi povečanja davka pričakovati tudi višje cene stanovanj. Večina varčevalcev, ki se je odločila za to varčevanje, sicer varčuje za obdobje 5-ih let, a privarčevana vsota prav gotovo ne bo zadostovala za nakup stanovanja. Zato večina varčevalcev računa na ugodna posojila bank, ki pa jih bodo odplačevali še najmanj 10 ali 15 let. Zato bi bilo primerno, da se obresti, ki bodo večje od obresti stanovanjskega sklada, šteje kot zmanjšanje osnove pri dohodnini. Glavna sprememba, ki jo predlog zakona prinaša, je 20% zmanjšanje odmerjene dohodnine v prvih desetih letih po nakupu stanovanja ali hiše. Glede na dejstvo, da investicija v nakup stanovanja ali gradnjo stanovanjske hiše po višini sredstev ni primerljiva z nobeno drugo investicijo dohodninskega zavezanca, ki se upošteva kot dohodninska olajšava, je smiselno, da se odmerjena dohodnina ustrezno zmanjša. To bi hkrati še dodatno povečalo namensko varčevanje za rešitev stanovanjskega problema in povečalo gradnjo potrebnih objektov na trgu. Kot primerjavo lahko vzamemo Nemčijo, ki od leta 1996 prispeva določeno denarno pomoč davčnim zavezancem, ki gradijo ali kupijo stanovanje, ki ga bodo sami uporabljali. Osnovna denarna pomoč je zagotovljena za leto, v katerem se davčni zavezanec dejansko preseli in nadalje v omejenem znesku nadaljnjih sedem koledarskih let od nakupa oziroma zgraditve stanovanja. Kot sem že omenil, bomo poslanci Stranke mladih predlog zakona podprli, čeprav vemo, kakšna bo njegova usoda. Hvala!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Franc Pukšič. Izvolite!
Spoštovana gospa podpredsednica, kolegice in kolegi, gospa državna sekretarka, lep pozdrav! Kaj naj pravzaprav rečem? Po šestih letih pride na vrsto zakon, ki je imel poštene in dobre namene, da ga vladajoča koalicija uvrsti na dnevni red razprav v državnem zboru. To je pravzaprav odnos vladajoče koalicije do slovenskega podeželja, do enakomernega regionalnega razvoja. Torej, totalno neenakomernega. In seveda do tistega sloja prebivalcev, za katerega je bil ta zakon napisan. Zakaj sem bil eden od predlagateljev? Zakaj je bila naša stranka pobudnik in predlagatelj takšnega zakona? Zato, ker sam izhajam z območij, kjer je divja privatizacija ali kraja družbenega premoženja pravzaprav najbolj pustošila. Največje neurje se je dogajalo prav na Štajerskem in v Prekmurju. Ker sem prihajal s tega območja, sem želel za to prebivalstvo takoj po letu 1996, po volitvah, v svojem prvem mandatu nekaj narediti. Če kaj, potem na finančnem področju, na tako pripravljeni dohodnini. Zavedali smo se, da je tako pripravljena dohodnina nepoštena in nekorektna do tistih stotisočih, ki imajo izredno nizke dohodke. Toda začuda, tudi po šestih letih se ta razmerja niso spremenila. Žal, imamo še vedno na eni strani stotisoče z izredno nizkimi osebnimi dohodki - tisti, ki pač imajo, za delo po 50, 60 ali 70.000 tolarjev - in nekaj sto slovenskih bogatašev, ki so obogateli prav na račun tega, da so oškodovali družbeno premoženje. Zato se je že naš predlog zakona v drugi točki nanašal na višino davčnih osnov. Zato smo predlagali uvedbo takoimenovane nične stopnje in spremembe olajšav z 3 na 10 procentov. Iz tabele v 5. členu predlaganega zakona je razvidno, da bi tisto višjo stopnjo dohodnine, 10 procentov, plačevalo manjše število prebivalcev, torej tistih ekstra bogatih v Republiki Sloveniji. Prav je tako! Če imamo v 2. členu ustave zapisano, da imamo pravno in socialno državo. Zakon o dohodnini temu ne sledi. Ne sledi ustavi v tej smeri. V 5. členu smo zapisali uvajanje nove stopnje in razčlenili, kako bi se povečevalo progresivno po 5 procentov. V 6. členu smo imeli v vidu predvsem mlade družine, predvsem tiste, ki si začenjajo graditi svoj prostor pod soncem in začenjajo razreševati stanovanjsko problematiko. Zakaj? Prebral bom obrazložitev 6. člena. Določa, da zavezanci, ki z nakupom ali gradnjo stanovanjske hiše ali stanovanja rešujejo svoj stanovanjski problem, se odmerjena dohodnina zmanjša v prvih desetih letih po nakupu ali po začetku gradnje. Vsako leto za 20 procentov povprečne letne plače. Koliko je to! Približno je številka bistveno višja. Takrat pred sedmimi oziroma šestimi leti je bilo to 315.000 tolarjev. S takšno olajšavo, 20 procentov letne plače, bi jim omogočili razreševanje stanovanjskega problema. V tem zakonu smo predvideli in opozorili na staranje slovenskega prebivalstva, na zmanjševanje števila otrok, na spodbujanje in omogočanje. Namreč, dejstvo je, da je v velikih primerih večje število otrok v družinah, kjer imajo šibkejši socialni status. Cilji tega zakona, predlagateljev, so zasledovali aktualne probleme. Ti aktualni problemi obstajajo še danes. Vendarle naivno! Preveč naivno in preveč enostavno sem pričakoval, da bo vlada prišla s predlogom dopolnitve, s predlogom aktualizacije določenih členov in rekla takole: "Res je, pripravljamo sistemski zakon za leto 2004, začetek veljavnosti 2005, ampak bomo videli. Dajmo v tem zakonu vendarle za leto dni nekaj narediti že v smislu to, kar pravijo, da imajo pripravljeno za sistemski zakon, in tega dopolniti. Nikoli ni prepozno narediti pozitivnega koraka naprej." Žal se pa pri nas dogaja drugo, da raje delamo negativne korake in jih vlečemo v nedogled. Tako, kot se to dogaja, s tolikokrat opevanim Zakonom o finančni izravnavi občin. Seveda se nič ni zgodilo. Razen to, da z obremenitvijo tako lokalne skupnosti želijo pravzaprav ukiniti te občine. V tem predlogu zakona smo predlagali tudi to, da tisti, ki živijo na demografsko ogroženih območjih, da ne živijo. Skratka, tam kjer je razpršena gradnja, ker morajo infrastrukturo sami graditi, da se tudi to upošteva. Nekateri dajo za gradnjo cest in vodovoda, drugi pa za jahte. Kolegice in kolegi! Predlagam, da tisti, ki čutite za slovenski narod, glasujete za. Slovenska demokratska stranka bo zakon podprla. Hvala!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavil gospod Leopold Grošelj. Izvolite!
Hvala lepa za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Naj uvodoma povem, da v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov predlaganega zakona ne bomo podprli. Naši zadržki so tako glede tehnične narave, kot tudi vsebinske. Glede členov zadržka lahko sedaj skupaj ugotovimo, da zakon, ki je bil vložen v proceduro 9. decembra 1997 in katerega obravnavamo 27. novembra - kar pomeni, da nas loči samo še 34 dni do 1.1.1004. Glede na to, da je to prva obravnava, je nemogoče, da bi bil ta zakon v skladu s poslovnikom sprejet in stopil v veljavo za 2004. Zlasti, ker je izredno pomemben vsebinski zakon in ker morajo biti vsem davčnim zavezancem znane vsebine tega zakona v času tega izvajanja, se pravi tekočega koledarskega leta. Tako, da lahko tudi vsak sam ugotovi, kako se bo tudi preko leta izvajal. Glede drugih vsebinskih imamo tudi nekaj pomislekov. V poslanski skupini združene liste tudi ugotavljamo, da so se razmere v času odložitve tega navedenega zakona s strani Socialdemokratske stranke, se pravi iz leta 1997, pomembno spremenile. Zato je naše prepričanje, da je še kako potrebna celovita sprememba sistema obdavčitve dohodka fizičnih oseb. Ko je bil leta 1990 v proceduri - takrat sicer res še v skupščini, tudi sam sem bil takrat v zboru občin - smo se tega zakona lotili v smislu integralnega procesa. Se pravi, z reformo kompletnega davčnega sistema. Tudi takrat ob sprejemu smo bili prepričani, da je to najboljši zakon. Vemo, da je ta zakon, ki je stopil v veljavo s 1.1.1991 le doživel nekatere spremembe. Tiste spremembe, ki so bile nujne in ki so vsebinsko imele svoj odraz pri obračunavanju dohodnine. Bodisi v obliki novega zakona, ki je stopil v uveljavo s 1.1.1994, in pa z nekaterimi kasnejšimi spremembami, ki so bile izvedene v letih 1994/1995, bodisi z uveljavitvijo novega zakona okrog davčnegapostopka. To je samo nekaj osnovnih pomislekov, za katere mislimo, da jih je treba ob tako pomembnih zakonih obravnavati v skladu z reformo kompletnega davčnega sistema. Če pogledamo zadnje podatke, ki so nam na razpolago, za leto 2001, lahko skupaj ugotovimo, da je bilo zavezancev, ki so oddali napoved za odmero dohodnine prek milijon 157 tisoč in da je bilo poleg tega še prek 447 tisoč tistih zavezancev, ki jim v skladu z 21. členom veljavnega Zakona o davčnem postopku ni bilo treba oddati napovedi za odmero dohodnine. Namreč, zakaj izpostavljam te podatke? Predvsem zaradi tega, ker je iz podatkov o odmeri dohodnine od leta 1991, za katerega je bila dohodnina zavezancem prvič odmerjena, do leta 2000 izhaja, da je v tem času prišlo do izredno pomembnih sprememb v strukturi zavezancev oziroma načinu pridobitve dohodkov. Iz podatkov, ki so vsem dosegljivi, lahko ugotovimo, da je imelo v letu 1991 63,5% vseh zavezancev le po enega od virov dohodnine. Po podatkih, ki so na razpolago za leto 2001, pa le še 32,1% vseh zavezancev. Kaj to pomeni? To pomeni, da večina zavezancev pridobiva dohodke iz različnih virov, kar tudi potrjuje potrebo po sintetični obdavčitvi - kot se temu lahko reče - vseh dohodkov z enim davkom. To je dohodnine in nujnost povečane izenačitve obremenitev med različnimi vrstami dohodkov. Ena od vsebinskih nuj, ki morajo biti vsebovane tudi v novem zakonu, je sprejem zakona za pripravo na vstop v Evropsko unijo. Nenazadnje o tem govorimo tudi danes v parlamentu. Nenazadnje tudi prilagoditev zakonodaje na področju pretoka ljudi, storitev in kapitala. [[Opozorilni znak za konec.]] Ker se mi čas izteka, naj na koncu še omenim, da je zaradi vseh navedenih razlogov še kako potrebno pripraviti nov predlog zakona s povsem novim konceptom in strukturo. To je nakzala tudi vlada v svojem mnenju do tega zakona. Nakazala je, da se na tem intenzivno dela, da naj bi se ta proces zaključil z ostalo davčno reformo in naj bi se ta novi zakon uveljavil s 1.1.2005. Zato glede na navedeno v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov ne podpiramo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini v vsebini, kot je bil predložen. Hvala!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Ivan Božič. Izvolite!
Tako kot že pri Zakonu o izjemnem znižanju davčne osnove, tudi pri tem zakonu menimo, da predlagatelj ravna malo nesistemsko in na ad hoc poskuša rešiti probleme na socialnem področju. Zavedati se moramo, da je davčna zakonodaja povezan sistem. Vsaka nepremišljena ali nedorečena sprememba ima lahko pomembne davčne ali politične posledice. Tako kot lahko s parcialno rešitvijo po eni strani pripomoremo k dvigu dohodkovnega položaja zavezancev, lahko po drugi strani povzročamo težke in nepredvidene težave ter neskladnosti. Odprava splošne olajšave kar tako brez resne analize posledic le-tega se nam zdi kratko malo neresna. Kot vemo, pripravlja vlada nov Zakon o dohodnini in še nekaj drugih davčnih zakonov. V Slovenski ljudski stranki si bomo prizadevali, da se vgradijo primerni socialni ukrepi v sistemski zakon o dohodnini ter dodatno še prek proračunskih odhodkov za socialne namene. Menimo, da bi bila zakonodaja na ta način veliko bolj socialna kot pa s takimi parcialnimi rešitvami. Poslanci poslanske skupine SLS predloga ne bomo podprli. Kot smo na tej seji že enkrat poudarili, pa se bomo potrudili in zavzemali za razbremenjevanje najšibkejših slojev prebivalstva v novem Zakonu o dohodnini. Hvala lepa!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite!
Spoštovani, prisotni! Dohodnina in materija predloga Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini spada pod fiskalni sistem davek. Po naši oceni je potrebno na zadevo gledati mnogo kompleksnejše, kot jih je nekaj govornikov pred menoj. Dejstvo je, da de javne finance v naši državi odražajo v proračunu, da je za slovenskiproračun - žal - značilno, da izključno živi na tako imenovanih davčnih prihodkih, ki sestavljajo naše javne finance v višini preko 90%. Torej, davčni prihodki imajo nedvoumno daleč največji delež v okviru prihodkov. S tem se izkazuje togost slovenske vlade, ki se konstantno kaže od samega začetka nove države. Po naši oceni je ta togost napaka. To je ena izmed tistih napak, ki po eni strani zavira družben razvoj, po drugi strani pa določene segmente naše družbe. Prav tako je treba opozoriti, da ravno ta princip, princip delovanja slovenske vlade, torej, da davčne prihodke oziroma prihodke proračuna, pridobiva skoraj izključno preko davkov, kaže na neko obliko nezrelega gospodarja. V kolikor bi imela slovenska vlada s svojo politiko pridobivanja davčnih oziroma pridobivanja proračunskih prihodkov vlogo zrelega gospodarja, bi se od časa do časa ozrla tudi na takoimenovane nedavčne prihodke. Povem naj, da je celo v boljši vlogi, torej približevanje zrelemu gospodarstvu, zrelemu gospodarju, predvsem lokalni skupnosti. Kajti dejstvo je, da niti v eni lokalni skupnosti nimamo tega negativnega razmerja med davčnimi in nedavčnimi prihodki v okviru lokalnih skupnosti, lokalnih proračunov ali države v okviru državnih proračunov. Tu iz tega mesta naj bo državi zgled- čeprav seveda ne najboljši - najbolj zgled lokalnih skupnosti, ki znajo poskrbeti za nekaj takoimenovanih nedavčnih prihodkov. Glede predlaganega zakona. Po oceni nacionalne stranke je namen dober. Po oceni Slovenske nacionalne stranke je rešitev dobra.Zato nikakor ne moremo razumeti tistih poslancev, ki v okviru tega zakona govorijo, da zakon ne predstavlja celovite rešitve, da se sicer strinja z osnovno idejo, ampak da so za to, da se počaka, da vlada pripravi nek korenit zakon, ki bo korenito določalvsebino davčne reforme. Po naši oceni in po našem vedenju na ministrstvu za finance, pripravljajo tovrstno reformo. Torej, potrebno je poudariti in iz prakse sodeč vsi vemo, kako dolgo traja, da Vlada Republike Slovenje pripravi nek celovit predlog. Po drugi strani pa je potrebno povedati in to v vedenje vsem tistim - ki mogoče tega ne veste, ki po eni strani zagovarjate smisel predlagatelja, po drugi strani pa v isti besedi oziroma v naslednjem stavku poveste, da predlagatelja ne boste podprli - da bodošle spremembe davčne reforme ali dohodnine v drugačno smer. Vlada Republike Slovenije načrtuje svojo fiskalno politiko v drugačni obliki in drugačni smeri, kot je bila težnja predlagatelja tega zakona. Če hočemo ohraniti neko verodostojnost državnega zbora ne moremo govoriti, da se strinjamo z idejo predlagatelja. Po drugi strani pa, da tega ne podpiramo. V nacionalni stranki bomo z velikim veseljem podprli predlog zakona, ki je danes namenjen, predvsem gledano s strani popravkov, ki jih predlagatelj predlaga. Po naši oceni skuša predlagatelj vzpostaviti nek normalni fiskalni sistem in odpraviti obstoječ sistem pobiranja davkov in različnih davčnih stopenj. Žal današnji sistem, torej najsibo dohodnine kot glavnega vira davkov, določa oziroma postavlja v prioritetni položaj oziroma v boljši tiste z visokimi dohodki. Kajti dejstvo je, da naša država zaradi tega ali onega razloga, znanega samo Vladi Republike Slovenije in vladajočim poslancem, podarja večje olajšave za tiste, ki imajo večje prihodke. Po naši oceni, ne glede pod katerokoli pretvezo je to nesprejemljivo. Slovenija je še vedno socialna država. Slovenija bi še morala vedno skrbeti za vseh 2 milijona prebivalcev in ne samo za tiste, ki so politično ali pa kapitalsko blizu vladajočih struktur v naši državi. Žal se je praksa uveljavljanja prijateljskih vezi na politični ali kapitalski ravni vse preveč zakoreninila v našo zakonodajo. Še posebej močno je ta praksa uzakonjena v finančnem sistemu. Poleg tega pa tudi v davčnem sistemu. Naš sistem, kakorkoli - mi je žal, da imamo takega, ga lahko označimo s prispodobo ali pa z besedo - udari po žepu siromaka. Dejstvo je, da je to značilnost davkov. Državljan, ki ne plača davka, bo kaznovan. Nima vpliva na plačevanje le-tega. Zato si država lahko privošči tovrstni sistem, torej te velikosti davčnih prihodkov. Če bi morala država malo bolj odločno, z malo več znanja, in - pa po moji oceni za malo več zrelosti - dati poudarek na nedavčne vire. To govorim izključno zaradi tega, ker ravnovesje med davčnimi in nedavčnimi viri nam da skupaj proračunske prihodke. V kolikor ene zmanjšamo, torej davčne prihodke - kar je želja nacionalne stranke ob sprejemanju vsakega proračuna, ob sprejemanju kateregakoli finančnega akta - je pač treba povečati nedavčne prihodke. Toda za večanje nedavčnih prihodkov sta potrebna dobra volja in interes. S tega mesta, vsaj toliko let, kolikor let sem že v tem državnem zboru, lahko z gotovostjo trdim, da Vlada Republike Slovenije nima interesa zmanjšati davčnih prihodkov. Dodatna sprememba, ki jo ponuja predlagatelj v sprejem, se nanaša tudi na olajšave iz 9. člena. Po naši oceni je predlog v tej točki dobrodošel. Posebej ob upoštevanju tistih uvodnih določb ustave, za katero vsi trdimo, da je tisti najpomembnejši akt, ki v naši družbi zagotavlja enakost pred zakonom za vse. Po naši oceni ta člen zagotavlja tudi enakost pred davčno politiko. Ne glede na njegov socialni status. Zato se nam zdi toliko bolj smiselno, da bi bila uvedba nulte stopnje dohodnine sprejemljiva in uzakonjena za tiste z nižjimi prejemki. Dejstvo je, da si nekdo, ki ima pač visoke prejemke, težko predstavlja položaj tistega, ki ima nizke prejemke. Zato je toliko bolj nerazumljivo, da se mi ne znamo dati v vlogo tistih ljudi, za katere davki dejansko predstavljajo izjemno breme. Vemo, da po zadnjih statističnih podatkih živi v Sloveniji približno 300.000 ljudi pod pragom revščine. Materija izničenja 9. člena po predlagateljevi in naši oceni bi bila v prid tem 300.000 ljudem v naši državi. Za olajšave je na splošno značilno vsaj v normalnih ekonomijah, da naj bi delovale stimulativno, pospeševalno. Zato ne moremo govoriti, da ima Slovenija določene olajšave v taki velikosti, kot jih ima danes. Zaradi tega, ker obstoječi sistem z olajšavami ne deluje stimulativno. Predlagatelj zakona je navedel reševanje stanovanjske problematike, gradnje, izobraževanje. Navedel je tista področja, ki bi jih morali v državi morali pospeševati in približati slehernemu državljanu naše države. Zopet bom rekel, ne samo tistim, ki so kapitalsko ali politično blizu Vladi Republike Slovenije, da je po moji oceni in oceni nacionalne stranke to namen predlagateljevega zakona. Zato še enkrat poudarjam, zakon je smiselno podpreti. Res pa je, da bo zakon imel posledice. Smiselno je te posledice opredeliti dvoplastno. Prva plast, tista, za katero mislim, da bi morala biti najpomembnejša, je v ostvarjanju pravičnejše družbe, v ustvarjanju takih pogojev, da si bodo lahko vsi zagotovili izobrazbo ali da bodo lahko vsi lažje prišli do rešitve svojega bivanjskega problema. Po drugi strani pa bo imel zakon skozi morebiten sprejem za posledico tudi zmanjšanje davčnih prihodkov, za kar v nacionalni stranki ocenjujemo, da je pozitivna. Kajti to bi bil tisti elan oziroma moto, ki bi našo vlado prisilil, da izstopi iz tega obdobja - po moji oceni - neaktivnosti in samoumevnosti. Ljudje bodo pač davke plačali. Nam je čisto vseeno. V nacionalni stranki smo prav tako prepričani, da - oziroma se opravičujem - v nacionalni stranki bomo zakon podprli. Po naši oceni zakon sledi in skuša preprečiti ustvarjanje tistih pogojev, ki so zadnje čase vedno bolj značilni. Torej, pogojev za ustvarjanje vedno večje množice ljudi, ki so pred pragom revščine. Ob tem pa je potrebno poudariti, da so nas poslanci, poslanke in Vlada Republike Slovenije v zadnjem obdobju obvestili z analizami različnih institutov, ki se ukvarjajo z makroekonomsko analizo. Vsi pa opozarjajo, da bomo zaradi nezmožnosti konkurence na trgih Evropske unije v naši državi v prihodnjem kratkoročnem obdobju imeli dodatnih 40.000 ljudi. Mislim, da je to še eden od argumentov, ki ga je smiselno upoštevati pri odločanju. Zato tudi jaz apeliram na vse poslance, podprimo zakon predlagateljev. Hvala!
Hvala lepa! Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Najprej vabim k besedi mag. Janeza Drobniča, dr. Brejca, gospoda Rokavca. Gospod Peče, porabili ste čas, ki ga je poslanska skupina prijavila k tej točki. Bernik! Ga tudi ni. Gospod Jerovšek, Brenčič, Vizjak. Gospod Pukšič, beseda je vaša.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Še enkrat kolegice in kolegi. Dejstvo je, da je bil namen predlagatelja - tako kot sem že prej uvodoma povedal - vplivati predvsem na spreminjanje zmanjševanja socialnih razlik. To nam žal - tako kot je bilo tudi s strani poslancev, nekaterih poslancev rečeno - ni uspelo iz tehničnih razlogov, ker je prišel zakon prepozno v obravnavo. Jasno je, da bi, če bi imela opozicija možnost in priložnost o tem odločati, zakon zagledal luč takoj po tistem, ko je bil vložen. Ker je bil izredno napreden. Izredno je izboljševal nekatera področja v zvezi s socialnimi razlikami, v zvezi s povečevanjem možnosti olajšav za tiste, ki vlagajo v humanitarno dejavnost, izobraževanje, šolstvo, šport in tako dalje. Še posebej je imel moto spodbujanja, razreševanja stanovanjske problematike. Zavedali pa smo se,da bo ta zakon po drugi strani celo prispeval k novim investicijam, novemu ciklusu investicijskega zagona in s tem k boljšim življenjskim pogojem. Vendar smo naleteli na oviro zato, ker se tako kot tudi pri nekaterih drugih predlogih zakonov, ki jih vlagamo - nanaša na širšo množico državljank in državljanov, ne na par posameznih elitašev, ki so na račun vsega ostalega obogateli, so bogati in še nadalje bogatijo. Tako kot se je dogajala privatizacija in dejansko kraja družbenega premoženja s takoimenovanimi by pass podjetji, s sprejemanjem zakonodaje. Tretja varianta pa je bila spreminjanje zakonodaje na tem kazenskem področju. Ampak ta zadeva je še vedno aktualna. V zadnjem času, ko sledimo temu načinu privatizacije železarn in jeklarske industrije, se da iz podatkov, ki jih imamo, garancij, ki so bile dane tudi v tem državnem zboru, se da razbrati, da je bilo samo v železarstvu vloženih okoli 350 milijonov evrov. Danes pa to država prodaja za 10%. Na takšen način investicijskega ciklusa in razdelitve dobrin v državi enakomerno ne gre. Gre zopet za par posameznikov elitašov, ki se bodo na ta način okoristili. Naš namen za nove investicije je bil dober. Bil je na mestu. Bil je ob pravem času. To zadevo peljal v tej smeri. Mimogrede, spomnili se boste, da po uveljavitvi Zakona o dohodnini - ne vem leto ali dve po tistem - so celo organi pregona v Slovenskih Goricah prišli po eno ženico na kmetijo in jo spravili v lisice. Ne samo to, v mariborske zapore. Sedela je v mariborskih zaporih. Ne spomnim se točno, ali zato, ker ni oddala dohodnine. Skratka nekaj takšnega. Ampak izkazalo se je, da ni imela od česa oddati. Torej, ni imela nič. Takšne anomalije in krivice, ki so se dogajale in se še vedno dogajajo predvsem tistim, ki so izgubili službe, in mladim družinam, smo želeli popraviti. Jaz samo upam, da bo ta priložnost, možnost socialna in pravna država čim prej doživela tudi - tako, kot bi se temu reklo - od besed k dejanjem, da bomo to možnost čim prej imeli in stvari peljali tako, kot bi bilo prav za 1 milijon 990.000 slovenskih državljank in državljanov, ne pa za tisto manjšino, 1%. Hvala lepa!
Hvala lepa! Sprašujem predlagatelja, želi besedo? Izvolite, gospod Kelemina!
Hvala! Spoštovani, še enkrat! Pri tem predlogu zakona gre predvsem tudi za tisto splošno načelno vprašanje: Zakaj mi teh pomembnih vprašanj ne rešimo dovolj hitro, tako kot nastajajo, in čakamo in pridobivamo neke informacije ali podatke ali v nedogled samo zaradi tega, da se nič ne zgodi? Očitno vladi ustreza, da se na tem področju ne stori ničesar, nič. Poslanci, tisti ki bi morali skrbeti za to, da bi bile v tej državi stvari urejene na takšen način, kot je primerno. V trenutni situaciji ali pa celo vizionarsko pogledati naprej, kaj bi bilo potrebno in dobro urediti ustrezno za državo kot celoto in za njene državljane. To bi morali celo poslanci storiti. Tega ne storijo. Če vlada ne stori; saj je definitivno. Oni pač zagovarjajo neko drugo politiko. Poslanci pa bi morali zagovarjati spet tisto, za kar so bili izvoljeni v državni zbor. Ob tem se vedno sprašujem, kaj počne naše vodstvo državnega zbora! Zakaj sploh imamo vodstvo državnega zbora, tudi, med drugim? Ali samo za to, da vodi seje ali zato, da bo urejalo in spodbujalo celo poslanca poslanske skupine, politične stranke, da se pomembna vprašanja v državi rešujejo? Resnično! Če nimate ustreznih služb za to, jih dajte ustanoviti. Če ste tako dimenzionirani na tem področju, jih dajte, se dajte okrepiti. Vi na tem področju ne delate popolnoma nič. Samo slikate se, pa predstavljate tam, da ste najpomembnejši politiki v državi. V bistvu pa od vas nobene koristi. To je definitivno. Tisto, kar pa predlagamo poslanci, potem v končni fazi ne sprejmete.
Gospod Kelemina, lepo prosim! Vodstvo državnega zbora ima pooblastila v skladu s poslovnikom. Nikakor ne more prisiljevati in siliti poslank in poslancev v sprejem določene zakonodaje, gospod Kelemina. Lepo prosim, da vendarle uokvirite svoj govor v okviru predlagateljstva zakona, ki ste ga vi predlagali in ga prosim obrazložite. Izvolite!
Hvala, podpredsednica! Lahko bi se angažirali tudi na kakšnem drugem področju. Kdo pa prepoveduje, da ne smete početi še kaj drugega, kot tisto, kar vam določa poslovnik. Kdo prepoveduje to? Ali je kje prepoved napisana? Ne, ni! Tako, kot imajo poslanci vso pravico, tako ima tudi - mislim v skladu z zakoni delovati na tem področju - vodstvo državnega zbora. Vendar ne stori ničesar. Sprašujem se tudi: Zakaj pri tako pomembnih vprašanjih, kot je predlog Zakona o spremembah zakona o dohodnini, mediji ne naredijo iz tega neke scene, da bi sami - ne glede na svojo pozicijo, ki jo imajo v naši družbi - potencirali ali pa opozorili na to, da stvari niso primerno urejene? Toliko so vizionarski vsi. Toliko so vsi pametni. Da pa bi kdo te stvari natančno analiziral, jih pa očitno noče, zato ker neki družbeni skupini ustreza, da se ta vprašanja ne razrešujejo prontno, hitro in ustrezno, tako kot bi bilo potrebno. Dali smo pobude, ki bi jih bilo smiselno urediti. Vsi se strinjate s tem, da bi bilo na tem področju potrebno nekaj spremeniti. Vendar čakamo v nedogled. Zdaj bomo čakali do 1.1.2005, ko se bo vlada spomnila, da bo to dala v proceduro in da bomo mi drugo leto, če bo sploh 1.1.2005. To je zdaj vprašanje, veliko vprašanje. To čakanje, to zavlačevanje je največja rak rana te politike, ki jo vodi oblast. Sprašujem se, kdaj bomo s tem nehali in kdaj bomo začeli pomembna družbena vprašanja reševati hitro in učinkovito. Brez tega ne bo učinkovitosti in ugleda državnega zbora in ugleda vlade, in tako naprej. Ne bo. Če so vprašanja aktualna, pomembna, jih je treba hitro reševati. Mi pa tega očitno nismo sposobni. Ampak ne po krivdi opozicije, tudi ne po moji krivdi -jaz sem pripravljen tudi celo noč sedeti, pa mesec dni skupaj, če je potrebno, da se hitro rešuje družbeni problem ali pa veliko družbenih problemov. Samo toliko, hvala lepa!
Hvala lepa! Besedo dajem predstavnici vlade. Izvolite, gospa državna sekretarka, kar iz klopi. Izvolite!
Hvala za besedo. Bom zelo na kratko poskušala povzeti in odgovoriti na [[...]]
Ali lahko vstanete prosim, takšen je običaj? Izvolite!
Se opravičujem. Glejte, tako kot sem že v uvodu povedala, je nov predlog sistemskega Zakona o dohodnini pripravljen. Res je v ključni fazi tako koalicijskih kot vladnih usklajevanj. Naš načrt je, da pride to v parlament v najkrajšem možnem času skupaj še z nekaterimi drugimi zakoni. Tako kot dohodek pravnih oseb. Še nekaj je teh zakonov. Razmere so se od zadnjih sprememb dohodnine, tako glede načina pridobivanje dohodka kot tudi glede vrst dohodkov v Sloveniji bistveno spremenile. Zato take parcialne spremembe, kot jih predlagate s tem predlogom Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, niso sprejemljive. Ker enostavno ne rešujejo in ne dajejo celovitega pogleda oziroma celovitega sistema dohodnine. Zato bi želela poudariti, kaj so bila osnovna izhodišča oziroma cilji pri našem novem sistemskem Zakonu o dohodnini. Tako, kot so vsi razpravljalci danes poudarjali pomembno socialno komponento tega zakona, naj povem, da smo tudi mi sledili temu osnovnemu cilju. Ta socialni element je bil prav prvi cilj tega novega predloga zakona. Zaradi tega se tako drastično - če smem uporabiti ta izraz - v predlogu povečujesplošna olajšava, ki bo razbremenjevala predvsem dohodkovno šibkejše. Ta olajšava se dviguje z 11% na 17,2% povprečne plače. Prav tako je v predlogu znižana stopnja obdavčitve spodnjega dohodkovnega razreda na 16%. Če govorimo v tem kontekstu, ta individualna ali osebna olajšava v določenem odstotku, ali je to 3 ali je po predlogu 2% - to pa so olajšave, ki dejansko omogočajo tistim, ki pridobivajo večje dohodke, da to olajšavo koristijo in jo usmerijo v določene namene. Tudi ta olajšava je v predlogu Zakona o dohodnini. Prav tako bo ta olajšava namenjena za varčevanje, za prostovoljno zavarovanje, za prostovoljno dodatno pokojninsko, pa tudi za reševanje stanovanjskih problemov. Več razpravljalcev je omenilo tudi problem varčevanja oziroma rešitev stanovanjskega problema predvsem za mlade družine. Drugi zelo pomemben cilj in izhodišče, ki smo ga pri pripravi zasledovali, je bil bolj enakomerno obdavčiti posamezne vrste dohodkov, bolj enakopravno obdavčiti davčne zavezance in prenesti težišče obremenitve iz aktivnih dohodkov - to so dohodki iz zaposlitve in opravljanja dejavnosti - v pasivne dohodke. To so pa dohodki, ki jih pridobivamo iz razpolaganja s premoženjem. Hvala!
Hvala lepa! Zaključujem splošno razpravo. Ker pa določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem: Ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati? Hvala lepa! Po pet minut za razpravo imajo po sledečem vrstnem redu: gospod Diaci, gospod Drobnič, gospod Sok in gospod Jerovšek. Gospod Diaci, izvolite!
Hvala za besedo! Imam še pet minut časa oziroma manj, 4,54.
Gospod Diaci, ponovno vam bomo dali čas. Neštetokrat smo opravljali prvo obravnavo predloga zakona v državnem zboru. Vsaj osem prijavljenih razpravljalcev, ko sem jih pozvala, ni bilo v dvorani. Zato potem, ko končamo s prijavljenimi razpravljalci, zaključimo splošno razpravo. To vemo vsi. Če predstavniki političnih strank niso bili v dvorani, ko so bili pozvani,so pustili svoj čas. Zato ponovno na podlagi 71. člena vsi predsedujoči povprašamo, kdo še želi razpravljati. Običajno je do zdaj vsak dobil pet minut. Razen, če jih je bilo več in manj časa, so dobili tudi po dve minuti. Pet minut je maksimum. Ne bom se prepirala. Samo v obrazložitev, ker je bilo to že neštetokrat storjeno na popolnoma enak način. Besedo ima gospod Diaci, pet minut za razpravo.
Hvala za besedo. Ni mi treba vračati časa, kar dajte tiste štiri minute, da bom imel dovolj časa. Bolj kot razpravljal, bi v bistvu na nek način postavil vprašanje, pa mogoče tudi postavil neko tezo. In sicer bom govoril o tej takoimenovani 3% če sem pravilno razumel - po novem predlogu 2% olajšavi, v katero sodi med drugim tudi recimo - nakup stanovanja, vzdrževanje stanovanjskih objektov, gradnja hiše in tako naprej. Zdi se mi oziroma poznam, da se pri tem pojavlja velika nelogičnost. To je, da fizična oseba, ki na primer gradi hišo, vloži v to svojo hišo določen del sredstev, nato pa lahko koristi samo 3 procente od davčne osnove. Potem se dogaja to, da ljudje, ko izpolnijo to svojo kvoto, na nek način poskušajo iskati variante, kako se izogniti višjim "stroškom", ker jih potem ne morejo dejansko koristiti pri napovedi dohodnine. Dogaja se, da ljudje gradijo, nakupujejo, vzdržujejo brez računov. To je dejstvo. Tukaj država izgublja. To je po mojem mnenju poleg kupa nelogičnosti v tem zakonu o dohodnini eden izmed glavnih, kajti država na drugi strani izgublja davek na dodano vrednost. Moja teza je, da bi bilo smiselno to olajšavo, vsaj - recimo - v segmentu reševanja stanovanjskih problemov zvišati ali razdeliti tudi na večletno obdobje. Kajti, če po eni strani izgubimo na nek način to dohodnino, lahko pridobimo drugje. To je pri DDV-ju. Ljudje pa bi dejansko tudi na nek način imeli nekaj od tega. Teh primerov ni malo. Zanima me tudi, ali mislite v tem novem čudu Zakona o dohodnini te zadeve rešiti? Ali imate kakšne izračune, koliko je tega izpada DDV-ja [[...]]?
Gospod Diaci, jaz vas lepo prosim, da se vendarle omejimo. Ne na nov zakon, ampak na zakon, ki ga je predlagal gospod Kelemina.
Ja, saj sem omejen na ta zakon. Saj ta zakon na nek način rešuje ravno te zadeve. Glede na to, da prihaja boljša izvedba, me pač zanima, kako bo tam rešeno. Zato sem tudi to vprašal. Bom pa zaključil. Hvala!
Hotela sem povedati samo to, da smemo razpravljati o točki, ki je na dnevnem redu. Rešitve v novem Zakonu o dohodnini niso predmet današnje razprave. Žal tudi predstavnica vlade ni prijavljena k besedi. Te razprave danes ne moremo ne odpreti in ne dokončati. Bo pa zagotovo veliko priložnosti, da se do novih rešitev, ki jih bo vlada predlagala, opredelimo po postopku, ki nam to možnost daje. K besedi vabim gospoda Drobniča. Izvolite!
Hvala lepa! Najprej, gospa predsedujoča, nasprotujem. Če govorimo o Zakonu o dohodnini - in je uporabila tudi predstavnica vlade pri nekih celovitih rešitvah - potem je v državnem zboru zagotovo dovoljeno, da se, ko govorimo o dohodninah, dotaknemo vseh elementov, ki vplivajo na dohodnino. Ne boste me prepričevali s kakšnimi parabolami, s kakšnimi primerjavami bom opredelil pravno materijo. Tega si ne dovolim. Vzamete mi lahko besedo, če bom koga žalil, če se bom neprimerno vedel. Sicer pa lahko [[...]]
Gospod Drobnič, gospod Diaci je povpraševal predstavnico vlade, kakšne bodo rešitve v novem zakonu. Gospa se ni javila k besedi in je v okviru te razprave več nima. Lepo prosim, da ne polemiziramo več. Imate besedo.
Hvala lepa! Predstavnica vlade ima svobodno besedo, ali odgovarja ali ne. Njej ni potrebno odgovarjati, tako kot meni ni treba, da govorim. Ampak jaz sem tokrat zainteresiran in bom govoril. Parlament, kaj pa je parlament? Da lahko povemo. Pripravljate korenite spremembe, celovitost. Celovite spremembe ste obljubljali pri invalidih pri družinskih razmerjih, dohodnini. Tri zakone sem takoj naštel, kjer vlada že dve ali tri leta pripravlja celovitost sprememb. Pa pojdite vi nekam s temi celovitimi spremembami. To je samo pesek v oči. Pripravite jih enkrat, pa res dostojno. Nimate jih pripravljenih. To je problem. Ta zakon je v redu. Ima drugačen inštrument. Zasleduje pa enake cilje - kot smo ga v poslanski skupini Nove Slovenije - o izjemnem znižanju davčne obveznosti, ker izvzame dohodnine nekatere najšibkejše sloje. To je enostaven in primeren inštrument, ki ga imajo tudi v Nemčiji, ki ga imajo tudi v nekaterih drugih državah. Mene sedaj ne zanima, ali bo to vključeno v bodočo zakonodajo. Nipa treba, da vlada odgovarja na to. Samo sprašujem in ljudje se tudi sprašujejo. V nemškem sistemu je - kot smo že rekli - vse tisto, kar je nižje od 7.200 evrov prihodka izvzeto iz dohodninske obveznosti plačevanja dohodnine. Za to je pač potrebno imeti veliko volje. Gospod, sedaj bom imenoval gospoda Grošlja, ampak glede da ta zakon ni primeren, ker ne bi mogel zajeti tekoče koledarsko leto oziroma sedajle koledarsko leto vnaprej. Lahko se sprejme tudi na tak način. Saj imamo v sistemu poračunov. Konec koncev imamo poračune vsi državljani. Dobimo jih septembra ali oktobra. Odnosno za plačilo dobimo avgusta ali že julija. Tisto, kar pa nam daje država, pa mogoče tam za božič, če je kaj slučajno ostalo. Torej, to se urediti tudi za nazaj. Ne drži, kar trdi gospod Grošelj. Če je Socialdemokratska stranka, Združena lista socialdemokratov, potem bi bilo dobro, da ta zakon podprete. Resnično! Ker je inštrument, ki se dotika najšibkejših slojev. Če pa bomo spremenili tisti Zakon o dohodnini, ki ga obljublja vlada že tri leta, reči pa bo, da se ga lahko vključi v to odločbo, pa se razveljavi ta zakon odnosno nič več ne velja. To je potrebno vedeti. Državljani naj vedo, za kaj se gre. Ta inštrument je. Dobro bi bilo v tem celovitem. Marsikaj bi bilo dobro tudi ustavno določbo o dohodnini o izvzemu zaradi otrok. Ampak gospod Kelemina se je usmeril v ta del povsem legitimno in pravilno. Hvala lepa!
Hvala lepa! Dovolite, gospod Diaci je zelo lepo pojasnil. Ni pričakoval polemike in razprave z gospo državno sekretarko. Ampak ji seveda ob pripravi novega zakona dajete pobudo, gospod Diaci. Je tako?
Ja, hvala za besedo! Hotel sem samo pojasniti, na nek način vam replicirati. Postavil sem sicer vprašanja. Vendar vem, da ne more gospa državna sekretarka več odgovoriti. Hkrati pa sem postavil tezo, da na eni strani - in bi želel tudi na nek način nekoč, nekdaj odgovor - država izgublja ravno zaradi tega, ker je ta nelogičnost o 3% olajšavi in da na podlagi tega izgubljamo tudi pri davku na dodano vrednost. Hvala!
Besedo ima gospod Sok. Izvolite!
Hvala za besedo. Spoštovani! Ker je na razpolago čas, sem se prijavil k besedi, da bi v tej razpravi opozoril na dejstvo, ki se pramalokrat sliši v državnem zboru. Sicer pa bi začel takole. Ko govorimo o davčnih olajšavah, je treba imeti pred sabo na eni strani davčno oziroma državno blagajno - se pravi, kje so tisti viri, ki napolnjujejo to državno blagajno - na drugi strani pa življenjski standard državljank in državljanov. Lahko bi rekli, da vet državi imamo težave pri obeh. Na eni strani pri državni blagajni, ki je vedno premajhna, na drugi strani pa pri življenjskem standardu, za katerega lahko ugotovimo, da dejansko upada in da je v tej državi prisotne vse več sodobne revščine. Ob tej priliki moram opozoriti, da imamo v naši državi za razliko od Evropske unije bolj obremenjene plače kot so v državah članice Evropske unije. Objavljen je bil podatek, da so pri nas socialni prispevki v povprečju 13,69%, medtem ko so v Evropski uniji 11,4%. Pri nas imamo tudi davek na izplačano plačilno listo - ne vem - v višin 1,7%. Sploh ne vem, če tak davek v Evropski uniji obstaja. Če pa, je zagotovo bistveno manjši od 1,7%. No, ob vsem tem nam je gospod finančni minister tu pred časom govoril, da se zaveda, da je potrebno plače razbremeniti z davčnimi olajšavami. Vendar to je en vidik. Na drugi strani pa minister za zdravje ponuja z zdravstveno reformo dodatno obremenitev neto plač in pokojnin v višini 4%. Ko vse to seštejemo, lahko ugotovimo, zakaj v tej državi socialne razlike naraščajo tako znotraj posameznih področij, kot tudi med področji. Te razlike med področji - o tem smo govorili včeraj, ko smo razpravljali o Zakonu o skladnem regionalnem razvoju, vendar ni zanemarljivo - se večajo. Recimo, področje Pomurja severovzhodne Slovenije - ne vem - dosega plače zaposlenih 75% slovenskega povprečja. Skoraj smo na 20% stopnji nezaposlenosti. Ljudje v tem delu zaslužijo zelo malo. Zdaj bi rad prešel na drugo, na kar bi vas rad opozoril. Zelo malo in to nekako dopolnjujejo z dejavnostjo na področju kmetijstva. Vi sedaj pripravljate nov sistemski zakon o področja dohodnin. Tukaj bi pravzaprav želeli uvesti neke korenite spremembe prav za kmetijsko dejavnost. Nov zakon naj bi med dohodninske dohodke za področje kmetijstva poleg katastrskega dohodka štel po novem tudi vse subvencije. Čeprav vemo, da so neposredna plačila nekaj povsem drugega. Neposredna plačila predstavljajo tisto razliko med proizvodnjo in med tržno ceno. Če bi bila namreč tržna cena enaka proizvodni ceni, potem ne bi Evropska unija uvajala neposrednih plačil. Ker pa temu ni tako, ker je ponudba na tržišču izredno velika in ker kmetijski proizvodi na tržišču ne dosegajo proizvodne cene, so države članice Evropske unije v skupni kmetijski politiki uvedle sistem neposrednih plačil. S tem uravnavajo to razliko. Predlog naše vlade je, da se po novem to prišteje tako kot katastrski dohodek med obdavčljive vire na kmetijskem področju. [[Opozorilni znak za konec.]] Še več, predvideva se, da se med obdavčljive vire prištejejo celo razne druge pomoči, kot je - recimo - pomoč po suši ali po drugih naravnih nesrečah. Prepričan sem, da če boste uvedli takšno rešitev v novem sistemskem zakonu, potem bo še več kmetijskih subjektov v tej državi nehalo s kmetovanjem, ker se jim ta dejavnost enostavno ne bo izplačala. Račun se ne bo izšel. Že sedaj lahko ugotavljamo, da nam je v zadnjih treh letih na območju Republike Slovenije propadlo - bom takoj končal, ker vidim, da me predsedujoča že napeto gleda - 10.000 kmetij in da se bo ta trend propadanja nadaljeval. Na drugi strani pa se zaraščajo kmetijske površine v uporabi. Torej tiste, ki bi jih kolegi iz LDS radi v bodoče kar nasilno razlaščali. Torej! Rad bi vas opozoril, da pri teh vaših sistemskih rešitvah dobro razmislite, kaj želite s tem doseči. Hvala lepa!
Hvala lepa! Pravzaprav se že, gospod Sok, počasi navajam na vaše žaljivke, ki jih naslavljate name. Vendar sem žal omejena z določili poslovnika. V okviru časa, ki ga imate na razpolago, morate opraviti svoje izvajanje. Kot zadnji prijavljeni k razpravi ima besedo gospod Jerovšek. Izvolite!
Hvala lepa! Kolegice in kolegi, spoštovana predsedujoča! Čeprav izgleda, da je s strani opozicijskih poslancev že vsaka beseda žaljivka, bom kljub temu najprej solidarno z gospodom Diacijem protestiral, da kompetentnih razprav o dohodnini, ki ima široke elemente, ne morete tako preprečevati. Sprašujem: Ali smo za vas poslanci res poslanci - mislim širše, ne samo za vas osebno - ali pa bi v vladni eliti v parlament namesto poslancev z mnenjsko širino radi pripeljali fijakarske konje, za katere je vrlina, da ne gledajo ne levo ne desno in imajo zato nameščene plašnice?
Gospod Jerovšek, 75. člen poslovnika - opominjam vas in vam razlagam, da to ni moja diskrecija [[...]]
Ni treba, ni treba nič [[...]]
Če veste, potem se tega držite. Govornik sme govoriti le o vprašanju, ki je na dnevnem redu. Na dnevnem redu je predlog zakona predlagateljev poslancev [[...]]
Vi pa ne smete poslancev omejevati pri utemeljevanju neke razprave.
Izvolite, gospod Jerovšek!
Glejte, ko danes govorimo o olajšavah pri dohodnini, je treba reči, da je treba pozdraviti, da so opozicijski poslanci pravzaprav še dobesedno edini, ki skušajo skrbeti za to, da bi se neka temeljna načela iz naše ustave, kot so solidarnost, socialna država, tudi skušali vgraditi v zakonodajo. Razprava o olajšavah pri dohodnini v trenutku, ko Slovenija postaja vse manj solidarna, vse manj socialna država, ko je razslojenost tega prebivalstva vse večja - kar jeposledica desetletne politične volje, takšnega vladanja, da za ene vse, za druge pa ničesar - je v tem trenutku nujno potrebna. Ta razprava je pravzaprav razprava o Konvenciji Slovenije o prihodnosti. To je del te razprave. Namreč. Ali niso vrednote temeljne, ki morajo biti trajno v slovenskem prostoru in v slovenskem narodu? Mlade družine, možnost dostopa do stanovanj, da bodo imeli stanovanja, da se bodo lahko svobodno in brezskrbno odločali za otroke? Ne pa da bomo imeli vsak dan manjšo nataliteto. Po sedanjih usmeritvah si po tem, kar dela sedanja vlada lahko prognoziramo, kdaj bo konec slovenskega naroda, če ne bomo uvažali ljudi. Tako kot je Konvencijo o prihodnosti Slovenije morala sprožiti opozicija, mora očitno sprožati in sproža takšne predloge zakonodaje, ki temeljijo na tem - kot sem rekel - kar je v slovenski ustavi zapisano, da je Slovenija socialna država. Žal v tem trenutku Slovenija ni socialna država. Vendar ustava še velja. Na tej podlagi imajo poslanci opozicije pravico vlagati takšne zakonske predloge in tudi terjati, da solidarnost in neke pozitivne vrednote vladna koalicija sprejme in izgrajuje. Poslušanja o tem, da so pripravljeni neki zakoni in so v koalicijskem usklajevanju, je že dobesedno duhamorno. Tako dolge čase rabijo vladne ekipe s številnimi strokovnjaki. Pa imate dobre strokovnjake. Nočem kazati na ljudi. Ljudje so kvalitetni, ampak ne pripravite. To traja predolgo. Zakaj se nočete vključiti v ta zakon? Dopolnili bomo skozi sprejemanje zakona in boste spet izgubili pol leta. Drugo leto je volilno leto oziroma to parlamentarno leto je volilno leto. Tega enostavno ni možno opraviti po vaših kriterijih. Tu je danes priložnost. Da sprejmete te temeljne vrednote, da pokažete nekaj politične volje. Da zaustavimo ta proces, ki je v Sloveniji, da je Slovenija vsak dan bolj krivična do številne populacije svojega prebivalstva in da je vsak dan manj socialna država. Da je vsak dan manj solidarnosti. Da je vsak dan več skrbi za tiste, ki so se okoristili skozi tranzicijo, in katerim nova vladajoča elita iz dneva v dan popuščati, Ker jih s tem, da jih podpira in jim spregleduje davčne obveznosti ohranja na oblasti. Hvala lepa!
Hvala lepa! Zaključujem splošno razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj, 15 minut po zaključeni razpravi o 20. točki dnevnega reda. Prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnici vlade se lepo zahvaljujem za sodelovanje. Mi pa nadaljujemo ob 12. uri in 20 minut, ko bomo prešli na obravnavo 22. točke dnevnega reda, to je na tretjo obravnavo predloga Zakona o zasebnem varovanju. Do takrat sejo prekinjam in se vam zahvaljujem
[[...]]poslanci, spoštovane poslanke! Nadaljujemo z delom. Med nami prav lepo pozdravljam predstavnike Vlade Republike Slovenije. Prehajamo na obravnavo 22. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O ZASEBNEM VAROVANJU, TRETJA OBRAVNAVA Predlog zakona je za tretjo obravnavo pripravila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Doktor Grega Virant, državni sekretar na ministrstvu za notranje zadeve. Izvolite!
Hvala lepa, gospa podpredsednica! Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Pred vami je predlog zakona v tretjem branju. Naj še enkrat spomnim na bistvene novosti, ki jih ta zakon prinaša. Prvič. Regulacija dejavnosti zasebnega varovanja se s tem zakonom usklajuje s pravnim redom Evropske unije. Tako da se odpravlja diskriminacija na podlagi državljanstva in da se omogoča fizičnim in pravnim osebam, ki so pridobile pravico do opravljanja te dejavnosti po pravu svoje države. Govorim o fizičnih in pravnih osebah iz Evropske unije, da opravljajo to dejavnost tudi na območju Slovenije. Drugič. Določeni so jasni pogoji za pridobivanje licenc na področju zasebnega varovanja. Tretjič. Državna uprava. Torej ministrstvo za notranje zadeve pridobiva pristojnost za odločanje o dodeljevanju licenc in službenih izkaznic. To je pristojnost, ki je bila doslej v zbornici. S tem se torej ta bistvena upravna naloga na področju dejavnosti prenaša iz zbornice kot panožne oziroma cehovske organizacije na državno upravo. S tem se zaščiti javni interes. Tretjič. Jasneje so urejeni ukrepi varnostnikov, s čimer se zagotavlja pravna varnost in spoštovanje človekovih pravic in svoboščin. Četrtič. Urejen je inšpekcijski nadzor, ki po sedaj veljavnem zakonu ni urejen. Torej inšpekcijski nadzor, ki ga bodo izvajali inšpektorji na ministrstvu za notranje zadeve. Za področje zasebnega varovanja so urejeni sistemi nacionalnih poklicnih kvalifikacij in standardizirana znanja in veščine, ki so potrebna za opravljanje te dejavnosti. Glede na to, da je zakon v tretjem branju, ne bi šel ponovno v podrobnosti. Hvala za pozornost.
Hvala lepa! O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavila gospa Majda Zupan. Izvolite!
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! V naši poslanski skupini predloga Zakona o zasebnem varovanju ne bomo podprli. Menimo, da ureditev ni takšna, da bi dovolj jasno razmejevala pristojnosti zasebnega varovanja v razmerju do nalog, ki so zaupane državi in njenim organom. Pravice in ukrepi varnostnikov morajo biti natančno in jasno določeni, da bi bilo priizvajanju zakona čim manj nejasnosti. To pa po našem mnenju zakon ne prinaša v zadostni meri in ne način, ki bi v celoti razreševal to problematiko. Hvala lepa!
Hvala lepa! Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila gospa mag. Majda Potrata. Izvolite!
Hvala za besedo. Spoštovana predstavnika vlade, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov podpiramo sprejem Zakona o zasebnem varovanju, ker menimo, da je potrebno z ustrezno zakonsko regulativo urediti področje, na katerem se srečujejo različni interesi. Sprejem ustrezne zakonske podlage so narekovale spremenjene okoliščine. Policija ni več edina, ki neposredno skrbi za zagotavljanje varnosti ljudi in njihovega premoženja. V to dejavnost so se vključili gospodarske družbe in samostojni podjetniki, posamezniki, ki za plačilo varujejo ljudi ter njihovo premično in nepremično premoženje pred tatvino, poškodovanjem, uničenjem in drugimi oblikami škodljivega delovanja. Ker to dejavnost po Zakonu o zasebnem varovanju in obveznem organiziranju opravljajo službe varovanja, sprejeti leta 1994, ki ni predvidel posebnih omejitev oziroma pogojev za opravljanje te hitro razvijajoče se gospodarske dejavnosti, je naloga tega zakona, da vrzel odstrani. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo prepričani, da ni mogoče nasprotovati posebnemu zakonu, ki opravljanje zasebne varnostne dejavnosti podrobneje določa. Slediti je namreč treba naraščajočemu interesu po dodatnem varovanju lastnine in njenem ohranjanju ter varovanju dobička, ki ga daje. Zato se zavedamo, da je potrebno to področje ustrezno regulirati in uskladiti s pravom Evropske unije. Temeljni cilj je nova opredelitev oblik zasebnega varovanja, ker so obseg in načini opravljanja varnostne dejavnosti presegli dosedanjo ureditev. Zakon sodi med tiste, ki pomenijo uskladitev z evropskim pravnim redom. Sledi pa tudi zahtevi po večjem nadzoru nad strokovnim delom vseh tistih, ki se z varovanjem poklicno ukvarjajo. Pri tem mislim na določitev učinkovitega licenčnega režima za opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja in na vzpostavitev nacionalne poklicne kvalifikacije, ki bo terjala tudi strokovno usposabljanje varnostnikov. Predvsem pa na vzpostavitev ustreznega inšpekcijskega nadzora nad zakonitostjo dela podjetij za zasebno varovanje in sistema za regulacijo zasebnega varovanja. Potrebno se je vprašati, ali bo zakon resnično odpravil vse nepravilnosti in nejasnosti, ki jih je mogoče zaznavati v dosedanji praksi. Pomembno se nam zdi, da sta z zakonskimi določili našim državljanom in državljankam zagotovljeni nediskriminatornost in enakost pri pridobivanju licence in opravljanju dejavnosti zasebnega varovanja v drugih državah članicah Evropske unije. Pri pogojevanju takoimenovanih posebnih pogojev za opravljanje dejavnosti je ustrezno upoštevano načelo sorazmernosti. Gre namreč za dopusten poseg v ustavno načelo svobode gospodarske pobude, saj gre za varstvo javnega interesa, to je profesionalnega zagotavljanja varnosti tretjim osebam. Hkrati pa je upoštevano načelo varstva javnega interesa, s katerim je razrešena kolizija med posameznikovim in javnim interesom, kar pomeni odpravo kolizije med zagotavljanjem varnosti drugim za plačilo ter urejenim objektivnim in resnim izvajanjem dejavnosti zasebnega varovanja za druge. Prav zato razumemo, da je bilo med obravnavo zakona mogoče zaznati različne poglede na predlagane zakonske določbe, zlasti s strani izvajalcev ali zbornice. Pozorni smo bili predvsem na to, da med drugim v prihodnje ne bi prihajalo do težav pri uporabi pooblastil varnostnikov. O tem je bilo govora v poročilu varuha človekovih pravic. Poslanska skupina Združene liste socialnih demokratov bo torej predlog zakona podprla. Hvala!
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Dušan Vučko. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, kolegice in kolegi, državni sekretar! O razlogih za sprejem tega zakona je bilo v predhodnih obravnavah že veliko povedanega. Ob tej priložnosti bi izpostavil le en razlog, poleg neusklajenosti zakona o zasebnem varovanju s pravnim redom Evropske unije, to je, da sistemska ureditev tega področja ni bila in ni optimalno zasnovana, še posebej, kar se tiče podeljevanja licenc in nadzora, kar je narekovalo pripravo novega zakona. V poslanskem klubu LDS bomo predlog zakona podprli, ker pomeni uskladitev zakonodaje na področju zasebnega varovanja s predpisi Evropske unije; ker podeljevanje licenc za opravljanje dejavnosti zasebnega varovanja ponovno prenaša v pristojnost države oziroma ministrstva, ki bo po našioceni lažje zagotovilo, da to dejavnost opravljajo pravne osebe, ki bodo izpolnjevale z zakonom določene pogoje in ki bodo razpolagale z ustrezno usposobljenim kadrom, in še posebej zato, ker ta zakon po naši oceni vzpostavlja učinkovit inšpekcijski nadzor nad zakonitostjo dela podjetij za zasebno varovanje. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo si še posebej prizadevali za rešitve, ki so vključene v ta zakon, in sicer, da v skladu z ustavnim načelom svobodne gospodarske iniciative lahko poleg nalog zasebnega varovanja podjetja opravljajo tudi druge dejavnosti, seveda pod pogojem, da izpolnjujejo pogoje, ki jih določa ta zakon, da licence za opravljanje nalog zasebnega varovanja podeljuje ministrstvo in ne zbornica. Gre namreč za pomembnopodročje, saj zakonodajalec določeni skupini ljudi, pravnim osebam, se pravi varnostnim službam in varnostnikom, podeljuje pooblastilo za poseganje ne nazadnje tudi v človekove pravice in temeljne svoboščine. Zato smo se ves čas zavzemali, da mora ministrstvo skrbeti, komu lahko podeli to licenco za opravljanje nalog zasebnega varovanja. V poslanskem klubu smo si tudi prizadevali - in to je vključeno v zakon -, da zbornica za zasebno varovanje ohrani izvajanje javnega pooblastila na področju izobraževanja, usposabljanja oseb, ki opravljajo naloge varovanja, in da so pooblastila teh oseb, ki opravljajo naloge varovanja, zelo jasno določena in omejena v skladu z načelom sorazmernosti. Ker zakon te rešitve vsebuje in ker menimo, da je primeren za sprejem, bomo v poslanskem klubu ta zakon tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Hvala za besedo. 28. maja je odbor za notranjo politiko obravnaval zakon in izpostavil eno izmed osnovnih dilem, ki se tičejo vidika delitve različnih nalog in izvajanja javnih pooblastil. Vlada Republike Slovenije se je kasneje in ob sedanji obravnavi v svojem mnenju opredelila do rešitve te dileme. V Nacionalni stranki pa izpostavljamo bojazen, da se bo zopet zgodilo enako, kot se je zgodilo pri zakonu, ki smo ga obravnavali pred slabo uro. Torej, da se bomo v kratkem času ponovno srečali ponovno srečali s tem zakonom, s spremembami in dopolnitvami zakona o zasebnem varovanju, ker bo ravno zaradi rešitve, ki jo vlada Republike Slovenije predlaga, prišlo do dejstva, da bo zakon neučinkovit. Največji očitek Nacionalne stranke, ki je namenjen predlagatelju zakona, je v tem, da predlagatelj navaja neke vrste avtentičnost oziroma povzetek po predpisih Evropske unije. Po naši oceni ne moremo govoriti o nikakršnem povzetku. Prav tako pa tudi ne moremo govoriti o ustavnosti tega zakona. Ta zakon, kot je praksa Republike Slovenije, zopet določa gospodarsko oziroma neke oblike zbornic z obveznim članstvom. Po mnenju Nacionalne stranke, že večkrat izrečenem, nasprotujemo kakršnemukoli obveznemu članstvu. Po naši oceni je obvezno članstvo skregano tako s svobodo podjetniške iniciative kot s svobodo prostovoljne odločitve, kajti dejstvo je, da obvezno članstvo veže določen subjekt na trgu na neko odločitev. Po naši oceni seveda to nikakor ne more biti predmet materije, ne tega ne kateregakoli drugega zakona. Vsak zakon, ki bo v svoji vsebini nosil zahteve po obveznemčlanstvu v nekem organu, ne bo naletel na podporo v okviru Nacionalne stranke. Praksa Evropske unije na področju tovrstnih zbornic je drugačna. V tistih državah imajo na voljo eno, dve oziroma, se opravičujem, dve, tri zbornici. Tako da je posamezniku prepuščeno, v katero bo šel, kaj bo iz nje in kaj bo prek nje dosegel, torej možnost izbire. Pri nas poznamo izključno eno obliko povezovanja in še za to morajo subjekti, ki se v njej povezujejo, plačevati članarino. Mislim, da v zadnjem času doživljamo oziroma slišimo veliko kritik na tovrstno obvezno članstvo, najsi bo s področja obrtništva ali katere druge oblike združevanja dela in idej. V Nacionalni stranki smo prav tako prepričani, da bi državni zbor v primeru, da bi sprejel ta zakon, le-tega moral sprejeti brez 8. člena, kar bi pomenilo, da dajemo ljudem, ki so vezani na ta zakon, torej prek zaposlitve, predvsem možnost svobodne podjetniške iniciative. Glavni očitek temu in sorodnim zakonom, ki opredeljujejo obvezno članstvo v različnih zbornicah, je,da tega v Sloveniji ne bi smeli imeti. To je neke vrste prisila, zato osebno in tudi v Nacionalni stranki ocenjujemo, da so tovrstni časi, ko so bile prisile, zahteve po združevanju v nek drug okvir, seveda mimo. Pustimo, da tovrstna dejavnost zaživi po svoje, da se prostovoljno odloča o morebitnem članstvu, saj na ta način spodbujamo konkurenco in zdrav razvoj tovrstne dejavnosti. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslanskih skupin. Sledi razprava o predlogu zakona v celoti. Besedo ima gospod Sašo Peče. Izvolite. Ne želite. Zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 26.11.2003. Kot lahko vidite v pregledu tega amandmaja, imamo vložen en amandma, in sicer amandma poslanske skupine Slovenske ljudske stranke k 11. členu. 11. člen in amandma k temu členu dajem v razpravo. Želi kdo besedo? Gospod Vučko, izvolite.
Jaz bi želel samo slišati stališče vlade do tega amandmaja.
Hvala lepa. Gospod Virant, izvolite.
Hvala lepa. No, saj sem se nameraval oglasiti. Predlagatelj podpira ta amandma.
Hvala lepa. Gospod Peče, izvolite.
V Nacionalni stranki ne podpiramo amandmaja, ne 11. člena, ki se prav tako navezuje na obvezno članstvo. Poleg tega bi pa radi samo za zapisnik zgolj povedali, da je predlog amandmaja, podan s strani poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, po naši oceni zgolj kozmetičen popravek. Hvala.
Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, razpravo zaključujem, in sporočam, da bomo glasovanje o amandmaju in predlogu zakona v skladu s časovnim potekom seje opravili danes v okviru glasovanj, 15 minut po zaključeni razpravi o 20. točki dnevnega reda. Predstavnikom vlade se za sodelovanje zahvaljujem. Prekinjam to točko dnevnega reda in vas obveščam, da bomo ob 13.00 uri pričeli z obravnavo 23. točke dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo predloga zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu. Do takrat sejo prekinjam. Nadaljujemo torej ob 13. uri. Hvala lepa.
Nadaljujemo z delom, in sicer prehajamo na obravnavo 23. TOČKE DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O PREVOZNIH POGODBAH V CESTNEM PROMETU Predstavnike vlade med nami prav lepo pozdravljam. Predlog zakona je za tretjo obravnavo pripravila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Minister za promet, gospod Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! Glede na to, da gre za tretjo obravnavo in da v tem času ni bilo vloženih amandmajev za tretjo obravnavo, je pa bilo sicer podanih nekaj načelnih pripomb in nekaj pomislekov, predlagam, da v okviru postopka, ker menimo, da je zakon kvalitetno pripravljen v tretji obravnavi, zato predlagam, da ga državni zbor tudi sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavil gospod Ivan Mamić. Izvolite.
Pozdravljam gospoda ministra, gospo predsedujočo in nekaj poslancev. Lahko bi naštel imena. Ta predlog zakona, ki ga bomo danes zaključili, bomo vgradili v zakon, ki je ne dolgo tega imel že redno obravnavo. Se pravi gre le za popravek. V stranki Nove Slovenije smo mnenja, da je predlog dokaj obdelan in nimamo bistvenih pripomb na pripravljeni material. Ne moremo pa reči, da smo popolnoma zadovoljni, kot ponavadi pri vseh predlogih, da nas ne motijo tako imenovane lepotne napake, ki jih res ne bi bilo treba, in so včasih tudi nerazumljive. To se je pokazalo tudi sedaj. Konkretno, zakaj kratica SDR ni vsaj enkrat napisana, kaj pomeni. Kako bom vedel, da je za kovček, ki bi mi zmanjkal, če recimo kam potujem, dovolj 133 SDRjev. Se delam malček neumnega, ampak tako je. Dobro vem, da do tega podatka lahko pridem, toda zakaj ne bi to bilo že napisano? Prepričan sem, da taki vložki ne bi vplivali na gore papirja, za katere se sicer ve, da so itak prevelike. Če mi ne bi kdo očital, da bi dobil toliko papirja več. Mnenje zakonodajno-pravne službe se ne upošteva vedno, pa tudi ne vem, zakaj. Na srečo v tem primeru niso vsebinske narave. Mislim, da je stroko treba jemati resno, ker ni prav, da je politika nad stroko. Vsaj, kadar jo potrebuje. Zakaj to govorim? Zato ker stroka ne bi za razliko od politike smela delati napak, čeprav je motiti se človeško, saj smo še vedno ljudje. Se strinjate? Vsaj upam. Ni prav torej, da politika povozi stroko, ker to poraja še večjo birokracijo, kotjo imamo. Lahko mi nekdo očita, zakaj nismo vložili amandmaja. Moj odgovor je: če bi vedel, da bi mi vladna koalicija prisluhnila in glasovala po vesti, bi to z veseljem naredil. Ne glede na vse, kar sem kot član stranke Nove Slovenije povedal, naša stranka predlogu ne nasprotuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Jože Tanko. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljam ministra in pa sodelavce in tudi kolege poslance. V poslanski skupini podpiramo zakon, saj ugotavljamo, da so rešitve in določbe, ki jih ta zakon prinaša, precej natančnejše in sodobnejše, kot so predpisane v do sedaj veljavnem zakonu, ki ga je še leta 1973, torej pred 30-imi leti, izdala rajnka Jugoslavija. Potrebovali smo torej celih 12 let, da smo odpravili predpis, ki izhaja iz nasledstva oziroma je dediščina bivše države. Ugotovitev, da je ta zakon boljši kot prejšnji, je nedvoumna. Čeprav se ne moremo znebiti občutka, da je šel skozi proceduro preveč na lahko in tudi premalo kritično. S tem obstaja možnost, da so v zakon vgrajene rešitve, ki ne zagotavljajo zadostne prilagoditve evropskim normam in konvencijam, in katere tudi dopuščajo, da bodo slovenski avtoprevozniki v določenih primerih v slabšem položaju, kot bi bilo potrebno oziroma kot bi bilo dopustno. Kljub temu pa pričakujem, da se bodo razmere na tem področju precej izboljšale, še posebej, če se bodo bolj resno uporabljale in izvajale določbe o varnosti v cestnem prometu. Kot rečeno, glasovali bomo za. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Jurij Marlovrh.
Hvala lepa za besedo. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo zakon prevoznih pogodba v cestnem prometu podprla. Menimo, da je zakon evropsko naravnan in bo marsikateri problem s strani prevoznikov, glede na sprejeti zakon, katerega upamo, da bomo danes potrdili in glede na izjave nekaterih predstavnikov strank, da to tudi bo, razrešen. Zlasti pa smo veseli, da so nekatere izboljšave, glede na sprejete amandmaje k 3., 15., 22., 23., 38., 86. in 96. členu, sprejete in tudi vključene v ta zakon, zato bo poslanska skupina zakon, kot sem že dejal, podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije, ki ga bo predstavil gospod Jože Avšič. Izvolite.
Hvala lepa in lep pozdrav. V poslanski skupini Liberalne demokracije smo podprli rešitve v drugi obravnavi in pričakovali tudi, da bodo nekatere nerazrešene ali pa ne do konca razjasnjene zadeve, zlasti okoli 38. člena, morda še dodatno opredeljene v morebitnem vladnem amandmaju na ta in morda še na kateri člen, ki smo ga s tem namenom tudi odpirali v drugi obravnavi, in tako tudi razčiščene. Vlada Republike Slovenije ni vložila nobenega amandmaja, poslanci pa tudi ne. Zavedamo se, da tu ne gre za povsem lahkotno problematiko in da zahtevajo zakonske rešitve natančno in strokovno opredelitev. V času od sklica pa do danes, ko obravnavamo ta zakon, smo žal prejeli še nekaj tehtnih pripomb s strani zavarovalniškega združenja sekcije za transportna zavarovanja, ki opozarjajo na to, da v pripravi tega zakona niso sodelovali. Vemo, da je stroka sodelovala, vendar smo na zadnje ugotovili, da je predvsem tisti del stroke, ki je združen v koordinacije prevoznikov Republike Slovenije v zbornicah in v združenjih, sodeloval s prometnim ministrstvom, kot tudi v odboru za infrastrukturo. Ta del, na katerega pa se lahko nanaša posledično tudi na ta zakon in govori o zavarovalništvu, pa ne. Od odgovorov predstavnikov vlade ob tretji obravnavi je seveda tudi odvisno, ali bomo zakon v tretji obravnavi podprli. Ti odgovori pa morajo negirati, da bodo posledice tega zakona vplivale na povečanje zavarovalnih premij, kajti zavarovalničarji opozarjajo, da nekatera določila le niso usklajena s konvencijo CNR, na katero se zakon sklicuje, zato pričakujem in predstavniki vlade za te pripombe vedo, da bodo ustrezno argumentirano govorili, da to ne vpliva posledično negativno na izvajalce javnih prevozov, bodisi potnikov, bodisi tovora in da zaradi tega lahko zakon vseeno sprejmemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Zaključujem tudi razpravo o predlog zakona v celoti. Ker k predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, razprava o posameznih členih ni mogoča. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili danes, v okviru glasovanj, 15 minut po zaključeni razpravi o 20. točki dnevnega reda. Prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se zahvaljujem za sodelovanje. Prešli bomo ob 13.30 uri na obravnavo 14. točke dnevnega reda. Jaz se opravičujem, ampak nihče se ni javil k razpravi. Razprava je zaključena. Ne vidim problema, da se o tem pogovorite drugače. Žal. Ob 13.30 uri bomo prešli na obravnavo 14. točke dnevnega reda. To je na obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o slovenski obveščevalno varnostni agenciji, skrajšani postopek. Do takrat prekinjam sejo. Hvala lepa.
Spoštovane gospe in gospodje! Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SLOVENSKI OBVEŠČEVALNO-VARNOSTNI AGENCIJI, SKRAJŠANI POSTOPEK Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Doktor Iztok Podbregar, direktor slovenske obveščevalne agencije, prosim.
Hvala lepa. Gospod predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o slovenski obveščevalno-varnostni agenciji je bil sprejet aprila 1999 in je bil prvi zakon, ki je celovito urejal položaj in naloge civilne obveščevalno-varnostne agencije. Poleg tega pa je bil prvič z zakonom določen parlamentarni nadzor nad delom obveščevalnih in varnostnih služb. Po štirih in pol letih od uveljavitve zakona vlada Republike Slovenije ugotavlja, da zakon zadovoljuje potrebe države na področju vloge in položaja agencije, da pa je prišlo v času od uveljavitve zakona do danes do sprememb, ki deloma vplivajo tudi na nekatere določbe zakona o Sovi. Predlagateljica zakona je pripravila le tiste nujne spremembe zakona, ki so bile potrebne zaradi njegove uskladitve s sistemsko zakonodajo oziroma tiste spremembe in dopolnitve, ki so bile zaradi sprejete sistemske zakonodaje nujne, da bi se poudaril poseben položaj agencije v odnosu do drugih organov izvršilne oblasti. Tako na primer predlagamo, da se za postopek imenovanja direktorja agencije ohrani dosedanji postopek in ne postopek izbire direktorja na podlagi javnega natečaja. Takšna ureditev je tudi povsem skladna z zakonom o javnih uslužbencih, ki med drugim določa, da so lahko posamezna vprašanja za uradne osebe s posebnimi pooblastili z zakonom drugače urejena, kot so urejena v zakonu o javnih uslužbencih, če je to potrebno zaradi specifične narave njihovih nalog oziroma izvrševanja posebnih dolžnosti in pooblastil. S tem se položaj direktorja ne spreminja. Direktor agencije bo še vedno javni uslužbenec oziroma uradnik na položaju z mandatom, ki je predviden v zakonu o javnih uslužbencih, in bo imel pravice, obveznosti in dolžnosti, določene z zakonom o javnih uslužbencih, z zakonom o državni upravi in z zakonom o Sovi. Naslednja sprememba se nanaša na razširitev kroga organov, ki jih agencija obvešča o svojih ugotovitvah. Predlagateljica namreč ugotavlja, da je bila agencija omejena pri posredovanju svojih ugotovitev pristojnim organom, da bi lahko ti izvrševali svoja zakonska pooblastila, zato predlaga spremembo drugega odstavka 6. člena zakona. Pri tem velja poudariti, da bodo med prejemniki podatkov, ki jih bo zbrala agencija, tudi pristojna delovna telesa državnega zbora, ki potrebujejo takšne podatke pri svojem delu. Preselitev v novo poslovno zgradbo je za agencijo pomenila tudi obveznost, da organizira lastno varnostno službo. Pred tem je proučevala več različic in na koncu prišla do zaključka, da je lastna varnostna služba najracionalnejša in najbolj sprejemljiva ter ekonomsko upravičena rešitev. Že iz predloga zakona izhaja, da njegov sprejem ne bo pomenil dodatnih finančnih posledic za državni proračun, saj je agencija varnostnike pridobila z notranjimi prerazporeditvami, nekaj pa jih je na novo zaposlila v skladu s kadrovskim načrtom iz leta 2002. Kot rečeno, je agencija proučevala več možnosti varovanja, med drugim tudi policijsko varovanje ali celo varovanje prek družb za zasebno varovanje. Možnost, da bi za agencijo to opravljali policisti varnosti, je odpadla zaradi kadrovskih težav v policiji, za katero od zasebnih družb varovanja pa se agencija ni odločila iz varnostnih in finančnih razlogov. Čeprav je predlagateljica pri pripravi zakona leta 1999 menila, da uradne osebe agencije ne bodo nosile strelnega orožja, so prav spremenjena zakonodaja, največ zakon o tajnih podatkih in spremenjene okoliščine na področju dela agencije, predvsem mednarodni organizirani kriminal in mednarodni terorizem, narekovale sprejem podzakonskega akta o nabavi, posesti in nošenje orožja, ne pa tudi njegovo uporabo, ki mora biti neposredno povezana s silobranom. Na zahtevo pristojne komisije za nadzor obveščevalno-varnostnih služb pa predlagateljica to področje ureja z zakonom. V tem sklopu je urejeno tudi področje video nadzora, kar izrecno zahteva varuh človekovih pravic, ki v osmem letnem poročilu, sprejetem v državnem zboru, predlaga, da se to področje zakonsko uredi. Na področju varstva osebnih podatkovpredlagateljica upošteva določbe zakona o varstvu osebnih podatkov pri posredovanju le-teh v tujino, poleg tega pa v 17. členu uvaja določbo, ki bo razjasnila pomisleke o nedopustni omejitvi pravice posameznika do vpogleda v osebne podatke. To je v kratkih opisih vse, kar se nanaša na spremembe in dopolnitve zakona o Sovi. Predlagamo, da zakon v tej vsebini sprejmete in tako omogočite njegovo uveljavitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnavala komisija za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb, kot matično delovno telo. Prosim predsednika komisije, gospoda Jožefa Jerovška, da predstavi poročilo komisije. Prosim, gospod Jerovšek.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani predstavniki slovenske varnostno obveščevalne agencije. Komisija za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb v svojem mandatu zelo pozorno spremlja delovanje in je tudi pripravila že številne zakonske predloge. Tako se je tudi zelo resno lotila obravnave te spremembe zakona. To je obravnavala na svoji seji 23. oktobra. Komisija se je v okviru obravnave seznanila z mnenjem komisije državnega sveta za politični sistem, mnenjem zakonodajno-pravne službe. Do izteka poslovniškega roka za vložitev amandmajev sta amandmaje vložila poslanska skupina SDS k 1., 3. in 11. členu in poslanec mag. Janez Drobnič k 1., 5. in 15. členu. Po besedah predlagatelja je predlagana novela potrebna predvsem zaradi uskladitve nekaterih določb zakona o Sovi z določbami zakonov, ki so bili sprejeti po zakonu o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji, torej po letu 1999. Gre predvsem za uskladitev z zakonom o tajnih podatkih, z nekaterimi določbami zakona o telekomunikacijah, o javnih uslužbencih in o delovnih razmerjih. Zagotovilo s strani agencije komisiji je bilo, da bodo te spremembe agenciji omogočile, da bo lahko bolj usklajeno in predvsem bolje delovala. Spremembe pa so narekovale tudi okoliščine kot, na primer, selitev sedeža agencije v novo stavbo, in mora zato organizirati lastno službo varovanja, ki bo oborožena in bo imela vsa razpoložljiva tehnična sredstva in pooblastila, določena z zakonom, ki zagotavljajo varnost objekta in njenih zaposlenih za zagotavljanje varnosti objekta. Nekatere poglavitne rešitve, ki jih predlagana novela prinaša. Določba za postopek izbire direktorja agencije. 1. člen določa, da se za ta postopek ne uporabljajo določbe zakona o javnih uslužbencih. To pomeni, da direktorja na predlog predsednika vlade imenuje vlada Republike Slovenije brez javnega razpisa. Cilj dopolnitve tega zakona so tudi cilji agencije, ki se kažejo v pravočasnem zagotavljanju zbranih obveščevalno-varnostnih informacij, pomembnih za nacionalno varnost. Po besedah predstavnikov agencije se je v času izvajanja zakona pokazala potreba po razširitvi kroga prejemnikov informacij, kar določa 3. člen, ki jih izbira agencija. Namreč, zbrane informacije niso le last agencije, ampak last tistih, ki jih potrebujejo zaradi obveščenosti, da bi lahko vokviru svojih pristojnosti sprejemali ukrepe, ki bodo zagotovili gospodarske, politične in varnostne prednosti Republike Slovenije. Taka obrazložitev je prevladala pri spremembi drugega odstavka 6. člena zakona, ko se pristojnosti agencije za posredovanjepodatkov širijo od sedanjih ministrov na ministrstva ter druge organe državne uprave. Komisija za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb pa je v tretjem odstavku 6. člena dodala še svoj amandma, s katerim je razširila krog uporabnikov, ki jim mora agencija pripraviti informacije in analize s svojega delovnega področja. Poleg potreb za svet za nacionalno varnost tudi za delovna telesa državnega zbora Republike Slovenije za potrebe njihove dejavnosti. Mislim, da je to pomembno dopolnilo, ki obvezuje vse poslance, da znamo koristiti tudi tiste informacije, ki so za državo pomembne in ki jih po zakonu zbira Slovenska obveščevalno-varnostna agencija. Agencija ima svojo službo varovanja, ki fizično in s pomočjo tehničnih sredstev varuje območje, objekte in prostore Slovenske obveščevalno-varnostne agencije. Prav tako lahko orožje posedujejo uradne osebe, ki neposredno izvajajo naloge tajnega pridobivanja podatkov. Te osebe orožje lahko uporabljajo le v pogojih, ki jih določa kazenskih zakonik v zvezi s silobranom in skrajno silo. Predvideni 11. člen naj bi določal, da bi agencija lahko v primerih, ko je izdana odredba za tajno opazovanje in sledenje na javnih in odprtih prostorih z uporabo tehničnih sredstev za dokumentiranje, identificirala telekomunikacijsko sredstvo s pomočjo posebnega sredstva IMSI Charter in tako prišla do natančnih podatkov o lokaciji uporabnika tega sredstva. Tej določbi je nasprotovala poslanska skupina SDS, vlada pa se je na koncu strinjala s predlogom, da se ta člen črta. Novela zakona v 12. členu na novo vzpostavlja možnost posameznikov, da sprožijo postopek naknadne kontrole zakonitosti na odrejene posebne oblike pridobivanja podatkov. Ta kontrola je mogoča le v primeru, če je posameznik obveščen o tem, da je bil nadzorovan. Predlagatelj se je pri tem postopku skliceval na primerljivo ureditev zakona o kazenskem postopku, pri tem pa ni bila upoštevana drugačnost narave 24. člena zakona o Sovi. Opomba je, predsednik sodišča v postopku v 14. členu ne razpolaga z razvidom in ne določa o zaključitvi zadeve v razvidu, zato tudi ne more biti pristojen organ za obveščanje prizadete osebe. Zato je komisija sprejela predlog, da je pristojni organ v tem primeru direktor agencije. Sicer pa sta tako predlagatelj, komisija sledila v celoti mnenju zakonodajno-pravne službe. Njena priporočila so upoštevana od [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]ki jih vložila komisija kot matično delovno telo. Člani komisije smo v razpravi najbolj izpostavili naslednja vprašanja. Ali naj se direktor agencije izbira na podlagi javnega razpisa ali pa naj ga imenuje vlada na predlog predsednika? Prevladalo je slednje. Stališče komisije je, da gre pri vodenju te službe za tako specifično funkcijo, ki je v posebnem odnosu do vlade, predsednika vlade in tudi do parlamenta, zato je prav, da se ohrani dosedanji postopek. Pri tem so nekateri člani komisije kot neprimernega za izbiro na podlagi javnega razpisa omenili tudi delovno mesto generalnega direktorja policije. Vprašanje glede potrebe po širitvi kroga prejemnikov zbranih informacij agencije, ali je potrebno širiti prejemnike informacij na ministrstva - do sedaj so bili prejemniki ministri - ter druge organe državne uprave. Ali s tem ne obstaja bojazen, da bi lahko prišlo do zlorabe obveščevalnih podatkov v politične namene. Odgovor predlagatelja je bil, da do zlorab ne more priti, ker bodo organom posredovani le tisti podatki, ki se nanašajo na področje, za katerega je organ pristojen. Na koncu je komisija sprejela amandma poslanske skupine SDS k 11. členu, sprejeti pa so bili tudi amandmaji komisije, ki jih je komisija oblikovala samostojno k 3., 4., 5., 10., 12., 13., 14., 15. in 23. členu, ter amandma za nov 25.a člen. Komisija ni sprejela amandmaja poslanske skupine SDS k 1. in 3. členu, ter amandmajev k 1., 5. in 15.členu, ki jih je posredovala poslanska skupina Nove Slovenije. Prav tako komisija ni odločala o amandmajih vlade, ker so brezpredmetni. Za vključitev sprejetih amandmajev v zakonski predlog je komisija določila besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki jesestavni del poročila, ki ste ga prejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej ima besedo mag. Janez Drobnič, Nova Slovenija. Prosim gospod Drobnič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni, kolegice in kolegi. Spremembe in dopolnitve zakona o Slovenski varnostno- obveščevalni agenciji so po mišljenju Nove Slovenije nekateri umestni, če hočemo imeti, če želimo, če si prizadevamo, da bi imeli v Sloveniji učinkovito in uspešno varnostno agencijo, ki bo delovala na profesionalni podlagi, hkrati pa bo tudi v celoti upoštevala zakone in standarde varovanja človekovih pravic. Delo teagencije je v javnem interesu države in zagotovo tudi državljanov. V zvezi s tem so navedene spremembe, ki jih podpiramo, nekatere pa tudi ne podpiramo. Tiste, ki jih nismo, o njih smo tudi razpravljali, pa se na žalost kolegice in kolegi, nekateri, seveda niso strinjali. Imenovanje in izbira direktorja. Zakaj suspendirati zakon o javnih uslužbencih? Še vedno lahko potem določene postopke se usmeri, da potem vlada izbere. Ta osnovni postopek pa zagotovo bi bilo dobro, da bi ga vodili, kot velja za javne uslužbence. Tisti dovtipi, okrog tega, da se pojavi pet ali deset kandidatov in da jih od teh pet ni ustreznih, so neprimerni. Zakaj pa se ne bi odprl širši krog? Ali je najboljše, če predsednik vlade določi, predlaga in na tak način ukrepa? Seveda on bo v svojem interesu in v interesu države to naredil, ampak še vedno lahko. Posebne službe varovanja. Naš predlog naš je bil, da se uporabijo tiste službe za varovanje, ki imajo že posebna pooblastila. To so policisti, zato jih ni potrebno posebej kontrolirati, posebej organizirati, posebej izuriti in ne vem kaj še vse. Zdaj bomo pa zaradi ene agencije, zaradi ene hiše usposabljali posebno službo, dajali jim posebna pooblastila in ne vem kaj še vse. To po našem razmišljanju ni primerno, ni racionalno, tudi z vidika organiziranosti ni primerno. Jaz se čudim zakaj tega vlada ne podpira. Dali smo tudi oziroma vzpostavili varovalke glede osebe, ki ni bila pravnomočno obsojena. Tu je vlada vsaj deloma upoštevala ta naš predlog, tako da glede tega izkazujemo vsaj del zadovoljstva nad našimi prizadevanji za izboljšanje pravne materije. V Novi Sloveniji nas pa vendarle ob vsem tem nekaj drugega še skrbi, in sicer o učinkovitosti in uspešnosti te agencije, zlasti v zadnjem času tudi ob incidentih ali pa nerešenih vprašanjih z našimi sosedi, ne samo z eno sosedo, tudi z ostalimi. Sova seveda deluje na zunanjem prostoru, ne na notranjem. Njen cilj niso naši državljani v Republiki Sloveniji, ampak mora zaščiti slovenske interese, tudi gospodarske interese. Zato sem zadnjič na komisiji za peticije postavil 15 pomembnih vprašanj in težišč, na katere želimo dobiti odgovore za zaščito slovenskih interesov. Nanašajo se na meje, tiho nastajanje regij, slabljenje gospodarskih pozicij, vdiranje v naš prostor tujih interesov. Veliko reči je, ki jih mora Sova opravljati. Zato je potrebno, da ima ustrezno pooblastilo, da se drži predpisanih zakonov in da je tehnično in v profesionalnem smislu dobro usposobljena. V takšnem smislu seveda podpiramo zakon. Ker pa teh ključnih pripomb niste upoštevali, predvidoma naša poslanska skupina ne bo podprla zakona.
Hvala lepa. Gospod Jožef Jerovšek, Slovenska demokratska stranka.
Hvala lepa. Spoštovani! Slovenska demokratska stranka zakonu ne bo nasprotovala. Glede na to, da je Sova osrednja obveščevalna agencija, ki je ob zakonitem in profesionalnem delu lahko v veliko korist državi, tudi poslancem in tudi drugim državnim organom, se zavedamo, da je tudi zakonske rešitve potrebno spreminjati in dograjevati, ker je v zadnjem obdobju delo parlamenta na zakonodaji zelo intenzivno in verjamemo, da nekatere določbe v zakonu sčasoma postanejo ovira za kvalitetno delo. Te spremembe zakona, ki so sedaj na tapeti, se gre sicer za manjše spremembe, in tudi k tem spremembam je naša stranka posredovala nekatere predloge. Tako je naša stranka zaradi govorjenja vladne večine oziroma vladne elite, kako sistematsko je razdelala sistem imenovanja pomembnih funkcionarjev, vložila amandma, ki bi omogočil, da se tudi za direktorja varnostne agencije predlaga širši izbor, da bi se predlagal s pomočjo zakona, ki določa, kako se to dela z delavci v javni upravi. Seveda smo tudi mi imeli določene pomisleke, vendar smo želeli opozoriti na nesistemskost vladnih rešitev, ko v primeru direktorja policije zagovarja takšno rešitev. Hkrati se v naši poslanski skupini zavedamo, da se v svetu dogajajo številne zadeve, kot so terorizem, islamski terorizem, vse drugo, ki lahko znatno ogrožajo tudi varnost Slovenije. Zaradi tega se zavedamo, da so nekatere spremembe potrebne, hkrati pa se Slovenija vključuje v mednarodne institucije, v mednarodne zveze kot so Evropska unija in Nato. Hkrati pa v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da bi sicer bilo potrebno zakon o slovenski varnostno-obveščevalni agenciji popraviti še v nekaterih točkah, kar pa sedanji postopek, ki je predvidel skrajšan postopek, ni omogočal. Tako smo šele po tem, ko je že bil zakon v proceduri, ko je že šel skozi komisijo, v tem mesecu recimo opazili v reviji Ampak, v intervjuju z direktorjem arhiva Republike Slovenije izjave, ki jih domnevamo, da so zgolj argumentirane, ker direktor, gospod Žumer, navaja, da se v nekaterih primerih z izločanjem gradiva dogajajo čudne stvari. Sam se sprašuje, kdo je še leta 2003 delal selekcijo, kaj se bo izločilo iz dosjeja gospoda Levstika, recimo. In tudi pravi: "Moram povedati, da imamo trdne dokaze, da se gradivo, ki se izdaja strankam po letu 1992, še vedno čisti". V naši stranki menimo, da ob teh stvareh, ki so čudne in tudi nesprejemljive, da bo morala to obravnavati tudi komisija za nadzor nad delom obveščevalno-varnostnih služb. Zato bo potrebno zakon v nekaterih drugih členih, ki se opredeljujejo do izročanja gradiv, tudi dopolniti. Prav tako moramo navesti, da je prišlo pri pozitivnih prizadevanjih, da se popolnoma razčisti s temno preteklostjo kršenja človekovih pravic, se nekateri organi v Sloveniji zatekajo k preganjanju ljudi, ki opozarjajo na nepopolno očiščenje oziroma prekinitev teh služb s starimi metodami kršenja človekovih pravic. Tako je, kot je znano, bil s strani inšpektorja za kulturno dediščino ovaden doktor Janez Markež, ker je razgaljal hudo kršitev človekovih pravic, ki se mu je dogajala, ko je bil mladoleten, kot dijak. Kot pravim, te rešitve, ki so sedaj v tem zakonu, tukaj smo uspeli tudi z odločbo 11. člena, kjer smo opozorili, da bi predlagana rešitev, ki jo je služba predlagala, bila protizakonita oziroma ne bi bila v skladu z ustavo. Zaradi tega, kot pravim, zakonu ne bomo nasprotovali, še enkrat pa pravim, da bo zakon v bližnji prihodnosti treba tudi dograditi, da bi se ne dogajale anomalije, ki se očitno še lahko dogajajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kontič v imenu Združene liste. Prosim.
Predsednik! Spoštovani direktor Sove s sodelavcem! Kolegice in kolegi! Vsak korak oziroma ukrep, ki nas približa k usklajenemu in predvsem kvalitetnejšemu delovanju Sove, je za nas v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov sprejemljiv in ga bomo podprli. Rešitve, ki jih predlaga zakon oziroma sprememba zakona, so za nas sprejemljive. Izbira direktorja na podlagi javnega razpisa bi seveda omogočila, da bi se v izborni krog uvrstili posamezniki, ki jih sicer sedanji predlog sprememb izloča oziroma jih ne bo zaznal. A kljub temu menimo, da je vodenje te službe toliko specifična in zahtevna služba, da zahteva posebne sposobnosti in tudi temu primeren postopek izbire. Predlogu, da predsednik vlade izbere, vlada pa imenuje vodilno ali vodilnega v Sovi, ne nasprotujemo. Glede kroga prejemnikov informacij in analiz, ki jih v Sovi pripravljajo in posredujejo, pa je po naši oceni potrebna previdnost in ne preširok krog. Hkrati pa je pomembno, da je krog prejemnikov dovolj širok, da analize in informacije prejmejo tisti, ki jih za svoje kvalitetno delovanje tudi potrebujejo. Pomembno pri tem je selekcioniranje podatkov, ne torej vsem vse, ampak le tisto in toliko, kot je nujno. In to je, kot trdijo predlagatelji, s tem zakonom opredeljeno. Ta zakon ureja tudi nošenje strelnega orožja znotraj agencije za potrebe varnostnikov, kar je tudi po naši oceni v celoti nujno treba urejati v zakonu. K dopolnjenemu predlogu je vložen amandma poslanske skupine Nove Slovenije za črtanje 5. člena. Predlagajo, da varovanje za potrebe Sove tudi v prihodnje opravljajo policisti, tako kot do sedaj. Pri tem ne gre pozabiti, da so do nedavnega zaposleni ali vsaj del zaposlenih v policiji in zaposleni v Sovi prebivali na isti lokaciji in da je bil način varovanja s strani policije logičen. Sedaj so prostori ločeni in glede na vsebino delovanja in hkrati onemogočenja prepletanja dejavnosti je predlog rešitve, ki je v osnovnem tekstu, za nas smiseln in sprejemljiv. Zatorej amandmaja poslanske skupine Nove Slovenije ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospoda Kanglerja ni. Stališče Liberalne demokracije bo predstavil gospod Dorijan Maršič, prosim.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani predstavniki Slovenske obveščevalno varnostne agencije! Pred nami je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o Slovenski obveščevalno varnostni agenciji, ki dopolnjuje zakon, sprejet leta 1999. Zakon iz tega leta je vpeljal osnovna načela, kot so načelo zaščite parlamentarne demokracije interesov države, načelo varovanja človekovih pravic in temeljnih svoboščin, načelo ločitve obveščevalno-varnostne od policijske dejavnosti ter načelo nujnosti in sorazmernosti pri tajnem pridobivanju podatkov. Predlog zakona, ki ga danes obravnavamo po skrajšanem postopku, ostaja zvest tem temeljnim načelom. Ker so se določeni členi zakona iz leta 1999 izkazali za pomanjkljive in celo za neustrezne zahtevam sedanjega časa za delovanje agencije, je sprememba nujna. Osnovni cilj sprememb, ki jih zakon uvaja, so: zagotavljanje nacionalne varnosti ter podpora najvišjim predstavnikom države pri vodenju zunanje varnostne obrambne politike, pravočasno zagotavljanje obveščevalno-varnostnih informacij našim najvišjim državnim organom za podporo pri odločanju v zvezi z zadevami, pomembnimi za nacionalno varnost Republike Slovenije, in uveljavljanje političnih, ekonomskih in varnostnih interesov države v mednarodnem okolju ter uspešno vključevanje v svetovne integracijske procese. Komisija za nadzor nad delom varnostno obveščevalnih služb je 23. oktobra 2003 obravnavala predlog zakona ter oblikovala in sprejela svoje amandmaje, za katere v poslanski skupini LDS smatramo, da so izboljšali besedilo predloga. V zvezi z vprašanjem, ali naj se direktorja agencije zbira na podlagi javnega razpisa ali pa naj ga imenuje vlada na predlog njenega predsednika, se v poslanski skupini LDS strinjamo z mnenjem predlagatelja, da predstojnik agencije ne more biti izenačen s predstojniki drugih vladnih služb glede imenovanja in položaja, saj smatramo, da gre za specifično funkcijo, ki je v posebnem odnosu do vlade, predsednika vlade in tudi do parlamenta. Dopolnitev komisije k 11.e členu predloga zakona, ki določa, da način izvajanja ukrepov varnostnikov agencije določi vlada na predlog direktorja agencije, za našo poslansko skupino pomeni uresničevanje načela ustavnosti in zakonitosti, zato smo jo podprli. Prav tako pa je našo podporo dobil tudi amandma komisije k 3. členu, ki širi krog prejemnikov informacij, tako da agencija pripravlja informacije in analize tudi za potrebe delovnih teles državnega zbora Republike Slovenije za izvajanje nalog z njihovega delovnega področja. Pomembni novosti predloga zakona so tudi določbe o vodenju zbirke osebnih podatkov, o vstopih oseb v objekte agencije in na območju okolišev teh objektov, ter določbe, v katerih primerih in pod katerimi pogoji lahko pristojno sodišče dovoli tudi nadzorovanje telekomunikacij v Republiki Sloveniji z izpisom telekomunikacijskega prometa. Ker predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji v poslanski skupini vidimo kot nadgraditev zakona iz leta 1999, ga bomo podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Še stališče Slovenske nacionalne stranke. Gospod Jelinčič, prosim.
Hvala lepa. Zakon o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji je zagotovo potreboval spremembe in dopolnitve. In te so zdaj pred nami. V Slovenski nacionalni stranki se strinjamo s temi dopolnitvami in spremembami, čeprav sodimo, da bo res morda treba čez določen čas popraviti še nekaj členov. Kajti zadeva se nadgrajuje, še posebej z vstopanjem v Evropsko unijo in Nato, in tako bodo prišle na plan tudi nekatere zadeve, ki jih do zdaj nismo poznali ali pa jih vsaj nekateri niso razumeli. Ena od najbolj pomembnih novosti je zagotovo imenovanje direktorja ne z razpisom, ampak pravzaprav z odločitvijo predsednika vlade. V Slovenski nacionalni stranki sodimo, da je to prava odločitev, kajti šef tako pomembne službe mora biti nekdo, ki mu predsednik vlade absolutno zaupa in ki mu verjame. To pomeni, da ima predsednik vlade tudi možnost direktorja, ki ne izpolnjuje svojih nalog, enostavno odpoklicati na enak način, kakor ga tudi imenovati. Imamo pa nekaj pripomb oziroma pomislekov na določene člene, pri katerih mislimo, da bi bilo treba nekatere stvari bolj ekzaktno deklarirati. Na primer, pri 11.a členu, kjer se govori, da sme varnostnik zahtevati od osebe, ki ogroža varnost ljudi, premoženje ali red na varovanem območju, da s tem takoj preneha ali varovano območje zapusti. V naši stranki sodimo, da je to premalo. Varnostnik znotraj prostorov in objektov obveščevalno-varnostne službe ni dovolj, da samo zahteva, tako osebo mora odstraniti ali pa aretirati. Naprej piše: "zadržati osebo, ki so jo zalotili pri kaznivem dejanju, katerega storilec se preganja po uradni dolžnosti ali na predlog oškodovanca do prihoda policije." Vsako osebo je potrebno zadržati, kajti osebe, kar tako, nimajo kaj delati v prostorih obveščevalne službe oziroma v njihovih objektih. Ne more se zdaj prepustiti varnostniku, da bo ugotavljal, po katerem členu se lahko kaznuje kakšno dejanje, ki ga izvaja. Kar se tiče varovanja samih objektov in pa Sove nasploh, smo v Slovenski nacionalni stranki prepričani, da to mora biti v rokah Sove same. Ne more varovati policija obveščevalne službe, kajti s tem bi se krog določenih vedenj razširil tudi na nepooblaščene osebe. Morda bi bilo tukaj smiselno tudi razmisliti o tem, da bi tudi državni zbor moral imeti v državnem zboru svojo varnostno službo, ne pa, da nam to izvaja policija, za katero smo že nekajkrat tudi ugotovili, da je delovala po nalogu ministra za notranje zadeve, ne pa po zahtevah Državnega zbora Republike Slovenije. Morda še k 15. členu, kjer piše v 2. točki, da v zvezi delovnim razmerjem, ki ga lahko sklene oseba, če ni bila pravnomočno obsojena zaradi naklepnega kaznivega dejanja, za katero se storilec preganja po uradni dolžnosti, ali ni bila pravnomočno obsojena na nepogojno kazen zapora v trajanju več kot treh mesecev. Obveščevalno delo je zelo specifična naloga in dostikrat so obveščevalci sami na robu zakona, vsaj če so dobri. Če so zelo dobri, se jih ne ujame, včasih zaradi kakšne napake tudi kakšnega obveščevalca dobijo in zgodi se tudi, da pristane v zaporu. Ta odločitev, da se takih ljudi potem ne sme imeti v službi, je zelo vprašljiva, kajti včasih so taki ljudje zelo koristni, predvsem pa so bolj koristni od tistih pravičnikov in čistunov, ki si ničesar ne upajo. Problem je, da so taki ljudje, ki si ničesar ne upajo, ponavadi v teh službah na boljših položajih, vendar od njih služba kot taka, vlada države in pa država nima nič. In pod tretjo točko, da je izključno državljan Republike Slovenije s stalnim bivališčem v Sloveniji, se nam zdi malo, bi rekel, neustrezno, kajti v tem primeru lahko tudi vsi izbrisani dobijo službo v slovenski Sovi, s tem, da pa nihče ne bo preverjal, če je bil procesuiran vmatični domovini, kajti z odločbo, po kateri bo postal državljan Slovenije, bo imel potrdilo, da je bil ves čas od leta 1992 v Republiki Sloveniji, s čimer mu bo dala država Slovenija legitimiteto in pokritje za vse morebitne zločine, ki jih je storil v drugi, svoji matični državi. V principu pa zakon podpiramo in ga bomo tudi podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne, 26.11.2003. Gre za amandma k 5. členu. V razpravo dajem 5. člen in amandma poslanske skupine Nove Slovenije. Kdo želi besedo? Gospod Drobnič, prosim.
Hvala lepa. Mislim, da je treba ponovno oziroma povedati jasno, zakaj je smiseln ta amandma. Zakaj uvajati posebno službo za varovanje Sove, ko vendar imamo na razpolago v tej državi ljudi, ki imajo ta posebna pooblastila, ki imajo pooblastila za uporabo posebnih metod, in so za to usposobljeni. Zato seveda tudi odgovarjajo. Ali je sedaj predlog rešitve, ki ga ponuja vlada, da bo to neka vlada s podzakonskim aktom opredelila, kakšna so to pooblastila. To ni primeren način. Kadarkoli seuveljavljajo neke posebne metode, morajo biti te posebne metode opredeljene v zakonu, in tudi ta pooblastila, če se komurkoli dajejo, morajo biti v zakonu. To ni predmet presoje ministra ali podzakonskih aktov. Seveda pa lahko, da boste naredili tako, da se v zakon napiše, da bo vlada potem nekaj s svojimi opredelitvami počela "gor pa dol". Na tak način se pač ne da opravljati tako pomembne zahtevne funkcije, na drugi strani pa odgovornosti. To je tista meja, poseganje tudi na človekove pravice. Vsa tista vprašanja poseganja na človekove pravice je potrebno zelo tankočutno opredeljevati. Varovanje. Sedaj imamo tudi v nekaterih medijih, kako uhajajo informacije. Kako uhajajo informacije iz obveščevalnih služb, še vedno zaupni dokumenti, dokumenti iz dosjejev udbe. Ta država še ni uredila tega. Očitno tudi zaradi neprimerne službe se to dogaja, neprimernega ravnanja, neprimerne usposobljenosti. Neprimernih standardov. O tem se bo potrebno še pogovoriti. Glede tega, vseh teh argumentov, še kako trdimo in zagovarjamo, da naj se ta 5. člen črta, in da je boljše imeti takšno službo, kot smo mi predlagali. Hvala lepa.
Hvala lepa. K razpravi sta se prijavila še gospod Maršič in gospod Jerovšek. Gospod Maršič, prosim.
Hvala lepa za besedo. Jaz osebno, pa tudi v stranki, v poslanski skupini, bomo nasprotovali temu dopolnilu, ki so ga dali kolegi iz Nove Slovenije. Dejstvo je, da ima ta agencija danes novo prakso. Prej je bila praktično v istih prostorih skupaj z organi za notranje zadeve in čeprav nisem član te komisije za nadzor varnostno-obveščevalnih služb, vem, da se ta praksa ni vedno izkazala kot najboljša. Sova ima danes nove prostore, preselila se je v novo zgradbo in potreba po varovanju tega objekta je prav gotovo nujno potrebna. Seveda so možne različne oblike. Direktor agencije je to prej omenil. Lahko bi seveda to varovali z neko zasebno agencijo, lahko bi to opravili tako kot doslej z organi za notranje zadeve, pomeni s pripadniki slovenske policije, vendar pa je moje osebno stališče, da bi tudi v skladu s prakso, ki jo imajo drugod v tujini, primer Nemčije, primer Italije, pa še kakšno bi lahko naštel, in tu notri v obrazložitvi so, mislim, dazelo podrobno prikazane prakse, ki jih imajo te države in njihove varnostno-obveščevalne službe v zvezi z varovanjem lastnih objektov oziroma lastne organizacije, da je bilo potrebno, da ima agencija svojo lastno, neodvisno in pod lastnim nadzorom, službo za varovanje. Gre preprosto za to, da je ta agencija ena najpomembnejših ustanov na področju varnosti v Sloveniji, je agencija, ki pravzaprav posreduje in omogoča delo tudi vsem ostalim organom v Sloveniji. Kako pomembna je ta agencija pri pridobivanju teh podatkov in predvsem, kako je občutljiva na to, da ne bi prišlo do odtekanja podatkov iz lastne organizacije, smo slišali, kar sta omenila tudi gospod Jerovšek, pa gospod Jelinčič, pa še kdo v tem prostoru. Ravno zaradi te neodvisnosti je nujno potrebno, da je neodvisna oziroma da ni odvisna od katere koli druge ustanove pri tej dejavnosti. Osebno smatram, da je dobro, da ima agencija svojo varnostno službo, ki jo bo sama usposobila, da so pa podrobnosti in načela te same službe zelo podrobno in zelo restriktivno zapisane v noveli tega zakona. Jaz osebno tega amandmaja ne bom podprl. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, prosim.
Hvala lepa. Moram reči, da sem tudi sam, dokler nisem prebral ta Ampak, bil tudi na stališču, da je potrebno in pomembno oziroma da lahko Sovi dovolimo, da je, kot je rekel kolega Maršič, neodvisna, jaz pa pravim bolj avtarkična, da absolutno sama skrbi za vse svoje potrebe. Vendar pa moram reči, da izrabljam ta širši plenum, da so te navedbe v skladu s tistim, kar mi pravimo kot delovno metodo komisije, ki ji predsedujem, da je ta delovna metoda sistematični dvom o zakonitosti dela, da bi pa iz tega stališča bilo koristno in primerno, da obstaja neka potencialna kontrola služb med seboj. Se pravi policije in obveščevalnih služb. Bom prebral, kar sem danes že povedal. Sicer ta časopis redno jemljem v roke, ampak ga tokrat doslej nisem. Tu je direktor arhiva Republike Slovenije dr. Vladimir Žumer povedal, kot sem že prej citiral, insicer: "Moram povedati, da imamo trdne dokaze, da se gradivo, ki izdvaja strankam, po letu 1992 še vedno čisti. Takrat so po eni strani izločali dosjeje in dokumente, ki naj bi jih Sova še naprej uporabljala [[to je verjetno dovoljeno]] , po drugi strani so čistili po nekih kriterijih, na katere nismo imeli vpliva. Ostanek so nam pa potem izročili. Imamo trdne dokaze, kot sem rekel, da so izdvajali in da so strankam to prikrivali. Ljudje so dobili na vpogled svoje dosjeje. Del dokumentov so pogosto strankam prikrili. Ko so te uveljavljale svoj pravni interes pri, recimo, popravi povojnih krivic ali pa pri žrtvah vojnega nasilja, ali v primerih denacionalizacije, ali v primeru državljanstva, niso prišle do vseh dokumentov. To je bila lahko za njih nepopravljiva škoda." In nadalje: "To je seveda nezakonito. Ta praksa se po letu 1998 ali pa vsaj po letu 1991 ne bi smela nadaljevati, vendar se še nadaljuje in gre v tak nesmisel." Glejte, predstavljam si, da ni bistvenega vpliva, kdo znotraj ograje vrši službo, ima pa psihološki učinek. Če vse to drži, je treba te dokumente na nek način uničevati, jih odpeljati. To so lahko ogromne količine teh dokumentov, in ni vseeno, kdo vstopa s kakimi nalogami in kdo izstopa. Zaradi tega bom osebno ta amandma podprl, ker smatram, da je manjše zlo, če se dogaja to, kar smo v preteklosti večkrat rekli, da prihaja do neke kontrole, medsebojnega nadzora teh služb, da je to manjše zlo, kot pa da kakšna služba uide izpod nadzora. Odtekanje podatkov iz takih služb je nedopustno. Hkratipa se ne sme na noben način dogajati, da bi se izločale stvari, ki po preteku zakonitih rokov oziroma zakonite odločbe, kot tudi v tej spremembi zakona določamo, ko se mora stranko, ki je bila predmet nadzora, obvestiti o nadzoru. Če se je to na kakršnekoli način dogajalo ali se dogaja, bo morala komisija to zelo strpno in zelo natančno razčistiti. Hkrati pa, še enkrat poudarjam, menim, da je ob tem, če se službe tudi na tak fizični način nadzirajo, je možnost takih kršitev manjša. Zaradi tega sem v tem trenutku na tej poziciji in smatram, da je pa intenca tega amandmaja koristna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Maršič, prosim.
Poglejte, jaz mislim, da namen gospoda Jerovška je dober, pristop je pa napačen. Ravno to, kar gospod Jerovšek pravi, temu bi se morali pravzaprav izogniti. V tej smeri je šla tudi moja razprava. To, kar gospod Jerovšek pravi, je praktično tako, kot da bi morala biti policija tisti organ, ki nadzira varnostno-obveščevalno službo. Jaz mislim, da je to narobe. Mi imamo druge organe za nadzor varnostno obveščevalnih služb. V prvi inštanci je ta seveda vlada in v drugi inštanci najpomembnejši organ, ki ga jaz smatram in ga vodi ravno kolega Jerovšek, je parlamentarna komisija za nadzor varnostno-obveščevalnih služb. Kar se tiče pa notranjega nadzora pred odtekanjem informacij, morebitnem odtekanju informacij, je pa to nekaj, kar bi pravzaprav morali verjetno še domisliti in razmisliti. Bodisi da je to kontra obveščevalna služba, nastavitev novega organa, kontraobveščevalne službe, ali pa je to sistem notranjega nadzora, ki ga v Sovi pravgotovo imajo. Še na tej točki bi povedal naslednje. Utemeljitev samega amandmaja je, da bi se na tak način izognili finančnim posledicam in dodatni obremenitvi proračuna. V obrazložitvi piše in direktor Sove je tudi povedal, da ne gre za dodatne finančne posledice. Gre preprosto za notranje prerazporejanje kadra, gre za fizično zaščito in varovanje objekta, kar pomeni, da bodo prav gotovo iz lastne sestave zaposlenih našli ljudi, ki bodo to funkcijo opravljali.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Saj načeloma se z gospodom Maršičem tudi jaz strinjam. Vendar mislim, da me je vseeno nekoliko napačno tolmačil pri interpretiranju mojega stališča. Dejansko gre za fizični nadzor. Jaz se zavedam, to ni nadzor službe, ne more in ne sme biti. Vendar se pa tudi skozi svojo funkcijo predsednika nadzornega organa parlamentarnega nadzora močno zavedam psihološkega učinka možnih nadzorov. Na to so nas izredno opozarjali, ko je bila komisija na obisku v Nemčiji, da, recimo, pri inštrumentih nadzorne komisije parlamenta imajo nekatere inštrumente, ki jih niso nikdar uporabili, vendar imajo izreden psihološki učinek. Tako tudi sam menim, da bi prisotnost na dvorišču nekega drugega organa zmanjšala srbenje prstov, da bi se odnašali fizično, z avtomobili in to, ko ima nekdo vpogled preveriti, ali se odpelje takšna stvar, ki pač sodi na drugo lokacijo ali pa se prenašajo take stvari, ki na to lokacijo sodijo, da ima ta zadeva nek psihološki učinek. Sicer pa imamo tu direktorja, da nam bo v skladu z mojimi vprašanji, ki so postavljena urgentno, tudi pojasnil, kaj od tega se lahko zgodi in kaj od tega se ne more zgoditi. Hvala lepa.
Še kdo od poslank, poslancev želi besedo? Potem bi prosili gospoda direktorja, da odgovori na vprašanja, pove svoje mnenje o teh stvareh. Prosim, gospod direktor.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Kot sem že v samem uvodu podal, je agencija dejansko resnično proučila različne možnosti varovanja in rešitev za organizacijo lastne varnostne službe. Ta organizacija lastne varnostne službe se nam zdi popolnoma racionalna rešitev. Tudi z vidika usposabljanja je to racionalno. V Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji gledamo na usposabljanje kot na permanenten proces, ki ga je treba izvajati, ne glede na to, na kakšen način je varovanje organizirano. Tudi glede finančnih posledic mislim, da sem že v uvodu dovolj pojasnil, da smo poiskali notranje rešitve in smo tistih nekaj novih zaposlitev izvedli že v letu 2002, torej v skladu s tistim kadrovskim načrtom. Zelo težko bi komentiral izjave, ki so napisane v določenih medijih, kar je podal gospod poslanec Jerovšek. Rad bi pa spomnil na to, da zakon o Sovi iz leta 1999 v 18. členu natančno predpisuje, da zaključena zadeva v razvidu se prenese v zbirko dokumentarnega gradiva agencije. Po roku, ki gapa določita direktor agencije in direktor Arhiva Republike Slovenije, in ta rok ne sme biti daljši od enega leta, se to dokumentarno gradivo arhivsko uredi in se preda arhivu Slovenije. Zakon je v letu 1999 v prehodnih določbah v 55. členu natančno opredelil, da se gradivo iz arhiva nekdanje službe državne varnosti izroči arhivu Slovenije najkasneje v enem letu po uveljavitvi tega zakona. Jaz bi vas spomnil, gospod Jerovšek, da smo na seji komisije o tem natančno poročali, da je v letu 2000 dejansko bilo dokumentarno gradivo urejeno in v celoti predano Arhivu Republike Slovenije. Še enkrat bi pa poudaril, da bi zelo težko komentiral ta članek, ker ga ne poznam. Glede nadzora ne bi posebej rekel, osebno menim, da je nadzor kvalitetno urejen, še posebej v skladu z zakonom o parlamentarnem nadzoru, kjer parlamentarna komisija izvja ta nadzor. Bi pa rekel nekaj besed o notranjem nadzoru. Za notranji nadzor sem odgovoren jaz kot direktor Slovenske obveščevalne-agencije oziroma sedaj kot vršilec dolžnosti. Dejansko pa imam poleg mehanizmov, vzpostavljenih z redno organizacijsko strukturo, tudi neposredno sebi podrejenega inšpektorja, ki mi podpira in daje predloga za notranji nadzor, in pa notranjega revizorja, ki nadzira finančni vidik poslovanja agencije. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želel bi vas opozoriti, da govorimo o 5. členu. Jaz nisem hotel prej prekinjati razprave gospoda Jerovška, kjer je prehajala od 5. člena v širino. Sedaj pa ne bom dovolil razprave o drugih stvareh, kot smo o 5. členu. Torej, prosim, tema je 5. člen, to je v razpravi, vse ostalo ni. Prosim, kdo želi še besedo k 5. členu. Gospod Jerovšek.
Jaz se, gospod predsedujoči, zavedam te dileme, vendar sem svojo celotno razpravo usmeril v to, ali s pomočjo rešitve, ki jo predvideva amandma, lahko preprečimo neko anomalijo, zlorabo. Omenjal sem sistematičen dvom v zakonitost delovanja. In v tem kontekstu, ker je gospod direktor - moram reči, da smo na komisiji visoko stopnjo zaupanja z agencijo dosegli, in sploh ne želim kritizirati. Vendar pa moram reči, da je pravzaprav slabo za mene, da sem bil opozorjen, pa da še nisem vzel v roke članka, ki se nanaša tudi na delo parlamentarne komisije in se tega dotika.Še toliko slabše pa je, da vas vaši sodelavci, ki jih imate več, niso brifirali o neki zadevi, ki se eminentno nanaša na delovanje vaše službe. Še kljub temu sem bil pravočasno opozorjen in sem na to opozoril. Zaradi tega, saj pravim, razumem, da vi danestega ne morete komentirati, vendar so momenti, ki človeka zdramijo, spodbudijo k drugačnemu reagiranju, kot sem ga imel takrat, ko smo obravnavali pričujoči zakon, spremembe pričujočega zakona. Mislim, da ni nič slabega, če se ob spreminjanju zakona dotaknemo vseh relevantnih stvari. Razumem pa določila poslovnika, ki nas po eni strani omejuje, po drugi strani pa pri takih zadevah absolutno moramo z vseh strani argumentirati amandma, ki je vložen, ker se prav gotovo nanaša tudi na omenjeno problematiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še gospod Moge in gospod Maršič.
Glede na razpravo predsednika komisije, ki je bil tu poročevalec, in v kateri ima opozicija večino, bi poprosil, če bi lahko dobili na klop ta članek, o katerem ves čas govori. Pa če bi strokovne službe lahko to razmnožile, da bomo sploh vedeli, o čem se pogovarjamo. Tako kot direktorju tudi meni ta članek ni poznan in zelo težko spremljam to razpravo.
Kaj naj vam zdaj rečem, berite "Ampak", ali kako? [[Smeh.]] Ne delam reklame, prosim. To je izven razprave o 5. členu. Vas moram opomniti, da to zdaj ni bilo ravno korektno. Dogovorite se. Gospod Maršič, prosim.
Moram reči, da me preseneča, glede na to, da je kolega Moge že omenil, da ima v komisiji za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb opozicija večino, vodi jo gospod Jerovšek, in ne razumem tega manevra, ker sem razumel pravzaprav tukaj v poročilu komisije, da so v bistvu sprejeli tako osnovni zakon z vsemi dopolnitvami, niso pa sprejeli tega amandmaja. Tako da vas, kolega Jerovšek, resnično ne razumem - na komisiji eno, na plenumu pa drugo.
Ali bo to zdaj replika, gospod Jerovšek? Pojasnilo. Potem ima besedo gospod Drobnič, ker se je prej javil.
Hvala lepa. V 5. členu govorimo o službi, kako naj bi bila organizirana - ali je primerno, da opravlja to delo policija ali pa lastna služba, kot pravite, gospod Maršič. Prej ste omenili, da lahko agencija sklene pogodbo oziroma, to varovanje uredi z neko zasebno službo. Sedaj ko ste to omenili, lahko ljudje razmišljajo, ali to pomeni, da ne dajete zaupanja naši policiji, pa da dajete neki zasebni agenciji. Lahko nekdo celo drugače razmišlja, da je tu nek zasebni interes, pa nočem reči, da ste vi kaj tega imeli, ampak lahko se tako razamišlja. Jaz zaupam v policijo, ima posebna pooblastila, kajti služba za varovanje, gospod Moge, služba za varovanje brez pooblastil, to je lev brez zob, potem je navadna čuvajska služba in tisti čuvaj, če se karkoli zgodi, kaj pa lahko on naredi, če nima teh pooblastil. Samo pokliče neko drugo službo. To je vse. Nič drugega ne more narediti. Policija pa ima možnost, ker ima posebna pooblastila, je usposobljena. In zakaj ne tudi posebno za sebe. Jaz ne bom rekel, da ne smem govoriti, glede tega, kako močna je naša agencija. Ampak glede na to, da je manjša država, ima verjetno manj enot, izpostav ali karkoli. Ne vem, koliko jih ima, ne bom to razlagal, ker ne smem. Tudi v skladu s tem moramo varnostno službo oziroma prilagoditi sodelovanje. Zato smo dali ta predlog. Ne zato, da bi imeli slabo varovanje, ampak dobro varovanje. Dobro, morda se ne bo tragično zgodilo, če boste vi preglasovali to. Ampak dolgoročno pa, jaz ne vem, je razumno razmišljanje. Tega nezaupanja v policijo pa ne bi razširjal. Jaz smatram, da je policija tista, ki bi lahko najbolje to opravljala. Saj ni treba, da je uniformirana, lahko je po vseh tistih predpisih, kakokorli že tako, da je manj vidna. Jaz mislim, da bi tudi gospod podpredsednik, bi me v tem podprl, ker je imel neke izkušnje z agencijo in s temi službami. Hvala lepa.
Če bi razpravljal, ne vem, če bi bil vašega mnenja. Ampak besedo ima gospod Maršič, repliko ima.
Hvala, gospod podpredsednik. Bo klasična replika, ker me je kolega napačno razumel in napačno navedel. Jaz nisem trdil, da bi želel videti, da to funkcijo opravljajo zasebne službe. Jaz sem povedal, da praksa je bila s policijo, jaz nisem govoril niti nezaupanju nad organi policije, sem pa govoril, da se mi zdi najboljša rešitev, da varnostno-obveščevalna služba Sova ima lastno organizacijo. Pomeni lastno varovanje, tako kot je tu v zakonu predloženo.
Gospod Jerovšek, prosim.
Jaz bi želel pojasniti, da ne gre za nobeno kontradikcijo v mojem delovanju, nastopu. Jaz sem predstavil poročilo komisije, ki je pač tako, kot je bilo večinsko izglasovano. Zdaj ne morem trditi, prav gotovo jaz nisem tudi na komisiji nasprotoval predlogu gospoda Drobniča. Mislim, da sem glasoval za, že takrat. So me pa impulzi in momenti, ki sem jih danes navedel, med tem časom prepričali, da trenutno tako menim, da ni pametno, da je tudi taka agencija popolnoma avtarkična, in to zaradi razlogov in teh visokih kriterijev varovanja človekovih pravic. To je toliko višji cilj, da se moramo mi v njega ozreti, če zaslutimo kar koli, da bi lahko bilo kar koli narobe, potem nas to mora zdramiti. Mene, moram reči, da me je ta članek zdramil. So še določeni, jaz sem tudi omenjal prej, kar ni kriva agencija, ampak v naši družbi očitno še nismo odpravili vseh recidivov iz preteklosti. To ni kriva služba, očitno pa jih nismo odpravili. Tudi to, kar je, namesto da bi bilo podprto pozitivno delovanje, recimo razčiščevanje nekega primera s strani doktorja Janeza Markeša, smo bili priča zastraševanju v naši družbi. Jaz mislim, da si v tem primeru, ko gre za tako pomembna vprašanja, eklatantnega kršenja človekovih pravic v preteklosti, na koži, na hrbtu nekega mladoletnika, ne smemo privoščiti, da ne naredimo čisto vse, da se to v naši družbi ali pa v naši državi nikdar več ne bi moglo zgoditi. Ali pa še več, da takšni posamezniki, ki se teh metod zastraševanja poslužujejo, bi oni morali čutiti pravne države, ne pa, da tisti, ki si prizadevajo za pravno državo, da se otresemo teh recidivov v preteklosti, so deležni zastraševanja. Hvala lepa.
Gospod Moge, prosim.
Mislim, da so ti argumenti strti, zviti. Poglejte, gre za obveščevalno službo, po eni strani, in varnostno službo, ki sta zakonsko ločeni in tudi v različnih stavbah. Je nemogoče varovati odtekanje podatkov na ta način, da zaposliš ljudi iz, pod narekovajem, "konkurenčne službe", ker bodo evidentirali vsakega, ki je vstopil v ta objekt, ker bodo imeli nadzor nad celotnim video sistemom varovanja tega objekta in bodo zaposleni nekje čisto drugje in bodo odgovarjali nekje čisto drugje, kot pa je ta služba, ki zbira podatke in jih vrednoti. Zato se mi zdi ta zakonska rešitev, da imajo tudi lastno varnostno službo znotraj sebe, popolnoma logična in tudi kvalitetna. Zdi se mi, da bi morali pri rešitvi, kjer bi to črtali in policijo pripeljali v to službo, da bi medvedjo uslugo napravili kakovostidela te službe. Res pa je, da se je v tem obdobju vse začelo in verjetno bo vedno huje izvajati temeljit nadzor nad delom te službe, tako zunaj, kot je parlamentarna komisija, v okviru vlade, kot znotraj službe same. Zaradi tega bom jaz, tako kot je kolega Maršič povedal, tudi nasprotoval sprejemu tega amandmaja, tako kot ta amandma tudi ni dobil podpore na matičnem delovnem telesu. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Lenko.
Hvala lepa. Jaz bi nadaljeval razpravo gospoda Mogeta, ki je omenil ti dve službi, da to ne sodi skupaj in se bojim, če bi ta amandma bil sprejet, da se nam lahko ponovi Depala vas. Hvala lepa.
V bodoče prosim, gospodje iz DeSUS-a, da prijavo svoj čas za razpravo. Jaz nisem uspel tako hitro videti, da se niste prijavili k razpravi. Ampak mi smo demokratična dežela, prosim gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Jaz bi samo toliko na izvajanje gospoda Lenka, če bomo v tej državi izvajali principe pravne države in zakonitosti, potem se absolutno ne bojim, da se bo ponovila Depala vas. Kajti Depala vas se v tej državi ne bi smela zgoditi. Ne bi se smelo zgoditi takrat, da je kriminalistična služba ponarejala dokumente, ki jih je nek obveščevalec kriminalistične službe potem nosil na krožnik vojaški obveščevalni službi. To se enostavno ne bi smelo zgoditi. Če sedaj predpostavljate, zaradi tega, ker bi na nekem mejnem področju se ti dve službi srečevali, da bo takoj zaradi tega lahko prišlo do anomalij, potem smo na slabi poti. Mi vendarle v tej hiši moramo verjeti in zahtevati, da vsaka služba spoštuje zakon v tej državi in da ne deluje protizakonito. Zaradi tega, jaz gospod Lenko, res mislim, da tudi vi upate in verjamete v pravno državo v tej državi, da se Depale vasi več ne bodo ponavljale. Hvala lepa.
Hvala. 5. člen. Še kakšna razprava v zvezi s 5. členom? Ali ste rekli repliko? Ugovor, popravek, izvolite.
Kolega Jerovšek, saj sva prej govorila, se je vam zareklo, ni ponarejala kriminalistična služba ministrstva za notranje zadeve, ampak so ponarejali na ministrstvu za obrambo te podatke, ki so jih potem preko Smolnikarja dali.
Ali je to v zvezi s 5. členom, gospod Moge? To ni bilo v kontekstu razprave o 5. členu. Te razprave ne dopuščam več. Prosim, konec. Potem smo do večera dobri. Še kaj v zvezi s 5. členom? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo. O amandmaju bomo skladno s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj, 15 minut po zaključeni razpravi o 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in se zahvaljujem tudi predstavnikoma Sove za prisotnost in sodelovanje. Hvala. Nadaljujemo ob 15.25 uri.)
Spoštovane gospe in gospodje! Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O PROGRAMU PRODAJE DRŽAVNEGA FINANČNEGA IN STVARNEGA PREMOŽENJA ZA LETI 2003 IN 2004. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo bi dal predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga odloka, vendar zaenkrat še ni vidimo nobenega od predstavnikov vlade. Predlog odloka je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Gospod Pucko bi moral predstaviti poročilo odbora, pa tudi gospoda Pucka ni v dvorani. Torej ne vem, kaj naj rečem. Bomo pač brez teh uvodnih besed razpravljali. Prehajamo na razpravo oziroma stališča predstavnikov poslanskih skupin o predlogu odloka. Najprej v imenu Nove Slovenije, kdo želi besedo? Tu bi moral biti dr. Andrej Bajuk. A, vi boste, dr. Bernik, v imenu poslanske skupine? Prosim.
Gospod podpredsednik, dame in gospodje, kolegice in kolegi! Danes bomo obravnavali našega starega prijatelja, to je državno premoženje, ki ga vlada hoče razprodati. Kot dober lastnik bi država morala pri vsaki družbi, ki je v prodaji, navesti osnovna dejstva, osnovne podatke o družbi, ki se prodaja, vendar tega v tej predstavitvi ni. Zanimal bi nas predvsem načrt prodaj, komu in zakaj ter na podlagi kakšnega vrednotenja je bila določena cena, katera družba je upravljala in tako dalje. Kot dober lastnik bi država morala vse to že imeti in nam posredovati. Tako pa moramo o mnogih stvareh ugibati. Odbor za finance je predlog odloka obravnaval. Pri tem je zavrnil amandma dr. Bajuka in naše stranke za črtanje 1. člena odloka, se pravi, da se prepreči prodaja vseh treh družb - Dravske elektrarne, Gradbeni materiali, in pa EPPS, Elektronsko pismo Pošta Slovenije. Zakaj je bil ta amandma vložen? Enostavno zaradi tega, kar se tiče Dravskih elektrarn, da preiskovalna komisija za ugotovitev odgovornosti oseb in nosilcev javnih pooblastil, glede nakupa in prodaje električne energije zadevo še preiskuje, saj je bila domnevno povzročena gospodarska škoda v sistemu slovenskega elektrogospodarstva. Naše stališče je bilo in je, dokler se ne ugotovijo vse okoliščine, je prodaja Dravskih elektrarn Maribor d.o.o. neodgovorno dejanje vlade Slovenije. Družba EPPS, Elektronsko pismo Pošte Slovenije d.d.o. ima knjigovodsko vrednost kapitalske naložbe na dan 31.12.2001 442 milijonov slovenskih tolarjev, vlada pa bi hotela za 49% prodaje iztržiti le 144 milijonov, kar je približno samo ena tretjina. Zato se nam ta prodaja ne zdi smiselna. Nikjer ni obrazložena in razumljivo je, da je ne mislimo podpreti. Nato poročilo o reviziji programa zapiranja rudnika svinca in cinka, Mežica v zapiranju d.d.o., je razvidno, da je družba RSCM, Gradbenimi materiali, d.o.o. v obdobju od leta 1996 do 1999 z namenom uvedbe novega programa Suha malta in prezaposlitve delavcev rudnika svinčene in cinkove rudi v Mežici, sprejela sredstev v skupni višini 272 milijonov slovenskih tolarjev. Realiziranih je bilo le 18 prezaposlitev, kar je glede na višino porabljenih sredstev in preobsežno porabo sredstev za prezaposlitev na delavce po drugih programih premalo. Sredstva so se porabila neučinkovito in v prezaposlitev je bilo vključenih premalo delavcev. Dokler okoliščine za tako početje niso razjasnjene in odgovorni za ta dejanja ne odgovarjajo, je neodgovorno od Vlade Republike Slovenije, da to družbo odproda. Zanimivo je to, da pri vsehteh družbah, ki jih je vlada skozi leta kapitalizirala in dokapitalizirala in tako dalje, bi morali vedeti, koliko je državnega denarja šlo v tem času, zakaj, in tako bi morda mogli izvedeti, kako je vlada poslovala s temi podjetji. Čeprav vsi vemo, da je vlada slab gospodar, pa tega ne moremo povsem dokazati pri nekaterih prodajah, ker ne dobimo najbolj osnovnih dejstev. Potem se nadaljuje zgodba o Slovenski investicijski banki in Slovenskih železarnah. V obeh primerih je prišlo do oškodovanja družbenega premoženja, seveda pa tudi do bogatenja izbranih posameznikov in družb, saj se v obeh primerih pojavljajo iste osebe in enake povezave, v oba primera pa je vpletena vladajoča politika z vlado vred. Nekateri mediji so o tem že kar obširno poročali, vendar vlada se ni oglasila. Upam, da bomo danes izvedeli, zakaj je pravzaprav šlo in kje cela stvar stoji. Vlada je v primeru Slovenskih železarn prodala 80% deleže slovenske tehnike družbi Viator in Vektor, in to za borih 460 milijonov tolarjev. V nekaj tednih pa se bo investicija povrnila kar štirikrat, torej je Viator in Vektor pri prodaji samo 29. deleža pridelal dodano vrednost za približno 420 milijonov tolarjev. Na osnovi teh dejstev bi človek moral reči, da če ta dejstva držijo, to je tipičen in klasičen primer korupcije in ne vem, česa vse, morda konfliktov, interesov in tako dalje. Pa izgleda, da to nobenega v vladnih krogih ne zanima. Zakaj država, namesto da bi sama zaslužila in s tem vsaj malo pokrila ogromno finančno luknjo, raje podari milijon zasebni družbi. Na to vprašanje, še vedno čakamo pojasnila. Vlada že ves čas obvladuje v svoji oblasti neizmerno premoženje, vendar pa pravi, da niti nima inventarja tega premoženja. Kako je to mogoče, ali pa je celo namerno, da lahko vlada opravlja finančne malverzacije brez nadzora. Pri vseh skladih se je pred letom tudi delegacija mednarodnega denarnega sklada pritoževala, da ni mogla dobiti podatkov o vseh teh skladih. Spraševala je, kaj vlada namerava narediti z njimi. Obljubili so nam odgovor, vendar pri prihodnji misiji, pri naslednji misiji, niso hoteli odgovoriti na to vprašanje. Sploh pa iz teh uvodnih podatkov, ki jih imamo, vidimo, da ima vlada ogromno lastnine, in da bi ta lastnina, če se pravilno opravlja, in če se pravilno prodaja, in pravilnoin pošteno prodaja, bi lahko s tem poplačali velike dolgove, ki jih vlada oziroma naša država ima. Upamo, da če ne drugega, bo iz te diskusije prišlo to, da bomo zmožni dobiti boljše podatke, več informacij, oziroma vse bistvene informacije, ki so potrebne pri taki poslovni transakciji, pri vsaki poslovni transakciji. Če pa se vlada ne želi obnašati kot dober gospodar, potem vemo, da je nekje nekaj zelo narobe, in da to ni pripisovati neznanju ali karkoli, ampak celi vrsti mahinacij, ki stojijo za mnogimi od teh podjetij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališča Stranke mladih ne bomo slišali, izgleda. Gospod Valentin Pohorec, DeSUS.
Hvala lepa. Jaz bom zelo kratek. Naša poslanska skupina bo predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega stvarnega premoženja za leti 2003 in 2004, ker gre samo za to dopolnitev, podprla. Gre za te tri stvari, ki so objavljene v tem gradivu, ki ga imamo na voljo, se pravi Gradbeni materiali d.o.o., ki so v okviru rudnika svinca in cinka Mežica v zapiranju, in je treba to situacijo razrešiti do njene končne rešitve. Gre za delno odprodajo. Le 49 % delež, Elektronsko pismo v Pošti Slovenije, katerega delež je 174 milijonov oziroma 49%, in država zadrži še svoj večinski delež. Nadalje, kar se sicer sliši na veliko, Dravske elektrarne, Maribor d.o.o., ampak je ta delež le 0,14 odstotka, njena vrednost pa okroglo 160 milijonov. Tako negre za veliko razprodajo državnega premoženja. Gre za, po mojem, postopno urejanje tega vprašanja, razreševanje tega vprašanja. Tudi sam sem mnenja, da država ni dober lastnik, da v nekaterih primerih celo drži v svojem, predvsem v teh dveh skladih SOD inKAD podjetja, ki jih s tem drži na nek način nazaj ali pa v nekem statusu, ko ne morejo ne naprej, ne nazaj in sem jim dolgoročno lahko godi velika škoda. Ko bodo prišli na rob tiste meje, ko ne bo več enega tolarja dobička, potem bodo pa iskali možnost čimprejšnje odprodaje. Ampak to ni stvar tega odloka, to sem mimogrede pač tudi omenil, da ne gre za razprodajo, včasih gre celo za zaviranje nekaterih vrst ali pa nekaterih podjetij, ki bi v svobodnejšem svetu, takšnem kot je, v drugem sistemu lastništva uspešnejšo pot ubrala v naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Združene liste bo predstavil, gospod Leopold Grošelj.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod državni sekretar, kolegice in kolegi. Že v letošnjem letu, v mesecu juliju, ko smo v državnem zboru ravno tako obravnavali predlog za oddajo del državnega premoženja, se je seveda postavljalo tudi vprašanje o tem, ne toliko glede vrednosti, temveč bolj okrog načina. S tem, ko se prodaja del premoženja in v katerem so tudi zaposleni, ker je to še aktivna firma in so zaposleni tudi ljudje, se je seveda postavljalo tudi vprašanje, ali se tukaj država obnaša kot dober gospodar ali pa dela v smislu tega, da se pač del nekega državnega premoženja, ne glede na vse posledice, da mu jih zelo na hitro odreče. Jaz bom tukaj izpostavil en problem, ki se je tudi v letošnjem letu izpostavil. To je bilo, na primer, bi rekel 10 hčerinskih firm, ki so pri rudniku v zapiranju, to je rudnik Trbovlje-Hrastnik in na seji odbora sem takrat ugotovil, da se prodajajo samo 4 firme, seveda ni bilo pa jasno dano sporočilo ali pa pojasnilo, kako se obnaša tudi do ostalih 6 hčerinskih firm, ali se bo postopek nadaljeval, ali pa bo šlo po sili najmanjšega odpora, kot se temu reče, seugotovi, da ni več ekonomskih osnov za nadaljevanje te dejavnosti in po kratkem postopku se lahko naredi, da se izvede stečajni postopek in so ljudje tudi na cesti. Takrat je bilo obljubljeno, da bi bilo najboljše, da bi v smislu tega prvega odstavka in pa do četrtega odstavka 80. člena zakona o javnih financah, da bi se to spremenilo in sicer v tem, da bi bil pripravljen poseben zakon in s tem zakonom naj bi država tudi opredelila, kateri del državnega premoženja ima in pa seveda tudi za neko daljše časovno obdobje, da je pripravljena za odprodajo in da se potem lahko ugotovijo vse smotrnosti takšne ali drugačne prodaje. Žal do tega zakona ni prišlo. Ponovno smo prišli do te dileme, ali se v odloku, v katerem so že zapopadeni posamezni investicijski projekti in v tistem delu niso končani in se prestavljalo potem v naslednje leto, ali je treba k temu vedno pristopati v obliki sprememb in dopolnitev. Na odboru je potem prevladalo stališče, da je treba v takih postopkih tako postopati. To obrazložitev smo potem tudi sprejeli. Kar se tiče poslanske skupine Združene liste, smatramo, da bi bilo dobro in primerno, da pridemo do ustreznega zakona in da potem, prvič, ugotovimo vse premoženje, ki je za prodajo, in da se s tem istočasno zasledujejo vsi interese, ne samo državni, temveč tudi v smislu širšega ekonomskega in socialnega vidika. V poslanski skupini Združene liste bomo predlagane spremembe podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Ivan Božič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. K predlogu odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2003 in 2004 je treba reči sledeče. 12.11.2003 je bila seja odbora za finance in monetarno politiko. Na njej smo dobili kar precej informacij. Vseh seveda ne, med katerimi je pomembna naslednja: da je naše državno premoženje po konsolidirani bilanci nekje v vrednosti 5.500 milijard tolarjev in 486 milijard, kolikor je vredno to premoženje, ki ga po tem odloku odprodajamo, in nekaj manj kot 10% vrednosti. Seveda lahko govorimo o problemih prodaje pri vsaki firmi posebej, pa vendar bomo na koncu koncev bomo rekli tako: čim več državnega premoženja ima država, tem bolj je levo usmerjena. Mi pa zahtevamo in želimo, da se čim več državnega premoženja proda. Bdeti je treba nad tem, ali se bo prodaja pravilno ocenila in tudi pravilno izvedla. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo podprli prodajo teh kapitalskih deležev v vseh treh družbah, EPPS, Dravskih elektrarnah in v rudniku Mežica. Naj novi lastniki pokažejo, da znajo delati. Kadarkoli govorimo, pravimo, da je država slab gospodar in slab lastnik, in naj pač pokažejo, da znajo bolje delati. Mogoče se bomo kdaj kasneje vprašali, ali so dosedanji gospodarji bili pravi ali pa smo jih napačno izbrali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Liberalne demokracije. Ali bo kdo od vas predstavil? [[Ne.]] Stališče Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče.
Spoštovani prisotni! Eden izmed govornikov pred mano je rekel "država dober gospodar" - država kot dober gospodar v smislu ustvarjanja dobička, torej v tistih podjetjih, v katerih ima država še zmeraj določeno lastništvo, najsi bo v stoodstotni lasti ali pa nekoliko manjši lasti. Mislim, da s tega mesta moramo povedati, da se država kot dober gospodar lahko izraža skozi dvojni vidik. Država kot dober gospodar mora po moji oceni, po oceni Slovenske nacionalne stranke, predvsem vedeti, da ni kapitalski lastnik oziroma da se ne sme ravnati po zakonu o gospodarskih družbah. Država s svojim premoženjem, ki ga ima v različnih podjetjih, družbah, njen edini cilj nikakor ne sme biti ustvarjanje dobička. Država ima poleg tovrstnega cilja, ki je seveda sekundaren, predvsem primarni cilj. To je zagotavljanje javnega interesa. Ravno zato imajo povsod po svetu države določeno lastništvo v določenih podjetjih, ki ne ustvarjajo dobička, ampak je njihova osnovna naloga zagotavljanje določenega javnega interesa. Kadar gre za tiste dejavnosti, ki se na trgu ne smejo odvijati tržno. In govoriti, da je prodaja upravičena vedno, kadar državno podjetje ne ustvarja dobička, je skregano z logiko državnih ustanov. Mislim, da bi si morali biti, preden sprejemamo tovrstni akt, v načelu na jasnem, da moje besede držijo. Da pa moje besede držijo, potrjuje tudi naše dosedanje dogajanje v okviru državnega zbora. Ravno iz tega naslova, da mora država skrbeti za določen javni interes primarno govorijo v prid različni skladi, različne oblike državne pomoči. Če bi se obnašali izključno skozi vidik dobička, bi pomenilo, da ta država pač ne bi smela ne prek monitarnih inštrumentov, ne prek fiskalnih inštrumentov pomagati določenim podjetjem. Tako pa vsi mi vemo, da ustanavljamo posamezne sklade, naj si bo geografsko zaokrožene celote, naj si bodo na podlagi enot dela ali česar koli drugega. Po drugi strani moramo vedeti, da smo mi v tem državnem zboru prek različnih finančnih aktov že mnogokrat uporabili marsikateri finančni inštrument, naj si bo v obliki oprostitve plačila ali pa razbremenitve plačila, da smo mnogokrat v tem državnem zboru uporabili različne monetarne inštrumente, kot so brezplačna sredstva, sredstva, katerih se obresti izplačujejo kasneje ali pa pod ugodnejšimi merili. Mislim, da je naša dosedanja aktivnost, torej tega državnega zbora in pa Vlade Republike Slovenije, peljala v tisto smer, da moramo ločiti, kaj je interes in kaj je cilj dobrega gospodarja. Kadar je ta gospodar v vlogi države, mora država skrbeti za določen javni interes. Ta se lahko kaže v komunalni opremljenosti, v komunalnih storitvah ali v stopnji zaposlenosti. Zato nikakor ne morem v uvodni fazi, torej predstavitvi stališč poslanskih skupin, soglašati s tistimi poslanci oziroma s tistimi predstavitvami poslanskih skupin, ki bazirajo izključno na ustvarjanju dobička. To je pač, žal, zgrešena logika. Dokler bomo imeli v tej državi dva zakona, zakon o gospodarskih družbah, torej subjektom, katerim vsebina nosi ustvarjanje dobička, in dokler bomo imeli v tej državi zakon o javnih gospodarskih družbah, katerega primarni cilj je zagotavljanje javnega interesa, nam tovrstni moto ne more biti edini vir in pa kriterij od prodaje. Dovolite pa, da se dotaknem najprej vprašanja, ki ga je izpostavila služba za zakonodajno-pravne zadeve. V tem trenutku imamo v državnem zboru v proceduri odlok o prodaji državnega premoženja za leto 2004 in 2005. Iz tega se je smiselno prvotno vprašati, ali je potrebno danes sprejeti spremembe odloka za leto2003 in 2004, če imamo v proceduri tudi predlog že za 2004 in 2005. Po moji oceni ne. Glede tega vprašanja oziroma okoli mnenja zakonodajne-pravne službe bi rad dobil stališče oziroma odgovor Vlade Republike Slovenije. Po drugi strani je pa potrebno poudariti, da se danes pogovarjamo o aktu, katerega naslov je predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje prodajnega, finančnega in stvarnega premoženja za leti 2003 in 2004, torej o dopolnitvah predloga. Osnovni predlog je mnogo obsežnejši, tako po vsebini kot po predmetu. Dejansko pa nam je Vlada Republike Slovenije dala dva lista, na katerih ni razvidno najpomembnejše - torej, kateri so kriteriji, zakaj se odloča za to. Po moji oceni bi morali dobiti mnogo obsežnejše informacije, če bi hoteli, da je naša odločitev vsaj malo kredibilna, če ne bi hoteli, da bomo izpadli izključno in pa le posnemovalci dogajanja v vladi. Jaz verjamem, da je to interes posameznikov v tem državnem zboru, ampak celotni interes tega državnega zbora to ne bi smel biti. Morali bi bolj odgovorno ravnati, kar se tega tiče. Dobimo na list papirja ceno. Ne vemo ne izračuna te cene, ne ovrednotene vrednosti, ničesar. Tako poslanske skupine pred menoj, nekatere, ki ste pomembnejše, ki igrajo odločitev pri glasovanju,so vse rekle ja, ni jim važno, kako se je do cene prišlo, kateri so bili kriteriji prodaje, nič. Osebno ocenjujem, da to seveda, nikakor ne sme biti oziroma ne bi smela biti odlika državnega zbora. Realnost je žal drugačna. Po moji oceni, ne glede na statusno obliko podjetij, ki se jih država nekako odreka ali pa prenaša kapitalski delež na druge oblike, najsibo to d.o.o., družba z omejeno odgovornostjo, katere značilnosti nosijo kapitalske družbe ali katerakoli druga oblika. Po moji oceni bi državni zbor, če bi se hotel obnašati predvsem do državnega, finančnega in stvarnega premoženja vsaj malo kredibilno in pa z določenim občutkom odgovornosti za to premoženje, bi moral ta odlok zavrniti, dokler ne dobimo vseh tistih informacij, ki bi kazale na potek dogajanja in, kar je še pomembnejše, vseh tistih informacij, iz katerih bo razvidno, zakaj se to počne. Žal pa se danes obnašamo oziroma obnašate vsi tisti, ki boste ta odlok sprejeli, čisto na podlagi tistega, da je to državno premoženje. Jaz s tem nimam nič. Jaz bom danes samo to odglasoval. Kaj se bo s tem dogajalo, je meni čisto vseeno. Toda čigava je naloga odgovornosti do tega premoženja, če ne tega državnega zbora in pa Vlade Republike Slovenije. Če se bomo tudi v naprej, tudi danes ob glasovanju zvečer, obnašali do tovrstne materije na ta način, potem od te države ne bo ostalo, žal, nič več. In jaz še enkrat poudarjam: kriteriji. Dokler bomo imeli ta način, res, spoštovani poslanci in pa poslanke, ne verjamem, da bomo lahko karkoli spremenili dolgoročno v strukturi javnih financ. Najsibo v strukturi, ki se izkazuje preko proračuna Republike Slovenije, kjer so prihodki, ali pa v obliki tistega, kar sem govoril na začetku, to je v zagotavljanju javnega interesa, ki se lahko kaže, tako na področju komunale ali kar je seveda pomembnejše, zaposlovanja. Pred dnevom ali dvema smo zopet govorili o skladnem regionalnem razvoju. Govorili smo, da bi morala država nastopati v vlogi dobrega gospodarja. Ni bilo enkrat govora o ustvarjanju podjetij zaradi dobička. Predvsem smo govorili zaradi zadovoljevanja javnega interesa, ki se lahko kaže, oziroma ena oblika javnega interesa je seveda tudi skladni regionalni razvoj. Po moji oceni, bi morale biti to naloge državnega zbora. Nikakor pa ne sprejemati tovrstnega poročila, za katerega lahko z gotovostjo zatrdim, da je sramotno, da je pomanjkljivo, da je norčevanje iz tega državnega zbora - ampak seveda to ni najpomembnejše, da je norčevanje iz našega skupnega premoženja. Da pa to ne bi bilo tako enostavno, pa ta državni zbor dovoljuje to norčevanje s tem, ko sprejema tovrstne odločitve. In za zaključek. V Slovenski nacionalni stranki seveda predloga odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in pa stvarnega premoženja ne nameravamo podpreti. Nekajkrat smo na vlado Republike Slovenije apelirali z željo, da se srečamo z zakonsko obliko, kjer bodo opredeljene poti, načini, kriteriji, ocenitve, da bomo vedeli pri čem smo. Toda ne. Slovenska vlada se odloča za prodajo ad hoc. Če se kakorkoli odloča drugače, nam tega ne sporoča. Torej naše odločitve žal niso kredibilne. V Nacionalni stranki predloga odloka ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo zaključili s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Najprej ima besedo doktor Jože Bernik. [[Ne.]] Dobro. Gospod Jerovšek? [[Ne.]] Gospod Trofenik, ga ni. Gospod Peče je že najbrž. Gospod, doktor Bajuk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Z velikim zanimanjem sem poslušal sedaj predstavitve poslanskih skupin. Predvsem moram opozoriti na dejstvo, da predstavnikov največje stranke v Sloveniji, ki nam vlada, danes ni tukaj. In niso pripravljeni prevzeti odgovornosti, stališče, ki ga bodo prav gotovo zavzeli nocoj, ko že ne bo nobenega prenosa, ko bo že, ljudje se bodo spravljali spat, ne bodo vedeli, kaj se je danes zgodilo. In ne bodo vedeli, kaj se je danes zgodilo, ker prav gotovo jutri v časopisju ne bodo nič pisali, kot običajno o takih zadevah ne pišejo. In stvar bo šla mimo. Kaj pa bo šlo mimo? Mimo bo šlo neko neodgovorno dejanje slovenske vlade, ki ponovno predlaga državnemu zboru, naj podpiše bianco menico in da dovoljenje za stvar, ki pa je v svojem bistvu nesprejemljiva za katerikoli parlament na svetu. Kako je mogoče, spoštovani gospodje, kolegice in kolegi, da sta dva predstavnika poslanskih skupin velike koalicije danes tukaj opozorila in priznala, da so na odboru za finance že junija meseca sprejeli sklep in pozvali vlado, naj predstavi nov predlog spremembe zakona o prodaji državnega premoženja. To je bila podlaga temu, ker že takrat niso bili zadovoljni, ko je prvi odlok, ki se ga danes spreminja, bil predmet obravnave na tem odboru. To je jasno zapisano v Poročevalcu. Vsakdo lahko to pogleda. Vendar se vlada na to ni odzvala. Seveda, posledica tega pa ne more biti, da bomo pa zdaj pač podprli misel "morda pa prihodnjič". Zdaj je trenutek, da dejansko izvršilni oblasti dokažemo in izkažemo svojo voljo, da se ta državni zbor ne gre več takšnih igric, da bomo podpisovali in odobravali stvari, ki v svojem bistvu ne morejo biti sprejemljive. Za kaj gre? Zdaj smo v obdobju naše zgodovine, ko veselo prodajamo zlatnino stare mame. To je pa neponovljivo obdobje, ker ko bomo enkrat vse prodali, ne bomo imeli več kje jemati. To, kar prodajamo, uporabljamo, da zamašimo razne luknje in pa ustvarjamo to vzdušje "ja, saj, saj je vse v redu, kaj pa sitnari ta opozicija, saj je vse v redu". Gospodje, ni vse v redu. Zakaj ta sistematična nepreglednost? Zakaj vlada Republike Slovenije noče državnemu zboru predstaviti tega, kar zakon sam veleva in ustava tudi? Zato, ker očitno se nekaj skriva. Kaj pa se skriva? Ja, mi ne vemo. Ne vemo, ker enostavno državni zbor ne dobi teh poročil. Jih ne dobi, ker smo z levo roko, takole, odstranjeni, a la glasujemo in, kot se je včasih reklo, karavana gre naprej - samo, da ne bo daleč prišla, gospod predsednik. Ta karavana - kar naenkrat ji bo zmanjkalo, ne bomo imeli več kaj prodajati. Mogoče se vam zdi čudno, da je ravno iz Nove Slovenije, ki se tako zavzemamo za privatizacijo, v imenu naše poslanske skupine dr. Bernik že povedal, da bomo glasovali proti temu. Pa ne zato, ker bi branili, da naj bi bila država zelo dober gospodar, ker dobro vemo, da ni. Vendar se ne moremo sprijazniti s tem, da bomo tako prodajali, na takšen nepregleden način. Spoštovani, mi nismo obsojeni, da bomo nemo sedeli kot poslanci državnega zbora in odobravali takšno nepregledno ravnanje. In ni treba nobene posebne revolucionarne geste, samo ne sprejeti tega odloka. Ker tako se pa zna obnašati naša vlada - ko dobijo iz Bruslja določeno navodilo, kako se morajo obnašati, pa to naredijo. In tudi sedaj bodo naredili. Če bomo nocoj, takrat, ko se bo Slovenija že odpravljala spat, naši vladi poslali sporočilo, da se ta državni zbor ne gre več, bomo kmalu dobili, pa še kako hitro bomo dobili tak predlog zakona, ki ga ta država potrebuje. In še kako ga potrebujemo! Spoštovani! In stvari se ponavljajo in svet se vrti naprej. Ne vem, morda bomo čez nekaj mesecev brali o prodaji teh podjetij, ki se sedaj tukaj predlagajo, tako kot smo presenečeno brali v enem tedniku sedaj pred nekaj dnevi o prodaji vojaške industrije na očitno nepregleden način. Ali imamo o tem kakšno mnenje? Saj ga ne moremo imeti, saj podatkov nimamo. Ta državni zbor je tukaj samo, da "ex ante" odobrava in dovoljuje vse to. A vendar po vsem, kar se je že zgodilo, po SIB banki, ali ni že zdavnaj prišel čas, da se o tej stvari moramo enkrat odločiti. Poglejte, ali ni to zanimivo. Gotovo se spomnite ko smo o tej stvari debatirali v tem državnem zboru in sem zastavil v imenu poslanske skupine vprašanje gospodu predsedniku vlade ravno o SIB banki. In sem rekel, rešitev je zelo enostavna, pogodbo je treba razveljaviti, denar vrniti, odgovornost ugotoviti in lopove zapreti. Če slovenska država ne premore toliko pravnikov, da bi slovenski vladi pomagali do tega, ja, potem nam pa bog pomagaj. Če tega še nismo naredili, je zato, ker ne obstaja politična volja. In ker ne obstaja politična volja, se pa te zgodbice ponavljajo. In ponovno beremo v slovenskih medijih, da te iste osebe, ki so bile tudi povezane s to nesrečno in še nerešeno zadevo SIB banke, se pojavljajo pri drugi kupčiji, ki je tudi nekam čudno zastavljena. Seveda v tem državnem zboru, vsaj mi od opozicije se bomo še kako zavzeli, da bomo pravočasno dobili to informacijo. A vendar nikar ne mislite, da bo to šlo stran. Nocoj bomo morda to, v tem državnem zboru imate zadosti glasov, boste to odobrili. A vendar bomo ponovno padli pri izpitu, da bi poslali enkrat za vselej slovenski vladi tisto sporočilo, ta državni zbor v tej sestavi se ne gre več. Preglednost ali pa nič. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj bi bil čas, da gospoda Žuniča prosimo za predstavitev tega odloka, ki je zaostajal na začetku, in odgovore na vprašanja, ki so bili v razpravi podani. Izvolite, gospod Žunič.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke! Spoštovani poslanci! Pri sami predstavitvi gre poudariti dejstvo, da bi že v letošnjem letu pravzaprav želeli začeti s procesom privatizacije treh omenjenih družb, zato se pač predlog pojavlja zdaj v državnem zboru, kljub temu, da je v proceduri že tudi predlog odloka za privatizacijo državnega stvarnega premoženja za leti 2004 in 2005 in se v tem smislu potem predlogi teh treh firm ponovijo. Toliko v pojasnilo tega. Gre za to, da je možno že v mesecu decembru nekatere bistvene zadeve, predvsem se nanašajo na rudnik v Mežici, ki je v zapiranju, v hčerinski družbi postoriti določene zadeve, v zvezi z sredstvi, ki bi jih ta družba nujno potrebovala za zapiranje že v letošnjem letu. V primeru 49%-poslovnega deleža v nominalni vrednosti 144 milijonov tolarjev pri Elektronski pismu Pošte Slovenije je treba samo še to poudariti dodatno, da gre za strategijo družbe, ki želi razširiti svoj obseg poslovanja. Pri takšnem lastništvu izgublja oportunitetne možnosti na trgu, zato bi novi lastnik omogočil družbi bistveno bolj učinkovito poslovanje in izboljšanje performensa, o čemer je bilo tudi danes govora. V tem smislu mislim, da je tukaj ta poteza logična. Tretja stvar, gre za prodajo 0,14% poslovnega deleža v nominalni vrednosti 160 milijonov tolarjev, ki ga ima Republika Slovenija v družbi Dravske elektrarne. Mislim, da je odveč omeniti, da 0,14% - delež ne predstavlja niti slučajno pomembnega dela pri opravljanju družbe. Tukaj Republika Slovenija neposredno predstavlja kot pravna oseba manjšinski delež, vendar pa je smiselno ta delež prodati tudi zaradi zneska, ki bi ga pridobili. Gre za nominalno vrednost 160 milijonov. Naj pojasnim sledeče. Podatki, ki jih v tabeli prikazujemo v tem odloku, dopolnjujejo že obstoječi odlok, ki dokaj obširno pojasnjuje vse prodaje premoženja za leto 2003 in 2004. Kot je bilo že danes omenjeno in ponovljeno iz odbora za finance in monetarno politiko, smo v enem izmed odgovorov predstavniki vlade poudarili, da gre za nekaj manj kot 10% celotnega konsolidiranega stanja premoženjske bilance države. V tistem osnovnem odloku so pojasnjeni vsi primeri, ki so od teh 488 milijard in nekaj, od primera, do primera. V tem primeru seveda danes pri tem odloku gre samo za dodatne tri predloge, ki bi se zaradi razlogov, ki sem jih omenil, začeli že lahko v letošnjem letu in nadaljevali s privatizacijo dokončno naslednje leto. Zneski, ki predstavljajo nominalno vrednost, ne pomenijo cene, kot je bilo danes v enem primeru omenjeno. Znesek pomeni pravzaprav tisto, kar je na sodišču registrirano kot kapital. Se pravi, gre za registriran kapital pri sodišču. Kako pa kasneje pride do cene, pa je seveda stvar privatizacijskega postopka. Mi ta privatizacijski postopek izvajamo izključno na podlagi celotne že sprejete zakonodaje, zakona o javnih financah, ki zahtevajo v vsakem posameznem procesu prodaje državnega premoženja, da se to premoženje seveda ovrednoti, da se s prodajo ukvarja za to posebej profesionalna komisija, da se potem vsi ti postopki in rezultati preverijo na vladi, in tudi naknadno sprejmejo na vladi. Tukaj lahko rečem, da v primeru Elektronskega pisma, kot je gospod Bernik poudaril, kjer gre za približno tretjino te knjigovodske vrednosti, nikakor to ne pomeni, da bo za ta znesek zadeva prodana. Prodana bo zadeva po moji oceni ta hip za bistveno večji znesek. Jaz ne morem reči, ne morem napovedati točno, za kakšen znesek bo to prodano, vendar sem prepričan, da je ta kapitalska naložba vredna bistveno več od knjigovodske vrednosti. Seveda v primeru ostalih, bo ta vrednosti tudi odstopala od nominalno evidentirane vrednosti pri sodišču, vendar se bo po postopku izkazalo, kakšna je ta vrednost. Vrednost se pa izračuna tako, da najprej v prvi fazi se ugotovi, kolikšna je vrednost firme, po postopku za vrednotenje, potem gre za javni razpis, kjer se seveda ocenijo ponudbe in se ugotovijo odstopanja od tega, kakšna je ponujena vrednost napram temu, kar je izračunana vrednost, v tretji fazi pa je treba tudi upoštevati eventualna mnenja manjšinskih delničarjev, če obstajajo, in se tudi z njimi pogoditi o tem, kakšen je njihov izhod. Pri vseh oblikah državnega premoženja, to pa tudi v prejšnjem tekstu odloka piše, pa tudi na samem odboru smo to pojasnjevali, ne upoštevamo zgolj teh, kako bi rekel, proračunsko finančnih efektov, čeprav so seveda "kondicio sine quanom". Mi upoštevamo predvsem javni interes. Tu gre za to, da se išče takšne strateške partnerje, ki so pripravljeni in sposobni videti svojo vlogo v vsakem posameznem podjetju ali banki, ki se prodaja, dolgoročno; ki so pripravljeni v svoji strategiji podpreti položaj tega podjetja na trgu, ki vidijo v tem komparativno prednost, ki se zavežejo, da bodo tudi omogočili, da bo določeno število ljudi, ki so zaposleni v takšnih podjetjih, tudi dolgoročno imelo zagotovljena delovna mesta. Tu naj mimogrede omenim, zelo pomemben pogoj je bil tudi v primeru sistemske tehnike. V tem primeru, ki je bil danes omenjen, pa ni v tem odloku, je še nekaj drugih pogojev, o katerih zdaj govorim, bilo realiziranih. Samo enostransko zdaj ocenjevati, po čem je bil en del osnovnih sredstev vrednoten konkretno v celotni firmi in potem po delih, če temu tako rečem, prodan naprej, mislim, da ni dovolj. Tako da, saj pravim, na koncu koncev, če pridemo do takšnih strateških partnerjev, ki bodo dolgoročno pripravljeni podpreti tiste industrije, ki so perspektivne v Sloveniji, potem sem prepričan, da smo na pravi poti. In od vseh teh zneskov, ki so tu navedeni, normalno pričakujemo tudi določene finančne efekte, treba pa je pri tem upoštevati tudi vse procedure, ki so zakonsko izjemno dobro, po mojem mnenju, že zdaj določene. Vendar pa, kar se tiče samega odloka in predstavitve posameznega odloka v parlamentu, še enkrat ponavljam, mi smo na odboru za finance in monetarno politiko odgovorili na to vprašanje, ki ga je danes ponovno postavil dr. Bajuk. In sicer smo povedali, da - in mislim, da je to odbor tudi vzel na znanje - da se pripravljajo spremembe v tem smislu v sklopu zakona o javnih financah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Se oproščam, vendar se moramo še enkrat oglasiti, ker očitno v predstavitvi predstavnika vlade, gospoda državnega sekretarja, vsaj meni se zdi, da vam ni jasno, za kaj pravzaprav gre. Sprašujem se - in vas vse vprašam - zakaj sploh danes to obravnavamo? To obravnavamo zato, ker vlada ne more ničesar prodati brez našega dovoljenja. Ker odgovornost za ta prvi in odločilni korak je v našem pravnem redu, tega državnega zbora. Zakaj pa, mislite, da so gospodje z vlade tukaj in da nam razlagajo, kako bo vse v redu, in da naj to sprejmemo? Ker če mi tega dovoljenja ne damo, ne morejo ničesar napraviti. Kaj pa, če ga damo? Ja, potem bodo pa naredili tako, kot so že navajeni narediti: na striktno nepregleden način. Kot je gospod državni sekretar sam povedal, saj je komisija - saj vem, da je komisija, in komisija zelo resno dela, prav gotovo se ne smejejo, potem pa poroča vladi. Komu pa vlada poroča? A veste, kdaj kaj izvemo o tej stvari? Pri izvrševanju proračuna, kakšnem zaključnem računu mali podatek, koliko je bilo pač prihodka. Vendar tiste odgovornosti, ki bi jo človek pričakoval od ustanove, ki sploh ne bi mogla tega početi, če mi ne bi dali dovoljenja, tiste odgovornosti pa ni. In ni je enostavno zato, ker ta državni zbor tega ne zahteva. Zato pa, spoštovane kolegice in kolegi, dokler to ne bo jasno, bomo v Novi Sloveniji vztrajali še in še, ali preglednost ali pa nič.
Hvala. Gospod Božič.
Hvala, gospod podpredsednik. Rad bi povedal nekaj svojih misli, ne kot stališče stranke. Pri tem odloku me bolj skrbi nekaj drugega. Ne vem, če ste vsi opazili, da gre za prodajo firm, ki so vse iz enega dela naše države. Ne vem, zakaj. Drugo pa, moj komentar k temu, da v državnem zboru prepogosto jokamo nad nečem, kar se poleg nas godi, pa nas nič ne briga. Pa bom rekel tako: Celulozna tovarna v Krškem, Iverka v Novi Gorici, če ti dve firmi prenehata delati, v Sloveniji nimamo komu več prodati celuloznega lesa niti drv. In vendar nihče ne reče nič. Lokalni faktorji eden drugemu nagajajo, firme se bodo pa zapirale. Nadalje. Ko jamrate in vzdihujete, kako da se firme prodajajo. Gospodje, tovarna Bača Podbrdo je šla lani v stečaj, predlanskim pravzaprav. Kdo od vas je že šel obiskat te delavce? In povem vam tudi to, da stečajni upravitelj še na tretjem naroku ni dobil kupca, da bi prodal tiste dvorane, ki so v zapuščeni dolini, ki so jo tudi ljudje, bog in mi v parlamentu zapustili. Zakaj smo tako hinavski? Ne da se vsega prodati, ljudje moji. In tržna vrednost je tista, ki jo lahko dobim za betonsko halo, kamor bom moral dati nekaj drugega, kar je danes tam, stroj za pletenje tkanin, ki jih danes nihče noče kupiti - ne strojev, ne dvoran, ne napeljave. Tako da marsikdaj poslušam v tej dvorani res malo cmerave sentimentalnosti, kako je v gospodarstvu. V gospodarstvu je kruto in bo še bolj kruto. Tisto, da se je z državnim denarjem vzdrževalo podjetja, tisti časi so minili. Verjemite, da so. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo želi razpravljati? Nihče več. Nekaj časa je še ostalo. Nihče. Potem zaključujem splošno razpravo. Ker k dopolnjenemu predlogu odloka ni bilo vloženih amandmajev, tudi ni možna razprava o posameznih delih tega odloka, zato razpravo zaključujem. Glasovanje o predlogu odloka bomo v skladno s časovnim potekom seje zbora opravili danes zvečer v okviru glasovanj, 15 minut po zaključni razpravo o 20. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo ob 16.50.
Lep popoldan in večer želim. Smo pri 20. TOČKI DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR Imamo zelo obsežno točko dnevnega reda, vsaj glede na prijavljen čas za razpravo. Če bi se kolegi ali kolegice premislili in skrajšali svoje razprave, potem bo tudi nocoj veljalo pravilo, da bomo 15 minut po končani razpravi o zadnji, torej 20. točki, prešli na odločanje. Prosim to upoštevajte, še posebej spričo dejstva, da bo ena od odločitev povezana s kvorumom dveh tretjin. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor je državnemu zboru predložila vlada. Z nami je minister ali državni sekretar. Kdo od vaju bo predstavil? Gospod državni sekretar, doktor Virant bo predstavil predlog vlade oziroma dal dopolnilno obrazložitev, potem pa bomo slišali predstavnike poslanskih skupin. Prosim, gospod državni sekretar, imate besedo.
Hvala lepa gospod predsednik! Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Volilni sistem je eden stebrov političnega sistema v državi. In danes je pred vami predlog zakona, ki posega v nekatere bistvene parametre volilnega sistema. Novela zakona o volitvah v državni zbor zajema tri sklope novih rešitev, in sicer, prvič, nove rešitve, ki se nanašajo na volilni sistem v ožjem pomenu besede, to je na način glasovanja in ugotavljanja izidov. Drugič. Nove rešitve, ki se nanašajo na lažje uresničevanje volilne pravice, torej na poenostavitev uresničevanja volilne pravice, in tretji sklop rešitev,ki se nanaša na lažjo organizacijsko izvedbo volitev v finančnem, kadrovskem in organizacijskem smislu. Prvič. Volilni sistem. Državni zbor je leta 2000 kot ustavodajalec z ustavnim zakonom v 80. člen ustave zapisal temeljna izhodišča volilnega sistema. Določeno je bilo, da se poslanci, razen poslancev narodnih skupnosti, volijo po načelu sorazmernega predstavništva, ob 4-odstotnem volilnem pragu, pri čemer imajo volivci odločilen vpliv na dodelitev mandatov kandidatom. Predlagani zakon predstavlja uresničitev, zakonsko uresničitev uveljavitev navedenih ustavnih izhodišč. Predlagani zakon vsebuje glede volilnega sistema naslednja temeljna načela. Prvič. Proporcionalni sistem delitve poslanskih mandatov med liste, glede na delež pridobljenih glasov. Drugič. Dvofazno delitev poslanskih mandatov tako, da se najprej razdeli del mandatov v volilnih enotah in nato ostanek na ravni države, pri čemer se s spremembo količnika za dodelitev mandatov v volilnih enotah povečuje delež tako imenovanih neposrednih mandatov, torej tistih, ki bodo razdeljeni v prvi fazi delitve na nivoju volilnih enot. Predlagani volilni sistem odpravlja iluzijo preferenčnega glasovanja, ki je značilna za sedanji volilni sistem, in uveljavlja resnični preferenčni glas, resnično preferenčno glasovanje, resnično možnost volivk in volivcev, da vplivajo na to, kateri izmed kandidatov z liste bo izvoljen. Zato je glas za predlagani volilni sistem glas za uskladitev volilne zakonodaje z ustavo. Glas za predlagani volilni sistem je glas za spodbujanje zdrave konkurence med kandidati znotraj posameznih strank oziroma znotraj posameznih list kandidatov, in sicer konkurence, v kateri na koncu odločijo volivci. Vsaka zdrava konkurenca pa, vemo, spodbuja kakovost, dvig kakovosti. Če se državni zbor danes odloči za podporo temu konceptu v prvi obravnavi, v splošni obravnavi, se je v nadaljevanju mogoče dogovarjati o nekaterih modalitetah volilnega sistema, na primer, o številu volilnih enot, na primer, o načinu delitve mandatov na drugi, to je na državniravni. In tudi o morebitnem upoštevanju volje tistih volivcev, ki ne želijo oddati preferenčnega glasu in s tem izrazijo podporo vrstnemu redu kandidatov, kot ga je določila stranka oziroma drug predlagatelj. Drugi del novih rešitev so ukrepi, ki se nanašajo na lažje uresničevanje volilne pravice. Zakon razširja možnost glasovanja po pošti na vse volivke in volivce, ki so iz kakršnegakoli razloga na dan glasovanja odsotni oziroma niso v kraju svojega stalnega prebivališča. Drugič, olajšuje glasovanje v tujini, torej glasovanje za volivke in volivce, ki so na dan glasovanja v tujini, ker tam stalno ali začasno prebivajo, torej za naše izseljence in zdomce, in sicer tako, da omogoča enostavnejše načine potrjevanja volilne karte, dopušča republiški volilni komisiji, da torej določi enostavnejše načine in potrjevanje volilne karte, in tudi cenejše načine, kar je zlasti pomembno za naše volivce v tistih državah, ki bodisi nimajo diplomatsko-konzularnih predstavništev Slovenije ali pa so po teritoriju te države tako velike, da so DKP-ji od volivk in volivcev oddaljeni oziroma obratno. Zakon uvaja možnost elektronskega glasovanja kot možnost, o katere uporabi bi odločala republiška volilna komisija, v večjem ali manjšem obsegu, vse vezano na zagotovitev ustreznih tehničnih in tehnoloških pogojev. Organizacijske rešitve. Predlagani zakon prinaša nekaj poenostavitev v organizacijsko izvedbo volitev. Tako prepušča odločitev o številu volilnih okrajev, ki niso več konstitutivni element volilnega sistema, pač pa so administrativna enota; prepušča odločitev o številu volilnih okrajev republiški volilni komisiji. S tem omogoča racionalizacijo, zmanjšanje njihovega števila na število upravnih enot, torej, denimo, 58. Drugič, zakon predvideva ustanovitev posebne volilne komisije za glasovanje na diplomatsko-konzularnih predstavništvih, zato da bi ta del volilnih opravil potekal enostavneje in da se v tem segmentu republiška volilna komisija ne bi obremenjevala s preprostimi rutinskimi, operativnimi volilnimi opravili. Zakon zagotavlja udeležbo, popolnitev volilnih odborov tam, kjer jih ni mogoče popolniti na prostovoljni bazi, kar se v praksi lahko zgodi. Zakon določa, da se za nadomestilo, ki ga prejmejo člani volilnih organov in volilnih odborov, ne plačuje dohodnina,tako kot je že bilo uveljavljeno za volitve v občinske svete oziroma za lokalne volitve. Če se ne strinjate s posameznimi elementi predlaganega zakona, to seveda ne pomeni, da bi bil to razlog za načelno nasprotovanje zakonu v celoti. Še enkrat poudarjam, zakon je mogoče pred drugo obravnavo v posameznih elementih, v posameznih modalitetah, tudi spremeniti. Ponovil pa bi, da se danes v okviru splošne razprave glasuje o konceptu, ki pomeni uskladitev volilne zakonodaje z ustavo in pomeni povečanje, odprtje možnosti volivcev, da vplivajo, in to odločilno vplivajo na to, kateri kandidat strankarske liste oziroma z liste, ki jo je predložil drug predlagatelj, bo izvoljen. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, gospod državni sekretar. Slišali smo dopolnilno obrazložitev predlagatelja, vlade. Sedaj bomo slišali stališča poslanskih skupin. Dodam naj, da je med ostalimi tudi poslanska skupina LDS-a, ki ni bila dana na seznam, toda ne po njihovi krivdi. Začeli bomo po vrsti, kolegica Majda Zupan bopredstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije, za njo kolega Diaci. Boste vi? Prosim, kolega dr. Andrej Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Prav lep pozdrav vsem! V Novi Sloveniji zelo resno jemljemo politične vrednote, ki predstavljajo temelj pravne države. Torej, spoštujemo ustavo. Zavedamo se, da je pravičen volilni sistem izjemno pomemben element demokracije. Navsezadnje smo se oblikovali kot samostojna politična stranka ravno zato, ker se je naša prejšnja družba izneverila obljubam o postavitvi pravičnega volilnega sistema, za katero se je ljudstvo odločilo na referendumu. Zavzemamo se za čim bolj neposreden vpliv volivca na volitve in za čim bolj pregleden sistem. Državo naj vodijo ljudje, ki so jih ljudje zares hoteli izvoliti. V polni meri mora biti zagotovljena enakost volilne pravice. Čeprav je bil v letu 2000 sprejet amandma k 80. členu ustave zoper našo voljo in če ga ne moremo ustrezno spremeniti, smo ga kot politična stranka dolžni in ga hočemo spoštovati v celoti. To velja tudi za volilni prag, ki je v ustavi določen za območje cele države, ne le posamezne volilne enote. V Novi Sloveniji sicer menimo, da je ta prag prenizek. Podprli bi spremembo ustave tako, da bi se volilni prag povišal na 6% oziroma vsaj na 5%.Dokler pa velja ta ustavna ureditev, mora zakonodajalec upoštevati 4% volilni prag, in sicer v celoti na državni ravni. Zato zelo nasprotujemo določbi tega predloga zakona, po kateri se postavlja nižji prag, saj naj bi pri prvi delitvi mandatov v posameznih volilnih enotah dobila neposredni mandat vsaka stranka, ki v tej enoti dobi vsaj eno trinajstino od vseh glasov, ki so bili dani v tej volilni enoti. Pri povprečno 130 tisoč veljavnih glasov, kolikor jih je v posamezni volilni enoti, to pomeni, da bi tudi neka neodvisna lista, ki nastopi samo v eni volilni enoti, v tej volilni enoti dobila eno poslansko mesto, če dobi vsaj 10 tisoč glasov. To pa na ravni cele države ne pomeni niti enega odstotka glasov, nikakor pa ne dosega 4%, kolikor je v ustavi določeno kot volilni prag. Zato je naša prva zahteva, od katere ne moremo odstopiti, da se pri ugotavljanju volilnih rezultatov najprej preveri volilni prag. V volilnih enota imajo torej pravico do sodelovanja pri delitvi neposrednih mandatov samo tiste stranke oziroma liste, ki so v celi državi dobile najmanj 4% vseh veljavnih volilnih glasov. Ustavo moramo spoštovati v tistem delu, kjer govori, da bo samo za volitve v letu 2000 še ohranjena prejšnja ureditev. Na volitve v naslednjem letu moramo z novim volilnim sistemom, sicer bo ustavnost volitev postavljena pod vprašaj. Do naslednjih volitev moramo zato popraviti volilni sistem, da bi vsakemu volivcu omogočili voliti kandidata, ki bo resnično izvoljen. To izhaja tudi iz starejše ustavne odločbe v zvezi z referendumi o volilnih sistemih. Po sedaj veljavnem sistemu se volilni rezultat ugotavlja za volilno enoto, ki obsega 11 volilnih okrajev. Zato sploh ni gotovo, ali bo iz posameznega okraja sploh kdo izmed kandidatov izvoljen. Številni so primeri volilnih okrajev, v katerih sta bila izvoljena dva ali celo trije poslanci, ravno toliko volilnih okrajev pa je ostalo brez svojega poslanca. Še huje je v okviru posameznih strank. Volivec, ki se je odločil za določeno stranko, v svojem volilnem okraju nima nobene možnosti dati svoj glas tistemu od kandidatov svoje stranke, ki se mu zdi najbolj primeren. V posameznem okraju lahko namreč posamezna stranka kandidira samo enega kandidata in volivecnima druge izbire kot voliti tega kandidata ali pa drugo stranko. Simpatizer določene stranke ne izbira med več kandidati, temveč lahko le potrdi tistega kandidata, ki ga je strankarska centrala postavila v njegov volilni okraj. To slabost sedanje ureditve predlog zakona rešuje na ustrezen način z ukinitvijo volilnih okrajev. Volivec bi, torej lahko izbiral med tistimi, ki bi jih v njegovi volilni enoti postavile posamezne stranke. Na vsaki od teh list naj bi bilo toliko kandidatov, kot je poslanskih mandatov, ki se volijo v tej volilni enoti. V Novi Sloveniji podpiramo predlog za uvedbo absolutnega preferenčnega glasu. Volivec naj torej dobi na volilnem listu za vsako stranko, ki bo sodelovala v njegovi volilni enoti, listo s toliko kandidati, kolikor jeposlanskih mandatov. Volil bo tako, da bo obkrožil rimsko številko pred imenom liste, stranke ali neodvisne liste in arabsko številko pred imenom kandidata. V takšnem primeru bo njegov glas štel kot glas za to listo in kot preferenčni list za tega kandidata. Veljavne bodo tudi glasovnice, na kateri bo obkrožil samo rimsko številko pred imenom liste oziroma samo arabsko številko pred imenom kandidata. V primeru, če bo obkrožil le številko pred imenom kandidata, bo veljalo, da je dal svoj glas za listo, na kateri je le-ta kandidat in preferenčni glas za tega kandidata. Če pa volivec obkroži samo številko pred imenom liste, se njegov glas šteje kot glas za listo, vsak kandidat na listi pa dobi eno enajstino preferenčnega glasu. To pomeni, da bo s posamezne liste, ki bi dobila zadosti glasov za en mandat, izvoljen tisti kandidat, ki bo dobil največ preferenčnih glasov, ne glede na njegov vrstni red na listi. Predlog je absoluten, kar pomeni, da se bodo glasovi volivcev, ki bodo na volilnih lističih označili samoime liste, ne da bi obkrožili še ime izbranega kandidata, v nekih delih podelili na vse kandidate iz te liste. V Novi Sloveniji zahtevamo, da se na volitve sprejmejo izključno popolne liste. Če bi posamezni stranki dovolili predložiti listo z manj kandidati, kot je poslanskih mandatov, ki se volijo v tej enoti, bodo to nekatere strankarske birokracije gotovo zlorabile. V skrajnem primeru bi vpisale na volilno listo le toliko kandidatov, kot je predvideno število mandatov. Tako bi se kandidati na vrhu liste izognili tveganju, da bo kdo drug od kandidatov dobil več preferenčnih glasov, vendar potem volivci spet ne bi imeli možnost izbire med več kandidati. Iz istega razloga nasprotujemo tudi ugotavljanju mandata na način, kot je določen za evropske volitve. To je, da dobi z liste, ki ima glasov ravno za en mandat, ta mandat prvi kandidat na listi, če bi bilo glasov za dva mandata, prvi in drugi na listi in tako dalje. Podpiramo podaljšanje roka za ugotavljanje volilnega izida za volivce iz tujine. To je zahtevalo tudi ustavno sodišče. Nasprotujemo uvajanju elektronskega glasovanja. Volitve morajo biti slovesen akt, saj so najvišji izraz demokracije. Zato je prav, da se volivec osebno odpravi na volišče, kjer se pokaže drugim volivce in volilni komisiji. To nikakor ne sme biti nek intimen posel, kjer bi volivec v samoti svoje sobe čepel za računalnikom in tipkal, katerega kandidata oziroma katero stranko bi volil. To je sicer le forma. Bolj pomembna, pa je vsebina. Prvič, kljub vsem zagotovilom elektronsko poslovanje ni absolutno varno. Zlorabe so možne in so lahko masovne. Že pri volitvah na papirnatih lističih, kjer se osebno nadzoruje vsak korak, se pojavljajo utemeljeni sumi o zlorabah. V etru pa je osebna kontrola nemogoča. Pravilnost in tajnost volitev mora biti zunaj vsakega suma. Ne morem iti na volitve z občutkom, da bo neka močna podtalna skupina volitve zmanipulirala tako, da se bo moj volilni glas izgubil, da bodo volitve dobili tisti, ki znajo prebiti programsko zaščito podatkov, ne pa tisti, ki so boljši v očeh volivcev. Drugič. Na letošnji blamaži Ljubljanske banke s projektom Sigma smo videli, kako se lahko skazi še tako hvaljen projekt elektronske obdelave podatkov. Pri volitvah si Sigme preprosto ne moremo privoščiti. Torej nasprotujemo uvajanju elektronskega glasovanja. V Novi Sloveniji podpiramo predlog za povečanje števila volilnih enot. Vendar se zadevamo, da bo silno težko določiti takšne enote, ki bodo vsem všeč, saj naklonjenost posameznim opcijam po državi ni enakomerno razporejena. S premikom meje volilne enote se lahko zato krepko spremeni volilni rezultat posamezne stranke. Zato pričakujemo, da se bomo tega posla vsi trezno lotili. V vseh volilnih sistemih je zelo pomembna volilna geometrija. Delitev volilnih enot ali okrožij. Tudi v Sloveniji že od osamosvojitve traja razprava o številu in razmejitvi volilnih okrajev in volilih enot. Po veljavni ureditvi je v vsaki od osmih volilnih enot približno enako število volivcev. Velike razlike pa so pri volilnih okrajih, saj so največji dvakrat večji od najmanjših. To je v nasprotju z načelom, naj ima vsak glas enako težo, saj za izvolitev v najmanjšem volilnem okraju zadošča pol manj glasov kot v največjem. Z odpravo volilnih okrajev bi se ta problem rešil, vendar se na novo odpre vprašanje ali niso dosedanje volilne enote prevelike. V okviru obstoječega števila poslancev, je ob predpostavki, se opravičujem, da so približno enake, možno določiti samo 8, 11, 22, 34 ali pa 88 volilnih enot. Načeloma se v Novi Sloveniji zavzemamo za večje število, vendar približno enakih enot. Če bi bile volilne enote neenake, so pa možne vse kombinacije, vendar se takoj postavi pod vprašaj načelo enakosti volilne pravice. To vprašanje se bi po predlaganem sistemu pojavilo predvsem pri drugi delitvi glasov, kerbi med seboj konkurirali kandidati posameznih strank iz vseh volilnih enot. Če so volilne enote neenake, bodo v prednosti kandidati iz večjih volilnih enot, saj bodo med večjim številom volivcev lažje nabrali več preferenčnih glasov. Če namesto absolutnega števila glasov upoštevamo rang po deležih preferenčnih glasov za posameznega kandidata, pa bi bili v prednosti kandidati iz majhnih enot, ki jih je lažje osebno obvladati. Med obema možnostma podpiramo razvrstitev po absolutnem številu preferenčnih glasov, ki je v naši oceni bolj pravična. Sicer pa se zavzemamo za več približno enakih enot. Ob predlogu za spremembo volilnega zakona je nujno rešiti tudi vprašanje združljivosti funkcije poslanca z drugimi funkcijami. Zlasti je pereče vprašanje županov, ki so tudi poslanci. Glede na zasnovo tega zakona pa bi bilo to vprašanje bolje rešiti v kakšnem drugem zakonu, ki bi preprečeval ali omejeval možnosti, da bi ista oseba lahko istočasno zasedala funkcije, kjer je možen konflikt interesov. Med ostalim podpiramo še nekatere spremembe volilnega sistema. Z uvedbo uradne prazne glasovnice, kot jo poznajo tudi nekatere druge države, bi omogočili pravočasno pošiljanje volilnega gradiva v tujino, glede na to, da se roki za vložitev kandidatur in objavo list kandidatov ne spreminjajo. Republiška volilna komisija bi potem lahko poenostavila potrjevanje volilnih kart v tujini in prihranila slovenskim državljanom v tujini odvečne poti. Zahtevamo, da se v zakonu določijo nekatere tehnične podrobnosti za izvajanje volitev na volišču. Zlasti naj se na kontrolni seznam volivcev oziroma imenik volivcev na območju volišča, s katerim volilni odbor na volišču preverja udeležbo, podpiše vsak volivec. Zdaj ga "odkljukajo" člani odbora, ki bi lahko prišli v skušnjavo, da nekaterihvolivcev, ki se volitev v resnici niso udeležili, ne bi označili. S tem pa bi dobili kvoto glasovnic nasprotni kandidati, ki bi jih lahko pred preštevanjem glasov izločili. Nič ne obdolžujem, pravim le, da je bolje sistem napraviti tako, da zlorabe sploh ne bodo možne. Iz enakega razloga naj bi določili, da mora volivec svojo izbiro označiti s pisalom, ki se ga ne da izbrisati. Najboljši je navaden kuli, saj se tudi po izbrisu črnila vidi sled pritiska na papir. Pri ugotavljanju volilnega izida v dosedanjem ustavnem okviru pristajamo na predlagani način, po katerem se volilni rezultat najprej ugotavlja neposredno po volilnih enotah. Menimo le, da je za neposredno izvolitev posameznega mandata bolje uporabiti količnik med številom mandatov in skupnim številom glasov v enoti. Rešitev v predlogu, po kateri se pri izračunu količnika upošteva število mandatov, povečano z dva - ta metoda je vprašljiva zlasti v primeru, če bi imeli 14 neenakih volilnih enot. Pri drugi delitvi glasov po d'Hondtovem sistemu je v predlogu nekaj podrobnosti, ki za nas niso sprejemljive. V predlogu zakona je nesprejemljiva določba, po kateri bi se tudi pri drugi delitvi mandatov še enkrat upoštevali vsi glasovi za posamezno listo na ravni cele države, ne pa le ostanki glasov, ki niso bili uporabljeni pri prvi delitvi. Na tak način bi stranka, ki je dobila mandate, že pri neposredni delitvi mandatov v posameznih volilnih enotah dobila pri drugi delitvi mandatov na račun istih glasov, ki so bili že uporabljeni pri prvi delitvi, še enkrat toliko mandatov. Po drugi strani pa stranka, ki ji v vsaki volilni enoti manjka samo po en glas do količnika, ne bi mogla dobiti v konkurenci s tako veliko stranko niti v drugi delitvi nobenega mandata. Prišlo bi do nesmiselnega položaja. Če se v volilni enoti voli 11 poslancev, zadošča za neposredno izvolitev enega ena enajstina vseh glasov, torej 9,09%. Vzemimo hipotetični primer, da je velika stranka dobila v vsaki volilni enoti ravno prav glasov za neposredno podelitev treh mandatov, 27,27 vseh glasov. V vseh 8 volilnih enotah je torej skupno dobila 24 mandatov, kar je tudi 27,27% od vseh 88 mandatov. Po tej delitvi ji ni ostal noben neporabljen glas, ki se ne bi že upošteval. Po do sedaj veljavnem sistemu sodeluje pri drugi delitvi mandatov z ostankov glasov nič in zato ne dobi nobenega mandata. Če bi se pri drugi delitvi mandatov še enkrat upoštevali vsi glasovi za stranko na ravni cele države, bi ta ista stranka še pri drugi delitvi mandatov dobila na račun tistih glasov, ki so že bili uporabni pri prvi delitvi, še enkrat toliko mandatov. Po drugi strani pa mala stranka, ki ji je v vsaki volilni enoti manjkalo samo po en glas do količnika, ne bi mogla dobiti v konkurenci s to veliko stranko niti v drugi delitvi nobenega mandata. Sistem delitev ostankovglasov daje možnosti tudi manjšim političnim strankam, kar je skladno z bistvom proporcialnega sistema in ni v nasprotju z ustavo. Bistvo je, da imajo politične stranke enake možnosti za pridobitev mandata oziroma mandatov. To stališče je tudi potrdilo žeustavno sodišče. Spoštovane kolegice in kolegi! Očitno predlog, čigar obravnavo pričenjamo danes zahteva številne popravke in amandmaje. Pozivam predlagatelje v imenu poslanske skupine Nove Slovenije, da v predlogu za drugo obravnavo upoštevajo naše pripombe in tudi naše predloge, ki so jih v imenu poslanske skupine danes tukaj predstavil. Hvala.
Hvala, kolega dr. Bajuk. Boste vi, kolega Vnučec predstavili stališče poslanske skupine stranke mladih, za vami potem kolega dr. Brejc. Najprej pa, kot rečeno, kolega Vnučec za poslansko skupino SMS.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister! Kolegice in kolegi! Volitve so v sodobnem pojmovanju demokracije eden najpomembnejših izrazov ljudske suverenosti in nujni pogoj za demokratično oblikovanje najpomembnejših državnih organov, zlasti predstavniškega telesa. Zato so demokratične volitve tudi nujni pogoj za vzpostavitev in ohranitev sodobne pravne države. Volitve tako omogočajo volivcem neposreden vpliv na sestavo parlamenta, s tem pa tudi vpliv na odločitve, ki jih ta sprejema. Z volitvami so nam volivci podelila mandat, pooblastilo za odločanje v njihovem imenu o najpomembnejših družbenih vprašanjih. Z volitvami smo dobili legitimnost izvajanja oblasti. Volilnisistem oziroma volilni red je mogoče v najširšem pomenu opredeliti kot skup pravnih pravil, ki urejajo volitve, ali pa kot skup volilnih načel ter sredstev za njihovo uresničevanje, ki so pravno urejena. Volitve so zapleten postopek in hkrati je postopek zelo natančno pravno urejen. To je potrebno ravno zaradi tega, ker so volitve izredno pomembno in občutljivo politično dejanje in je treba z natančno pravno ureditvijo čim bolj preprečiti možnost sporov in nesporazumov med političnimi subjekti, ki nastopajo na volitvah. In prvo vprašanje, ki se nam v Stranki mladih Slovenije poraja, je, ali je prav, da tako pozno, že v volilnem letu, spreminjamo volilni sistem. Pravila igre spreminjamo, tekma pa se dejansko že začela. Kakšna je situacija danes, vemo. Ustava Republike Slovenije v 80. členu ureja volitve v državni zbor. Na podlagi določbe ustave, da volilni sistem ureja zakon, je bil sprejet zakon o volitvah v državni zbor. Z ustavnim zakonom je bil 80. člen ustave dopolnjen tako, da njegov peti odstavek določa, da se poslanci, razen poslancev narodnih skupnosti, volijo po načelu sorazmernega predstavništva, ob 4-odstotnem volilnem pragu za vstop v državni zbor, pri čemer imajo volivci odločilni vpliv nad podelitvijo mandatov kandidatom. Ravno odločilen vpliv volivcev je po zatrjevanju predlagateljev temeljni razlog za sprejem predloga sprememb, torej povečanja vpliva volivcev na dodelite mandatov. To namero v Stranki mladih Slovenije pozdravljamo, saj menimo, da je modro omogočiti preferenčno glasovanje, torejglasovanje za posameznika, ne pa za listo. Vendar predlog o preferenčnem glasu prinaša še druge novosti. Ena od njih je elektronsko glasovanje. V predloženih spremembah je predlagatelj upošteval sodobne informacijske rešitve in predvidel možnost elektronskega načina glasovanja. Predlog zakona ureja elektronsko glasovanje na način, da ga povsem izenači s klasičnim glasovanjem, z udeležbo volivca na volišču na dan volitev. Obe vrsti glasovanja sta v predlogu zakona predstavljeni in urejeni kot enakovredni, kar je po našem mnenju ustrezno in ustreza trendom v svetu in sledi bodočemu razvoju družbe. To spremembo smo v Stranki mladih Slovenije pripravljeni podpreti. A na podlagi nasprotujočih stališč k temu predlogu s strani največje opozicijske stranke, pa ne vidimo realne možnosti, da bo deležna zadostne podpore. Hkrati je ta sprememba pospremljena z, za Stranko mladih Slovenije nesprejemljivo določbo o odpravi volilnih okrajev. Tu je šel predlagatelj po našem mnenju predaleč in temu nasprotujemo. Volilne enote in okraji so območja, na katere se pred volitvami razdeli celotno območje, na katerem se izvedejo volitve. Dejstvo je, da je oblikovanje volilnih enot in okrajev eno temeljnih vprašanj volilne tehnike in organizacije volitev. Ima pa tudi izredno pomembnovsebinsko obliko. In tu je problem. Volilne enote in okraji morajo biti teritorialno zaključene enote, ne pa umetne tvorbe, ki so rezultat izračuna posameznih strank za uspeh na volitvah. In to je glavni očitek odpravi volilnih okrajev. Na koncu prinaša centralizacijo Slovenije, ter manjšim strankam otežuje delovanje, in to navkljub dejstvu, da ustava določa sorazmerno predstavništvo, torej proporcionalni volilni sistem. Ali smo torej priča poskusov uveljavitve večinskemu volilnemu sistemu na drugi način Glede na vso manjšo udeležbo volivcev in volivk na volitvah, smo v Stranki mladih Slovenije predlagali spremembo volilnega dneva. Namesto nedelje predlagamo petek in soboto. S tem ukrepom bi bilo omogočeno in olajšano državljanom voliti, kar bi bilo tudi povečalo zainteresiranost le-teh z udeležbo na volitvah, kajti gre za bolj ljudem prijazen časovni okvir. S takšnim ukrepom bi lahko bistveno povečali volilno udeležbo in s tem tudi krepitev mandatov izvoljenih predstavnikov zakonodajne veje oblasti. Naš predlog v predlogu zakona ni bil upoštevan kot tudi ne predlog pri znižanju starosti za volilno pravico, ki je sledil istemu cilju, povečati udeležbo in s tem demokratičnost. Vse manjša udeležba na volitvah kaže na odtujenost voljenih predstavnikov in predlagani zakon tega zaskrbljujočega trenda zaradi prevelikih volilnih enot v ničemer ne odpravlja. Poleg tega se v stranki Mladih Slovenije zavzemamo, da se jasno loči funkcija župana in poslanca, za kateri smo prepričani, da sta nezdružljivi, če ne v tem zakonu, pa v zakonu o lokalni samoupravi oziroma v zakonu o poslancih. Tudi na tem področju nismo zaznali resnega namena predlagatelja, da bi to odpravil. Tako menimo, da predlog zakona, ki je pred nami, ne zagotavlja uveljavitve neposredne volje državljanov na izvolitev poslancev, na kar se predlagatelji izgovarjajo, kajti menimo, da je lahko resničen namen spremembe volilne zakonodaje nekje drugje. To pa je v onemogočanju izvoljivosti kandidatov manjših strank, ki imajo na svojih listah kandidate, ki niso tako politično zanimivi oziroma prepoznavni, vsaj ne tako kot, na primer, bivši ali sedanji vladni ministri, poslanci z dvema ali tremi mandati. Predlagatelj s tem predlogom tako skrbi predvsem za to, da bo vstop v politiko onemogočil novim posameznikom, ki jih širša slovenska javnost še ne pozna, čeprav so pa po drugi strani zelo razpoznavni in z veliko podporo volivcev v lokalnih okrajih, kjer živijo. A to jim po novem ne pomaga kaj dosti, saj predlog zakona meje okrajev ukinja in jih v množici kandidatov volilne enote v primerjavi s kandidati, ki že nekaj časa delajo v politiki, spremeni v anonimneže. Osnovni namen predlagateljev pod krinko višanja vpliva volivcev na izvolitev poslancev v zakonu je tudi omogočiti večji vpliv strank na to, kdo bo izvoljen v državni zbor, saj imajo pri tem, napram ostalim kandidatom, prednost politiki z daljšo politično in javno kilometrino, katero v skupnem povprečju ljudje tudi bolje poznajo, in to v vseh okrajih, tako v mestih, kot na podeželju, saj jih ne nazadnje vsak dan, zadnjih 10 let gledajo, tako na televiziji ali o njih berejo v dnevnem časopisju. Menimo namreč, da volilni sistem mora vsem kandidatom omogočiti, da imajo enake možnosti, da so izvoljeni. Tak predlog je daleč od tega, saj zagotavlja ravno nasprotno, varno in udobno kandidiranje in izvoljivost preverjenim strankarskim kadrom, ki se dolgoletnih političnih funkcij oklepajo do te mere, da so si nazadnje napisali tak zakon, ki bo omogočil izvoljivost, kljub temu, da si ljudje želijo tudi novih obrazov. Zaradi tega takšnega predloga, v Stranki mladih Slovenije ne moremo podpreti.
Dobro. Kolega dr. Brejc, bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Za njim je kolega Potrč, najprej pa kolega dr. Brejc. Prosim.
Spoštovane gospe in gospodje! Ravno leto dni nas nekako loči od volitev in ugotavljamo, da je vlada pravzaprav zelo pozno prišla s predlogom sprememb volilnega zakona, če ravno je ta zakon bil sprejet pred tremi leti, tam julija leta 2000 in je vladajoča koalicija v svoji koalicijski pogodbi tudi zapisala, da bo uskladila volilno zakonodajo z ustavo. Nekako gre tej vladi zelo težko od rok usklajevanje zakonodaje z ustavo. No, se moram malo popraviti. V nekaterih primerih zna ta vlada zelo pohiteti in uskladiti stvari, v večini pa ne. V Slovenski demokratski stranki smo si ves čas prizadevali za to, in si prizadevamo še naprej, da bi imeli volivci odločilen vpliv na izvolitev poslanca. Zato je ta predlog zakona po tej plati sprejemljiv, ker z uvedbo absolutnega preferenčnega glasu najprej seveda predstavlja izpolnitev zahteve iz 80. člena ustave Republike Slovenije, hkrati pa že sama uvedba absolutnega preferenčnega glasu daje volivcem občutek, da bo njihov glas res prispeval k temu, da bodo izvolili tistega, ki ga hočejo, skratka, da to ne bo šlo v neke težko razumljive, zapletene matematične formule, iz katerih se bo nekaj izcimilo, in ne bo imelo nekega neposrednega stika z voljo volivcev. Skratka, v Slovenski demokratski stranki podpiramo uvedbo absolutnega preferenčnega glasu. Druga novost tega zakona je, jaz ne bom zahajal v podrobnosti, ker gre za prvo obravnavo seveda, druga novost so elektronske volitve. Tako imenovane elektronske volitve. Jaz ne zanikam in v naši poslanski skupini ne zanikamo nekaterih prednosti, ki bi jih lahko elektronske volitve prinesle. Recimo, zagotovo bi bile zelo uporabne za vse tiste, ki se iz kakršnihkoli razlogov težko, recimo, gibljejo: starejši, ostareli, bolni, invalidi in tako naprej. To bi zagotovo tej kategoriji prebivalcev omogočili, da nekako lažje opravijo, seveda, če to želijo, to svojo pravico. Tudi za marsikakšnega volivca bi bila takšna pot čisto udobna, še posebej, če je vreme neugodno in tako naprej. Rezultati bi bili prav tako prej na voljo, kot sicer. Vendar pa številne slabosti tega sistema ne odtehtajo teh nekaj prednosti, ki sem jih naštel. Ključen problem je tajnost volitev. Tisti trenutek, ko glasujem s pomočjo elektronskega medija, se to nekam zapiše. In ljudje ki znajo vstopiti v sistem, lahko to ugotovijo. Se pravi eno temeljnih načel demokratičnih volitev je tajnost glasovanja. In žal, seveda ta tehnika, kakršno pač imamo, je takšna, na tej stopnji razvoja, da tajnost ni zagotovljena. Se pravi, da v sami osnovi elektronske volitve na tej stopnji informatizacije ne zagotavljajo izpolnitve temeljne zahteve, torej tajnosti volitev. Po drugi strani je nadzor praktično nemogoč. Se pravi, da tudi nadzor nad izvedbo elektronskega glasovanja in seveda rezultatov preprosto ni več mogoč. Tisti trenutek, ko pa bi bil mogoč, bi pa bil s tem tudi vpogled v to, kako je kdo glasoval. Pa smo spet tam. Da ne govorimo o stroških - stroški za opremo vseh volišč, posebna oprema v volilni komisiji, posebna oprema tudi za volivca. Saj volivci si mogoče napačno predstavljajo, da so elektronske volitve zastonj. Potreben je certifikat in potreben je vmesnik, in vsakdo mora za to nekaj plačati. Ne vem, po današnjih cenah je to tam nekje verjetno okrog 30.000 tolarjev, za to, da lahko elektronsko glasuješ, za to, da lahko, tudi če bi imeli kdaj to elektronsko dohodnino, izpolniš tudi to svojo obveznost. Se pravi, stroški na volivca so prav tako evidentni. Med stroški države pa ne gre samo za opremo, gre tudi za vzdrževanje sistema, gre tudi za izobraževanje ljudi, ki bodo delali s tako opremo. In če vzamete, da sodobna oprema hitro zastara, si lahko predstavljate nove in nove težave. In nekateri, ki mislijo, da je elektronsko glasovanje zelo dobra zadeva, naj se samo spomnijo, koliko težav povzročijo hekerji, torej ljudje, ki so zelo spretni pri uporabi informacijsko-komunikacijske tehnologije, številnim izjemno zaščitenim obrambnim, obveščevalnim, bančnim in ne vem kakšnim sistemom. Se pravi, kljub vsemu ni tako močne zaščite, da bi človek lahko mirne vesti rekel, ja, jaz pa sem za elektronsko glasovanje. Rekli boste, da tudi pri ročnem, klasičnem glasovanju prihaja do zlorab. Res je, lahko pride do zlorabe v nekem manjšem odstotku, ki verjetno ne vpliva na rezultat na koncu. Ampak tu pa lahko pride do posega že na samem volišču - heker se lahko vključi v sistem v volišču, v vmesnik med voliščem in volilno komisijo in ne nazadnje tudi v centralni sistem. Tako da je veliko teh možnosti za zlorabe, za spremembe in tako naprej. Na voliščih bi se tudi ustvarila vrsta, kajti vsakogar bi morali najprej preveriti, če že ni glasoval elektronsko. In tako naprej, da ne naštevam vseh teh številnih argumentov proti. No, in ne nazadnje, sposobnost slovenske države, da bi res kvalitetno uporabila sodobno informacijsko-komunikacijsko tehnologijo, je okrnjena na mnogih področjih. Sigma je bila že omenjena, tudi e-uprava, kot se ji reče, ni zadovoljiva, vsaj z našega zornega kota, milijarde gredo v projekte v okviru CVI, učinek je pa zaenkrat zelo boren. Tako da dvomim, da bi bila v tem letu pred volitvami vlada sposobna tako kompleksnega projekta, kot so elektronske volitve. In ne nazadnje, če spremljam dogajanje v Evropi in, recimo, se spomnim študije, ki jo je evropski parlament naročil posebej za evropske volitve za prihodnje leto, češ, ali je mogoče že leta 2004 izvesti evropske volitve na ta način, torej po internetu, recimo, kot oni pravijo, je sklep približno takšen, kot ga sam utemeljujem. Se pravi, zaenkrat kaže, da teh možnosti nikjer ne bo, mogoče, se bo ena od Baltskih držav za to odločila, ampak še to je veliko vprašanje. Skratka, nikjer na svetu tega nimajo. Čeprav, kot rečeno, bomo v drugem branju vložili amandmaje in tako naprej in povedali, kaj si mislimo o konkretnih določbah, pa naj že sedaj rečem, da je naše trdno prepričanje, da mora biti na listi kandidatov toliko, kolikor poslancev se voli v volilni enoti. Nam se zdi to primerno iz več razlogov, ampak morda omenim samo to, da popolna lista kaže tudi zrelost neke politične opcije, da nastopi na volitvah. Ne pa neke, ne vem, špekulativne aktivnosti posameznikov, ki se jim zdi, da bi bilo dobro, če bi šli na volitve. Jaz sem za demokracijo, za pluralizem in tako naprej, vendar tudi tu so neke meje, ki bi jih kazalo upoštevati, in kdorkoli pač se loti tako zahtevnega opravila, kot so volitve in seveda vsi postopki s tem povezani, mora imeti toliko energije, da bo zbral toliko kandidatov, kolikor poslancev se voli v volilni enoti. Mislim, da je prav, da opozorimo, tako kot tudi kolegi iz Nove Slovenije, na prakso, ki je znana v drugih državah, torej da se volivec ne glede na to, kako znana oseba je v lokalni skupnosti, da ga vsi poznamo ali poznajo, se vedno izkaže z osebnim dokumentom. Ne gre tu za neko birokratsko minucioznost, ampak gre preprostoza spodobnost, spoštovanje pravil igre, da se tudi podpiše v volilni imenik s svojim imenom in priimkom, da seveda na ta način potrdi to svojo prisotnost tam in tako naprej. To počnejo marsikje po svetu, v Evropi sploh, in zdi se mi prav, da bi tudi mi nekako uporabili prakso razvitih držav. Seveda je še nekaj drugih vprašanj, ki zadevajo spremembe tega zakona. Recimo, pomembno se mi zdi vprašanje ugotavljanja, kdaj je glasovnica veljavna. Mislim, da je treba biti tu fleksibilen. Če je volivec obkrožil samo rimsko številko pred imenom liste kandidatov ali pa izbral arabsko številko pred dvema ali več imeni in priimki kandidatov z iste liste kandidatov ali kako drugače nedvoumno označil listo kandidatov, v tem primeru se šteje, da je pač glasoval za listo in tu ne bi smeli biti birokratski. Če se da z volilnega lističa, z glasovnice lepo razbrati, za kaj je šlo, volja volivca, potem seveda je treba tudi to dopustiti. Svet Slovenske demokratske stranke je ob razpravi okoli spremembe volilne zakonodaje podal tudi pobudo in nekako naložil poslanski skupini, da se zavzame za spremembo zakona o volilnih enotah in v tej zvezi predlagamo 14 volilnih enot. Gre za neko smiselno regionalno zastopanost, pa seveda predvsem za to, da smo bližje volivcu. Več ko je volilnih enot, bolje se približujemo, kot je bilo danes že rečeno, večinskemu sistemu, tej ideji večinskega sistema oziroma povečujemo vlogo posameznega volivca. Mislimo, da je to primerno, da je to nekaj, kar bi prispevalo tudi k večji udeležbi na volitvah, ker ljudje bi potem res verjeli, da njihov glas nekaj pomeni. Drugi predlog, ki smo ga v svetu in nato v poslanski skupini obravnavali in sprejeli, pa zadeva prag za vstop v parlament. 4 odstotke, kot je sedaj, ne vem, če ima kakšna država, najbrž kakšna ima, ampak večina ima tam med 5 in 7. Mi menimo, da je potrebno dvigniti volilni prag in zato smo tudi predlagali 6%. In ko bi tekla razprava o spremembi te zakonodaje, bi pa takrat v razpravi podrobneje tudi utemeljili svoje predloge. Mi tudi pričakujemo, dabo predlagatelj, da bo vlada vsaj do tretjega branja, če ne do drugega, pripravila volilno zakonodajo, torej ta zakon o volilnih enotah, spremembe ustreznih zakonov, posamičnih členov v tem smislu, ker le tako spremenjena - zdaj ko rečem - volilna zakonodaja kot celota bi delovala v smeri, za katero se mi trudimo, za kar si tudi prizadevamo. Skratka, poslanska skupina Slovenske demokratske stranke podpira te osnovne ideje, o katerih sem zdaj govoril. Mi smo se nekako odločili, da bomo spoštovali ustavo, ustavni zakon. Pričakujemo pa od vseh tistih, ki ste julija 2000 glasovali za spremembe ustave in čez noč spremenili ustavo - se pravi, poslanci Ljudske stranke, Liberalne demokracije, Združene liste, DeSUS-a, mogoče sem še koga pozabil -, da boste torej spoštovali to, kar ste takrat naredili, in glasovali tudi danes tako. Mi pač spoštujemo ustavno odločitev, čeprav nam ni všeč. Vi dobro veste, da smo mi bili takrat zelo jezni na to, ampak dobro, zdaj ustava je, kakršna je in mi smo se odločili, da v tej prvifazi podpremo postopek, da gre torej zadeva v drugo branje. Za drugo branje bomo pripravili oziroma smo že pripravili amandmaje in potem bomo videli, kakšna bo usoda tega zakona v drugem branju. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov. Za njim kolega Rokavec. Najprej pa kolega Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Gospod predsednik, kolegice in kolegi! Dokler nismo 25. junija 2000 z ustavnim zakonom dopolnili 80. člena ustave Republike Slovenije, je bila sprememba volilnega sistema ena glavnih političnih tem kar dve, tri leta. Referendum o volilnih sistemih, sankcioniran z odločbo ustavnega sodišča, je namreč razglasil večinski volilni sistem. Ker o uresničitvi takega sistema v državnem zboru ni bilo potrebnega dvotretjinskega soglasja, je državni zbor s spremembo ustave razglasil volilni sistem sorazmernega predstavništva, ob 4-odstotnem volilnem pragu in odločilni vpliv volivcev na dodelitev mandatov kandidatom. Ustavni zakon je pri tem neposredno dopolnil določbe zakona o volitvah v državni zbor, razglasil je, da te določbe veljajo za izvedbo volitev v letu 2000 ter do uveljavitve sprememb zakona. Vlada doktorja Bajuka, v katere sestavi so bili tudi trije bivši ustavni sodniki, je zoper tako odločitev državnega zbora ugovarjala pri evropski komisiji za demokracijo skozi pravo, to je najvišji evropski instituciji za pravna vprašanja. Zahtevala je, da omenjena komisija preuči, ali sprememba ustave z dne 25. junija 2000 predstavlja rešitev, ki je v skladu z evropskimi demokratičnimi standardi. Odgovor tako imenovane beneške komisije je bil nedvoumen in jasen. Citiram: "Rezultati referenduma z dne 8. decembra 1996ne smejo preprečiti državnemu zboru, da izvršuje svojo ustavodajno pristojnost, skladno z ustavo. Komisija ugotavlja, da odziv državnega zbora na možnost ustavnega zastoja, torej sprejem sprememb ustave dne 25. junija 2000, ki je strogo v skladu z ustreznimi ustavnimi določili, ni v nasprotju z evropskimi demokratičnimi standardi." Konec citata. Povedano drugače, vse obtožbe, ki jih tako radi poslušamo od predstavnikov strank, ki so takrat nasprotovale taki odločitvi in so bile pobudnice referenduma o večinskem volilnem sistemu, so v tistem času lahko bile, danes pa niso več upravičene. Sedaj imamo v ustavi zapisan proporcionalni volilni sistem. O legitimnosti tega sistema in rešitev smo do njegove uveljavitve prišli, ni več mogoče pravno in politično govoriti o njegovi korektnosti. Toda vsega nismo uresničili. Sedaj je prav govoriti o tem, ali je veljavni zakon o volilnem sistemu v celoti v skladu z ustavo ali ne, in predvsem, ali res zagotavlja odločilni vpliv volivcev na dodelitev mandatov kandidatom, kar bi bila posebna novost, dopolnitev ustave. In ali je dopolnitev zakona o volitvah z ustavnim zakonom primerna še nedoločen čas ali pa bi jo morali čim prej nadomestiti z dopolnitvami in spremembami veljavnega volilnega zakona, saj smo po spremembah ustave enkrat že volili. Slednje se poskuša doseči s predlaganim zakonom v imenu vlade. Z njim se ohranja volilni sistem sorazmernega predstavništva in 4% volilni prag. Z ukinitvijo volilnih okrajev se še v večji meri zagotavlja enakost aktivne volilne pravice,saj se odpravlja vpliv številčno zelo neenakih volilnih okrajev na izvolitev; med najmanjšimi in največjimi je razmerje skoraj 1 : 3. Z ukinitvijo volilnih okrajev se utrjuje načelo, da so poslanke in poslanci predstavniki vsega ljudstva, saj je vezanost nekaterih poslancev na interese in usmeritve predvsem svojih volilnih okrajev postavljala pod vprašaj uresničevanje ustavnega načela iz 82. člena ustave, po katerem so poslanci predstavniki vsega ljudstva. In z uvedbo absolutnega preferenčnega glasu naj bise zagotovil odločilen vpliv volivk in volivcev na dodelitev mandatov. To so tudi razlogi, zaradi katerih v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov načeloma podpiramo spremembe in dopolnitve volilne zakonodaje. Menimo pa, da vse predlagane rešitve tega ne zagotavljajo in jih je treba z navedenimi načeli še uskladiti. To velja posebej za v zakonu predvideno načelo delitve mandatov istoimenskim listam na ravni države, saj v zakonu predlagane določbe izrazito odstopajo od načela proporcionalnosti in močno nesorazmerno forsirajo stranke z največjim deležem glasov, kar je v nasprotju z ustavo. Dosedanje razprave med predstavniki poslanskih skupin, ki načeloma podpirajo spremembe zakona, so že potrdile pripravljenost vseh, da se te anomalije v predlogu zakona, ki ga je pripravila vlada, odpravijo in zagotovi delitev mandatov po strogem spoštovanju načela proporcionalnosti. Poleg teh načelnih pogledov pa je prav povedati še, da se je tudi v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov kot tudi v drugih strankah ob potrebnih spremembah volilnega sistema razvila tudi široka razprava, ki je opozorila na nekatera pomembna vprašanja. Najprej, ali so argumenti za spremembe zakona samo formalni ali pa so tudi zadostni, saj tudi po ocenah ustavnega sodišča o obstoječem volilnem sistemu glasovanje o kandidatih v volilnih okrajih pomeni vsaj delno zagotavljanje pretežnega vpliva volivk in volivcev na izvolite poslancev. Ali predlagane spremembe ne predstavljajo bistveno manjše možnosti za enakomerno razporeditev izvoljenih poslancev po Sloveniji, saj po nekaterih ocenah dajejo več možnosti izvolitve kandidatom v večjih centrih. Vprašanje je, kakšna bi bila razporeditev poslank in poslancev po vseh teritorijih ali pa povsem območju Slovenije v primeru dosledne uveljavitve novega volivnega sistema. Dalje, ali so rešitve z ukinitvijo volilnih okrajev dovolj domišljene tudi za dosego večje neodvisnosti poslancev od interesa volilnega okraja, saj hkrati povečujejo vpliv vodstev strank na predlaganje in razvrščanje kandidatov na listah v volilnih enotah - mislim od prvega do zadnjega mesta. In med drugimi tudi, ali je predlog za absolutni preferenčni glas, ki gotovo zmanjšuje oziroma odpravlja pretežni vpliv strank na razvrščanje, ustrezen, ker je vprašanje, koliko bi bilo mogoče z uporabo preferenčnega glasu zagotoviti tudi potrebno število preferenčnih glasov. S preferenčnim glasom, razen na lokalni ravni, doslej nimamo posebnih izkušenj. Težko za naprej, za prve volitve napovemo, kolikšen bo obseg preferenčnih glasov, in dopustimo možnost, da bi lahko na vrstni red izvolitve vplivalo tudi že zelo malo oddanih preferenčnih glasov, teoretično tudi samo eden, kar po mnenju nekaterih ne more predstavljati podlage za verodostojnost izida volitev. Vprašanj, katerih bi bila potrebna še temeljita razprava, je torej veliko. Žal sta se dve koalicijski stranki odpovedali pripravljenosti slediti uresničitvi ustavnih sprememb, čeprav je najprej bil dogovorjen skupni nastop. Zato je bilo možnosti za razpravo o vsebini volilnega sistema tudi nekaj manj, zato se tudi čas za možne spremembe izteka, saj bi bilo do volivcev, pa tudi do predlagatelj list kandidatov nekorektno ponovno spreminjati volilni sistem le nekaj mesecev pred volitvami. Posebej, če bodo spremembe bistveno vplivale tudi na sistem določanja kandidatov in različen sistem organiziranja volilne kampanje, kar predlagane rešitve pomenijo. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov si prizadevamo, da se odločitve o volilnem sistemu sprejmemo čim prej. Hkrati menimo, da niti veljavni, niti predlagani volilni sistem sam po sebi ni idealen. Še manj pa je za veljavni volilni sistem, po katerem smo doslej volili že trikrat, mogoče reči, da ne zagotavlja demokratičnih in poštenih volitev. Zato za nas vprašanje sprememb volilnega sistema tudi ni usodno vprašanje in ga ni mogoče povezovati niti s stopnjo, niti z razvojem demokracije in verodostojnosti političnega sistema pri nas. Korektno pa bi bilo, da bi sledili določbam ustave, in ga v tem mandatu spremenili.Želimo si, da bi se tudi v drugih strankah, tudi v koalicijskih, dogovorili za potrebne spremembe. Želimo si, da bi predstavniki strank presegli vsaka svoje poglede in bili pripravljeni za iskanje skupnih rešitev. Brez te pripravljenosti, namreč, bodimo realni, dvotretjinske absolutne večine pač ni mogoče zagotoviti. In končno, pričakujemo, da razprave o spremembah volilne zakonodaje ne bi ponovno polarizirale slovensko politiko. Da ponovno ne bi bile izrabljene za velike besede o pravičnih ali nepravičnih sistemih, o demokraciji, volji ljudstva in podobnem. Volilni sistem je namreč vedno in povsod rezultat realnih interesov strank. Drugače v večstrankarskem sistemu pač ne more biti in pogled in interes vsake stranke je legitimen, nobenega ne kaže niti poveličevati, ni pa tudi nobenega mogoče vnaprej ocenjevati za nesprejemljivega. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov torej želimo, da se sedanji volilni sistem uskladi z ustavo, ne glede na to, da pripravljene spremembe niso zrele za dokončno odločitev, jih bomo večinsko podprli. Le tako namreč lahko zagotovimo, da se za drugo obravnavo pripravijo predlogi, ki bi zagotavljali, da se poslanke in poslanci volijo dosledno po načelu sorazmernega predstavništva, da se z uvedbo preferenčnega glasu zagotovi odločilen vpliv volivk in volivcev na izvolitev in da se z ukinitvijo volilnih okrajev zagotovi volivkam in volivcem neposredna možnost izbire med več kandidati tudi na isti listi ter večjo uveljavitev načela, da so poslanke in poslanci predstavniki vsega ljudstva. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Potrč. Sedaj bo besedo za predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke dobil kolega Rokavec. Imate besedo. Za vami jo bom dal kolegu Pečetu. Najprej pa kolega Rokavec za poslansko skupino SLS. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister, predstavniki vlade, poslanke in poslanci! V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo predlog zakona podrobno preučili, saj menimo, da gre za pomembno področje, ki posledično zadeva vse državljanke in državljane Republike Slovenije. V Slovenski ljudski stranki menimo, da kakršnakoli sprememba volilne zakonodaje v predvolilnem letu nikakor ni umestna, saj poskus spremembe volilnega sistema v tem času zmanjšujejo občutek stabilnosti v državi. Nadalje, se nam zdi, da bi bilo boj smiselno razmišljati o morebitnem spreminjanju volilne zakonodaje po končani ureditvi področja regionalizacije, saj bomo na ta način že lahko upoštevali tudi uvedbo pokrajin. Menimo, da je uvedba absolutnega preferenčnega glasu nepopolna. Predlog predvideva, da volivec na glasovnici, na kateri je za imenom liste navedenih toliko kandidatov, ko jih stranka predlaga volilni enoti, obkroži eno od imen ali listo. V tem pa vidimo ključni problem. Absolutni preferenčni glas je dejansko lahko le v primeru, ko je volivcu izredno zagotovljeno, da lahko glasuje le za enega od kandidatov na istoimenski listi. Tega pa ta predlog zakona ne predvideva in ne omogoča. In tako volivcem ni zagotovljena izključna izbira, kdo jih bo zastopal v parlamentu. Slabost predlaganega volilnega sistema glede uvedbe preferenčnega glasu povečuje tudi odstotek neveljavnih možnih glasovnic, saj vsaka sprememba pomeni novost, ki jo volivci še ne poznajo. Ocenjujemo, da predstavlja vladni predlog odmik od načela enakopravne zastopanosti različnih delov države v državnem zboru. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke želimo opozoriti, da ima lahko omenjeni predlog znatne negativne posledice za regionalni razvoj. To pa je z vidika naše stranke nesprejemljivo. Volilni okraji dajejo več možnosti za zastopanost različnih območij, kar bi moralo biti v interesu države. Pri spremembi ustaveleta 2000 ni bilo nikakršnega govora o ukinitvi volilnih okrajev. Zato današnje sklicevanje na to pomeni le ceneno zavajanje javnosti, saj v postopku, ki teče, ni vložen noben predlog za spremembo ustave. V Slovenski ljudski stranki se ne strinjamo s predlagano rešitvijo, ki bi predvidela ukinitev volilnih okrajev brez sočasnega občutnega povečanja števila volilnih enot. Ocenjujemo, da sprejem ukinitve okrajev ogroža enakopravno regijsko zastopanost, predlagano povečanje števila volilnih enot, saj verjamemo, če bi bilo občutno, da bi bilo le tako mogoče povečati možnost izvolitve poslanskih kandidatov tudi iz neurbanih območij. Ocenjujemo, da se predlog zakona odmika od prvega odstavka 82. člena ustave, ki določa, da je poslanec predstavnik vsega ljudstva in ni vezan na nikakršna navodila. To smo bili priča tudi pri postopku vložitve tega predloga zakona. Nadalje menimo, da se zakon nagiba k zmanjšanju neodvisnosti poslancev. Želel bi vas spomniti na odločanje o predlogu za začetek za spremembo ustave 44. člena, o katerem smo odločali in ga z veliko večino - mislim, da celo soglasno -, sprejeli na zadnji izredni seji. Gre za predlog, ki se nanaša na spodbujanje enakih možnosti kandidiranja žensk in moških na volitvah. V razpravi in javni predstavitvi mnenj smo bili seznanjeni s statističnimi podatki, ki so predstavljali katastrofalno nizek delež žensk v različnih organih oblasti in tudi v parlamentu. Predlog zakona o katerem razpravljamo v tem trenutku, pa ne samo, da ne spodbuja enakih možnosti, temveč s svojimi spremembami le-te še zelo očitno zmanjšuje. Menimo, da je nesprejemljivo, da bi sprejeli zakon, ki se odmika, ki gre, torej v nasprotno smer od predloga za začetek postopka za spremembo ustave, katerega smo tako pozitivno ocenili le teden nazaj. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da bi bilo smiselno sprejeti rešitev, ki bi urejala, da mora kandidat na tistem območju, na katerem kandidira, stalno prebivati najmanj 6 mesecev. S predlagano dopolnitvijo dosežemo, da je kandidat tesneje povezan z volilno enoto in tako tudi lažje zastopa interese volivcev, ki so ga izvolili. Menimo, da bi bila takšna določba lahko izjema seveda za državljanke in državljane Republike Slovenije, ki živijo izven naših meja. Vlada je v svojem predlogu uvedla novost, ki se nanaša na tehnično izvedbo glasovanja, in sicer elektronsko glasovanje. V poslanski skupini SLS smo do slednjega precej skeptični. V naši stranki vsekakor podpiramo prizadevanje vlade k razvoju in uveljavljanju EU uprave, vendar pa pri izvedbi tega ambicioznega projekta vidimo kar nekaj ovir. 80. člen ustave in 1. člen zakona o volitvah v državni zbor določata, da se poslanci volijo na neposrednih volitvah s tajnim glasovanjem. Zagotovitev neposrednost in tajnosti glasovanja se nam zdi z uvedbo elektronskega glasovanja praktično nemogoča v tem trenutku. Ocenjujemo tudi, da bi bile lahko posledice tovrstnega glasovanja številne zlorabe, po naših zadnjih podatkih nobena država do tega trenutka ni izvedla elektronskih volitev na državni ravni. V gradivu predloga vlade smo lahko zasledili, da so v Združenih državah Amerike uvedli prvi projekt elektronskega glasovanja leta 2000, vendar le na strankarski ravni, ki ga organizira demokratska stranka. V Estoniji napovedujejo možnost splošnih elektronskih volitev že v letošnjem letu, Nizozemska napoveduje poskusno uvedbo tega glasovanja v letu 2004, Nemčija napoveduje elektronsko glasovanje na splošnih volitvah leta 2006 in tako naprej. V oceni finančnih posledic predlagatelj pravi, da jih zakon ne bo imel. V poslanski skupini SLS se sprašujemo, na kakšen način se bo lahko izvajal 86.c. člen, v kolikor vsem volilnim odborom na vseh voliščih ne bo na voljo vsa potrebna programska oprema, da bodo lahko neposredno spremljali stanje volilnega imenika. Prav tako se sprašujemo, kako ima predlagatelj namen zagotoviti neposredno elektronsko povezavo na vseh voliščih, ob upoštevanju ravni infrastrukture tudi slovenskega podeželja. Zanima nas, ali in kako je mogoče zagotoviti, da volivec ne bo dvakrat glasoval enkrat osebno in enkrat elektronsko. Tudi ob kakšnem preverjanju bi se lahko ugotovilo le to dejstvo, ne pa tudi, kateremu kandidatu je neupravičeno podelil dodaten glas. Menimo, da je predpogoj za uvedbo elektronskega načina glasovanja učinkovit pluralen in kvalificiran nadzor. Predlog se nam zdi bolj v smeri upravičevanja mogoče tudi potrebe po nadaljnjem obstoju ministrstva za informacijsko družbo. Do novosti predloga glede elektronskega glasovanja pa menimo, da bi bilo mogoče smiselno, da bi za volitve 2004 uvedli pilotsko možen projekt elektronskega glasovanja za Slovence po svetu. Do novosti, ki se nanaša na način sestave volilnih odborov, v poslanski skupini SLS nastopamo restriktivno. Skladno s predlogom naj bi se predsednik in člani odbora imenovali izmed javnih uslužbencev. To spremembo predlagatelj utemeljuje z lažjim zagotavljanjem kadra ter profesionalizacijo delovanja. V poslanski skupini SLS menimo, da je veljavna rešitev boljša od predlagane. Argument predlagatelja o zagotavljanju kadra se nam zdi neprepričljiv. Menimo, da s predlagano rešitvijo ne bo nič manj težav pri zagotavljanju kadra, zdi se nam celo, da je zagotavljanje zainteresiranosti in motiviranosti takega kadra lahko celo vprašljivo. Menimo, da se s sodelovanjem političnih strank v vseh fazah volitev zagotavlja potrebna pluralnost in legitimnost volitev ter hkrati zmanjšuje možnost morebitnih kasnejših zapletov in dvomov v zakonitost izvedbe volitev. Dovolite, da ob zaključku poudarim ključne pomisleke, zakaj je po mnenju poslanske skupine Slovenske ljudske stranke predlog zakona zelo pomanjkljiv in hkrati neprimeren za nadaljnjo obravnavo. V demokratično urejenih državah se volilna zakonodaja ne spreminja v volilnem letu. Spremembo volilne zakonodaje bi bilo modro načrtovati po zaključku regionalizacije Republike Slovenije. In predlogi za povečanje volilnega praga so lahko le pesek v oči, ker tak predlog v trenutnih ustavnih spremembah ni vložen. Predlog je tudi premalo domišljen in takšen, kot je, nakazuje občuten trend k novi centralizaciji naše države, zmanjšuje možnost enakopravnega zastopanja manjših in srednjih mest ter podeželja v državnem zboru - odmik od načela enakopravne zastopanosti vseh delov v državnem zboru. Predlagano ukinitev volilnih okrajev ne more ustrezno nadomestiti niti predlog za uvedbo 14 volilnih enot. Zakon tudi ne ureja določil o stalnem bivanju kandidatov v volilni enoti. Predlagani preferenčni glas ni absoluten in tako ne omogoča, da bi volivec imel lahko odločilen oziroma ključen vpliv na izvolitev poslank in poslancev v državnem zboru. Način elektronskega glasovanja je nedorečen in ne omogoča možnih večjih zlorab volitev, zato bi ga bilo smiselno uvesti le kot pilotskega za glasovanje v tujini. Predlog gre v smer tudi nezaupanja dosedanjim članom volilnih odborov, kar še dodatno odkriva vprašanja glede namena predloga zakona. To je le nekaj ključnih argumentov, zakaj v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke upravičeno ocenjujemo, da predlog sprememb in dopolnitev zakona o volitvah v državni zbor ni primeren za nadaljnjo obravnavo in je verjetno celo škodljiv za državo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Peče bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Predstavitev stališč poslanskih skupin pa bo za njim zaključila kolegica Majda Širca. Kolega Peče, imate besedo.
Spoštovani prisotni! Drago vas bi plačal, če vas ne bi poznal, in ene in druge. Kajti argumenti, ki jih tako navajate eni kot drugi; tisti ki podpirate volilno zakonodajo, da nam brez te volilne zakonodaje ni živeti, da bomo kršili ustavo, da bomo kršili ustavno odločbo, da bomo izgubili pomen volitev, v kolikor tega ne sprejmemo in pa ti drugi, ki nasprotujejo, češ da bo novavolilna zakonodaja uničila pokrajine, uničila zastopanost predstavnikov po posameznih volilnih okrajih in podobne stvari - seveda, zadeve ne držijo. Resnica je samo ena. Resnica je ta, da so se politične stranke odločile zelo politično. Preračunale so vse ali jim ustreza volilna zakonodaja ali jim volilna zakonodaja ne ustreza. Ničesar drugega ni tu v ozadju. Žal, to se dogaja, postalo je praksa v slovenskem parlamentarnem delu. Že v prejšnjem mandatu smo na izredni seji leta 2000 sprejemali volilno zakonodajo. Potrdili so jo tisti, ki so se po eni strani bali močne spremembe, ali pa tisti, ki so hoteli javnost prepričati, da so za to, da bodo sprejeli odločbo ustavnega sodišča. Danes je zgodba približno enaka. Tisti, ki potrjujete oziroma ste za to volilno spremembo, ste si izračunali, da hočete imeti za enako količino dobljenih glasov več mandatov v tem državnem zboru. Tisti, ki to podpirate, se pač hočete znebiti drugih v tem državnem zboru. Seveda, lažje je vladati tej državi, v kolikor ima nekdo še močnejšo vlado, kot jo ima. Čeprav po moji oceni ste sila nesposobni, da tako slabo vladate ob tej moči, ki jo imate. In ne verjamem, da bi vam katerikoli mandat zraven omogočil kaj kvalitetnejše ali pa lažje delo. Ampak, če dovolite, v imenu poslanske skupine, ker pozneje ne verjamem, da se bom oglašal, je potrebno poudariti, da nastopa resnično ena velika škoda te obravnave, in sicer časovnost. Mi imamo vsega skupaj samo še pol leta do vstopa v Evropsko unijo. Čaka nas kup zakonov, predvsem tistih, ki bi morali ščititi, najsibo domače gospodarstvo, ki bi morali ščititi slovenskega človeka. Ne! Tako pa se minister za šolstvo ukvarja z volilno zakonodajo! Tako se vlada Republike Slovenije ukvarja z volilno zakonodajo in pušča ob strani, meni nič tebi nič, najpomembnejše teme v tej državi! Če je to način - osebno ocenjujem, da ni. Tudi če pustimo ob strani komponento časa, torej da čas ni pomemben, da smo tako ali tako hitri, kar se tiče prilagajanja slovenske zakonodaje evropski, je treba poudariti komponento kvalitete te zakonodaje. Danes zjutraj smo obravnavali zakon, ki smo ga sprejeli pred pol leta. To dokazuje, da ta državni zbor sploh ne sprejema kvalitetnih zakonov; vseeno mu je za vsebino zakonov, za časovnost zakonov, politiki je važno izključno le to da bo v naslednjem mandatu zopet sedela tu notri, da bo še močnejša, in nič drugega. Osebno ocenjujem, da je to zelo, zelo žalostno stališče. Prav tako osebno ocenjujem, da če bi imel kdorkoli v tem državnem zboru ali pa vladi Republike Slovenije resen in pošten namen pripraviti tovrstno volilno zakonodajo, ki bi odražala vse tisto, kar so vas polna usta tako enih kot drugih, bi to naredil na začetku mandata. Ne zato, da bi bil fer do ostalih poslanskih kolegov ali pa do potencialnih kandidatov na volitvah, temveč predvsem zato, da bi bil fer do državljanov in državljank Republike Slovenije, da bi jim dal možnost in čas, da se seznanijo z volilnimi opravili, s postopkom in sistemom volitev. Že obstoječ, današnji sistem volitev v tej državi, roko na srce, razume malokdo. Ne govoriti, da bo ta sistem kaj bolj razumljiv. Ne! Volivec bo dobil še več pol v roke in se odločal, prav tako po strankah, morebiti po imenih. V Nacionalni stranki smo spremembam volilne zakonodaje nasprotovali konec leta 2000, torej konec prejšnjega mandata. Nismo podprli ustavnih sprememb. Mislim, da smo bili edina politična opcija v tem državnem zboru, takratnem državnem zboru, ki se ni strinjala s spremembo. Že takrat smo govorili, smo pod časovnim pritiskom, zakaj se ukvarjati sami sseboj. Izkazalo se je, da imamo prav. Danes s to isto volilno zakonodajo trdite, da če se bodo izvedle volitve na podlagi takratne volilne zakonodaje, bo največji dvom v legitimnost teh volitev. Ampak ta isti argument so pred tremi leti uporabljali Socialdemokrati. In kaj se je zgodilo? Čisto nič. Oprostite izrazu, takrat so nekaj jamrali ali pa govorili, da volitve ne bodo legitimne. Danes pa vsi veselo sedijo v državnem zboru, ko so videli, da so prišli prek praga in da imajo pač ta mandat, kot ga imajo.Enako je seveda v tem primeru z Liberalno demokracijo. Nič boljše, celo hujše. Po naši oceni je pa razviden nek nov trend, ki izhaja iz predloga. To je trend oziroma želja po nekakšnem bodočem sodelovanju; torej, med Liberalno demokracijo po eni strani, tako ali tako stranki, ki ne prizna nobenega drugega, in zelo zvesto spremljevalko, Socialdemokrati, ki se tega tudi, po moji oceni, zelo kvalitetno učijo. Ampak, ljudje, volilno zakonodajo imamo! Posamezni volilni okraji imajo svoje predstavnike v tem državnem zboru. Hoteli smo imeti lokalno zastopanost oziroma teritorialno zastopanost v tem državnem zboru, hoteli ste določiti prag, tudi prag imamo, vse imamo, kar se tiče volitev. In resnično prav smešno zveni, ko slišim tu predstavnika enem izmed političnih strank, da pa če ne bomo sprejeli teh predlogov spremembe volilne zakonodaje, [[....]]
Ni polemike z drugimi [[...]]
[[...]]to pa ne bo ustavno. To pa ne bo ustavno, lepo vas prosim. Vedno slišimo argument: poslanec ni vezan na nobena navodila. Vse, kar je moja želja - pomerimo se na volitvah. Če vas je tako prekleto strah, da za svoj dosežen rezultat ne boste dobili pravičnega števila mandatov, ja, edini nasvet in edini recept ni sprememba volilne zakonodaje: delajte boljše.
Hvala lepa. Naj samo spomnim, da pri predstavitvi [[....]]Mir v dvorani! Pri predstavitvah stališč poslanskih skupin ni polemike med poslanskimi skupinami. Stališče bo sedaj predstavila še poslanska skupina oziroma poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije. Kolegica Majda Širca bo to storila v njegovem imenu, potem se bo začela splošna razprava.
Spoštovana predstavnika vlade! Spoštovane kolegice in kolegi! V Sloveniji nimamo pretirane sreče z volilnim sistemom. V kratki zgodovini iskanja pravega smo ga poskušali najti na referendumu, enega pa je vzpostavilo celo ustavno sodišče in zaradi njega smo spremenili ustavo. Zakaj? Zato, ker smo leta 1992, ko se je iskal kompromis med zagovorniki večinskega in proporcionaolnega sistema takorekoč pet minut pred zdajci izumili zagotovo unikatni sistem. Na nek način je res kompromis med večinskim in proporcionalnim, prav zaradi tega pa med volivci - včasih se pa tudi zdi, da med kandidati - ustvarja iluzijo, poudarjam iluzijo, da volijo poslanko, poslanca iz svojega volilnega okraja in da bo izvoljen tisti, ki v volilnem okraju dobi največ glasov. Seveda se to ne zgodi, v večini primerov so izvoljeni kandidati in kandidatke, ki so dobili manj glasov, včasih tudi tisti, ki so jih dobili najmanj. Med poznavalci volilnih sistemov zato ni veliko dilem o pomanjkljivosti veljavnega. Želja po spremembi je pripeljala do ustavnih zapletov v zvezi z volilnim zakonom, to smo večkrat slišali in to vemo. Tako kot leta 1992 je tudi v letu 2000 prišlo do merjenja moči med zagovorniki proporcioalnosti in večinskosti. Merjenje moči se je končalo s spremembo ustave. In na tej točki se takratno merjenje moči dotakne novele zakona, ki jo obravnavamo danes. Ko se torej danes pogovarjamo o tem zakonu, se velja spomniti, da ga nismo dobili na mizo, ker spet nekomu ni všeč veljavni volilni zakon, ampak zato, ker smo morali referendumsko ustavno krizo leta 2000 rešiti s spremembo ustave. Ta sprememba pa je pred državni zbor postavila zahtevo, da spremenizakon o volitvah v državni zbor. Zaradi tega, kar je bilo navedenega je danes težko, mogoče res težavno razumeti nasprotovanja, zadržke tistih, ki dvomijo ali nasprotujejo spremembi te novele oziroma sprejetju te novele. Mogoče je razumeti, da ima marsikdo med nami pomisleke do posameznih določb zakona, in tudi v LDS-u obstajajo. Težko pa se je strinjati s tistimi, ki zakona v nobenem primeru niso pripravljeni podpreti. Težko zato, ker preprosto nimajo odgovora na vprašanje, kaj ponujajo kot rešitve ustavne zahteve po odločilnem vplivu volivcev na podelitev mandatov. Seveda se lahko sklicujejo na to, da ustavni zakon pravi, da je mogoče uporabljati veljavni zakon do sprejetja novega zakona o volitvah, kot piše v ustavnem zakonu. Vendar pa želim opozoriti, da dikcija do sprejema novega zakona pomeni, da je ustava pred državni zbor postavila zahtevo po sprejemu novega zakona. Zakaj? Ker veljavni zakon pač ni v skladu z novo določbo 80. člena in vemo, da 80. člen govori med drugimi tudi o 4% pragu, ki je zavezujoč, o sorazmernosti in o odločilnem vplivu volivcev. Možno je sicer prenašati to z ustavo določeno dolžnost na naslednji sklic državnega zbora, možno, zagotovo pa ni odgovorno. Tiste, ki mogoče to zagovarjajo bi veljalo vprašati, ali bodo v novem mandatu, če jim ga volivci podelijo, mogoče ali bodo spremenili mnenje in bodo s spremembo vendarle pripravljeni podpreti ali pa bodo mogoče še naprej dvomili v nujnost uskladitve volilnega zakona z ustavo. Nekateri nasprotniki predlagane zakonske rešitve največkrat navajajo kot argument zoper predlagane, ponujene rešitve to, da ukinja volilne okraje. V Liberalni demokraciji smo nekajkrat povedali, da smo pripravljeni podpreti tudi kakšno drugo rešitev, ki bi volivcem dovoljevala, da izbirajo med kandidati in resnično odločajo o tem, kdo bo izvoljen. Toda, ali taka obstaja? Obstoj volilnih okrajev volivcem omogoča izbiro med kandidati in s tem tudi izpolnitve ustavne določne. Pri tem pa še enkrat poudarjam, da so prav volilni okraji vzrok virtualne prevare, o kateri je bilo govora na začetku. Radi bi tudi zavrnili očitke, da se z ukinitvijo volilnih okrajev odpravlja enakomerna zastopanost različnih delov Slovenije v državnem zboru. Argument je, seveda ob dejstvu, da imamo na drugi strani ustavno določbo, ki je ni mogoče izpolniti drugače kot z ukinitvijo volilnih okrajev, sicer nepomemben. Je pa pomemben z vsebinskega vidika. Zato je potrebno poiskati rešitve, ki bi to pomanjkljivost odpravile. In v LDS smo zato pripravljeni pristati na povečanje števila volilnih enot, na spremembo le-teh, s čimer bi seveda del teh pomislekov lahko odpravili. Seveda pa ima povečevanje, vsako povečevanje meje. In te so na točki, kjer bi s tem povsem izmaličili proporcionalnost sistema. Predlogi, ki so bili tudi v obtoku v 22. volilnih enotah, ki jih je bilo kar nekajkrat slišati, gredo nedvomno prek te točke. Če povzamem ta del svojega izvajanja, pa naj zaključim z navedbo, da tudi v sedanjem sistemu enakomerna zastopanost vseh delov Slovenije ni tako dosledna, kot se včasih želi prikazati. Na volitvah leta 2000 je bilo 17 volilnih okrajev, ki ni dobilo svojega poslanca. 17! Zakon, ki ga je predložila vlada, je seveda v drugi obravnavi in ga je mogoče v drugi obravnavi dopolniti, popraviti in izboljšati. Ker se zavedamo, da je za vsako spremembo in za končno glasovanje potrebno 60 glasov, bom navedla le vprašanja, ne pa tudi rešitve, o katerih bo potrebno poiskati dokončno soglasje. Le vprašanja zato, ker bo vsako trdno vztrajanje posameznih poslanskih skupin pri čisto določenih rešitvah lahko onemogočilo sprejem zakona. In eno takih vprašanj je seveda že omenjeno število volilnih enot, drugo pa je vprašanje delitve mandatov oziroma delitve mandatov na državni ravni. Če bomo uvedli različno velike volilne enote, vprašanje te delitve ni več tako enostavno, kot če so volilne enote velike. Potem je tudi vprašanje preferenčnega glasu, večkrat poudarjenega preferenčnega glasu. Absolutni preferenčni glas ima lahko nepredvidljive učinke v primeru, da le izredno majhno število volivcev oddasvojo preferenco. Pa tudi imperialni količnik lahko ob večjem številu volilnih enot privede do tako imenovanih presežnih mandatov, kar bo potrebno v drugi obravnavi rešiti, če se bomo odločili za povečanje števila volilnih enot. Opozarjam tudi na pasti, ki jih skriva absolutni preferenčni glas, kot neugoden za izvoljivost večjega deleža žensk. Sploh pa ob dejstvu, da je skoraj 90% poslank in poslancev podprlo spremembo 44. oziroma 43. člena ustave, ne dvomim, da bodo pomisleki okrog teh rešitev predstavljali velik problem. Skratka, v drugi obravnavi nas zagotovo čaka veliko dela, seveda samo v primeru, če se bomo danes odločili, da zakon o volitvah v državni zbor uskladimo z 80. členom ustave. V Liberalni demokraciji Slovenije ga želimo uskladiti. Hvala.
Tako, s tem smo predstavili stališča poslanskih skupin. Sedaj bomo začeli splošno razpravo. Prvi bo dobil besedo, če tako želi, kolega Drobnič. [[Ne.]] Imam tudi precej odjav, tako da prosim, bodite pozorni. Šel bom od najave do najave. Kolega Kebrič? Prosim.
Hvala za besedo. Brez ekstra etiket, vsi lepo pozdravljeni! Govorim v svojem imenu, in to iz preprostega razloga, ker sem proti vsaki spremembi, saj poudarjamo to, da obstoječi zakon ni v nasprotju z ustavo, in vsa izgovarjanja na ustavo so brezpredmetna. Druga stvar pa je, kdo želi in zakaj želi spremeniti volilni sistem. Želi ga spremeniti enostavno zato, ker si od novega zakona obeta večji volilni uspeh ob naslednjih volitvah. Na srečo smo vgradili, da je potrebna dvotretjinska večina, kajti če tega ne bi bilo, bi z navadno večino 50% čisto vsaka vlada na oblasti enostavno spreminjala, kakor bi ji za naslednje volitve ustrezalo. Zakaj spreminjajo določene stranke? Ne zaradi volivcev, to je metanje peska v oči, "volivcem bomo približali". Ne, ne poznam politika, vodje neke stranke, da bi delal spremembo zaradi volivcev, pa bo dobil manj glasov. Pa tako neumen - oprostite izrazu! - menda ja ni nihče. To se pravi, da so se sedaj zbrali tisti, ki bi radi zbrali 60,ki si od tega obetajo več. Toda na čigav račun bodo dobili tiste glasove več: na račun treh malih strank, ki imamo samo štiri poslance, se pravi, dvanajst novih mandatov bo na razpolago za razdelitev tistim, ki si obetajo več. Na drugi strani tudi tiste stranke, ki imajo, recimo, osem ali malo več, čisto praktično, ne teoretično, bi povprečno v vsaki volilni enoti bil izvoljen eden. To se pravi, oni imajo tako računico in sedaj na mala vrata pripeljejo notri tisto, kar je ustavno sodišče zavrnilo, da ni nacionalnih list. Zato, ker tisti, ki bo prvi na listi, če ne bo več absolutnega preferenčnega glasu, kar so napovedi, bodo enostavno izvoljeni tisti, ki jih je stranka želela, ki so ji najbolj verni, najbolj prepričljivi, najbolj zaslužni, postavila na prvomesto, vsi drugi se pa lahko slikamo - ali slikate. Vprašanje je, da je interes najprej stranke, da dobi z novim volilnim sistemom več mandatov, drugič pa se konfrontira z interesom nas sedanjih poslancev; kdo je tisti, ki želi še enkrat kandidirat, kaj mu novi sistem prinese oziroma kaj mu vodstvo stranke zagotavlja s tem, da ga bo postavljal v ospredje. Če ima interes in je odvisno od politike, ali bo še enkrat izvoljen ali ne, se bo moral pač ukloniti velikim vodjem strank, kajti ti govorijo enkrat, če imajo sklepa svojih organov takšne, bodo rekli: spoštujete sklepe naših organov. Če jim pa slučajno tem velikim vodjem slepi ne ustrezajo, pa pravijo: dragi poslanci, vi imate po ustavi pravico glasovati, kakor hočete. Poglejte, si to dvoličnost. Poglejte si namernost predlagatelja, da je tako poenostavil ta predlog, ki ga lahko obračaš tako ali drugače. Zato, da nam mečejo vabo, da drugim branijo, lahko pridemo z amandmaji. In če sem danes poslušal, ker ne smem polimizirati, sem poslušal, da bodo eni dali take, drugi drugačne predloge. To ni polimiziranje, ampak to je dejstvo. Ampak, kateri predlog pa bo sprejet? Sprejet bo tisti predlog, za katerega bo poskrbela iz takšnih ali drugačnih političnih nagibov večina, to se pravi 60 glasov. Ker bo še moj poslanski kolega govoril, bom skrajšal za naslednje. Poslušajte, preferenčni glas je tisti, ki tisti, ki bi res približal to, ampak na tega se sploh ne igra. Trdim, da so ta predlog izdelali namenoma tako, da bi uničili male stranke, ki nimajo takih prominentnih osebnosti kot so ministri in to, ono, drugo in tretje, ki bi lahko v celi volilni enoti dobili toliko glasov, da bi presegli tisti prag. Poglejte, ta predlog zakona ima devet strani, potem pa še ostalo. Nihče pa ni hotel do sedaj povedati, kaj se bo zgodilo, če bomo imeli volilne glasovnice, ker mora po tem zakonu in po veljavnem, biti vse izpisano. Ali bomo imeli obliko koledarja - pa ne z 12 listi, kot je 12 mesecev, mogoče 30, mogoče 40? Ali bomo imeli plahto, ki bo najmanj 1 meter dolga, pa boš moralimeti povečevalno steklo, da boš našel tistega? In kaj bodo volivci rekli - Franček, jaz bom tebe volil, ker ti si najbolj pošten, tebe najbolj poznam. Ne bodo pa povedali tisti Frančki pa Micke, v kateri stranki so, ker mogoče tistemu pa stranke ne ustreza, ampak on bi njega vseeno volil. Kje ga bo pa našel na tej "plahti", ali na tem koledarju? To je tako zavajanje, to je tak pesek v oči volivcem, da bi ja bili za to, kar bo sedaj predlagano. Da, samo še to povem, koalicijska pogodba nas nič ne zavezuje, da moramo mi tako glasovati. Mi smo v koalicijski pogodbi vsi, in to spoštujemo, obvezali, da bomo pričeli razpravo. Ta razprava bo pa takoj pokazala, da ni dobro spreminjati volilne zakonodaje v zadnjem letu. To se pravi, zakaj bi danes nas posiljevali,sprejmimo to, pa bomo reševali v drugem, tretjem branju, če bomo že danes porabili 6 ali več ur, pozno v noč, ali pa morda celo v jutro, na drugi strani bomo še ob drugem branju - zopet toliko ur, pa še v tretjem branju. Ali ne bi ta čas z zavrnitvijo, ker ni razloga niti ustavnega niti kakega drugega, da se to spremeni v korist volivcev, ampak želi se spremeniti v korist velikih strank na račun manjših strank, pa tudi tistih strank, ki danes razmišljajo, ki imajo v tem mandatu 8 ali 9, morda tudi 10 mest,ali jih bodo obdržale po novem volilnem sistemu ali jih pa ne bodo. Če jih ne bodo, če so delali si simulacije, kako bi, v kateri varianti to bilo, bodo prišli do zaključka pa bodo naenkrat rekli: ne, sedaj pa nismo več za to, čeprav smo v začetku podpirali. Sploh, ko se odpirajo druga vprašanja, ko nihče nima garancije, kaj se bo zgodilo v drugem branju: ali bodo tisti amandmaji, s katerimi napovedujejo, da bi jim ustrezalo za stranko in bi pod tistimi pogoji glasovali, tisti ne bodo sprejeti, drugi bodo sprejeti. Na koncu bo 60 glasov in bo sprejeto to, kar je predlagano, za kar jaz trdim, da je to, kar je predlagano, zelo slabo. Slabo za stranke, slabo za tiste člane strank, ki so idealisti, ki niso prišli iz osebnih koristi ali iz takih ali drugačnih obetajočih si privilegijev -, kar sem tudi včeraj dokazal v svoji debati in bom še dokazal v petek pri naslednjem dnevnem redu, ko bo točka za dodatno pokojninsko zavarovanje. Dokazujem to, da se vedno usmerja v določeno smer, da si določena oblast ali tisti ki misli, da ima, morda je pa nima, največjo oblast, predvsem pa je to vaba za tiste, kdor ne bo zdaj pošteno glasoval za to, kakršno smo mi predlagali, da v naslednjem mandatu, če bo sploh prišel v parlament, nima več nobenih izgledov, da ga bomo vzeli v pozicijo, koalicijo. Ta si lahko tu slika v opoziciji, lahko udriha, lahko prosto govori, dosegel ne bo nič, ker bo koalicija zopet tako izbrana, da bo imela tako in drugačno večino in drugih - tudi, če bi jih slučajno vzeli zraven - bodo samo peto kolo za tako in drugačno glasovanje, pa tudi če jim kdaj ne bo ustrezalo, pa bodo proti, ne bodo nič dosegli. Menim, da je danes na nas odgovornost, ta odgovornost, da danes zavrnemo in prihranimo vse tiste debate, vsa tista razmišljanja, poglabljanje v ta sistem. Saj ta predlog je tako ohlapen, pa se ponavljam, pa to podčrtam, da je toliko odprtih, nerešenih stvari, ki jih je težko v nekem določenem času z vsem teoretičnim znanjem pa s praktičnimi izkušnjami od volitev, ki smo jih pač že doživeli in preživeli,pa spreminjali, pa nespreminjali, zopet prihajamo do tega, kaj bo komu najbolj ustrezalo, tako bo glasoval, pa tudi če ne bo izglasovano, pa se bo pač potem tolkel po glavi. Mislim, da je korektno, da še svojemu kolegu, ki tudi še želi nekaj povedati, prepustim dovolj časa, kajti v naši demokratični skupini poslancev DeSUS velja demokracija. Zato nismo nastopili z nobenim mnenjem, pa brez ozira na to, da se bo lahko zgodilo, da bomo vsi štirje enako glasovali. Hvala lepa tistim, ki ste me poslušali.
Prosim. Kolega Janša? Ne. Kolega Kontič? Ne. Kolega Podobnik? Kolega Kangler, ja.
Hvala za besedo. Prav vesel sem, ko sem poslušal svojega poslanskega kolega gospoda Kebriča, ki se je tako vneto poglobil v to volilno zakonodajo, ki jo imamo danes v državnem zboru. Uvodoma je že naš predstavnik poslanske skupine najavil, da bomo poslanci Slovenske ljudske stranke, zavrnili takšen predlog. Zavrnili takšen predlog, saj smo mnenja in tudi moje osebno mnenje je, da imamo trenutno zelo dober in ustrezen volilni sistem, ki zagotavlja enakomerno porazdeljenost volilnih mandatov po celotni Sloveniji. Še enkrat poudarjam, obstoječi volilni sistem zagotavlja enakomerno razdeljenost volilnih okrajev in mandatov po celotni Republiki Sloveniji. Res je, kot je ena izmed govornic v imenu poslanske skupine nastopala in dejala, da se zgodi, da v katerem volilnem okraju pa nimajo svojega predstavnika oziroma sta po dva izvoljena. Vendar predlagatelj ni jasno definiral, ali podpira absolutni preferenčni glas. Šel je v varianto absolutni preferenčni glas, da imaš možnost obkrožiti kandidata na listi ali celotno listo in se potem tisti glasovi razdelijo vsem kandidatom na listi. Nihčepa od teh predlagateljev ni upošteval znotraj političnih strank špekulacij. Špekulacij, da se lahko zgodi to, da bo v eni volilni enoti deset kandidatov skoncentriranih iz enega območja, drugi kandidat, enajsti kandidat, pa iz petkrat večjega območja. Tistih deset kandidatov si bo pobralo glasove, enajsti bo pa potegnil večino. Ali nasprotna špekulacija: da bo stranka vodila volilno kampanjo na ta način, da bo propagirala listo in pozivala volivce, da naj dajo glas listi kandidatov, čeprav je po drugi varianti obvezujoč absolutni preferenčni glas. Vendar je nevarnost v tem, da se zgodi, da bo politična stranka delala takšno propagando, da bodo dejansko volivci svoj glas namenili listi kandidatov, da se bodo ti glasovi, ki jih bodo kandidati ali pa lista dobila, enakomerno razdelili na enajst kandidatov, potem bo pa ena družina, ali ena krajevna skupnost, ali vaška skupnost, ali ena veja sorodnikov izvolila predstavnika ljudstva iz tiste volilne enote. To je mogoče. Praktično in teoretično je po tem predlogu vlade to mogoče. To je mogoče, glede na to, da imamo osem volilnih enot. In če primerjam, recimo, prekmursko volilno enoto s sedežem na Ptuju, da ena politična opcija ali pa politična stranka sedaj nima svojega poslanca iz Murske Sobote ali iz tistega okolja, se bo zgodilo to, da bomo vseh deset kandidatov, kot sem že prej nakazal, imeli iz Ormoža, s Ptuja, Lenarta, Destrnika, Radgone, na ta način si bo zagotovila, da si ti kandidati med sabo poberejo glasove in prepustili večino tistemu volilnemu telesu, ki pobira politične opcije, da pobere v Murski Soboti. Ne vem, v čem je problem v obstoječem volilnem sistemu. Glede na to, kdo predlaga in kdo stoji za tem volilnim sistemu, je moje mnenje, da je to ena stopnja k še večji centralizaciji, ki jo imamo v tej državi. Zakaj? Nihče me ne bo prepričal, da sodno in izvršno vejo oblasti nimamo preveč skoncentrirano na enem mestu. Edina veja oblasti v tej državi, ki ni skoncentrirana in scentralizirana, je zakonodajna veja oblasti, kjer ima vsak svoj volilni okraj skoraj več ali manj svojega predstavnika ljudstva v tej hiši. Če na ta način kot si predstavniki želijo spremeniti volilni sistem, sem prepričan, da od vseh teh mest, ki jih bom sedaj naštel, spoštovane poslanski kolegi in kolegice, le malokdo bo še dobil vtistem okolju mandat. Ali gledamo Kočevje ali Velenje, ali Ljutomer ali Ormož, Slovensko Bistrico, Lenart, Slovenske Konjice, Brežice, Trbovlje, Zagorje, Idrijo - in še bi lahko tako našteval, da ne govorimo o Gorenjski. Ali je res, da ti kraji, ki sem jih sedaj naštel, ne smejo imeti svojih predstavnikov? Saj jih bodo lahko kandidirali - seveda jih bodo lahko kandidirali, vendar glede na število volivcev, ki so v tistem danem okolju, nimajo takšnih možnosti po absolutnem preferenčnem glasu in po taki kombinaciji, ki ga predlaga vlada, kot pa tisti, ki prihaja iz največjega centra. Še ena velika bojazen je. Po predlogu vlade, če se znajde na listi 11 kandidatov, bo znotraj politične stranke nastal problem, kako voditi znotraj volilne enote kampanjo. Normalno je, da bo vsak kandidat, ki sedaj kandidira v svojem volilnem okraju, če bodo ukinjeni, vso kampanjo peljal v celotni volilni enoti. In s tem, spoštovane poslanke in poslanci, bomo povzročili pravo zmešnjavo med volivci. Namesto 20 ali 25 kandidatov, kiso sedaj kandidirali v enem volilnem okraju, to pomnožimo z 11, bo to 250 kandidatov, ki bodo kandidirali znotraj volilne enote. In ljudje bodo morali izbirati svojega kandidata izmed 250 kandidatov! In kolega Kebrič je imel prav, ne gre za koledar, gre za nekaj več kot koledar. Koledar ima samo 12 strani, 12 mesecev. Tu bo nastopilo kandidati 250 kandidatov znotraj volilne enote. In če je vsak izmed teh 250 kandidatov pošlje po gospodinjstvih, ali v nekem okolju v gospodinjstvo, ali nagovori volivce, potem slovenski volivci res ne vedo več, pri čem so. Da jih 250 kandidatov nagovarja, da naj oddajo svoj glas enemu izmed tistih, ki je na listi 250 kandidatov. In to je resen problem. Če pa gre za volilni okraj, gre za zaokroženo celoto, gre za okoli 20 do 25kandidatov, kjer ljudje lahko odločijo sorazmerno na tiste kandidate, komu bodo prepustili svoj glas. Zelo pomemben je domicil. Moje mnenje je bilo, da je zelo pomemben domicil, čeprav so nekateri pravni strokovnjaki govorili, da je to v nasprotju z ustavo, pa to ni res. To ni res. Mi v zakon lahko zapišemo, da kandidat, ki kandidira v volilni enoti, ima stalno bivališče v volilni enoti, državljani Republike Slovenije, ki pa imajo stalno bivališče v tujini, pa lahko kandidirajo kjerkoli v volilni enoti v Republiki Sloveniji. Pa smo ta problem rešili in ta problem je rešen, da lahko vsak državljan Republike Slovenije kandidira. Tudi tisti, ki je v tujini in ima stalno bivališče v tujini. Vendar je problem nekje drugje. Sprejemati volilno zakonodajo je politično vprašanje. To ni več strokovno vprašanje, glede na to, da imamo dobro izdelan volilni zakon. Gre za politično vprašanje. Nekateri stranki bi verjetno ugajal domicil, nekaterim pa sploh ne, ker ima dobre kandidate iz enega največjega centra, potem jih postali po takšnem sistemu, kot ga vlada predlaga za nosilce list, za nosilce list, in tisti, ki bodo nosilci list, bodo pobirali glasove. In potem v Prekmurju, Štajercem, Korošcem, ali pa Primorcem, ali pa Dolenjcem, ali pa Gorenjcem pobirajo mandat in porušijo to ravnotežje, ki ga danes imamo v tem državnem zboru. In smo priča novi centralizaciji tretje veje oblasti oziroma zakonodajne veje oblasti. In to se bo zgodilo. Mogoče v naslednjem mandatu ne, po tem mandatu, v dveh obdobjih, bi zagotovo se to zgodilo, da bi bili priča največji centralizaciji. V zadnjem času se pojavljajo tudi volilne enote. Da predlagatelj razmišlja, da bi šel na 14 volilnih enot, po principu iz leta 1990, DPS. Vzemite si čas, poglejte, kdo in na kakšen način je v tistem času bil izvoljen v DPS, in od kod prihaja. In boste mi lahko dejali, da imam prav, da je šlo za čisto centralizacijo. Kar poglejte razmerje. Zelo sem bil presenečen, ko sem slišal - do mene še sicer ta seznam teh volilnih enot ni prišel - da tiste volilne enote gredo po tistih mejah, ki so včasih bile. In isti problem je pri volitvah v državni svet, kjer imamo elektorske glasove. Neka občina Ruše ne more nikoli nikdar imeti svojega državnega svetnika, ker tisti, ki je zarisal volilno enoto za volitve predstavnika lokalne skupnosti, Slovensko Bistrico in prek Pohorja mimo Maribora z Rušami, po številu prebivalcev, ki jim pripada na število prebivalcev elektorskih glasov, nikdar in nikoli ne more imeti svojega predstavnika v državnem svetu. Zato se mi zdi to nekorektno in nepošteno. Enako se bo zgodilo, če bomo na ta način, kot sem slišal, zaokrožili te volilne enote, ki niso naravne in ne sodijo naravno skupaj. Kar se tiče volilnih komisij. Spoštovane poslanke in poslanci, najbolj pošteno je in najbolj demokratično je, da imajo politične stranke, ki kandidirajo za volitve v državni zbor, svoje člane tako v volilnih komisijah v volilnem okraju, v komisijah volilne enote, kot na voliščih, svoje zaupnike in svoje predstavnike, ki kontrolirajo in zagotavljajo identičnostvseh tistih, ki so prišli tja, in tistih glasovanj in zapisnika, ki je napravljen na koncu volitev v državni zbor. In ne pride v poštev, da bo kdo na ta način, da bi v zakon zapisali, da so to državni uslužbenci, bodisi z levice ali desnice, po volitvah špekuliral, da so bile volitve ponarejene, zlorabljen na tak ali drugačen način položaj posameznih oseb. Na ta način zagotovimo to, ker ima vsak pravico od svojih političnih strank predlagati v vsako komisijo, in to zagotavlja dejansko identiteto. Razumel bi predlagatelja, da bi govoril samo o absolutnem preferenčnem glasu. Samo o absolutnem preferenčnem glasu. Vendar to mencanje, enkrat glas listi, enkrat glas kandidatu, sorazmerne delitve - verjemite mi, bo prineslo v slovenski politični prostor kandidature v takih špekulacijah, kot sem jih sedaj navedel. Iz navedenih razlogov nisem pripravljen podpreti predloga vlade. Predlog vlade, pri tem mislim, da je to predlog, najmočnejše vladne stranke, čeprav sem presenečen nad nekaterimi potezami koalicijske partnerice, da se mimo nas in za našim hrbtom kljub koalicijski pogodbi dogovarja tako o volilnih enotah, o volilnem sistemu, o pragu in še o čem. Mi, ki smo pa člani te koalicije, vsaj zaenkrat še, pa izvemo iz sredstev javnega obveščanja. To ni korekten odnos. To ni problem, če ena stranka ali dve ali posamezniki, ki nasprotujejo spremembi volilne zakonodaje - gre za odnos koalicije. In take probleme, ki smo jih danes slišali, bi morali najprej rešiti znotraj koalicije, ne pa, da preden se sestanejo predsedniki strank, ki tvorijo koalicijo, predsednik vlade žuga poslancem: takšen volilni sistem bomo sprejeli, nikakršnega drugega. Zato sva tudi takrat v tistem času, jaz in poslanski kolega Rokavec iz protesta, da sproživa splošno razpravo, vložila v državni zbor zakon o volitvah v državni zbor v smislu zagotovitve domicila znotraj volilne enote. Iz teh razlogov, ki sem jih sedaj navedel, spoštovani poslanski kolegi in kolegice, mojega glasa ne bo. Ne bo, izključno zaradi tega ne. Drugi razlog pa je tudi ta: zadnje leto ali zadnje mesece pred volitvami se volilna zakonodaja ne spreminja. Se ne spreminja! Koalicija bi morala ta problem rešiti v prvem letu, tako da se lahko politične stranke tiste, ki so v parlamentu, in tiste, ki so zunaj parlamenta, demokratično in ustavnopravno pripravijo na volitve v državni zbor. Hvala.
Hvala lepa, kolega Kangler. Kolega Avšič. Prosim.
Hvala za besedo. Seveda se človek vedno vpraša, kadar je taka tema pred nami, zakaj to sploh počnemo. In med odgovori za to, zakaj je na prvem mestu danes postavljeno vprašanje ustavnosti sedanjega volilnega sistema, glede na zavezo, ki smo jo sprejemali ob spremembi ustave pred prejšnjimi volitvami. Po vsej verjetno in zagotovo je še veliko drugih razlogov. Nekatere lahko predvidevamo; torej, tisti, ki mislijo, da po sedanjem volilnem sistemu niso dosegli dovolj dobre rezultate in pričakujejo s spremembo boljšega. Ravno tako je eno od vprašanj tudi v odgovoru, da posamezna področja v Sloveniji, ki doslej niso s tem volilnim sistemom dobila poslanca, pritiskajo na to, da se zakon spremeni in uredi do te mere, da bi bile te sive lise izjema v bodoče ali pa, da jih več ne bi bilo. Izhajam iz take volilne enote, kjer imamo, recimo, kot tradicionalno območje brez poslanca Novo mesto. Vendar je seveda vprašanje, ali je samo volilni sistem kriv, da neko določeno področje nima poslanca, ali je še kaj drugega krivo. Kajti, vemo, da je na to, koliko poslancev in katere poslance se izvoli v Državni zbor Republike Slovenije poleg volilnega sistema tudi pomembno, kako stranka na določenem področju deluje in kakšne ljudi kadrira. In ni samo volilni sistem tisti, zaradi katerega v nekem območju poslanca ni. Vprašanje, kateri volilni sistem je pravi: ali sedanji, ki ga imamo, ali ta, ki je pred nami ali je še kakšen drugačen. Tudi tu si upam trditi, da ga ni volilnega sistema, ki je dober, ki je za vse enako pravičen in po katerem je enostavno zmagati. Vsi, ki smo tu notri, smo bili najmanj enkrat, dvakrat in večkrat na volitvah in po različnih volilnih sistemih, ker smo kandidirali tudi v lokalnih skupnostih. Ni volilnega sistema, ki bi bil nadvse in dokončno pravičen za vse, in ni volilnega sistema, po katerem se da enostavno in brez problemov zmagati. Zato, seveda, je po moje edino resno in edino merilo, da je potrebno zakon spremeniti, pač, ustavna obveza. Vse drugo je potem vprašljivo. Za nas, za liberalno demokracijo je vprašanje, zakaj spreminjati, kajti volilni uspeh postarem sistemu ali po sistemu, ki je veljaven, je dovolj dober, da bi se ga splačalo še enkrat ponoviti. Tako bo potrebno še veliko politične modrosti znotraj parlamentarnih strank in poslancev, da bi na temelju tega, kar imamo pred seboj, v drugem in tretjem branju resnično lahko sprejeli volilni zakon. Predvidevam pa, da bo v prvem branju sprejet. Hvala lepa.
Kolega Jelinčič - ne, kolega Bernik - ne, kolega Pohorec - ne. Prosim? Želite? Prosim.
Hvala lepa za besedo. Povsem sproščeno in brez vsake obremenitve bom govoril o tem, kar pač mislim in kako gledam na zadevo, kako so me poučili tudi v tistih zadevah drugi, ki imajo več izkušenj in znanja okoli volitev. Če me jutri ne bo tu, preživim, nisem odvisen odtega, da moram biti poslanec še naprej v državnem zboru, zato nimam tiste obremenitve ne za to ali za ono varianto. Povsem se strinjam z že izraženem mnenjem: v volilnem letu ne spreminjati zakonodaje. Volitve so se začele, volitve se že delajo. Saj gledate "Tarčo", gledate "Trenja", gledate "Omizja", gledate tu razprave, vlaganja raznih zakonov, o katerih se da veliko govoriti, kako smo za regionalni razvoj, kako smo za ono, za tretje, za četrto. To so že volitve. Vsi lahko mi jutri vložimo po tri, štiri zakone, ko bomo rekli: ljudstvu obljubljamo to, ljudstvu obljubljamo ono, potem pa so volitve mimo, pa tega itak ne moremo uresničiti. Ni dobro. Imeli smo pa tri leta časa. V koalicijski pogodbi smo si res zapisali, da bomo začeli razpravo in že razpravljamo, uresničujemo koalicijsko pogodbo s tem - ker kaj drugega pa nismo napisali. Dobesedno, če sem preveč, bi rekel, paragrafski, tako tudi tu piše, sedaj imamo vendarle po sedanjem volilnem sistemu načelo enakopravne zastopanosti vseh pokrajin RepublikeSlovenije v tem državnem zboru. Iz vsake volilne enote enako število poslancev in volilne enote so vsaj dokaj enake po številu prebivalcev. Z vsako spremembo bomo to zadevo rušili. In mogoče po svoje interpretiram tudi lahko, pravniki bodo to drugače rekli, ali res ne uresničujemo 80. člena ustave, po katerem naj bi imeli volivci tisto odločujočo možnost, vpliv na izbor kandidata. Kaj so volitve? Vsak od volivcev, ko v predvolilni kampanji vidi, kdo vse kandidira, že ve, komu bo dal svoj glas. Imensko. Volil bom tega, onega, tretjega. In ne glede na to, kje je večina volivcev, ne glede na to, kakšna je lista, rdeča, zelena, plava ali pa rumena, črna ali še kakšne barve, volil bom ime in priimek tega in tega, ker mu zaupam, in če je tudi v tej, ali drugi, ali tretji stranki. Večina ljudi, ali pa mnogi ljudje tako tudi razmišljajo. In 8 strank nas je v parlamentu, vsaj dvakrat toliko je še registriranih, mislim, da je 22 strank. Če vsi stopijo v volilno tekmo, je 22 volilnih list. In v enem volilnem okraju je to 22 imen lahko teoretično maksimalno tudi možno. Vložimo jih v eno listo, imamo 22 ljudi na izbiro. Ali potem ljudje ne morejo izbrati enega od tistih 22-ih? Mislim, da lahko. Predsednika države smo morali izmed 8 kandidatov. Mislim, da je bilo 8. Eden je bil na koncu izvoljen. Ampak imeli smo možnost izmed osmih izbirati. Tu bomo imeli v državnem zboru v vsakem volilnem okraju, recimo, sem prepričan, najmanj 8, ker je toliko strank, pa še najmanj 5, toliko pa je 13. Od 13 ljudi enega dobrega izbrati, mislim, da ni problem. Je tudi po tem sistemu, če malo razmišljam, približno temu, o čemer 80. člen ustave govori, tudi zadoščeno. Svoboden izbor. Preferenčni glas. Prvič bi ga uvedli popolnoma brez izkušenj na tem področju. Naši volivci, predvsem na podeželju, starejši, slabo pismeni in tako naprej, ne bodo znali tega preferenčnega glasu dobro uporabiti in bo povsem strankarska politika igrala vlogo, kdo bi naj bil izvoljen. Celo po sistemu razdelitve potem tistih glasov, kjer bo dobila glas samo lista, bo prišlo do razdelitve glasov in najbrž bodo mnogi potem po volitvah razočarani, "ja, mi smo pa mislili, da bi onega izvolili, zdaj pa je izvoljen ta". Tu je tudi veliko odprtih vprašanj, kako bi to rešili. O elektronskem glasovanju bi težko rekel, da sodi že danes sem. Sam sem za to, da bo v perspektivi tudi to način; čas gre naprej. Toda 25, 30% prebivalcev naše države je še - vemo, kje z obvladovanjem te nove tehnike. Prepričan sem, da ljudje, ki so danes stari 65, 70 let pa imajo, seveda, volilno pravico so delali še pri sveči svojo domačo nalogo ali pa pri petrolejki, vsaj na podeželju, tak je bil čas takrat. In se danes ne upa niti za računalnik usesti, kaj šele, da bi dal elektronski glas. Tako da je to stvar za prihodnost, ne pa za naslednje volitve. Sam sem pa tudi v dilemi, kako se odločiti. Koalicijska pogodba je eno, ustava drugo, ki jo, mislim, lahko tudi na ta način izpolnjujemo, izvršni odbor stranke tretje. In ko sem nazadnje postavil vprašanje svojemu predsedniku, kaj zdaj velja tudi v moji stranki, nisem dobil odgovora. Zato ga tudi ne morem dati zdaj, kako se bom odločil - po svoji vesti. Hvala lepa.
Hvala, kolega Pohorec. Kolega Sušnik. [[Ne želi.]] Kolega Bevk. [[Ne želi.]] Namesto kolega Kanglerja, kolega Rokavec, s tem da veste, kajne, potem naprej nimate besede. Prosim.
Hvala za besedo. Mogoče bi se v tej razpravi dotaknil še nekaj vprašanj oziroma ki sem jih prej navedel v predstavitvi, toda bolj podrobno. Namreč, sprememba volilnega sistema bo po moji oceni bistveno spremenila strukturo zastopanosti v državnem zboru. Predvsem v smislu strukture zastopanosti posameznih območij, predvsem relacije zastopanosti večjih mest, poslancev iz večjih mest in poslancev iz manjših, srednjih mest in podeželja. Ta struktura je sedaj približno v razmerju 60 : 40, dejansko v korist manjših, srednjih mest in podeželja. Predlagani predlog bo to razmerje zagotovo poslabšal, poslabšal v negativno smer. Če ga poslabša v negativno smer, vemo, da bodo tudi odločitve in način razmišljanja o posameznih problemih, s katerimi se določena okolja ukvarjajo in soočajo, tudi drugačen. Drugo vprašanje se mi zdi tudi vprašanje ukinitve volilnih okrajev. Sedaj mora stranka v vsakem volilnem okraju, ki približno pokriva določena območja - strinjam se, da je razmerje med številom prebivalcev v posameznem volilnem okraju bistveno preveliko in da bi bilo potrebno tukaj sigurno iskati spremembe in rešitve v večji enakopravno približni velikosti volilnih okrajev tudi po številu prebivalcev. Vendar gre še za eno drugo vprašanje. Gre tudi za vprašanje, da sili ta volilni sistem, obstoječi volilni sistem, stranke, da predložijo svoje kandidate in iščejo svoje kandidate več ali manj iz tistih volilnih okrajev. Tudi to je ena pomembna, sigurno le pozitivna lastnost obstoječega volilnega sistema. Predlagani sistem z osmimi volilnimi enotami bi seveda strankam dejal bistveno manj dela, iskali bi predvsem zveneča imena, bistveno manj pa bi se ukvarjale s tem, da bo teren približno enakomerno zastopan. Tudi sedaj se ne ukvarjajo. Imajo možnost, da nekoga pošljejo, denimo, iz Ljubljane kandidirati v Koper. Teoretično je to možno, ker nimamo domicila. In prepričan sem, da takšna ureditev ni v redu, da nima domicila. Vendar več ali manj obstoječi volilni sistem sili stranke, da poiščejo kandidate, ki imajo tudi stalno bivališče v tistem volilnem okraju. Danes je bilo veliko govora o pravičnosti volitev. Sigurno je vsak volilni sistem na koncu odraz politične odločitve, politične odločitve večine v državnem zboru. Vendar na eni strani govoriti o pravičnosti volitev, na drugi strani pa govoriti o povečanju volilnega praga, denimo s 4% na 6%, ne gre skupaj z načelom pravičnosti. Če bi iskali načelo pravičnosti bi morali reči: stranka, ki doseže za svojmandat odstotek glasov, ima pravico, da pridobi svojega poslanca v državni zbor. Vemo, da bi potem ta državni zbor bil še bistveno bolj raznolik, da bi verjetno bilo še več strank v državnem zboru in še bolj težko usklajevanje in oblikovanje koalicij. Vendar dejstvo je, da če na eni strani zahtevamo pravičnost volitev, potem moramo iskati in biti dosledni do konca. Tukaj pa verjetno pri volilnem sistemu tega ne bomo do konca dosegli, ampak se poskušamo vsaj približati. Drugo pa je vprašanje dileme absolutnega preferenčnega glasu. Če se uvede absolutni preferenčni glas, potem je res to, seveda, da ima volivec možnost, da smo glasuje za nekoga na istoimenski listi, ne pa za listo. To je po moji oceni absolutno preferenčni glas. Potem se seveda dejansko zagotovi volivcem - bi se zagotovil, ampak ta predlog zakona tega ne zagotavlja -, izključno pristojnost, da izberejo, kdo bo sedel v parlamentu in jih tudi zastopal. Seveda se pa odvzame pristojnost strankam. In tudi v dosedanjem obdobju glede tega predloga volilnega sistema je bilo toliko že namigovanj o raznih špekulacijah, da jaz osebno ne verjamem, da bi prišlo na koncu do oblikovanja absolutnega preferenčnega glasa. Če pa uvedemo absolutni preferenčni glas, potem pa gremo proti možnostim, ki smo jih nakazali pred enim tednom, spremembe 44. člena ustave, kjer bi težili k bolj enakomerni zastopanosti obeh spolov v parlamentu, to je pa druga skrajnost. In jaz ne vidim rešitve, rešitev je boljša v obstoječem sistemu, ker stranka lahko na dotičnem volilnem okraju postavi kandidatko za poslansko. In če je to tudi boljše volilno telo ima tudi boljše možnosti, kandidatka za poslanko, da je tudi izvoljena v državni zbor. Sedaj je vsa odgovornost na političnih strankah. Naslednje vprašanje je volilna kampanja. S takimpredlogom zakona, se bodo kandidati znotraj istoimenske liste, šli znotraj stranke volilni boj tudi med volitvami. Ne vem, če je to najbolj smiselno. Najbolj vprašljivo je pa, kako se bo volivec znašel na volišču. To je pa že kolega Kebrič zelo nazorno povedal. Ampak samo en primer. Najmanj, kar smo imeli doslej list v državni zbor, mislim, da jih je bilo okoli 15, 14, 15, in če je osem volilnih enot, se pravi 15 list po 11 kandidatov. Volivec, ko bo prišel na tak način na volišče, se bo moral odločiti med166 imeni. Ja, če hočemo zagotoviti med 166 imeni na volilnem lističu. Tukaj pa moramo najprej ugotoviti, če bomo hoteli zagotoviti preglednost, da bo pač zelo velika tako imenovana "volilna plahta", kjer bo lahko volivec čitljivo prebral ime in priimek kandidata pod posamezno listo. Če pa ne bodo napisani kandidati na listi, je pa ta predlog še bistveno bolj neumesten, da bi, recimo, obkrožali in dajali kvadratke ali številke v določen prostor, ki bi za to bil oblikovan na volilnem lističu. Tako sem prepričan, da predlagani volilni sistem ustvarja zelo veliko nepreglednost na volišču, za posameznega volivca veliko spremembo in s tem povezano tudi zelo veliko verjetnost za še večje število neveljavnih glasovnic. Ker je lahko zmotljivost bistveno večja kot pri obstoječem volilnem sistemu. In sedaj še nekaj na koncu o ustavnosti volilnega sistema. Ta volilni sistem je ustaven. Leta 2000, ko je bilo govora o spremembi ustave na tem področju, ni niti eden omenjal, da s spremembo ustave ukinjamo volilne okraje. Tu je pač nastal umeten vzrok glede besedne zveze "sorazmerna zastopanost", da to pomeni tudi ukinitev volilnih okrajev. Kar ni res. Sorazmerna zastopanost je večja, če volilni okraji ostanejo, kakor če se črtajo, in se uvede 8 ali 14 volilnih enot. To je samo nekaj še dodatnih razmišljanj o tem, da predlagani predlog ni primeren, še bolj neustrezno pa je to, da ga spreminjamo v volilnem letu. Hvala lepa.
Hvala kolega Rokavec. Anton Butolen želi razpravljati. Prosim.
Hvala lepa. Volitve v državni zbor so prav gotovo najpomembnejše volitve v državi. Zato je razumljivo veliko zanimanje ne samo politike, temveč tudi javnosti za spremembe volilne zakonodaje. Kljub temu tvegamo oceno, da je vsaj med volivci manj znano, da sestava državnega zbora ni odvisna samo od njihove volje in števila oddanih glasov, temveč tudi od zapletene volilne matematike, ki odloča, kako se oddani glasovi pretvorijo v mandate strankam in posameznikom. Oblikovanje volilnih enot, do sedaj tudi okrajev, volilni prag, način delitve mandatov v volilni enoti in način delitve preostankov glasov ne odločajo samo, koliko poslancev bo imela posamezna stranka, temveč tudi, kateri bodo ti poslanci, in tudi, iz katerih območij bodo ti poslanci prihajali. Če sta za politične stranke bolj pomembna prva dva podatka, torej število poslancev in ime poslancev, pa je za volivce pomembno tudi dejstvo, od kod ti poslanci prihajajo. Že pri sedanji, relativno dobri regionalni razpršenosti poslanskih mandatov, se razlike med slovenskimi statističnimi regijami povečujejo. Zato si upam trditi, da se bodo te razlike ob morebitni koncentraciji poslancev iz urbanih naselij še hitreje povečevala. Zato je ključno vprašanje, ki si ga zastavljajo volivci, ali bo nova volilna zakonodaja res takšna, da bodo v prednosti kandidati iz večjih naselij oziroma mest. Dosedanja zakonodaja, ki je Slovenijo razdelila na 8 volilnih enot in 88 okrajev, je namreč volivcem dajala vsaj navidezno sporočilo, da odločilno vplivajo na izvolitev poslanca. Navidezno, pravim zato, ker upam, da vsaj tu vsi vemo, da zmaga v volilnem okraju še ni pomenila dosti. Mnogo zmagovalcev volilnih okrajev ne sedi v tem parlamentu. v parlamentu sedijo ljudje, ki so dosegli 600 mest v svojem okraju, tistih 5, ki so jim pa volivci namenili več glasov, ni tu. Tudi to dejstvo so ljudje težko sprejeli. Iz nekaterih okrajev sploh ni poslancev, iz nekaterih okrajev je pa več poslancev, iz nekaterih okrajev več mandatov zaporedoma ni bilo poslancev, konkretno iz okraja, iz katerega prihaja, deset let ni bilo poslanca. Brez pretiravanja lahko torej povzamem, da ima tudi obstoječi volilni zakon številne pomanjkljivosti, predvsem glede vpliva volivcev na izvolitev posameznikov, kar pa je temeljna pravica vsakega volivca. Po drugi strani pa ugotavljam, da kljub pomanjkljivosti obstoječi volilni zakona omogoča relativno dobro zastopanost vseh delov države v parlamentu, kar je, kot sem že opozoril, izjemno pomembno. Zame se postavlja torej ključno vprašanje, ali bo novi zakon omogočil večji vpliv volivca na izvolitev poslancev in hkrati še naprej omogočal relativno dobro regionalno razpršenost potrjenih mandatov. Če je odgovor na to vprašanje "da", je novo zakonodajo smotrno sprejeti, če je odgovor "ne", je spreminjanje zakonodaje nesmiselno, lahko pa tudi škodljiva. Predlagane spremembe zakona prinašajo večji vpliv volivca na izvolitev poslancev. Glede regionalne razpršenosti mandatov pa lahko rečem, da sem na podlagi rezultatov volitev 2000 opravil preračun na novo zakonodajo in ugotovil, da bi nastale spremembe pri imenih poslancev, ne bi pa se bistveno spremenila regionalna razpršenost potrjenih mandatov, vendar pod pogojem, da je lahko kandidat samo tisti, ki imastalno prebivališče v volilni enoti. Zato bom v prvem branju volilne zakonodaje podprl. Vendar opozarjam, da je volilna matematika tako občutljiva, da bi morebitna sprememba enega samega parametra, torej sprememba volilne enote, volilnega praga, preference, delitve mandatov v volilni enoti in iz preostankov, v drugem ali tretjem branju bistveno spremenila rezultat, zato moja podpora zakonu v prvem branju še ne pomeni, da bom tako glasoval tudi v drugem in tretjem branju, pač pa se bom odločil na podlagi posledic morebitnih amandmajev. Hvala.
Hvala lepa. Gremo naprej. Kolegice Lavričeve ni. Kolega Sok? Ne. Kolega Brejc želite besedo? Prosim.
Želel bi samo to ugotoviti, da smo danes slišali v predstavitvi Slovenske ljudske stranke v njihovih stališčih trditev, da ni modro spreminjati volilne zakonodaje v času volilnega leta, se pravi, približno leto dni pred volitvami. Rad pa bi spomnil, da je leta 2000 prav Ljudska stranka bila zelo zavzeta za to, da tri mesece pred volitvami spreminja volilno zakonodajo. Zelo sem presenečen nad takimi stališči. Mislim, da je ustava, da je ustavni zakon od vseh nas poslancev državnega zbora in poslank nekako postavil resno zahtevo, da moramo sprejeti takšno volilno zakonodajo, ki bo približala moč volivca, njegov vpliv dejanskemu rezultatu. Se pravi, poskušati moramo doseči, da bodo vendarle z volilno zakonodajo zagotovljene večje možnosti, da bodo vendarle poslanci, ki bodo izvoljeni, v skladu s pričakovanji oziroma volilnimi glasovi. Zdaj imamo to možnost narediti. Če ne drugega, moramo sprejeti volilno zakonodajo, ki bo šla v smeri, ki jo ustavni zakon zahteva. Zato me takšne izjave presenečajo in po svoje žalostijo, ker kažejo na neko prakso, ko se ustave ne spoštuje. Ko se ustavnega zakona ne spoštuje. Imamo vso možnost, da v drugem branju soočimo argumente in rečemo: ne, teh rešitev ne bomo sprejeli. Toda da že v samem izhodišču blokiramo možnost soočenja mnenj o različnih rešitvah ureditve volitev v državni zbor, to se mi pa zdi nekoliko pretirano, da ne rečem nemoralno. Hvala.
Dobro, gremo naprej. Kolegica Potrata, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Vprašanja, ki se zastavljajo ob predlogu sprememb volilne zakonodaje, so številna, vendar se želim osredotočiti na eno samo vprašanje. Zastavljam pa si ga ob zagotovilih predlagateljev zakona in iz dopolnilne obrazložitve, češ da predlagane spremembe zagotavljajo večjo demokratičnost volitev, ker bo neposredna volja volivcev pri teh volitvah močnejša, izrazitejša. Mene pa zanima, kaj spremenjena volilna zakonodaja pomeni s stališča uveljavljanja enakih možnosti. Če izhajam in sprejmem tezo, da je civilizacijska norma, da so enake možnosti dokaz večje demokratičnosti neke družbe. Glede na zastopanost žensk v procesih odločanja, če je pri tem merilo delež izvoljenih poslank v nacionalnem parlamentu, je Slovenija med tistimi državami, ki se bodo vključile v Evropsko unijo, ki ne dosegajo niti povprečja, nekaj malega nad 14%, saj je znan odstotek zastopanosti žensk. No, in če izhajam iz tega večkrat ponovljenega dejstva, da bi za večji vpliv na odločanje bilo treba doseči vsaj 30% žensk, je to seveda relevantno vprašanje, ki ga zastavljam preprosto zato, ker sodim, da v naši družbi ne moremo govoriti o enaki vplivanjski moči obeh spolov. Kdo je postavljal izhodišča, koliko subtilno je razmišljal tudi o tem vprašanju, je iz predlaganih rešitev mogočejasno razbrati. Ne trdim, da ne bom podprla predlaganega zakona v prvem branju, zato ker je preprosto nemogoče biti proti tistemu, ko ti zagotavljajo, da s tem pravzaprav omogočaš uveljavitev volje volivcev. Od te volje pa smo vsi, ki delamo v politiki, odvisni. Vendar bi vseeno pričakovala, da bo v času do druge obravnave zakona vendarle mogoče najti tudi načine, kako ublažiti negativne učinke, ki jih lahko prinese absolutni preferenčni glas ali drugačne vrste preferenčni glas, kajti svoje stališče opiramna izkušnje iz tistih držav, ki imajo, res da mogoče drugačne volilne sisteme, imajo pa bistveno višji odstotek žensk, zastopanih v nacionalnih parlamentih, pa smo v Rimu na nedavni 8. konferenci mreže parlamentarnih odborov za enake možnosti in človekovepravice lahko brali med drugimi priporočili tudi priporočilo vladam in parlamentom tako držav članic kot pridruženih članic, naj vendarle skušajo vpeljati take ukrepe v volilni sistem, ki bi zagotovili večjo uravnoteženost zastopanosti spolov v procesih odločanja in je tu posebej omenjeno, da je preferenčni glas tisti, ki takemu cilju stoji na poti. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Trofenik - ne, kolega Džuban - ne, kolega Peče - prav tako ne, Majda Zupan - ne, kolega Cukjati - ne, kolega Veber, prosim.
Hvala za besedo. Po mojem mnenju je ključna protiustavnost odpravljenja s sprejemom ustavnega zakona, s katerim smo ukinili nacionalne liste in s tem je bila dejansko omogočena personalizacija volitev. Vse ostalo, kar pač poskušamo danes poslušati, pa je neutemeljeno oziroma če naredim mogoče neko analizo vseh idej, ki so bile podane iz razprav, čaka v nadaljevanju izredno veliko dela tiste, ki bodo poskušali vse te ideje spraviti v obliko, ki bo takšna, da zakon zopet ne bo postal protiustaven. Predvsem se postavlja zelo veliko vprašanje, kaj se zgodi v tistem trenutku, ko se ukine absolutni preferenčni glas. Kakšen status bodo imele potem te liste? Ali se ne bodo preveč približale prejšnji nacionalni listi in tako naprej? To je samo eno od vprašanj, ki se dejansko pojavlja in je bilo posredovano iz vseh teh mnenj. Menim, da bo zelo težko v tem kratkem času, ki je na razpolago, uskladiti vse te interese in jih seveda tudi vpisati potem v sam zakon. Bi pa opozoril na naslednje dejstvo, da že ves čas nekako opozarjamo, da ne smemo dopustiti prevelike centralizacije, ampak dejstvo je, da z vstopom v Evropsko unijo bo vlada dobila zelo velike pristojnosti, parlament bo pristojnosti v veliki meri tudi izgubil in sam dodajam k vsem tem razmišljanjem, kako se naj bi organizirali v bodoče, še eno idejo. Zakaj pa naj ne bi parlament postal neke vrste regionalni parlament, kjer bi bili zastopani iz regij predstavniki in bi s tem odpravili mogoče tudi tisto dilemo, ki jo tako mukotrpno seveda rešujemo z ustanavljanjem pokrajin. Torej, spremeniti način delovanja parlamenta na način, da bi zagotovili regionalno zastopanost, s tem bi ublažili še večjo centralizacijo, ki nastaja zaradi večjih pristojnosti vlade, verjetno da pocenili tudi samsistem delovanja države in najbrž da se res približali potem neki optimalni rešitvi, ki jo v Sloveniji pač potrebujemo zato, da bo pač država vodena na najracionalnejši način in da bo seveda tudi regionalna zastopanost dokaj zadovoljiva. Menim tudi, da pri volilnih enotah, ki se naj bi uvedle, bo izredno težko se predstaviti vsem volivcem, kajti volilne enote so izredno velike, tudi če jih je 14, in preden se vsak kandidat uspe predstaviti pač v tej volilni enoti, se mi zdi, da bo najbrž da zmanjkalo časav samo volilni kampanji, in s tem se, najbrž, da oddaljujemo zopet od tistega načela, da bi se ljudje odločali pač na podlagi programa ali pa prepričevanja, ki ga pač izvaja kandidat, ki se podaja na volitve. Tako tukaj res cela vrsta vprašanj, za katere mislim, da jih je v tako kratkem času pač zelo težko odpraviti. Hvala.
Naprej. Kolega Brenčič - ne, kolega Jakič - ne, kolegica Tisovic - ne, kolega Jerovšek - ne, kolega Potrč - ne. Kolega Čebulj prav tako ne. Kolega Kacina ni. Kolega Bajuka ni. Kolega Pukšiča ni. Kolega Kramberger - tudi ne. Kolega Kremžar - ne. Kolega Mamić - ne. Kolega Cimperman - ne. Kolega Fabjan - ne. Kolega Lavrinc - ne. Kolega Božič - ne. Kolega Maršič - ne. Kolega Maršič. Preden vam dam besedo, samo opozorilo, predvsem tistim, ki jih ni v dvorani. Povsem jasno je, da bomo sklenili razpravo bistveno prej, kot je bilo predvideno, ker gre za kvalificirano dvotretjinsko večino, je zelo pomembno vedeti, da bomo torej 15 minut po koncu te obravnave začeli odločati, in prosim vse kolegice in kolege, da so na to pozorni. Sedaj pa kolega Maršič. Prosim.
Hvala za besedo. Gospod predsednik. Za razliko od mojih kolegov se bom osredotočil pravzaprav samo na eno točko. In sicer je možnost elektronskega glasovanja. Nekaj je bilo sicer v uvodnih razprava povedano, kaj dosti pa v nadaljevanju ne. Dejstvo je, da živimo v dobi sodobnih tehnologij in s tem se mora tudi naša država in tudi politična srenja soočiti ter se ji prilagoditi. Dandanes skorajda ni več politika, kaj šele politične stranke, ki ne bi predstavljala svojih stališč na spletnih straneh. Pred tremi leti smo se bolj ali manj vsi zavzemali za informacijsko družbo. Naša država gre po tej poti,in to hitro. Predlagani zakon upošteva tudi te sodobne informacijske rešitve, ki se uvajajo, ne samo v slovenski javni upravi, temveč tudi v celotni družbi. Tako je predvidel možnost elektronskega načina glasovanja, kar bo imelo tudi veliko prednosti za glasovanje državljanov, ki živijo, kakor je zapisano tudi v obrazložitvi, v tujini, in so spričo obstoječe diplomatske mreže naše republike razdalje velike do volišč in do posameznih predstavništev. Ima pa to tudi druge prednosti. Osebno ocenjujem, da bodovečje možnosti za udeležbo na volitvah in pa večja možnost dejanske volilne udeležbe. Izboljšana je lahko tudi sama kvaliteta volilnega procesa. Prepričan sem, da so predvsem mladi dovzetni do novih pristopov. Verjetno tudi ni politične opcije ali pa politika, ki si ne bi želela glasov tudi mladih volivcev. Nekatere ocene pravijo, da so mladi sicer vedno manj zainteresirani za politiko in se toliko manj odločajo odhajati na volišča. Mislim, da je to en pristop, ki bi lahko omogočil, da se mladi bolj frekventno ali pa v večjem številu odločajo, da oddajo svoj glas, in to seveda na način, ki je njim najbližji. Se pa zavedam, da je ta projekt zahteven. Zagotoviti je potrebno transparentnost takega glasovanja, ob hkratni anonimnosti za volivca, anonimnosti kot temelja demokratičnih volitev, onemogočiti pa mora ta način glasovanja kakršnokoli obliko zlorabe. Zato je neko prehodno obdobje ali poskusna doba po mojem prepričanju nujna, bodisi s pilotskimi projekti ali pa z manj zahtevnimi glasovanji, bodisi na enem od predstoječih referendumov ali pa na naslednjih lokalnih volitvah. Strah pred zlorabo je po mojem odveč. Kot je zapisal moj sogovornik na nekem popularnem portalu, kjer sem sprožil to diskusijo o tej obliki glasovanja, je v tem forumu večina, ki se jih je javila in oglasila, bila za take rešitve, bili so pozitivni do takih rešitev. Predvsem pa je eden od teh dejal, da so enkritični algoritmi dandanes že tako močni, da če hočeš v realnem času spreminjati rezultate, moraš imeti denarja, kot je naš državni letni proračun za vojsko. Pomeni, da tisti strah po reku, ki ga je dal Stalin, da ni važno, kdo oddaje glasova, ampak kdo šteje glasove, v tem primeru pač ne bi prišel v veljavo. Volitve "on-line" so prihodnost, ki se jih ni mogoče izogniti, zato se je treba na njih pripraviti čimprej. Jaz jim zaupam enako ali pa celo bolj kot navadnemu glasovanju, kjer se s slabimi kemičnimi svinčniki, s skritimi pisali ali pa sporno obkroženimi volilnimi lističi ter morebitnimi lobiji v kakšnem volilnem odboru da postoriti verjetno kaj, kar se z elektronskim glasovanjem ne bi dalo. Hvala.
Hvala kolega Maršič. Gremo naprej. Kolega Malovrha ni, kolega Pucka ni, kolega Rokavec je že govoril. Kolegica Širca? Prosim.
Hvala. Kolega Rokavec je govoril in prav na izvajanje gospoda Rokavca bi imela komentar. Namreč, rečeno je bilo, Franc Rokavec je navajal kot enega izmed razlogov, da njihova stranka ne bo podprla zakona, tudi dejstvo, da v predlogu, ki ga imamo pred seboj, ni rešitve, ki bi zavezala oblikovanje kandidatnih list na način, ko bi morale biti v določenem ali v definiranem deležu tudi ženske v ustreznem številu. Zagotovo me veseli ta skrb stranke in razumem jo tudi v kontekstu njene na novo definirane moči. Je pa seveda cinična, če gre njena argumentacija v smer, ko, češ, če tega določila ni, tega zakona ne bomo podprli, ker so tovrstni alibiji nekako deplasirani. Je pa res oziroma razumem, da je vlada počakala in da tudi pred tednom že skoraj izglasovano spremembo ustave nekako dobila napotek za oblikovanje zakona v drugi smer oziroma v dopolnilno smer. Zakaj smo bili tako soglasni pri odločitvi, da posežemo v 44. člen ustave? Ker pač vemo, da načelo enakosti, ki ga zagotavlja ustava, ne sme preprečevati uvedbe posebnih ugodnosti v korist spola, ki je zastopan v manjšem številu. To je dejstvo. In da je število majhno, pove vsaka statistika, tudi pogled na ta državni zbor, kjer je žensk res malo. V večini smo običajno takrat, ko vtem zboru potekajo razprave, kot na primer v tem trenutku. In skoraj 90% od prisotnih poslank in poslancev je prejšnji teden podprlo spremembo ustave. Po Franciji, Belgiji, Portugalski in pred 10 dnevi tudi Italiji smo peta država, ki ji je to uspelo oziroma ki, predpostavljam, da nam bo to tudi uspelo v končni fazi. Ko smo povedali to poslankam in poslancev v evropskem parlamentu oziroma tudi znotraj mreže in znotraj odbora za enake možnosti evropskega parlamenta, so se dobesedno oddahnili, kajti nemalo jih je gledalo izpod čela v strahu, da bo naša statistika ostala taka, kot je, torej porazna, in tudi v strahu, da bomo rušili na drugih volitvah, volitvah za evropski parlament, težko pridobljen, trenutno mnogo več kot 30%-delež žensk sedanjega evropskega parlamenta. Sedaj smo pred tem oziroma upam, da bomo v drugi obravnavi pred tem, da načelo enakosti apliciramo v zakon. Ne pričakujemo, da bi bile slovenske rešitve tako rigorozne kot so, recimo v nekaterih drugih državah. Na primer v Belgiji, kjer je lista neveljavna, če z zakonom določen delež ostane neizpolnjen. Namreč, na listi sta lahko največ dve tretjini tega spola. Ne pričakujem tudi, da bi bile rešitve tako mehke kot so, recimo, v Franciji, kjer obstajajo kazni, če ni zapolnjen določen predviden definiran delež, definirana kvota. Toda te kazni niso tako visoke, dovolj visoke, da je stranke ne bi bile zmožne plačati oziroma da raje plačajo, kot izpolnijo določilo. Skratka, predpostavljam, da bomo poiskali smiselno rešitev za dopolnitev dveh členov zakona, najbrž in zagotovo s pomočjo proučitve tistih zgledov, ki so drugim državam prinesli učinkovite rezultate in stimulirali tako stranke kot tudi ženske same, da bodo z večjim zaupanjem in z večjo odgovornostjo ustvarjale in razumevale politiko.
Hvala, kolegica Širca. Kolega Školča ni. Kolega Špindler? Prosim, kolega Špindler.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci! Sam sem bil pač že načeloma nekako proti temu sistemu, ki se sedaj uvaja, ne toliko po lastnem prepričanju, kolikor zaradi vsega tega, kar ta novi sistem prinaša. Kajti ta novi sistem prinaša to, da naše območje v bodoče sploh več ne more priti v državni zbor, z ozirom na to, ker smo premajhno volilno območje z 20.000 prebivalci, in to kot okraj. In to je tista cifra, kljub temu, da nekdo reče, preferenčni glas je tisti, ki bo reševal. Temu jaz ne verjamem. Ker v končni fazi naši preprosti podeželski ljudje niso vajeni dajati preferenčnih glasov in ponavadi oni zaokrožijo ime ali listo. Tisto, da bi zadnji dal preferenco, to ne gre. V glavnem pa moram zastopati interese naših ljudi, iz katerih območja izhajam, in med to razpravo bom verjetno še razmislil, kako bom dejansko glasoval. Zavezan sem tudi prek občinskega odbora naše stranke, da glasujem proti temu predlogu. Hvala lepa.
Po ustavi niste vezani na nobena navodila. Kolega Terčon? [[Ne.]] Kolega Vučko? [[Ne.]] Kolegica Zalokar? [[Ne.]] Kolega Zlobec? Želi. Prosim.
Hvala za besedo. Pravzaprav sta že kolegici Potrata in - obe Majdi - že povedali vse. Ampak mislim, da bi bila sramota, če se ne bi vsaj nekdo iz drugega spola oglasil. Ženske nikjer v Evropi niso rešile problema odsotnosti v parlamentu, v politiki drugače kot s pozitivno diskriminacijo. To je treba reči in tega se ne smemo sramovati. To je višji cilj, civilizacijski standard. Pri nas do tega še nismo prišli, razen s peščico žensk in še manjšo peščico moških. Ta problem morajo urediti politične stranke znotraj sebe. Jaz ne verjamem, da bi lahko bil en zakon, ki bi to onemogočal. In Francija je bila še pred kratkim izrazito maskulinistična država, ampak ravno s to pozitivno diskriminacijo, s sistemom zadrge, je dejansko Francija v nekaj letih popolnoma spremenila spolno situacijo v parlamentu. Da ne govorimo o Skandinavcih, ki so to že zdavnaj prej izvedli. Mislim pa, da bo pri nas ta stvar zelo težka. Tudi v tistih strankah, kjer se bahajo, da so liberalne in da ni moškega šovinizma, lahko v praksi vidimo, da je število žensk poslank ravno tako sramotno majhno. S tem seveda mislim Liberalno demokratsko stranko. Hvala.
Hvala. Kolega Anderlič? [[Ne.]] Dobro. Potem smo zaključili z razpravo. Napovedal sem že dvakrat med njo, da bo krajša, kot se je zdelo, in da moramo vsi skupaj to upoštevati, kajti velja pravilo, da bomo 15 minut po koncu te razprave začeli z odločanjem. Med drugim tudi z odločitvijo, ki zahteva kvalificirano dvotretjinsko večino. Ob 20. uri in 5 minut bomo začeli. Prosim vse, da ste na to pozorni. Začeli bomo s točkami dnevnega reda, kot so bile obravnavane, končali z odločanjem o zakonu o zdravstvenem varstvu. Hvala lepa. Do 20. ure in 5 minut prekinjam sejo.
Še enkrat dober večer vsem! Nadaljujemo s sejo državnega zbora, najprej s prekinjeno 19. točko. Pred tem bom vse prosil, da zasedete svoja mesta. 19. točka se nanaša na PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O NADZORU DRŽAVNE MEJE. To obravnavamo po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ni bilo vloženih amandmajev, torej v tretji obravnavi jih tudi ni mogoče vlagati, zato prehajamo na odločanje. Nisem obveščen s strani pooblaščenih, da bi bil predlog zakona neusklajen, torej lahko o njem odločimo. Prosim, če preverite svoje glasovalne naprave. Če ni zadržkov, bomo prešli na odločanje o spremembah in dopolnitvah zakona o nadzoru državne meje. Glasujemo. Mir v dvorani! Smo sredi glasovanja. 66 navzočih, 57 za, 1 proti. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da smo zakon sprejeli in s tem zaključili 19. točko dnevnega reda. Pri 21. točki dnevnega reda imamo prvo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini. Predlog sklepa, o katerem bomo odločali, se glasi: "Predlog zakona s spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini v prvi obravnavi je primeren za nadaljnjo obravnavo." Glasujemo. Prosim, če poslušate! Je primerna obravnava, to je bilo izrecno poudarjeno. 67 navzočih, za 37, 25 proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 25.]] Naj ponovim, kaj sem prebral dovolj naglas, prosil sem za tišino, vedno prosim za tišino v času odločanja: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini je primeren za nadaljnjo obravnavo. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Bom še bolj naglas. Če bo več miru bo to še bolj slišati. Torej, državni zbor je ta sklep sprejel, zato bo zakon dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu, s tem je ta točka dnevnega reda zaključena. Smo pri 22. točki dnevnega reda. Mir v dvorani! Smo pri 22. točki dnevnega reda, pri tretji obravnavi predloga zakona o zasebnem varovanju. Imamo vložen amandma. Vložila ga je poslanska skupina Slovenske ljudske stranke, nanaša se na 11. člen. Lahko odločimo. Glasujemo. 72 navzočih, 50 za, 6 proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 6.]] Amandma je sprejet. Zakonodajno-pravna služba ali vlada me nista opozorila, da je zaradi sprejetih amandmajev zakon neusklajen. Lahko odločimo o zakonu. Prehajamo na glasovanje. Prosim, glasujemo. 72 navzočih, 59 za, 5 proti. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti 5.]] Zakon je sprejet. S tem je zaključena tudi ta točka dnevnega reda. Mir v dvorani. Smo pri 23. točki dnevnega reda - pri tr etji obravnavi predloga zakona o prevoznih pogodbah v cestnem prometu. Ker k predlogu zakona v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Ne služba državnega zbora, ne vlada me nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Torej o njem lahko odločimo. Glasujemo o zakonu. 72 navzočih, 63 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet, točka pa zaključena. Smo pri 14. točki dnevnega reda - pri obravnavi predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o Slovenski obveščevalno varnostni agenciji. O tem predlogu odločamo po skrajšanem postopku. V drugi obravnavi bomo najprej odločali o vloženem amandmaju. Vložila ga je poslanska skupina SLS k 5. členu. Lahko odločimo? Pardon, Nova Slovenija se opravičujem. Moja napaka, v scenariju je bilo napačno zabeleženo. Glasujemo o amandmaju poslanske skupine Nove Slovenije k 5. členu. Mir! Odločamo. 68 navzočih, 10 za in 49 proti. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 49.]] Amandma ni bil sprejet. Tako smo sedaj opravili z glasovanjem o amandmaju. Z drugo obravnavo predloga zakona v okviru splošnega postopka smo končali. Smo pri tretji obravnavi. Amandmaji v drugi obravnavi niso bili sprejeti. Lahko preidemo na odločanje o zakonu. Zakonodajnopravna služba ali vladame nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Lahko odločimo? Prosim, državni zbor glasuje o zakonu. Smo sredi glasovanja. 72 navzočih. 62 za, eden proti. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 1.]] Zakon je sprejet. Smo pri 25. točki dnevnega reda - predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o programu prodaje državnega finančnega in stvarnega premoženja za leti 2003 in 2004 Prešli bomo na odločanje o odloku o tej spremembi. Doktor Bajuk želi besedo pred odločanjem, za obrazložitev glasu. Prosim.
Obrazložitev glasu. Hvala lepa.
Mir v dvorani!
Na žalost ni bilo veliko kolegov in kolegic, ko smo o tem zakonu danes razpravljali, in zato bi tudi rad pojasnil, zakaj bomo v Novi Sloveniji glasovali proti temu odloku. Prepričani smo, da je skrajni čas, da ta državni zbor pošlje jasno sporočilo slovenski vladi, da tako se ne gremo več. Prodaja premoženja v državni lasti v takšni nepreglednosti, kot se je dogajala do sedaj, je nesprejemljiva in da ta državni zbor ne bo več dovolil takih stvari. Predvsem pa tudi zato, ker nimamo bistvenih podatkov [[...]]
Mir v dvorani!
[[...]]da bi lahko mirne vesti dali to dovoljenje, če vlada pride sem po dovoljenje, ker ne sme brez našega dovoljenja, dovoljenja tega državnega zbora, takšne odloke sprejemati. Ko enkrat dobi dovoljenje, potem pa ni nobenega nadzora nad vsem kar se dogaja. Zato bomomi glasovali proti, v upanju, da bo ta državni zbor poslal slovenski vladi sporočilo, da brez preglednosti ni nič. Hvala lepa.
Mir v dvorani! Kolega Sok.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam, kot je že predsednik Nove Slovenije povedal, ne morem podpreti tega predloga. Ne razumem namreč, zakaj vlada prodaja na tak način deleže v Dravskih elektrarnah. Danes je bilo povedano, da gre sorazmerno za majhen delež, ampak seveda država ima v Dravskih elektrarnah tudi še deleže prekrazličnih skladov. Očitno je, da je nekje bila sprejeta odločitev, da se bo vlada na takšen način rešila Dravskih elektrarn. Ni pa tukaj danes pojasnila, zakaj taka odločitev. Dejansko to, kar je povedal dr. Bajuk, dokler ne bo preglednosti na tem področju dela državni zbor veliko napako, ko s takimi odloki dovoljuje, da slovenska vlada to na takšen način počne. Odločno sem tudi sam proti temu. Hvala lepa.
Ne vidim več prijav za obrazložitev glasu. Prešli bomo na odločanje o odloku. Glasujemo. Prosim za mir v dvorani, smo sredi glasovanja. 75 navzočih, za 54, proti 18. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 18.]] S tem je ta točka zaključena. Smo pri 20. točki dnevnega reda. Gre za prvo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnit vah zakona o volitvah v državni zbor. Odločali bomo o naslednjem predloga sklepa: "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor, v prvi obravnavi, je primeren za nadaljnjo obravnavo." Pred glasovanjem sem vas dolžan obvestiti, da bo skladno z določbo četrtega odstavka 80. člena ustave Republike Slovenije predlagani sklep sprejet, če bosta zanj glasovali dve tretjini kolegic in kolegov, poslank in poslancev državnega zbora, to je najmanj 60. Odločamo. Kolega Kebrič, obrazložitev glasu.
Hvala za besedo. Obrazložil bom svoj glas. Za tiste, ki niste poslušali razprave, ko sem utemeljeval zakaj ta predlog ni sprejemljiv, kajti gre na škodo ne samo malih strank, gre na škodo državljanov, ki se ob tem preferenčnem glasu o tem predlogu, pa naj bodo namere tako dobre, je pa predlog, ki je pred nami, tako nejasen, tako netransparenten, tako zavajajoč, češ, saj bomo v drugem branju lahko nekaj dopolnili s takimi ali drugačnimi amandmaji. Bistvo problema ostaja. Predstavljajte si praktično, kako bodo izgledale glasovnice, če bo povprečno v vsaki volilni enoti 20 list, čeprav se zopet dokazuje, da se želi izločiti določene liste na ta način, da je treba zbrati več glasov, da se lista lahko uveljavi z ozirom na to, da morajo iti podpisat na upravno enoto. Na drugi strani, kako bo izgledala glasovnica. Nič niso hoteli povedati, ali bo to koledar, ne z enajstimi listi za dvanajst mesecev - dvajset, trideset listov ali pa neka plahta, če bo podrobno napisana, bo to najmanj dvajsetmetrov dolga plahta in boš potreboval povečevalno steklo, da boš našel kandidata, ki bi mu želel dati preferenčni glas, pa ne veš, kje bo v tej celi zmešnjavi. Tak predlog je zavajajoč in gre na škodo volivcev. Nobene potrebe ni in nobene zapovedi ustavne komisije ni, ki bi govorila, da ta zakon ni protiustaven. Hvala.
Državni zbor bo odločil o predlogu sklepa, da je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor v prvi obravnavi primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. 74 navzočih, 46 za, 20 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da sklep ni dobil potrebne večine, zato je ta postopek končan. S tem je zaključena ta točka dnevnega reda. Smo pri 18. točki dnevnega reda - predlogu za kona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, tretji obravnavi v okviru skrajšanega postopka. Državni zbor je drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka opravil na 30. seji. Ob tem je sklenil, da tretjo obravnavo opravi na naslednji seji. Sprašujem, ali želi državni sekretar besedo. Prosim, mag. Vrhunec, imate besedo. Prosim, izza govorniškega odra. Vsi ostali pa nimate besed. Mir v dvorani!
Dober večer! Spoštovane poslanke in poslanci, gospod predsednik!
Mir v dvorani!
Na kratko bi ponovno, ker je minilo od pretekle obravnave en mesec, predstavil poglavitne cilje, načela in rešitve iz zakona, ki ga imamo v obravnavi. Štiri rešitve oziroma štiri področja obdeluje ta zakon. Prvo je področje postopkov ugotavljanja začasne nezmožnosti za delo. Ti postopki so bili po odločbi [[...]]
Preveč je hrupa kolegi in kolegice. Preveč je hrupa.
Ti postopki so bili z odločbo ustavnega sodišča oziroma glede na odločbo ustavnega sodišča v preteklem letu že spremenjeni. Takrat v bistvu so se tiste rešitve navezale na drugo zakonodajo. Postopki so bili vezani na zakon o upravnih postopkih, ker to se nam je zdelo takrat najbolj smiselno. Izkazalo se je v naslednjih mesecih, da so ti postopki predolgi. Še posebej, ko gre za določene težave, ki jih imajo ljudje v zvezi s svojim zdravjem, zato smo z določili, ki jih predlagamo v tem zakonu, skrajšali določene roke, vezane na postopke ugotavljanja začasne nezmožnosti za delo. Drugo področje, ki ga urejamo - zdravstveno zavarovanje kmetov. V osnovi že je zakon o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju pravice in obveznosti kmetov vezal na zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Ta zakon, invalidski, pokojninski in invalidski zakon, je omogočil kasneje prost vstop v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje pod določenimi pogoji. Ti pogoji so potem onemogočili, da bi določeni kmetje lahko vstopili v polno zdravstveno zavarovaje. Obseg pravic, ki so jih oni dobili preko tega vstopa, je bil omejen, in omejeno so plačevali tudi sredstva. S spremembami, ki jih predlagamo, jim omogočamo ob plačevanju polnega prispevka seveda tudi koriščenje polnih pravic. Tretji sklop sprememb se navezuje na podatke, ki jih zavod za zdravstveno zavarovanje zbira o zavarovancih, in na posredovanje teh podatkov zavodu. Zakon o evidencah, glede zdravstvenega zavarovanja, je v državni zbor že bil predložen. Nekaj let je čakal na obravnavo. Na koncu smo se odločili, tudi zato, ker po našem mnenju ni potrebno, da to področje obravnava poseben zakon, da zakon umaknemo, in tukaj skozi ta zakon sedaj predlagamo krajša določila v zvezi s tem, katere podatke in na kakšen način jih zavod lahko zbira in na kakšen način se mu jih posreduje. Četrti sklop, tiste spremembe, ki so bile najbolj odmevne. To so pa določila, da morajo zavarovalnice, ki zavarujejo obvezno avtomobilsko odgovornost, da morajo te zavarovalnice povrniti stroške zdravljena državljanov, ki so bili poškodovani v avtomobilskih nesrečah. Zakon o obveznih zavarovanjih v prometu je v 18. členu to, že omogočil, ko je bil sprejete, pri čemer je pa v zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju bila nerodno zapisana določba, da lahko zavod uveljavlja te regresne zahtevke samo ob dokazilu velike malomarnosti oziroma namernosti. S temi spremembami, ki jih zdaj predlagamo skozi spremembe zakona, omogočamo, da bodo ti regresni zahtevki zavoda za zdravstveno zavarovanje lažje uveljavljeni. Naj povem, da v tem času smo dosegli tudi dogovor o izvajanju te določbe z zavarovalnim združenjem oziroma zavod je dosegel dogovor, ki bo v bistvu postopno vpeljal to določilo v prakso oziroma ki bo omogočil spremljanje, kakšni so dejanski zahtevki zavoda na tem segmentu in hkrati ne bo imel velikega vpliva niti na podražitev, še manj pa na inflacijo pri obveznih avtomobilskih zavarovanjih. Toliko pri predstavitvi in v nadaljnji razpravi, če bo potrebno še kakšno pojasnilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Bomo nadaljevali. Zdaj bom dal najprej besedo predstavnikom poslanskih skupin. Kolega Vnučec je umaknil besedo, kolegica Ana Marija Tisovic bo predstavila stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim imate besedo. Mir v dvorani!
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki vlade! Kolegice in kolegi! Visoke ideje o socializaciji zdravstvenega varstva iz bele knjige, ki jo minister za zdravje propagira po Sloveniji in okolici, so se v konkretnih določbah tega zakona sprevrgle v nasprotje. Zdaj sicer ne jemljejo pravic sirotam, vdovam ter bolnikom iz daljnih krajev, kot pri prejšnji reviziji, ki jo je moral po nekaj mesecih preklicati. S tem zakonom se zmanjšujejo pravice iz zdravstvenega zavarovanja drugim skupinam zavarovancev, ki so se znašli v še težjem položaju. Kmetom, ki so prostovoljno pokojninsko zavarovani, se s tem predlogom nalaga še plačevanje prispevkov za zdravstveno zavarovanje. Ker so preveč revni, da bi se vključili v obvezno socialno zavarovanje, jim boste vzeli možnost, da si s plačevanjem minimalnih prispevkov za prostovoljno pokojninsko zavarovanje zagotavljajo pravico do starostne pokojnine. Z dodatnim prispevkom za zdravstveno zavarovanje se jim bodo toliko povečali prispevki, da bodo izstopili tudi iz prostovoljnega pokojninskega zavarovanja in bodo raje čakali na državno pokojnino, za katero jim ni treba plačevati ničesar. Zdravstveno varstvo pa imajo itak zagotovljeno kot družinski člani. Tudi nižanje praga za obvezno zdravstveno zavarovanje kmetov od sedaj polovice na četrtino minimalne plače ni zgled solidarnosti. To pomeni, da bomorala oseba, katere uradni mesečni dohodek znaša manj kot 18.000 ves ta denar porabiti za plačevanje prispevkov za obvezno in zdravstveno zavarovanje. Izgleda, da je bil predlagatelj tega zakona plačan od napisanega člena, saj je v tem predlogu plačan od napisanega člena, saj je v tem predlogu vrsta določb o vodenju različnih evidenc, prepisanih iz drugih zakonov, kjer so te evidence že urejene. Takšno prepisovanje je nepotrebno, saj so upravljavci zbirk podatkov že po drugih veljavnih predpisih dolžni zdravstvenemu zavodu na njegovo zahtevo brezplačno posredovati zahtevane podatke. Svoje si lahko mislimo tudi o skrajševanju rokov za pritožbe zoper akte o pravicah iz zdravstvenega zavarovanja od prejšnjih 8 na 3 dni. Po drugih predpisih o upravnih postopkih so pritožbeni roki najmanj 8, praviloma pa še več dni, čeprav so na drugih področjih stranke praviloma v boljši kondiciji in bi lažje tekale od urada do urada in še v 3 dneh zbrale potrebno dokumentacijo za pritožbo, kot pa bolniki in poškodovanci, kise jih tiče ta zakon. Najhujši udarec pa je dr. Keber s tem predlogom zadal zavarovancem, ki so bili udeleženi v nesrečah. Po sedanji ureditvi zdravstveni zavod zahteva povrnitev stroškov za zdravljenje, denarnih nadomestil in drugih stroškov, ki jih ima v zvezi z zdravljenjem zavarovanca le od tistega, ki je bolezen, poškodbo ali smrt zavarovanca povzročil namenoma ali iz velike malomarnosti. Ta predlog pomeni, da bo zavarovanec moral zavodu za zdravstveno zavarovanje povrniti vse stroške za zdravljenje soproge, ki se je skupaj z njim poškodovala v nesreči, ki je on ni povzročil, niti naklepno niti iz velike malomarnosti. Torej ni kriv. Odškodnine v takih zadevah so lahko izredno visoke. Doslej so opazile nevarnost tega predloga samo zavarovalnice, ki prodajajo avtomobilsko zavarovanje. Vendar je predlog še bolj nevaren za posameznike, ki se poškodujejo pri domačem delu, pri športu ali rekreaciji, kjer niso zavarovani. Ker se pa nobena nesreča ne zgodi kar sama, bo zdravstveni zavod verjetno našel nekoga, ki mu bo poslal račun. Očitno dr. Keber s tem zakonom spet eksperimentira na živo, saj bo čez nekaj mesecev s tem zakonom požel takšen revolt, da bo moral zakon spet spremeniti; potem pa se bo hvalil s produktivnostjo, da je spet skozi parlament porinil nov zakon. V poslanski skupini Nove Slovenije tega predloga ne mislimo podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Cukjati. Boste govorili, kolega Cukjati? Imate besedo za predstavitev stališč poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovani, ki še vztrajate v teh poznih urah pri opravljanju svoje poslanske dolžnosti! No, da bi vendarle rekel, da smo konstruktivna opozicija, ki kritizira, kar je treba kritizirati, moram reči, da tega zakona mi ne kritiziramo. Veseli smo, da je v prvem sklopu bil podan amandma, in ga bomo tudi podprli, ki dopolnjuje neko vrzel v obravnavi zavarovanja kmetov. V drugem delu, kot je povedal državni sekretar glede zbiranja informacij in izdelave registra podatkov, menimo, da je sicer to področje zelo bogato napisano, vendar ni v škodo pacientom, v škodo zavarovancem. Največ pričakujemo po sprejetju zakona še vedno polemike glede avtomobilskega zavarovanja. Zakon uvaja nekoliko večjo doslednost, da bo poškodba ali okvara zdravja, ki je nastala v prometni nesreči, bila zdravljena, in stroški bodo kriti iz naslova avtomobilskega zavarovanja. Po predvidevanjih zavoda za zdravstveno zavarovanje naj bi to bilo na letni ravni kake 3 do 4 milijarde. Moram reči, da je pričakovati, da bodo zavarovalnice seveda to spremembo v zakonu izkoristile in na vrat, na nos, z vsemi sredstvi skušale zvišati premije, zavarovalne premije, in seveda tudi to dodatno prevaliti na ramena avtomobilskih zavarovancev. Vendar je treba povedati da že sedaj vsi, ki imate zavarovane avtomobile pri naših avtomobilskih zavarovalnicah, že plačujete vse tveganje za eventualne poškodbe, nesreče, zdravljenje in podobno. V sami pogodbi, oziroma v obrazložitvi pogodbe, ki jo vsako leto na novo sklenete zavtomobilsko zavarovalnico, piše v 1. členu - zavarovane nevarnosti - takole: zavarovalnica povrne škodo, da skrajšam, povrne škodo, če je prišlo do smrti, telesne poškodbe ali prizadetega zdravja neke osebe. Iz tega naslova, iz naslova naših sredstev, kijih zavarovalnici damo za zavarovalno premijo, so zavarovalnice v preteklem letu izplačale 29 milijard, nabrale pa 51 milijard. Torej dobiček iz tega naslova je 22 milijard. Ob uveljavitvi tega zakona je pričakovati, da bo dobiček padel za tri do štiri milijarde, in bodo še vedno imele zavarovalnice 18 milijard dobička iz tega naslova. To opozarjamo zaradi tega, da bi vendarle se uprli pričakovanemu pritisku po dvigu premij avtomobilskega zavarovanja. Pričakujemo, da bo iz tega naslova vendarle še kakšen tolar prišel v zdravstveno blagajno. Če bi tudi iz trošarin za alkohol in tobak država vrnila oziroma dala zdravstvenemu zavarovanju vsaj en delež sredstev, potem ne bi bilo potrebno, kot je napovedano v zdravstveni reformi, dvigati prispevno stopnjo za zdravje oziroma uvajati nove davke na plačo in pokojnino.
Hvala lepa. Kolegica Silva Črnugelj? Ne želi besede. Potem je kolega Brenčič? Tudi ne? Želite besedo? Prosim kolega Brenčič, poslanska skupina SLS.
Hvala lepa za besedo. Mi smo kot poslanska skupina glavno in obširno že povedali v obravnavi predloga zakona v drugem branju, zato danes ne bomo dolgi. Veseli smo in zadovoljni, da se je z rešitvami, ki jih ta zakon prinaša, tudi vztrajalo v tretje branje. Rešitve so bile potrebne, lahko bi prišel predlagatelj že kar precej prej, ampak dobro je, da so tu. Kar se tiče področja obveznega zdravstvenega zavarovanja je to pozitiven ukrep in pričakujemo, da bopredlagatelj prišel tudi še s tistimi predlogi, ki čakajo podobno, kot so te rešitve čakale kot evidentno prisotne za reševanje. Prav nam je tudi to, da se ni nadalje odpiralo 8. člena predloga zakona. Tudi nekako predimenzioniran pristop zavarovalnic, kizavarujejo avtomobilska zavarovanja, kako močno bodo dodatno obremenjene premije v ta namen, je potihnil, ker je v skladu z zakonom o obveznem avtomobilskem zavarovanju premija v tem naslovu oblikovana v taki višini, ki pokriva vse te obveze, ki jih ta zavarovanja imajo do zavoda za zdravstveno zavarovanje. Res pa je, da bo nekaj več tolarjev ostalo v blagajni zavoda za zdravstveno zavarovanje in da se bodo nekatere pravice iz tega naslova tudi lažje uresničevale. Mi bomo podprli z veseljem tudi amandma k 1. členu, ki je dooblikovan tako, kot smo si tudi želeli. Hvala lepa.
Kolegica Stopar bo predstavila stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije in potem razumem bomo šli na razpravo poslank in poslancev.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik in vsem lep dober večer ob zadnji točki dnevnega reda. V tretjem branju je pred nami predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Predlog zakona prinaša tri poglavitne spremembe. Ne bom jih naštevala, ker jih poznamo v glavnem vsi. Eden od ciljem predloga zakona pa je tudi ureditev zavarovanja kmetov. V drugi obravnavi je bil na seji matičnega delovnega telesa k 1. členu sprejet amandma, ki v novem šestem odstavku določa, da se zavarovanci lahko prostovoljno odločijo za zavarovanje za zmanjšan obseg pravic. Pogoje za tako zavarovanje se določi v pravilniku, ki ga sprejme minister pristojen za zdravje. V pripravah na tretje branje tega zakona smo v Liberalni demokraciji Slovenije veliko pozornosti posvetili še vprašanju definiciji kmečkega gospodarstva, saj je bilo splošno mnenje, da je definicija kmečkega gospodarstva preširoka. Rešitve, ki jih skupaj s koalicijskimi partnerji predlagamo v amandmaju k drugi alinei 15. člena, pomenijo jasnejšo definicijo kmečkega gospodarstva, natančneje se določa, kdo so člani kmečkega gospodarstva in jim kot pogoj postavlja tudi upravljanje te dejavnosti kot edini ali glavni poklic. Rešitev tudi smiselno povezuje zadnja dva odstavka prejšnjega amandmiranega besedila predloga. Iz vseh naštetih razlogov pa sledi, da bomo poslanci Liberalne demokracije Slovenije podprli amandma k 1. členu in zakon. Hvala lepa.
Hvala za razpravo. To so bila stališča poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Pozival bom tiste, ki so navzoči. Silva Črnugelj želi razpravo? [[Ne.]] Franci Rokavec? Tone Anderlič? Od prijavljenih smo izčrpali razpravo poslank in poslancev. Zato zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o posameznih amandmajih in členih. Imamo amandma k 1. členu. Vložile so ga poslanske skupine LDS, Združena lista, SLS in DeSUS. Dajem ta amandma k 1. členu v razpravo. Želi kdo besedo? [[Nihče.]] Zaključujem tudi razpravo o členih in amandmaju. K členu 1 drugih amandmajev ni bilo. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem torej razpravo. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Prosim za pozornost. Smo pripravljeni? Glasujemo. Glasujemo. Se opravičujem. Ponovili bomo glasovanje. Glasujemo. Navzočih nas je 56. Za je glasovalo 52, nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Amandma je sprejet. Zakon je usklajen, ker nimam drugačne informacije. Sedaj bomo glasovali še o zakonu v celoti. Prehajamo torej na odločanje o zakonu v celoti. Prosim za pozornost! Glasujemo. Navzočih nas je 57, za je glasovalo 51, proti 5. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 5.]] Zakon je sprejet. S tem prekinjam 31. sejo Državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10.00 uri. Vsem hvala za sodelovanje in lahko noč.