Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 82. izredno sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 58. člena ter drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Igor Peček, Felice Žiža do 14. ure, Ferenc Horváth do 12. ure, Maša Kociper od 10. do 12.30, mag. Marko Koprivc in Matjaž Han. Na sejo so bili vabljeni predstavniki Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Prehajamo na določitev dnevnega reda 82. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 17. septembra 2021, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlog za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 82. izredne seje določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZAGOTAVLJANJU FINANČNIH SREDSTEV ZA INVESTICIJE V SLOVENSKO ZDRAVSTVO V LETIH OD 2021 DO 2031 V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za zdravje Janezu Poklukarju. Izvolite za govornico.
Spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vse od kar sem prevzel vodenje resorja, se spopadamo z zahrbtnim virusom, zato smo večino naporov usmerjali v kratkoročni cilj, ki sem si ga zadal ob nastopu mandata, to je uspešen boj proti covidu-19. A vendar ne morem dopustiti, da bi težka, pa vendarle kratkoročna, naloga boja z virusom zameglila moj dolgoročni cilj. V vseh teh letih se je nabralo kar nekaj izzivov, s katerimi se soočamo v zdravstvu. Sam bi si želel, da bi lahko zelo hitro rešil vse težave, pa vendar moramo biti realni in se zavedati, da moramo ustrezne rešitve uvajati s strateškim premislekom, dolgoročno in korak po koraku. Povabilo, da postanem minister za zdravje, sem sprejel zato, da kot strokovnjak opolnomočim naš zdravstveni sistem, ki je že leta prostorsko, logistično in kadrovsko podhranjen. Zelo pomembno je, da načrtujemo na dolgi rok. Strateško načrtovanje je bilo v preteklosti v zdravstvu postavljeno na stranski tir, ministri za zdravje pa so se menjavali prehitro. Ta zakon, ki je danes pred vami, bo vsem mojim naslednikom omogočil strateško in dolgoročno načrtovanje ter razvoj slovenskega zdravstva. Gre za izjemno pomemben strateški zakon na področju zdravstva, ki nam bo omogočil planiranje potrebnih kapacitet, infrastrukture, opreme, informacijske tehnologije in tisto, kar je razgalila epidemija in je najpomembneje: ustrezno usposobljenega zadostnega števila kadrov. To je prvi kamen v mozaiku zdravstva od leta 2021 do 2031 in nam daje zagotovilo, da bo naše zdravstvo javno, univerzalno in dostopno tudi leta 2031. Vsem nam zaposlenim v zdravstvu pa ta zakon daje upanje, upanje, da prehajamo od besed k dejanjem. Zakon predvideva, da bomo v naslednjih desetih letih vložili 2,093 milijarde evrov v primarno, sekundarno in terciarno raven, se pravi v vse tri nivoje zdravstvenega varstva. 763 milijonov bomo vložili v oba univerzitetna klinična centra, 557 milijonov evrov je namenjenih za razvoj in modernizacijo splošnih bolnišnic in tudi negovalnim bolnišnicam ter domovom po celi Sloveniji. Za področje izobraževanja, izboljšanja in povečanja kapacitet fakultet namenjamo skupaj 250 milijonov evrov. Kar 200 milijonov evrov je namenjenih za sofinanciranje v izboljšavo infrastrukturne na primarnem nivoju. To v povprečju pomeni 3 milijone evrov na zdravstveni dom v Sloveniji. Spoštovani! Tako kot je pri pandemiji potrebno sodelovanje celotne družbe, je potrebno sodelovanje tudi pri zagotavljanju izboljšav v zdravstvenem sistemu. Naš skupni cilj je, da vsakemu posamezniku omogočimo pravočasno, učinkovito in visoko kakovostno obravnavo z dobrim izidom zdravljenja. Virus covid-19 je slovensko zdravstvo dohitel v nezavidljivem stanju. Tega si kot družba in država ne smemo nikoli več dopustiti. Posodobiti moramo prostore in opremo naših zdravstvenih ustanov. Poskrbeti moramo za kakovostno izobraževanje zdravstvenega kadra, ki ga primanjkuje. Poskrbeti moramo za logistiko in digitalizacijo zdravstva. In tisto, kar je najpomembnejše, poskrbeti moramo za dobre pogoje v slovenskem zdravstvu. Eden glavnih razlogov za odhode iz zdravstva so namreč slabi delovni pogoji. Zdravstveni delavci si ne želijo luksuznih objektov. Želijo pa si vzpostavitev pogojev, ki jim bodo omogočali dostojno delo in opremo, s katero bodo lahko sledili modernim diagnostičnim in operativnim postopkom. Preprosto si želijo biti v koraku s časom, ki ga določajo smernice razvoja zdravstvenega sistema. Zahvaljujem se vam za podporo pri sprejetju zakona. Slovensko zdravstvo danes potrebuje vaš »za«. Skupaj moramo pomagati slovenskemu zdravstvenemu sistemu, samo tako bo zdravstveni sistem lahko pomagal nam, ko bomo to najbolj potrebovali. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Mag. Karmen Furman bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovani poslanke in poslanci! Danes obravnavani zakon o zagotavljanju finančnih sredstev za investicije v slovensko zdravstvo v letih 2021 do 2031 je prvi zakon v 30 letih naše samostojne države, ki predvideva nujno potrebna vlaganja v zdravstveni sistem. Dejstvo je, da je pod vladavino levih vlad slovenski zdravstveni sistem postal, žal, prepoznaven predvsem po zastarelih prostorih, iztrošeni opremi, pomanjkanju kadra in posledično vse daljših čakalnih vrstah. Kako nujne so investicije v slovensko zdravstvo, jasno kažejo navedbe Združenja zdravstvenih zavodov Slovenije, ki je junija letos stanje na tem področju opisalo takole: »Če smo leta 2012 imeli v slovenskih bolnišnicah 67-odstotno odpisanost opreme, je ta delež v letu 2020 že preko 80 %. Posledice občutijo zaposleni, ki delajo z zastarelo opremo v neprimernih razmerah, najbolj pa ljudje, ki potrebujejo zdravljenje. Brez dodatnih sredstev ne bo mogoče odpraviti razvojnega zaostanka ter zagotoviti povečane zmogljivosti zdravstvenega sistema.« Konec citata. Vsi že dolga leta vemo, da so slovenske bolnišnice stare in dotrajane. To seveda posledično prinaša dražje stroške vzdrževanja, več bolnišničnih okužb, manjšo produktivnost in kot najpomembnejše, to breme nosijo predvsem pacienti na račun slabše in dražje oskrbe. V vseh teh letih smo si predvsem veliko naposlušali o tako imenovanem javnem zdravstvu, ki pa ga nikoli ni bilo. V središču javnega zdravstva namreč mora biti bolnik, pa v resnici v vseh teh letih nikoli ni bil. Bile pa so številne korupcijske afere, kljub drugačnim obljubam so se vedno bolj podaljševale čakalne dobe, zvrstile so se številne akcije zbiranja plastičnih zamaškov, ki so na koncu žal velikokrat postale edino upanje obolelih. Kakšna prioriteta so bile investicije v zdravstvo v vseh teh letih levim vladam, nenazadnje najbolj zgovorno priča podatek, da se je v zadnjih dvanajstih letih RTV Sloveniji iz državnega proračuna namenilo 2,5-krat več denarja kot za novogradnjo in prenovo slovenskih bolnišnic. Smo pa na dotrajanost bolnišnične opreme in kadrovsko podhranjenost v slovenskem zdravstvu v Slovenski demokratski stranki opozarjali že več deset let. Naša poslanska skupina je tudi v tem mandatu takrat sicer še kot opozicijska stranka opozorila Ministrstvo za zdravje na zaskrbljujoče razmere tudi glede pomanjkanja kadra v slovenskih bolnišnicah. Na to temo je bila na našo zahtevo sklicana nujna seje odbora, a žal takratna Šarčeva vlada temu ni želela posvetiti posebne pozornosti. Danes SDS kot koalicijska stranka rešuje kadrovsko, finančno in investicijsko podhranjeno zdravstvo s podporo vladnemu predlogu zakona, ki za investicije na tem področju v naslednjem desetletju namenja dobri 2 milijardi evrov. Zakon predvideva investicije v vse ravni, in sicer v osnovno primarno zdravstvo in specializirane bolnišnice, vzpostavitev negovalnih bolnišnic in negovalnih domov v sklopu vzpostavitve sistema dolgotrajne oskrbe, specializacijo manjših splošnih bolnišnic ter vzpostavitev močnih regijskih bolnišnic. Investicije so predvidene tudi v znanstveno-izobraževalne ustanove z namenom, da bi se saniral kadrovski manko na tem področju. Sledili smo tudi predlogu Združenja slovenskih občin po zagotovitvi višjih finančnih sredstev za primarno zdravstvo. Na primernem nivoju imamo v Sloveniji 62 zdravstvenih zavodov, ki so eden od ključnih stebrov našega zdravstvenega sistema, a se v zadnjih letih vanje praktično ni vlagalo. Res je, da so ustanoviteljice teh domov občine, a prav je, da tudi tukaj država zagotovi svojo pomoč. Zato je je bilo z amandmajem k zakonu zagotovljenih 200 milijonov evrov. Spoštovani! Dejstvo je, da smo s tem zakonom dočakali prve prepotrebne korake k izboljšanju našega zdravstvenega sistema, da bodo lahko naši državljani dobili hitro in učinkovito zdravstveno oskrbo takrat, ko jo tudi potrebujejo. Vzpostavljajo se temelji za njegovo dolgoročno vzdržnost in delovanje, zato bomo v Slovenski demokratski stranki predlog zakona tudi v tretji obravnavi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Robert Pavšič. Izvolite.
Minister, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Najprej se je treba vprašati, katere so strateške prioritete v Sloveniji. Je to šolstvo, s katerim bomo omogočili vzpostavitev družbe znanja? Je to varnost, zaradi katere bo napredek sploh mogoč? Je to infrastruktura? Je to spodbujanje zelenih politik ali gradnja novih in novih dodatnih pasov na avtocestah? Je to zdravstvo? Je to zdravje? Zagotovo je vse pomembno. Nujno pa si je postaviti strateške cilje. Če smo v Sloveniji v 90. letih prejšnjega stoletja še kolikor toliko vlagali v zdravstvo in zdravje, so se ta v novem tisočletju skoraj zaustavila. Iskati razloge zakaj, ni vprašanje iskanja odgovornosti, ampak iskanje načinov, kako iti naprej, kako zagotoviti takšen javni zdravstveni sistem, ki bo vzdržen, kakovosten in, kar je najbolj pomembno, dostopen za vse pod enakimi pogoji. Čakalne dobe, pomanjkanje sodobne infrastrukture, opreme, pomanjkanje zdravnikov, specialistov, pomanjkanje negovalnega osebja, ki je izrazito podplačano, vse to je rezultiralo v splošnem slabem stanju zdravstvenega sistema, ki ga prepletajo še razno razne korupcijske afere izkoriščanja posameznikov, na žalost največkrat s podporo politike. Pravo vprašanje torej ni, ali potrebujemo sveže investicije v vse segmente zdravstva. Pravo vprašanje je, ali imamo strategijo razvoja sistema in ali ta zakon v tej luči sploh potrebujemo. Glede investicij vsekakor ni dileme. Seveda jih potrebujemo, absolutno. Zato je danes po zelo široki razpravi, ki smo jo opravili tako na prvem kot tudi drugem branju tega zakona, nastopilo sklepno dejanje, tretje branje zakona o investicijah v zdravstvo. Danes zakon v Državnem zboru, kolegice in kolegi, potrjujemo. Vlada predlaga dve milijardi evrov investicij v zdravstvo v naslednjih desetih letih. Je to malo, premalo ali dovolj, bo pokazal čas. Kar pa je očitni pokazatelj, je zagotovo pomanjkanje vizije in upoštevanje realnega stanja. V prvotnem predlogu zakona je bilo namreč za primarno zdravstvo na voljo le 50 milijonov evrov v desetih letih. Po mnenju Združenja občin, ki so nosilke primarnega zdravstva, občutno premalo, zato smo v LMŠ skupaj s strankami opozicije predlagali dopolnitev, povišanje teh sredstev na 200 milijonov. Amandma je bil v drugem branju sprejet. Tako bodo verjetno zdaj občine imele na voljo nekaj dodatnih sredstev za investicije v prvi branik javnega zdravja: primarni nivo, le izpeljati jih je treba pošteno in strokovno, predvsem pa brez vtikanja politike. Pri investicijah v zdravstvo pa ne smemo gledati le na vlaganje v infrastrukturo, ampak tudi na vlaganje v kader, ki ga nujno potrebujemo. Če pogledamo samo z vidika UKC Ljubljana, bi potrebovali 801 medicinsko sestro in 143 zdravnikov. V Poslanski skupini LMŠ zato podpiramo vlaganje v zdravstvo, vendar morajo biti investicije smiselne, komplementarne in dolgoročne. Ne moremo pa mimo tega, da gre pri sprejemanju zakona verjetno le za predvolilno kampanjo, saj trenutno ne velja fiskalno pravilo. Slovenija je danes tako že zadolžena za 86 % BDP, od marca 2020 se je dolg povečal za 7 milijard evrov, v letošnjem letu pa za 3 milijarde evrov. Dodatno je nato koalicija sprejela še Zakon o zagotavljanju investicij v Slovenski vojski v letih 2021 do 2026, ki bo obremenil državni proračun med leti 2021 in 2026 za 780 milijonov evrov, pripravlja pa se še zakon o dolgotrajni oskrbi, ki bo tudi imel finančne posledice. Vprašanje na tem mestu je, kaj bo, ko se ponovno vzpostavi fiskalno pravilo. Ali bomo lahko realizirali predvideni dve milijardi evrov za investicije v slovensko zdravstvo? Te so namreč nujne.
Hvala lepa. Dr. Franc Trček bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Lep pozdrav vsem skupaj. Sledi stališče, spoštovani. Danes imamo tretje branje zakona, ki naj bi zagotovil finančna sredstva za investicije v slovensko zdravstvo v naslednjih desetih letih. Zakonska materija, predvsem pa cilji in rešitve, ki jih zakon prinaša, so res na prvi pogled izredno mikavni. Sodeč po besedah predstavnikov vlade in resornega ministrstva oziroma samega gospoda ministra je to zakon, ki bo slovensko zdravstvo rešil pred propadom in ga povzdignil na višjo raven. No, težave in vprašanja se pojavijo, ko omenjeni zakon natančno preberemo in širše pogledamo nanj. Zakon ni tako bleščeč, kot se zdi, saj ima vrsto pomanjkljivosti in tudi tako imenovanih sivih con. Že v prvem branju smo Socialni demokrati povedali mnenje našega strokovnega sveta. Del tega mnenja bom ponovno citiral: »Temeljna pomanjkljivost je odsotnost prenovljene mreže javnih zdravstvenih zavodov. Trenutno imamo zastarelo mrežo le-teh predvsem na sekundarnem nivoju«. Govorim seveda o splošnih in specialnih bolnišnicah. »Ta mreža se sedaj ohranja že več kot tri desetletja, čeprav so se razmere v tem času bistveno spremenile. Postaralo se je prebivalstvo, vrsta kroničnih bolezni, razvoj medicine, nege je šel naprej.« Konec citata. V načrtovanje predloga zakona so vključeni vsi javni zdravstveni zavodi na sekundarni in terciarni ravni, upoštevajo pa se prav vsi prejeti predlogi brez nekega resnega kritičnega premisleka o realnih potrebah, stanju mreže in razvoju le-te. Ključni cilj je predlog UKC Ljubljana, ki bi tudi prejel glavnino teh sredstev. Seveda so investicije v zdravstvo zelo nujne in potrebne. Vemo že, kakšno je stanje, že večkrat smo ga ponavljali. Iztrošenost opreme čez 84 %, pri stavbah več kot 80 %. Nikakor pa ne moremo iti v to brez resnega premisleka in prenove mreže. Kot že rečeno, najprej je pomembno vedeti, kaj bomo počeli, kje bomo to počeli, ali imamo tam zadosti kadrov, opreme, ali imamo zadostno število posegov, da to počnemo varno in smotrno, ali neke posege delamo na večjih oziroma skoraj vseh lokacijah ali zgolj na eni, več njih, širši ekipi, bolj temeljito, kot se to počne po svetu. Treba je izboljšati delovne pogoje in spremeniti plačilno politiko v slovenskem javnem zdravstvu. Predlog zakona je predvsem, če že ne skoraj izključno usmerjen v zidove, najmanj pa tja, kjer so zaostanki največji, tehnološki razvoj, informacijska nadgradnja zdravstvenega sistema, kadrovski razvoj, tudi primarna mreža, kar smo v demokratični opoziciji novelirali. Vir zagotavljanja sredstev ni trdno načrtovan, neenakomerno razporejen oziroma se sploh ne ve, kako bo s tem relativno zelo kmalu. Socialni demokrati menimo, da moramo najti način, da se dejansko premisli stanje slovenskega javnega zdravstva, da se premisli mreža, da se premislijo tudi ostale širše potrebe našega javnega zdravstvenega sistema. Veseli nas, da se je postavka, ki je namenjena primarni ravni, zvišala glede na prvotno načrtovano, a kot že rečeno, ta zakon nikakor ni zagotovilo, da se bo stanje našega zdravstvenega sistema kratkoročno, srednjeročno drastično izboljšalo. Socialni demokrati podpiramo politiko mišljenja, podpiramo javno rabo uma in nikakor ne horuk populizma. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Hvala za besedo, predsedujoči. V zadnjem letu in pol ne zamudim priložnosti, da ne bi izpostavil, kako je slovenski javni zdravstveni sistem v krizi in da kriza slovenskega javnega zdravstvenega sistema ni povezana zgolj z epidemijo covida-19, ampak je nekaj, kar se po malem kotali in stopnjuje že zadnja tri desetletja. Vlaganja v javno zdravstvo namreč nikoli niso bila zares na vrhu prioritet političnega razreda. To lahko vidimo tudi v številkah. Razvite države, s katerimi se radi primerjajo, iz javnih sredstev namenjajo 7,2 % BDP v povprečju za vlaganja v zdravstveni sistem, v Sloveniji je ta številka zgolj 5,9 %. Prevedeno v evre, pogovarjamo se med 500 in 600 milijoni zaostanka, kolikor Slovenija caplja pri letnih vlaganjih za krepitev zdravstvenega sistema iz svojih proračunskih virov. Ta številka, ker je podana skozi odstotek BDP, ni povezana z gospodarsko močjo posamezne države, povezana je s politično prioriteto. Stanje bolnišnic je zato dobro znano. Imamo okna, ki ne tesnijo, imamo hodnike, v katerih postelj sploh ni mogoče obrniti, pa zdravstvene dejavnosti, ki se opravljajo v prostorih še iz 19. stoletja. Seveda smo se v Levici razveselili zakona, pobude, ki naj v naslednjem desetletju nameni več kot 2 milijardi evrov investicij v opremo in v prostore slovenskih bolnišnic. Razveselili smo se ga navkljub temu, da vlada več kot očitno s tem svojim lastnim zakonom ne misli resno. V Levici kot socialisti pa prioritetna vlaganja v javno zdravstveno infrastrukturo jemljemo resno. Zakaj lahko trdim, da vlada Janeza Janše s tem zakonom bolj odhaja na volitve, kot zares popravlja javni zdravstveni sistem? Za začetek, takoj ko so ti gospe in gospodje nastopili svoj mandat, smo na mizo dobili zakon, ki omogoča nakupe orožja, čeprav smo se nahajali v največji zdravstveni krizi v zadnjih 100 letih. Šele sedaj, leto in pol po izbruhu epidemije covida-19, tik pred volitvami, vlada pravi, da bo vlagala v javne zdravstvene sisteme. Kot drugo, ta zakon je napisan šlampasto in počez. Med drugim analize in pregledi potreb sploh niso bili dokončani, pa je bil zakon že vložen v državnozborsko proceduro. Gospe in gospodje, tako se pomembna zakonodaja ne piše. Navsezadnje pa v zakonu ni zagotovljenih niti namenskih virov za financiranje zdravstvene infrastrukture, ki naj bi se skozi ta zakon zgodila. Mislimo kot socialisti, da je naloga naslednje vlade, da zakon vzame v roke, ampak ne zato da ga zavrže, ampak da ga popravi tam, kjer je vladi Janeza Janše spodletelo, da ga naredi na način, da bo pil vodo. Vseeno ga bomo podprli tudi v tretjem branju, da zavežemo prioriteto naslednje vlade za naslednje štiri leta z usodo javnega zdravstvenega sistema. Včeraj smo štiri opozicijske stranke podpisale sporazum o povolilnem sodelovanju, v katerem lahko najdemo tudi naslednje: vlaganje v kakovost in dostopnost sistemov javnega zdravstva, šolstva in dolgotrajne oskrbe ter odmik od prepuščanja izvajanja privatni iniciativi in prostemu trgu. Ta zaveza je v neki meri podčrtujoča za podporo našemu zakonu o investicijah v zdravstvo v višini dobrih dveh milijard evrov v naslednjem desetletju. A kot rečeno, ta zakon ni nekaj, kar naslednja vlada vrže skozi okno, kljub vsem njegovim napakam ga mora vzeti iz predala in ga popraviti tam, kjer je vlada Janeza Janše napisala stvari šlampasto, jih napisala počez in pustila notri tudi kakšno privatizacijsko luknjo. Mislim, da smo v luči drastične zdravstvene krize daleč preko točke, kjer bi se lahko sklicevali pri urejanju političnih prioritet na pravne fikcije, kot so raznorazna fiskalna pravila. Kot družba smo dovolj bogati, le to ustvarjeno bogastvo je treba razporediti v korist javnega dobrega in v korist delavskega razreda pa lahko zvozimo kljub plenjenju državnega proračuna, ki ga izvaja vlada Janeza Janše. Hvala.
Hvala lepa. Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nova Slovenija − krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani gospod minister, dragi kolegice in kolegi! Človekovo dostojanstvo je najvišja vrednota, iz katere so se razvile človekove pravice. Človekovo dostojanstvo je tudi prvi steber našega temeljnega programa, temeljnega programa Nove Slovenije − krščanskih demokratov. Slovenci neizmerno cenimo svoje zdravje. Tako zelo, da ga postavljamo najvišje na lestvici vrednot. Kljub temu pa zdravju ne posvečamo dovolj pozornosti. Na primer, vsak peti Slovenec izjavlja, da v zadnjih treh letih ni bil na nobenem preventivnem pregledu. V Novi Sloveniji si želimo, da vsaj v tem času ko naš način življenja, naše zdravje in naša življenja ogroža smrtonosni virus sars-cov-2, zakoni, ki izboljšujejo slovenski zdravstveni sistem, povežejo slovenski politični prostor. Zdravje je eno samo. Zdravje ni ne levo, ne desno. Samo skupaj zmoremo ustvarjati tektonske premike na področju zdravstva, na področju izobraževanja, vzgoje in na področju drugih družbenih podsistemov. Pričakujem, da bo današnje glasovanje o zakonu o zagotavljanju finančnih sredstev za investicije v slovensko zdravstvo v letih 2021−2031 pokazalo, da skrb za zdravje naših ljudi ne more biti poligon političnih prepirov. Poslanska skupina Nova Slovenija − krščanski demokrati bo prispevala glasove za podporo zakonu. Podpora temu zakonu je tudi garancija, da bomo tudi leta 2031 še vedno imeli javno zdravstvo. Mi ne delamo nič drugega kot to, da realiziramo koalicijsko pogodbo. V koalicijski pogodbi smo se zavezali, da bomo okrepili slovenski javni zdravstveni sistem. Javno zdravstvo je naš koncept. Je poleg okrevanja gospodarstva naša prva prioriteta. Zakon izhaja iz našega volilnega programa, iz naše zaveze, da bomo dolgoročno zagotavljali znatna finančna sredstva za investicije v slovensko zdravstvo v naslednjem desetletju. Ne bom obračunaval z neučinkovitostjo prejšnjih vlad, naš pogled je usmerjen v prihodnost. Zavedamo se, da le dejanja štejejo. Na tem mestu želim povedati, da je Nova Slovenija hvaležna, da lahko znotraj te koalicije realizira svoj politični program. Začeli smo ga pravzaprav že z rebalansom proračuna za letošnje leto, kjer smo sredstva povečali glede na realizacijo leta 2019 kar za dobrih 345 milijonov evrov oziroma z indeksom 288. Številke kažejo, da mislimo resno, da naše zaveze niso zgolj prazne obljube. V Novi Sloveniji pa nismo edini. Lahko naštejem tudi številna strokovna združenja. Že leta opozarjamo na pomankanje investicij v zdravstvo, kar je vodilo k neizogibnemu razvojnemu zaostanku slovenskih zdravstvenih ustanov. V Novi Sloveniji in koaliciji pozdravljamo sistemsko ureditev, s katero se v zdravstveni sistem zagotavljajo dodatna finančna sredstva v investicije, saj so bile slednje v preteklosti v veliki meri podfinancirane in prezrte s strani regulatorja. Predlog zakona naslavlja vse ravni zdravstvene dejavnosti. Slišali smo vmesne pripombe strokovne javnosti, da je primarna raven v predlogu zakona premalo naslovljena. V splošni razpravi smo se mi že zavzeli za zakonske rešitve, ki bi za primarno raven zagotovile znatno več sredstev. Izražam zadovoljstvo, da smo vsi skupaj sredstva za primarno raven dvignili praktično za faktor 4, torej na 200 milijonov evrov. Zakonu želimo, da bo dejansko s tema več kot dvema milijardama evrov sredstev resnično izboljšal slovenski javni zdravstveni sistem in na ta način izražamo našo skrb za zdravje slehernega, ki živi na naših tleh. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mojca Žnidarič bo predstavila stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! V dosedanjih razpravah o predlogu zakona, ki ureja nujne investicije v slovensko zdravstvo za naslednjih deset let, smo imeli priložnost seznaniti se s podatki glede vlaganj javnih sredstev v strokovnost, kadre in infrastrukturo v našem zdravstvu. Če smo po strokovnosti lahko zadovoljni, da sledimo razvitim državam, nam prav gotovo ne gre v prid podatek, da smo glede investicij obtičali v 80. letih prejšnjega stoletja. Zato se s Predlogom zakona o zagotavljanju finančnih sredstev za investicije v slovensko zdravstvo v letih 2021 do 2031 moramo dotakniti vseh nivojev zdravstva, od iztrošene opreme do infrastruktur. Od tega je namreč odvisno, v kolikšni meri bomo sposobni uvesti nove postopke zdravljenja in zagotavljati varno zdravljenje. Za slednje ni dovolj zgolj ustrezna infrastruktura in oprema, temveč tudi zadostno število ustrezno usposobljenega zdravstvenega kadra. Predlog zakona, ki ga obravnavamo, je težak dve milijardi evrov in odgovarja na številne potrebe našega zdravstvenega sistema. S sredstvi, ki so namenjena obema univerzitetnima kliničnima centroma, ki izvajata dejavnost na sekundarni in terciarni ravni, bo s predlogom zakona dana realna možnost za razvoj kadrov z najsodobnejšimi znanji in veščinami ter prenos praks, novih načinov diagnostike in zdravljenja iz tujine. Oba univerzitetna klinična centra trenutno delujeta v nezavidljivih razmerah in pogojih, ki dobijo občutek svoje razsežnosti, ko jo primerjamo z univerzitetnimi kliničnimi centri razvitejših evropskih držav. Kar zadeva splošne bolnišnice, vemo, da te opravljajo poleg splošne internistične dejavnosti še kirurško, pediatrično, specialistično in ginekološko dejavnost. Pri delu se soočajo s prostorsko stisko, številni oddelki delujejo v zastarelih in popolnoma neprimernih prostorih, pri delu pa uporabljajo iztrošeno opremo. Specialne bolnišnice niso bile prav nič bolj v zavidljivem položaju kot druge bolnišnice, kar zadeva investicij v zadnjih letih. Specialne bolnišnice pokrivajo specialnosti, kot so rehabilitacija, onkologija, pulmologija, ortopedija in specifično zdravljenje otrok, in je naravnost nerazumljiva večletna stagnacija sicer z investicijskega vidika tako pomembnega segmenta slovenskega zdravstva. V prihodnje bodo povečane potrebe po zdravljenju pacientov ravno na področjih, ki jih pokrivajo specialne bolnišnice v Sloveniji, še posebej na področju onkologije, rehabilitacije in pulmologije. O duševnem zdravju smo v času epidemije veliko razpravljali. Tema ni neposredno povezana z materijo, ki jo obravnavamo, saj je duševno zdravje neločljiv del celotnega zdravja posameznika. Je pa v zdravstvenem sistemu, ki ga mora država nuditi vsakemu državljanu v sklopu celovitega zdravstvenega varstva, duševno zdravje gotovo eden od segmentov, ki ga ne smemo več zanemarjati. Zato pozdravljamo načrtovano izgradnjo psihogeriatrične klinike z urgenco in izgradnjo raziskovalnega razvojnega centra za duševno zdravje. Še nekaj besed o številkah. Za oba univerzitetna klinična centra se s predlogom zakona namenja 763 milijonov evrov. Splošne in negovalne bolnišnice ter negovalni domovi bodo deležni finančne podpore v višini 557 milijonov evrov. Psihiatrične bolnišnice bodo deležne naložb v višini 50 milijonov evrov. Za zdravstveno dejavnost na primarni ravni bo namenjenih 200 milijonov evrov. Za naložbe v opremo ter infrastrukturo Nacionalnega laboratorija za zdravje, okolje in hrano, Nacionalnega inštituta za javno zdravje in Zavoda za transfuzijsko medicino so načrtovana sredstva v višini 33 milijonov evrov. Za visokošolske zavode za enovit magistrski študijski program medicine na mariborski in ljubljanski univerzi ter za srednje šole s področja zdravstva se namenjajo sredstva v višini 250 milijonov evrov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo predlog zakona seveda podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Če bo predlog zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v slovensko zdravstvo danes deležen zadostne podpore, naj bi bili slovenskemu zdravstvu do leta 2031 zagotovljeni skoraj dve milijardi evrov. Največji del sredstev naj bi bil namenjen gradnji nove infrastrukture. Na prvi pogled gre za prepotreben zakon, o podhranjenosti slovenskega zdravstva namreč ni dvoma. Investicije so nuja. Toda stvari niso tako preproste. Zapisati, kaj vse se bo v prihodnjih letih financiralo ni težko. Papir prenese vse in vlada to dobro ve. Vse načrtovano dejansko izvesti in financirati pa je nekaj povsem drugega. Aktualna vlada se rada pohvali, da naslavlja vprašanja, ki jih prejšnje vlade niso in da rešuje težave, ki Slovenijo pestijo že od osamosvojitve dalje. Toda bojimo se, da gre pri vsem tem zaradi nenehnega poglabljanja javnega dolga, ki je najvišji v zgodovini, in kopičenja proračunskih primanjkljajev le za prazne obljube, ki jih v rdečih številkah ne bo mogoče uresničiti. Nekaj bo namreč v prihodnjih letih bistveno drugače od trenutne situacije. Treba bo plačati in vračati zapitke te vlade in omejitve pri porabi proračunskega denarja bodo velike. Na krilih možnosti odstopanja od fiskalnega pravila vlada razsipa z denarjem, pri tem pa v celoti zanemarja dejstvo, da je dopustno zgolj začasno odstopanje od srednjeročne uravnoteženosti javnih financ. Če bo šlo tako naprej, bo doseganje srednjeročne uravnoteženosti v tem stoletju za Slovenijo misije nemogoče. Nihče ne oporeka dejstvu, da je učinkovit in dostopen zdravstveni sistem nujen za blaginjo vseh državljanov, vendar v času druge obravnave zakona smo v Poslanski skupini SAB tako na seji matičnega delovnega telesa kot na seji Državnega zbora opozarjali na neustrezno reševanje težav, ki jih ima primarna raven. Prvotni predlog zakona je namreč predvideval, da bo zanjo namenjenih zgolj 50 milijonov evrov. Sedaj je na primarni ravni na voljo 150 milijonov evrov. A to je ob celotnih finančnih posledicah, ki jih ta zakon prinaša, le pljunek v morje, kajti če se zakon zaradi velikih finančnih obvez ne bo mogel izvajati, tudi teh 150 milijonov evrov ne pomeni nič. Omenil sem že možnost odstopanja od fiskalnega pravila, ki ga vlada s pridom uporablja in žal prevečkrat tudi izkorišča. Če bi vlada resnično sprejemala in financirala zgolj ukrepe, ki so dejansko povezani z omilitvijo posledic epidemije, potem ne javni dolg ne proračunski primanjkljaj ne bi dosegla rekordnih številk. Ker pa se je z denarjem razsipalo precej širše od tega, denimo s pretiranim izplačevanjem koronskih dodatkov določenim skupinam, smo tam, kjer smo, pri že omenjenem zgodovinsko najvišjem javnem dolgu, ki presega 40 milijard evrov, in proračunskem primanjkljaju, ki bo letos presegel 4 milijarde. Dolg države je v zadnjih dveh letih poskočil s 65 % na preko 80 % bruto domačega proizvoda. Vsak resen voditelj bi moral vedeti, kaj takšna zadolženost pomeni za ekonomsko suverenost države. Glede na trenutno stanje pri nas sta možnosti dve: ali trenutna vlada ve občutno premalo o javnih financah ali pa ve dovolj, a ji je preprosto vseeno za to, kakšne dolgove bo pustila prihodnjim generacijam. Toda s posledicami teh nepremišljenih in rekordnih zadolževanj se ne bodo soočile le naslednje generacije, temveč že mi. Časi, ki so pred nami, bodo težki. Vlaganja v investicije bodo morala biti premišljena, vodilni pa bodo morali imeti ob tem v mislih tudi to, da je treba plačati in vračati pridelan dolg, torej razmišljati o vsem tistem, kar aktualne vlade očitno ne skrbi. Kako se bodo financirali vsi ti velikopotezni projekti? Kje bo država poleg evropskih sredstev zagotovila lastna sredstva? Še enkrat naj poudarim, da projekte, o katerih govori zakon, podpiramo ravno zato ker so nujni, potrebujejo pa resen pristop in rešitve, ki bodo vzdržne in zagotovo izvedljive. Tako pa nas skrbi, da bo te projekte dočakala že tolikokrat videna usoda. Po slovesnih otvoritvah začetkov projektov se bo gradnja začela, nato pa bo zmanjkalo denarja in napol dokončani objekti bodo desetletja samevali na očeh naših zanamcev, teh istih zanamcev, ki jih bodo morali odplačevati. Zaradi vsega navedenega v Poslanski skupini SAB do takega predloga ostajamo zadržani in ga ne moremo podpreti. Pri glasovanju se bomo vzdržali. Hvala.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Danes imamo na mizi še zadnjič, tokrat v okviru tretje obravnave prepotreben zakon, katerega cilj je dolgoročna vzdržnost infrastrukture slovenskega zdravstva in zadostna količina ustrezno usposobljenega kadra, ki bo zadostil vsem potrebam, tudi potrebam starajoče se populacije v Sloveniji. V Poslanski skupini Desus vseskozi opozarjamo na nujnost spoprijemanja z izzivi starajoče se družbe in se zavedamo, da pri tovrstnem načrtovanju čas ni naš zaveznik. Potrebno je takojšnje proaktivno delovanje v okviru zagotavljanja pogojev za učinkovito javno zdravstvo in pri ureditvi področja dolgotrajne oskrbe. Zdravstvo je področje, kjer so potrebe vedno večje, zato si ne moremo privoščiti stagniranja na področju modernizacije, opreme in infrastrukture. Predlog zakona v prihodnih desetih letih za realizacijo zastavljenih investicij namenja več kot dve milijardi evrov in predvideva vnaprejšnjo razdelitev finančnih sredstev po posameznih podsistemih, saj so potrebe in prioritete različne. V okviru druge obravnave predloga zakona smo podprli amandma, ki primarnemu zdravstvu namenja več denarja. Družinska medicina je temelj za stabilno zdravstveno varstvo in pomembna točka, kjer pacient vstopa v sistem. Ob tej priložnosti moram omeniti tudi pomen celotnega zdravstvenega tima. Čeprav to neposredno ni predmet današnjega zakona, ni odveč ponovno poudariti, da vsi sodelavci v zdravstvenem timu odigrajo izjemno pomembno vlogo. Njihova veljava bi se morala odraziti v odnosu pa tudi v plačilu. To je žal področje, kjer bo treba vložiti še veliko napora. Zakon kot ključna stebra razvoja prepoznava oba klinična centra v Ljubljani in Mariboru, katerima je posledično namenjeno največ sredstev: 595 milijonov evrov za investicije v nepremičnine in 168 milijonov evrov za investicije v opremo, telemedicino in informatiko. Prav je, da se slovenski medicini, ki vseskozi dosega vrhunske rezultate in mednarodno priznane dosežke, omogoči spodbudno okolje za nadaljnje doseganje razvojnega preboja. Za dolgoročno vzdržnost in učinkovitost zdravstvenega sistema je nujno potrebno tudi povečanje števila vpisnih mest in zakon to problematiko naslavlja. Povečuje se vpis na enotni magistrski študij medicine, študij dentalne medicine in farmacije ter ostale izobraževalne programe zdravstvenih smeri s ciljem, da se bo zdravstveni sistem na dolgo rok kadrovsko okrepil in približal evropskemu povprečju. V Poslanski skupini Desus se zavedamo ključne vloge učinkovitega javnega zdravstva v naši državi. Da bo sistem tak, kot si želimo, pa so potrebni vizija in sredstva. Zakon, ki ga obravnavamo danes, bo okvir in podlaga za nadaljnje delo. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlog Zakona o zagotavljanju finančnih sredstev za investicije v slovensko zdravstvo v letih od 2021 do 2031 večinsko podprli. Hvala, da ste me poslušali.
Hvala lepa. Janja Sluga bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Nepovezani poslanci smo predlog zakona o zagotavljanju finančnih sredstev za investicije v slovensko zdravstvo v naslednjih desetih letih podprli že v prvem branju. Podprli smo tudi amandma, s katerim se je dodalo še 50 milijonov evrov za investicije na primarni ravni zdravstvenega varstva. Za razliko od večine koalicijskih poslancev, ki bodo v naslednji predvolilni kampanji v stilu volilnih bombonov poudarjali, da so zagotovili dve milijardi evrov za zdravstvo, pa v naši poslanski skupini razumemo, da je cilj in namen ter s tem teža tega zakona pomembnejša od volilnih plakatov z napisom dveh milijard. Vsebino bi morali tehtati z vidika bolj kakovostne zdravstvene oskrbe naših pacientk in pacientov, njihovo zdravljenje s strani kompetentnih in dobro plačanih kadrov ter vrhunske zdravstvene infrastrukture oziroma sodobnih medicinskih aparatur. To je tisto, kar je v resnici pomembno. Predlog zakona prav tako ne zagotavlja avtomatskega dotoka sredstev za investicije oziroma za zidove bolnišnic in zdravstvenih domov, temveč se bodo morala sredstva zagotavljati v vsakokratnih proračunskih dokumentih, torej v odvisnosti od naporov vsakokratnega ministra in vsakokratne vlade. Ta bo v vsakokratnem proračunskem načrtovanju morala uravnotežiti izdatke za ta namen ter s tem oceniti proračunsko situacijo ter predvideti višino sredstev za posamezno leto, ki jo predlog zakona določa le okvirno. Javnofinančna slika pa dobro vemo, kakšna je oziroma kakšno ekspanzivno doto za seboj pušča aktualna vlada. Fiskalni svet nas upravičeno opozarja, da obstoj izjemnih okoliščin ne sme biti izkoriščen za sprejemanje ukrepov, ki odražajo predvolilne želje vladajočih. Če se na ta opozorila ne bomo ustrezno odzvali, bo od dveh milijard za zdravstvo ostalo samo dobrih 200 tisoč evrov. In takrat bo treba pokazati s prstom na tiste, katerih dediščina tega mandata ne bo odražala skrbi za dolgoročno vzdržnost javnih financ. Kadri v zdravstvu. Prav tako pomembna točka tega zakona, a ne le tega zakona, temveč celotnega zdravstvenega sistema. Soočeni smo s kritičnim pomanjkanjem negovalnega kadra v naših bolnišnicah. Res je, da predlog zakona naslavlja tudi to vprašanje, a desetletni izvajalski čas trajanja tega zakona je za reševanje tega akutnega problema prepočasen. Brez takojšnje rešitve kritičnega pomankanja negovalnega in zdravstvenega osebja načrtovane investicije v nove bolnišnice in aparature v naslednjih letih dostopnosti in kvalitete našega zdravstva za paciente ne bodo izboljšale. Nove stavbe bodo samevale, bolniki pa bodo čakali za praznimi, ampak modernimi zidovi. Tega si v resnici ne želi nihče, zato apel ministru, da s komplementarnimi ukrepi resnično poskusi ustaviti eksodus negovalnega in zdravstvenega kadra. V Poslanski skupini nepovezanih poslanec bomo predlog zakona podprli tudi v tretjem branju. Ne glede na vse bodo po našem mnenju prilivi v slovensko zdravstvo v prihodnjih desetih letih verjetno vseeno večji, kot če tega zakona ne bi bilo.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Lep dober dan vsem prisotnim! S sprejetim zakonom bomo namenili več kot dve milijardi evrov v slovensko zdravstvo. Sliši se veliko, vendar če preračunamo, gre za obdobje desetih let in se na letni ravni namenja 200 milijonov za infrastrukturo slovenskega zdravstvenega sistema. Ni dvoma, da so sredstva na tem področju nujno potrebna. Če smo namenili ogromno sredstev v Slovensko vojsko, je prav, da dodatna in nujno potrebna sredstva dobi tudi zdravstveni sistem. Skrbi pa nas nadzor nad porabo teh sredstev. Kot sem povedal v razpravi pri drugi obravnavi zakona, bi bilo smiselno ustanoviti komisijo, ki bi bila sestavljena iz opozicijskega in koalicijskega poslanca, da bi bili poslanci seznanjeni o uporabi teh sredstev. Vsekakor bi ta dva poslanca poročala na Odboru za zdravstvo. Za 35 milijonov še danes ne vemo, kam so šli, ko smo zmanjševali čakalne vrste. Čakalne vrste so pa še vedno iste ali pa še večje. Ne glede na to, kdo je na oblasti, pri takih obsežnih finančnih vložkih določen del sredstev preprosto izgine. Do sedaj se še nobena vlada ni učinkovito spopadla z odtekanjem javnih sredstev iz slovenskega zdravstvenega sistema. Menimo, da je treba še ogromno narediti za dober nadzor nad porabo, kar pomeni, da imamo že na današnji dan veliko finančnih rezerv. Skrbi nas obstoječa zdravstvena infrastruktura, ki ni izkoriščena v polnem obsegu. Veliko naprav po bolnišnicah stoji in se ne uporabljajo, pacienti pa se pošiljajo po celotni Sloveniji, mogoče celo v tujino. Dober gospodarstvenik poskrbi, da stroji v proizvodnji delujejo ves čas. Predvsem direktorji zdravstvenih ustanov bi morali najprej poskrbeti, da se obstoječa infrastruktura uporablja ves čas. Z novo infrastrukturo pa ne bomo rešili vprašanja kadrov. Čeprav bomo pridobili ogromno novih prostorov, se sprašujemo, kdo bo v teh prostorih sploh delal. Že res, da se uvajajo nova prosta mesta na študiju medicine, dentalne medicine in farmacije, vendar bo potrebno desetletje, da bodo kadri začeli samostojno opravljati svoje delo. Z razpisom dodatnih študijskih mest zamujamo najmanj deset let. Po drugi strani pa obstoječi kadri, ki so dobri, delajo še dodatno v popoldanskem času. Zdravstveno osebje bi moralo biti stimulirano na način, da bi vsako delo opravili v javnem zdravstvenem sistemu. S takšno stimulacijo bi preprečili odhod zdravstvenega kadra v tujino.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Odločanje o predlogu zakona bomo opravili danes v okviru glasovanj, to je 15 minut po prekinjeni 2. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predloga zakona je v obravnavo zboru predložila skupine osmih poslank in poslancev s prvopodpisanim Miho Kordišem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja Mihi Kordišu. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Slovenska pokojninska zakonodaja je silno zapletena. Večkrat je bila popravljena, spremenjena na način, da dosega skoraj 400 členov. Seveda so v to zakonodajo vpisane krivice. Verjetno je največja izmed njih ta, da nekatere pokojnine še kar vztrajajo nižje od 300 evrov na mesec. V Levici smo to krivico poskusili že popraviti v preteklosti. Žal nismo zbrali dovolj glasov, se je pa naš pritisk vendarle obrestoval. Najnižje pokojnine za polno delovno dobo so namreč na našo pobudo šle čez 600 evrov na mesec. Žal to ni edina krivica, ki se je primerila aktualnim in bodočim upokojencem v pokojninski zakonodaji. Prav danes na našo pobudo obravnavamo predlog, da se samoplačnikom, ki so iz svojega žepa vplačevali v pokojninsko blagajno, to njihovo plačevanje tudi prizna. O čem govorim? Svoj čas je slovenska pokojninska zakonodaja omogočala zavarovancem, da vplačujejo v pokojninsko blagajno za svojo pokojnino, čeprav so bili morda brezposelni, čeprav so čakali na odhod v pokoj, so bili delavci prekarci in tako naprej, se zaradi tega njihovega statusa prispevki v pokojninsko blagajno niso odvajali, kot bi sicer se. Čeprav so se ti ljudje znašli v hudih psihosocialnih stiskah, so želeli z odrekanjem v aktualnosti zavarovati vsaj svojo varno starost. Potem pa je prišel tako imenovani Vizjakov zakon, ki je s 1. januarjem 2013 inštitut samoplačništva za pokojnino, kot se ga je poznalo, odpravil, hkrati pa država teh samoplačnikov, bodočih upokojencev, ni o ničemer obvestila, pokojninskih pravic, za katere so vplačevali, jim ni priznala, niti jim denarja ni vrnila. Ali si predstavljate, da vas okrade vaša lastna socialna država? Leta 2017 je sledil popravek, ki je to krivico omilil za določen del upokojencev samoplačnikov, ampak le do tistih, ki so vplačevali do 1. januarja 2013. Za tiste, ki so vplačevali še naprej, pa tega ni storil. To počnemo danes mi v Levici. Pogovarjamo se o devet tisoč zavarovancih, dva tisoč od teh je že v pokoju, sedem tisoč jih še čaka, za njih je treba poskrbeti. Ti ljudje so plačevali, plačevali so kljub svoji socialni stiski, in prav je, da jim država te njihove pravice prizna in omogoči varno starost, ki so se je nadejali z vsakim vplačilom v pokojninsko blagajno. Sploh, ker je ta napaka in ta krivica od začetka do konca ne na plečih posameznika, ampak na plečih našega sistema. Ko se je namreč zakonodaja spreminjala, se tovrstne samoplačnike v pokojninsko blagajno ni na noben način obvestilo, niti se ni vplačil na TRR pokojninske blagajne kakorkoli zavrlo. In ljudje so še kar naprej vplačevali za pravice, ki jih sploh niso več mogli koristiti. In edino prav je, da država ta svoj feler, to svojo mačehovsko držo do upokojencev samoplačnikov popravi in ljudem prizna pravice, za katere so vplačevali. Ni prvič, da poskušamo s parlamentarno pobudo v Levici te samoplačnike reševati. Dobro leto nazaj smo predložili amandma k spremembam pokojninske zakonodaje, ki bi to naredil enako dobro, kot to počne naša današnja novela, pa kljub temu da smo bili z desno tribuno dogovorjeni, da to pa je res krivica, ki jo je treba popraviti in da bomo nabrali glasove, se potem to ni zgodilo. Zato danes poskušamo znova, tokrat kar z novelo pokojninske zakonodaje. Upam, da vsaj tokrat najdemo politično voljo, da se ljudem pomaga. Ti ljudje so v stiski, država jih je dobesedno okradla. In to ni mesto, na katerem se obračunava za politični prestiž, to je mesto, na katerem se stopi skupaj in krivico popravi. Vsebinskih zadržkov tudi koalicijski del parlamentarne dvorane ne bi smel imeti, ker je naša rešitev ena, ista, identična, kot jo ponuja koalicijska vrsta tudi sama v svojih spremembah zakonodaje, ki so že v parlamentarni proceduri. Samo ni nobenega razloga, da bi na te spremembe še naprej čakali. Dovolj je bilo, pomagajmo ljudem, odpravimo krivice. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila dajem besedo predsednici Evi Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 58. nujni seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Miho Kordišem. Odboru je bilo posredovano gradivo, ki je bilo objavljeno na spletnih straneh Državnega zbora, in sicer predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Vlade, mnenje Komisije Državnega sveta, zahteva za sklic izredne seje ter vloženi amandmaji. Pri delu odbora so sodelovali: predstavnik predlagateljev, predstavnica Vlade, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide. V poslovniškem roku so bili tudi vloženi amandmaji, in sicer amandmaji poslanske skupine Levica k 1., 2. in 3. členu. Predstavnik predlagateljev je predstavil predlog zakona, predstavnica Vlade pa je uvodoma pojasnila, da vlada predloga zakona ne podpira. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki ga je na seji odbora predstavil njihov predstavnik in povedal, da predlagano besedilo oziroma spremembo podpirajo. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila njihovo mnenje in povedala, da Zakonodajno-pravna služba že načeloma ocenjuje, da spreminjanje zakonodaje, ki v svoje materialne določbe vnaša določbe, ki posegajo tudi v status za nazaj, krnijo načelo pravne predvidljivosti in pravne varnosti, kot izhajajo iz načela pravne države po 2. členu Ustave. Prav tako so takšne rešitve vprašljive z vidika 14. člena Ustave, ki v svojem drugem odstavku določa pravno enakost. Predlagatelj želi predlagano stanje urediti za nazaj, od leta 2013 dalje, zato je treba navesti razloge, ki po 155. členu Ustave upravičujejo retroaktivno veljavo zakona, do katerega se zakonodajno gradivo ustrezno ne opredeli. Zakonodajno-pravna služba je k predlogu zakona dala tudi nomotehnični pripombi. Z vloženimi amandmaji so te pripombe bile upoštevane, za ostalo pa veljajo iste pripombe kot so za vložen predlog zakona. V krajši razpravi je predstavnik predlagateljev poudaril, da je glede obveščenosti zavarovancev pričakovanje, da bodo vsi posamezniki do potankosti poznali in razumeli spremembe zakonodaje, iluzorno. Mnogi so prispevke še naprej plačevali prav v upanju, da bodo takoj izpolnili pogoje za starostno upokojitev. Zakonodajalec zavarovancev, prostovoljno vključenih v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ni ustrezno informiral o tem, kakšne pravice lahko pričakujejo na podlagi vključitve v zavarovanje. Po razpravi je odbor glasoval o vloženih amandmajih poslanske skupine Levica k 1., 2. in 3. členu in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je sedaj pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je tudi sestavni del tega poročila. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo Mateji Ribič, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Vlada Republike Slovenije je v mnenje prejela Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki ga je Državnemu zboru Republike Slovenije predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Mihom Kordišem. Predlagatelji predlagajo drugačno ureditev pokojninske dobe brez dokupa za nekatere zavarovance, ki so bili prostovoljno vključeni v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Predlagatelji izpostavljajo, da je Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju zelo zaostril pogoje za upokojitev, pri čemer menijo, da pojem pokojninske dobe brez dokupa ni bil ustrezno oblikovan. Medtem ko se je pojem pokojninske dobe brez dokupa od uveljavitve zakona že večkrat spreminjal, po njihovem mnenju še vedno ni ustrezen za posameznike, ki so ali so bili vključeni v obvezno zavarovanje prostovoljno, saj v nezadostni meri rešuje to problematiko. Vlada Republike Slovenije je svoje mnenje na besedilo predloga, ki je bil vložen v maju 2021, podala v mnenju z dne 10. junij 2021. Predlagatelji kot razlog navajajo zgolj pomanjkljivo poznavanje predpisov, kar pa ne more biti zadosten razlog za spremembo ureditve. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Andreja Zabret bo predstavila stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Predstavnica Vlade, kolegice in kolegi! V Republiki Sloveniji je glede pogoja za upokojitev le ena konstanta, in sicer spremembe. Spreminjajo se pogoji za upokojitev, spreminja se demografija, spreminja se gibanje na trgu dela in s tem posledično tudi višina sredstev, ki so na voljo v pokojninski blagajni. Tudi zato je sleherniku pokojninski sistem in vse njegove posebnosti včasih težko razumeti. S spremembami pa smo, to si moramo v retrospektivi priznati, naredili tudi kakšno krivico. S predlogom zakona, ki ga obravnavamo danes, se želi popraviti krivica, ki se je dogodila zavarovancem, ki so po 1. 1. 2013, torej po uveljavitvi novega zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ZPIZ-2, še vedno ostali prostovoljno vključeni v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje in še naprej plačevali prispevke iz naslova pokojninskega in invalidskega zavarovanja, nevede da se jim doba, za katero so plačevali prispevke v skladu ZPIZ-2, ne bo upoštevala kot pokojninska doba brez dokupa. Navedenim osebam bi se obdobje plačevanja prispevkov od 1. 1. 2013 do prve prekinitve navedenega zavarovanja po novem štelo v pokojninsko dobo brez dokupa po določbah ZPIZ-2 seveda pod pogojem, da so bili za to obdobje plačani prispevki. Problematika se nanaša na okrog 10 tisoč ljudi, med katerimi jih je približno 3 tisoč že upokojenih, 7 tisoč pa jih na upokojitev še čaka. Finančne posledice popravka naj bi letno znašale 1,4 milijona evrov. V LMŠ se zavedamo, da je bilo v zadnjem obdobju sprejetih kar nekaj novel ZPIZ-2, ki bistveno spreminjajo sistem pokojninskega in invalidskega zavarovanja, kar nanj ne bo vplivalo ugodno. A slišali smo tudi Zvezo društev upokojencev Slovenije, ki se pogosto sooča s pritožbami zavarovancev, ki so ostali vključeni v prostovoljno zavarovanje tudi po 1. 1. 2013 in so šele ob izračunu pogojev za upokojitev ugotovili, da jim navedeno obdobje prostovoljne vključitve v zavarovanje ne omogoča pravice do pridobitve starostne, temveč zgolj predčasne pokojnine. Problematika pa se praviloma dotika oseb z nizkimi finančnimi zmožnostmi, tudi brezposelnih oseb, ki so si prispevke plačevale s pomočjo ožje ali širše družine, pri tem pa pričakovale, da bodo po izpolnitvi pogojev 40 let pokojninske dobe in 60 let starosti prejele starostno pokojnino. Ob tem v LMŠ pozivamo k večji budnosti državnih organov pri seznanjanju posameznikov o posledicah določenih zakonskih sprememb, namesto da jim prepuščajo obvezo, da sami ugotovijo, kaj se je spremenilo, še zlasti, ko imajo organi že sami na voljo vse potrebne podatke o upravičencih, in še zlasti, ko gre za starejše. V zaključku, glede na to, da bomo v kratkem očitno spet zviševali mejo izdatkov letošnjega proračuna za kar 670 milijonov evrov, in to brez obrazložitve, kam bo šla polovica teh sredstev, se zdi 1,4 milijona evrov drobiž, še posebej, ker gre za odpravo krivic predvsem najbolj ranljivemu segmentu prebivalstva. V LMŠ bomo glasovali za predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa. Soniboj Knežak bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana državna sekretarka, spoštovane poslanke, cenjeni poslanci! Socialni demokrati podpiramo današnji predlog spremembe zakona, ki predvideva, da se zavarovancem, ki so po spremembi pokojninske zakonodaje leta 2012 še naprej ostali prostovoljno zavarovani v obvezno pokojninsko zavarovanje in plačevali socialne prispevke, šteje tudi obdobje plačevanja prispevkov od 1. januarja 2014 pa do prve prekinitve v pokojninsko dobo brez dokupa. S tem predlogom se bo odpravila krivica, ki je bila povzročena vsem tistim zavarovancem, ki so po poteku nadomestila za brezposelnost sami plačevali prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ne da bi vedeli, da se jim to obdobje prostovoljnega plačevanja prispevkov zaradi sprejetja ZPIZ-2 po 1. januarju 2013 ne bo štelo kot pokojninska doba brez dokupa. Večina izmed teh zavarovancev se o spremembi zakonodaje seznani šele ob izračunu pogojev za upokojitev, kjer ugotovijo, da jim prostovoljno plačevanje prispevkov ne omogoča pravice do starostne upokojitve, ampak zgolj predčasno upokojitev. To pa posledično pomeni, da se morajo v primeru upokojitve sprijazniti z nižjo pokojnino ali pa podaljšati zaposlitev, dokler ne izpolnijo pogojev za starostno upokojitev. Po navedbah združenja upokojencev gre predvsem za osebe z nizkimi dohodki, med njimi je tudi veliko brezposelnih, ki so plačevali prispevke s pomočjo ožje in širše družine, pri tem pa so pričakovali, da bodo ob izpolnitvi pogojev 40 let pokojninske dobe in 60 let starosti prejeli starostno pokojnino. Predlagana sprememba bo tako pomembno okrepila socialni položaj tej skupini zavarovancev in upokojencev, saj odbitek za vsak manjkajoči mesec pokojninske dobe brez dokupa bistveno zniža višino pokojnine v primeru predčasne upokojitve. Kljub temu da bomo današnji predlog podprli, pa ponovno opozarjamo na posledice parcialnih sprememb pokojninskega zavarovanja, ki jih zadnje čase sprejemamo že skoraj vsak mesec. V zakonodajni postopek je vložen še en predlog spremembe pokojninske zakonodaje, tokrat s strani vladajoče koalicije, ki prav tako prinaša socialne korektive za posamezne skupine zavarovancev, s tem pa tudi višje izdatke za pokojninsko blagajno. Za zagotovitev dolgoročne stabilnosti pokojninskega sistema bomo morali izvesti celovitejši premislek o našem pokojninskem sistemu, ki naj vključuje morebitno odpravo krivic in ukrepe za finančno vzdržnost sistema. Samo tako bomo lahko znotraj pokojninskega sistema ohranili že tako krhko medgeneracijsko solidarnost in pokojnine, ki bodo ljudem omogočale dostojno življenje. Hvala.
Hvala lepa. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica. Sprememba. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Najlepša hvala, podpredsednik. Kaj je namen zakona, smo danes že večkrat slišali. Uvodoma je predlagatelj zelo jasno razložil situacijo. Zakon preprosto odpravlja krivico, krivico, ki se je zgodila skupini ljudi, ki je v tej državi na podlagi neke zakonodaje plačevala prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, misleč, da se jim bo to potem na koncu izplačalo oziroma štelo v pokojninsko dobo. Vmes se je zgodila kriza, vmes se je zgodila sprememba ZPIZ in vmes se je zgodilo to, da se je zakon spremenil na način, da se ti prispevki oziroma ta vključenost v obvezno zavarovanje ni več štela v pokojninsko dobo brez dokupa in na koncu so ti ljudje, ki so, ne vedoč, da se je ta sprememba zakona zgodila, še vedno plačevali te prispevke v povprečju okoli 6 mesecev, na koncu ostali brez tistega, kar so mislili, da jim bo pripadalo. Ostali so bodisi v situaciji, v kateri so se morali upokojiti kasneje, kot so pričakovali, ali pa so se upokojili s trajnimi malusi, kar pomeni z dolgoročno nižjo pokojnino in posledično višjo revščino v starosti. Gre predvsem za ljudi, ki prihajajo iz socialno šibkejših okolij. Upoštevati moramo, da so te prispevke plačevali s trudom, z odrekanjem in na koncu bili opeharjeni. Glavni problem je v tem, da država ob spremembi ZPIZ v času Janševe vlade, ko je Vizjak spremenil zakon, ni obvestila teh zavarovancev, da se jim to ne bo upoštevalo pri pokojnini. To je ena od večjih napak s strani države in težko je pričakovati od ljudi, ki se soočajo s tem, kako preživeti iz dneva v dan, da še zraven spremljajo aktualne spremembe zakonodaje in kaj to pomeni za njih. Lahko bi to bila odgovornost vsakega posameznika, ampak prvotna odgovornost države je tudi, da ustrezno komunicira s svojimi prebivalkami in prebivalci in jih seznanja s spremembami, ki s zgodijo. Te spremembe in ta zaplet je, kot rečeno, povzročil eno veliko krivico. Danes smo že slišali, da imamo okoli 8 tisoč takih ljudi, ki so bili dobesedno opeharjeni. S tem zakonom, če bo sprejet, se danes nemudoma popravlja ta krivica. V bistvu smo čisto postopkovno v zelo zanimivi situaciji. Včeraj na Odboru za delo je ta zakon dobil podporo vseh poslanskih skupin, ki so predstavljene v Odboru za delo, razen strank koalicije. Poudariti je treba, da so stranke koalicije vložile podoben predlog dva meseca za nami, ki ureja isto zadevo in je praktično identičen. Da bi naredili korak naprej, da se ta zadeva reši hitreje, smo v Levici predlagali amandmaje, s katerimi dobesedno prepisujemo dikcije, ki so jih predlagali koalicijski poslanci v svojem zakonu, v naš zakon in danes je na mizi ena zelo preprosta odločite. Lahko odločamo danes o zakonu, ki je identičen zakonu koalicije in situacijo za teh 8 tisoč ljudi rešimo danes − uveljavitveni rok je zelo kratek in bo začel veljati po objavi v Uradnem listu − ali pa zaradi političnega prestiža čakamo še mesec ali več, da pride na vrsto koalicijski zakon. Še enkrat, dikcija obeh zakonov je popolnoma enaka. Odločitev danes je zgolj to, ali želimo popravit to krivico takoj, ali bomo zaradi političnega prestiža in predlagateljev čakali na to, da se to zgodi čez mesec, dva. Jaz mislim, da tukaj dileme ne sme biti. Politični prestiž moramo postaviti na stran in si močno želim in upam, da bo danes ta zakon prejel absolutno soglasno podporo in bomo tem ljudem, ki so v tako težkih stiskah zaradi nizkih pokojnin ali pa v strahu ali pa v tem, ko čakajo, da se upokojijo, na socialnih podporah, omogočili, vsaj njim, nekoliko lažjo starost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Tadeja Šuštar Zalar. Izvolite.
Hvala za besedo. Sprememba Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju Poslanske skupine Levica predvideva, da se zavarovancem, ki so po 1. 1. 2013 ostali prostovoljno vključeni v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje in so po tem datumu še naprej plačevali prispevke, obdobje plačevanja prispevkov od 1. 1. 2013 do prve prekinitve šteje v pokojninsko dobo brez dokupa. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje v šestih mesecih po uveljavitvi zakona vsem takim zavarovancem po uradni dolžnosti na novo odmeri pokojnina oziroma jim odmeri starostno namesto predčasne pokojnine. Pokojnina mora biti poštena in zadostna. Kdor je vse življenje delal, mora v jeseni življenja živeti dostojno in neodvisno. Kdor je v pokojninsko blagajno vplačal več, ima višjo pokojnino, saj imamo različne višine prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Kdor je vzgojil otroke, mora imeti zaradi tega višjo pokojnino. Proti revščini v starosti ki največkrat prizadene ženske, se moramo aktivno boriti. Prejemki iz invalidskega zavarovanja morajo zagotavljati dostojno življenje. Pravičnost med generacijami se ureja z medgeneracijsko pogodbo in pokojnino. Zaradi vse daljše življenjske dobe moramo na dolgi rok ustvariti ravnovesje med pokojnino iz pokojninskega zavarovanja, upokojitveno starostjo in zagotovljeno pokojnino. V Novi Sloveniji − krščanskih demokratih bomo predlog podprli, kljub temu da ga na odboru nismo, saj ne podpiramo plagiatorstva. Levica je naredila copy-paste našega predloga spremembe ZPIZ, saj so bili naši predlogi ustreznejši, kar je sama tudi priznala v obrazložitvi amandmaja. Kljub temu da je ta predlog parcialen, ne ureja področja celostno in zajema zgolj eno skupino uživalcev pokojnin, bomo predlog podprli, saj se zavedamo, da lahko tudi z majhnimi koraki spreminjamo Slovenijo na bolje. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Jeseni preteklega leta smo sprejeli novelo zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, s katero smo uredili izjeme od odkupljene dobe po ZPIZ-2 način, da se dokupljena doba pred 31. decembrom 2012 obravnava enako kot pokojninska doba brez dokupa in kot doba prostovoljnega zavarovanja ob pogoju plačila prispevkov. Žal pa nismo naslovili tistih zavarovancev, ki so v prostovoljno zavarovanje ostali vključeni tudi po 31. decembru 2012, to je po sprejetju novega pokojninskega zakona ZPIZ-2, ki pa dokupa dobe ni več poznal. Tako so ti še vedno ostali prostovoljno vključeni v obvezno pokojninsko in invalidsko zavarovanje ter iz tega naslova še naprej plačevali prispevke, ne vedoč, da se jim doba, za katero so prispevke plačali v skladu s ZPIZ-2, ne bo upoštevala v pokojninsko dobo brez dokupa, ena izmed rešitev, ki je bila ob sprejetju prej omenjene novele že predlagana v obliki amandmaja, da se tudi obdobje zavarovanja po 1. januarjem 2013 do prve prekinitve tega zavarovanja šteje kot pokojninska doba brez dokupa. Ker amandma takrat ni bil sprejet, je danes pred nami novela Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki znova naslavlja to problematiko, s katero se po navedbah predlagatelja sooča približno deset tisoč posameznikom. Tem bi se po sprejetju novele v roku šestih mesecev po uveljavitvi zakona na novo odmerila pokojnina oziroma bi se jim odmerila starostna pokojnina namesto predčasne, z upoštevanjem že prej navedenega obdobja od 1. januarja 2013 do prve prekinitve zavarovanja. V Poslanski skupini SAB bomo predlog novele podprli. Hvala.
Hvala lepa. Branko Simonovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred nami je novela ZPIZ-2, označena s črko K. Slednje pomeni 11. poseg v reformirano zakonodajo, ki ureja pokojninsko in invalidsko zavarovanje, ki je zaživela 1. januarja 2013. Namen reforme je bil stabiliziranje vzdržnosti pokojninske blagajne in zaustavitev padanja višine pokojnin. Učinki reforme se vidijo in tudi držijo, vendar le-ti ne bodo daljnosežni, kot je bilo sprva napovedano, saj je bilo v zadnjem obdobju sprejetih precej rešitev, ki posegajo v reformo na način, da se rahljajo ukrepi, ki so imeli namen zaostrovanja upokojitvenih pogojev. Naslednja reforma je pred vrati, kako restriktivna bo, ne vemo. Ne smemo pa si zatiskati oči pred dejstvom, da ljudje upravičeno pričakujejo, da bodo svoje vplačane prispevke in prigarano pokojnino lahko v polnosti uživali. V Poslanski skupini Desus se dosledno zavedamo, kaj pomenijo parcialni posegi v celoto pokojninskega sistema, še posebej kako oddaljenost neke nove rešitve za nazaj lahko finančno vpliva na pokojninsko blagajno. Zagotovo so parcialni posegi dodatni rizični momenti za neko sistemsko ureditev, saj kakšna družbena skupina tako ali tako drugače ostane vedno prikrajšana. V Poslanski skupini DeSUS razumemo vse in pri tem nikogar ne želimo izključevati, ki menijo, da se jim je tako ali drugače zgodila krivica zaradi pričakovanega zaupanja v svojo lastno bodočo socialno varnost, h kateri se navsezadnje sami prispevali po svojih najboljših močeh in v skladu z vsakokratno ponujeno zakonsko ureditvijo. Dejstvo je, da je pokojninski sistem precej kompliciran sistem, za laika skoraj popolnoma nerazumljiv. Zato je toliko bolj pričakovano od pristojnih institucij, da se novosti uporabnikom na enostaven in razumljiv način prikažejo, da so konkretno in pravočasno seznanjeni s posledicami novosti, ki jih prinašajo spremembe zakonodaje. V beli knjigi o pokojninah iz leta 2016 je bila postavljena teza o nujnosti poenostavitve sistema poimenovanja različnih obdobij zavarovanja ter poenotenje v termin zavarovalna doba. Torej je ta sprejeti dokument v pičlih treh letih po reformi tudi uradno priznal, da je sistem prekompliciran in preveč razdrobljen. Ohranitev pričakovanih pravic iz naslova različnih dob je zato še toliko bolj na mestu, saj je reforma iz leta 2012 s preimenovanjem in prevrednotenjem dob kopico zavarovancev na nek način peljala žejne čez vodo v njihovi dobri veri v možnost polne starostne upokojitve. Tako so mnogi upokojenci ostali praznih rok kljub plačilu prispevkov, pri čemer pravni naslov prispevka v tem trenutku niti ni pomemben. Prejemniki iz naslova pokojnine naj bi nekako odražali obseg vplačanih sredstev za čas zavarovanja. Iz naslova prostovoljnega vstopa v to zavarovanje po našem mnenju to vsekakor upravičuje. Pričujočo zakonsko spremembo bomo v poslanski skupini Desus soglasno podprli. Z njo bodo vsi upokojeni in vsi zavarovanci z naslova prostovoljnega zavarovanja deležni polne starostne pokojnine, v kolikor so bili v tak način zavarovanja vključeni že za čas reforme, in sicer vse do trenutka prve prekinitve zavarovanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jurij Lep bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Gospod podpredsednik, državna sekretarka, kolegice in kolegi, vsem lep dober dan! S tokratno novelo pokojninskega zakona se odpravlja zatečeno stanje v pokojninski zakonodaji, po kateri se zavarovancem, ki so po prvem januarju 2013. leta še naprej plačevali prostovoljne prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, le-ti niso šteli v pokojninsko dobo brez dokupa, ki jo je pokojninska reforma leta 2012 na novo uredila in s tem razveljavila do tedaj veljavni pojem delovne dobe. Cilj zakonske novele je torej, da se nekaj manj kot 10 tisočim zavarovancem, ki so bili po letu 2013 in vse do prve prekinitve prostovoljno vključeni v pokojninsko in invalidsko zavarovanje, to šteje v pokojninsko dobo brez dokupa. To v praksi pomeni, da jim bo Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje na novo odmeril pokojnino, le-ta pa bo višja od tiste, ki jo sedaj prejemajo. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo novelo podprli že včeraj na seji matičnega delovnega telesa in jo bomo tudi danes na končnem glasovanju. Rešitev res ni sistematična in celovita ter odpira nekaj sistemskih vprašanj. Prav tako takšni parcialni posegi v pokojninsko in invalidsko zavarovanje krnijo koherentnost in osnovna načela pokojninskega zavarovanja. A današnji predlog je pravzaprav odziv na spremembo pokojninske zakonodaje iz leta 2017, ko se je praktično enaka rešitev uzakonila za kategorijo upravičencev, ki so bili v prostovoljno zavarovanje vključeni do 31. 12. 2012. Če že, je prav, da danes te spremembe dopolnimo tudi za ostale kategorije upravičencev, ker se med seboj bistveno ne razlikujejo. Zanimivo je tudi, da vlada predloga zakona ne podpira. Koalicijski poslanci pa so pred kratkim v parlamentarno proceduro vložili novelo zakona, s katero predlagajo identično rešitev. Zakon na včerajšnjem odboru prav tako ni bil deležen podpore s strani koalicije. To kaže na to, da čakajo na svoj zakon, današnji v političnem smislu zanje ni dovolj dober, čeprav je vsebinsko enak. Pa razumi, kdor more! Ne glede na današnjo podporo zakonu, pa velja na koncu izpostaviti še oceno Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje oziroma direktorja zavoda gospoda Papeža, ki opozarja, da se je pred leti čistila pokojninska blagajna s ciljem, da bi vsa izplačila iz nje temeljila na vplačanih prispevkih. V zadnjem času pa se uvaja čedalje več socialnih korektivov. Z vsemi parcialnimi rešitvami zadnjih let in tistimi, ki se še napovedujejo, prihaja do devalvacije pokojninskega sistema brez realne ocene, ali se s tem posega v sistem oziroma ali se ohranjajo razmerja z vplačanimi prispevki. Socialnovarstvena politika bi se morala primarno reševati zunaj pokojninskega sistema. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo kljub temu novelo zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Spoštovani, podpredsednik Državnega zbora, državna sekretarka, lep pozdrav vsem prisotnim in ostalim! Mnogi so si do leta 2013 plačevali dokup pokojninske dobe. Med ljudmi je veljalo prepričanje, da če si bodo dokupili pokojninsko dobo, bodo na ta način lahko prej odšli v zaslužen pokoj. Z uvedbo pokojninske dobe brez dokupa se je to spremenilo. Žal v škodo tistih, ki so si jo plačevali. Seveda je ta sprememba dvignila veliko prahu in se je pisalo v vseh medijih. Iskala se je pravica tudi na Ustavnem sodišču. To pa je odločilo, da sprememba zakona ni v neskladju z ustavo. Kot sem že vajeni pri Levici, tudi tokrat popravlja nekaj, kar ni ravno v skladu z zakonom, je pa zelo všečno za ljudi. Dejstvo je, da imamo v Sloveniji že leta težave z revščino na vseh področjih. Že od leta 2008, ko smo se znašli v gospodarski krizi, se lovimo in lovimo. Največkrat je izkupiček tega našega prelaganja in iskanja rešitev v škodo državljanov. V Slovenski nacionalni stranki se strinjamo, da je treba kar nekaj zakonov spremeniti. Tudi zakon, o katerem danes teče beseda. A ob tem ne smemo pozabiti, da je tovrstne posege treba delati preudarno. Levica bo počasi morala dojeti, da ena majhna všečna sprememba vpliva na bistveno več področij. Zavedam se, da se je na tem področju sociale v zadnjih 15 letih marsikaj spreminjalo, največkrat na kratek rok v dobro državljanov, a na dolgi rok v veliko škodo. Zavedam se, da s popravki tega področja grizemo v zelo kislo jabolko, a nikakor v Slovenski nacionalni stranki ne moremo pristati na všečne in površno pripravljene predloge. Ni dovolj samo to, da se odpravlja domnevna krivica, popraviti se mora tako, da nam nikoli več ne bo treba delati popravkov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 82. izredno sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali z glasovanji ob 11. uri in 50 minut. (Seja je bila prekinjena ob 11.35 in se je nadaljevala ob 11.50.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o zagotavljanju finančnih sredstev za investicije v slovensko zdravstvo v letih od 2021 do 2031 v okviru rednega postopka. Ker v tretji obravnavi amandmaji k predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu in na seji Državnega zbora, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti 2. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju v okviru rednega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Slovenski pokojninski sistem je silno zapleten in obsežen, zakonodaja sama ima skoraj 400 členov. Ni presenetljivo, da jo prečijo te in one krivice do te in one skupine upokojencev. Na srečo nam je v Levici uspelo odpraviti v preteklosti nekatere od teh krivic. Predvsem bi izpostavil dvig najnižjih pokojnin za polno dobo na 620 evrov. Druga krivica, ki jo naslavljamo že vse od leta 2017, pa je krivica, storjena do samoplačnikov. Se pravi tistih brezposelnih delavcev prekarcev, ljudi, ki so čakali na upokojitev in so iz svojega lastnega žepa kljub socialni stiski vplačevali za varno starost v javno pokojninsko blagajno. Pa je prišel Vizjakov zakon, v veljavo je stopil 1. januarja 2013, ki je možnost samoplačništva odpravil, hkrati pa ljudem, ki so vplačevali iz svojega žepa za varno starost, ni omogočil koriščenja njihovih pokojninskih pravic, za katere so vplačevali, niti ljudem ni denarja povrnil. To je bil rop državljank in državljanov pri belem dnevu. Na srečo se je problem diagnosticiral in odpravil v neki meri leta 2017, a le ta za tiste samoplačnike, ki so vplačevali do 1. januarja 2013, ne pa tudi za vse ostale, ki so vplačevali še naprej. Država jih namreč o spremembah pokojninske zakonodaje ni na noben način obvestila, niti ni onemogočila njihovega nadaljnjega vplačevanja v pokojninsko blagajno z mislijo in pričakovanjem na varno starost. Teh ljudi je okoli devet tisoč. Dva tisoč izmed njih je že v pokoju, še sedem tisoč jih na upokojitev čaka. V Levici smo šli v novelacijo pokojninske zakonodaje z željo, da tem ljudem, samoplačnikom, ki jim je bila storjena silna krivica, da je država denar vzela, priznala pa jim ni tega, kar so plačevali, to popravimo, da odpravimo krivico in da ljudem varno starost končno omogočimo. Seveda bom glasoval za ta zakon v upanju in pričakovanju, da bo sprejet in da bo sprejet z vsemi glasovali, ki jih v tem državnem zboru imamo. Bilo bi prav in bilo bi pošteno.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 82. izredno sejo zbora.